I samspel med musiklivet 
 – en ny nationell plattform för musiken 
 Slutbetänkande av Utredningen om en nationell musikplattform 
 Stockholm 2010 
 SOU 2010:12 
 SOU och Ds kan köpas från Brewer kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Brewer Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst 106 47 Stockholm 
 Orderfax:  
 08-598 
  191 91 Ordertel:  
 08-598 
  191 90  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se Internet: www.fritzes.se 
 Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen (SB PM 2003:2, reviderad  
 2009-05-02) 
  
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som ska svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på http://www.regeringen.se/remiss 
 Textbearbetning och layout har utförts av Regeringskansliet, FA/kommittéservice 
 Tryckt av Allen AB 
 Stockholm 2010 
 ISBN  
 978-91-38-23354-2 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet Fowler 
 Regeringen bemyndigade den 29 oktober 2009 statsrådet Fowler att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att föreslå den närmare utformningen av en ny nationell plattform för musiken. 
 Med stöd i bemyndigandet förordnades direktören Clark som särskild utredare fr.o.m. den 2 november 2009. Som sekreterare anställdes departementssekreteraren Stone fr.o.m. den 2 november. Det beslutades även att dekanen Melton skulle biträda utredningen som sekreterare fr.o.m. den 2 november. Samordnaren Sanders Biörnstad anställdes som sekreterare fr.o.m. den 9 november 2009. Som biträdande sekreterare anställdes fil. kand. Clark fr.o.m. den 10 november 2009. 
 Vid regeringssammanträdet den 2 november 2009 förordnades följande personer att ingå i utredningen som experter: kanslirådet Hans Enflo, administrativa samordnaren Phillips, enhetschefen Clarke, direktören Cobb, departementssekreteraren Simpson och direktören Gillespie. 
 Utredningens assistent har varit Scott 
  vid Regeringskansliets kommittéservice. 
 Utredningen överlämnar härmed sitt betänkande  
 I samspel med musiklivet – en ny nationell plattform för musiken  
 (SOU 2010:12). Utredningsuppdraget är därmed avslutat. 
 Stockholm i februari 2010 
 Clark 
 Lowery Biörnstad 
 Stone 
 Melton 
 Innehåll 
  
 Sammanfattning .................................................................. 
  
 9 
  
 1 
  
 Inledning................................................................... 
  
 13 
  
 1.1 
  
 Utredningens uppdrag............................................................. 
  
 13 
  
 1.2 
  
 Tidigare utredningar och förslag............................................. 
  
 14 
  
 1.3 
  
 Utredningens arbetsformer..................................................... 
  
 15 
  
 1.4 
  
 Betänkandets disposition......................................................... 
  
 16 
  
 2 
  
 Bakgrund .................................................................. 
  
 17 
  
 2.1 
  
 Musiklivet i Sverige.................................................................. 
  
 17 
  
 2.1.1 
  
 Komponisterna ............................................................. 
  
 19 
  
 2.1.2 
  
 Fria musikgrupper ........................................................ 
  
 20 
  
 2.1.3 
  
 Konsertarrangörer ........................................................ 
  
 22 
  
 2.1.4 
  
 Orkestrar....................................................................... 
  
 25 
  
 2.1.5 
  
 Opera............................................................................. 
  
 26 
  
 2.1.6 
  
 Länsmusiken ................................................................. 
  
 27 
  
 2.2 
  
 Särskilt om vissa enskilda aktörer ........................................... 
  
 29 
  
 2.2.1 
  
 Castro och SAMI ............................................................. 
  
 30 
  
 2.2.2 Svensk Musik Swedmic AB.......................................... 
  
 30 
  
 2.2.3 Export Music Sweden AB ............................................ 
  
 32 
  
 2.2.4 
  
 Kungl. Musikaliska Akademien ................................... 
  
 33 
  
 3 
  
 Statens insatser på musikområdet................................ 
  
 37 
  
 3.1 
  
 Inledning................................................................................... 
  
 37 
  
 3.2 
  
 Statens kulturråds verksamhet på musikområdet .................. 
  
 37 
 5 
 Innehåll SOU 2010:12 
  
 3.3 
  
 Konstnärsnämndens verksamhet på musikområdet............... 
  
 47 
  
 3.4 
  
 Musikalliansen .......................................................................... 
  
 51 
  
 4 
  
 Stiftelsen Svenska rikskonserters verksamhet ................ 
  
 53 
  
 4.1 
  
 Rikskonserters uppdrag ........................................................... 
  
 53 
  
 4.2 
  
 Rikskonserters intäkter och kostnader................................... 
  
 55 
  
 4.3 
  
 Rikskonserters verksamhet...................................................... 
  
 56 
  
 4.3.1 Konsertproduktion och samarbete med 
  
 musiklivet ...................................................................... 
  
 56 
  
 4.3.2 
  
 Caprice Records............................................................ 
  
 64 
  
 4.3.3 Elektroakustisk Musik i Sverige (EMS) ...................... 
  
 64 
  
 4.3.4 Nybrokajen 11 och Stallet ............................................ 
  
 67 
  
 5 
  
 Statens musiksamlingars verksamhet............................ 
  
 71 
  
 5.1 
  
 Statens musiksamlingars uppdrag ........................................... 
  
 71 
  
 5.2 
  
 Statens musiksamlingars intäkter och kostnader ................... 
  
 72 
  
 5.3 
  
 Verksamheten vid Statens musiksamlingar............................. 
  
 73 
  
 5.4 
  
 Internt utvecklingsarbete......................................................... 
  
 76 
  
 6 
  
 Överväganden och förslag ............................................ 
  
 79 
  
 6.1 
  
 En musikplattform i samspel med musiklivet ........................ 
  
 79 
  
 6.2 
  
 Förslag till uppdrag för en nationell plattform....................... 
  
 82 
  
 6.2.1 Musikalisk kvalitet och bredd i hela landet ................. 
  
 83 
  
 6.2.2 Från producent och arrangör till koordinatör............. 
  
 85 
  
 6.2.3 Nationell överblick och kompetensuppbyggnad ........ 
  
 88 
  
 6.2.4 
  
 Internationell samverkan.............................................. 
  
 91 
  
 6.2.5 
  
 Barn och unga................................................................ 
  
 93 
  
 6.3 
  
 Organisationsfrågor ................................................................. 
  
 96 
  
 6.3.1 
  
 Huvudförslag: Statens musikverk................................ 
  
 97 
  
 6.3.2 
  
 Särskilt om integrationsmöjligheter........................... 
  
 100 
  
 6.3.3 Alternativt förslag: Statens musikplattform.............. 
  
 105 
  
 6.4 
  
 Resurser för samarbetsprojekt i musiklivet .......................... 
  
 106 
 6 
 SOU 2010:12 Innehåll 
  
 6.5 
  
 Verksamhet som bör föras över från Rikskonserter............ 
  
 110 
  
 6.5.1 Elektroakustisk musik i Sverige (EMS) .................... 
  
 110 
  
 6.5.2 
  
 Caprice Records.......................................................... 
  
 112 
  
 6.6 
  
 Lokalfrågor............................................................................. 
  
 115 
  
 6.6.1 
  
 Nybrokajen 11 ............................................................ 
  
 116 
  
 6.7 
  
 Personalbehov samt budgetförslag ....................................... 
  
 118 
  
 6.8 
  
 Förstärkning av Statens kulturråds bidrag till musiklivet ... 
  
 121 
  
 6.8.1 Bidrag till regional musikverksamhet m.m. .............. 
  
 121 
  
 6.8.2 
  
 Bidrag till musikarrangörer ........................................ 
  
 123 
  
 6.8.3 
  
 Stallet........................................................................... 
  
 126 
  
 6.8.4 Verksamhetsbidrag till fria grupper........................... 
  
 127 
  
 6.8.5 
  
 Fonogramstödet ......................................................... 
  
 129 
  
 6.8.6 
  
 Samarbete med tonsättare .......................................... 
  
 130 
  
 7 
  
 Ekonomiska konsekvenser m.m.................................. 
  
 133 
  
 7.1 
  
 Konsekvenser av utredningens förslag ................................. 
  
 133 
  
 Referenser ...................................................................... 
  
 137 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1  
 Kommittédirektiv (Dir. 2009:96)................................. 
  
 139 
  
 Bilaga 2  
 Förteckning över organisationer och enskilda som 
  
 utredningen träffat ........................................................ 
  
 143 
 7 
 Sammanfattning 
 I utredningen föreslås vilka statliga insatser som bör göras på nationell nivå för att främja utvecklingen på musikområdet och den närmare utformningen av en ny plattform för musiken. Bakgrunden är bl.a. riksdagens beslut att avveckla statens stöd till Stiftelsen Svenska rikskonserter. 
 Utredningens huvudförslag är att ett nytt uppdrag tas fram för myndigheten Statens musiksamlingar som innefattar både att främja framförandet av levande musik och att bevara och tillgängliggöra kulturarvet. Med detta som utgångspunkt ombildas myndigheten till ett nytt, samlat Statens musikverk. En särskild enhet inrättas i myndigheten som ska arbeta med att främja levande musik. För att fullgöra det nya uppdraget tillförs myndigheten resurser från Rikskonserters verksamhetsbidrag i samband med att statens stöd till stiftelsen avvecklas. Ett alternativt förslag lämnas också om hur en mer fristående verksamhet, kallad Statens musikplattform, skulle kunna inrättas med nuvarande Statens musiksamlingar som värdmyndighet. 
 Vidare föreslås i betänkandet hur ett nytt uppdrag om att främja framförandet av levande musik bör utformas. Förslaget är bl.a. att uppdraget ska vara att ha nationell överblick över musiklivet i Sverige och följa utvecklingen på det musikaliska området i andra länder. Myndigheten ska koordinera och stödja samarbetsprojekt i musiklivet av nationellt intresse. Samarbetsprojekten kan vara nationella eller internationella och innefatta såväl aktörer inom det fria musiklivet som institutioner på nationell, regional eller lokal nivå. 
 Vid bedömningen av om ett projekt är av nationellt intresse bör myndigheten utgå från de nationella kulturpolitiska målen samt det övergripande mål som föreslås för verksamheten: att befolkningen i hela landet ska ges möjlighet att ta del av ett varierat musikaliskt utbud, präglat av konstnärlig förnyelse och hög kvalitet. Vidare bör 
 9 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2010:12 
 de projekt särskilt prioriteras som främjar internationellt och interkulturellt samarbete samt barns och ungas möte med det professionella musiklivet. 
 Uppdraget innebär att statens roll till skillnad mot i dag blir mer samordnande och koordinerande och att det på central nivå inte längre ska produceras turnéer eller konserter. I denna del ska i stället statens insatser vara att främja de resurser, initiativ och samverkansformer som finns i det fria musiklivet och på regional nivå t.ex. inom länsmusiken. 
 För att främja integration mellan kulturarvet och det nyskapande inom ramen för det föreslagna Statens musikverk bör även uppdraget i den kulturarvsinriktade delen utvecklas. Utredningen föreslår bl.a. att Statens musikverk ges i uppdrag att öka dokumentationen inom genrer som inte är väl företrädda i samlingarna i dag. Myndigheten kan också ges ett tydligare uppdrag att ge ut noter och inspelningar av musik. På så vis bör Statens musikverk kunna utvecklas som serviceorgan och aktör i förhållande till musiklivet i dag. 
 Oavsett val av organisationsmodell är utredningens förslag att 25 miljoner kronor omfördelas till ett särskilt anslag för samarbetsprojekt i musiklivet av nationellt intresse. Anslaget bör i huvudförslaget disponeras av Statens musikverk och i det alternativa förslaget av Statens musikplattform. En särskild nämnd bör fatta beslut om till vilka ändamål dessa medel ska användas. Utredningens bedömning är att ett sådant system borgar för legitimitet i musiklivet och tydlighet avseende hur beslut fattas. 
 I utredningens uppdrag har också ingått att bedöma vilka delar av nuvarande Rikskonserters verksamhet som bör föras över till myndigheten. I denna del lämnas förslag om att Elektroakustisk musik i Sverige (EMS) och delar av Caprice Records förs över. Förslaget är att EMS även fortsättningsvis ska drivas som en relativt självständig egen enhet, men inom ramen för myndigheten. Vad gäller Caprice Records är förslaget att den s.k. backkatalogen med tidigare utgiven musik och viss verksamhet knuten till denna överförs till myndigheten. 
 Den nya verksamheten kommer med det uppdrag som föreslagits, enbart att ha behov av vanliga kontorslokaler samt de studior som används av EMS. Därmed har myndigheten inte heller behov av de lokaler på Nybrokajen 11 som Rikskonserter i dag hyr. Utredningens bedömning är dock att det finns ett stort värde i att konsertlokalerna på Nybrokajen 11 även fortsättningsvis används 
 10 
  
 SOU 2010:12 
  
 Sammanfattning 
 för publika och kulturella ändamål. Förslaget i denna del är att regeringen tar initiativ till ett rundabordsamtal med Stockholms läns landsting, Stockholms stad och hyresvärden Statens fastighetsverk för att diskutera framtida användning av lokalerna på Nybrokajen 11. 
 Utredningen har även haft i uppdrag att analysera vilka konsekvenser förslagen får för andra statliga insatser på musikområdet och bedöma eventuellt övriga insatser som bör ingå i en ny plattform för musiken. Mot denna bakgrund lämnas vissa förslag om omfördelningar av medel som frigörs då verksamhetsbidraget till Rikskonserter upphör. Utredningen föreslår bl.a. att resurser ska omfördelas till Statens kulturråd för att stärka stöden till fonogramutgivning, samarbete med tonsättare, fria grupper på musikområdet och arrangörer. 
 11 
 1 Inledning 
  
 1.1 
  
 Utredningens uppdrag 
  
 Regeringen beslutade den 29 oktober 2009 att ge en särskild utredare i uppdrag att föreslå den närmare utformningen av en ny nationell plattform för musiken. Utredningens arbete har bedrivits inom ramen för de direktiv som regeringen beslutade (dir. 2009:96). 
 I direktiven sägs att statens insatser, utöver Kulturrådets bidragsgivning till musiklivet, ska inriktas på nationell överblick, kompetensuppbyggnad och internationell samverkan. Med denna utgångspunkt ska utredningen föreslå vilka statliga insatser som bör göras på nationell nivå för att främja utvecklingen på musikområdet och den närmare utformningen av en ny plattform för musiken som kan komma hela landet till del. Från ett nationellt perspektiv och genom kunskap om de olika nätverken ska musikplattformen bidra till en ökad samverkan utifrån musiklivets villkor och behov. 
 Kopplingen mellan det musikaliska kulturarvet och det konstnärligt nyskapande ska också stärkas. Regeringen har därför gjort bedömningen att Statens musiksamlingar ska få ett samlat ansvar för statliga insatser på musikområdet. Utredningen ska belysa hur de nya uppgifterna kan integreras i myndigheten och komma med förslag gällande den nya musikplattformens kompetens- och lokalbehov samt lämna förslag till myndighetsnamn. 
 Av propositionen  
 Tid för kultur  
 och därpå följande beslut i riksdagen (prop. 2009/10:3, bet. 2009/10:KrU5, rskr. 2009/10:145) framgår att statens stöd till Stiftelsen Svenska rikskonserter ska avvecklas. Som en följd av detta har utredningen även fått i uppdrag att identifiera vilka av Stiftelsen Svenska rikskonserters nuvarande ansvarsområden som bör tillvaratas av den nya musikplattformen. 
 13 
  
 Inledning 
  
 SOU 2010:12 
 Utgångspunkten är att den nya verksamheten ska inleda sitt arbete under 2011. 
  
