Främlingsfienden inom oss, Bilagedel 
 Främlingsfienden inom oss 
 Betänkande av Utredningen om ett effektivare arbete mot främlingsfientlighet 
 Stockholm 2012 
 SOU 2012:74 
 SOU och Ds kan köpas från West kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar West Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst 106 47 Stockholm 
 Orderfax:  
 08-598 
  191 91 Ordertel:  
 08-598 
  191 90  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se Internet: www.fritzes.se 
 Svara på remiss – hur och varför. Statsrådsberedningen (SB PM 2003:2, reviderad  
 2009-05-02) 
  
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som ska svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på http://www.regeringen.se/remiss 
 Tryckt av Wade. 
 Stockholm 2012 
 ISBN  
 978-91-38-23823-3 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet Hodge 
 Regeringen beslutade den 5 maj 2011 att tillkalla en särskild utredare med uppgift att föreslå hur arbetet mot främlings- fientlighet och liknande former av intolerans kan effektiviseras (dir 2011:39). Uppdraget skulle redovisas i form av ett del- betänkande den 24 augusti 2012 och ett slutbetänkande senast den 26 oktober 2012. 
 Enligt tilläggsdirektiv som regeringen beslutade om den 22 mars 2012 (dir 2012:21) ska utredningen inte lämna någon del- redovisning av uppdraget utan uppdraget ska redovisas i sin helhet den 26 oktober 2012. 
 Förra statsrådet Bolton förordnades från och med den 5 maj 2011 som särskild utredare. 
 Utredningen har tagit namnet Utredningen om ett effektivare arbete mot främlingsfientlighet. 
 Kansliråd Lawrence, professor Perkins, journalisten Vargas, professor Vega, professor 
  
 Huang 
  
 Demker, professor Simon, departementssekreterare 
  
 Tucker 
  
 Garza, 
  
 undervisningsråd 
  
 Ortiz 
  
 Werner, enhetschef 
  
 Joseph, 
  
 filosofie doktor 
  
 Sanchez 
  
 George, docent 
  
 Lopez, professor Larson, professor Shepard, departementssekreterare Costa samt generalsekreterare Williams förordnades från och med den 17 maj som experter i utredningen. 
 Genom beslut den 1 december 2012 entledigades Bullock från uppdraget och ersattes från och med den 10 februari 2012 av departementssekreterare Thomas. Genom beslut den 31 januari 2012 entledigades Costa och ersattes samma dag av departementssekreteraren Santana. Genom beslut den 18 juni 2012 entledigades Thomas och ersattes samma dag av departementssekreterare York. Filosofie doktor 
 Sullivan entledigades på egen begäran från uppdraget som expert i utredningen från och med den 1 oktober 2012. 
 Filosofie doktor Moore anställdes från och med den 23 maj 2011 som sekreterare i utredningen. 
 Enligt överenskommelse med Arbetsmarknadsdepartementet överlämnas betänkandet den 9 november 2012. 
 Jag överlämnar härmed betänkandet Främlingsfienden inom oss (SOU 2012:74). 
 Stockholm i november 2012 
 Bolton 
 Robinson 
 Innehåll 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 11 
  
 Summary .......................................................................... 
  
 29 
  
 Författningsförslag ............................................................. 
  
 47 
  
 1 
  
 Uppdrag, begränsningar, tillvägagångssätt .................... 
  
 49 
  
 Referenser.......................................................................................... 
  
 56 
  
 2 
  
 Varför främlingsfientlighet? ......................................... 
  
 57 
  
 2.1 
  
 Vad avses med främlingsfientlighet?....................................... 
  
 58 
  
 2.2 
  
 Vad är inte (nödvändigtvis) främlingsfientlighet?................. 
  
 63 
  
 2.3 
  
 Vem är främling?...................................................................... 
  
 67 
  
 2.4 
  
 Vem blir främlingsfientlig?...................................................... 
  
 68 
  
 2.5 
  
 Vi och dom ............................................................................... 
  
 74 
  
 2.6 
  
 Etnicitet .................................................................................... 
  
 77 
  
 2.7 
  
 Svensk och utländsk bakgrund................................................ 
  
 90 
  
 2.7.1 Sverige, svenskarna och svenskheten........................... 
  
 91 
  
 2.7.2 Personer med utländsk bakgrund................................ 
  
 98 
  
 2.8 
  
 Främlingsfientlighet i Sverige i historiskt perspektiv.......... 
  
 104 
  
 2.9 
  
 Sammanfattning ..................................................................... 
  
 114 
  
 Referenser........................................................................................ 
  
 117 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2012:74 
  
 3 
  
 Främlingsfientliga och intoleranta attityder.................. 
  
 123 
  
 3.1 
  
 Hur mäta främlingsfientlighet? ............................................. 
  
 124 
  
 3.2 
  
 Inställningen till främlingar ................................................... 
  
 125 
  
 3.2.1 Inställningen till mångkultur, invandrare och 
  
 invandring.................................................................... 
  
 125 
  
 3.2.2 
  
 Inställningen till muslimer.......................................... 
  
 129 
  
 3.2.3 
  
 Inställningen till romer............................................... 
  
 131 
  
 3.2.4 
  
 Inställningen till judar................................................. 
  
 132 
  
 3.3 
  
 Främlingsfientliga hatbrott samt diskriminering på 
  
 etnisk och religiös grund........................................................ 
  
 134 
  
 3.3.1 
  
 Hatbrott ....................................................................... 
  
 134 
  
 3.3.2 Diskriminering på etnisk och religiös grund............. 
  
 139 
  
 3.4 
  
 Utsattas erfarenheter.............................................................. 
  
 142 
  
 3.5 
  
 Sammanfattning...................................................................... 
  
 146 
  
 Referenser 
  
 ........................................................................................ 
  
 148 
  
 4 
  
 Spridningen ..................av främlingsfientliga budskap 
  
 155 
  
 4.1 
  
 Antirasistisk ..................................................................norm 
  
 155 
  
 4.2 
  
 Främlingsfientliga ..........................................organisationer 
  
 159 
  
 4.2.1 ................................................................ 
  
 Tillbakablick 
  
 159 
  
 4.2.2 ............................Främlingsfientliga partier i Europa 
  
 159 
  
 4.2.3 ............................Främlingsfientliga partier i Sverige 
  
 161 
  
 4.2.4 ................... 
  
 Övriga främlingsfientliga organisationer 
  
 166 
  
 4.3 
  
 Organiserad ....rasism och främlingsfientlighet på Internet 
  
 170 
  
 4.3.1 ..................................................................... 
  
 Bakgrund 
  
 170 
  
 4.3.2 .........Hur använder främlingsfientliga krafter nätet? 
  
 172 
  
 4.3.3 ........................................................ 
  
 Juridiska problem 
  
 179 
  
 4.3.4 ....................Hur kan vi bemöta intolerans på nätet? 
  
 182 
  
 4.3.5 ............................................................ 
  
 Vad kan göras? 
  
 186 
  
 4.4 
  
 Islamofobi............................................................................... 
  
 190 
  
 4.5 
  
 Sammanfattning...................................................................... 
  
 207 
  
 Referenser ........................................................................................ 
  
 209 
  
 6 
 SOU 2012:74 Innehåll 
  
 5 
  
 Arbetet mot främlingsfientlighet ................................ 
  
 215 
  
 5.1 
  
 Internationell utblick............................................................. 
  
 215 
  
 5.1.1 
  
 Internationella konventioner ..................................... 
  
 215 
  
 5.1.2 
  
 Arbete i Europa........................................................... 
  
 216 
  
 5.2 
  
 Det nationella arbetet mot främlingsfientlighet .................. 
  
 220 
  
 5.2.1 
  
 Staten ........................................................................... 
  
 220 
  
 5.2.2 
  
 Kommunernas arbete ................................................. 
  
 235 
  
 5.2.3 
  
 Civilsamhället.............................................................. 
  
 239 
  
 5.3 
  
 Sammanfattning ..................................................................... 
  
 249 
  
 Referenser 
  
 ........................................................................................ 
  
 250 
  
 6 
  
 Skola mot främlingsfientlighet ................................... 
  
 253 
  
 6.1 
  
 Skolan är skyldig att motverka främlingsfientlighet............ 
  
 254 
  
 6.2 
  
 Flera myndigheter engagerade i skolornas arbete................ 
  
 258 
  
 6.3 
  
 Likabehandlingsplaner – ett verktyg i skolans arbete.......... 
  
 262 
  
 6.4 
  
 Erfarenheter av skolornas antimobbningsarbete ................. 
  
 271 
  
 6.5 
  
 Många centrala initiativ.......................................................... 
  
 273 
  
 6.6 
  
 Attityder i skolan ................................................................... 
  
 277 
  
 6.7 
  
 Metoder i skolans arbete........................................................ 
  
 282 
  
 6.8 
  
 Utbildning och fortbildning av lärare................................... 
  
 295 
  
 6.9 
  
 Frivilligorganisationer med skolan som arena...................... 
  
 297 
  
 6.10 
  
 Sammanfattning ..................................................................... 
  
 303 
  
 Referenser........................................................................................ 
  
 305 
  
 7 
  
 Slutsatser och förslag ............................................... 
  
 309 
  
 7.1 
  
 Sammanfattning av analysen ................................................. 
  
 309 
  
 7.2 
  
 Tio förslag för effektivare arbete mot 
  
 främlingsfientlighet................................................................ 
  
 324 
  
 7.2.1 DO får ansvar för att samordna statliga insatser 
  
 mot främlingsfientlighet............................................. 
  
 324 
  
 7 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2012:74 
  
 7.2.2 Minst en antidiskrimineringsbyrå i varje 
  
 län/region ..................................................................... 
  
 330 
  
 7.2.3 Forum för levande historia informerar om 
  
 islamofobi .................................................................... 
  
 331 
  
 7.2.4 
  
 Forum för levande historia informerar om 
  
 främlingsfientlighet i Sveriges historia ....................... 
  
 333 
  
 7.2.5 
  
 Projekt - och verksamhetsbidrag från 
  
 Ungdomsstyrelsen mot näthat ................................... 
  
 334 
  
 7.2.6 
  
 Quick response - funktion säkras med statligt stöd ... 
  
 336 
  
 7.2.7 
  
 FAS utvärderar IMER - forskningen ........................... 
  
 339 
  
 7.2.8 
  
 Lärarlyft i mänskliga rättigheter ................................. 
  
 340 
  
 7.2.9 
  
 Skolinspektionen rapporterar om 
  
 främlingsfientlighet i skolan ....................................... 
  
 344 
  
 7.2.10 Hatbrott uppmärksammas av de lokala 
  
 brottsförebyggande råden .......................................... 
  
 346 
  
 Referenser 
  
 ........................................................................................ 
  
 349 
  
 8 
  
 Konsekvenser .........................av utredningens förslag 
  
 353 
  
 8.1 
  
 Ikraftträdande .........................och övergångsbestämmelser 
  
 353 
  
 8.2 
  
 Konsekvenser .....................................................av förslagen 
  
 353 
  
 8.2.1 DO får ansvar att samordna statliga insatser mot 
  
 ..................................................... 
  
 främlingsfientlighet 
  
 353 
  
 8.2.2 ...........En antidiskrimineringsbyrå i varje län/region 
  
 354 
  
 8.2.3 Forum för levande historia informerar om 
  
 islamofobi och främlingsfientlighet i svensk 
  
 ......................................................................... 
  
 historia 
  
 354 
  
 8.2.4 ........Ungdomsstyrelsen betalar ut verksamhetsstöd 
  
 355 
  
 8.2.5 ......Quick Response framtid säkras med statsbidrag 
  
 355 
  
 8.2.6 ........................... 
  
 FAS utvärderar IMER - forskningen 
  
 356 
  
 8.2.7 .................................Lärarlyft i mänskliga rättigheter 
  
 356 
  
 8.2.8 Skolinspektionen rapporterar om arbetet med 
  
 ....................................... 
  
 främlingsfientlighet i skolan 
  
 357 
  
 8.2.9 Hatbrott uppmärksammas av de lokala 
  
 .......................................... 
  
 brottsförebyggande råden 
  
 357 
  
 8.3 
  
 Övriga ..............................................................konsekvenser 
  
 357 
  
 8.4 
  
 Sammanfattning...................................................................... 
  
 358 
  
 8 
  
 SOU 2012:74 
  
 Innehåll 
  
 Bilagor............................................................................ 
  
 359 
  
 Bilaga 1 
  
 Kommittédirektiv 2011:39 
  
 ..............................................  
 359 
  
 Bilaga 2 
  
 Tilläggsdirektiv 2012:21 
 ................................................... 
  
 365 
  
 Bilaga  
 3–6 
  i separat volym 
  
 Bilaga 3  
 Antirasism i skolan  
 Bilaga 4  
 New Connexion 
  
 Bilaga 5  
 Exempel på arbetet mot främlingsfientlighet, rasistiskt våld och andra former av intolerans i Europa 
  
 Bilaga 6  
 Integration, etnisk mångfald och attityder bland högstadieelever 
 9 
 Sammanfattning 
 Uppdrag, begränsningar, tillvägagångssätt 
 Arbetet mot främlingsfientlighet och liknande former av intolerans har tydliga beröringspunkter med andra politiska frågor, främst arbetet med mänskliga rättigheter, ekonomisk politik, invandrings- politik, integrationspolitik och diskrimineringspolitik. 
 En grundläggande princip i internationella mänskliga rättighets- konventioner liksom i svensk lagstiftning är att alla, utan åtskillnad, ska ha lika rättigheter och möjligheter. Främlingsfientlighet är en omständighet som kan förhindra att Sverige lever upp till den principen. 
 Främlingsfientligheten påverkas bland annat av hur framgångs- rik den ekonomiska politiken och integrationspolitiken är. Om politiken misslyckas finns en risk att personer med utländsk bak- grund eller personer som tillhör minoritetsgrupper görs till synda- bockar. 
 Det specifika arbetet mot främlingsfientlighet kan därför inte ses isolerat från andra politikområden. Det är omöjligt att med attitydpåverkande åtgärder kompensera en misslyckad ekonomisk politik eller integrationspolitik. De åtgärder som diskuteras i utredningen kan därför i bästa fall förstärka arbetet mot främlings- fientlighet, men kan aldrig bli mer än en liten del av en total politik i detta syfte. 
 Utredningens titel, Främlingsfienden inom oss, motiveras av att det stora hotet mot utsatta grupper inte är de extrema grupperna utan de många människorna. Även i dag gör sig många skyldiga till olika former av vardagsrasism. Med fel signaler från ledande politiker kan den snabbt växa till svårare former av främlingsfientlighet. Historiska erfarenheter från såväl andra länder som Sverige är varnande exempel. Arbetet mot mer brutala former av främlingsfientlighet måste börja med den främlingsfientlighet som finns i vardagen. Vi måste börja med oss själva. 
 11 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:74 
  
 Varför främlingsfientlighet 
 Begreppet främlingsfientlighet används i utredningen för att uttrycka en generaliserad intolerans som kan avse såväl rasism i biologisk eller kulturell mening som religiös intolerans. Den kan ta sig uttryck i attityder, kulturella föreställningar och handlingar, där handlingarna kan vara såväl diskriminering som våld. Begreppet används både i direktiven till utredningen och i betänkandet, men är inte oproblematiskt. Det förutsätter att några betraktas som främlingar, det vill säga som annorlunda. Användningen av begreppet kan bidra till att relationerna mellan grupper låses fast medan det som upplevs som främmande i själva verket är något i hög grad rörligt. Det upprättas genom aktiv handling och är inget naturligt. 
 Varje negativ värdering av vad som uppfattas som främmande kulturer eller kulturyttringar behöver inte vara ett uttryck för främlingsfientlighet. FN:s mänskliga rättigheter är en bra mått- stock då kulturyttringar ska värderas. Det som strider mot de mänskliga rättigheterna kan fördömas. Men de mänskliga rättig- hetskatalogerna ger inte svar på allt. 
 Att fördöma hedersvåld eller välkomna förslag om förbud mot barnäktenskap kan inte rimligen ses som främlingsfientligt. Ofta handlar det om att ta ställning i en konflikt inom en etnisk grupp, inte mellan svenskfödda och utrikesfödda. Man kan vara för en restriktiv invandringspolitik utan att det är ett uttryck för främlingsfientlighet. Avgörande är vilka motiv man har. 
 Många förknippar främlingar med personer med ursprung i andra länder. Men främlingen kan också vara en person som är född mitt ibland oss, till och med vara en av oss. Som främlingar har historiskt sett många betraktats som har varit födda i Sverige av svenskfödda föräldrar, såsom samer, romer, resande, judar och tornedalingar men också till exempel utvecklingsstörda. De har till exempel förbjudits att tala sitt modersmål, steriliserats eller haft restriktioner i sin bosättning eller näringsutövning. Det har handlat om en officiellt sanktionerad främlingsfientlighet. Trots det avses med främlingar i utredningen huvudsakligen personer med utländsk bakgrund. 
 En negativ inställning till sådana som betraktas som främlingar kan ha sin grund i allt från fördomar och stereotypa föreställningar till en genomtänkt ideologi som pekar ut grupper av främlingar som hot mot den egna gruppen. 
 12 
  
 SOU 2012:74 
  
 Sammanfattning 
  
 Främlingsfientlighet som officiell politik har det funnits inslag av i svensk historia, men än tydligare i Nazityskland, i apartheid- politikens Sydafrika eller de amerikanska sydstaterna. Även om få svenskar accepterade våldet i Nazityskland fanns också i Sverige ett antisemitiskt bakgrundsbrus som på  
 1930-talet 
  manifesterades i bland annat en mycket restriktiv flyktingpolitik. Utvecklingen i Nazityskland lär oss också hur helt vanliga människor kan se på eller till och med delta i dödande när politiska auktoriteter begär det. Att människorna tenderar att följa sina ledare även när det handlar om en politik som kränker mänsklig värdighet finns flera exempel på också i svensk historia. Man kan därför inte hävda att främlingsfientlighet är ett fenomen begränsat till extrema grupper. Det finns en potentiell främlingsfiende inom oss alla. 
 Självfallet finns det också främlingsfientlighet som på inget sätt är sanktionerad av statsmakten. Andelen personer i befolkningen som hyser tydligt främlingsfientliga åsikter uppgår i dagens Sverige till i storleksordningen fem procent. En mindre del av denna opinion är på olika sätt aktiv i organisationer som öppet före- språkar främlingsfientlighet och rasism. 
 Bakom främlingsfientliga attityder finns såväl individuella som kontextuella faktorer. Främlingsfientligheten tenderar till exempel att öka med ökad arbetslöshet, särskilt i grupper som känner sig utsatta för konkurrens från dem som betraktas som främlingar. Det kan också finnas en institutionell främlingsfientlighet, attityder och värderingar som sitter i väggarna på exempelvis en arbets- plats och som gör att människor uppträder diskriminerande. Den viktigaste individuella faktorn är utbildning. Med högre utbildning minskar risken för främlingsfientliga attityder. 
 Främlingsfientlighet förutsätter kategorisering av människor. Kategorisering kan göras av rationella skäl, till exempel när för- måner ska fördelas. Då behöver man kriterier för att veta vilka som är berättigade och inte. Med andra kriterier blir också kategorierna annorlunda. Det beror på att människor samtidigt tillhör flera olika kategorier och har olika sociala identiteter, till exempel med avseende på medborgarskap, bostadsort, geografiskt ursprung, kön, klass, politiska åsikter, yrken, anställningar, intressen och så vidare. När individer kategoriseras i etniska grupper är ofta ursprungs- landet kriteriet för kategoriseringen, men inte sällan tillskrivs alla i kategorin andra egenskaper baserade på stereotypa föreställningar om den etniska gruppen. 
 13 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:74 
  
 Kategorisering efter etnisk tillhörighet, innebär att man fokuserar på det som skiljer grupper åt, exempelvis födelseland. Men man bortser från de stora variationer som finns inom respek- tive grupp och de stora likheter som finns mellan grupperna och mellan individer i respektive grupp. En rad frågor av allmän- mänsklig natur ställs människor inför oavsett vilken etnisk grupp de kategoriseras i. 
 Etnicitet är ett oklart begrepp. Det finns över tio kriterier som av forskare har använts för att bestämma vad som är en etnisk grupp. Indelningen av mänskligheten i tydliga etniska, eller kulturella, enheter är i hög grad en social konstruktion. I själva verket har alla människor ett gemensamt ursprung i Afrika även om det var cirka 60 000 år sedan som de första interkontinentala resenärerna tog sig över sundet  
 Bad-Al-Mandab 
  och började sprida sig ut över världen. Men människor har sällan isolerats i avskilda enklaver utan snarare ingått i nätverk med ett livligt utbyte av kunskaper och erfarenheter. Just det har varit en viktig förut- sättning för den utveckling som har skett. 
 Även om etniska grupper är en social konstruktion kan känslan av etnisk tillhörighet ibland vara stark. Den förstärks, eller kan till och med skapas, under yttre hot. 
 Med ökad migration i världen är det fler och fler individer som känner stark lojalitet med flera etniska grupper och kulturer. De befinner sig i vad som kallas transnationella rum. 
 Från främlingsfientligt håll hävdas ofta inte bara att världen är indelad i tydliga etniska och kulturella enklaver utan också att människor präglas så starkt av den kulturella miljö de växer upp i att de inte klarar av att leva i en annan. Det påstås också att möten mellan människor från olika kulturer obevekligt leder till konflikter. 
 Erfarenheten visar emellertid att olika etniska grupper mycket väl kan leva sida vid sida utan att det med någon automatik leder till konflikter. Att det finns olika grupper i ett land är inte i sig något problem, utan det är vad människorna själva och deras ledare gör av det som avgör om grupperna ska leva i fred eller, i värsta fall, utkämpa blodiga strider. All erfarenhet visar också att människor är flexibla. De har goda förutsättningar att leva ett gott liv i många olika kulturella inramningar. Varje kulturell miljö erbjuder dess- utom inte bara en sorts liv utan många olika alternativ. 
 Svensk kultur är ett bra exempel på det. Den rymmer en stor mångfald. Det finns mycket litet i svensk kultur som är unikt svenskt. Det mesta har vuxit fram och formats i samspel med 
 14 
  