 1.2 
  
 Tidigare utredningar och förslag 
  
 Frågor med direkt bäring på föreliggande betänkande har behandlats i begränsad omfattning inom ramen för utredningsväsendet under senare tid. Vissa exempel finns dock. 
 Kulturutredningen lämnade i sitt betänkande  
 Kulturpolitikens arkitektur  
 (SOU 2009:16) förslag bl.a. om att Stiftelsen Svenska rikskonserter ska upphöra samt om en ny modell för fördelning av statliga bidrag till regionala och lokala kulturverksamheter. Dessa förslag har behandlats i propositionen  
 Tid för kultur  
 (2009/10:3) och riksdagen har beslutat i enlighet med regeringens förslag om att statens stöd till Stiftelsen Svenska rikskonserter ska avvecklas och att en ny modell för fördelning av statliga bidrag till regionala och lokala kulturverksamheter ska införas. Dessa förslag och beslut utgör alltså en bakgrund till föreliggande utredning. 
 Orkesterutredningen gjorde i betänkandet  
 Den professionella orkestermusiken i Sverige  
 (SOU 2006:34) vissa överväganden som har betydelse för hur en nationell plattform för musiken bör utformas. Bland annat beskrivs musiklivets professionella infrastruktur i form av orkestrar, länsmusik och större fria ensembler samt tonsättare och arrangörer. I utredningen lämnades även flera förslag som direkt eller indirekt är av relevans i detta sammanhang. Bland annat föreslogs att de fria grupperna skulle ges bättre möjligheter att samverka med institutionerna samt nya riktlinjer för det statliga bidraget till den regionala musikverksamheten. 
 Utredningen har även använt två av Konstnärsnämndens rapporter som underlag. Dels  
 Konstnärerna och kulturpolitiken  
 av Mitchell och dels Valencia rapport  
 Komponisterna i Sverige 
 . På uppdrag av Statens kulturråd har Benitez undersökt hur det statliga stödet till information och internationell kontaktförmedling på musikområdet bör utformas. Sellers rapport  
 Svensk musik i utlandet  
 har använts som underlag i den del som rör internationella kontakter på musikområdet. 
 14 
  
 SOU 2010:12 
  
 Inledning 
  
 1.3 
  
 Utredningens arbetsformer 
  
 Enligt direktiven ska utredningsarbetet bedrivas i nära samverkan med Statens musiksamlingar, Stiftelsen Svenska rikskonserter, Statens kulturråd och musiklivets företrädare. Samråd ska även ske med andra berörda statliga myndigheter och organisationer liksom med institutioner inom musiklivet samt med kulturansvariga på regional nivå. Utredaren ska ha kontakt med utredningen om en ny modell för fördelning av statliga bidrag till regionala och lokala kulturverksamheter, den s.k. Kultursamverkansutredningen (Ku 2009:02). 
 Utredningen har under arbetets gång haft löpande kontakter med Statens musiksamlingar, Stiftelsen Svenska rikskonserter och Statens kulturråd. Respektive institution har också funnits representerad i den expertgrupp som knutits till utredningen. Även kontakterna med Kultursamverkansutredningen har skett löpande under arbetets gång. 
 Under utredningen har kontakter tagits med ett stort antal organisationer och enskilda personer inom musiklivet. Under den korta tidsperiod som stått utredningen till buds har ett förhållandevis stort antal möten arrangerats i Stockholm till vilka företrädare för olika organisationer och personer med kunskap om olika musikaliska uttryck bjudits in. Uppslutningen har varit god och intresset livligt för de frågor som behandlats. 
 En lista över de organisationer och enskilda personer som utredningen träffat finns som bilaga till betänkandet (bilaga 2). Utredningen har haft möten med organisationer som företräder olika delar av det institutionella eller fria musiklivet i Sverige, bl.a. Länsmusikens samarbetsråd, Svensk Scenkonst, Konstnärliga och Litterära Yrkesutövares Samarbetsnämnd, Svenska Kompositörer av Populärmusik, Föreningen svenska tonsättare, Svenska Musikerförbundet, Sveriges Yrkesmusikerförbund, samt Musikarrangörer i Samverkan med bl.a. medlemsförbunden Riksförbundet Arrangörer av Nutida Konstmusik, Kammarmusikförbundet, Riksförbundet för Folkmusik och Schneider, Svenska Jazzriksförbundet, Sveriges Körförbund och Sveriges Orkesterförbund. 
 Utredningen har också träffat företrädare för Folkets Hus och Parkers festivalsektion och Svenska Musikfestivaler, samt representanter för vissa av de festivaler som är medlemmar där, bl.a. Peace & det finns inget intresse av att bygga upp en byråkratiskt tung organisation där stora resurser går till administration. Det är en självklar utgångspunkt att de resurser som finns bör användas till framförandet av musik i så stor utsträckning som möjligt. Dessa överväganden och det förslag till verksamhetsinriktning som lämnats ovan pekar mot en liten och nätverksbaserad organisation. 
 I de möten som utredningen haft har också andra aspekter framhållits som direkt berör den organisationsmodell som väljs. Synpunkterna kan sammanfattas under två rubriker: legitimitet i musiklivet genom konstnärligt förankrade beslut och en tydlig egen profil för den nya verksamheten. Under utredningens möten har det bl.a. framkommit en skepsis mot att inordna den nya verksamheten i Statens musiksamlingar. De argument som framförts kretsar dels kring en oro för att ett kulturarvsperspektiv ska få överhanden samtidigt som det nyskapande sätts på undantag. Många påpekar också betydelsen av en konstnärligt inriktad ledning med stor kunskap om den samtida musikscenen. En ledning som kan stå till svars för konstnärliga beslut anses nödvändig för att verksamheten ska uppfattas som legitim i musiklivet. 
 96 
  
 SOU 2010:12 
  
 Överväganden och förslag 
 I linje med ovanstående har det också framhållits att synlighet och en tydlig egen profil är av avgörande betydelse för framgång, då arbetet till stor del handlar om att skapa och förmedla kontakter. Det måste vara självklart att plattformen är det forum på nationell nivå som man ska vända sig till för kontakter, både nationellt och inte minst från utlandet. 
 Mot bakgrund av dessa överväganden lämnar utredningen i det följande två förslag. Nämligen ett som syftar till en mer genomgripande omstrukturering av nuvarande Statens musiksamlingar till Statens musikverk, och ett som tar sikte på en mindre reform där en fristående ny enhet, Statens musikplattform, byggs upp inom ramen för Statens musiksamlingar. Det senare förslaget är också möjligt att genomföra som en egen myndighet. 
  
 6.3.1 
  
 Huvudförslag: Statens musikverk 
  
 Förslag:  
 Myndigheten Statens musiksamlingar byter namn till Statens musikverk. Ett nytt uppdrag tas fram för myndigheten som innefattar både att främja framförandet av levande musik och att bevara och tillgängliggöra kulturarvet. Den omvandlade myndigheten leds av en chef, tillika konstnärlig ledare. En särskild enhet skapas i myndigheten och verksamhetsstyrningen anpassas för att främja integration mellan verksamhetsdelarna. 
 För att fullgöra denna del av uppdraget tillförs myndigheten resurser för ca 10 årsarbetskrafter. De som anställs, förslagsvis med titeln koordinatörer, bör ha stor kunskap om musiklivets utveckling både nationellt och internationellt och kompetens i att samordna större kulturprojekt. 
 Statens musiksamlingar har i dag till uppgift att dokumentera, samla in, vårda, bevara, beskriva och hålla levande teaterns, dansens och musikens kulturarv och därigenom främja intresset, vetenskapen och den långsiktiga kunskapsuppbyggnaden när det gäller dessa konstarter. Myndigheten ska hålla dokumentation och samlingar tillgängliga för undervisning, forskning och annat studium, bl.a. genom utlåning, programverksamhet, utställningar, publikationer och fonogram. 
 Som beskrivits i kapitel 5 har myndigheten nyligen integrerat viktiga uppgifter som rör samlingar inom teatern och dansen. 
 97 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2010:12 
 Utvecklingen har alltså gått mot en samlad scenkonstmyndighet på kulturarvsområdet. Merparten av de uppgifter som myndigheten utför, även efter de förändringar som skett på senare tid, är dock inriktade på det musikaliska kulturarvet. Det talar för att man med nuvarande verksamhet som bas kan välja att skapa en samlad myndighet kring musiken. I ett senare skede kan det naturligtvis utifrån detta bli aktuellt att ytterligare utvidga uppdraget och gå vidare mot en samlad myndighet för hela scenkonstområdet. 
 I syfte att nu skapa en samlad musikmyndighet som innefattar både nyskapande och kulturarv, bör uppdraget för det första formuleras om så att arbetet med att främja levande musik och att bevara och levandegöra det musikaliska kulturarvet likställs i uppdragsbeskrivningen. Vidare bör inriktningen på musik i detta läge prioriteras för att göra den nya myndighetens profil tydlig. Detta återspeglas också i utredningens förslag till nytt myndighetsnamn: Statens musikverk. Ingenting hindrar dock att myndigheten i publika sammanhang tydligt anger att man har ett ansvar också för teater och dans. 
 Vad gäller det övergripande uppdraget är förslaget att detta formuleras som föreslagits ovan i den del som avser att främja levande musik. I övrigt kan de formuleringar som i dag finns i Musiksamlingarnas instruktion till stor del behållas. En viktig utgångspunkt för verksamheten blir också det nationella kulturpolitiska målet om ett levande kulturarv som bevaras, används och utvecklas. Det knyter på ett tydligt sätt ihop de båda verksamhetsdelarna genom betoningen på användande och förändring. Bara det kulturarv som är i bruk, hålls levande. 
 Utifrån det övergripande uppdrag som föreslagits är det utredningens uppfattning att det finns en rad konkreta områden där myndigheten bör kunna utveckla verksamheten för att främja integration mellan kulturarvet och det nyskapande. Några sådana områden beskrivs mer i detalj nedan. Vid uppbyggnaden av ett samlat musikverk bör dessa områden kunna ges prioritet. Det förutsätter dock vissa förändringar i den befintliga verksamheten vid nuvarande Musiksamlingarna och beroende på hur uppdraget utformas kan det också bli aktuellt att tillföra resurser för ny verksamhet. 
 Till exempel bör det särskilda utpekandet av verksamheten Svenskt visarkiv tas bort då myndigheten måste ges utrymme att vidareutveckla dokumentationsverksamheten på ett sätt som inte skiljer ut särskilda genrer. Det är t.ex. fullt tänkbart att en viktig 
 98 
  
 SOU 2010:12 
  
 Överväganden och förslag 
 uppgift för de dokumenterande delarna av myndigheten då skulle kunna vara att spela in och på andra sätt dokumentera konserter som kommer till stånd inom ramen för de samarbetsprojekt som kommer att stödjas inom det nya uppdraget. 
 Rent organisatoriskt bör de anställda som ska arbeta med att främja levande musik arbeta samlat i en särskild enhet eller avdelning. Det är viktigt att understryka att det är olika personalkategorier, med olika kompetens, som ska arbeta med de respektive uppgifterna. En musikbibliotekarie har sin egen professionalitet som måste tas tillvara och vidareutvecklas, på samma sätt som den person som anställs för sin kunskap om de bästa spelställena eller senaste musikaliska uttrycken i olika delar av landet. Sen är det en annan sak att kunskap, metoder och förhållningssätt som är typiska för de olika yrkeskategorierna kan befrukta varandra och att samarbetsytor bör sökas. Utredningen föreställer sig dock att det inom ramen för ett Statens musikverk, bör finnas enheter som tar tillvara de respektive kompetenserna. Det vill säga en enhet som arbetar med att främja levande musik, samt t.ex. en enhet för bibliotek och arkiv samt en enhet för museiverksamhet. Till detta kommer även en enhet för elektroakustisk musik (se nedan). Exakt hur organisationen utformas bör – med detta förslag – överlåtas till myndighetschefen att bestämma. 
 Samtidigt som förslaget alltså är att de som arbetar med att främja levande musik arbetar i en egen enhet, bör myndighetens ledning också utarbeta ett sätt att integrera dessa uppgifter i en reviderad verksamhetsstyrning som tar sin utgångspunkt i att Statens musiksamlingar omvandlas till ett samlat musikverk med ett antal likställda uppgifter som bör befrukta varandra. Till utgångspunkt för detta kan den modell för processinriktad verksamhetsstyrning som Musiksamlingarna arbetar med i dag användas. Till exempel förefaller det rimligt att identifiera en ny process för främjande av levande musik samt att revidera t.ex. den insamlings- och bevarandeprocess som finns i dag mot bakgrund av integrationen. Hur det ska göras bör av naturliga skäl lämnas till myndighetens ledning att bestämma. 
 Den nya verksamhet som i förslaget tillförs den befintliga myndigheten har, enligt utredningens bedömning, behov av ca 10 årsarbetskrafter. Av detta bör motsvarande minst två årsarbetskrafter reserveras för projektanställningar för att säkra en möjlighet att få tillgång till kompetens som kan komma att behövas i särskilt prioriterade projekt. Den föreslagna personalstyrkan utgör själva 
 99 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2010:12 
 enheten, inklusive enhetschefen. Enhetschefen bör av myndighetens ledning förordnas för en tidsbegränsad period. 
 De anställda som utgör enheten bör ha stor kunskap om musiklivets utveckling nationellt och internationellt och kompetens i att samordna större kulturprojekt. Tanken är alltså att detta ska vara operativ personal som är direkt involverad i de projekt plattformen beslutar delta i. Lämpligen får de som anställs på dessa poster titeln koordinatör för att tydliggöra vilken deras arbetsuppgift är. Vid rekryteringen kommer det av naturliga skäl att bli viktigt att tillgodose att den mångfald av musikaliska uttryck som finns i musiklivet återspeglas i de anställdas kompetens. Även om många kan tänkas ha erfarenhet av flera musikaliska områden är det naturligt att t.ex. en viss tjänst kan behöva inriktas på internationell kontaktförmedling. I övrigt bör ett brett kunnande om musikområdet eftersträvas. 
  