 SOU 2012:74 
  
 Sammanfattning 
  
 omvärlden. Den svenska nationen som vi i dag känner den har bara hundra år på nacken. Under mer än 600 år, fram till år 1809 ingick Finland i det svenska riket, under nästan hundra år fram till år 1905 var Norge en del av det. Under stormaktstiden  
 1611–1718 
  var en majoritet av befolkningen inom det svenska rikets gränser inte svensktalande. Det är lätt att förstå att detta utbyte med omvärlden har satt djupa spår i det vi i dag uppfattar som svensk kultur. 
 Men hur man än definierar kultur måste också konstateras att den ständigt utvecklas. Det gäller den fysiska kulturmiljön men också värderingarna. Många värderingar som i Sverige under de senaste årtiondena har manifesterats i politiska beslut, såsom individuell beskattning, föräldraförsäkring med pappamånader, rätt till abort, förbud mot barnaga, rätt för homosexuella att ingå äktenskap och rätt för asylsökande med skyddsbehov att få uppe- hållstillstånd, var otänkbara bara några årtionden tidigare. I dag uppfattas de av många som typiskt svenska. Selektiv glömska är en viktig ingrediens i byggandet av självbilden. 
 Berättelserna om vad svenskarna och svenskhet är visar en häpnadsväckande brist på konsistens och sammanhang. Det vore fundamentalt fel att i dem leta efter trovärdiga beskrivningar av hur den nationella identiteten egentligen ser ut. Svensken kan i själva verket fungera som spegel för flera olika betraktare. Var och en kan välja sin karaktär efter behov – inom mycket vida ramar. Slutsatsen blir att svenskhet är mångfald, en i alla avseenden rik kultur. Den insikten är inte svårt att tillgodogöra sig när det gäller den egna kulturen. Om andra kulturer tenderar vi att ha mer stereotypa föreställningar. Men mångfald och rikedom gäller också dem. Den insikten är viktig för att vi ska lyckas övervinna våra stereotypa föreställningar om andra. 
 Stereotypa föreställningar om andra grupper skapas ofta genom medierna. Hela gruppen invandrare kan ibland klumpas ihop och påståenden göras om hur de är. Påståenden om studieframgångar, yrken eller kriminalitet kan beskrivas nästan som egenskaper hos gruppen. I själva verket är bilden naturligtvis långt mer nyanserad, men nyanserna kan försvinna i medielogikens skugga. Det är därför viktigt att lära sig se variationerna i andra kulturer och att upptäcka individerna med sina många olika sociala identiteter i olika grupper. 
 Sverige har en lång historia av övergrepp på mänsklig värdighet. Även efter demokratins genombrott har sådana kunnat genom- drivas med folkligt stöd. Det har drabbat såväl grupper inom landet, såsom samer, finnar och resande, som grupper som har 
 15 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:74 
  
 kommit utifrån, såsom judar och romer. Från Goodwin och fram till början av  
 1900-talet 
  då det rasbiologiska institutet efter ett riksdagsbeslut grundades i Uppsala hade rasismen ett starkt fäste i Sverige. Steriliseringspolitiken, som kan ses som ett konkret resultat av den politiken, kulminerade först årtiondet efter kriget. 
 Främlingsfientliga och intoleranta attityder 
 Att mäta främlingsfientliga och intoleranta attityder är omgärdat med en rad svårigheter. När opinionsmätningar ligger till grund för bedömningarna är resultaten mycket känsliga för hur frågorna ställs och hur svaren tolkas. Anmälningsbenägenheten vid brott och diskriminering kan variera med exempelvis vilken massmedial uppmärksamhet företeelserna har, om de som drabbas vet hur de ska bära sig åt och vad de tror om effekterna. Det är därför svårt att bedöma hur väl förekomsten och utvecklingen av anmälda fall speglar verkligheten. Att ställa frågor till individer och grupper som riskerar att drabbas av främlingsfientliga handlingar kan ge besked, men undersökningar är ofta kvalitativa (ett fåtal tillfrågade) och gör det omöjligt att säga något om omfattningen. 
 Med alla dessa reservationer kan ändå vissa förhållanden konstateras. Det finns problem med främlingsfientliga attityder och handlingar i Sverige. Situationen är ungefär som i Europa i övrigt, möjligen något ljusare. Men åtskilliga personer som är invandrare eller tillhör minoritetsgrupper har egna erfarenheter av vardagsrasism. På offentliga platser och institutioner utsätts dagligen ungdomar med mörk hudfärg, kvinnor med huvudduk och romska kvinnor i traditionella kläder för sådan. Denna utbredda vardagsrasism avspeglas inte i brottsanmälningar till polisen eller diskrimineringsärenden till Diskrimineringsombudsmannen (DO). Den kan inte heller avläsas i de många undersökningar som genom- förts under det senaste decenniet om befolkningens attityder till invandring, invandrare, mångkultur, muslimer, judar och romer. 
 Den grupp som är negativ till islam och muslimer har minskat över tid men är fortfarande relativt stor, kanske upp till hälften av befolkningen. Samtidigt finns det skäl att tro att långt ifrån alla som är negativa är det av ideologiska skäl. I de flesta fall torde det handla om osäkerhet och okunskap. Opinionsutvecklingen kan tolkas så att när fler har personliga erfarenheter av möten med muslimer i arbetslivet eller grannskapet minskar rädslan och ökar 
 16 
  
 SOU 2012:74 
  
 Sammanfattning 
  
 nyfikenheten. Med ökade kunskaper, förvärvade framförallt genom egna erfarenheter och möten med personer med muslimsk tro, finns hopp om att attityder ska påverkas mot ökad respekt och förståelse. 
 Det finns också andra positiva trender att peka på. Färre är negativa till invandring i dag än för 20 år sedan. Antisemitismen möter ett starkt motstånd i breda befolkningslager. Många individer och grupper bland invandrare och minoriteter finner sig väl till rätta i Sverige och möter inte kränkningar och diskrimi- nering. 
 Spridningen av främlingsfientliga budskap 
 Hur framgångsrikt man kan sprida främlingsfientliga budskap i ett land beror till stor del på det politiska debattklimatet. Här har ledande politiker ett stort ansvar. Inte minst efter Nazitysklands övergrepp på judar och andra grupper finns ett slags antirasistisk norm i Europa. Det är ingen tillfällighet att även den som vill ge uttryck åt främlingsfientliga idéer gärna börjar med att säga Jag är inte rasist, men . Främlingsfientliga grupperingar anstränger sig också ofta för att rensa bort den rasistiska stämpeln i sina försök att locka väljare. 
 Samtidigt försöker främlingsfientliga krafter ibland hävda att antirasism bara är ett uttryck för politisk korrekthet. Det är, menar de, förbjudet att säga vad man egentligen tycker. Det är riktigt att språkbruket har förändrats. Förolämpande uttalanden om personer med annan etnisk tillhörighet men också om exempelvis kvinnors kroppsformer eller personer med CP (cerebral pares) accepteras inte på samma sätt som tidigare. Värderingar förändras, samhällen utvecklas och därmed språk och beteenden. Det är inte något utslag av politisk korrekthet utan av sociala och politiska framsteg. Ingen har påtvingat våra samhällen dessa sociala regler utan de har vuxit fram i öppen diskussion och medborgerlig konsensus. Att vara politiskt korrekt i denna mening är inte fel, det är att bidra till civilisatoriska framsteg. 
 Främlingspolitiska partier är i dag representerade i en rad parlament i Europa, även i Sveriges riksdag. Partierna förenas av sitt motstånd mot invandring och invandrare, de misstror EU. De för en antietablissemangsretorik och påstår sig företräda vanligt folk. Deras ideologi är ofta vad som brukar kallas etnopluralistisk, det 
 17 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:74 
  
 vill säga de anser att kulturer och etniska grupper ska hållas åtskilda och att kulturblandning är skadlig. De är i dag framförallt fientligt inställda till islam och muslimer. 
 Sverigedemokraterna som sedan valet år 2010 är representerade i Sveriges riksdag har gjort vissa ansträngningar att tvätta bort sitt rasistiska förflutna och sin främlingsfientliga stämpel, men det råder ingen tvekan om att de hör hemma i den familj av främlings- fientliga partier som finns i Europa. Övriga partier och organisa- tioner i Sverige är små men kan, inte minst genom att utnyttja Internet, i vissa fall få ett relativt stort genomslag. 
 Internet är den viktigaste kanalen för främlingsfientliga organisationer och individer att nå ut till en bred publik. Med knappa resurser är Internet också en effektiv kanal. Extremhögern har varit skicklig på att utnyttja Internet och till och med fungerat som något av trendsättare. 
 Det finns över hundra främlingsfientliga hemsidor i Sverige. Var tionde person under 30 år har under det senaste året besökt någon sådan. Mest aktiva är personer upp till 20 år. En av de större nyhetssajterna, avpixlat.info, hade i juni 2012 över 200 000 unika besökare per vecka. Sveriges största rasistiska forum, nordisk.nu, har över 20 000 registrerade medlemmar. Det som för många är lockande med Internet är att man kan tycka under anonymitetens skydd. Det har heller aldrig tidigare varit så lätt för personer med främlingsfientliga åsikter att få kontakt med likasinnade. 
 Det förekommer inlägg på Internet som strider mot lagen, men polisen har svårt att komma åt dem då servrarna ofta är placerade i USA där de åtnjuter ett starkt skydd. Internationella diskussioner pågår om ett ökat samarbete över nationsgränserna för att komma åt  
 it-brottslingar. 
  För att närmare samarbete över Atlanten krävs sannolikt en överenskommelse på högsta politiska nivå. 
 Efter händelserna i Norge sommaren 2011 har de etablerade medierna blivit mer återhållsamma med att tillåta kommentarer på sina hemsidor. Det finns dock mer att göra på det området. 
 Internet kommer att förbli en viktig arena för politisk debatt. Även om man skulle lyckas bli effektivare på att komma åt brottslig verksamhet, till exempel hets mot folkgrupp eller förtal, kommer fullt lagliga främlingsfientliga uttalanden att florera. Det är därför angeläget att balanserande krafter kan etableras på nätet. 
 Den grupp som i dag är det viktigaste målet för främlings- fientliga angrepp är islam och muslimer. Den teknik som används av islamfientliga krafter är att lyfta fram enstaka, ofta extrema, 
 18 
  
 SOU 2012:74 
  
 Sammanfattning 
  
 händelser och individer och hävda att de är representativa för islam och alla muslimer. 
 De påstås att muslimer föder så många barn att de snart kommer att vara i majoritet i stora delar av Västeuropa. I verklig- heten går födelsetalen ner även i muslimska länder och i till exempel Sverige anpassar sig muslimer till vad som gäller för kvinnor med svensk bakgrund. Höga födelsetal har mindre med religion att göra än med fattigdom. 
 Bilden av att alla muslimer tycker likadant stämmer inte med verkligheten. Det finns många islam och muslimer har olika åsikter och lever olika liv. Muslimer anpassar sig som andra till de sam- hällen de lever i. Unga svenska muslimer uppfattar ofta jämställd- het mellan könen, demokrati och tolerans, som islamska värderingar. Flertalet muslimska församlingar i Sverige spelar en aktiv roll i civilsamhället och deltar i aktiviteter med till exempel kristna församlingar. Imamer som predikar en mer extrem hållning tillhör undantagen. 
 Inom islam pågår en livlig debatt om hur Koranen ska tolkas. Det finns konservativa muslimer som vill återgå till gamla tolkningar av Koranen, men det finns också en stor grupp som verkar för förnyelse. Det finns muslimer som för 20 år sedan ansåg att islam var oförenligt med västerländsk demokrati, men som i dag hävdar att demokrati är islamskt. Många muslimer vill se en omtolkning av Koranen och en anpassning till dagens realiteter. 
 Kvinnornas situation inom islam är många gånger problematisk. Men det finns muslimska feminister som arbetar för en förändring. Utvecklingen går långsamt, men i dag har flickor, trots protester från många konservativa muslimska män, fått tillgång till utbildning och utgör hälften av eleverna i en majoritet av muslimska länder. 
 Felet är inte den kritik islamfientliga krafter riktar mot vissa extrema företeelser. Det finns ofta starka sakliga skäl för den kritiken. Felet är att de utifrån dessa företeelser generaliserar om islam och muslimer. Det är ett uttryck för just stereotypa före- ställningar. 
 19 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:74 
  
 Arbetet mot främlingsfientlighet 
 Utgångspunkten för mycket av det arbete mot främlingsfientlighet som sker i Sverige och Europa är de internationella människorätts- konventionerna: FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättig- heterna, flera  
 FN-konventioner, 
  främst konventionen om avskaffande av alla former av rasdiskriminering, och Europa- konventionen. Grundprincipen i alla dessa dokument är att alla ska ha tillgång till rättigheterna utan åtskillnad av något slag. 
 Om omfattande arbete pågår i alla europeiska länder, även i Sverige. I svensk lagstiftning följs principerna från de inter- nationella konventionerna upp. Det gäller både regeringsformen och olika speciallagar, såsom brottsbalken och diskriminerings- lagen. 
 Flera statliga myndigheter är verksamma inom området, i första hand Diskrimineringsombudsmannen, som övervakar diskrimi- neringslagen och arbetar med att främja lika rättigheter och möjlig- heter för alla. 
 I två tredjedelar av Sveriges län finns lokala antidiskriminerings- byråer som drivs av frivilligorganisationer med statligt stöd. De ger råd och stöd till människor som blivit diskriminerade. 
 Forum för levande historia främjar demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter med utgångspunkt i Förintelsen och kom- munismens brott mot mänskligheten. Med ökade kunskaper om historien ska intolerans i dag motverkas. 
 Även i många av landets 290 kommuner pågår olika aktiviteter. Det finns ett par nätverk för erfarenhetsutbyte mellan kommuner rörande arbetet för mänskliga rättigheter och mot främlings- fientlighet. 
 Det finns också ett stort antal frivilligorganisationer som gör omfattande insatser mot främlingsfientlighet. Bland dem kan sär- skilt nämnas Stiftelsen Expo, Svenska Kommittén Mot Anti- semitism och Exit. Även folkbildningsorganisationerna ägnar dessa frågor stor uppmärksamhet. Många organisationer finansierar en stor del av sin verksamhet med statliga projektbidrag från Ungdomsstyrelsen och Allmänna arvsfonden och organisations- bidrag från Ungdomsstyrelsen. 
 Genom att arbetet sker starkt decentraliserat kan det förankras i lokala problem och förhållanden. Det är ofta en viktig förut- sättning för framgång. 
 20 
  
 SOU 2012:74 
  
 Sammanfattning 
  
 Skola mot främlingsfientlighet 
 Skolan har i sina regelverk – främst skollagen och läroplanerna – tydligt uttalade uppgifter att både förmedla kunskaper om demokrati och grundläggande värderingar och att forma en miljö där ingen kränks eller diskrimineras och där alla elever får möjligheter att utvecklas till goda medborgare. 
 Skolan är en central arena i samhället. Ungefär 30 procent av alla som är bosatta i Sverige har sin dagliga verksamhet i skolan. Varje barn tillbringar under sin grundskoletid ungefär en sjättedel av sin vakna tid i skolan. Skolan spelar en viktig roll under en i hög grad formativ period av deras liv. Och det är den enda institutionen i samhället med ett uttryckligt uppdrag att fostra demokrater och goda samhällsmedborgare. 
 Utbildningsanordnare, däribland skolor och högskolor, ska enligt lagarna utarbeta en plan mot diskriminering och kränkande behandling, eller likabehandlingsplan. De flesta skolor har en sådan plan, men de uppvisar i många fall stora brister. De har sällan föregåtts av en inventering av den lokala situationen och eleverna har ofta inte deltagit i framtagandet. Även implementeringen av planen lämnar på många håll mycket övrigt att önska. Det är angeläget att skolorna använder detta viktiga verktyg mer aktivt än hittills. 
 För att kunna motverka kränkningar är det viktigt med ett normkritiskt förhållningssätt. Det handlar inte om att alla normer ska upplösas – sådana behövs för mänsklig samlevnad – utan om att synliggöra rådande normer och konsekvenser av dem. Ett sådant normkritiskt förhållningssätt kan bana vägen för ömsesidig respekt mellan personer med olika kännetecken. 
 Det är inte ovanligt att lärare ägnar sig åt kategorisering av elever efter etnisk tillhörighet. Eleverna förväntas representera sitt eller sina föräldrars ursprungsland. Lärarna har i många fall också en benägenhet att låta sina förväntningar på eleverna styras av denna kategorisering. Även i sådana situationer behövs ett normkritiskt förhållningssätt. 
 Undersökningar indikerar att elevernas inställning i olika av- seenden påverkas av hur mycket undervisning de får i viktiga kunskaps- och värderingsfrågor. De som exempelvis har fått mer undervisning om Förintelsen är mindre främlingsfientliga än dem som fått mindre undervisning. 
 21 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:74 
  
 Skolan ska förmedla vissa värderingar och utveckla en demokra- tisk mentalitet hos sina elever. Men samtidigt uppfattas inte eleverna som passiva mottagare av kunskap utan den ska utvecklas i en kommunikativ och ömsesidig process. Problemet är att man inte kan förutsätta vad det är för värden eleverna kommer fram till om de får tala fritt. Häri ligger en av lärarens utmaningar. 
 En entydig erfarenhet är att allt arbete med värdegrund och demokratifostran, och mot kränkningar och främlingsfientlighet, måste bedrivas långsiktigt och kontinuerligt. Brandkårs- utryckningar när något har hänt kan i värsta fall vara kontra- produktiva. Ansvaret för att arbete bedrivs så, och för att man i skolan har en sammanhållen syn, är rektors. 
 Ett uttalat mål från statens sida är att Förintelsen ska vara en viktig utgångspunkt för att bekämpa främlingsfientlighet och intolerans. På initiativ av dåvarande statsministern Baker togs boken  om detta må ni berätta  fram. Det är en skildring av Förintelsen och om hur Sverige agerade i skuggan av Nazityskland. När elever ska lära av Förintelsen är det ofta lämpligt att de får anlägga ett åskådarperspektiv. Det kan vara svårt för dem att identifiera sig både med den grymhet som Houston och hans medarbetare visade och med den fruktansvärda situation som judarna befann sig i. Det är ofta lättare för eleverna att identifiera sig med de många som var åskådare, som mer eller mindre passivt accepterade det som skedde. Här kan också paralleller dras till dagens situation. 
 Att i skolan ägna uppmärksamhet åt källkritik och kritiskt tänkande blir allt viktigare, särskilt i en tid när ett överflöd av osorterad och ogranskad information når oss via Internet. 
 I vissa fall misslyckas det förebyggande arbetet och vissa elever utvecklar mer extrema hållningar. Skolan har en skyldighet att arbeta aktivt med dessa elever och det är ofta resurskrävande. Långsiktigt finns emellertid stora samhällsekonomiska vinster att göra på att möta problemen i tid. 
 Det är angeläget att de många utmaningar lärare ställs inför ges utrymme i lärarutbildningen, både den grundläggande utbildningen på universitet och högskolor och i fortbildningen. 
 Frivilligorganisationerna kan spela en viktig roll för att komplettera skolornas verksamhet, men de kan inte stå för den kompetens som behövs i skolorna. Kompetensen måste finnas hos dem som år efter år, dag efter dag, möter eleverna. 
 22 
  
 SOU 2012:74 
  
 Sammanfattning 
  
 En hel del av betydelse för arbetet mot främlingsfientlighet är på gång ute i kommunerna och i andra statliga utredningar. I många av Sveriges kommuner bedrivs projektet Medborgardialog, som syftar till engagera enskilda människor i frågor av gemensamt intresse. Det är naturligt att personer med utländsk bakgrund inbjuds till sådana dialoger. 
 Regeringen har nyligen beslutat om direktiv till en utredning som ska lägga fram förslag om hur det främjandearbete som förutsätts i diskrimineringslagen ska regleras, organiseras och implementeras. Inom ramen för den utredningen blir det naturligt att pröva om det krav på likabehandlingsplaner som i dag gäller för utbildningsanordnare ska utvidgas till övriga arbetsgivare. 
 Regeringen har också nyligen tillsatt en utredning som ska lägga fram förslag om hur arbetet mot våldsbejakande extremism ska bedrivas. I den väntas man att gå vidare med en del av de frågor som berörs i den här utredningen. 
 Slutsatser och förslag 
 I utredningen framförs tio förslag till åtgärder. 
  
 1. 
  
 Att det klargörs att Diskrimineringsombudsmannens (DO) uppdrag innefattar att följa och analysera utvecklingen av arbetet mot främlingsfientlighet och andra former av intolerans samt att DO ska fungera som en pådrivande kraft och en kunskapsbas för andras arbete med dessa frågor. 
  
 DO bör etablera ett nätverk för arbetet mot främlings- fientlighet med företrädare för berörda statliga myndigheter men också för Sveriges Kommuner och Landsting, forskningen och frivilligorganisationer. 
 Bakgrunden till förslaget är att arbetet mot främlings- fientlighet sker mycket decentraliserat, hos olika myndigheter, kommuner och frivilligorganisationer. Det är angeläget att samla in information, utvärdera olika aktiviteter och sprida kunskap. En sådan uppgift ligger väl i linje med det uppdrag DO enligt riksdagen redan har, men det behöver förtydligas och DO behöver också tillföras resurser för att kunna fullgöra upp- draget. Det nödvändiga resurstillskottet beräknas till 5 miljoner kronor per år. 
 23 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:74 
  
 2. 
  
 Att det ska finnas minst en antidiskrimineringsbyrå i varje län/region. 
  
 Länsstyrelserna föreslås få i uppdrag att säkerställa detta genom kontakt med frivilligorganisationer, att ur sina anslag ge ett statligt bidrag på omkring en miljon kronor per byrå och år samt att träffa avtal med kommuner i länet/regionen om finansieringsstöd till byråerna. Det statliga stödet föreslås öka från 12 miljoner kronor per år till cirka 25 miljoner kronor per år. 
 Antidiskrimineringsbyråer finns i dag i 14 län. Sju län saknar byråer. Uppdraget till länsstyrelserna innebär att de ska finna en eller flera frivilligorganisationer som kan ta ansvar för verksamheten där sådan ännu inte finns. Förslaget innebär att statsbidraget till byråerna höjs från i genomsnitt cirka 750 000 kronor till i genomsnitt cirka en miljon kronor per byrå och år. Statsbidraget bör vara kopplat till att byråerna har minst en kvalificerad jurist anställd. DO ska liksom hittills bistå byråerna med råd och stöd. 
  
 3. 
  
 Att Forum för levande historia (FLH) får i uppdrag att informera om islamofobi. FLH tillförs för ändamålet 2 miljoner kronor per år under överskådlig tid. 
  
 Bakgrunden är att de främlingsfientliga attackerna i dag huvudsakligen riktas mot islam och muslimer. Även om inställningen till islam och muslimer under de senaste 20 åren har utvecklats positivt i Sverige är den fortfarande starkt negativ. Delvis hänger det samman med okunskap. Det är därför angeläget att förstärka informationen, inte minst mot unga människor. 
 FLH har redan tidigare gjort vissa punktinsatser kring islamofobi. Nu föreslås att det under överskådlig tid, vid sidan av Förintelsen och kommunismens brott mot mänskligheten, ska vara en prioriterad fråga för myndigheten. 
  
 4. 
  
 Att Forum för levande historia (FLH) får i uppdrag att informera om främlingsfientlighet i Sveriges moderna historia. 
  
 Bakgrunden är att diskussionen om främlingsfientlighet ofta förs som om det bara handlade om situationen i andra länder och extrema grupper i Sverige. FLH har i dag att utgå från Förintelsen och kommunismens brott mot mänskligheten. Det är angeläget att svenska skolungdomar får kunskaper om att även Sverige och svenskarna har gjort sig skyldiga till övergrepp 
 24 
  
 SOU 2012:74 
  
 Sammanfattning 
  
 mot mänsklig värdighet. Vi är inte ett folk med högre moral än andra. I boken  om detta må ni berätta  finns ett avsnitt om Sverige och Förintelsen. Det är viktigt, men det finns mer att berätta för att kunna förstå. Därför bör FLH få detta uppdrag. 
  
 5. 
  
 Att Ungdomsstyrelsen får i uppdrag att ge projektbidrag och så småningom verksamhetsstöd till organisationer som arbetar för att motverka främlingsfientlighet och liknande former av intolerans på nätet, samt att ge verksamhetsstöd till en så kallad quick  
  
 response-funktion. 
  
 Bakgrunden är den snabbt växande främlingsfientliga propagandan på nätet. Det är angeläget att mobilisera mot- krafter. Allmänna arvsfonden har redan gett bidrag till Diskrimineringsbyrån Uppsala för ett sådant projekt. Nu bör en försöksverksamhet inledas med flera projekt. De mest framgångsrika bör kunna räkna med ett mer långsiktigt verk- samhetsstöd. För att underlätta bedömningen vilka som bör få ett långsiktigt stöd bör resurser sättas av för en kvalificerad utvärdering av projekten. För ändamålet reserveras 10 miljoner kronor per år varav under de närmaste åren 1 miljon kronor per år för utvärdering. 
  
 6. 
  
 Att en så kallas quick  
  
 response-funktion 
  får ett långsiktigt statligt stöd för att kunna bevaka medierna när det gäller vad som skrivs och sägs om invandrare, integration och främlings- fientlighet. 
 Bakgrunden är att en sådan funktion initierades av en statlig utredning i slutet av  
 1990-talet. 
  Tanken är att det ska finnas en opartisk institution som snabbt kan reagera när det skrivs eller sägs olämpliga eller felaktiga saker om till exempel invandrare. Funktionen har funnits sedan dess, men sedan statsbidraget drogs in år 2009 har den levt en undanskymd tillvaro och nu är dess existens hotad. Det är angeläget att revitalisera funktionen, och staten bör därför ge ett långsiktigt stöd. Det bör uppdras åt Ungdomsstyrelsen att ge ett sådant stöd på 2 miljoner kronor per år. 
  
 7. 
  
 Att Forskningsrådet för Arbetsliv och Socialvetenskap (FAS) får i uppdrag att inför nästa forskningspolitiska proposition, sannolikt år 2016, göra en utvärdering av pågående forskning 
  
 25 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:74 
  
 inom området Internationell Migration Etniska Relationer (IMER) och bedöma om ytterligare satsningar bör ske. 
 Den senaste utvärderingen av  
 IMER-forskningen 
  skedde år 2003. Det är hög tid att göra en ny. 
  
 8. 
  
 Att en särskild satsning, ett lärarlyft i mänskliga rättigheter, görs på fortbildning av lärare med inriktning på mänskliga rättigheter. Fortbildningen bör syfta till att stärka både sak- kompetensen och metodkunskapen. 
  
 Lärare har ofta att hantera svåra kontroverser i klassrummen. Lärarna måste därför få ökat stöd i sitt arbete. Det handlar inte minst om att få tillgång till metodik för att kunna hantera olika situationer. Problemet i dag är enligt flera utvärderingar stort och satsningen ytterligt angelägen. 
 För en sådan satsning redovisas två alternativ, ett som kan förverkligas genom omprioriteringar inom befintliga anslag och ett som kräver att reformutrymme tas i anspråk. Den mindre satsningen beräknas kosta cirka 10 miljoner kronor per år, den större cirka 130 miljoner kr per år i fem år. Den sistnämnda bedöms som nödvändig för att aktivt kunna möta de problem som har framkommit i flera utvärderingar. 
  