 6.3.2 
  
 Särskilt om integrationsmöjligheter 
  
 Förslag:  
 Det anges att Statens musikverk har i uppdrag att öka dokumentationen inom genrer som inte är väl företrädda i samlingarna. Myndigheten ges särskilda uppdrag att ge ut noter och inspelningar av musik. Vidare anges i uppdraget att Statens musikverk ska verka för att levande musik framförs på Musik- och Teatermuseets scen. 
 Förslaget Statens musikverk som beskrivits ovan, syftar alltså till att ge organisatoriska förutsättningar för en integration mellan arbetet med att främja förmedlingen av levande musik och att bevara det musikaliska kulturarvet. För att förslaget ska vara intressant måste det dock även ske en verksamhetsutveckling på olika områden. Mycket av detta kommer av naturliga skäl att behöva ske successivt, dels eftersom de respektive verksamheterna behöver tid för att finna sig tillrätta i en ny struktur och dels eftersom nya idéer kommer att uppstå ur de möten som sker i det praktiska arbetet. 
 Utredningen har dock velat lyfta fram några konkreta områden där det förefaller finnas potential att vidareutveckla verksamheten innehållsmässigt för att främja integration. Till viss del handlar förslagen om att vidareutveckla verksamheten vid nuvarande Musiksamlingarna så att den blir än mer relevant för utövande 
 100 
  
 SOU 2010:12 
  
 Överväganden och förslag 
 musiker och publiken i dag. Detta utvecklingsarbete bör delvis kunna ske genom förändringar av nuvarande verksamhet och delvis med hjälp av kompetens som tillförs myndigheten i och med omvandlingen till Statens musikverk. 
 Ett första utvecklingsområde är det som med en sammanfattande benämning kan kallas  
 dokumentationsverksamhet 
 . Dokumentation innebär verksamheter som insamling, inspelning, uppsökande intervjuer och översikter över var material finns i landet, samt att ordna, förteckna och katalogisera så att materialet blir sökbart och tillgängligt. En stor del av dokumentationen inom teater, dans och musik har förts samman i Musiksamlingarnas nuvarande organisation. Folkmusiken och jazzen finns dock som tidigare kvar hos enheten Svensk visarkiv. 
 Här förefaller det möjligt att både bredda området och göra det mer inriktat på viktiga samtida kulturyttringar i samverkan med de delar av myndigheten som ska arbeta med nyskapande musik. För att initiera en utveckling i den riktningen bör den särskilt utpekade verksamheten vid Svenskt visarkiv fullt ut integreras i myndigheten i övrigt. På så vis kan personalresurser samlas. Det är också av stor betydelse att organisatoriska bindningar till vissa genrer upphör. I stället bör dokumentationsstrategier för hela verksamheten utarbetas som prioriterar områden som i dag är underrepresenterade i samlingarna. På så vis skapas också förutsättningar för att samtidens och framtidens musikaliska kulturarv blir av stort intresse och får en större representativitet. 
 Detta är också en fråga om att skapa förtroende för den nya myndigheten som helhet i musiklivet. Hela musiklivet måste känna att deras typ av musik har sin plats i den nya myndigheten, både i den del som arbetar med nyskapande och i kulturarvsarbetet. Det har t.ex. länge framförts från aktörer som Svenskt Rockarkiv i Hultsfred att staten borde ta större ansvar också för dokumentationen av rock- och popmusik. I en samlad dokumentationsstrategi kan frågor av detta slag belysas. 
 Ett mer specifikt exempel rör dokumentation genom t.ex. inspelningar av konserter och uppsökande intervjuer. Här vore det önskvärt med en utvidgning till ett bredare fält av samtida musikaliska uttryck. Statens musiksamlingar sysslar delvis med detta i dag, men enbart för vissa genrer, som t.ex. visor och jazz samt folk- och världsmusik. Ett stort område av nyskapande konstmusikaliska uttryck vore också mycket värdefulla att dokumentera. En jämförelse kan göras med hur Sveriges Radio agerade under  
 1960-talet 
  
 101 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2010:12 
 då en stor mängd inspelningar av betydelse för svenskt musikliv gjordes av nya och oprövade musikaliska uttryck. 
 Det skulle alltså vara mycket värdefullt om den nya verksamheten kunde få en tydligare roll i att dokumentera både vår tids nyskapande konst- och popmusik på ett liknande sätt, i de delar denna dokumentation inte tas om hand på kommersiella villkor. Ett annat område som skulle kunna utvecklas i den nya organisationen är urvalet av t.ex. noter att köpa in. Utifrån den kompetens som tillförs med den nya verksamhetsdelen skulle myndigheten kunna se över representationen av t.ex. nyskriven noterad musik. Även frågor av detta slag bör kunna belysas i en samlad dokumentationsstrategi för hela myndigheten. 
 Det insamlade materialet måste också bli mer tillgängligt för allmänheten. I dag görs t.ex. inspelningarna oftast för forskningsändamål. Enda möjligheten att få tillgång till materialet är att ta del av det på plats i myndighetens lokaler. Skälet till det kan bl.a. vara att rättighetsfrågorna kan vara svåra att lösa. 
 För att stärka den förmedlande delen av verksamheten och hitta kopplingen mellan det bevarande och det nyskapande bör myndigheten, enligt utredningens förslag, ges ett bemyndigande att ge ut och sälja musik från den backkatalog som byggts upp av Caprice Records (se vidare avsnitt 6.5.2). Samma kompetens som tillförs myndigheten för detta uppdrag skulle också kunna utnyttjas i arbetet med myndighetens övriga inspelningar. På så vis kan synergier uppstå mellan arbetet med att föra ut Caprice backkatalog och den övriga inspelningsverksamheten. Vidare bör det kunna leda till att kompetensen kring rättighetsfrågor och distribution ökar inom myndigheten. 
 Det föreslagna bemyndigandet att sälja inspelad musik bör alltså gälla alla de fonogram som finns hos myndigheten. Mot bakgrund av att den musik som kan komma ifråga för försäljning i verksamheten inte bär sig på en kommersiell marknad och knappast ges ut av andra aktörer, finns det ingen anledning att befara att en otillbörlig konkurrens ska uppkomma med privata skivbolag. Då utgivningen bör betraktas som en integrerad del av uppdraget för myndigheten bör ett bemyndigande ges att för denna del av verksamheten ta ut avgifter inom ramen för full kostnadstäckning. Det innebär med andra ord att anslagsmedel ska få användas för verksamheten. 
 Ytterligare ett exempel på integration rör formerna för att ge ut och tillgängliggöra det i samlingarna befintliga kulturarv som 
 102 
  
 SOU 2010:12 
  
 Överväganden och förslag 
 utgörs av partitur, noter och stämmor. Från flera håll har det framförts till utredningen att det skulle behövas noter och körstämmor i ett bättre skick för framföranden. Att ge ut detta på ett sätt som gör det användbart kräver dock en särskild kompetens vad gäller att göra vederhäftiga editioner och tar mycket tid och arbete i anspråk. 
 Kungl. Musikaliska akademien har lyft fram problem med att det äldre notmaterial som finns i samlingarna vid Statens musiksamlingar ibland är i så dåligt skick att det inte går att använda för musiker och ensembler. Akademien framhåller att det leder till att äldre svensk musik varken spelas eller sjungs i den omfattning den skulle kunna. Av samma skäl förekommer det, enligt Akademien, inte heller i högre musikutbildning, där det borde vara självklart att blivande musiker och dirigenter kom i kontakt med svensk musiktradition. 
 Enligt utredningens uppfattning skulle ett sätt att stärka integrationen med den nyskapande musiken och att levandegöra kulturarvet vara att den nya myndigheten ges ett särskilt uppdrag att ge ut svensk noterad musik som efterfrågas av orkestrar och professionella musiker i dag. Ett förslag skulle kunna vara att låta intressenter på området lämna egna förslag på vilka stycken som ska ges ut på nytt. Detta är också ett exempel på hur myndigheten kan börja arbeta närmare de musikaliska utövarna och fungera som ett serviceorgan för dem som skapar musik – och särskilt för dem som tydligt utgår från det musikaliska kulturarvet. 
 Vidare skulle denna verksamhet kunna kombineras med ett övertagande av vissa samlingar som Svensk Musik har i dag. Det är utredningens uppfattning att det allmänna har ett intresse av att dessa samlingar bevaras och tillgängliggörs för musiklivet i landet. Det kunde därför vara rimligt att en myndighet åtog sig detta uppdrag. Statens musikverk skulle successivt kunna ta över det arkivmaterial som idag finns hos Svensk Musik, bl.a. i form av papperspartitur samt SKAP:s arkiv som också förvaltas av Svensk Musik. 
 Denna idé, som lanserats av Svensk Musik, rymmer dock vissa olösta frågor som måste diskuteras vidare mellan intressenterna. Lokalbehovet för materialet som idag förvaras i kompaktsystem ligger på uppskattningsvis 150 kvadratmeter. Med andra ord är ett övertagande kostsamt och hur ett sådant skulle finansieras måste beaktas i särskild ordning. 
 103 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2010:12 
 Svensk Musik är inte heller intresserat av att lämna ifrån sig uppdraget att hyra ut och informera om innehållet i samlingarna. Med andra ord skulle myndigheten mer komma att fungera som depå för materialet. En sådan lösning bidrar dock knappast till att stärka myndighetens utåtriktade verksamhet och kontakter med det levande musiklivet. Svensk Musik har i dag tre personer anställda för att digitalisera och restaurera materialet och lägger successivt in det i databaser. En möjlighet skulle enligt Svensk Musik vara att utbyta tjänster med Musikverket på så sätt att myndigheten tar över arkivhållningen mot att Svensk Musik tar på sig ett uppdrag att digitalisera och restaurera även det äldre notmaterial som finns i musiksamlingarna. Ett sådant utbyte av tjänster mellan en myndighet och ett privaträttsligt subjekt reser dock formella frågor kring skattelagstiftning och upphandlingskrav. Utredningens samlade bedömning är att förslaget kan vara intressant om det bidrar till att öka myndighetens samspel med musiklivet, men att det återstår en rad frågor av praktisk art att diskutera mellan parterna. 
 Även på andra områden kan man se en vidareutveckling av verksamheten som kopplar samman framförandet av musik med kulturarvsverksamheten. Ett exempel rör Musik- och Teatermuseet som konsertscen. I Musik- och Teatermuseets lokaler disponerar myndigheten en scen som tidigare har Diaz ut med subventionerad hyra till aktörer inom musiklivet. På så vis har möten skapats där utövare och andra lockas till en institution som de kanske annars inte besöker. Tyngdpunkten i dag ligger i stor utsträckning på skolklasser och barn och unga. Ur detta perspektiv kunde det vara intressant att göra Musik- och Teatermuseet som kulturinstitution mer relevant också för en vuxen publik. 
 Med ett utvidgat uppdrag, som också innefattar att främja framförandet av musik, skulle det alltså enligt utredningens bedömning kunna vara intressant att återigen öppna denna scen för konserter av externa parter. Myndigheten skulle också kunna upplåta scenen för sådant som showcases och artistpresentationer inom ramen för samarbetsprojekt som får stöd. En sådan verksamhet bör också på ett spännande sätt kunna kombineras med nuvarande programverksamhet och t.ex. användas för att sätta pågående utställningar i relief eller fördjupa upplevelsen av kulturarvet genom framföranden som knyter an till aktuella teman. För att uthyrningen ska vara möjlig bör det nya Musikverket ges ett 
 104 
  
 SOU 2010:12 
  
 Överväganden och förslag 
 bemyndigande att ta ut avgift för scenhyra inom ramen för full kostnadstäckning. 
 Även i förhållande till EMS, som vi föreslår ska överföras från Rikskonserter (se nedan avsnitt 6.5.1), finns möjligheter att skapa möten mellan kulturarv och nyskapande. För det första har EMS i form av pilotprojekt arbetat med omhändertagandet av de egna samlingarna och med digitalisering. Kunnandet kring detta bör kunna komma andra delar av myndigheten till del och omvänt. Vidare bör EMS studior kunna utnyttjas av andra inom myndigheten för inspelningar inom ramen för t.ex. dokumentationsuppdraget. EMS experimentella verksamhet kan också tänkas vara väl lämpad för att möta en ny publik t.ex. inom ramen för verksamheten vid Musik- och Teatermuseet. Idéer som lyfts fram av Statens musiksamlingar handlar bl.a. om sådant som tonsättarverkstäder för barn där dessa får möta den elektroniska musiken. 
  
 6.3.3 
  
 Alternativt förslag: Statens musikplattform 
  
 Förslag:  
 Den nationella musikplattformen inrättas som en särskild enhet vid Statens musiksamlingar och regleras i särskild ordning i instruktionen för myndigheten. Enheten benämns Statens musikplattform. Enheten har en chef med konstnärlig profil som utses av regeringen på förslag av myndighetens direktör. 
 Vad gäller personal- och kompetensfrågor är behoven desamma som i föregående förslag. 
 Ett alternativ till det organisatoriska förslag som lämnats ovan är att den nya plattformen inrättas som en egen enhet inom nuvarande Statens musiksamlingar med en chef som utses av regeringen på förslag av myndighetens direktör. Enheten pekas i detta förslag ut särskilt i instruktionen för Statens musiksamlingar och benämns Statens musikplattform. I detta förslag kommer Musiksamlingarna mer att fungera som värdmyndighet för den nya verksamheten och behöver inte förändras i så stor utsträckning i dagsläget mot bakgrund av det nya uppdraget. Musiksamlingarnas roll kommer snarast vara att bistå med administrativa resurser och stöd till en självständig ny enhet. 
 105 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2010:12 
 Detta alternativa förslag lämnas mot bakgrund av att utredningen uppfattar att det kan finnas ett behov av att den nya verksamheten först får tid att byggas upp och att skapa sig en tydlig egen profil, och att den måste bli känd i musiklivet både nationellt och internationellt, innan den integreras i Statens musiksamlingar. Ett annat skäl till detta alternativa förslag är att Musiksamlingarna nu genomgår förändringar som ännu inte är helt avslutade genom införlivandet av samlingar på teater- och dansområdet. Dessa påbörjade förändringsprocesser vid Musiksamlingarna kan behöva fullföljas innan ett nytt uppdrag för hela myndigheten övervägs i enlighet med huvudförslaget. 
 Det alternativa förslaget medger möjligheten att till chef för den nya verksamheten välja någon som har bred erfarenhet av musiklivet i Sverige och stort förtroende bland både fria aktörer och de viktigare institutionerna på området. På så vis kan chefen också bidra till att ge den nya verksamheten en tydlig egen profil och till att den snabbt blir känd i musiklivet. 
 En fördjupad integration bör med det alternativa förslaget genomföras mer successivt än vad som föreslagits för ett nytt Statens musikverk. Redan det faktum att den nya verksamheten blir en del av en myndighet som i dag har utpräglad kulturarvsinriktning, kommer naturligtvis att ge upphov till spännande möten som kan leda vidare till nya arbetsmetoder och synsätt. Det kommer finnas många möjligheter att ta tillvara dessa möjligheter i ett framtida utvecklingsarbete även om organisationen inledningsvis medger stor frihet för den nya plattformen att finna sin egen form. 
 Ett annat alternativ är att göra Statens musikplattform till en fristående myndighet, motsvarande andra statliga myndigheter på scenkonstområdet. 
  
 6.4 
  
 Resurser för samarbetsprojekt i musiklivet 
  
 Förslag:  
 Oavsett val av organisationsmodell är förslaget att 25 miljoner kr omfördelas från Rikskonserters verksamhetsbidrag till ett särskilt anslag för samarbetsprojekt i musiklivet av nationellt intresse. 
 Ett konstnärligt råd organiserat som en särskild nämnd i myndigheten fattar beslut om till vilka ändamål dessa medel ska 
 106 
  