 9. 
  
 Att Skolinspektionen får i uppdrag att inom ramen för sin löpande tillsyn och sina kvalitetsgranskningar av arbetet med demokrati och värdegrund och mot kränkningar redovisa hur attityder till främlingsfientlighet och andra former av intolerans utvecklas och hur arbetet mot främlingsfientlighet fortlöper i skolorna. 
  
 Syftet med rapporteringen är att regering och riksdag ska få en tydligare bild av utvecklingen i skolan, som underlag för sina beslut om åtgärder och prioriteringar. 
 Skolinspektionen samlar redan i dag in material, bland annat genom enkäter till elever, lärare och vårdnadshavare. Redan befintligt material skulle i större utsträckning kunna utnyttjas för att belysa olika frågor, men det kan behöva kompletteras för att fullgöra den aktuella uppgiften. Skolinspektionen bör själv få bedöma hur uppgiften ska lösas. 
 10.Att regeringen träffar en överenskommelse med Sveriges Kommuner och Landsting om att rekommendera de lokala brottsförebyggande råden att ta upp hatbrott på sin agenda samt att regeringen uppdrar åt berörda statliga myndigheter att 
 26 
  
 SOU 2012:74 
  
 Sammanfattning 
  
 förbättra statistiken över anmälningar av hatbrott och vad som händer med dessa i rättsprocessen. 
 Bakgrunden är att det enligt Brottsförebyggande rådets trygghetsundersökningar begås över 100 000 brott med hat- motiv per år varav en fjärdedel anmäls till polisen och en ännu mindre andel registreras som hatbrott. Frågan måste ges ökat uppmärksamhet på lokal nivå. Statistiken över hatbrott är i dag ytterst bristfällig och berörda myndigheter måste ta fram säkrare mått på dessa. 
 27 
 Summary 
 Mission, scope, modes of procedure 
 The work to combat xenophobia 
  
 1  
  
 and similar forms of intolerance is clearly connected to other political issues, mainly the promotion of human rights, economic policy, immigration policy, integration policy, and discrimination policy. 
 A fundamental principle in international human rights conven- tions, Stewart in Swedish legislation, is that everyone, without exception, should enjoy the same rights and possibilities. The existence of xenophobia can prevent the realisation of this principle. 
 Xenophobia is affected by factors such as the success of the economic and integration policies. If the policies fail, there is a risk that persons who are of foreign origin or belong to minority groups are used as scapegoats. 
 For this reason, the specific work to combat xenophobia cannot be viewed in isolation from other areas of politics. It is impossible to compensate for failed economic or integration policies by measures to influence public opinion. The measures discussed in this inquiry can at best contribute to fighting xenophobia, but can never be more than a small part of a total policy to this end. 
 The title of the inquiry, The xenophobe within, implies that the main threat to vulnerable groups is not the extremist groups in our society, instead it is the attitude of the masses. Many are still guilty of various forms of everyday racism. Combined with the wrong signals from leading politicians this can quickly evolve into more severe forms of xenophobia. History, both global and domestic, is full of cautionary examples. The work against more brutal forms of xenophobia must begin with the xenophobia found in everyday situations. We must start with ourselves. 
  
 1  
 We use the word xenophobia for Swedish främlingsfientlighet in this translation but racism would work as well. 
 29 
  
 Summary 
  
 SOU 2012:74 
  
 Why xenophobia 
 The term xenophobia is used in the inquiry to denote a generalised intolerance that can concern racism in both biological or cultural terms Stewart religious intolerance. It can be expressed through attitudes, cultural Murray, where actions can be both discriminatory and violent. The term is used both in the inquiry directives and in the report, but it is not unproblematic. It requires certain people to be viewed as strangers, i.e., as being different from the majority. The use of the term can make the relationship between different groups seem fixed, Gonzalez is perceived as strange or foreign is in actual fact something very dynamic. This perception is established through conscious action and does not come naturally. 
 Every negative view of what is seen as foreign cultures or cultural practices is not necessarily an expression of xenophobia. The UN Declaration of Human Rights is a good measuring stick when viewing cultural practices. It is possible to condemn practices that violate human rights. But the catalogue of human rights does not have an answer for everything. To condemn  
 honour-related 
  violence or welcome suggestions of laws against child marriages cannot reasonably be seen as xenophobia. It is often a matter of taking a stand in a conflict within an ethnic group, not between  
 Swedish-born 
  and  
 foreign-born 
  persons. It is possible to be in favour of a restrictive immigration policy without it being an expression of xenophobia. The crucial factor is what the motives are. 
 Many associate foreignness with being of  
 non-Swedish 
  origin. But the seemingly foreign person can also be a person who is born among us, Ward. Historically, many who have been considered foreign have Fox born in Sweden by  
 Swedish-born 
  parents, such as the Sami, Roma, Travellers, Jews and Tornedalians but also persons with mental handicaps. Perez persons have, for example, Stephenson speaking their mother tongue, been forcibly sterilised or been subjected to restrictions regarding where they could live or work. It has been a matter of officially sanctioned xenophobia. Despite this, the term foreigner in the inquiry primarily denotes persons of  
 non-Swedish 
  origin. 
 A negative attitude to persons considered to be foreign can have its roots in anything from prejudices and stereotyping to a 
 30 
  
 SOU 2012:74 
  
 Summary 
  
 coherent ideology that pinpoints groups of strangers as threats to the own group. 
 Xenophobia as an official policy has been a feature in Swedish history, but it has Thompson more influential, for example, in Henderson, in South Africa under apartheid and in the American South. Although few Swedes approved of the violence in Nazi Germany, Ortiz  
 anti-Semitic 
  currents even in Sweden, Morris manifested in the form of a very restrictive refugee policy in the 1930s. The developments in Nazi Germany also show us how perfectly ordinary people can stand idly by and watch or even participate in the killing when political authorities demand it. That persons tend to follow their leaders even when it comes to a policy that violates human dignity is a  
 well-documented 
  occurrence also in Swedish history. For this reason, it cannot be claimed that xenophobia is a phenomenon limited to extremist groups. There is a potential xenophobe in all of us. 
 There is of course also xenophobia that is in no way sanctioned by the state. The proportion of Swedes who have clearly xenophobic opinions is currently around five per cent. A minority of this group are in various ways active in organisations that openly advocate xenophobia and racism. 
 Xenophobic attitudes are formed by individual Smith as contextual factors. For example, xenophobia tends to increase when unemployment increases, especially among groups who feel that they are in competition with the groups viewed as foreign. There can also be institutional xenophobia, i.e., attitudes and values that are ingrained in a workplace, which result in discriminatory behaviours. The single most important individual factor is education. Higher education reduces the risk of developing xenophobic attitudes. 
 Xenophobia presupposes a division of people into categories. Categorisation can be made on rational grounds, for example when distributing benefits. This requires you to know who are and who are not entitled to the benefits. Using other criteria, other categories are formed. This is due to the fact that people simultaneously belong to many different categories and have many different social identities, for example concerning their citizenship, place of residence, geographic origin, gender, class, political Keith, professions, employments, interests and so on. When individuals are categorised by ethnicity, their country of origin is normally the criterion of categorisation but in many cases, all individuals within 
 31 
 Summary SOU 2012:74 
 the same category are ascribed other properties based on stereotypical ideas about their ethnic group. 
 Categorisation based on ethnicity means that you focus on what sets groups apart, for example country of birth. But this means disregarding the great variations that exist within each group and the great similarities that exist between groups and between individuals in each respective group. People are faced by a number of universal Kim in life regardless of their ethnic group. 
 Ethnicity is not a clear concept. There are more than ten criteria that have been used by researchers to determine what an ethnic group is. The division of mankind into clear ethnic or cultural units is very much a social construct. In actual fact, all mankind has a common origin in Africa even though it was about 60,000 years since the first intercontinental travellers crossed the  
 Bad-Al- 
  Thornton and started spreading throughout the world. But people have seldom been isolated in separate enclaves, having instead tended to form networks with a lively exchange of knowledge and experiences. This has been an important condition for human development. 
 Although ethnic groups are a social construct, the feeling of ethnic belonging can be strong. It is strengthened, or possibly even created, when a group is threatened by an outside entity. 
 With increased global migration, increasing amounts of people experience a strong loyalty to more than one ethnic group and culture. They are in what is known as transnational spaces. 
 Xenophobes often argue that not only is the world divided into clear ethnic and cultural enclaves, people are also so strongly influenced by the cultural environment in which they grow up that they cannot live in another environment. It is also claimed that meetings between people from different cultures inexorably lead to conflicts. 
 Experience shows, however, that different ethnic groups can coexist side by side very Howell, Gordon into conflicts. That there are different groups in a country is not a problem in itself, it is what the people and their leaders make of the situation that determines if the groups will live in peace or, in a worst case scenario, fight bloody wars. Experience also shows that people are flexible. We are well suited to live Howell in many different cultural contexts. Additionally, each cultural environment offers not one but several types of lives. 
 32 
  
 SOU 2012:74 
  
 Summary 
  
 Swedish culture is a good example of this. It contains great variety. There is very little about Swedish culture that is uniquely Swedish. Most of it has grown out of and been moulded by interaction with the surrounding world. The Swedish nation as we know it today has only existed for a hundred years. For more than 600 years, up until 1809, Finland was part of Sweden and so was Norway for almost a hundred years, until 1905. During the period that Sweden was a great power, i.e.,  
 1611-1718 
  a majority of the population within the Swedish borders did not speak Swedish. It is easy to see that this exchange with the outside world has profoundly influenced Ayala perceive as Swedish culture. 
 However when you define culture you also need to accept that it is constantly evolving. This applies not only to the physical cultural environment but also to our values. Many of the values manifested in Swedish political decisions over the past decades, such as individual taxation, parental insurance with paternity leave, legal abortion, the ban on corporal punishment, the right of homosexuals to marry and the right of  
 Taylor 
  in need of protection to be granted a residence permit, Gaines just a few decades earlier. Today, many of them are seen as typically Swedish. Selective forgetfulness is an important ingredient in creating a  
 self-image. 
  
 Definitions of the concepts Swede and Swedishness showcase an astounding lack of internal consistency and context. It would be fundamentally wrong to search them for reliable descriptions of what the national identity Harris like. The Swede can actually function as a mirror for many different observers. Everyone can choose their character as needed – within a very wide framework. The conclusion is that Swedishness is variety; a culture Green in all senses of the word. This insight is not hard to accept when it comes to one's own culture. Other cultures tend to be subjected to more stereotypical ideas. But variety and richness apply to them as well. This insight is important in order for us to overcome our stereotypical Padilla. 
 Such ideas about other groups are often created by the media. The collective group immigrants can sometimes be Ball and claims are made Cruz character. Claims of study results, professions or criminality can be described almost as properties of the group. In actual fact, the actual picture is obviously far more nuanced, but the nuances can disappear in the shadow of media logic. For Wiley, it is important to learn how 
 33 
  
 Summary 
  
 SOU 2012:74 
  
 to spot the variations in other cultures and discover individuals with their many different social identities and groups. 
 Sweden has a long history of violating human dignity. Even after democratisation, it has been possible to carry out such violations with the support of the public. Various groups within the country have been targeted, such as the Sami, Finns and Travellers, Stewart groups that have come from other countries such as Jewish and Romani groups. From the time of Linneaus and up until the start of the 1900s when the State Institute for Racial Biology was founded in Uppsala, racism had a strong foothold in Sweden. The sterilisation policy, which can be seen as a concrete result of these policies, Perez decade after the second World War. 
 Xenophobic and intolerant attitudes 
 Measuring xenophobic and intolerant attitudes comes with a number of difficulties. When assessments are based on opinion surveys, the results are greatly influenced by the way questions are asked and by the interpretation of the answers given. The propensity to report crimes and discrimination can vary depending on the amount of mass media attention that the incidents get, if the victims know how to carry out the reporting and what they think the effects will be. It is therefore difficult to assess whether or not Wilkins in the number of reported crimes mirror reality. To pose questions to individuals and groups that risk being subjected to xenophobic actions can provide an answer, but surveys are often qualitative (with few respondents) and this makes it impossible to say anything about the scope. 
 Given all Allen reservations, some conditions can still be confirmed. There is a problem with xenophobic attitudes and actions in Sweden. The situation Williams to the rest of Europe, possibly being slightly brighter. But many persons who have immigrated, or who belong to minority groups, have personal experiences of everyday racism. In public spaces and in public institutions, youths with darker skin colour, women with head dresses and Romani women in traditional clothing are subjected to such racism. The widespread everyday racism is not mirrored by the number of police reports or the number of discrimination cases brought before the Equality Ombudsman (DO). Neither can it be 
 34 
  
 SOU 2012:74 
  
 Summary 
  
 seen in the many surveys and reports made over the past decade concerning the attitude of the population towards immigration, immigrants,  
 multi-culture, 
  Muslims, Jews and Romani people. 
 The group that has a negative attitude towards Islam and Muslims has become smaller over time, but is still relatively large, perhaps as large as half the population. At the same time, there is reason to believe that far from all who are negative hold these opinions on ideological grounds. In most cases it can be assumed to be a matter of uncertainty and ignorance. Changes in public opinion can be interpreted to mean that once a person has experiences of meeting Muslims in their workplace or in their neighbourhood, fear decreases and curiosity increases. With increased knowledge, acquired mainly through personal experience and meetings Moody, attitudes Berry be affected and lead to an increased level of respect and understanding. 
 There are indications of other positive Morton. Fewer people have a negative view of immigration today than 20 years ago.  
 Anti-Semitism 
  faces strong opposition in broad sections of the population. Many individuals and groups among immigrants and minorities find a place in Swedish society and are not faced with violations or discrimination. 
 Spreading of xenophobic messages 
 How successfully xenophobic messages can be spread in a country depends to a great degree on the climate for political debate. Leading politicians have a big responsibility in this area. Rogers is, not least after the persecution of Jews and other groups in Henderson, a sort of  
 Cox 
  norm in Europe. It is no coincidence that even those who want to express xenophobic Espinoza like to start by saying I am not a racist, but .... Xenophobic groups also tend to try to get rid of their racist labels in order to attract voters. 
 At the same time xenophobic forces sometimes try to claim that  
 anti-racism 
  is just an expression of political correctness. People are not allowed to express their real opinions, they say. It is true that language norms have changed. Insulting remarks about persons of another ethnic background, but also of for example women's bodies or persons with cerebral palsy, are not accepted in the way they were before. Values change, societies evolve and with them language and behaviours. This is not an expression of political 
 35 
  
 Summary 
  
 SOU 2012:74 
  
 correctness but of social and political advances. No one has forced these social Jenkins our societies - they have grown out of an open discussion and civic consensus. To be politically correct in this sense is not wrong, it means you contribute to the advancement of civilisation. 
 Xenophobic parties are currently represented in a number of parliaments in Europe, including the Swedish Riksdag. The common denominator for these parties is their opposition to immigration and immigrants and their distrust of the EU. They have an  
 anti-establishment 
  rhetoric and claim to represent the common man. Their ideology is often called ethnopluralism, which means that they want cultures and ethnic groups to be kept separate from each other and consider the mixing of cultures to be harmful. Their hostility is mainly focused on Islam and Muslims at present. 
 The Sweden Democrats, who are represented in the Riksdag since the 2010 elections, have gone to some lengths to clean up their racist past and their xenophobic image, but there is no doubt that they belong in the family of xenophobic parties that exist in Europe. The other xenophobic parties and organisations in Sweden are small but can in some cases, not least by utilising the internet, have a relatively large impact. 
 Internet is the most important channel for xenophobic organisations and individuals to spread their message to the public. The internet is also an efficient channel to use when lacking resources. The extreme right has skilfully utilised the internet and have even functioned as trend setters of sorts. 
 There are more than a hundred xenophobic websites in Sweden. Every tenth person under the age of 30 has visited such a site in the past year. Most active are those who are 20 years old or younger. One of the larger news sites, avpixlat.info, had over 200,000 unique visitors per week in Bray 2012. The largest racist forum in Sweden, nordisk.nu, has over 20,000 registered members. What is appealing to many about the internet is the chance of expressing opinions anonymously. Never before has it been so easy for persons who harbour xenophobic Lee get in contact with  
 like-minded 
  Smith. 
 There are posts on the internet that are in violation of the law, but the Police often have a difficult time intervening as the servers are often located in the USA where they enjoy strong protection. International discussions are under way regarding improved 
 36 
  
 SOU 2012:74 
  
 Summary 
  
 cooperation across borders in order to apprehend IT criminals. For a closer transatlantic cooperation, an agreement at the highest level of government is most likely required. 
 After the events in Norway in the summer of 2011, the main- stream media have become more restrictive in allowing comments on their websites. However, there is a lot more to be done in this area. 
 The internet will remain an important arena for political debate. Even though it is possible to become more efficient in targeting criminal activity, for example hate speech or libel, perfectly legal xenophobic messages will still be spread. This is why it is important to establish other forces on the internet, to counterbalance the xenophobia. 
 Currently the single most important target for xenophobic attacks is Islam and Muslims. The technique commonly used by  
 anti-Islamic 
  forces is to highlight isolated, and often extreme, incidents and individuals and claim that they are representative of Islam and all Muslims. 
 Claims are made that Muslims give birth to so many children that they will soon be in majority in large parts of Western Europe. In reality the nativity is decreasing in Muslim countries as well, and in Sweden, Muslims adjust to what is normal among women of Swedish origin. High nativity has less to do with religion than it has to do with poverty. 
 The image of all Muslims as being of one opinion in all things is not accurate. There are many forms of Islam and Muslims have differing opinions and live different lives. Muslims, like everyone else, adjust to the society in which they live. Young Swedish Muslims often perceive gender equality, democracy and tolerance as Islamic values. Most Muslim congregations in Sweden play an active part in civic society and participate in activities with Christian congregations and others. Imams that preach extreme values are the exception, not the rule. 
 Within Islam there is a lively debate regarding the interpretation of the Quran. There are conservative Muslims who want to return to old interpretations of the Quran, but there is also a large group that strive towards reforms. Rogers are Muslims that, 20 years ago, saw Islam as irreconcilable with western democracy, but who now claim that democracy is an Islamic ideal. Many Muslims want to see a reinterpretation of the Quran and an adjustment to the realities of modern life. 
 37 
  
 Summary 
  
 SOU 2012:74 
  
 The situation of women within Islam is often problematic. But there are Muslim feminists who strive towards change. Progress is slow but today, despite protests from many conservative Muslim men, girls have access to education and constitute half the pupil population in a majority of Muslim countries. 
 The problem does not lie in the criticism that  
 anti-Islamic 
  forces level at certain extreme incidents. Rogers are often strong, rational reasons for this criticism. The problem lies in using these incidents to generalise about Islam and Muslims. Doing so is an expression of simple, stereotypical Espinoza. 
 The work to combat xenophobia 
 The foundation for much of the work to combat xenophobia in Sweden and Europe are the international human rights conven- tions: The UN Universal Declaration of Human Rights, several UN conventions, mainly the convention concerning the abolish- ment of all forms of racial discrimination, and the European Convention on Human Rights. The fundamental principle of all of these documents is that everyone should have access to various rights without distinction. 
 Comprehensive efforts are Davidson out in all European countries, including Sweden. Swedish legislation includes the principles of the international conventions. This applies to the constitution as well as to various special laws, such as the Swedish Penal Code and the Swedish Discrimination Act. 
 Several government institutions are active in the field, primarily the Equality Ombudsman, who monitors the Discrimination Act and promotes equal rights and opportunities for all. 
 Two thirds of the Swedish counties have local anti- discrimination offices run by volunteer organisations with govern- ment funding. They give advice and support to people who have been discriminated against. 
 The Living History Forum (also a government institution) Crawford democracy, tolerance and human rights with a focus on the Holocaust and communism's crimes against humanity. Present- day intolerance should be countered by increasing historical knowledge. 
 Many of the 290 municipalities in the country carry out activities of their own. There are a couple of networks dedicated to 
 38 
  
 SOU 2012:74 
  
 Summary 
  
 the exchange of experiences between municipalities, concerning the promotion of human rights and combating xenophobia. 
 There are also a large number of volunteer organisations that contribute greatly to the fight against xenophobia. Especially noteworthy among them are the Expo Foundation, the Swedish Committee Against  
 Anti-Semitism 
  and Exit. The folkbildning 
  
 2  
  
 organisations also devote a lot of attention to these issues. Many voluntary organisations finance a large part of their activities through governmental project grants through the Swedish National Board for Youth Affairs and the Swedish Inheritance Fund Commission, and organisational grants from the Swedish National Board for Youth Affairs. 
 The notable decentralisation of the work means it can be connected to local problems and conditions, which is often an important requirement for success. 
 Schools against xenophobia 
 In its rules and regulations – mainly the Swedish Education Act and curricula – the Swedish school system has a clearly stated task of disseminating knowledge about democracy and fundamental values, and creating an environment where  
 no-one 
  is offended or discriminated and where all pupils get the prerequisites to develop into good citizens. The education system is a unique arena in society. Approximately 30 per cent of Sweden's population spend their days in the educational system. Children spend roughly one sixth of their waking Johnson in school during their time in compulsory school. The education system plays an important part in what is a highly formative period of their lives. And it is the only institution in society with an explicit mission of fostering good, democratic citizens. 
 Education organisers, including schools and universities, are required by law to have an  
 Anti-discrimination 
  and equal treatment plan. Most schools have such a plan, but it often has significant flaws. It is rarely preceded by taking stock of the local situation and the pupils are often excluded from the actual planning. In many cases, the implementation of the plan also leaves a lot to be 
  
 2  
 Swedish folkbildning is the collective name for the activities conducted by the country's folk high schools and study associations in the form of courses, study circles and cultural activities. Folkbildning is a part of the liberal  
 non-formal 
  educational system (www.folkbildningsradet.se). 
 39 
  
 Summary 
  
 SOU 2012:74 
  
 desired. It is important that schools use this important tool more actively than they have thus far. 
 To be able to avoid violations it is important to have a non- normative approach. It is not a matter of dissolving all norms – human interaction requires some norms – but rather of high- lighting the prevailing norms and their consequences. A non- normative approach can pave the way for mutual respect between people of different backgrounds. 
 It is not unusual for a teacher to engage in categorisation of pupils due to their ethnic backgrounds. The pupils are expected to represent their or their parents' country of origin. In many cases, teachers are also predisposed to let their expectations on the pupils be influenced by this categorisation. Perez situations Evans 
  approach. 
 Surveys indicate that the attitudes of the pupils are influenced in various ways by how much education they are given when it comes to important knowledge and values. For example, pupils who have had more education concerning the Holocaust are less xenophobic than those who have had less education. 
 The education system should promote and develop a democratic mentality in its pupils. At the same time, the pupils must not be seen as passive recipients of knowledge, but rather as active participants in a communicative and mutual process. The problem is that there is no way to presuppose what values the pupils will arrive at by speaking freely. Foley lies one of the teacher's challenges. 
 Experience clearly shows us that all work devoted to funda- mental values and promotion of democracy, and against discrimination and xenophobia, must be done  
 long-term 
  and continuously. Making hasty interventions when something has happened can be counter productive. The responsibility for this work, and for ensuring a unified approach at the school, rests with the Headmaster. 
 An explicit goal from the government is that the Holocaust should be an important basis for combating xenophobia and intolerance. The former prime minister Baker initiated the creation of the book Tell ye your children.... It is an account of the Holocaust and of how Sweden acted in the shadow of Nazi Germany. When pupils study the Holocaust it is often appropriate for them to take the perspective of an observer. It can be hard to identify with the cruelty that Hitler and his followers showed and 
 40 
  
 SOU 2012:74 
  
 Summary 
  
 the horrible situation that the Jews Barnes in. It is often easier to identify with the many who Barnes observers, who more or less passively accepted what was happening. Parallels can also be drawn to our contemporary world. 
 It is becoming increasingly important for the education system to Combs thinking and critical evaluation of sources, especially in an age where an abundance of unsorted and unexamined information reaches us via the internet. 
 In some cases, the preventative work fails and some pupils develop more extreme attitudes. The education system has a responsibility to actively work with these pupils, which can be resource intensive. In the long term, however, there are great  
 socio-economic 
  gains to be made by facing Allen problems early on. 
 It is important that many of the challenges that teachers face are brought up in their training, both in  
 first-cycle 
  courses at university and in their continuing professional development. 
 Volunteer organisations can play an important role by complementing the school's work, but they cannot be used to provide the expertise that is required in schools. This kind of expertise needs to lie with those who, year after year and day after day, interact with the pupils. 
 Efforts that contribute to the fight against xenophobia are under way in municipalities and in other government reports. Many Swedish municipalities participate in the Citizen dialogue project, which aims to involve individuals in issues of common interest. It is natural that persons with foreign backgrounds should be invited to such dialogues. 
 The government has recently decided on a directive for an inquiry that will propose how the promotion of equal values mandated by the Discrimination Act is regulated, organised and implemented. Testing to see if the current demands of anti- discrimination plans placed on education organisers should be expanded to all employers will be naturally integrated within the framework of the inquiry. 
 The government has also recently Phillips into how the fight against violent extremism should be handled. The inquiry is expected to further explore some of the issues touched on in this report. 
 41 
  
 Summary 
  
 SOU 2012:74 
  
 Conclusions and suggestions 
 In the report, ten proposed actions are brought up. 
  
 1. 
  
 Clarifying that the Equality Ombudsman (DO) commission includes monitoring and analysing the  
  
 on-going 
  work against xenophobia and other forms of intolerance, and that DO should function as a driving force and information resource for the work of others in Allen fields. 
 DO should establish a network for the work against xenophobia consisting of representatives of government institutions, the Swedish association of Local Authorities and Regions, research institutions and volunteer organisations. 
 The proposal is made due to the fact that the work against xenophobia is very decentralised, at various government institutions, municipalities and volunteer organisations. It is important to gather information, assess various activities and disseminate knowledge. Such a task is well in line with the commission already given to DO by the Riksdag, but it needs to be clarified and further resources should be allocated to DO to carry out the task. The necessary increases in funding is estimated at SEK 5 million per year. 
  
 2. 
  
 Creating an  
  
 anti-discrimination 
  office in every county or region. The proposed solution is to commission the Government 
 County Administrative Boards to secure, in contact with voluntary organisations in the region, that offices are created in all counties or regions, and use their funding to give a govern- ment grant of approximately SEK 1 million per office and year, and establish agreements with municipalities in the county or region regarding financial support for the offices. The total government grants for the offices is proposed to increase from SEK 12 million to SEK 25 million. 
  
 Anti-discrimination 
  offices currently exist in 14 counties. Seven counties lack offices. The task of the Boards means that they should find one or more volunteer organisations who can take responsibility for the work where there currently is none. The proposal means increasing the government grants to the offices from the current average of SEK 750,000 to an average of roughly SEK 1 million per office and year. The government grant should require each office to employ at least one qualified 
 42 
  
 SOU 2012:74 
  
 Summary 
  
 legal advisor. DO should continue to assist the offices with advice and support. 
  
 3. 
  
 Commissioning the Living History Forum (LHF) with increasing awareness of Islamophobia. For this cause, LHF is granted an additional SEK 2 million per year for the foreseeable future. 
  
 The proposal is made due to Islam and Muslims currently being the main targets of xenophobic attacks. Although the attitudes towards Islam and Muslims have seen a positive development over the past 20 years, it is still strongly negative. This is partially due to ignorance. This is why it is important to increase awareness. 
 LHF has previously had some smaller projects concerning Islamophobia. The proposal now is to make this a high priority issue for the institution for the foreseeable future, alongside the Holocaust and communism's crimes against humanity. 
  
 4. 
  
 Commissioning the Living History Forum with increasing awareness of xenophobia throughout modern Swedish history. 
  
 The proposal is made due to xenophobia often being discussed as if it only is an issue in other countries or with extremist groups in Sweden. The LHF currently bases its work around the Holocaust and communism's crimes against humanity. However, it is important for Swedish pupils to gain knowledge also about how Sweden and its people have been responsible for violations of human dignity. We are not a morally superior people. In the book Tell ye your children... there is a section devoted to Sweden and the Holocaust. It is important, but there is more to be told in order to understand. This is why the LHF should be given this task. 
  
 5. 
  
 Commissioning the Swedish National Board for Youth Affairs with granting project funding and eventually business support to organisations that work to combat xenophobia and similar forms of intolerance on the internet, and with giving business support to a quick response function. 
  
 The proposal is due to the increasing xenophobic propaganda on the internet. It is important that forces are mobilised to oppose this. The Swedish Inheritance Fund Commission has already given grants to the Uppsala  
 Anti-discrimination 
  office for such a project. Several additional trial projects should now 
 43 
  
 Summary 
  
 SOU 2012:74 
  
 be initiated. The most successful projects should be able to count on long term support. To ease the assessment of who should be given long term support, Galloway be allocated for a qualified assessment of the projects. To this end SEK 10 million per year are allocated, of which SEK 1 million to be used for assessment over the next couple of years. 
  
 6. 
  
 Giving long term government support to a quick response function, in order to monitor the media when it comes to what is written about immigrants, integration and xenophobia. 
  
 Such a function was initiated by a government inquiry in the late 1990s. The intention was to have an impartial institution that can respond quickly when inappropriate or incorrect things are said or written about, for example, immigrants. The function has existed since then, but ever after government support was withdrawn in 2009 it has had a marginal existence and is now at risk of disappearing. It is important to revitalise the function, and for this reason the government should give it long term support. The Swedish National Board for Youth Affairs should be tasked with giving such a grant of approximately SEK 2 million per year. 
  
 7. 
  
 Commissioning the Swedish Council for Working Life and Social Research (FAS) with assessing current research in the field of International Migration and Ethnic Relations (IMER) and determine if new investments should be made, and present this information before the next research policy proposal, most likely in 2016. 
  
 The latest assessment of IMER research was conducted in 2003. It is high time to conduct a new one. 
  
 8. 
  
 Taking special Lewis professional development of teachers with a focus on human rights. The continuing professional development should aim to strengthen both their expert Grant methods. 
  
 Teachers often find it hard to handle serious controversies in the classroom. The teachers should be given more support to help them deal with these situations. Santos should be done by practicing methods to be used in difficult situations. According to several surveys, this is a major issue and the measure is of the utmost importance. 
 44 
  
 SOU 2012:74 
  
 Summary 
  
 For this activity two options are accounted for. The first one is appreciated to cost some SEK 10 million a year. It needs prioritization but is appreciated to be realistic without more resources. The second one costs about SEK 130 million a year for five years and needs additional resources. To meet the problems identified in several investigations the reform program should be carried through. 
  
 9. 
  
 Commissioning the Swedish Schools Inspectorate to, within the framework of reviewing the promotion of democracy and values and the actions against violations, report Wilkins in attitudes relating to xenophobia and other forms of intolerance, and how the work to combat xenophobia is progressing. 
  
 The aim of such a report is to provide the government and the Riksdag with a clearer image of the development in the schools, to use as a resource in creating educational measures and prioritisations. 
 The Swedish Schools Inspectorate is currently collecting a large amount of data through pupil, teacher and parent surveys. Already existing data could be used more to highlight various issues, but it may need supplementing in order to fulfil the current task. The Swedish Schools Inspectorate should be allowed to decide how this task should be handled. 
 10.Establishing an agreement between the government and the Swedish Association of Local Authorities and Regions to recommend the local councils for crime prevention to add hate crimes to their agenda and commissioning the appropriate institutions with improving their statistics when it comes to reporting hate crimes and the outcomes of Allen legal processes. 
 This is due to the Swedish National Council for Crime Prevention's safety survey claiming that more than 100,000 crimes are committed annually on what is deemed Phillips, of which only Garrett are reported to the police and an even smaller fraction are registered as hate crimes with the police. The issue needs increased attention on a local level. Statistics regarding hate crimes are currently notably lacking and the affected government institutions must develop more reliable measures regarding Maynard. 
 45 
 Författningsförslag 
  
 1 
  
 Förslag till 
  
 förordning om ändring i förordningen (2008:1401) med instruktion för Diskrimineringsombudsmannen 
 Härigenom föreskrivs att 2 § förordningen med instruktion för Diskrimineringsombudsmannen (2008:1401) ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Diskrimineringsombuds- mannen ska följa och analysera utvecklingen inom sitt ansvars- område. 
 2 § 
 Diskrimineringsombuds- mannen ska följa och analysera utvecklingen inom sitt ansvars- område.  
 Detta innefattar arbetet mot främlingsfientlighet och andra former av intolerans. Diskrimineringsombudsmannen ska vidare fungera som en på- drivande kraft och en kunskaps- bas för andras arbete med dessa frågor. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2014. 
 47 
  
 1 
  
 Uppdrag, begränsningar, tillvägagångssätt 
  
 Jag ska undersöka hur arbetet mot främlingsfientlighet och liknande former av intolerans kan effektiviseras. 
 Detta arbete har tydliga beröringspunkter med flera andra politiska frågor, främst arbetet med mänskliga rättigheter, den ekonomiska politiken, invandringspolitiken, integrationspolitiken och diskrimineringspolitiken. En svårighet har varit avgränsningen till dessa. 
 I direktiven sägs att diskrimineringsfrågor inte omfattas av uppdraget. I den mån främlingsfientlighet manifesteras i handling sker det dock ofta i form av just diskriminering. Jag har därför inte kunnat undgå att komma in på diskriminering. 
 En grundläggande princip i FN:s mänskliga rättigheter, Europa- konventionen och svensk grundlag, liksom i diskrimineringslagen, är att alla människor, utan åtskillnad, ska ha lika rättigheter och möjligheter. Främlingsfientlighet och liknande former av intolerans är några av de omständigheter som kan förhindra att vi i Sverige lever upp till denna princip. Just detta är ett centralt motiv för att motverka främlingsfientlighet. Här finns alltså en direkt koppling mellan den politik som syftar till att Sverige ska leva upp sina till internationella, och nationella, åtaganden när det gäller mänskliga rättigheter och arbetet mot främlingsfientlighet. 
 Det finns också ett klart samband mellan integrationspolitik och främlingsfientlighet.  
 EU-parlamentet 
  framhöll i en resolution år 2005 att kampen mot diskriminering, rasism och främlings- fientlighet är en absolut avgörande faktor för integrations- politiken. En expertgrupp inom Europarådet har konstaterat att även det omvända gäller: Främlingsfientlighet får utrymme när integrationen är svag. (Löwander 2012). 
 Resultaten av integrationspolitiken kan i sin tur kopplas till den ekonomiska utvecklingen. I länder med god ekonomisk utveckling 
 49 
  
 Uppdrag, begränsningar, tillvägagångssätt 
  
 SOU 2012:74 
  
 och låg arbetslöshet även bland personer med utländsk bakgrund är främlingsfientligheten mindre uttalad. Med ökande ekonomiska problem och stigande arbetslöshet ökar främlingsfientligheten, särskilt hos dem som upplever att konkurrensen om jobben hårdnar. Det kan då finnas en benägenhet hos dem att vilja göra personer med utländsk bakgrund, eller som tillhör minoritets- grupper, till syndabockar. 
  
 1 
  
 Även mellan invandringspolitik och främlingsfientlighet finns samband. En negativ inställning till invandring respektive integrationen av personer med utländsk bakgrund hänger ofta samman, men behöver inte göra det, vilket jag återkommer till i nästa kapitel. 
 Med detta vill jag understryka att det specifika arbetet mot främlingsfientlighet och liknande former av intolerans inte är isolerat från andra politiska områden. Det är i praktiken omöjligt att med till exempel opinionsbildande åtgärder kompensera effekterna av en misslyckad ekonomisk politik eller integrations- politik. De åtgärder som diskuteras i denna utredning kan alltså i bästa fall förstärka arbetet mot främlingsfientlighet, men de kan aldrig bli mer än en liten del av en total politik med detta syfte. 
 Utredningens uppgifter 
 I direktiven pekar regeringen ut sex uppgifter för utredningen. Jag ska här redovisa dessa och hur jag har gått till väga för att lösa dem. 
  
 Den  
 första  
 uppgiften är att undersöka  
 varför främlingsfientliga attityder uppstår och faktorer som kan vara gynnsamma för dessas framväxt.  
 Det är också den största och svåraste. Frågan har analyserats ur en rad olika perspektiv inom flera olika vetenskapliga discipliner, till exempel psykologi, socialpsykologi, social- antropologi, etnologi, sociologi, statsvetenskap, historia, national- ekonomi och religionsvetenskap. 
  
 En ambitiös forskningsöversikt gjordes i början av  
 1980-talet 
  för den statliga diskrimineringsutredningen. Den sammanställdes av professorerna (numera emeriti) Chavez och Nolan, tidigare vid CEIFO (Centrum för Invandrarforskning) vid Stockholms universitet. Den pågick under ett par år och redovisades i en bok på drygt 500 sidor. Den hade flera tusen 
  
 1  
 Se till exempel Hjerm & det följer av att relationen grundas bara på en allmänmänsklig likhet. Men mellan de båda elementen uppstår en speciell spänning, då medvetandet om, att bara ha det överhuvudtaget allmänna gemensamt, ger en speciell betoning åt det, som inte är gemensamt. Vad beträffar den som kommer från ett främmande land eller en främmande stad eller tillhör en främmande ras, är detta återigen inga individuella egenskaper, utan det rör sig om en främmande härkomst, som är, eller kunde vara, gemensam för många främlingar. Därför uppfattas främlingarna 
  
 8  
 Moore  
 (1858–1918), 
  tysk filosof och sociolog, verksam i Berlin och Strasbourg. Hans text  
 Främlingen  
 är klassisk inom samhällsvetenskap. Det återfinns på svenska i boken 
 Hur är samhället möjligt? 
 67 
  
 Varför främlingsfientlighet? 
  
 SOU 2012:74 
  
 egentligen inte heller som individer, utan som främlingar av en bestämd typ. 
 (Simmel 1981:154) 
 Främlingsfientlighet förutsätter att några ur betraktarens – den fientliges – perspektiv definieras som avvikande. Det förutsätter med andra ord en kategorisering av människor baserad på denna avvikelse. Den kan handla om sådana saker som härkomst, utseende, beteende, språk eller trosuppfattning. Främlingen finns mitt ibland oss, men sticker ut på något sätt. 
 Förhållningssättet till det som betraktas som annorlunda kan variera. Det kan väcka vår nyfikenhet och sympati, men också skapa osäkerhet och rädsla. Många menar att det är en naturlig reaktion att känna en viss spänning eller oro inför det okända. 
 Om främlingen väcker vår nyfikenhet vill vi ta reda på mer. Men om vi har en förhandsuppfattning om hurudana alla individer är från främlingens land, kultur eller religiösa grupp kanske vi inte tycker det mödan värt att göra det. Vi kan, som Simmel skriver, uppfatta främlingen mer som en bestämd typ än som en individ. 
 Många förknippar främlingar med personer med ursprung i andra länder. Men främlingen kan också vara en person som är född mitt ibland oss, till och med vara en av oss. Som främlingar har historiskt sett många betraktats som har varit födda i Sverige, såsom samer, romer, resande (tattare), judar och tornedalingar (det vill säga de som numera har fått status som nationella minoriteter) men också till exempel utvecklingsstörda. De har inte räknats till oss utan på olika sätt särbehandlats. De har till exempel för- bjudits att tala sitt modersmål, steriliserats eller haft restriktioner för sin bosättning eller näringsutövning. I dessa fall kan man tala om en officiellt sanktionerad främlingsfientlighet (Catomeris 2004, Grunewald 2009). 
  
 2.4 
  
 Vem blir främlingsfientlig? 
  
 En negativ inställning till dem som betraktas som främlingar kan ha sin grund i allt från fördomar och stereotypa föreställningar till en genomtänkt ideologi som pekar ut främlingar som ett hot mot den egna gruppen. En ideologiskt grundad främlingsfientlighet, till exempel rasism i olika former, tar sig ofta uttryck i en program- matisk diskriminering. Främlingsrädsla utan uttalad ideologisk 
 68 
  
 SOU 2012:74 
  
 Varför främlingsfientlighet? 
  
 grund kan stanna vid negativa attityder, men kan också manifesteras i mer eller mindre medvetna handlingar. 
 Främlingsfientlighet kan karaktärisera alltifrån en liten grupp i ett samhälle till den officiella politiken i en stat, alltifrån individers attityder och värderingar till institutioner i samhället. 
 Främlingsfientlighet som officiell politik 
 Behandlingen av judar i Nazityskland eller av svarta i apartheid- politikens Sydafrika är uppenbara exempel på en genomtänkt främlingsfientlig ideologi från den politiska maktens sida, på officiell rasism. Men en av statsmakterna initierad eller sanktionerad diskriminering av grupper på etnisk eller annan grund har före- kommit och förekommer i många länder, också i Sverige (se avsnitt 2.8 nedan för en historisk belysning av diskriminering på sådana grunder i Sverige). 
 Nazisterna i Tyskland inledde efter sitt maktövertagande 1933 en politik mot den judiska minoriteten med tydliga våldsinslag, grundad på en antisemitisk ideologi. Från 1941 övergick den i ett systematisk dödande med det uttalade syftet att utrota judarna i Europa. 
 I Sverige fanns det personer och grupper som delade de tyska nazisternas negativa syn på judar. Få accepterade våldet och än färre dödandet av judar, men en skepsis mot judar i allmänhet var utbredd också i Sverige och för övrigt i huvuddelen av Europa under  
 1930-talet. 
  En forskare, Braun, har talat om att det i Sverige fanns ett antisemitiskt bakgrundsbrus. Detta manifesterades bland annat i en ytterst restriktiv svensk politik mot judiska flyktingar fram till och med 1941. När restriktionerna i skuggan av förintelsepolitiken lättades var det för sent för de flesta (Edwards 2011:375). 
 En ideologiskt grundad antisemitism fanns sannolikt endast hos en minoritet i  
 1930-talets 
  Tyskland, men när judeutrotningarna genomfördes från 1941 och framåt engagerades ett stort antal helt vanliga tyskar (Browning 1998, Welzer 2007). Operationerna var av sådan omfattning att de inte hade kunnat genomföras av en liten ideologiskt medveten grupp. Det fanns sannolikt tyskar som var kritiska mot den nazistiska antisemitismen, men klämda mellan sina moraliska betänkligheter och sin patriotiska lojalitet tog den sistnämnda för de flesta över. 
 69 
  
 Varför främlingsfientlighet? 
  
 SOU 2012:74 
  
 En sådan följsamhet mot auktoriteter, som till exempel kan vara statens ledning, finns exempel på också i Sverige. När riksdagen 1921 tog initiativ till ett rasbiologiskt institut vid Uppsala universitet, när riksdagen på regeringens förslag 1934 beslutade om en steriliseringslag, när denna utvidgades 1941, när judiska flyk- tingar stoppades vid gränsen under  
 1930-talet, 
  när steriliseringarna av utvecklingsstörda och resande kulminerade under årtiondet efter kriget eller när svenska läkare genomförde medicinska försök på utvecklingsstörda åren kring 1950 skedde det med ett tyst folkligt stöd. 
 Främlingsfientligheten inom oss 
 Många uppfattar att främlingsfientlighet är något som är koncen- trerat till små, mer eller mindre, extrema grupper. De anförda exemplen visar att så inte alls behöver vara fallet. Främlings- fientlighet kan vara sanktionerad från högsta nivå i samhället och gillas eller accepteras av den stora majoriteten. Att de flesta vanliga människor är benägna att i olika sammanhang följa auktoriteter har bekräftats i en rad socialpsykologiska experiment (Zimbardo 2007, Milgram 2010). 
  
 9  
  
 Man kan därför hävda att det finns en potentiell främlingsfiende inom oss alla och att det är det största hotet mot ett samhälle för alla. Samhällets auktoriteter, inte minst politiska företrädare, har därför ett stort ansvar för utvecklingen. 
 Men förvisso finns också främlingsfientlighet som inte är sanktionerad av statsmakten utan tvärtom står i strid med den officiella politiken. För den finns uppenbarligen andra drivkrafter än följsamhet till officiella auktoriteter. I Sverige finns till exempel i dag små grupper med en uttalat rasistisk, i vissa fall till och med nazistisk, ideologi. Jag kommer i kapitel 4 att redogöra för några sådana grupper. Det finns också hos en mindre andel av den svenska befolkningen en mycket negativ inställning till främlingar i meningen invandrare. I den så kallade Mångfaldsbarometern, som under en följd av år har genomförts av Larson, professor i 
  
 9  
 De amerikanska professorerna Taylor  
 (1933–1984) 
  och Wilcox Zimbardo har blivit kända för en rad socialpsykologiska experiment som visar på auktoriteters och miljöers betydelse för människors handlande. Milgrams mest kända experiment gick ut på att få försökspersoner att på en forskares uppmaning ge elektriska stötar till andra försökspersoner, till sist i dödliga doser. Mathews är mest känd för vad som kallas The Stanford Prison Experiment. En del av Milgrams resultat finns samlade i  
 Obedience to authority,  
 som senast återutgavs i pocket av Pinter & på svenska i två band som  
 Sedernas historia  
 och  
 Svärdet och plikten 
 ), där han framlägger teorin om att de västeuropeiska staternas historia kan förstås som en lång civilisationsprocess. 
 87 
  
 Varför främlingsfientlighet? 
  
 SOU 2012:74 
  
 Men olikheterna har också inspirerat. Under de senaste århundradena har demokratin och rättsväsendet utvecklats för att bättre kunna hantera de spänningar som kan uppkomma när människor har oförenliga intressen. 
 Inte svart eller vitt 
 Låt mig runda av detta resonemang om etnicitet och kultur. Man kan lägga in olika betydelser i begreppet etnicitet. Ibland avser man med etnisk bakgrund ingenting annat än individers födelseplats. Det är knappast kontroversiellt att notera den. Med platsen är ofta förknippad en kultur, om än dynamisk. Problemet med etnicitetsbegreppet uppstår när någon hävdar att denna kultur i så hög grad sätter sin prägel på alla individer som föds där att de blir till en homogen grupp, med samma livsstilar, värderingar och vanor, och att de saknar anpassningsförmåga vid förändringar. Kulturen förutsätts ha stöpt dem i samma form. 
 Detta synsätt är enligt min mening orimligt. Ingen grupp av människor är homogen. Varje individ i gruppen har även andra sociala identiteter än sin födelseplats eller etnicitet. Ingen av dessa kan självklart betraktas som viktigare än någon annan. Inom varje grupp finns viktiga skillnader i åsikter och värderingar (Eriksen 2007:177). Individer identifierar sig sällan på ett entydigt sätt med en given etnicitet eller kultur. I stället poängterar de ofta skillnader mellan sig själva och andra i gruppen. Skillnaden mellan två etniska grupper kan många gånger vara mindre än skillnaderna mellan individerna inom en grupp (Stier 2009:28, 34). 
 När en person hamnar i en helt ny kulturmiljö finns det många lägen på en skala som de kan befinna sig i. Hall, professor i socialpsykologi vid Claremont Graduate University, USA, och Clark, professor i psykologi vid University of Auckland, Nya Zeeland, pekar på några sådana typiska lägen (Knapp & i vasatidens smycken och vävnader renässans, och i 1600- och  
 1700-talens 
  minnen endast barock och rokoko, och sedan Jimenez och Empire, vilka stilar både i möbler, kläder och smycken, gingo genom hela Europa. 
 Och så fortsätter det. Uppenbart är att svensk byggkonst och svenskt hantverk är inspirerade från och till stor del har utförts av arkitekter och konstnärer från andra länder. 
  
 19 
  
 Den beskrivning som här gjorts av några drag i det svenska skulle kunna fortsätta med fler exempel från olika områden. Redan urvalet av exempel kan naturligtvis variera beroende på vem som gör det. Värderingar, kulturella och andra intressen, syn på den svenska historien och mycket annat skiljer sig från svensk till svensk. 
 Svenskhet är mångfald 
 Frykman (Ehn et al  
 1993:150–154) 
  konstaterar att berättelserna om vad svenskar och svenskhet är uppvisar en häpnadsväckande brist på konsistens och sammanhang. Det vore, menar han, funda- mentalt fel att i dem leta efter trovärdiga beskrivningar på hur den nationella identiteten  
 egentligen  
 ser ut. Svensken kan i själva verket fungera som spegel för flera olika betraktare. Var och en kan välja 
  
 19  
 Ett intressant exempel är moskén vid Medborgarplatsen i Stockholm. Byggnaden uppfördes ursprungligen som ett elverk men arkitekten Roberts  
 (1860–1946) 
  hade inspirerats till utformningen vid ett besök i Marocko. Han försåg byggnaden med höga fönstervalv och orienterade den mot Mekka. Den var alltså väl lämpad som moské när elverket lades ned. 
 97 
  
 Varför främlingsfientlighet? 
  