 SOU 2010:12 
  
 Överväganden och förslag 
 användas. Rådet bör bestå av ca åtta ledamöter som utses av regeringen för en bestämd tid. Myndighetschefen för Statens musikverk alternativt chefen för Statens musikplattform bör vara självskriven ordförande. Vidare kan en plats vardera reserveras för Statens kulturråd och Konstnärsnämnden. I övrigt bör regeringen utse ledamöter som har stort förtroende inom musiklivet. 
 För legitimiteten framöver är det viktigt att verksamheten på nationell nivå för att stödja musiklivet är organiserad på ett sådant sätt att beslut om deltagande i olika projekt fattas på ett för musiklivet transparent och förståeligt sätt. Att så inte varit fallet är en typ av kritik som framförts mot Rikskonserter. Oavsett riktigheten i denna kritik är det viktigt att eventuella tveksamheter undanröjs. Därför är utredningens förslag att det vid Statens musikverk/Statens musiksamlingar inrättas ett konstnärligt råd med ansvar för beslut om musikplattformens deltagande i specifika projekt. Rådet bör organiseras som en nämnd inom myndigheten. 
 Ett sådant beslutsförfarande borgar för hög kompetens och ökad insyn i beslutsprocessen, och besluten fattas dessutom av personer som har ett tidsbegränsat mandat. Förslaget medger alltså en betydligt större transparens och ett bättre ansvarsutkrävande än om besluten fattas av enskilda tjänstemän eller myndighetens ledning ensamt. Rådet bör sammanträda förhållandevis ofta för att möjliggöra snabba beslut, troligen åtminstone ett par gånger i halvåret. Ett sådant förfarande gör också att rådets kompetens kan utnyttjas löpande i strategiska frågor som rör verksamheten, vilket är ett annat viktigt skäl för att inrätta ett råd. 
 Rådet bör bestå av i storleksordningen åtta ledamöter som utses av regeringen för en bestämd tid. Myndighetens chef (alternativt chefen för enheten Statens musikplattform) bör vara självskriven ordförande. Vidare kan en plats vardera reserveras för Statens kulturråd och Konstnärsnämnden för att säkra direkta kontaktvägar mellan den nya verksamheten och den bidragsgivning till musiklivet som dessa myndigheter står för. I övrigt bör regeringen utse ledamöter som har stort förtroende inom musiklivet. Det bör t.ex. tas hänsyn till att musiklivet är mångfacetterat, både geografiskt och rent musikaliskt. Nämnden bör av det skälet inte heller vara för liten. 
 107 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2010:12 
 Det krävs vidare enligt utredningens bedömning, av de legitimitetsskäl som framhållits ovan, att en tydlig åtskillnad görs mellan de resurser som används för den nya verksamhetens administrativa kostnader och de medel som investeras direkt i olika samarbetsprojekt. En kritik mot tidigare statliga insatser på detta område har som nämnts varit att resurser går till administration snarare än musik. Det är därför extra viktigt att det framöver finns en tydlighet i hur mycket som används till vad. Därför är förslaget att regeringen fördelar de medel som ska gå till samarbetsprojekt i musiklivet på ett särskilt anslag som inte får användas till administrativa kostnader hos myndigheten. Den nämnd som föreslås bör fatta beslut om insatser som innebär att resurser från detta anslag används. Förslaget är att 25 miljoner kr omfördelas från Rikskonserter verksamhetsbidrag till detta ändamål. Medlen bör pris- och löneomräknas (jfr de skäl som anförs i avsnitt 6.8.2). 
 Dessa resurser ska användas av musikplattformen för att som part delta i samarbetsprojekt som främjar de mål som verksamheten ska uppnå. Sammanfattningsvis kan det uttryckas som samarbetsprojekt i musiklivet av nationellt intresse. Beslut om vilka projekt som plattformen ska gå in som part i ska alltså fattas mot bakgrund av det uppdrag som myndigheten har och utgångspunkten bör vara den uppdragsbeskrivning som föreslagits ovan samt de mål och prioriterade områden som angetts. Dessa resurser ska kunna användas för kostnader i olika samarbetsprojekt för produktionsinsatser samt t.ex. resor i samband med turnéer, ersättningar till musiker, lokalhyror och marknadsföring. 
 Eftersom inriktningen är samarbetsprojekt bör andra parter som ingår i projekten själva också bidra med ekonomiska resurser, nedlagt arbete, lokaler eller liknande. Naturligtvis måste hänsyn tas till om de andra parterna är länsmusikorganisationer eller t.ex. fria musikgrupper när en bedömning görs av dessa insatser. Principen om samarbetsprojekt är dock viktig att upprätthålla även i de fall då ett projekt initieras av plattformen själv. 
 Avslutningsvis är det viktigt att framhålla att organisationen med en nämnd utsedd av regeringen i en myndighet, med särskilt ansvar för resurstilldelning från ett särskilt anslag, inte är främmande för den svenska förvaltningsmodellen. Det finns exempel på snarlika konstruktioner också inom kulturområdet. Sveriges Bildkonstnärsfond och Riksarkivets nämnd för enskilda arkiv kan nämnas som exempel. Modellen används dock företrädesvis vid renodlad bidragsfördelning, vilket det förvisso inte handlar om här. 
 108 
  
 SOU 2010:12 
  
 Överväganden och förslag 
 Utredningens uppfattning är dock att modellen är av stort värde även i detta fall då den skapar tydlighet, möjlighet att utkräva ansvar och innefattar att myndighetens ledning får ett stöd i ofta svåra beslut om resurser och strategiska vägval. Mot denna bakgrund bör alltså den nya verksamhetens deltagande i projekt behandlas  
 som om  
 det handlade om bidragsbeslut. Några formella hinder mot det har utredningen inte kunnat se. 
 Särskilt om relationen till Statens kulturråd 
 En viss del av det stöd till regional kulturverksamhet som Statens kulturråd fördelar ska, som nämnts i kapitel 3, avsättas till riktade tidsbegränsade utvecklingsbidrag som lämnas under högst tre år. År 2009 fördelades ca 4,3 miljoner kr inom musikområdet för projekt utanför den reguljära verksamheten, till exempel arbete med att nå nya publikgrupper, turnéverksamhet eller samarbete mellan konstområdena. Kultursamverkansutredningen föreslår att utvecklingsbidraget ska kvarstå på nationell nivå i nuvarande form, även inom ramen för den nya modellen för fördelning av bidrag till regional kulturverksamhet. 
 Ett alternativ till de förslag som lämnas i denna utredning, hade kunnat vara att överföra medel till Kulturrådets utvecklingsbidrag för t.ex. nyskapande projekt och länsövergripande samarbeten. En samlad musikmyndighet ger dock betydligt större möjligheter att skapa ett bra system för fördelning av dessa resurser till bl.a. den regionala nivån. Med de förslag som utredningen lämnar skapas en aktör med nationell överblick som kommer att ha stor kompetens att bedöma vilka samarbetsprojekt som är till gagn för musiklivet som helhet och medborgarna i hela landet. 
 Om de nya resurser som bör komma den regionala nivån till del när Rikskonserter upphör, hanterades i ett parallellt system via Statens kulturråd, skulle det också göra den nya plattformen betydligt mindre intressant som part och viktiga vinster i tydlighet och samordning gå om intet. Det är enligt vår mening av avgörande betydelse att insatserna för det fria och det institutionella musiklivet hanteras av samma aktör så att samarbete mellan de båda byggs in i strukturen från början. Nästan alla större projekt av strategisk betydelse – som det kan bli aktuellt för Musikverket/Musikplattformen att stödja – kommer också att involvera både fria aktörer och institutioner som länsmusiken. 
 109 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2010:12 
 Eftersom användningen av Kulturrådets utvecklingsmedel kommer att hänga nära samman med det uppdrag som Statens musikverk/Statens musikplattform föreslås få, är det dock av stor betydelse att ett system skapas som är sammanhållet och bidrar till att statens kulturpolitiska insatser är sammanhängande och strategiskt avvägda. Därför bör kontakter myndigheterna emellan främjas på olika plan. 
  
 6.5 
  
 Verksamhet som bör föras över från Rikskonserter 
  
 I utredningens uppdrag har ingått att föreslå vilka delar av Rikskonserters nuvarande verksamhet som ska föras över till en ny plattform för musiken. Utredningen föreslår att Elektroakustisk musik i Sverige (EMS) och vissa delar av verksamheten vid Caprice Records förs över till Statens musikverk. 
  
 6.5.1 
  
 Elektroakustisk musik i Sverige (EMS) 
  
 Förslag:  
 Verksamheten vid Elektroakustisk musik i Sverige (EMS) förs över till Statens musikverk och i samband med det förs även fem miljoner kr över från Rikskonserters verksamhetsbidrag till myndigheten. Det anges i instruktionen för Statens musikverk att det vid myndigheten ska finnas en enhet för elektroakustisk musik. Även målet för verksamheten bör anges. Till verksamheten bör knytas ett råd som utses av myndigheten. 
 Rikskonserter är huvudman för Elektroakustisk musik i Sverige (EMS). Målet för Rikskonserters uppdrag i denna del är att behålla EMS nationella roll inom den elektroakustiska musiken genom att i oförändrad omfattning upplåta studior åt professionella tonsättare för produktion och utvecklingsarbete samt för att bedriva utbildningsverksamhet. 
 Regeringen bedömer i propositionen  
 Tid för kultur  
 (prop. 2009/10:3, s. 64) att EMS fyller en viktig funktion inom en konstform som har svårt att utvecklas utan offentligt stöd. Det är även regeringens 
 110 
  
 SOU 2010:12 
  
 Överväganden och förslag 
 bedömning att verksamheten vid EMS framöver bör ingå i Statens musiksamlingars samlade uppdrag. 
 Utredningen delar regeringens bedömning av betydelsen av EMS:s verksamhet. Förslaget är därför att verksamheten förs över till Statens musikverk och att det i instruktionen för myndigheten anges att det vid myndigheten ska finnas en enhet för elektroakustisk musik. I samband med det förs även fem miljoner kr över från verksamhetsbidraget till Rikskonserter till myndigheten, vilket ungefär motsvarar den del av verksamhetsbidraget som i dag går till EMS. 
 De mål som i dag gäller för verksamheten bör även i fortsättningen gälla. Det bör därför lämpligen anges i instruktionen för Statens musikverk. Inom EMS finns i dag idéer om en utveckling av verksamheten som det kan vara av intresse att gå vidare med. En vidareutveckling bör dock övervägas då verksamheten funnit sin form inom ramen för den nya myndigheten. 
 Som framgått av redogörelsen i kapitel 4 finns det i dag en styrgrupp för verksamheten vid EMS. Styrgruppen har en etablerad ställning och innefattar flera parter som är viktiga för verksamheten. När EMS förs över till Statens musikverk bör detta engagemang i verksamheten tas tillvara. Det är dock inte möjligt att inom ramen för en myndighets verksamhet ha en styrgrupp med externa parter på det sätt som tidigare varit fallet. Därför är förslaget i stället att myndigheten själv inrättar ett råd med uppdrag att bistå myndigheten i frågor som rör EMS. Till rådet bör väljas företrädare för de parter som i dag är engagerade i driften av EMS. 
 Ytterligare en fråga som måste beaktas vid en verksamhetsöverföring av EMS, är de inventarier (t.ex. studioutrustning) som används i verksamheten och som Rikskonserter äger. Rikskonserter är som stiftelse tvungen att avyttra sina tillgångar till marknadsvärde, i annat fall kan styrelseledamöterna bli personligt ersättningsskyldiga. Mot denna bakgrund kan det bli nödvändigt att regeringen engångsvis tillför den nya myndigheten medel för att köpa dessa inventarier av Rikskonserter. Dessa medel bör dock senare kunna återtas genom att Rikskonserters verksamhetsbidrag minskas med motsvarande belopp. 
 111 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2010:12 
  
 6.5.2 
  
 Caprice Records 
  
 Förslag:  
 Förslaget är att viss verksamhet vid Caprice Records och den så kallade backkatalogen överförs till det nya Statens musikverk och att två miljoner kr tillförs myndigheten för uppdraget. Myndigheten ges ett bemyndigande att ge ut och sälja de titlar som finns i katalogen inom ramen för full kostnadstäckning. 
 Om det inte är möjligt eller önskvärt att ge Statens musikverk i uppdrag att ge ut och sälja de titlar som finns i backkatalogen, är förslaget att katalogen och därtill knutna rättigheter och skyldigheter säljs till en privat aktör. 
 I Rikskonserters uppdrag ingår att bedriva fonogramverksamhet särskilt inriktad på utgivning av dels ny svensk musik, som är orepresenterad eller ofullständigt representerad på fonogram, dels i Sverige verksamma artister vars konstnärskap inte kan anses tillräckligt dokumenterat på fonogram. Produktionen inom ramen för Caprice Records består dels av nyproduktion, dels av utgivning av arkivmaterial. Rikskonserter använde 3 520 000 kr för ändamålet 2008. Verksamheten hade också egna intäkter på ca 2 miljoner kr. 
 I propositionen  
 Tid för kultur  
 (2009/10:3) föreslår regeringen i avsnitt 7.4 att det statliga stödet till utgivning av fonogram på märket Caprice ska upphöra i och med att det statliga verksamhetsbidraget till Stiftelsen Svenska rikskonserter upphör. Det sägs också att de medel som frigörs genom detta delvis bör användas till att förstärka ett reformerat inspelnings- och distributionsstöd på fonogramområdet. 
 Som också konstateras i propositionen är det dock av stor betydelse att de historiskt och konstnärligt betydelsefulla inspelningarna i Caprice Records katalog även framöver görs tillgängliga för musikliv och allmänhet. Regeringen menar att detta bör rymmas inom ramen för Statens musiksamlingars vidgade uppdrag. 
 Utredningen delar denna bedömning och ser dessutom stora möjligheter för det nya Statens musikverk att med Caprice backkatalog som grund, utveckla tillgängliggörandet av konstnärligt intressant musik inom ett brett musikaliskt område. Den kompetens som byggts upp inom Caprice kan på så vis tas tillvara för att utveckla verksamheten inom den nya myndigheten. Vidare bör den kompetens som är nödvändig för att kunna hantera katalogens 
 112 
  
 SOU 2010:12 
  
 Överväganden och förslag 
 bevarande rent fysiskt eller i digitalt format med fördel kunna byggas upp inom en myndighet som har bevarande av samlingar som en viktig del. Katalogen består av äldre masterband m.m. som är i stort behov av vård, katalogisering och migrering till digitalt format. 
 Att ta om hand backkatalogen är dock en tämligen omfattande uppgift. Katalogen består av drygt 800 titlar. För varje titel har bolaget slutit avtal med artister och upphovsmän om rättigheter och skyldigheter. Det kan alltså handla om flera avtal per titel. Dessa avtal ser olika ut men innefattar generellt bestämmelser om rättigheter till inspelningarna, utgivning av skivorna, ersättning till upphovsmän och artister vid försäljning (ofta efter att man nått s.k. break even) och så vidare. För inspelningar är skyddstiden för övrigt enligt lag 50 år. Det innebär att den artist som medverkar på inspelningen har rätt till ekonomisk ersättning om inspelningen vidareanvänds upp till 50 år efter att inspelningen gjordes. För den musik som spelas på inspelningen är skyddstiden 70 år. 
 Även om det vore rättsligt möjligt att helt upphöra med försäljningen av de titlar som finns i katalogen vore det naturligtvis en mycket olycklig situation för de artister som givits ut på Caprice. Att enbart lämna över samlingen för arkivering för framtiden framstår alltså inte som ett bra alternativ. Mot detta talar också det faktum att de skivor som getts ut i vilket fall finns bevarade för framtida forskare i form av pliktexemplar vid Kungl. bibliotekets avdelning för audiovisuella medier. Förvisso innehåller Caprice arkiv mer än bara dessa utgivna skivor, t.ex. originaltaper och annat som kan användas för nyutgivning. Att enbart bevara detta framstår ändå som mindre intressant om det inte kan göras tillgängligt för allmänheten i någon form. 
 I en situation där backkatalogen inte längre görs tillgänglig för allmänheten skulle naturligtvis många upphovsmän hellre vilja överta rättigheterna till sina inspelningar, för att fortsatt kunna använda sig av dessa och se till att skivorna fanns tillgängliga på marknaden. Om det är ekonomiskt möjligt att överlåta rättigheterna till artisterna och upphovsmännen själva framstår dock som osäkert. Rikskonserter är som stiftelse tvungen att avyttra sina tillgångar till marknadsvärde, i annat fall kan styrelseledamöterna bli personligt ersättningsskyldiga. 
 Mot denna bakgrund bör alltså inte en lösning sökas som innefattar ren arkivering. Återstår gör alltså en lösning som innefattar att skivorna även fortsättningsvis kan ges ut i någon form. Som 
 113 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2010:12 
 nämnts är utredningens bedömning att den nya myndigheten Statens musikverk bör ges ett bemyndigande att fortsätta denna utgivning inom ramen för ett vidgat uppdrag att dokumentera och tillgängliggöra musik. Med det förslaget följer dock att inte obetydliga resurser även fortsättningsvis binds upp för att hantera katalogen. Det krävs vid en fortsatt försäljning bl.a. resurser för att administrera ersättningar till artisterna. Det krävs också resurser för att hantera själva marknadsföringen av de titlar som finns i katalogen så att de även fortsättningsvis är tillgängliga i rimlig utsträckning. 
 Samtidigt innebär detta förslag att den nya myndigheten, som nämnts ovan, tillförs kompetens som kan utnyttjas för att utveckla hela denna verksamhetsdel. Det är också nödvändigt att myndigheten i samband med att denna verksamhet övertas ges ett bemyndigande att ge ut och sälja de titlar som finns i katalogen inom ramen för full kostnadstäckning. Motivet till att det ska få ske inom ramen för full kostnadstäckning är att det bör anses vara en kärnuppgift för myndigheten att tillgängliggöra musik som inte bär sig på kommersiella villkor och att anslagsmedel därför ska få användas för verksamheten. Med full kostnadstäckning skulle det troligen inte vara möjligt att fullgöra uppdraget då de aktuella titlarna alltså inte i allmänhet är kommersiellt bärkraftiga. 
 Sammantaget bedömer utredningen att Statens musikverk bör tillföras två miljoner kr för uppdraget att ge ut och sälja den musik som finns i backkatalogen samt sköta bevarandet. Det motsvarar ungefär två årsarbetskrafter för att hantera marknadsföring/försäljning, bevarande samt administration av ersättningar m.m. Förslaget innefattar samtidigt att nyutgivning av musik inspelad i studio ska upphöra, vilket frigör resurser som kan omfördelas till fonogramstödet, sammantaget 1,5 miljoner kr (se nedan i avsnitt 6.8.5). 
 Ytterligare en ekonomisk aspekt som måste beaktas med detta förslag är att Rikskonserter, som tidigare påpekats, som stiftelse är tvungen att avyttra sina tillgångar till marknadsvärde. Med andra ord kan det bli nödvändigt att regeringen engångsvis tillför den nya myndigheten medel för att köpa backkatalogen av Rikskonserter för en relativt hög summa. Dessa medel bör dock senare kunna återtas genom att Rikskonserters verksamhetsanslag minskas med motsvarande belopp. 
 Mot bakgrund av de svårigheter som kan finnas med att överföra backkatalogen och utgivningsverksamheten till en myndighet 
 114 
  