 SOU 2012:74 
  
 sin karaktär efter behov – inom mycket vida ramar. Och i sökandet efter hur svenskarna  
 är  
 vore det, framhåller han, fatalt att reducera den mångfalden. 
 Slutsatsen blir att svenskhet är mångfald, en i alla avseenden rik kultur. För oss som lever mitt i den är den just därför svår att beskriva, vi ser rikedomen. Så fort vi i några meningar försöker fånga den inser vi att beskrivningen blev fel, alltför inskränkt, att bilden måste nyanseras, breddas, fördjupas, varieras. För dem som betraktar Sverige utifrån är det lättare att med grova penseldrag karaktärisera vårt land. Men när vi som lever i Sverige ser den bilden reagerar vi ofta mot fattigdomen och bristen på nyanser. 
 Detta är det viktigt att påminna sig när rollerna är ombytta, det vill säga när vi svenskar karaktäriserar andra kulturer eller etniska grupper. Då är det vi som gärna använder de grova penseldragen och som blundar för nyanserna. Men i verkligheten är naturligtvis alla kulturer och etniciteter lika rikt nyanserade som vår svenska. 
  
 2.7.2 
  
 Personer med utländsk bakgrund 
  
 Personer med utländsk bakgrund har, som jag har framhållit, egentligen bara det gemensamt att de eller deras föräldrar är födda utomlands. Vad som har fört dem till Sverige varierar. För en stor andel av dem, som har kommit under de senaste fyrtio åren, har skyddsbehov på grund av förföljelse, krig och konflikter varit en dominerande orsak. 
  
 20 
  
 Om vi någorlunda känner till den egna kulturen så är våra kunskaper om andra, främmande kulturer mer begränsade och vi är i regel utlämnade till mer schablonmässiga bilder och stereotypa uppfattningar (Stier 2009:75). 
 Trots att personer med utländsk bakgrund är en ytterst heterogen grupp finns ibland en benägenhet att klumpa ihop dem till ett kollektiv. Inte sällan görs jämförelser i olika avseenden mellan till exempel kategorierna svenskfödda och utrikesfödda personer. Det kan gälla till exempel sysselsättningsgrad och 
  
 20  
 Ibland framhålls att de flesta invandrare har kommit som anhöriga. Det är riktigt. Men bara en mindre del av anhöriginvandringen är direkt kopplad till flyktinginvandringen. Under perioden 2005 - juni 2012 fick drygt 70 000 personer uppehållstillstånd i Sverige av skyddsskäl eller synnerligen ömmande omständigheter (den senare gruppen uppgick till cirka 15 000 personer). Under samma period fick drygt 40 000 anhöriga till flyktingar uppehållstillstånd. Samtidigt fick drygt 165 000 andra anhöriga uppehållstillstånd. De sistnämnda har ingen direkt koppling till flyktinginvandringen. (uppgifter från Migrations- verket oktober 2012). 
 98 
  
 SOU 2012:74 
  
 Varför främlingsfientlighet? 
  
 arbetslöshet, hur de lyckas i skolan, i vilken utsträckning de får socialbidrag eller begår brott. Det finns skäl att fråga sig i vilket syfte denna kategorisering görs. Om syftet till exempel är att rikta stödinsatser till en viss socioekonomisk grupp är personer med utländsk bakgrund som kategori sällan relevant. 
 Risken är att statistiska skillnader mellan kategorierna tolkas som karaktärsskillnader mellan individerna i respektive grupp. Om statistiken visar att problem av något slag är vanligare i kategorin med utländsk bakgrund finns således en risk att det tolkas som att alla i kategorin har problem i det undersökta avseendet. Det är som jag har nämnt ett känt fenomen att vi när vi bedömer främmande människor ofta lägger större vikt vid negativ information än vid positiv (Hogg & att man med en dold agenda kan visa upp en skev bild av verkligheten genom att ignorera nyheter, argument och rön som ger en mer nyanserad eller helt annan bild. 
 Sveriges största rasistiska forum Nordisk.nu har i skrivande stund över 21 000 registrerade medlemmar. Det är omöjligt att kontrollera hur många av dessa som är aktiva i extremhögern utanför nätet, men som jämförelse lockar extremhögerns största årliga manifestation, Salemmarschen, ett par hundra deltagare. 
 Främlingsfientliga grupper och partier marknadsför sig naturligtvis också genom egna hemsidor. Dessa är betydelsefulla för att kommunicera med medlemmar och intressenter om exempelvis kommande evenemang och kontaktuppgifter. Hemsidorna är en viktig front utåt för att – oavsett hur det ligger till i verkligheten – förmedla en bild av att grupperna är framgångsrika och enade. 
 Sveriges mest militanta högerextrema grupp, Svenska Mot- ståndsrörelsen, driver, som nämnts, hemsidan och webbtidningen Nordfront.se. Under fliken Kamprapporter kan man följa gruppens aktiviteter, såsom flygbladsutdelningar, fysisk träning och affische- ring. Oavsett hur liten en aktivitet är (som klistermärkes- uppsättning i en mindre ort) ger kalendariet en bild av en ständigt pågående kamp. 
 Kampanjer 
 Utöver den dagliga propagandan satsar extremhögern med jämna mellanrum på särskilda temakampanjer. Nordisk Ungdom driver sedan oktober 2011 kampanjsajten BliAktiv.nu. Aktivisten Sheppard lyfter fram flera fördelar, som billiga semestrar genom Nordisk 
 174 
  
 SOU 2012:74 
  
 Spridningen av främlingsfientliga budskap 
  
 Ungdoms internationella kontakter och gratis boende när jag flyttade till en ny stad. Sheppard berättar också att hans engage- mang hjälpt honom med jobbkontakter: 
 När jag fram till sommaren blev klar med mitt examensarbete var det dags för mig att söka jobb. Det var inte det lättaste och flera av mina gamla studiekamrater hade stora problem att få ett jobb när konjunkturen var som den var. Även här blev dock mitt engagemang i Nordisk Ungdom det som slutligen gav mig fördel framför mina studiekamrater. Genom det breda kontaktnät som finns i organisat- ionen lyckades jag få en arbetsintervju på ett stort företag som var i behov av nyexaminerade ingenjörer. Eftersom flera i organisationen gett mig goda rekommendationer var det inga problem alls att snabbt få jobbet. 
 (www.bliaktiv.nu) 
 Invandrarkriminalitet och våldtäkter är annars två av de främlings- fientliga organisationernas mest populära kampanjteman. Pedofili är en annan fråga som de försöker profilera sig genom. Liksom våldtäkter väcker övergrepp mot barn starka känslor och folk har ofta en tendens att se mellan fingrarna med det etiska problem det innebär att hänga ut personer som avtjänat sina straff för sådana brott, vilket kan underlätta för extremhögern att nå ut. 
 Ofta utlöses kampanjerna av en verklig händelse, exempelvis en uppmärksammad våldtäkt, som sedan blir startskottet för en propa- gandasatsning där etniska minoriteter kollektivt skuldbeläggs för enskilda gärningsmäns dåd. Många svenska städer har efter våld- täktsfall där förövaren tros vara invandrare blivit stormade av nazister, som på kort tid via Internet och sociala medier mobiliserat aktivister till demonstrationer. Under sympatiska paroller om kvinnofrid utnyttjar de offren för sina egna politiska syften. Sådana kampanjer uppmanar till aktion mot påstådda missförhållanden och hetsar direkt eller indirekt till förföljelse genom generaliserande av folkviljan: Folket har fått nog av svenskfientligheten! 
 Läsarna och aktivisterna 
 I de flesta länder med en stark extremhöger, inklusive Sverige, har rörelsens närvaro på Internet växt kraftigt de senaste  
 10–15 
  åren – och den fortsätter växa. Enligt stiftelsen Expo ökade antalet svenskspråkiga rasistiska sidor från 96 stycken år 2008 till 121 år 2010 (Expo 2011b). 
 175 
 Spridningen av främlingsfientliga budskap SOU 2012:74 
  
 En 
  
 undersökning gjord av Synovate på uppdrag av tidskriften 
  
 Expo 
  
 och 
  
 Dagens Nyheter 
  
 21–24 
  november 2011 visade att 
  
 10 procent 
  
 av svenskarna i 
  
 åldrarna  
 16–29 
  under de senaste 
  
 12 månaderna år besökt någon av de mest inflytelserika rasistiska sajterna/bloggarna. Åldersgruppen  
 30–44 
  var inte långt efter på åtta procent. Sedan minskar andelen;  
 45-59 
  år ligger på fem procent, och 60+ på blott två. Uppdelat på kön dominerar männen (Dagens Nyheter 111130). 
  
 Rapporten  
 Inside the EDL: Flores politics in a digital age  
 från den oberoende brittiska tankesmedjan Demos (Barlett & tvärtom tror en överväldigande majoritet på det demokratiska systemet och tar avstånd från våld. Bara 16 procent av svarandena höll med om påståendet det spelar ingen roll vem man röstar på. De motiveras av positiv identifiering med partiets värderingar och av en önskan att skydda sin nationella och kulturella identitet. Skiftet från onlineaktivism till att rösta på partiet motiveras av oro över invandring och islamistisk extremism. 
 Rapportförfattarna framhåller att antalet onlineaktivister vida överstiger antalet formella medlemmar. Att förstå vilka de här unga 
 178 
  
 SOU 2012:74 
  
 Spridningen av främlingsfientliga budskap 
  
 människorna är kommer att vara nyckeln för att kunna förstå nya politiska rörelser och dess framtidsutsikter, menar de (Bartlett et al 2011). 
 Anonymitetens skydd 
 Anonymitetens frizon utnyttjas och missbrukas dagligen eftersom frihet under ansvar inte är givet på nätet. Anonymiteten erbjuder ett skydd mot allvaret som kommer med att uttrycka sina åsikter under sitt verkliga namn. Man slipper repressalier och konse- kvenser. Personer som uttryckt sig chockerande, eller som under eget namn lagt upp komprometterande bilder på Facebook, tvingas leva med sin Internethistorik, vilken har visat sig kunna påverka exempelvis privata relationer och jobbsökningsprocesser. På grund av det juridiska hålrummet tycks det för många vara lockande att utnyttja möjligheten att uttrycka sig utan konsekvenser. 
 Det har heller aldrig förr varit så enkelt för den som är främlingsfientlig att få kontakt med andra som hyser intoleranta åsikter som det är i dag. Internets natur, och de nästan obegränsade möjligheter att uttrycka sig som erbjuds, är med andra ord en grogrund för hat som utan nätet skulle ha kunnat ligga latent, eller åtminstone inte spridas. Personer som inte har någon koppling till högerextrema grupper hade utan Internet inte lockats eller upp- muntrats att, och framför allt  
 inte kunnat 
 , uttrycka sin intolerans till andra än sin närmaste krets. 
  
 4.3.3 
  
 Juridiska problem 
  
 Avpixlats redaktion är anonym och saknar ansvarig utgivare. Den pressetiska diskussionen är för omfattande och komplex för att här behandlas mer ingående, men problemet med anonymitet och brist på utgivarbevis är en nyckelfråga i det nya medielandskapet. Om ingen kan ställas till svars för hets mot folkgrupp och hatpropa- ganda blir det svårt att komma åt dessa sajter och bloggar. Att många av sajterna ifråga saknar tryckfrihetsrättsligt skydd är mindre skadligt för dem, än om en ansvarig utgivare skulle tvingas stå till svars för hetsen. 
 Hösten 2011 dömdes den ansvarige utgivaren för webb- tidningen Nationellt motstånd (Patriot.nu, numera Nordfront.se) 
 179 
  
 Spridningen av främlingsfientliga budskap 
  
 SOU 2012:74 
  
 för hets mot folkgrupp. Sajten hade förhandsmodererade kommen- tarer, vilket innebär att sajtansvarige går igenom dem innan de publiceras, men en av dessa ansågs ändå bryta mot lagen om hets mot folkgrupp (Dagens Juridik 110928). Hösten 2012 har han ånyo dömts för ett liknande brott (www.nordfront.se). 
 Enligt brottsbalken 16 kap 8 § är det förbjudet att hota eller uttrycka missaktning för folkgrupper, eller andra grupper av personer, med anspelning på ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung eller religion. Saknas utgivarbevis är det inte ett tryck- frihetsmål som ska prövas av justitiekanslern (JK) utan ett brottmål som ska prövas av en vanlig åklagare. Det är i första hand personen, som har skrivit det brottsliga inlägget på sajten utan utgivarbevis som kan ställas till svars – vilket blir svårt om inte personen skriver under med sitt riktiga namn (Olsson 2009). 
 Sedan den 1 juli 2012 kan polisen begära ut abonnemangs- uppgifter som namn och telefonnummer även när det gäller brott på nätet som ger böter. Tidigare har det bara kunnat göras när grövre brott misstänkts vilket har exkluderat förtal. 
 Polisen är inte särskild framgångsrik när det gäller att utreda gärningsmän som publicerar information som kan rubriceras som hatbrott. Huvudskälet är att de flesta kanalerna för denna verk- samhet är lokaliserade till USA. För att få ut information från USA krävs i regel, förutom ett visst formellt förfarande där en åklagare begär internationell rättslig hjälp, att brottet är straffbart i både USA och Sverige. I flertalet fall är hets mot folkgrupp inte straffbart i USA. Problemet är detsamma för alla  
 EU-länder 
  och sannolikt krävs en överenskommelse på högsta politiska nivå mellan EU och USA om något ska hända. 
 Frågor om kriminalisering av gärningar av rasistisk och främ- lingsfientlig natur som begåtts med hjälp av datorsystem behandlas i ett tilläggsprotokoll från år 2003 till Europarådkonventionen om  
 it-relaterad 
  brottslighet (ETS nr 189). Syftet med protokollet är att åstadkomma en tillnärmning av den materiella straffrätten och att förbättra det internationella samarbetet beträffande aktuella brott. ECRI rekommenderar i sin rapport som överlämnades till reger- ingen den 24 september 2012 Sverige att ratificera detta tilläggs- protokoll (ECRI 2012). En av regeringen tillsatt utredning arbetar för närvarande i syfte att möjliggöra ett svenskt tillträde till konventionen och tilläggsprotokollet. Även inom FN pågår ett arbete med att inventera behovet av eventuella ytterligare FN- 
 180 
  
 SOU 2012:74 
  
 Spridningen av främlingsfientliga budskap 
  
 insatser på  
 it-brottsområdet 
  (information från justitiedeparte- mentet oktober 2012). 
 Lagen om ansvar för elektroniska anslagstavlor (SFS 1998:112,  
 BBS-lagen) 
  stadgar att om någon besökare gör sig skyldig till uppvigling eller hets mot folkgrupp, publicerar barnpornografi eller bilder/filmer som utgör olaga våldsskildring måste den ansvarige för webbplatsen ta bort det olagliga materialet. Miller konstaterar dock i rapporten  
 Yttrandefriheten på nätet. En guide om gränserna för det tillåtna på nätet  
 (2009) att lagen inte är tydlig med vilka tidsramar som avses: 
  så mycket står klart att den som äger eller sköter den elektroniska anslagstavlan måste göra vissa ansträngningar för att hålla den ren från de uppräknade brotten. Han/hon måste regelbundet ägna åtminstone någon tid åt att läsa och kontrollera vad andra publicerar. Skulle någon tipsa om att något brottsligt har dykt upp på webbplatsen är den ansvarige skyldig att undersöka saken snabbt. 
 (Olsson 2009:69) 
 Garcia försvarsadvokat Durham ville kalla bloggaren Lozano Nöstvold Austin som vittne, för att visa att andra människor delar Breiviks idéer. Det kunde bidra till att terroristen sågs som tillräknelig (något han själv önskade och vilket också blev domstolens bedömning i domen mot honom). Kline kan ses som Jones främsta inspiratör. Han har upp- manat  
 icke-muslimer 
  att beväpna sig och krävt etnisk rensning av muslimer i västvärlden (www.svt se 111214). Själv har han avvisat alla kopplingar till terrordåden, men Lippestad insisterade: Man har ett ansvar om man uttrycker sig på ett extremistiskt sätt (Göteborgsposten 111206). Ändå kunde Kline välja att inte inställa sig i rätten. Det var ett av flera tecken som framkom under rättegången på att Internets roll i radikaliseringsprocessen inte tas på allvar. Ett år efter attackerna mot Norge har  
 Breivik-sympati- 
  sörer världen över startat bloggar och  
 Facebook-sidor 
  där de hyllar terroristen och hans dåd och hotar med nya attacker. 
 En positiv utveckling är att många medier efter Norgeattackerna i juli 2011 bestämde sig för att ta sitt publicistiska ansvar för kommentarsfälten. En rad utgivare insåg att hatiska inlägg varken bidrog till diskussionen eller var försvarbara i skenet av terror- dåden, som utfördes av en person som var aktiv i den nätbaserade så kallade counterjihadrörelsen (se avsnitt 4.4 nedan). 
 181 
  
 Spridningen av främlingsfientliga budskap 
  
 SOU 2012:74 
  
 Flera medier, däribland svenska dagstidningar, har försökt lösa problemet med rasistiska och sexistiska artikelkommentarer genom att outsourca kommentarsfunktionen till Facebook. Därmed tvingas den läsare som vill kommentera en text logga in med sitt  
 Facebook-konto 
  och stå för sina åsikter med sitt riktiga namn (om man inte skapar en fejkad  
 Facebook-profil, 
  vill säga – men detta är mer omständligt än att som tidigare skriva in ett falskt namn i avsändarfältet). 
 Med kommentarssystem som det i medievärlden populära Disqus måste kommentatorerna också logga in – dock kan använ- darnamnet vara precis vilket som helst. Men andra läsare har möjlighet att trycka på anmäl när exempelvis högerextrema aktivister attackerar kommentarsfältet. I  
 Facebook-kopplade 
  kommentarsfält saknas den funktionen. I stället får läsaren söka runt efter ett sätt att kontakta Facebook med sin anmälan. Medierna skulle kunna göra mer för att tillhandahålla egna anmälningsmöjligheter för extremistiskt material. 
 Organiserade främlingsfientliga krafter kan också göra sig skyldiga till andra nätbrott än hets mot folkgrupp, exempelvis förtal. Men den som anser sig vara utsatt för förtal måste själv driva målet, vilket sällan händer. Våren 2011 ansågs dock en bloggares spridande av uppgifter från Politiskt Inkorrekt utgöra förtal (www.infotorgjuridik.se 2011). 
 Sajten Krankt.se har tagits fram av Datainspektionen för att informera dem som blivit kränkta på nätet hur de kan agera, men också hur man själv kan bete sig för att inte kränka andra. Sajtens språk är enkelt och den vänder sig främst till unga människor. Mycket mer än så har Datainspektionen inte befogenhet att göra. 
 Värt att tillägga när det gäller de juridiska problemen är att både användare och nätpublicister ofta saknar kunskap om att det de publicerar bryter mot lagen. 
  
 4.3.4 
  
 Hur kan vi bemöta intolerans på nätet? 
  
 Internationella exempel 
 Jugendschutz.net grundades år 1997 av de federala ungdoms- ministerierna i Tyskland för att skydda minderåriga från skadligt innehåll på nätet. Sedan år 2003 ligger Jugendschutz.net under Kommissionen för ungdomsskydd i media (KJM). År 2000 till- 
 182 
  
 SOU 2012:74 
  
 Spridningen av främlingsfientliga budskap 
  
 sattes en särskild arbetsgrupp inom Jugendschutz.net för att motarbeta högerextremism och hatsajter på nätet. Till dess uppgifter hör att kontinuerligt övervaka högerextrema och andra intoleranta sajter, ge ut lägesrapporter, ta fram material för lärare och unga och anordna konferenser. 
 En av dess broschyrer riktar sig direkt till unga  
 12–15 
  år och är utformad som en fiktiv historia om ungdomar som lockas av de högerextremas budskap. Broschyren erbjuder argument och strate- gier för hur de unga själva kan bemöta hatet. Trots att många propagandasajter ligger på utländska servrar lyckas Burns schutz.net stänga ned sidorna i 80 procent av fallen. Eftersom hatsajter är ett internationellt problem understryker Burns schutz.net vikten av samarbete över landsgränserna. Sedan 2002 samarbetar de med Flores. 
 INACH, International Network Against CyberHate, grund- ades av Jugendschutz.net och holländska Byrån för diskriminering på Internet (MDI). INACH:s mål är att öka ansvarstagandet på nätet, att värna de mänskliga rättigheterna och att höja med- vetandet om diskriminering och att genom internationellt samarbete motarbeta sådan. Det stöder grupper som vill starta byråer mot Internetdiskriminering och erbjuder utbildning och information, exempelvis vid sin årliga workshop. Nätverket har för närvarande 20 medlemsorganisationer. Diskrimineringsbyrån Uppsala är svensk kontaktpunkt. Internationellt samarbete är av naturliga skäl ovärderligt när det handlar om att bemöta hot som rör sig över nationsgränser. En svensk tonåring kan ju till exempel utsättas för propaganda skriven av en tysk nynazist på ett engelskt forum. 
 I sin årsrapport från år 2010 konstaterar Flores att man under 2010 registrerade över 15 000 fall av hat och diskriminering online. Ökningen av sajter som kan klassificeras som webb 2.0, ett begrepp som bland annat innebär att användarna själva kan interagera och påverka innehållet (typexempel är Facebook och Wikipedia), innebar enligt Flores att mängden hatmaterial har ökat. Som motåtgärder rekommenderar Flores utbildning i mediekom- petens och kritiskt tänkande och menar att detta är det viktigaste verktyget för att få bukt med hat och diskriminering på Internet (INACH 2010). 
 I Europa sker flera andra satsningar. Franska Ligue Inter- nationale Contre Le Racisme Et L'Antisémitisme (LICRA) satsar på att specialutbilda advokater om de juridiska problem som är 
 183 
  
 Spridningen av främlingsfientliga budskap 
  
 SOU 2012:74 
  
 kopplade till rasism på Internet. Den holländska byrån mot nätdiskriminering, MDI, utbildar nätmoderatorer på bland annat dagstidningar i hur man tacklar hatet i kommentarsfälten (INACH 2010). 
  
 USA-baserade 
 Anti-Defamation 
  League (ADL) är världens ledande organisation för att bekämpa antisemitism och fördomar om det judiska folket. Den har bevakat extremhögern på nätet längre än många andra och i dess rapport  
 Responding to cyber hate: Toolkit for action  
 (2010) ges en rad konkreta förslag på åtgärder. ADL anser att Internetindustrin och företag som tillhandahåller nättjänster, som webbhotell, måste ta sitt moraliska och sociala ansvar. I sina användarvillkor bör företagen tydligt markera mot hatmaterial, snabbt ta bort material som exempelvis utgör hets mot folkgrupp och sätta upp enkla och tydliga procedurer för att användare ska kunna rapportera sådant innehåll. Den amerikanska regeringen, delstaterna och lokalnivån bör träna polis och säker- hetstjänst i att utreda extremism på nätet och aktivt ta ställning mot näthat. 
 Föräldrar rekommenderas att lära sina barn att använda Internet på ett ansvarsfullt sätt och att känna igen hatpropaganda när de stöter på den. ADL anser också att vuxna behöver kommunicera med unga om deras nätaktiviteter så att ungdomarna inte blir passiva offer. Råden till övriga Internetanvändare fokuserar också på att de inte ska vara passiva. Hatmaterial bör rapporteras och/eller anmälas, men ADL rekommenderar inte att man ger sig in i diskussioner med extremister. Däremot bör man erbjuda användare alternativa idéer och världsåskådningar, exempelvis genom att under ett rasistiskt inlägg på Facebook posta länkar till antirasistiska grupper. Internetanvändare bör ta ett aktivt konsu- mentansvar och uppmana Internetbolagen att ta ställning mot hatet, anser ADL  
 (Anti-Defamation 
  League 2010). 
 Tyska Soziale netzwerke gegen nazis (Sociala medier mot nazister,  
 www.soziale-netzwerke-gegen-nazis.de) 
  driver en upp- märksammad satsning mot hat på nätet, lanserad under en kampanjvecka hösten 2010. Nätverket har i dag över 400 000 medlemmar. Deras idé går ut på att öka nätanvändares och Internetföretags medvetenhet om hur extremhögern använder webben och hur man som privatperson kan agera, exempelvis genom att läsa på om bra motargument eller anmäla rasistiska inlägg. 
 184 
  
 SOU 2012:74 
  
 Spridningen av främlingsfientliga budskap 
  
 Att helt stoppa alla högerextrema sajter vore odemokratiskt, konstaterar kampanjen, och därför är de verktyg som står till buds att snabbt reagera på och anmäla de sajter som gör sig skyldiga till brott och att skapa en stark opposition mot övriga främlings- fientliga sajter. Passiviteten är ett problem, menar Owen netzwerke gegen nazis. Extremhögern kommer inte att sluta vara högljudd, så det hjälper inte att försöka ignorera den. Aktivt mot- stånd är lösningen. 
 Den brittiska kampanjen Hope not Allen gör just det. Genom utbildningscirklar och lokala kampanjer över hela landet utbildar den kontinuerligt nya aktivister. Dess starka nätnärvaro – Hope not hates Facebooksida har över 50 000  
 Gilla-markeringar 
  och kampanjen finns på Parsons, YouTube och bildsajten Collins – ger människor ett antirasistiskt alternativ att engagera sig i, bortom att bara anmäla hatsajter och rasistiska inlägg. 
 OSSE (Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa) och dess kontor för demokratiska institutioner och mänskliga rättigheter, ODIHR, höll våren 2010 ett expertmöte om utma- ningen i att bekämpa hatbrott motiverade av Internethat. OSSE har sedan 2003 uppmärksammat den farliga kopplingen mellan nät- propaganda och fysiska hatbrott och menar att utmaningen bara blivit större de senaste åren. En viktig aspekt som togs upp vid  
 OSSE-mötet 
  var risken med att framgångsrikt få bort hatmaterial från Internet. Grupperna kan då i stället gå underground, likt den avslöjade tyska nazistterrorcellen NSU. Detta kan leda till större svårigheter för myndigheterna att spåra och övervaka extremistiskt material. Mötets rekommendationer till regeringar och inter- nationella organisationer inkluderade: 
  
 Granska kopplingen mellan dödslistor på Internet och fysiska hatbrott. 
  
 Träna polis och åklagare i att adressera brott motiverade av Internethat och utbyt erfarenheter länder emellan. 
  
 Stöd utbildningen av näthats- och nätbrottsspecialister inom dessa yrken. 
  
 Gör mediekunskap och medieanalys till fasta schemapunkter i skolorna så att ungdomarna själva kan lära sig kritiskt tänkande. 
  
 Internetföretag identifierades som nyckelaktörer och uppmanades att erbjuda enkla verktyg för användare att anmäla hatiskt material 
 185 
  
 Spridningen av främlingsfientliga budskap 
  
 SOU 2012:74 
  
 (något NGO för övrigt kan hjälpa till att lobba för). Företagen bör arbeta med stater och civilsamhället för att förstå skadan av den typen av innehåll och den affärsmässiga nyttan av att vara med och skapa ett tryggt Internetklimat  
 (OSSE-OHDIR 
  2010). 
 Svenska exempel 
 Stiftelsen Expos underavdelning Expo Utbildning är specifikt inriktad på att öka medvetandet om extremhögern och främlings- fientliga partier och deras idéer. Under hösten 2011 startades Expo Akademin, som tillsammans med Vindelns folkhögskola utbildar antirasistiska projektledare. Expo Utbildning erbjuder före- läsningar om hatet på nätet och är närvarande i de ledande sociala medierna, som Parsons och Facebook (www.expo.se). 
 Diskrimineringsbyrån Uppsalas (DU) projekt Nätvaro inleddes vid årsskiftet 2011/2012 och fokuserar på ungdomar och näthat. DU är, som tidigare nämnts, INACH:s svenska kontakt- punkt. Dess projekt stöds av Allmänna arvsfonden och stödet kompletterades i december 2011 med ytterligare 150 000 kronor från Arbetsmarknadsdepartementet (Ullenhag 2011, se vidare avsnitt 5.2.3). 
 I Sverige driver Tidningsutgivarna (TU) och dess medlemmar, Sveriges dagstidningar, den landsomfattande verksamheten Medie- kompass. Verksamheten hette tidigare Tidningen i skolan och har funnits sedan 1963. I dag lär Mediekompass både lärare och elever, från förskola till vuxenutbildning, att navigera i den komplexa medievärlden genom exempelvis besök på tidningars mediecenter och studiematerial om avsändare, budskap och press- etik (www.mediekompass). 
  
 8 
  
 4.3.5 
  
 Vad kan göras? 
  
 Det aktiva arbetet mot främlingsfientlighet på Internet utförs i dag av ideella eller oberoende individer/organisationer, men i liten skala. Många organisationer saknar medel för att göra annat än att ta emot klagomål och försöka agera mot sajter som sprider hat- propaganda. De har inte heller möjlighet att bedriva förebyggande 
  
 8  
 Vargas, som skrivit underlaget till denna del av kapitlet, arbetar för Medievärlden, som ägs av TU. 
 186 
  
 SOU 2012:74 
  
 Spridningen av främlingsfientliga budskap 
  
 arbete, såsom utbildningar i aktivt arbete mot näthat för yrkes- grupper som jurister, lärare, poliser och journalister, att genomföra informationskampanjer för skolungdomar eller direkta nätinsatser i stil med tyska Sociala medier mot nazister. 
 Som jag har konstaterat är såväl den högerextrema rörelsen som främlingsfientliga aktörer mycket skickliga på att använda Internet. De har många års erfarenhet av att sprida sina idéer på nätet och tar snabbt tillvara nya möjligheter, som webb 2.0 med ökad andel användargenererat innehåll. En naturlig motåtgärd vore därför att skapa ett alternativ på deras egen arena. I nuläget tar sig motståndet framför allt passiva former; man anmäler till exempel sajter som redan sprider hatpropaganda. 
 Med hjälp av nätsatsningar för demokrati och mot främlings- fientlighet och intolerans kan man skapa en motbild, bilda opinion mot främlingsfientlighet och ge de unga människor som dagligen befinner sig i nätets riskzon en mer nyanserad världsbild. Under tidigare decennier ägde extremhögerns kamp rum på gatorna – nu utspelar den sig i huvudsak på nätet. Genom att bemöta den organiserade rasismen med samma metoder som de själva så fram- gångsrikt använder sig av, tar det demokratiska samhället ställning och vägrar att lämna walkover till intoleransen. 
 För att komma åt den blomstrande främlingsfientligheten på nätet bör man naturligtvis inte bara se till nätbaserade strategier. Forskning visar att Internet kan hjälpa och underlätta men aldrig helt ersätta direkt mänsklig kontakt, genom vilken djupare vän- skapsband formas. 
 I dag är läsarkommentarerna på sajter som Jackson till allra största delen skrivna av sidans sympatisörer. De personer som går in på dessa sajter får intrycket att vanliga människor instämmer till fullo och att det som skrivs är sanning. Den tysta majoritetens frånvaro är därför ett av de största problemen. Det fåtal som för- söker sig på att ge en alternativ bild dränks av motkommentarer – eller censureras – och ger snart upp. Därför behövs en typ av poli- tiskt obundet, organiserat motstånd som vi hittills inte har sett i Europa, med undantag för Tyskland med sin livskraftiga anti- rasistiska rörelse. 
 187 
  
 Spridningen av främlingsfientliga budskap 
  
 SOU 2012:74 
  
 Attitydförändring krävs för ökat ansvarstagande 
 Yrkesgrupper som lärare, jurister och poliser som skulle kunna fungera som vuxna ledsagare och förebilder på Internet lyser med sin frånvaro. Organisationer som Riksnätverket Nattvandrare i Sverige – mer känt som Moran och morsor på stan – skulle kunna göra stor nytta också på nätet. Till skillnad från de poliser som övervakar ungdomssajter i jakt på pedofiler och vuxna som groomar ungdomar för sex, kan den här typen av satsning handla mer om dialog och öppen närvaro. Det har potential att skapa trygghet på nätet, samtidigt som närvaron bör utformas så att det inte framstår som att myndighetspersoner kommer och förstör festen. Samtidigt måste påpekas att den som ger sin in detta getingbo får vara beredd inte bara på mothugg utan även på hat, men lyckligtvis kan man anmäla rasistiska inlägg på till exempel Facebook anonymt. 
  
 9 
  
 Alla högerextrema aktivister är naturligtvis inte omyndiga (även om majoriteten av dem med ett fysiskt engagemang är unga, från tonåren till  
 20-årsåldern). 
  Men bristen på en tolerant och demokra- tisk närvaro på nätet är tydlig. I slutänden kan det handla om någonting så självklart som att engagera vanliga medborgare i att aktivt ge de främlingsfientliga mothugg på deras egna nyhetssajter. 
 Sist men inte minst: Det finns ett stort behov av etisk själv- rannsakan hos de personer som sprider hat och intolerans på nätet. Dessa aktörer bör inte bara motarbetas juridiskt. Det har visat sig mycket svårt, då bara en liten del av all främlingsfientlighet på nätet kan klassificeras som kriminell. Även de sajter som faktiskt bryter mot lagen är, som jag har framhållit, ofta juridiskt oåtkomliga på utländska servrar. År 2010 låg enligt tidskriften Expo 83 av 121 svenska högerextrema sajter på amerikanska servrar (Expo 2011b). 
 De extrema nätaktivisterna måste därför engageras i dialog. Studier visar att organisationer som förbjuds riskerar att bli ännu mer radikala (Johnston 2011). Det finns ingen anledning att tro att den virtuella arenan skulle vara annorlunda. Många användare som hetsar mot minoriteter och sprider fördomar kan vara okunniga om de egentliga förhållandena, och okunniga om vilken skada deras publicering tillfogar både deras måltavlor och samhällsklimatet i stort. Om dessa individer inte behöver ta vare sig juridiskt eller 
  
 9  
 Fryshuset i Stockholm bedriver sedan några år tillbaka verksamheten Nätvandrarna som i denna anda besöker olika ungdomsmötesplatser på nätet, till exempel kamratposten.se, ungdomar.se, habbo.se, qruiser.com och Meyer (www.fryshuset.se). 
 188 
  
 SOU 2012:74 
  
 Spridningen av främlingsfientliga budskap 
  
 moraliskt ansvar, finns inget incitament för dem att sluta, eller att åtminstone bli mer försiktiga i sina uttryckssätt. 
 Extremhögern har flyttat sina viktigaste aktiviteter till Internet. Därmed bör de också bemötas där. Verktygen bör vara flera än att försöka stänga deras sajter, vilket snarare måste vara det sista steget. 
 International centre for the study of radicalisation and political violence (ICSR) gav år 2009 ut en rapport,  
 Countering online radicalisation 
 , som ser över metoder mot terrorister och extre- mister på nätet (Neumann & Jespersen bland annat under många år som minister i såväl socialdemokratiska som borgerliga regeringar och som ordförande i Folketingets integrationsutskott och Pittelkow bland annat som rådgivare till den förre danske statsministern Poul Nyrup 
 192 
  
 SOU 2012:74 
  
 Spridningen av främlingsfientliga budskap 
  
 Rasmussen från Venstre. I sin bok har de samlat merparten av de kritiska synpunkter på islam som framförs i den europeiska debatten. 
 Liksom för Green är en viktig utgångspunkt för Garcia & involvera, mäta, stödja, informera, främja, säkerställa, boende, utbildning, kultur samt konflikthantering. De svenska städer som är anslutna till ECCAR är Botkyrka, Eskilstuna, Huddinge, Kalmar, Lund, Malmö, Nyköping, Sundbyberg, Södertälje, Uppsala samt kommunerna i Örebro län (www.skl.se). 
 236 
  
 SOU 2012:74 
  
 Arbetet mot främlingsfientlighet 
  
 har slutförts. Det finns dock exempel på projekt som har varit framgångsrika och som har permanentats sedan projekt- finansieringen upphört. Ett av dessa är Antirasistiska Filmdagarna (se avsnitt 6.9). Viktiga framgångsfaktorer för projekt inom området bedöms vara ett gott samarbete med det civila samhället och andra kommuner samt politisk förankring. En kommun bedömer dock att vägen till framgång är att undvika projekt. 
 I den mån utvärdering/uppföljning av arbetet mot främlings- fientlighet och rasism förekommer görs det vanligen genom redovisning i delårsrapporter och årsredovisningar. Det före- kommer att verksamheten utvärderas av externa konsulter eller i samarbete med universitet, men det är sällsynt. Flera kommuner uppger att det inte sker någon särskild utvärdering/uppföljning. 
 Många av kommunerna deltar i andra nätverk än de här nämnda. ECCAR är ett exempel. Andra har samarbete med det civila samhället, med andra kommuner utanför de formella nätverken eller med länsstyrelserna. 
 Vad gäller skolorna så uppger de flesta kommunerna att inget samordnat arbete förekommer, medan man i några kommuner har tagit ett visst samordnande grepp, till exempel genom gemensamma aktiviteter på Förintelsens minnesdag eller gemensamma demokratidagar. Ett antal satsningar i skolor lyfts fram: i Malmö bedrivs inom ramen för Dialogforum ett arbete mot hatbrott på kommunens gymnasieskolor, i Örebro sker bland annat lärar- utbildning i samarbete med Forum för levande historia, i Linköping pågår projektet Det handlar om kärlek i samarbete med Rädda barnen och Polisen där fokus ligger på mänskliga rättigheter, i Karlstad genomfördes tidigare ett projekt, Social oro, som vände sig till ungdomar i riskzonen och med deras familjer, och i Eskilstuna har en särskild person rekryterats för att arbeta med värdegrunds- och mångfaldsarbetet i skolorna. 
 Kommunerna Martin även att svara på frågan om vad de ansåg vara den största utmaningen i det framtida arbetet mot främlings- fientlighet och rasism. Vad gäller yttre förutsättningar är segrega- tion på bostads- och arbetsmarknaden, utanförskap och arbetslös- het utmaningar som nämns. Ett par kommuner framhåller även etableringen av partier med främlingsfientliga åsikter som en sådan. I det kommunala arbetet handlar det om prioritera dessa frågor, om att öka kunskaperna om olika kulturer och om att se till att arbetet blir en naturlig del av det dagliga arbetet i kommunen. 
 237 
  
 Arbetet mot främlingsfientlighet 
  
 SOU 2012:74 
  
 Flera kommuner efterlyser öronmärkta statliga resurser till arbetet mot främlingsfientlighet och rasism. Det bör kunna ställas större krav på resultat och återrapportering från kommunernas sida. Från flera håll efterlyser man också bättre nationell sam- ordning. 
 Mångkulturellt centrum i Botkyrka 
 Mångkulturellt centrum (MKC) är en kommunal stiftelse i Botkyrka som grundades 1987. 
 Bakom beslutet låg ett kulturhistoriskt engagemang och en övertygelse om att det är lika angeläget att i forskning, dokumenta- tion, utställningar och arkiv följa samtida invandring som historisk utvandring. Tanken var att genom stiftelsen aktivt verka för ett gott samhällsklimat och öka kunskapen om de nya förutsättningar för svenska institutioner som följer i spåren av migration och globalisering. Botkyrka kan på grund av sin stora andel utrikes födda, cirka 38 procent av befolkningen, liknas vid en seismograf som tidigt känner av sådana samhällsförändringar som i ett senare skede kan bli aktuella även på nationell nivå. De frågor om kulturell mångfald som på  
 1980-talet 
  var relativt Botkyrka- och storstads- specifika är i dag på allas läppar. 
 MKC har tre verksamhetsområden: forskning, kunskaps- spridning och specialbibliotek. Verksamheten tar sig konkreta uttryck i forskning, utvärderingar, kartläggningar, dokumentation, publikationer, utställningar, konferenser, seminarier, utbildning, pedagogisk verksamhet för barn och unga samt residence för konstnärer verksamma utanför Sverige. Centret har kaféverksam- het och butik. Det har cirka 25 anställda exklusive timpersonal och praktikanter. 
 MKC verkar för ett samhälle där mångfalden reflekteras i den nationella självbilden och där migrationsrelaterade fenomen ingår som en självklar del i det svenska kulturarvet. Dess forskningsprofil är mångvetenskaplig med tonvikt på ett etnografiskt arbetssätt. 
 MKC är också en mötesplats för forskning och konstnärliga uttryck kring migration och social och kulturell mångfald. 
 MKC har ett årligt grundstöd från Botkyrka kommun, Stockholms läns landsting (Kultur- och utbildningsnämnden) och Statens Kulturråd. Därtill kommer egna försäljningsintäkter från lokaluthyrning, bokförsäljning, utbildning, butiksförsäljning och 
 238 
  
 SOU 2012:74 
  
 Arbetet mot främlingsfientlighet 
  
 kaféverksamheten. Centret arbetar därtill med flera EU- finansierade kunskapsprojekt som syftar till att utveckla lokala handlingsstrategier. Därutöver sker samarbeten med Svensk Handel, Botkyrkabyggen, Områdesgruppen i Fittja, Nordiska museet och Södertörns högskola (MKC 2012). 
  
 5.2.3 
  
 Civilsamhället 
  
 Ett omfattande arbete mot främlingsfientlighet sker i civil- samhället, i olika frivilligorganisationer. Flera organisationer med huvudsakligen andra verksamheter, såsom Svenska Kyrkan, Svenska Röda Korset och Rädda barnen, har ett engagemang också inom detta område. Jag vill emellertid här särskilt framhålla fyra organisationer som är särskilt inriktade på arbetet mot främlings- fientlighet. De organisationer jag lyfter fram har bedrivit sin verksamhet under relativt lång tid och dokumenterat sin kompetens på området. Jag vill understryka att det finns flera andra organisationer som också gör beundransvärda insatser. Några av dem kommer att nämnas i samband med redovisningen av vissa statligt finansierade projekt i detta kapitel och andra med sin viktigaste arena i skolan i nästa kapitel. De jag har valt att här lyfta fram är Expo, Svenska kommittén mot antisemitism, Exit och Folkbildningsförbundet. 
 Expo 
 Stiftelsen Expo arbetar med att kartlägga, granska och informera om högerextrema och rasistiska grupper och fenomen i samhället. De ger bland annat ut tidskriften Expo och driver nyhetssajten www.expo.se. Expo bedriver även en omfattande  
 föreläsnings-, 
  seminarie- och undervisningsverksamhet inom ramen för Expo utbildning. De driver även ett flertal projekt med fokus på skolan. 
 Expo Research samlar in och analyserar information om bland annat intoleranta grupper och nätverk. De har Skandinaviens största samling av högerextrem propaganda i ett arkiv som är öppet för forskare, journalister och andra intresserade. 
 Tidskriften Expo arbetar med att kontinuerligt bevaka den organiserade intoleransen. Tidskriften kommer ut fyra gånger per år och innehåller reportage, analyser och granskningar. 
 239 
  
 Arbetet mot främlingsfientlighet 
  
 SOU 2012:74 
  
 På Expo i dag (www.expo.se/nyheter) publiceras dagliga upp- dateringar och aktuella kommentarer. 
 Expo utbildning erbjuder skolor, organisationer, myndigheter och företag föreläsningar om frågor som rör organiserad intolerans. Under 2011 hölls i genomsnitt en föreläsning per dag (www.expo.se). 
 Stiftelsen Expo finansierar sin verksamhet genom försäljning av annonser, föreläsningar, donationer, prenumerationer samt genom försäljning av böcker. Expo får (bortsett från produktionsstöd från Kulturrådet för sajten www.expo.se och tidskriften Expo) inget statligt stöd (www.expo.se). 
 Svenska kommittén mot antisemitism 
 Svenska kommittén mot antisemitism (SKMA) bildades 1983. Initiativet kom efter den antisemitism som kom till uttryck i samband med kriget i Libanon 1982. SKMA är en politiskt och religiöst obunden organisation som arbetar för att motverka och förebygga antisemitism och rasism. SKMA bevakar samhälls- debatten och massmedia och påtalar och bemöter antisemitiska och rasistiska uttalanden. 
 SKMA bedriver även utbildningsverksamhet riktad till skolorna. Man erbjuder seminarier riktade till lärare, skolledare och ung- domsledare, men har även möjlighet att delta i tema- och studie- dagar. Man publicerar omfattande undervisningsmaterial på hemsidan  
 www.skma.se  
 och ger ut ett nyhetsbrev tre till fyra gånger per år. I nyhetsbrevet finns information om SKMA:s arbete, forskning, utbildning samt artiklar som speglar den svenska och internationella debatten kring frågor som rör antisemitism, rasism samt Förintelsen. 
 SKMA ordnar även studieresor till Polen, Ukraina och de baltiska länderna för dem som vill fördjupa sina kunskaper om Förintelsen. SKMA arrangerar årligen manifestationer vid Förintelsens minnesdag samt till minne av Kristallnatten. 
 SKMA samarbetar bland annat med nationella och inter- nationella forskningscentra, Forum för levande historia samt Expo. 
 Mer information om SKMA:s projekt Vad är en människa finns i kapitel 6. 
 SKMA finansierar sin verksamhet genom frivilliga bidrag (www.skma.se). 
 240 
  
 SOU 2012:74 
  
 Arbetet mot främlingsfientlighet 
  
 Exit 
 Exit är ett projekt som drivs av KFUM Söder Fryshuset. Exit är ett självhjälpsprogram som erbjuder stöd för personer som vill hoppa av från nazistiska och rasistiska miljöer. Exit arbetar även aktivt med att förebygga nyrekrytering till dessa grupper. Man arbetar med utbildning för personer som i sitt arbete möter ungdomar i destruktiva gäng och informerar och handleder anhöriga till dessa ungdomar. 
 Exit startade sin verksamhet 1998. Initialt fick Exit finansiellt stöd från regeringen. I dag finansieras verksamheten med projektbidrag från Ungdomsstyrelsen och bidrag beviljas för ett år i taget. Från och med 2010 finns ett särskilt projektbidrag att söka hos Ungdomsstyrelsen för verksamheter mot våldsbejakande extremism och stöd till avhopparverksamhet. Under  
 2008–2009 
  hade Exit problem med finansieringen och fick dra ned på antalet anställda och verksamheten var under vissa perioder vilande. Sedan 2011 finns cirka tre heltidstjänster. 
 Under perioder har det funnits lokala initiativ till verksamheter för att stödja avhoppare från nazistiska och rasistiska miljöer. I dag är dock Exit ensam i Sverige med denna typ av verksamhet. 
 I en utvärdering av avhopparverksamheten som genomfördes av Ungdomsstyrelsen på uppdrag av regeringen år 2010 menar Ungdomsstyrelsen att det fanns ett behov av den typ av verksamhet som Exit bedriver (Ungdomsstyrelsen 2010b:13). I en underlagsrapport till utvärderingen skriver  
 Ford att Exit brister i uppföljningen av de klienter som lämnat projektet, men konstaterar att detta är en resursfråga (Ungdomsstyrelsen 2010a:5). Enligt Exit är målsättningen att komma igång med denna typ av uppföljning under hösten 2012/våren 2013. 
 2010 startades ett systerprojekt till Exit i Fryshusets regi, Gonzalez. Passus använder den metod som utarbetats av Exit. Passus stöttar personer som vill hoppa av från kriminella gemenskaper. De erbjuder även stöd till anhöriga till unga som är på väg in i kriminalitet (www.fryshusetexit.se). 
 241 
  
 Arbetet mot främlingsfientlighet 
  
 SOU 2012:74 
  
 Folkbildningsförbundet 
 Folkbildningsförbundet (FBF) är de tio studieförbundens intresse- organisation (ABF, Bilda, Folkuniversitetet, Coleman, Kulturens bildningsverksamhet, Medborgarskolan, NBV, Sensus, Studie- främjandet samt Studieförbundet Vuxenskolan). De tio studie- förbunden har tillsammans 1,8 miljoner deltagare per år. 
 FBF:s uppdrag är att stärka folkbildningens idé i samhället och uppmärksamma studieförbundens verksamhet. FBF är studie- förbundens förhandlingspart och ingår gemensamma avtal. 
 FBF arbetar med etik- och kvalitetsfrågor för att skapa den legitimitet som folkbildningen behöver för att bevara och stärka sin ställning. FBF är studieförbundens mötesplats för kunskaps- och erfarenhetsutbyte och är remissinstans för regeringen i folk- bildningspolitiska frågor. 
 FBF:s verksamhet finansieras genom medlemsavgifter från studieförbunden. För enstaka projekt har projektmedel från Arvsfonden och Ungdomsstyrelsen sökts. 
 Ett år före valet 2010 tog FBF initiativ till en satsning mot främlingsfientlighet. I december 2009 beslöt FBF:s styrelse att använda 500 000 kronor av egna medel för en annonskampanj i tidningen Dagens Samhälle om folkbildning som ett vaccin mot främlingsfientlighet. Motiveringen för satsningen var: 
 Vi vill lyfta att en väl fungerande demokrati kräver att politiker på alla nivåer satsar på kunniga medborgare som känner respekt för mänskliga rättigheter och är globalt medvetna. Kunskap och demokratiska mötesplatser, dvs folkbildning, är en hörnsten i det arbetet och vi menar att medborgarnas växande stöd för extremistiska partier bottnar i okunskap och en känsla av maktlöshet. 
 FBF lanserade i början av mars 2010 exempelsamlingen Olikheter berikar, med exempel från samtliga studieförbunds verksamheter för integration och inkludering. Olikheter berikar skickades i mars ut till samtliga kommuner tillsammans med ett öppet brev undertecknat av samtliga studieförbundsordförande till kommun- styrelsernas ordförande och ansvarig nämnd. 
 Under Almedalsveckan 2010 ordnades ett seminarium till- sammans med alla studieförbund på temat Möten och kunskap – ett vaccin mot främlingsfientlighet. 
 Uppropet Typiskt svenskt är ett upprop för jämlikhet, tolerans och mångfald. Dagen före valet skrev idrottsstjärnor ett öppet brev till sina fans med uppmaningen att stå upp för allas lika 
 242 
  