 SOU 2010:12 
  
 Överväganden och förslag 
 (t.ex. vad gäller bemyndigandet att sälja titlarna), kan det dock bli nödvändigt att söka andra lösningar. I detta läge bör backkatalogen och därtill knutna rättigheter och skyldigheter säljas till en extern part. Trots att Caprice katalog innehåller musik som traditionellt sett inte kan klara sig på marknadsmässiga villkor, bör katalogen i sin helhet kunna representera ett visst värde för en aktör som förvärvar rättigheterna att sälja inspelningarna. Ett sådant alternativ gör också att kravet på Rikskonserter att avyttra sina tillgångar till marknadsvärde kan uppfyllas. 
 Ur en aspekt kunde det också vara mer fördelaktigt om en ickestatlig aktör med större kunskap om t.ex. fördelningen av upphovsrättsliga intäkter och hanteringen av avtal med upphovsmän och artister tog över katalogen. En sådan aktör kan också förväntas ha upparbetade kanaler för distribution och marknadsföring som överstiger vad som kan förväntas av en myndighet. 
 Nackdelen med detta förslag är, bortsett från att det inte främjar integration mellan nyskapande och kulturarv inom Statens musikverk, att det kan förväntas att katalogen i sin helhet inte blir tillgänglig hos en kommersiell aktör. Med stor sannolikhet finns det ekonomiskt starka bolag som skulle kunna tänka sig att förvärva katalogen för att sedan plocka ur ett antal guldkorn, dvs. titlar med potential att sälja i många exemplar. Det innebär samtidigt att mycket av den musik som Caprice spelat in inte skulle komma att marknadsföras och att värdefulla inspelningar som gjorts med offentliga medel inte skulle vara tillgängliga för publiken. 
  
 6.6 
  
 Lokalfrågor 
  
 Bedömning:  
 Den nationella musikplattformen kommer att ha behov av kontorslokaler i Stockholm för ca 10 anställda samt ytterligare ca 2 anställda om utredningens förslag avseende Caprice Records genomförs. Därtill kommer de lokaler som i dag disponeras av Elektroakustisk musik i Sverige (EMS) att behövas även fortsättningsvis. 
 Den föreslagna plattformen ska som framgått inte bedriva egen konsertverksamhet. Därmed har den inte heller behov av de lokaler på Nybrokajen 11 som Rikskonserter i dag disponerar. Med det upplägg som ovan föreslagits är det i stället rena kontorslokaler för 
 115 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2010:12 
 totalt ca 12 anställda som bör komma i fråga för den nya verksamheten. Denna uppskattning innefattar de anställda vid den nationella musikplattformen samt viss verksamhet relaterad till Caprices backkatalog. Verksamheten vid EMS har inte tagits med i denna beräkning. EMS kommer dock även framöver att ha behov av de studior som man har tillgång till i dag samt nuvarande administrativa lokaler. 
 Kontorslokalerna kan med den föreslagna verksamhetsinriktningen i princip hyras var som helst. Med tanke på ambitionen att åstadkomma ett närmande mellan arbetet med ny musik och det musikaliska kulturarvet inom ramen för ett nytt Statens musikverk, bör dock en lokallösning sökas som möjliggör fortlöpande kontakter mellan den nya verksamheten och andra delar av nuvarande Statens musiksamlingar. Kostnaden för lokaler har tagits med i det förslag till budget för den nya enheten som lämnats ovan. 
  
 6.6.1 
  
 Nybrokajen 11 
  
 Bedömning och förslag:  
 Det finns ett stort värde i att konsertlokalerna på Nybrokajen 11 även fortsättningsvis används för publika kulturella ändamål. Hänsyn bör bl.a. tas till att Kungl. Musikaliska akademien har en historisk koppling till husets stora konsertsal. Vidare bör förutsättningarna för musiklivet i Stockholm beaktas i den fortsatta processen. 
 Förslaget är att regeringen tar initiativ till ett rundabordsamtal med t.ex. Stockholms läns landsting, Stockholms stad och hyresvärden Statens fastighetsverk för att diskutera framtida användning av lokalerna på Nybrokajen 11. 
 Enligt utredningens bedömning finns det ett stort värde i att konsertlokalerna på Nybrokajen 11, som i dag disponeras av Rikskonserter, även fortsättningsvis används för publika kulturella ändamål. Lokalerna är ursprungligen uppförda för att användas för musikevenemang och användes länge för Kungl. Musikaliska akademiens utbildningsverksamhet. Stora salen, kallad Musikaliska akademiens stora sal, är särskilt anpassad för dessa förhållanden. 
 I den fortsatta hanteringen av dessa lokaler bör hänsyn särskilt tas till att Kungl. Musikaliska akademien har en historisk koppling till husets stora konsertsal och att akademien investerat i lokalernas 
 116 
  
 SOU 2010:12 
  
 Överväganden och förslag 
 upprustning. Akademien kan även fortsättningsvis ha behov av konsertsalen för vissa arrangemang. 
 Ytterligare ett faktum som måste beaktas i en diskussion av den framtida användningen av lokalerna på Nybrokajen 11 och 13 är att flera organisationer i dag hyr in sig där till subventionerad hyra. Dessa bör förvisso kunna söka sig andra lokaler om Nybrokajen inte längre står till förfogande. Möjligheterna att hitta sådana är dock beroende av organisationernas ekonomi eftersom de i dagsläget hyr in sig till subventionerad hyra. Skulle situationen bli sådan att Nybrokajen inte längre är aktuell är utredningens förslag att Kulturrådet gör en samlad bedömning av behovet att öka bidraget till en eller flera av dessa organisationer för att de ska få möjligheter att hyra andra lokaler. I en situation där lokalerna fortfarande används för musikändamål bör dessa organisationer även fortsatt kunna vara intressanta hyresgäster som kan bidra till husets musikprofil. En ny tänkbar hyresgäst som skulle kunna bidra till husets musikprofil är Svensk musik, som visat intresse för centralt placerade lokaler som skulle öka tillgängligheten för besökare från Sverige och internationellt. 
 Konsertlokalen på Nybrokajen har naturligtvis också fyllt en funktion för musiklivet och publiken i Stockholm. Som Rikskonserter framhåller har det varit en plats där musiker utifrån landet har kunnat visa upp sig för huvudstadspubliken. Men det har också varit en scen för många musiker från Stockholm som inte nödvändigtvis har tillgång till andra scener. Det är viktigt att beakta att ett stort antal av landets professionella musiker har sin hemvist i Stockholmsområdet. Ofta har dessa engagemang i andra delar av landet men svårare att finna en scen där de kan spela regelbundet i Stockholm. 
 Stockholm har flera stora institutioner, som Operan, Berwaldhallen och Stockholms konserthus, och en mängd klubbar mer inriktade på populärmusik. Däremot finns det jämförelsevis begränsat utrymme för den stora del av musiklivet som inte hör till någon av dessa kategorier, t.ex. den nya konstmusiken, kammarmusik, fri improvisation, kammaropera, samarbete med andra konstarter och profan barockmusik. Med tanke på att en så stor andel av landets musiker i praktiken lever i Stockholm kan det anses vara av nationellt intresse att dessa även på hemmaplan har goda förutsättningar att utveckla sitt musikskapande. 
 Detta är ett perspektiv som bör beaktas när Rikskonserters verksamhet upphör. Själva lokalerna vid Nybrokajen, som alltså av 
 117 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2010:12 
 flera skäl även fortsatt bör hysa kulturella aktiviteter, erbjuder en möjlighet att skapa ett musikens hus för Stockholm som skulle kunna komplettera de institutioner och spelställen som redan finns i staden. Som sagt bör det vara av nationellt intresse att understödja en sådan utveckling. 
 Samtidigt är det tydligt att ansvaret för en sådan verksamhet i sådana fall borde vara regionalt och/eller kommunalt. Stockholms konserthus har t.ex. behov av utökade lokaler för publik verksamhet och Nybrokajen skulle erbjuda en centralt placerad förlängning av den verksamhet som bedrivs vid Hötorget, både inom orkester- och kammarmusik men även jazz och världsmusik. Länsmusiken i Stockholm, som redan har lokaler i fastigheten, är också en tänkbar intressent liksom Kungliga Dramatiska Teatern. Vi bedömer att Stockholms konserthusstiftelse har de bästa förutsättningarna att skapa en starkt konstnärligt sammanhållen och profilerad verksamhet, med både egna och gästande ensembler. 
 I det fall ett intresse finns från landstinget och/eller staden bör staten kunna medverka till en sådan lösning. Stockholms läns landsting är huvudman både för Konserthuset och Länsmusiken i Stockholm. Utredningens förslag med anledning av dessa överväganden är att regeringen under 2010 tar initiativ till ett rundabordsamtal med t.ex. Stockholms läns landsting, Stockholms stad och hyresvärden Statens fastighetsverk för att diskutera den framtida användningen av lokalerna på Nybrokajen 11. 
  
 6.7 
  
 Personalbehov samt budgetförslag 
  
 Förslag:  
 Med utredningens huvudförslag har Statens musiksamlingar/Statens musikverk behov av ytterligare totalt ca 16 årsarbetskrafter för det nya uppdraget. Förslaget är att myndighetsanslaget för Statens musiksamlingar/Statens musikverk tillförs totalt 19 miljoner kr. I det ingår resurser för en ny enhet för levande musik (ca 10 årsarbetskrafter), en enhet för elektroakustisk musik (ca fyra årsarbetskrafter) samt ett utökat dokumentationsuppdrag kopplat till Caprices backkatalog (ca två årsarbetskrafter). Den nuvarande anslagsposten till Statens musiksamlingar under anslaget 8.1 Centrala museer: Myndigheter bör också ersättas med ett nytt anslag för Statens musikverk. 
 118 
  
 SOU 2010:12 
  
 Överväganden och förslag 
 Oavsett val av organisationsmodell är förslaget vidare att 25 miljoner kr avsätts på ett särskilt anslag för samverkansprojekt i musiklivet av nationellt intresse. Anslaget disponeras av Statens musikverk. 
 I det följande sammanfattas de behov av personal som uppstår med utredningens förslag till ny plattform för musiken och ett förslag till resursförstärkning presenteras samlat. I föregående avsnitt har vi valt att i vissa delar lämna både ett huvudförslag och alternativa förslag. För de fall att alternativa förslag i stället genomförs kan det påverka resursbehoven i enskilda delar. 
 För den del av verksamheten som avser främjandet av levande musik, är vår bedömning att oavsett vilket organisatoriskt förslag som väljs så är resursbehovet ungefär likvärdigt. Som nämnts ovan uppskattas verksamheten ha ett behov av ca 10 årsarbetskrafter. För att täcka detta samt vissa övriga kostnader är förslaget att totalt 12 miljoner kr omfördelas från verksamhetsanslaget till Rikskonserter till myndighetsanslaget för Statens musiksamlingar/Statens musikverk. 
 Kostnaden är en överslagsberäkning baserad på underlag om den genomsnittliga kostnaden för en helårsmedarbetare i statsförvaltningen, som är runt en miljon kr. 
  
 4  
  
 Denna siffra är egentligen i genomsnitt något lägre vid dagens Statens musiksamlingar. Det ger alltså totalt 10 miljoner kr per år och i det ingår lön och sociala avgifter men inte lokaler och gemensamma overheadkostnader. Dessa kostnader i sin tur utgör i genomsnitt ca 250 000 kr per år och per anställd. Normalt sett något mer i Stockholm än i mindre städer. 
 Vad gäller gemensam overhead som stöd för den operativa verksamheten, som t.ex. personalstöd, registratur, kontorsservice, reception samt IT och informationsverksamhet, så bör lösningar som är gemensamma med myndigheten i övrigt sökas. För att förstärka denna del, är bedömningen alltså att myndigheten utöver de rena personalkostnaderna behöver tillföras motsvarande ungefär 2 miljoner kr per år. Summan bygger på att man räknar med en genomsnittlig overheadkostnad (inklusive lokaler) på 250 000 kr per helårsmedarbetare och sedan drar av något med hänsyn till de effektiviseringsvinster som kan göras genom att utnyttja befintlig organisation vid Musiksamlingarna. 
  
 4  
 Se t.ex. Ekonomistyrningsverkets rapport, Nyckeltal för  
 OH-kostnader 
  (2005:3). 
 119 
 Överväganden och förslag SOU 2010:12 
 Förslaget är alltså även att viss verksamhet förs över från Rikskonserter till Statens musikverk/Statens musiksamlingar. Först och främst Elektroakustisk musik i Sverige (EMS). För detta uppdrag bör även fem miljoner kr tillföras myndigheten, vilket ungefär motsvarar vad som i dag går till EMS. Det motsvarar också de nuvarande fyra årsarbetskrafter som används i verksamheten samt övriga kostnader för studiorna m.m. 
 Vidare föreslår vi alltså att Statens musikverk också bör tillföras två miljoner kr för den del av Caprices verksamhet som föreslås föras över. Det motsvarar ungefär två årsarbetskrafter för att hantera marknadsföring/försäljning, bevarande samt administration av ersättningar m.m. 
 Sammantaget ger detta alltså ett behov av resurser på 19 miljoner kr. I detta innefattas alla personalkostnader, inklusive overhead och kontorslokaler. Dessa resurser bör omfördelas från verksamhetsbidraget till Rikskonserter och tillföras myndighetsanslaget för Statens musiksamlingar/Statens musikverk. 
 Den delvis nya inriktning som föreslagits för att öka integrationen mellan Statens musiksamlingar och verksamheten med levande musik, kan delvis åstadkommas genom förändringar i befintlig verksamhet (Svenskt visarkiv införlivas fullt ut i övrig verksamhet) och delvis genom de förstärkningar som erhålls i samband med att verksamhet förs över från Rikskonserter. Det senare gäller den verksamhet vid Caprice som nämnts ovan. 
 Om det nya uppdragen i övrigt medför ökade kostnader bör det övervägas om ytterligare resurser ska tillföras myndigheten från det nuvarande verksamhetsbidraget till Rikskonserter. En särskild fråga gäller övertagandet av samlingar från Svensk Musik och utgivningen av noter m.m. Dessa frågor bör övervägas i särskild ordning mot bakgrund av att det handlar om kostsamma uppgifter. 
 I samband med att en ny verksamhet startar är förslaget också att den nuvarande anslagsposten till Statens musiksamlingar under anslaget 8.1 Centrala museer: Myndigheter, tas bort och att ett nytt anslag i stället skapas för Statens musikverk. På så vis markeras att myndigheten inte längre (enbart) är en musei- eller kulturarvsmyndighet. Förslagsvis inrättas i stället ett nytt anslag under området för teater, dans och musik. Detta kommer bl.a. att påverka i vilket sammanhang regeringen ska redovisa verksamheten till riksdagen och möjligheten att föra över resurser till eller från andra områden. 
 Oavsett val av organisationsmodell är förslaget vidare att 25 miljoner kr omfördelas från verksamhetsbidraget till Rikskon- 
 120 
  
 SOU 2010:12 
  
 Överväganden och förslag 
 serter till ett särskilt anslag för samverkansprojekt i musiklivet av nationellt intresse. Anslaget disponeras i huvudförslaget av Statens musikverk. Ett särskilt råd fattar beslut om till vilka ändamål dessa medel ska användas. Dessa resurser ska, som nämnts ovan, alltså inte gå till administration utan tillfalla musiklivet. 
  
 6.8 
  
 Förstärkning av Statens kulturråds bidrag till musiklivet 
  
 Enligt direktiven ska utredaren utöver det som berörts ovan även analysera vilka konsekvenser förslagen får för andra statliga insatser på musikområdet och bedöma eventuellt övriga insatser som bör ingå i en ny plattform för musiken. Mot denna bakgrund har vi inom ramen för den tid som stått till buds, även övervägt om det är motiverat med förändringar även på andra områden än de som behandlats ovan. 
 Med denna utgångspunkt är det tydligt att de förslag som lämnats ovan bör få konsekvenser för vissa av Statens kulturråds bidrag på musikområdet. Hur dessa bidrag ser ut påverkar indirekt hur den föreslagna plattformen kommer att kunna arbeta. Som vi ser det är det framför allt viktigt att stärka verksamhetsbidragen till det fria musiklivet så att denna sektor kan bli en part på samma villkor som länsmusiken i de samarbetsprojekt som plattformen ska stödja. Förslag om förstärkningar av dessa bidrag samt bidrag för arrangörer, samarbete med tonsättare och fonogramstödet lämnas nedan. Inledningsvis kommenteras dock vissa av de förslag som lämnas av Kultursamverkansutredningen. 
  
 6.8.1 
  
 Bidrag till regional musikverksamhet m.m. 
  
 Bedömning:  
 Inom ramen för den nya kultursamverkansmodellen för bidrag till regional kulturverksamhet bör Statens kulturråd ställa upp tydliga kriterier för fördelningen av resurser för regional musikverksamhet till respektive län. Sådan verksamhet bör prioriteras som bidrar till att ny musik framförs och innefattar deltagande i turnéer och gästspel samt samverkan med fria arrangörer och musikgrupper. 
 121 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2010:12 
 Kulturrådet fördelar som angetts i kapitel 3 bidrag till bl.a. landsting och regionförbund för regional musikverksamhet (länsmusik). Sammantaget fördelades 2009 totalt ca 222 miljoner kr för ändamålet. Dessutom fördelar Kulturrådet verksamhetsbidrag till ett antal orkestrar och musikteaterinstitutioner. År 2009 fördelades ca 108 respektive 160 miljoner kr i verksamhetsbidrag på dessa områden. I dag går dessa stöd till av regeringen utpekade institutioner. Vidare går ytterligare medel från samma anslag (anslag 2:2) till utvecklingsbidrag till bl.a. musikområdet. 
 Hela detta fördelningssystem påverkas av de förslag som lämnas av Kultursamverkansutredningen, som har haft i uppdrag att utarbeta ett förslag till införande av den nya modell för fördelning av statliga bidrag till kulturverksamheter på regional och lokal nivå som riksdagen i december 2009 beslutade om. Kultursamverkansutredningen föreslår att en ny modell för fördelning av statliga medel till regional kulturverksamhet införs fr.o.m. 2011. Modellen innebär att de bidrag som i dag går till regional  
 teater-, 
  dans- och musikverksamhet, regionala museer, regionala arkiv, kulturkonsulentverksamhet, regionala resurscentra för film och video samt länshemslöjdskonsulenter samlas under ett anslag till regional kulturverksamhet. 
 Den nya modellen innebär att riksdagen, liksom i dag, beslutar om nivån på de statliga medel som ska gå till regional kulturverksamhet och att regeringen fastställer anslagsvillkor i regleringsbrevet till t.ex. Statens kulturråd. Däremot ska regeringen inte peka ut enskilda institutioner eller verksamheter i länen. I stället ska det i respektive län tas fram en flerårig plan för hur kulturverksamheten ska bedrivas i länet, hur man vill att de statliga medlen ska användas samt hur kulturverksamheterna ska finansieras av kommuner och landsting. Dessa regionala kulturplaner ska bilda underlag för de beslut som Statens kulturråd fattar om medelsfördelning till respektive län. 
 Statens kulturråd ska inför beslutet föra en dialog med landstinget i det berörda länet, eller det organ som landstinget valt att delegera uppgiften till. Vid dialogen kan eventuella behov av att justera eller förtydliga kulturplanen diskuteras. Dialogen kan även röra andra statliga bidrag som har koppling till den regionala kulturverksamheten. De avsiktsförklaringar som Statens kulturråd tecknat med ett antal län kan här tjäna som förebild. 
 Den regionala kulturplanen ska landstinget ta fram efter samråd med kommunerna i länet. Det ska också finnas möjlighet för repre- 
 122 
  
 SOU 2010:12 
  
 Överväganden och förslag 
 sentanter för kulturutövare och civilsamhälle att bidra med synpunkter. På motsvarande sätt ska Statens kulturråd samverka med andra statliga myndigheter vars verksamhetsområden berörs av bidragsgivningen till regional kulturverksamhet. 
 Utredningens bedömning är att Kultursamverkansutredningens förslag kan bidra till en ny dynamik på musikområdet. Den regionala fördelningen av de statliga bidragsmedlen som den ser ut i dag är historiskt betingad med hänsyn till den institutionsstruktur som har funnits. Hänsyn måste även framgent tas till detta men utrymmet bör kunna öka för att prioritera sådan verksamhet som uppfyller de kulturpolitiska målen och de kriterier som Kultursamverkansutredningen föreslår ska gälla för fördelningen. 
 Utredningen stöder alltså Kultursamverkansutredningens förslag men menar samtidigt att det i sammanhanget är viktigt att det ställs upp tydliga kriterier för fördelningen av resurser för regional musikverksamhet till respektive län. Den regionala musikverksamhet bör prioriteras som bidrar till att nyskapande musik framförs och som t.ex. innefattar deltagande i turnéer eller gästspelsverksamhet samt samverkar med det fria musiklivet. Utifrån de målsättningar som regeringen anger blir det i den föreslagna modellen, Statens kulturråds ansvar att prioritera sådana regioner som har en musikverksamhet som uppfyller dessa mål. 
 Samverkan ska enligt Kultursamverkansutredningens förslag också ske med andra ansvariga myndigheter på respektive område. I detta sammanhang bör det övervägas hur det nya Statens musikverk kan vara representerat eftersom myndighetens uppgift blir att ha nationell överblick och att främja, i stort sett, samma mål på musikområdet som gäller för fördelningen av bidrag till regional kulturverksamhet. 
  
 6.8.2 
  
 Bidrag till musikarrangörer 
  
 Bedömning och förslag:  
 Utredningen stöder Kultursamverkansutredningens förslag om att en översyn bör göras av statens stöd till arrangörer. 
 Förslaget är att 6 miljoner kr överförs från Rikskonserters verksamhetsbidrag till Statens kulturråds anslag 2:3, ap. 1 för att förstärka arrangörsstödet. De nya medlen bör användas för att 
 123 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2010:12 
 stödja arrangörer som kan bli av strategisk betydelse och festivaler. 
 Kulturrådet beslutar om verksamhetsbidrag till arrangörer för engagemang av fria grupper (se kapitel 3). År 2009 uppgick stödet till musikarrangörer till ca 24 miljoner kr och har under den senaste tioårsperioden ökat kraftigt. 
 Kultursamverkansutredningen föreslår att en översyn görs av stödet till arrangörer. Motivet är att dagens system bygger på en uppdelning mellan olika genrer som i hög grad är historiskt betingad. Även stödet till musikarrangörer, där en stor del av medlen fördelas till fyra riksorganisationer som i sin tur fördelar medlen till lokala arrangörer, har vissa nackdelar. En sådan nackdel är att systemet inte tar hänsyn till att utvecklingen inom konstområdet innebär att olika uttryck blandas och korsbefruktar varandra. 
 Vi stödjer tanken om en översyn och menar att statens stöd bör ta hänsyn till de musikaliska uttryck som har svagt stöd på institutionell nivå, men att det inte bör bidra till ett alltför starkt fokus på genreuppdelning. Ett problem som har uppmärksammats på senare år är att starka nätverk inom kulturlivet också riskerar att ha en utestängande effekt. Det kan t.ex. innebära att unga musikarrangörer som inte organiserar sig efter genretillhörighet inte heller får möjlighet att ta del av olika stöd – trots att de kan ha mycket hög kompetens när det gäller att skapa möten mellan den levande musiken och en publik. Det finns många tecken på att uppdelningen i fasta genrer är av mindre betydelse för de unga generationer som kommer utgöra framtidens musikliv. I sig ska detta inte ses som ett problem, även om det måste finnas ett utrymme att värna de musikaliska arv som också finns i traditionella genrer. 
 Ett annat skäl som talar för att den nuvarande ordningen bör ses över är att resurserna på regional nivå behöver samordnas bättre. I mindre län kan det uppstå situationer där olika offentligt stödda verksamheter med i stort sett liknande verksamhet konkurrerar om samma publik och samma scener. En bättre samordning och en närmare koppling mellan de ideellt verkande musikarrangörerna, Riksteatern och de regionala teatrarnas och musikinstitutionernas verksamhet bör vara mer gynnsam för kulturlivet i hela landet. En närmare relation mellan bidragsfördelande instans och de enskilda föreningarna är också generellt att föredra när dessa är många och små. 
 124 
  
 SOU 2010:12 
  
 Överväganden och förslag 
 Utredningen stöder även av dessa skäl förslaget om en översyn. Ur ett nationellt perspektiv är det dock av betydelse att det på musikområdet även fortsättningsvis finns vissa resurser på central nivå som kan fördelas till arrangörer. Resurserna bör användas för att stärka vissa framgångsrika arrangörer så att de kan utveckla arbetet i professionell riktning. Dessa bör på detta sätt kunna få strategisk betydelse för att större turnéer och arrangemang ska kunna komma till stånd i olika delar av landet. 
 En satsning i denna riktning måste dock kombineras med en insikt om betydelsen av tillfälliga (om än ofta återkommande) arrangemang som festivaler. Kulturrådet ger i dag främst bidrag till arrangörer som har en omfattande, permanent och regelbunden konsertverksamhet. På det vis detta kriterium är utformat har det tidigare inneburit att musikfestivaler haft svårt att få stöd. Förhållandet har dock förändrats och ett antal festivaler som bedöms vara av nationellt intresse får i dag stöd. Detta är rimligt i en tid där festivaler har kommit att bli av allt större betydelse för utbudet av musik på många håll. Särskilt för nyskapande musik och konserter med utländska artister är festivalerna av stor betydelse. Därför bör det tydligt framgå att även arrangörer med tillfällig verksamhet ska kunna prioriteras om verksamheten annars svarar upp mot kulturpolitiska mål om t.ex. kvalitet och mångfald. 
 För att möjliggöra särskilda satsningar på arrangörer av strategisk betydelse är förslaget att sex miljoner kr överförs från Rikskonserters verksamhetsbidrag till Statens kulturråd för att förstärka stödet till arrangörer (anslag 2:3, ap. 1). Rikskonserters verksamhetsbidrag justeras i dag årligen för pris- och löneutvecklingen  
 (PLO-omräknas). 
  Förslaget är mot denna bakgrund att den del som omfördelas även fortsättningsvis bör  
 PLO-omräknas. 
  Resurserna kommer även fortsättningsvis att användas för löner, lokalhyror m.m. vars kostnader följer pris- och löneutvecklingen, enda skillnaden är att det nu sker inom ramen för det fria musiklivet. Därför kan det även anses motiverat att hela anslaget 2:3, ap. 1, årligen pris- och löneomräknas. 
 Av den föreslagna förstärkningen bör en miljon kr reserveras för verksamheten på folk- och världsmusikscenen Stallet, se mer om detta i nästa avsnitt. De ökade resurserna bör i övrigt användas för att stödja professionaliseringen av arrangörer som är eller kan förväntas bli av strategisk betydelse för att större turnéer och arrangemang ska kunna genomföras i hela landet. Den ökning som föreslås bör inte gå till vidare fördelning genom de tidigare nämnda 
 125 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2010:12 
 paraplyorganisationerna, eftersom en översyn av detta system bör göras. Resurserna bör också användas för att förstärka stödet till festivaler som är av nationell betydelse. 
  
 6.8.3 
  
 Stallet 
  
 Förslag:  
 Statens kulturråd bidrar till att ge Riksförbundet för Folkmusik och Schneider ekonomiska förutsättningar att ta över och driva konsertlokalen Stallet eller motsvarande verksamhet i en annan lokal. För ändamålet tillförs ytterligare 1 miljon kr till Statens kulturråds bidrag till arrangörer, anslag 2:3, ap. 1. 
 Enligt Rikskonserters uppdrag ska Stallet, som nämns i kapitel 4, vara en arena för folk- och världsmusik. Programverksamheten sköts av Riksförbundet för Folkmusik och Schneider (RFoD). RFoD har drivit verksamheten sedan år 2000. 
 Stallet hade 2009 ca 3 140 000 kr i intäkter, inklusive stöd från bland annat Statens kulturråd till RFoD som arrangör samt bidrag från Stockholms stad och Stockholms läns landsting. Rikskonserter stod för ett direkt stöd på drygt 800 000 kr. Rikskonserter har dock indirekt bidragit till Stallets verksamhet med mer resurser än så, främst genom att hjälpa till med annonsering och marknadsföring samt genom att finansiera sådant som försäkring, bevakning och lokalvård (se vidare kapitel 4). 
 Stallet är i dag en viktig scen för nordisk folkmusik och världsmusik. Främst riktas verksamheten in på musiker bosatta i Sverige och först i andra hand på att bjuda in artister från andra länder. Det kan anses vara av nationellt intresse att det finns en scen för dessa genrer som generellt är dåligt företrädda inom det institutionaliserade musiklivet. Det är också viktigt att det finns en plats där man kan arbeta med genreutveckling inom området genom t.ex. seminarier och träffar för utövare och andra intresserade. 
 En professionell arrangör som kan bidra till att föra fram och stödja kompetensutveckling hos främst musiker och artister med utländsk bakgrund inom världsmusikområdet, är även framöver av stor betydelse. Även om utredningen generellt inte anser att de resurser som ska omfördelas från verksamhetsbidraget till Rikskonserter ska knytas till en enskild genre, så finns det ett värde i att 
 126 
  
 SOU 2010:12 
  
 Överväganden och förslag 
 verksamheten vid Stallet – som byggts upp med bl.a. statliga medel under ett antal år – får möjlighet att fortsätta utvecklas. 
 Om Nybrokajen övertas av en ny hyresgäst med musikalisk uthyrning bör Stallet även fortsättningsvis kunna disponeras för samma verksamhet som i dag. I detta läge kommer dock den subvention som Rikskonserter stått för att upphöra vilket måste beaktas. Om verksamheten ska fortleva på egna ben måste alla intressenter i verksamheten, både staden, landstinget och staten, se över sina bidrag. 
 Utredningens förslag vad gäller statens insats är att Statens kulturråd i detta läge bör ge RFoD ekonomiska förutsättningar att ta över och driva konsertlokalen Stallet. För ändamålet är förslaget att Kulturrådets bidrag till arrangörer, anslag 2:3, ap. 1, tillförs 1 000 000 kr. Medlen bör pris- och löneomräknas (se skäl för detta i avsnitt 6.8.2). Krävs det ytterligare resurser så får det åstadkommas genom att andra intressenter skjuter till mer medel samt genom att Stallet ökar sina egna intäkter genom fler arrangemang och ökad uthyrning av lokalerna t.ex. 
 Om den nya hyresgästen på Nybrokajen 11 inte är intresserad av att låta RFoD disponera lokalerna mot ersättning, så bör bidragen till organisationen ändå kunna utökas. På detta vis skulle RFoD ges förutsättningar att söka en alternativ lokal på annat håll. 
  