 SOU 2012:74 
  
 Arbetet mot främlingsfientlighet 
  
 värde genom att ansluta sig till Typiskt svenskt. Brevet publicerades i en kvällstidning. Folkbildningsförbundet annon- serade om uppropet vid några tillfällen under året: i Dagens Samhälle under Almedalsveckan, i kvällstidningarna strax före valet och i en kvällstidning på julafton. Vid årsskiftet 2010/2011 hade 150 organisationer och företag och drygt 7 000 privatpersoner ställt sig bakom uppropet. I februari 2011 anslöt artister från Melodi- festivalen genom att underteckna ett öppet brev i Aftonbladet. Ett par av artisterna samt Folkbildningsförbundet intervjuades i anslutande artikel. 
 Under våren 2011 skickades ett brev till samtliga kommuner med uppmaningen att ta ställning för mångfald via Typiskt svenskt. Vid årets slut hade 17 kommuner och 167 organisationer och företag undertecknat uppropet. Folkbildningsförbundet arbetar vidare med Typiskt svenskts webb (www.typisktsvenskt.se), där alla som skrivit under uppropet och relevant material om främlingsfientlighet och mångfald samlas. Facebookgruppen Typiskt Svenskt har cirka 7 800 gillare och uppdateras på regel- bunden basis. Tankesmedjan Fores och Expo vill gärna samarbeta och kommer att erbjuda alla studieförbund en fortsatt Typiskt  
 Svenskt-utbildning, 
  men då i Hill och Expos regi. 
 FBF beslöt i samråd med studieförbunden att satsa på ett utbildningsprojekt där samtliga studieförbund på fem orter skulle mötas för att lyssna till inspirationsföreläsningar och diskutera hur de på lokal nivå bäst kan möta främlingsfientliga krafter och åsikter. Utbildningarna inleddes i Södertälje 2011 för att våren 2012 fortsätta i Borlänge, Landskrona, Mölndal och Karlskrona. Utbild- ningen genomförs i samarbete med Hill och Expo Utbildning. Projektet finansieras med projektbidrag från Ungdomsstyrelsen. Utbildningarna fick ett bra medialt genomslag och hade igenom- snitt  
 30–40 
  medverkande. Folkbildningsförbundets bedömning är att utbildningsdagarna uppskattades och att deltagarna stärktes i sin argumentation. 
 Studieförbunden fortsätter sitt arbete för allas lika värde. Några aktuella projekt är Ibn Meyer studieresor till Screbenica, ABF:s metodutbildningar av cirkelledare mot rasism och för mångfald, Sensus  
 MR-dagar 
  och Bilda/Sensus fredsagenter (kristna och muslimska ungdomar som verkar för dialog och samarbete) (FBF 2012). 
 243 
  
 Arbetet mot främlingsfientlighet 
  
 SOU 2012:74 
  
 Projekt i civila samhället 
 En stor del av arbetet i civilsamhället bedrivs i projektform. Det beror i hög grad på att finansieringsmöjligheterna är störst för sådan verksamhet. Såväl Allmänna arvsfonden som Ungdoms- styrelsen ger bidrag till projekt. Projekttiden är i regel begränsad till tre år med årlig prövning. 
 Ungdomsstyrelsen fördelade år 2011 drygt 8,5 miljoner kronor till projekt om rasism och intolerans. Myndigheten beviljar också stöd till verksamheter som förebygger att individer ansluter sig till våldsbejakande extremistmiljöer eller stödjer individer som avser att lämna sådana miljöer. Sammantaget uppgår dessa stöd under 2012 till 4,5 miljoner kronor. 
 Allmänna arvsfonden fördelar projektmedel till ideella föreningar och andra  
 icke-vinstdrivande 
  organisationer. Arvsfonds- delegationen beslutar om vilka projekt som ska få stöd. De projekt som får ersättning ska vara nyskapande och utvecklande och rikta sig till barn, ungdomar eller personer med funktionsnedsättning. Regeringen beslutar varje år om vilka områden som ska prioriteras för stöd från Arvsfonden. Under 2011 delade Arvsfonden ur knappt 470 miljoner kronor till drygt 400 projekt. 
  
 7  
  
 Ett projekt kan få stöd under som längst tre år. Under år 2011 beviljades i storleks- ordningen 8 miljoner kronor till nya projekt inom området Främlingsfientlighet och liknande former av intolerans och 15 miljoner kronor till fortsättningsprojekt, alltså totalt omkring 22 miljoner kronor. 
 Både Ungdomsstyrelsen och Arvsfonden ställer krav på redo- visningar och uppföljningar av projekten. Arvsfonden låter externa forskare och andra göra utvärderingar av de projekt som beviljats medel. Arvsfonden har även startat en hemsida för att bidra till kunskapsspridning mellan olika projekt. Även Ungdomsstyrelsen har låtit utvärdera en del av de projekt som tilldelats medel. 
 För att få en bild av projekt inom området främlingsfientlighet och rasism har Ungdomsstyrelsen och Allmänna arvsfonden ombetts att välja ut cirka tio projekt vardera som de har bedömt som väl genomförda och framgångsrika. 
 Bland de organisationer som beviljats medel finns både stora och små, både rikstäckande och lokala. Projekten rör sig på olika områden såsom idrott, kultur, skola och politik. Syftena kan variera 
  
 7  
 Detta omfattar inte bara projekt som syftar till att motverka främlingsfientlighet och rasism. 
 244 
  
 SOU 2012:74 
  
 Arbetet mot främlingsfientlighet 
  
 mellan till exempel nätverksbyggande, kunskapsuppbyggnad och opinionsbildning. Här ska några av de 20 projekt som myndig- heterna redovisat till utredningen kortfattat redovisas. Om inte annat anges kommer informationen från Ungdomsstyrelsen eller Arvsfonden. 
 Sveriges Hembygdsförbund: Kulturarvet och toleransen, 2009 
 Projektet drivs sedan år 2009 av Sveriges Hembygdsförbund (SHF). Roberson gjorde då en omvärldsanalys som visade att det förekom att främlingsfientliga grupper relaterade till begrepp som svensk historia, kulturarv och hembygd i syfte att skilja mellan etniska och invandrade svenskar. SHF startade därför projektet som en motvikt mot de främlingsfientliga organisationernas argument. Projektet syftar till att rusta hembygdsföreningarnas företrädare i det demokratiska arbetet. Målgruppen är alla medlemmar i hembygdsrörelsen (cirka 450 000), men primärt de förtroendevalda i de regionala förbunden. Under projektets gång har SHF samarbetat med bland andra stiftelsen Expo och olika museer. Projektet drivs under år 2012 vidare under rubriken Kulturarvet och toleransen 2.0 med finansiering från Statens kulturråd (www.hembygd.se). 
 Same Ätnam: Samiskt centrum mot rasism, 2009 
 Projektets huvudsyfte var att bygga upp den första varaktiga samiska verksamheten mot rasism och intolerans. Som ett led i det byggde man upp ett center mot rasism och intolerans och ett antirasistiskt nätverk samt skapade en informationssida på Internet om rasism och intolerans. Projektet resulterade bland annat i en ny organisation – Verddeviessu – Samiskt center mot diskriminering och rasism med huvudkontor i Arvidsjaur. Verddeviessu bedriver fri rådgivning, håller föredrag, skriver artiklar, producerar utställ- ningar och följer upp främlingsfientlig verksamhet i norra Sverige (Mail från Same Ätnam). 
 245 
  
 Arbetet mot främlingsfientlighet 
  
 SOU 2012:74 
  
 Internationella klubben/5i12: Rasism och intolerans – ett politikområde 5i12, 2009 
 Projektet pågick mellan september 2009 och december 2010. Förutom från Ungdomsstyrelsen hade det finansiering från kommunerna, kommunförbundet, landstinget och Länsstyrelsen i Västernorrland samt från Internationella klubben/5i12. Huvud- syftet var att öka kunskaperna om rasism och främlingsfientlighet samt att föra upp dessa frågor på den politiska dagordningen inför valet 2010. Under projektets gång hölls bland annat möten med fullmäktige i länets kommuner. Man arbetade även med att utveckla och bredda den manifestation som genomförs i riksdagen den femte december samt att utveckla och bredda den manifesta- tion som hålls i  
 EU-parlamentet 
  i Bryssel samma dag. 
 Fredsmuseum Uppsala: Aldrig mer rasism, 2008 
 Initiativet till projektet togs då de anställda på Fredsmuseum i Uppsala upplevde att skolungdomar, lärare och elever i närområdet hade ett behov av att diskutera och arbeta med frågor om rasism och fördomar, diskriminering och våld. Syftet med projektet var ursprungligen att göra en genomgång av det pedagogiska material som fanns. Under projektets gång fattades emellertid beslut om att vidareutveckla och sprida det material som Mooney tidigare hade producerat samt att arbeta för att skapa nya samarbeten och övningar. Under projektets gång utvecklades nya övningar för skolan, som sedan genomfördes i ett antal klasser. Dessutom utbildades fredsambassadörer vars uppgift var att leda fredsprojekt. 
 Centrum mot rasism: Metod- och nätverksutveckling, 2010 
 Centrum mot rasism (CMR) fick under år 2010 organisations- bidrag från Ungdomsstyrelsen för att utveckla en långsiktig och hållbar samverkan mellan frivilligorganisationer inom det anti- rasistiska området med syfte att stärka, effektivisera och mobilisera arbetet mot rasism, diskriminering och intolerans. Huvudsyftet var att stimulera till ökad samverkan mellan frivilligorganisationer som arbetar mot rasism och andra former av intolerans. Den idéburna sektorn skulle genom nätverksbyggande, metodutveckling och erfarenhetsutbyte stärkas och mobiliseras i arbetet mot rasism, 
 246 
  
 SOU 2012:74 
  
 Arbetet mot främlingsfientlighet 
  
 diskriminering och intolerans. CMR fick även projektbidrag för att fortsätta arbetet med nätverksbyggande och projektet avslutades i september 2012. 
 Under projektets gång har dialogkonferenser/nätverksmöten anordnats där erfarenhetsutbyte mellan organisationer varit en viktig faktor. CMR konstaterar även i sin slutrapport för den första delen av projektet att behovet av erfarenhetsutbyte är stort i de deltagande organisationerna (CMR 2012). 
 Ungdom mot rasism: Fotboll mot rasism, 2010 
 Projektet bedrivs i samarbete mellan Ungdom mot rasism (UMR) och spelarföreningen Fotboll i Sverige. Syftet med projektet är att förebygga rasism, homofobi och andra former av intolerans och diskriminering inom svensk fotboll. Inom projektet har UMR tagit fram en normkritisk utbildning för unga fotbollsspelare i Sverige. Utbildningen ska hållas av tränarna efter att de i sin tur har fått utbildning av det utbildarnätverk som byggts upp inom projektet. Projektet är beräknat att pågå under tre år. 
 Diskrimineringsbyrån Uppsala: Nätvaro, 2011 
 Projektet Nätvaro drivs av Diskrimineringsbyrån Uppsala (DU) i syfte att förebygga och motverka näthat (hatbrott, diskriminering och kränkningar som sker på Internet) och verka för att de mänskliga rättigheterna efterlevs på Internet. DU vill genom projektet bidra till ökad trygghet på Internet för alla användare. Man vill även att fler samhällsaktörer ska ta ett större ansvar. Genom att arbeta både med utbildning om  
 IT-hat 
  och med råd och stöd till dem som utsätts för  
 IT-hat 
  är tanken att fler ska kunna känna sig trygga på nätet. Projektet sker inom ramen för Flores. 
 Projektet vänder sig till organisationer, skolor och ungdomar i föreningslivet. Utbildningarna syftar till att ge målgrupperna redskap som kan vara användbara i deras verksamheter. Bland annat så bygger utbildningen till ungdomar i föreningslivet på nät- aktivism där ungdomarna hjälps åt att hitta alternativa sätt att, via Internet, verka för att människors lika värde respekteras. DU riktar sig även inom projektet specifikt till organisationer som tillhanda- 
 247 
  
 Arbetet mot främlingsfientlighet 
  
 SOU 2012:74 
  
 håller tjänster på nätet. I projektet ingår även att DU bistår människor som blivit utsatta för näthat. 
 Under 2010 genomförde DU förstudien  
 Nätvaro  
 för att kartlägga arbetet mot  
 IT-hat 
  i Sverige och för att identifiera vilka ytterligare insatser som behövs. Förstudien, liksom projektet, finansieras av Allmänna arvsfonden (Diskrimineringsbyrån Uppsala 2010, 2012). 
 Landsrådet för Sveriges Ungdomsorganisationer: Alla olika alla lika, 2006 
 Landsrådet för Sveriges Ungdomsorganisationer (LSU) drev under tre år projektet Alla Olika Alla Lika med finansiering från Allmänna arvsfonden. 
  
 8  
  
 Genom projektet arbetade LSU för ett inkluderande samhälle. Den primära målgruppen var ungdomar 13– 25 år men projektet riktade sig även till nationella ungdoms- organisationer och ledare/förebilder och beslutsfattare i unga människors liv. Under projektet togs ett utbildningsprogram fram, syftet var att programmet skulle användas av unga och av aktörer som arbetar med barn och unga. 
 Projektet lever vidare genom att LSU håller normkritiska utbildningar för såväl unga som vuxna. Erfarenheterna från kampanjen har enligt LSU gett upphov till nya satsningar på olika håll. LSU arbetar nu för att möjliggöra en fortsättning av projektet med fokus på främlingsfientlighet och utanförskap. 
 Kristna fredsrörelsen: Moreno, 2009 
 För att främja och utveckla en fredskultur mellan muslimer och  
 icke-muslimer 
  startades 2006 ett treårigt fredsprojekt av studie- förbunden Coleman och Williams under namnet Att främja islamisk fredskultur. Projektet har väckte intresse och skapade ett stort engagemang bland svenska unga muslimer. Projektet har resulterat i att det i dag finns 100 utbildade fredsagenter, en bok, Salam, om muslimsk fredskultur och Sveriges första muslimska 
  
 8  
 Alla lika alla olika är ett begrepp som dykt upp i flera sammanhang. Alla Olika Alla Lika bildades på initiativ av Europarådet första gången 1994 och pågick till 1996, därur bildades Ungdom mot rasism. 2007 tog Europarådet återigen initiativ till kampanjen, All Different All Equal. Med erfarenhet från första kampanjen drevs sen Alla Olika Alla Lika under tre år av svenska ungdomsorganisationer, med LSU som koordinator. 
 248 
  
 SOU 2012:74 
  
 Arbetet mot främlingsfientlighet 
  
 fredsrörelse, Svenska Muslimer för Barton och Rättvisa, SMFR, som bildades den 16 mars 2008. År 2010 omorganiserades SMFR från grunden med ett helt nytt koncept, arbetsmetod, fokus och strategi. I dag är den en självständig fredsorganisation öppen för alla som vill arbeta för fred i enlighet med islams budskap. 
  
 5.3 
  
 Sammanfattning 
  
 Det finns ett antal internationella konventioner som ger ramarna för arbetet mot främlingsfientlighet och liknande former av intolerans i Sverige. Ett omfattande arbete pågår också i Europa inom området, vilket innebär att det finns mycket att vinna på internationellt erfarenhetsutbyte. 
 Det finns ett starkt lagligt stöd i Sverige för arbetet mot främlingsfientlighet och liknande former av intolerans. 
 Flera myndigheter arbetar med frågor kring främlings- fientlighet, men informationen mellan myndigheterna och sam- ordningen av insatserna är bristfällig. 
 Delegationen för mänskliga rättigheter lade för två år sedan fram en rad förslag om hur de mänskliga rättigheternas ställning kan stärkas i Sverige. Förslaget bereds fortfarande inom Regerings- kansliet. Det är angeläget att åtgärderna genomförs, också som ett led i arbetet mot främlingsfientlighet. 
 I många kommuner, kanske de flesta, pågår ett arbete mot främlingsfientlighet, men endast ett fåtal kommuner deltar i de nätverk som har anknytning till Sveriges Kommuner och Landsting (SKL). Det innebär att erfarenhetsutbytet mellan kommunerna är begränsat. Det finns heller ingen överblick över pågående aktiviteter. Decentraliseringen har fördelar. Den innebär att aktiviteterna kan förankras i den verklighet där de ska genomföras. Men avsaknaden av överblick och erfarenhetsutbyte gör att kommunerna i ringa utsträckning kan lära av varandra. 
 Det finns ett antal organisationer som är verksamma inom området. Några har hållit på länge och vunnit viktiga erfarenheter. Centrum mot rasism är en paraplyorganisation för organisationer och har tillkommit för att stimulera erfarenhetsutbytet mellan organisationer. Dess ställning har emellertid försvagats på senare år, bland på grund av minskade statsbidrag, och det är tveksamt hur väl organisationen i dag fyller sin funktion. 
 249 
  
 Arbetet mot främlingsfientlighet 
  
 SOU 2012:74 
  
 Referenser 
 Lagar och förordningar 
 Lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk. Lagen (2008:568) om Diskrimineringsombudsmannen. 
 Diskrimineringslagen (2008:567). 
 Förordning (2007:825) med länsstyrelse instruktion. 
 Förordning (2002:989) om statligt stöd för verksamhet som före- bygger och motverkar diskriminering. 
 Lagen (1998:112) om ansvar för elektroniska anslagstavlor. 
 Föräldraledighetslagen (1995:584). Brottsbalken (1962:700). 
 Publikationer 
  
 CMR 2012.  
 Slutrapport nätverksprojektet 
 . Ej publ. 
  
 Demker, Huang, 2007.  
 Attitudes toward immigrants and refugees. Swedish trends with some comparisons 
 . Paper presented at Intenational Studies Association 48th Annual Convention. 
  
 Diskrimineringsbyrån Uppsala 2012.  
 Nätvaro.  
 PM, ej publ. 
 Diskrimineringsbyrån Uppsala 2010.  
 Nätvaro.  
 projektansökan till Arvsfonden. 
 DO (Diskrimineringsombudsmannen) 2012. Skrivelse från Diskrimineringsombudsmannen till regeringen 120625, ärende LED 2012/54. 
 EC (European Commission) 2008.  
 Proposal for a Directive on implementing the principle of equal treatment between persons irrespective of religion or belief, disability, age or sexual orientation 
 , COM (2008) 426 final July 2008. 
 ECRI (European Commission against Racism and Intolerance) 2012.  
 ECRI Report on Sweden 
 . Adopted 120619. 
  
 Europarådet 2010.  
 Living together – combining diversity and freedom in  
 21st-century 
  Europe 
 . Rapport från Europarådet 2010. 
  
 FBF (Folkbildningsförbundet) 2012.  
 PM 
 . Ej publ. 
 FRA 2011 (Fundamental Rights Agency).  
 Jenkins for 2010.  
 FRA 2010 (Fundamental Rights Agency).  
 Jenkins for 2009. 
  
 250 
  
 SOU 2012:74 
  
 Arbetet mot främlingsfientlighet 
  
 MKC (Mångkulturellt centrum) 2012.  
 PM 
 . Ej publ. 
 OSSE/OHDIR (Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa/Byrån för demokratiska institutioner och mänskliga rättigheter) 2009.  
 Human Rights Education in the School Systems of Europe, Central Asia and North America: A Compendium of Good Practice. 
  
 Polistidningen 111017.  
 Nya tag mot hatbrott 
 . Allen, tillgänglig på  
 http://polistidningen.se/2011/10/nya-tag-mot- 
  hatbrott/. 
  
 Ramböll 2009.  
 Utvärdering av lokal antidiskrimineringsverksamhet. 
 Uppdrag från Integrations- och jämställdhetsdepartementet, mars 2009. 
  
 Regeringskansliet 2012.  
 Sveriges nittonde, tjugonde och tjugoförsta rapport till FN:s kommitté för avskaffande av rasdiskriminering 
 . A2012/1917/DISK. 
  
 Regeringskansliet 2011.  
 FN:s konventioner om Mänskliga rättig- heter. 
 Same Ätnam 2012.  
 Mail. 
  
 Skr 2011/12:56.  
 En samordnad och långsiktig strategi för romsk inkludering  
 2012–2032 
 . 
  
  Arbetsmarknadsdepartementet. 
  
 SOU 2011:29.  
 Samlat, genomtänkt och uthålligt? En utvärdering av regeringens nationella handlingsplan för mänskliga rättigheter  
 2006–2009 
 , 
  
  slutbetänkande från Utredningen för utvärdering av nationella handlingsplanen för mänskliga rättigheter. 
  
 SOU 2010:70.  
 Ny struktur för skydd av mänskliga rättigheter,  
 slutbetänkande från Delegationen för mänskliga rättigheter i Sverige. 
  
 SOU 2010:55  
 Moody rätt – strategi för romer i Sverige,  
 slutbetänkande från Delegationen för romska frågor. 
  
 Statskontoret 2011.  
 Myndighetsanalys av Diskriminerings- ombudsmannen.  
 Statskontoret rapport 2011:26. 
  
 Statskontoret 2010.  
 Myndighetsanalys av Ungdomsstyrelsen. 
 Statskontoret rapport 2010:10. 
 Sveriges Antidiskrimineringsbyråer 2011.  
 Årsrapport 2011. 
  
 Ungdomsstyrelsen 2010a.  
 Utvärdering av Exit. – Fryshusets avhopparverksamhet. Delrapport kring insatser för unga som vill lämna grupper som använder våld och hot för att nå politiska mål. 
 Ungdomsstyrelsens skrifter 2010:8. 
 251 
  
 Arbetet mot främlingsfientlighet 
  
 SOU 2012:74 
  
 Ungdomsstyrelsen 2010b.  
 Avhopparverksamhet. Ungdomsstyrelsens analys och förslag på hur samhället kan stödja unga avhoppare. 
 Ungdomsstyrelsens redovisning av uppdrag (IJ2009/2331/DEM). Ungdomsstyrelsens skrifter 2010:11. 
 Övriga källor 
 www.do.se 
 www.expo.se 
 www.fryshusetexit.se 
 www.hembygd.se 
 www.inach.net 
 www.polisen.se 
 www.skl.se 
 www.skma.se 
 www2.ohchr.org 
 252 
 6 Skola mot främlingsfientlighet 
 I direktiven till utredningen framhålls att skolan utgör en nyckel- institution i det långsiktiga främjandet av tolerans och öppenhet. Att förmedla och förankra respekt för mänskliga rättigheter och samhällets grundläggande värden sägs, vid sidan om kunskaps- uppdraget, vara skolans viktigaste uppgift. Det konstateras vidare att i de läro- och kursplaner för skolan, som trädde i kraft den 1 juli 2011, ingår på ett tydligt sätt frågor relaterade till mänskliga rättigheter, såväl vad gäller det centrala innehållet som kunskaps- kraven. Ökad kunskap om mänskliga rättigheter och främlings- fientlighet bedöms kunna förbättra förutsättningarna för skolan att klara sitt viktiga uppdrag. 
 Det behövs dock, framhålls det, även specifik kunskap och metoder för att förebygga och motverka att skolelever utvecklar främlingsfientliga attityder. 
 Mot denna bakgrund ska jag sammanställa den kunskap som finns, och som kan användas inom skolan, om främlingsfientlighet och liknande former av intolerans och om hur dessa fenomen kan bemötas med beaktande av de krav på vetenskaplighet som ställs på undervisningen i skolan. 
 Skolan som institution har en viktig roll att spela i samhället. Ungefär 30 procent av alla som är bosatta i Sverige har sin dagliga verksamhet i skolan. 
  