 6.8.4 
  
 Verksamhetsbidrag till fria grupper 
  
 Förslag:  
 Kulturrådets verksamhetsbidrag till fria grupper, anslag 2:3, ap. 1, förstärks med 10 miljoner kr från Rikskonserters verksamhetsbidrag. 
 Kulturrådet beslutar om bidrag till fria grupper på musikområdet. Som beskrivits i kapitel 3 fördelas stödet som verksamhetsbidrag och avser huvudsakligen gruppernas turnerande verksamhet i Sverige. Stöd kan även beviljas till internationellt kulturutbyte. År 2009 fördelades ca 11,5 miljoner kr i verksamhetsbidrag till fria musikgrupper. 
 Enligt direktiven ska Kultursamverkansutredningen beakta vad regeringen anfört i propositionen  
 Tid för kultur  
 (prop. 2009/10:3) om att statens stöd till den fria scenkonsten, inklusive stödet till arrangörer tillsvidare bör hanteras på central statlig nivå. I linje med 
 127 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2010:12 
 direktiven lämnas inga förslag om att statliga bidragsmedel till den fria scenkonsten som Kulturrådet i dag beslutar om ska fördelas av landstingen. Frågor som gäller finansieringen av den fria scenkonsten bör dock kunna diskuteras mellan staten och den kommunala nivån inom ramen för samverkansmodellen. 
 Utredningen har tittat närmare på det nuvarande stödet till fria grupper och inhämtat synpunkter från många aktörer inom det fria musiklivet. Som vi har beskrivit i kapitel 2 är det statliga stödet till fria musikgrupper relativt lågt, sett till fördelningen till enskilda grupper. Inom musikområdet är de enskilda stöden jämförelsevis små och spridda på många mottagare. Samtidigt står grupperna för en stor del av konsertutbudet. Enligt Kulturrådets sammanställning av bidragsredovisningar från 2008 genomförde de 129 grupper som fick stöd det året sammanlagt 3 011 konserter. Utredningen menar att här finns en stor potential att genom ett ökat statligt stöd förbättra gruppernas möjligheter att turnera i landet och internationellt och på så sätt ge människor i hela landet möjligheter att möta olika musikaliska uttryck. 
 En omständighet som också talar för ökat stöd är att en rad musikaliska uttryck som är svagt representerade inom det institutionella musiklivet i stort sett enbart får stöd i form av frigruppstöd och arrangörsstöd. Det gäller t.ex. pop, jazz, folk- och världsmusik, nutida musik och tidig musik. Det svenska musiklivet präglas idag av en genremässig uppdelning – både vad gäller musiklivets organisering i olika intressegrupper och i de olika musikgruppernas och scenernas repertoar. Trots en successiv utbyggnad av musikens infrastruktur genom länsmusik och ett ökat antal regionala och kommunala orkestrar sedan  
 1970-talet 
  och trots uppdrag för institutionerna med inriktning på genremässig bredd har kulturpolitiken inte fullt ut lyckats överbrygga de skilda villkoren för olika musikaliska uttryck. 
 Flera olika organisationer inom musiklivet har också fört fram önskemål om särskilda nationella satsningar för att främja musikaliska uttryck med svag institutionell koppling t.ex. center med genrekompetens för folkmusik, en nationalscen för jazzen, en nationell ensemble för nutida musik och en annan för tidig musik samt ett nav för kammarmusiken. 
 Utredningen har gjort bedömningen att det inom ramen för de medel som kan överföras från Rikskonserter till musiklivet inte finns tillräckliga resurser för att genomföra sådana satsningar, men att den nya plattformen bör ha i uppgift att genom olika typer av 
 128 
  
 SOU 2010:12 
  
 Överväganden och förslag 
 utvecklingssatsningar stödja bl.a. dessa musikaliska uttryck. Plattformens uppgift bör vara att främja samverkan mellan musiklivets olika delar och ett ökat stöd till det fria musiklivet bör kunna göra fria utövare till en starkare part exempelvis i olika typer av samverkan med musikinstitutionerna. 
 Företrädare för det fria musiklivet har bl.a. fört fram de många fördelar som residensverksamhet för med sig. Residens på en institution innebär att en fri grupp kan få tillgång till en professionell infrastruktur med t.ex. teknik och marknadsföring. För grupper inom den nutida konstmusiken är det intressant med residens även utanför musikinstitutionerna, t.ex. på ett konstmuseum, där man också kan hitta en ny och intresserad publik. 
 Utredningen föreslår mot bakgrund av ovanstående att 10 miljoner kr överförs från Rikskonserters verksamhetsbidrag till Kulturrådets anslag 2:3, ap. 1. Medlen bör pris- och löneomräknas (se skäl för detta i avsnitt 6.8.2). Förstärkningen bör i första hand användas till strategiska insatser, som kan ge särskilt framstående grupper inom olika genrer möjlighet till en mer kontinuerlig verksamhet, förbättrade möjligheter att nå en ny publik eller fördjupa samarbetet med kulturinstitutioner t.ex. genom residensverksamhet. 
  
 6.8.5 
  
 Fonogramstödet 
  
 Förslag:  
 Från verksamhetsbidraget till Rikskonserter omfördelas 1,5 miljoner kr till Statens kulturråds fonogramstöd, anslag 2:3, ap. 2. 
 Regeringen bedömer i propositionen  
 Tid för kultur  
 (Ku2009/10:3, s. 66) att de anslagsmedel som frigörs när utgivningen av fonogram på märket Caprice och verksamhetsstödet till Rikskonserter upphör delvis bör användas till att förstärka ett reformerat inspelnings- och distributionsstöd på fonogramområdet. 
 Mot bakgrund av att Caprice Records verksamhet med nyinspelning föreslås upphöra (se ovan avsnitt 6.5.2) är det önskvärt att övriga fonogramproducenter på marknaden ges möjlighet att genom fonogramstödet som Statens kulturråd fördelar få ökat ekonomiskt stöd för utgivningen av smalare musik. Utredningens förslag är att 1,5 miljoner kr omfördelas för ändamålet vilket ungefär motsvarar vad Rikskonserter i dag avsätter för Caprices 
 129 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2010:12 
 inspelningsverksamhet. Medlen bör pris- och löneomräknas (se resonemang i avsnitt 6.8.2). 
  
 6.8.6 
  
 Samarbete med tonsättare 
  
 Förslag:  
 Från Rikskonserters verksamhetsbidrag överförs 1,5 miljoner kr till Statens kulturråd för att förstärka bidraget för samarbete med tonsättare. Stödet till tonsättarsamarbete flyttas till anslag 2:3, ap. 1, och totalt 7 miljoner kr tillförs anslaget för ändamålet. En förordning tas fram som anger stödets ändamål och vilka som kan komma ifråga för stöd. Kulturrådet bör bl.a. se över om antalet ansökningstillfällen per år kan utökas. 
 Rikskonserter har som mål att stödja tonsättare och frilansartister genom att beställa, leverera och framföra beställda kompositioner. För ändamålet har ca 1,5 miljoner kr använts de senaste åren förutom 2009 då inga beställningar gjorts. Beställningsverksamheten har fyllt en viktig funktion för att stödja skapandet av ny musik och för en konstnärsgrupp som ofta verkar under osäkra och svåra villkor. Resurserna bör alltså reserveras för ändamålet även fortsättningsvis. Den nationella musikplattformen bör dock inte sköta fördelningen eftersom dess roll inte ska vara bidragsfördelande. 
 I stället föreslås att Kulturrådets bidrag för samarbete med tonsättare förstärks med motsvarande resurser som Rikskonserter avsatt i snitt de senaste åren, dvs. 1,5 miljoner kr. I samband med det bör dock kriterierna för fördelningen av stödet ses över. 
 Idag är Kulturrådets stöd för tonsättarsamarbete en del av anslag 2:2, ap. 3, dvs. stöd till länsmusik m.m. Med hänsyn till de förslag som lämnas av Kultursamverkansutredningen bör stödet till tonsättarsamarbete i stället ingå i anslag 2:3, ap. 1. Sammantaget, inklusive den förstärkning utredningen föreslår, bör ca 7 miljoner kr avsättas för ändamålet. Det innebär att 5,5 miljoner kr bör föras över från anslag 2:2, ap. 3. Summan bygger i grova drag på vad som fördelats de senaste åren inom ramen för detta anslag. Medlen bör också pris- och löneomräknas, inte minst mot bakgrund av att detta sker i dagsläget (se även skäl för detta i avsnitt 6.8.2). 
 En fördel med att flytta stödet är också att det ökar möjligheterna att stärka hela näringskedjan från komponist till publik. I 
 130 
  
 SOU 2010:12 
  
 Överväganden och förslag 
 rapporten  
 Komponisterna i Sverige  
 föreslår Keller att man just bör öka samverkan mellan Kulturrådets bidrag. För att utveckla stödet bör en ny förordning tas fram i samband med förstärkningen. Bidragets namn bör i det sammanhanget ändras till samarbete med komponister. På så vis återspeglas hela bredden i den grupp som kan komma att vara involverad i dessa projekt och en bättre likformighet åstadkoms i förhållande till Konstnärsnämndens stipendier (se nedan). 
 Stödet bör även fortsättningsvis kunna sökas av allt från fria grupper till regionala och lokala kulturinstitutioner (både orkestrar, länsmusik och andra kulturinstitutioner t.ex. ett museum). Detta villkor bör uttryckas i allmänna ordalag och inte vara kopplat till att institutionen eller grupper i fråga får bidrag från t.ex. Kulturrådet. Kriterierna bör även modifieras så att verk som de sökande planerar att spela mer än en gång prioriteras. Bestämmelserna bör slutligen även utformas så att en del av resurserna också kan avsättas för residensverksamhet för komponister och så att aktuella upphovsmän även kan komma från andra länder än Sverige. 
 Det stöd för kompositionsbeställningar som hittills har funnits hos Rikskonserter har också kunnat sökas av enskilda musiker. Utredningen anser att Kulturrådet bör se över möjligheten att öppna stödet även för enskilda musiker som vill utöka sin repertoar. En fråga som bör beaktas är att Rikskonserter i dessa fall har kunnat ta på sig en arbetsgivarroll gentemot tonsättarna, eftersom Rikskonserter är medlemsorganisation hos Svensk Scenkonst. Om stödet förs över till Kulturrådet måste frågan lösas på annat sätt. I syfte att bättre återspegla den bredd av musikaliska uttryck som kan komma ifråga för stöd bör Kulturrådet överväga att utvidga den referensgrupp som finns för att bedöma ansökningarna. Slutligen bör Kulturrådet se över om antalet ansökningstillfällen per år kan utökas. 
 Även Konstnärsnämnden ger som framgår av kapitel 3 stöd till kompositionsverksamhet, dels genom stödet till samverkan mellan komponister och musiker/sångare, dels genom arbetsstipendier till komponister. Tidigare fanns även ett stöd till komponister som arbetar med beställningsverk, men detta stöd har avskaffats innevarande år. 
 Utredningen har valt att i detta läge föreslå en förstärkning av stödet till Kulturrådet av två skäl. Dels anser vi att summan är för liten för att det ska vara meningsfullt att dela upp den på två bidragsgivare, dels menar vi att det i Kulturrådets stöd finns en 
 131 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2010:12 
 ännu starkare koppling till att de nya verken också ska möta en publik. Samtidigt anser vi att det finns goda skäl till att också Konstnärsnämnden på sikt kan få möjlighet att stärka stödet till kompositionsverksamhet. För att ge goda möjligheter till nyskapande konst inom musikområdet är det viktigt att ge tonsättare möjlighet att skapa fritt också utan tanke på en beställare, på samma sätt som sker inom andra konstområden. 
 I propositionen  
 Tid för kultur  
 (2009/10:3) anges att samverkan mellan Kulturrådet och Konstnärsnämnden bör utvecklas för att stärka kvaliteten i bidragsgivningen. Utredningen anser att en sådan samverkan kan vara av särskild betydelse när det gäller kompositionsbeställningar. 
 132 
 7 Ekonomiska konsekvenser m.m. 
  
 7.1 
  
 Konsekvenser av utredningens förslag 
  
 De förslag som lämnats i föregående kapitel kan väntas få konsekvenser på olika områden. Mest påtagligt är de ekonomiska konsekvenser som följer av att statliga resurser omfördelas inom musikområdet. Konsekvenser av utredningens förslag i denna del sammanfattas i det första avsnittet nedan. I det andra avsnittet kommenteras förväntade konsekvenser av förslagen i enlighet med bestämmelsen i 15 § kommittéförordningen (1998:1474). 
 Ekonomiska förslag och förväntade konsekvenser 
 I föregående kapitel har förslag lämnats som innebär att medel omfördelas från verksamhetsbidraget till Stiftelsen Svenska rikskonserter till andra ändamål inom musikområdet. Den föreslagna omfördelningen av resurser får i första hand konsekvenser för de anställda vid stiftelsen och för dess verksamhet. Att verksamhetsbidraget till Rikskonserter ska upphöra är dock redan beslutat och konsekvenserna för stiftelsens verksamhet berörs därför inte närmare här. 
 Utredningens förslag till hur dessa medel i stället ska användas innebär i korthet dels att en ny verksamhetsdel byggs upp inom ramen för Statens musiksamlingar samt att verksamhet vid EMS och Caprice förs över till myndigheten, dels att resurser frigörs för det fria musiklivet och för institutioner på nationell, regional och lokal nivå. Förslagen för inte med sig ökade kostnader för staten utan finansieras genom omfördelningar. 
 På ett övergripande plan bedömer utredningen att de förslag som lämnas bör leda till ökad dynamik och bättre resursutnyttjande både på statlig och regional nivå samt bättre villkor för det fria musiklivet. Både det fria musiklivet och regionala aktörer, som 
 133 
  
 Ekonomiska konsekvenser m.m. 
  
 SOU 2010:12 
 t.ex. länsmusiken, får ett större ansvar för och inflytande över vilka samarbetsprojekt som ska drivas. I förlängningen kan det förväntas leda till positiva effekter för området som helhet, t.ex. i form av ett större regionalt och lokalt intresse av att vara med och finansiera verksamhet som i dag huvudsakligen stöds med statliga medel. 
 Den nya verksamheten inom ramen för Statens musiksamlingar bör kunna starta från den 1 januari 2011 om regeringen fattar erforderliga beslut. I det sammanhanget bör det dock påpekas att den föreslagna omfördelningen av resurser inte kan genomföras fullt ut till årsskiftet. Rikskonserters medel kommer att vara bundna i lönekostnader m.m. en bit in på 2011 varför omfördelningen måste ske successivt. 
 Utredningen menar att Statens musiksamlingar fr.o.m. 1 januari 2011 bör kunna överta den verksamhet som föreslås överföras från Rikskonserter (EMS och delar av Caprice Records). Vissa resurser bör också kunna frigöras så att myndigheten redan från årsskiftet kan börja bygga upp den nya verksamhetsdelens administration. Nästa steg bör vara att överföra medel till det särskilda anslag som föreslås för samarbetsprojekt med musiklivet. På så vis minimeras det glapp som kan uppstå för vissa viktiga projekt som i dag stöds av Rikskonserter och som den nya verksamheten också kan förväntas vilja stödja. I takt med att ytterligare medel blir tillgängliga bör sedan utredningens förslag till förstärkningar av Statens kulturråds olika bidrag genomföras. 
 Ytterligare konsekvenser enligt kommittéförordningen 
 Om förslagen i ett betänkande har betydelse för vissa särskilt utpekade områden ska dessa konsekvenser anges i betänkandet enligt 15 § kommittéförordningen (1998:1474). Det gäller följande områden: den kommunala självstyrelsen, brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, jämställdheten mellan kvinnor och män samt möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. 
 Vad gäller den kommunala självstyrelsen, brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet kan utredningen inte se att förslagen skulle få några konsekvenser i dessa delar. För sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet kan utredningens förslag 
 134 
  
 SOU 2010:12 
  
 Ekonomiska konsekvenser m.m. 
 dock antas ha positiva konsekvenser. Målet med en ny plattform för musiken bör vara att stödja att befolkningen i hela landet ges möjlighet att ta del av ett varierat musikaliskt utbud, präglat av konstnärlig förnyelse och hög kvalitet. Själva kärnuppgiften är således att säkra en typ av offentlig service för alla, oavsett var i landet man bor. 
 Vad gäller små företags arbetsförutsättningar så kan utredningens förslag även här förväntas få positiva konsekvenser. Som beskrivits i kapitel 6, bör bl.a. det fria musiklivet i form av grupper och arrangörer prioriteras framöver. Dessa består till viss del av bolag eller enskilda firmor. Just de fria aktörerna kommer med utredningens förslag att få bättre möjligheter, dels genom förstärkta stöd från Statens kulturråd och dels genom att de bjuds in att bli en viktig part i de samarbetsprojekt som den föreslagna musikplattformen ska stödja. 
 Om man ser till jämställdheten mellan kvinnor och män samt möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen, så bör utredningens förslag rörande det fria musiklivet vara av positiv betydelse även i denna del. Utökade ekonomiska resurser ger bl.a. Kulturrådet förbättrade möjligheter att stödja en positiv utveckling både vad gäller jämställdhet och för att uppnå de integrationspolitiska målen. 
 135 
 Referenser 
 Att styra staten – regeringens styrning av sin förvaltning 
 , betänkande av Styrutredningen (SOU 2007:75). 
  
 Den professionella orkestermusiken i Sverige 
 , betänkande av Orkesterutredningen (SOU 2006:34). 
  
 Konstnärernas inkomster – en statistisk undersökning av SCB inom alla konstområden 2004 och 2005 
 , rapport utgiven av Konstnärsnämnden 2009. 
  
 Kulturen i siffror 
 , Statens kulturråds skriftserie 2008:5.  
 Kulturliv och skola 
 , Statens kulturråds skriftserie 2007:8. 
  
 Kulturpolitikens arkitektur 
 , betänkande av Kulturutredningen, vol. 3 (SOU 2009:16). 
  
 Plats på scen 
 , betänkande av Kommittén för jämställdhet inom scenkonstområdet (SOU 2006:42). 
  
 På väg mot jämställd scenkonst 
 , Statens kulturråds skriftserie 2009:1. 
  
 Davis, Vaughn,  
 Svensk musik i utlandet: Information och internationell kontaktförmedling 
 , rapport i stencilform ingiven till Statens kulturråd 2009. 
  
 Spela samman – en ny modell för statens stöd till regional kulturverksamhet 
 , betänkande av Kultursamverkansutredningen (SOU 2010:11). 
  
 Maddox, Shepherd,  
 Konstnärerna och kulturpolitiken 
 , rapport utgiven av Konstnärsnämnden 2008. 
 Österling, Jones,  
 Komponisterna i Sverige 
 , rapport utgiven av Konstnärsnämnden 2009. 
 137 
 Bilaga 1 
 Kommittédirektiv 
  
 Ny plattform för musiken 
  
 Dir. 
  
 2009:96 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 29 oktober 2009 
 Sammanfattning 
 En särskild utredare ska, under förutsättning att riksdagen fattar beslut i nödvändiga delar, föreslå den närmare utformningen av en ny nationell plattform för musiken. Utgångspunkten är att den nya verksamheten ska inleda sitt arbete under 2011. 
 Utredaren ska bl.a. 
  
 föreslå vilka statliga insatser som bör göras på nationell nivå för att främja utvecklingen på musikområdet, 
  
 identifiera vilka av Stiftelsen Svenska rikskonserters nuvarande ansvarsområden som bör tillvaratas av den nya musikplattformen, 
  
 komma med förslag gällande den nya musikplattformens kompetens- och lokalbehov, 
  
 lämna förslag på myndighetsnamn. 
  
 En utgångspunkt ska vara att kopplingen mellan statens insatser för det musikaliska kulturarvet och det konstnärligt nyskapande ska stärkas. 
 Uppdraget ska redovisas senast den 15 februari 2010. 
 Bakgrund 
 I propositionen Tid för kultur (prop. 2009/10:3) gör regeringen bedömningen att de statliga insatserna på central nivå för musikområdet behöver reformeras och i hög utsträckning samlas i en 
 139 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2010:12 
 myndighet. Vidare föreslår regeringen att statens stöd till Stiftelsen Svenska rikskonserter ska avvecklas. 
 Stiftelsen Svenska rikskonserter, som har sitt ursprung i 1960- talet, inledde verksamheten i sin nuvarande form 1988 och har till syfte att främja utvecklingen av musiklivet i hela landet inom olika musikaliska uttrycksformer. Rikskonserter har sedan starten haft en viktig roll för att sprida musik av hög kvalitet till hela landet, framför allt genom verksamheten med turnéproduktion men också genom samarbetsprojekt. Den regionala nivån och musiklivet i stort har utvecklats positivt, och i dag erbjuds musik av hög konstnärlig kvalitet runt om i landet. Det finns också en bredd och mångfald i musikutbudet. 
 Regeringen anser därför att det statliga stödet till musikområdet behöver vidareutvecklas för att motsvara de behov som nu präglar det svenska musiklivet. En ny nationell plattform behövs där statens insatser inriktas på nationell överblick, kompetensuppbyggnad och internationell samverkan. Kopplingen mellan det musikaliska kulturarvet och det konstnärligt nyskapande bör också stärkas. Däremot bedöms det som mer ändamålsenligt att den regionala nivåns resurser för att producera konserter och turnéer förstärks och att statens roll i den delen därmed förändras. Från ett nationellt perspektiv och genom kunskap om de olika nätverken ska musikplattformen bidra till en ökad samverkan utifrån musiklivets villkor och behov. 
 Statens musiksamlingar har i uppdrag att dokumentera, samla in och hålla musikens kulturarv levande och därigenom främja musikintresset, musikvetenskapen och den långsiktiga kunskapsuppbyggnaden. Enligt vad som anges i budgetpropositionen för 2010 kommer verksamheten även att inrymma uppdrag inom teater och dans (prop. 2009/10:1, utg. omr. 17). Myndigheten arbetar redan i dag i nära samverkan med såväl utövande musiker som forskare och allmänhet; myndigheten har därmed goda förutsättningar att ytterligare fördjupa sin kompetens på musikområdet. Regeringen bedömer därför att Statens musiksamlingar bör få ett samlat ansvar för statliga insatser på musikområdet. Därmed kommer myndigheten att få en ny och utbyggd verksamhet som samlar musikområdet på nationell nivå. Även verksamheten vid Elektroakustisk musik i Sverige (EMS) och vissa frågor när det gäller Caprice Records bör, enligt propositionen Tid för kultur, ingå i den nya plattformen. Bidrag till musiklivet kommer dock även fortsättningsvis att beslutas och fördelas av Statens kulturråd. De statliga 
 140 
  
 SOU 2010:12 
  
 Bilaga 1 
 insatserna på musikområdet kommer således att vara fördelade mellan Statens musiksamlingar och Statens kulturråd. 
 Av budgetpropositionen för 2010, utg. omr. 17, framgår att regeringen har för avsikt att under 2011 avveckla verksamhetsstödet till Stiftelsen Svenska rikskonserter samtidigt som medel överförs till Statens musiksamlingar och till de anslag som Statens kulturråd i dag bl.a. disponerar för bidrag till musikaktörer på regional och lokal nivå samt till fria musikgrupper och arrangörer. 
 Uppdraget 
 En särskild utredare ska föreslå den närmare utformningen av en ny plattform för musiken som kan komma hela landet till del. Målsättningen är att den nya verksamheten ska påbörja sitt arbete under 2011. Med utgångspunkt i de nationella kulturpolitiska målen ska statens insatser syfta till att ett vitalt musikliv utvecklas i hela landet och att mångfalden i musikutbudet ges goda förutsättningar att utvecklas i samspel med musikaktörer på lokal och regional nivå. Statens insatser ska, utöver Kulturrådets bidragsgivning till musiklivet, inriktas på nationell överblick, kompetensuppbyggnad och internationell samverkan. Insatserna ska vidare syfta till att främja ett musikaliskt kulturarv som används och utvecklas. 
 Utredaren ska föreslå vilka insatser på nationell nivå som bör göras för att främja utvecklingen på musikområdet. Utöver verksamheten Elektroakustisk musik i Sverige (EMS) och frågor i samband med Caprice Records ska utredaren identifiera vilka av Stiftelsen Svenska rikskonserters nuvarande ansvarsområden som bör tillvaratas av den nya musikplattformen. 
 Verksamheten vid Statens musiksamlingar kommer med regeringens förslag att utvidgas. Utredaren ska belysa hur de nya uppgifterna kan integreras i myndigheten. Vidare ska utredaren lämna förslag på hur myndigheten ska bidra till en ökad samverkan inom musiklivet samt med andra konstområden. Även förslag på myndighetsnamn ska lämnas. 
 Utredaren ska analysera vilka konsekvenser förslagen får för andra statliga insatser på musikområdet och bedöma eventuellt övriga insatser som bör ingå i en ny plattform för musiken. Utredaren ska redovisa de verksamhetsmässiga, ekonomiska och personella konsekvenserna för myndigheten av sitt förslag. Myndighetens lokalbehov ska uppmärksammas. 
 141 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2010:12 
 Utredarens förslag ska rymmas inom den ram som anges i budgetpropositionen för 2010 för anslagen till Statens musiksamlingar och Stiftelsen Svenska rikskonserter. Utredaren ska därmed beakta att regeringen, i samband med att bidraget till Rikskonserter avvecklas under 2011, avser att överföra medel dels till Statens musiksamlingar dels till anslag som Statens kulturråd disponerar bl.a. för bidrag till musikaktörer på regional och lokal nivå, fria musikgrupper, arrangörer samt till ett reformerat inspelnings- och distributionsstöd. 
 Arbetssätt och redovisning av uppdraget 
 Utredningsarbetet ska bedrivas i nära samverkan med Statens musiksamlingar, Stiftelsen Svenska rikskonserter, Statens kulturråd och musiklivets företrädare. Samråd ska även ske med andra berörda statliga myndigheter och organisationer liksom med institutioner inom musiklivet samt med kulturansvariga på regional nivå. Utredaren ska ha kontakt med utredningen om en ny modell för fördelning av statliga bidrag till regionala och lokala kulturverksamheter (Ku 2009:02). 
 Utredaren ska hålla berörda centrala arbetstagarorganisationer informerade om arbetet och ge dem tillfälle att framföra sina synpunkter. 
 Uppdraget ska redovisas senast den 15 februari 2010. 
 (Kulturdepartementet) 
 142 
 Bilaga 2 
 Förteckning över organisationer och enskilda som utredningen träffat 
 Under utredningstiden har utredaren och sekretariatet bjudit in ett stort antal företrädare för myndigheter, institutioner och organisationer i musiklivet samt ett stort antal fristående musiker och arrangörer till möten i Stockholm. Listan nedan tar endast upp de myndigheter, institutioner och organisationer som har haft möjlighet att delta på utredningens möten: 
 Statens kulturråd, 
 Stiftelsen Svenska rikskonserter, 
 Riksteatern, 
 Statens musiksamlingar, 
 Konstnärsnämnden, 
 Kungl. Musikhögskolan, Stockholm, 
 Högskolan för scen och musik, Göteborgs universitet, 
 Musikhögskolan i Piteå, 
 Kungl. Musikaliska akademien, 
 Operahögskolan, 
 Sveriges Kommuner och Landsting (SKL), 
 Västra Götalandsregionen, 
 Region Skåne, 
 Malmö stad, 
 Lunds kommun, 
 Helsingborgs stad, 
 143 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2010:12 
 Kristianstads kommun, Länsmusikens samarbetsråd (LÄS), Länsmusikens producentnätverk, Länsmusiken i Stockholm, 
 Musik i Dalarna Musik i Syd, GöteborgsOperan, Piteå Kammaropera,  
 Vadstena-Akademien, 
  
 Drottningholmsteatern, 
 Värmlandsoperan, 
 Folkoperan, Västerås Konserthus, Örebro Konserthus, Malmö Opera, 
 Stockholms Konserthus, Västerås Sinfonietta, Göteborgs Symfoniker, 
 Svenska Kammarorkestern, Örebro, Radiosymfonikerna, 
 Uppsala Konsert och Kongress, Malmö Symfoniorkester, Helsingborgs Symfoniorkester, Svensk Scenkonst, 
 Konstnärliga och Litterära Yrkesutövares Samarbetsnämnd (KLYS), Musikerförbundet, 
 Sveriges Yrkesmusikerförbund (SYMF), Föreningen svenska tonsättare (Fst), 
 144 
  
 SOU 2010:12 
  
 Bilaga 2 
 Svenska Kompositörer Av Populärmusik (SKAP), Musikarrangörer i Samverkan (MAIS), 
 Svensk Musik – Swedish Music Information Center, Dansnät Sverige, 
 Stockholm Early Music Festival, Svenska Musikfestivaler, 
 Folkets Hus och Parkers festivalsektion, Musikalliansen, 
 Musikcentrum, Musikcentrum Syd, Musikcentrum Väst, Folkbildningsrådet, 
 Sveriges Musik- och Kulturskoleråd (SMoK), Riksförbundet Unga Musikanter, 
 Smålands Musikarkiv, Föreningen Sveriges Jazzmusiker, Svenska Jazzriksförbundet, Föreningen  
 C-Y 
  Contemporary, 
 Svenska sektionen av ISCM – International Society for Contemporary Music, 
 Levande Interpreter av Nutida Konstmusik (LINK), Riksförbundet Arrangörer av Nutida Konstmusik (RANK) Svenskt Rockarkiv, 
 Klaverens Hus, 
 Riksförbundet för Folkmusik och Schneider (RFoD), Sveriges Körförbund, 
 Selam African Festival, Re:Orient, 
 145 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2010:12 
 Folkmusikens hus, Rättvik, 
 Jazz i Malmö, 
 Umeå jazzfestival, 
 Peace & 
 zzzmargin-right:2px; 
 zzzoverflow:visable; 
 zzzword-wrap: break-word; 
 } 
  
 P { 
 zdisplay:block; 
 } 
  
 .divbreak { 
 clear:both; 
 display:block; 
 zwidth: 100%; 
 zheight: 1px; 
 zword-wrap: break-word; 
 } 
  
 .xecp { 
   display:block; 
   margin: 0px !important; 
   padding: 0px !important; 
    
 } 
  
 .ec { 
   border-style:solid; 
   border-width:1px; 
   display:block; 
   margin: 0px !important; 
   padding: 0px !important; 
 } 
  
 .TOPS { 
   overflow:visable; 
   margin:2px; 
   width:690px !important; 
 }