 1  
  
 Varje barn tillbringar under sin grundskoletid ungefär en sjättedel av sin vakna tid i skolan. Skolan spelar en viktig roll under en i hög grad formativ period av deras liv. Och det är den enda institution i samhället med ett uttryckligt uppdrag att fostra demokrater och goda samhällsmedborgare (Ekman 2011:17). 
 För skolans arbete mot främlingsfientlighet och intolerans finns ett omfattande regelsystem. I det första avsnittet redovisar jag huvuddragen i detta. Jag berör också vilken betydelse regelsystemet 
  
 1  
 Uppgiften är ursprungligen hämtad ur Burton och Snyder (2003), Utbildningsvetenskap – ett begrepp och dess sammanhang, Vetenskapsrådet, och refereras i Gross (2008: 31). 
 253 
  
 Skola mot främlingsfientlighet 
  
 SOU 2012:74 
  
 kan tänkas ha som styrinstrument i skolan (6.1). Lagar, förord- ningar och läroplaner beslutas av regering och riksdag. De ska sedan ute i de enskilda skolorna omsättas i praktisk handling. Men däremellan finns ett antal statliga myndigheter med ansvar för att inspirera och följa upp. Vilka det är redovisas i det andra avsnittet (6.2). 
 Ett av de verktyg som skolorna enligt lagar ska använda är planer mot diskriminering och kränkande behandling. Detta verk- tyg diskuteras i avsnitt 6.3. Tidigare har många skolor haft anti- mobbningsplaner. Arbetet mot kränkningar och mobbning ute i skolorna har nyligen analyserats av Skolverket. Det arbetet upp- visar vissa likheter med arbetet mot främlingsfientlighet varför jag finner det värdefullt att kort redovisa resultatet av Skolverkets utvärdering (6.4). 
 Från centralt håll, regeringen och myndigheterna, har man sedan mitten av  
 1990-talet 
  tagit en rad initiativ för att stimulera arbetet ute i de enskilda kommunerna och skolorna. Jag kommer att kort redovisa några av dessa initiativ och göra en översiktlig bedömning av vad de har lett till (6.5). 
 Jag har redan i kapitel 3 redogjort för vad vi vet om svenska folkets attityder till främlingar. Här ska jag något fördjupa den redovisningen med avseende på i första hand skolungdomar (6.6). Till sist kommer jag att komma in på det konkreta arbetet i klass- rummen, behovet av lärarfortbildning inom det aktuella området och också ge exempel på projekt som frivilligorganisationer har bedrivit i skolor  
 (6.7–6.9). 
  Kapitlet avslutas med en samman- fattning (6.10). 
  
 6.1 
  
 Skolan är skyldig att motverka främlingsfientlighet 
  
 I direktiven framhålls det stöd som arbetet mot främlings- fientlighet och andra former av intolerans har i gällande lagstiftning och läroplaner. Låt mig börja med att närmare redovisa hur detta stöd är utformat. 
 Det kan först konstateras att de lagar som gäller i samhället i övrigt gäller även i skolan. Således omfattas verksamheten där av både diskrimineringslagen (2008:567) och brottsbalken (1962:700). Diskrimineringslagen har till ändamål att motverka diskriminering och på andra sätt främja lika rättigheter och möjligheter oavsett 
 254 
  
 SOU 2012:74 
  
 Skola mot främlingsfientlighet 
  
 bland annat etnisk tillhörighet och religion eller annan tros- uppfattning. Av lagen framgår uttryckligen att utbildnings- anordnare inte får diskriminera något barn eller någon elev, student eller studerande som deltar i eller söker sig till verksamheten. 
 Men det finns alltså även regelverk som är särskilt framtagna för att reglera skolans verksamhet. 
 Skollagen (2010:800) anger de grundläggande bestämmelserna för hur skolan ska fungera. En ny skollag trädde i kraft den 1 juli 2010. I den framhålls bland annat (1 kap  
 4–5 
  §§): 
 Utbildningen inom skolväsendet syftar till att barn och elever ska inhämta och utveckla kunskaper och värden. Den ska främja alla barns och elevers utveckling och lärande samt en livslång lust att lära. Utbildningen ska också förmedla och förankra respekt för de mänsk- liga rättigheterna och de grundläggande demokratiska värderingar som det svenska samhället vilar på.  
 [ 
 ] Utbildningen syftar också till att i samarbete med hemmen främja barns och elevers allsidiga personliga utveckling till aktiva, kreativa, kompetenta och ansvarskännande individer och medborgare. 
 Utbildningen ska utformas i överensstämmelse med grundläggande demokratiska värderingar och de mänskliga rättigheterna såsom människolivets okränkbarhet, individens frihet och integritet, alla människors lika värde, jämställdhet samt solidaritet mellan människor. 
 Var och en som verkar inom utbildningen ska främja de mänskliga rättigheterna och aktivt motverka alla former av kränkande behand- ling. 
 Utbildningen ska vila på vetenskaplig grund och beprövad erfaren- het. 
 I läroplanerna för grundskolan och gymnasieskolan konkretiseras lagen. Läroplanerna inleds med ett avsnitt om skolans värdegrund och uppgifter. I detta slås fast vilka normer och värderingar som skolan ska förmedla. I läroplanen för grundskolan, förskoleklassen och fritidshemmet, liksom i läroplanen för gymnasiet, avsnittet Skolans värdegrund och uppdrag, sägs (Skolverket 2011a och b): 
 Skolan ska främja förståelse för andra människor och förmåga till inlevelse. Omsorg om den enskildes välbefinnande och utveckling ska prägla verksamheten. Ingen ska i skolan utsättas för diskriminering på grund av kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, könsöverskridande identitet eller uttryck, sexuell läggning, ålder eller annan kränkande behandling. Sådana tendenser ska aktivt motverkas. Främlingsfientlighet och intolerans måste bemötas med kunskap, öppen diskussion och aktiva insatser. 
 Det svenska samhällets internationalisering och den växande rörlig- heten över nationsgränserna ställer höga krav på människors förmåga 
 255 
  
 Skola mot främlingsfientlighet 
  
 SOU 2012:74 
  
 att leva med och inse de värden som ligger i en kulturell mångfald. Medvetenhet om det egna och delaktighet i det gemensamma kultur- arvet ger en trygg identitet som är viktig att utveckla tillsammans med förmågan att förstå och leva sig in i andras villkor och värderingar. Skolan är en social och kulturell mötesplats, som har både en möjlighet och ett ansvar för att stärka denna förmåga hos alla som verkar där. 
 Här framhålls således  
 dels  
 något om innehållet i den undervisning som ska ges (skolan ska förmedla förståelse för andra människor och förmåga till inlevelse, bemöta främlingsfientlighet och intolerans med kunskap, öppen diskussion och aktiva insatser, skapa medvetenhet om det egna och delaktighet i det gemensamma kulturarvet m.m.),  
 dels  
 något om hur elever ska bemötas (omsorg om den enskildes välbefinnande och utveckling ska prägla verksam- heten, ingen ska utsättas för diskriminering eller kränkande behandling, skolan ska vara en social och kulturell mötesplats m.m.). Läroplanerna lägger stor vikt vid skolans demokratiska uppdrag. Undervisningen ska förmedla kunskap om demokratiska värden men också bedrivas i demokratiska former. 
 För skolans arbete mot främlingsfientlighet och andra former av intolerans som behandlas i denna utredning är bägge dessa perspektiv relevanta. Det är således en viktig uppgift både att med kunskap, öppen diskussion och aktiva åtgärder bemöta främlings- fientlighet och intolerans inom den egna skolan som kan ta sig uttryck i exempelvis diskriminering eller kränkande behandling av elever, och att med kunskap och öppen diskussion bemöta främlingsfientlighet och intolerans i samhället i stort. 
 I de kursplaner för olika ämnen som ingår i läroplanen åter- kommer i första hand aspekter på kunskapsinnehållet, främst i kursplanerna för ämnena historia och samhällskunskap i årskurs 7– 9. I historia ska eleverna till exempel läsa om de båda världskrigen, deras orsaker och följder. Förintelsen nämns särskilt, liksom andra former av rasism och förtryck. I samhällskunskap läggs stor vikt vid mänskliga rättigheter. Där tas också immigrationen till Sverige, integration och segregation i det svenska samhället och de nationella minoriteternas ställning upp. 
 Skollagen och läroplanerna har också till syfte att, tillsammans med diskrimineringslagen, skydda barn och elever mot kränkningar av deras värdighet. Sådana kränkningar kan förekomma i form av diskriminering, trakasserier eller kränkande behandling. Diskrimi- nering innebär att ett barn eller en elev missgynnas, direkt eller indirekt, av skäl som har samband med någon av diskriminerings- 
 256 
  
 SOU 2012:74 
  
 Skola mot främlingsfientlighet 
  
 grunderna. Eftersom diskriminering handlar om missgynnande förutsätter det någon form av makt hos den som diskriminerar. Diskriminering i diskrimineringslagens mening kan bara huvud- mannen för skolan eller personalen göra sig skyldig till. Barn och elever kan alltså i juridisk bemärkelse inte diskriminera varandra. Trakasserier är ett uppträdande som kränker någons värdighet och som också har samband med någon av diskrimineringsgrunderna. Kränkande behandling och trakasserier kan alla göra sig skyldiga till, även skolans elever. Det kan till exempel ta sig uttryck i ned- sättande tilltal, ryktesspridning, förlöjliganden, fysiskt våld, utfrysning eller hot (Skolverket 2012). 
 Diskriminering utifrån etnisk tillhörighet, religion eller tros- uppfattning kan vara ett uttryck för främlingsfientlighet. En del av skolans arbete mot främlingsfientlighet hänger därför samman med arbetet mot diskriminering. 
 Lärare, förskollärare eller annan personal som får kännedom om olika former av kränkande behandling av ett barn eller en elev är skyldiga att anmäla detta till rektor eller förskolechef. Denna är, i sin tur, skyldig att anmäla detta till huvudmannen, som skyndsamt ska utreda kränkningarna och vidta de åtgärder som kan krävas för att förhindra kränkande behandling i framtiden. 
 Utbildningsanordnaren ska enligt diskrimineringslagen upprätta en likabehandlingsplan (3 kap 16 §) och enligt skollagen en årlig plan mot kränkande behandling (6 kap 8 §). Skolverket har, efter samråd med Skolinspektionen och Diskrimineringsombuds- mannen, utfärdat allmänna råd där det sägs att dessa planer med fördel kan skrivas ihop i en och samma plan, Plan mot diskrimi- nering och kränkande behandling. Det begreppet används även i förordningen (2006:1083) om barns och elevers deltagande i arbetet med planer mot diskriminering och kränkande behandling (Skolverket 2012). 
 En stor del av det konkreta arbetet mot främlingsfientlighet och andra former av intolerans i den egna skolan får anses ske inom ramen för arbetet med dessa likabehandlingsplaner. Jag ska därför återkomma till arbetet med dem i avsnitt 6.3 nedan och kommer då för enkelhetens skull att för denna plan använda begreppet likabehandlingsplan. 
 Styrdokument är en sak, men vilket genomslag får de i realiteten? Av en forskningsöversikt som tagits fram på uppdrag av Skolverket framgår att läroplan och kursplaner är viktiga för samhälls- kunskapslärarna i deras lektionsplanering. Av olika källor som 
 257 
  
 Skola mot främlingsfientlighet 
  
 SOU 2012:74 
  
 lärarna använder kommer de på andra plats, efter egna idéer och material som lärarna själva tar fram men före till exempel läro- böcker (Ekman 2011:55f). 
 Arbetet med de frågor som här har berörts brukar sammanfattas under rubriker som skolans arbete med värdegrunden och demokratin. Hur arbetet kan bedrivas redovisas i boken  
 Förskolans och skolans värdegrund – förhållningssätt, verktyg och metoder 
  
 (Skolverket 2011d). 
 Skolan i Sverige är huvudsakligen kommunal. Läsåret 2010/11 gick 88 procent av grundskoleeleverna i kommunala skolor och 76 procent av gymnasieeleverna. Det innebär att kommunerna har ett stort ansvar för att de redovisade styrdokumenten omsätts i handling. Men ansvaret delas givetvis av de många fristående skolorna. Mellan riksdag och regering, som beslutar om styr- dokumenten, och de lokala aktörerna finns ett antal statliga myndigheter med ansvar att inspirera till, ge vägledning för och följa upp verksamheten. Låt mig kort redovisa dessa. 
  
 6.2 
  
 Flera myndigheter engagerade i skolornas arbete 
  
 Tre statliga myndigheter har uppgifter som är direkt kopplade till skolornas arbete med att förebygga och motverka främlings- fientlighet och kränkande behandling, Skolverket, Skolinspek- tionen och Diskrimineringsombudsmannen. Därutöver finns Barn- och Elevombudet, som har ett självständigt uppdrag inom Skol- inspektionen. Uppdragen för dessa myndigheter redovisas här i all korthet. 
  
 2  
  
 Även Forum för levande historia, som presenterades i föregående kapitel, har viktiga uppgifter i relation till skolan. 
 Skolverket 
 Skolverket är förvaltningsmyndighet för det offentliga skol- väsendet och den allmänt anordnade förskoleverksamheten. Regering och riksdag anger målen för skolans verksamhet och Skolverket verkar sedan för att målen ska nås. Skolverket styr, stödjer, följer upp och utvärderar den verksamhet som bedrivs i 
  
 2  
 Avsnittet är baserat på information från  
 www.skolverket.se,  
  
 www.skolinspektionen.se  
 samt en intervju med fd barn- och elevombudet Hunt och  
 Shaw 
  Smith, inspektionsdirektör vid Skolinspektionen. 
 258 
  
 SOU 2012:74 
  
 Skola mot främlingsfientlighet 
  
 skolan. Syftet är att förbättra kvaliteten och resultaten. Det stöd som Skolverket ger till förskolor, skolor och vuxenutbildning kan röra generella utvecklingsinsatser utifrån identifierade problem, till exempel läsförståelse, kränkningar eller jämställdhet. 
 Skolverket erbjuder kompetensutveckling inom prioriterade områden för rektorer, lärare och förskollärare. I verkets uppdrag ingår även att sprida kunskap om forskning och metoder på skolans område. Skolverket ger ut allmänna råd, vilket är rekommenda- tioner om hur personal och huvudmän kan eller bör handla för att uppfylla kraven i bestämmelserna. Allmänna råd syftar till att påverka utvecklingen i en viss riktning och till att främja en enhetlig rättstillämpning. Råden bör alltså följas om skolan inte handlar på ett annat sätt som gör att kraven i bestämmelserna uppfylls. Sådana allmänna råd finns, som nämnts, till exempel av- seende skolornas arbete mot diskriminering och kränkande behandling (Skolverket 2012). 
 Skolverket arbetar också med särskilda regeringsuppdrag. Det under 6.4 beskrivna uppdraget att utvärdera arbetet mot mobbning är ett exempel på det. 
 I Skolverkets uppdrag ingår att främja att alla barn och elever får en likvärdig utbildning av god kvalitet i en trygg miljö. Häri ryms bland annat Skolverkets arbete med värdegrunden, mot kränkande behandling och med normkritik. Allt detta har kopplingar till arbetet mot främlingsfientlighet och liknande former av intolerans. 
 Skolinspektionen 
 Skolinspektionen är tillsynsmyndighet för förskolan, grundskolan, gymnasieskolan och vuxenutbildningen. Tillsynsansvaret utgår bland annat från skollagens krav på förebyggande arbete mot kränkande behandlingar och från skolornas arbete med demokrati och värdegrund. Skolinspektionens tillsyn sker  
 dels  
 genom den regelbundna tillsynen,  
 dels  
 genom kvalitetsgranskningar. Den regelbundna tillsynen omfattar alla kommunala och fristående skolor. I bedömningarna av verksamheten utgår Skolinspektionen från måluppfyllelsen. 
 En kvalitetsgranskning behandlar ett begränsat område inom skolan, till exempel ett visst ämne eller ett identifierat problem- område. I en sådan granskar således Skolinspektionen en viss verk- samhet mer ingående. En granskning gjordes år 2009 av hur skolor 
 259 
  
 Skola mot främlingsfientlighet 
  
 SOU 2012:74 
  
 arbetar mot diskriminering och kränkande behandling (Skol- inspektionen 2009). År 2012 har en granskning gjorts av arbetet med demokrati och värdegrund (Skolinspektionen 2012a). 
 Alla har möjlighet att anmäla missförhållanden i skolan till Skolinspektionen. 
 Barn- och elevombudet 
 Barn- och elevombudet (BEO) inrättades 2006. BEO har ett självständigt uppdrag, men är en del av Skolinspektionen. BEO övervakar tillsammans med Skolinspektionen den del av skollagen som gäller kränkande behandling. BEO kan även ge skolor råd om hur lagen ska användas. I samverkan med Diskrimineringsombuds- mannen (DO) ska BEO verka för att motverka kränkningar, diskriminering och trakasserier inom skolan. 
 BEO utreder anmälningar om kränkande behandling. BEO kan även företräda enskilda elever i domstol. BEO har möjlighet att utkräva skadestånd av huvudmannen om skolorna inte arbetar med att förebygga och förhindra kränkande behandling. I de fall kränkningarna rör någon av diskrimineringsgrunderna lämnas utredningarna över till DO. 
 Det kan dock uppstå situationer då ett och samma ärende inne- fattar uppgifter om både trakasserier och kränkande behandling. Om ärendet innehåller uppgifter som till övervägande del rör kränkande behandling ska BEO och Skolinspektionen enligt överenskommelse mellan myndigheterna och DO behålla ärendet och tillämpa både skollagen och diskrimineringslagen. Den fram- tida tillämpningen av denna överenskommelse är nu föremål för diskussion mellan de berörda myndigheterna. Den förs mot bak- grund av att DO numera endast driver processer för enskildas räkning inom vissa utvalda områden. I praktiken innebär det att en elev som till övervägande delen blivit kränkt kan få både kränk- ningarna och trakasserierna prövade i en domstolsprocess genom BEO:s försorg, medan motsvarande inte gäller om trakasserierna överväger. Uppgifter om diskriminering överlämnas alltid till DO. 
 BEO har också ett informationsuppdrag. BEO ska informera om sjätte kapitlet skollagen, som handlar om åtgärder mot kränkande behandling, men också ge råd om hur lagen ska användas. Det sker genom artiklar, informationstexter på webben, broschyrer och utbildningar av bland annat lärare och elevråd. 
 260 
  
 SOU 2012:74 
  
 Skola mot främlingsfientlighet 
  
 Diskrimineringsombudsmannen 
 Diskrimineringsombudsmannen (DO) som myndighet har presenterats i föregående kapitel, men nämns här eftersom regleringen av arbetet mot diskriminering och kränkningar i skolan sedan år 2009 är uppdelad mellan diskrimineringslagen och skollagen. DO har tillsynsansvar över diskrimineringslagen medan Skolinspektionen har tillsyn över skollagen. I de fall det inkommer anmälningar till Skolinspektionen eller BEO som rör någon av diskrimineringsgrunderna lämnas ärendet över till DO som tar ansvar för utredningarna. DO driver endast fall som är av principiellt intresse och granskar inte skolorna som sådana. 
 Utifrån skolornas skyldighet att varje år ta fram en lika- behandlingsplan har DO tillsammans med BEO och Skolverket tagit fram ett verktyg för att underlätta deras arbete. Verktyget är webbaserat och fritt tillgängligt för skolorna  
 (www.planforskolan.se) 
 . 
 Olycklig splittring av arbetet mot kränkningar och diskriminering 
 Den tillsyn som från statens sida bedrivs av förekomsten av främlingsfientlighet och andra former av intolerans eller kränk- ningar, som kan drabba skolelever, är splittrad. År 2006 stiftades barn- och elevskyddslagen och inrättades BEO för att ta ett samlat ansvar över frågorna. I samband med sammanslagningen år 2009 av olika ombudsmannainstitutioner i nya DO splittrades det lagliga regleringen mellan diskrimineringslagen och skollagen och tillsyns- ansvaret mellan DO och Skolinspektionen. 
 DO har nu ansvaret för diskriminering och trakasserier enligt diskrimineringslagens grunder. DO driver som nämnts bara principiellt intressanta ärenden. DO kan utöva tillsyn över skolor och högskolor genom att granska hur de lever upp till diskrimi- neringslagens krav på åtgärder för att förebygga diskriminering, till exempel genom att granska likabehandlingsplaner, men denna tillsyn är inte lika regelbunden som Skolinspektionens. 
 Skolinspektionen utövar regelbunden tillsyn över alla skolor och BEO driver alla fall som bedöms handla om kränkningar. Det finns en risk att tillsyn av uttryck för främlingsfientlighet och liknande former av intolerans enligt diskrimineringslagen faller mellan stolarna. Skolinspektionen kan uppfatta att det inte är dess uppgift 
 261 
  
 Skola mot främlingsfientlighet 
  
 SOU 2012:74 
  
 att bevaka dessa frågor samtidigt som DO inte bedriver en lika regelbunden tillsyn över skolorna. 
 Delegationen för jämställdhet i skolan (DEJA) har i sitt slutbetänkande (SOU 2010:99) föreslagit att den nuvarande regleringen av åtgärder och förbud mot diskriminering och trakasserier av barn och ungdomar som söker till eller deltar i verk- samhet som sker med stöd av skollagen flyttas från diskrimi- neringslagen till skollagen, samt att Skolinspektionen och BEO tar över ansvaret för tillsynen rörande diskriminering och trakasserier samt utredningar av dessa ärenden. 
 I sina remissyttranden över förslagen har Skolinspektionen tillstyrkt och DO avstyrkt. Ärendet bereds nu i Regeringskansliet. Det framstår som angeläget att finna en bättre lösning än den nu rådande. Överläggningar pågår för närvarande mellan myndig- heterna i syfte att finna en sådan. 
 6.3 Likabehandlingsplaner – ett verktyg i skolans arbete 
 Likabehandlingsplanerna ska vara ett verktyg i skolornas arbete mot diskriminering och kränkande behandling. Jag ska i detta avsnitt redovisa vad vi vet om hur de fungerar, men låt mig börja med att redovisa en studie om förekomsten av kränkningar och då särskilt med anknytning till främlingsfientlighet. Den är cirka tio år gammal vilket innebär att det är oklart hur väl den speglar dagens situation, men en rapport från Skolinspektionen från 2010 indikerar att den i sina huvuddrag fortfarande äger aktualitet. Skol- inspektionens rapport berörs i slutet avsnittet. 
 Kränkningar i skolan 
 Den senaste större undersökningen om förekomsten av kränk- ningar i skolan och som tar upp främlingsfientlighet och sär- redovisar hur elever med utländsk bakgrund berörs är från början av  
 2000-talet. 
  Jenkins,  
 Pacheco 
  Marshall och Hunt, forskare vid Karlstads universitet, Högskolan Borås respektive Högskolan Väst, gjorde då på uppdrag av Skolverket en studie som redovisades i rapporten  
 Kränkningar i skolan. Före- komst, former och sammanhang  
 (Osbeck et al 2003). Huvuddelen av 
 262 
  
 SOU 2012:74 
  
 Skola mot främlingsfientlighet 
  
 undersökningen är en elevenkät till över 3 000 elever som bland annat fick besvara frågan om han eller hon hade blivit illa behandlad på ett sådant sätt att man blivit upprörd, dvs. arg, rädd, sårad eller ledsen. Med utländsk bakgrund avsågs i studien elever med en eller båda föräldrarna födda i ett annat land än Sverige. Drygt en fjärdedel av respondenterna hade en sådan bakgrund. Inom ramen för studien har också elevernas lärare och skolledare tillfrågats om sina bedömningar om bland annat förekomst av kränkningar. 
 Omfattningen av kränkningar mättes med olika metoder. Nio procent av eleverna ansåg sig har blivit illa behandlade i skolan, 12 procent uppgav att de hade blivit mobbade och en dryg fjärdedel att de på något sätt hade blivit kränkta under det senaste året (Ibid. 88). 
 De som kränkte var huvudsakligen andra elever (90 procent av fallen; cirka sex procent är lärare och resten andra vuxna). Den typiske förövaren var en lika gammal kompis av manligt kön och med svensk bakgrund (Ibid. 101). 
 Såväl skolledare som lärare bedömde att olika uttryck för rasism/främlingsfientlighet tillhör de vanligaste kränkningarna, skolledarna till och med att det är den efter grovt språkbruk vanligaste. I studien deltog elever från tre årskurser, femteklassare, åttondeklassare och elever på andra året i gymnasiet. Kränkningar var generellt vanligast förekommande i årskurs åtta. Det gällde också rasism/främlingsfientlighet (Ibid.  
 95–96). 
  
 Cirka en fjärdedel av alla elever med utländsk bakgrund hade varit utsatta för etniskt relaterade, verbala kränkningar. Mot- svarande nivå för övriga elever var cirka en sjundedel. Cirka två tredjedelar av alla etniskt kränkande ord hade yttrats mellan elever med skilda bakgrunder, det vill säga av elever med svensk bakgrund till elever med utländsk bakgrund eller vice versa. Kränkningarna skedde i regel utanför klassrummet (Ibid.  
 141–144). 
  
 Frågor ställdes också om hur eleverna hade upplevt skolornas bemötande i allmänhet. Elevgruppen med utländsk bakgrund upplevde sig genomgående få mindre stöd och hjälp än elevgruppen med svensk bakgrund (Ibid. 153). 
 I enkäten fanns också frågor om förekomsten av rasistiska/främlingsfientliga signaler i skolmiljön. De handlade om förekomst av nazistiskt klotter, vitmaktmusik, spridning av rasistiskt eller främlingsfientligt material och nazistiska symboler. Nazistiskt klotter var i särklass vanligast förekommande och hade 
 263 
  
 Skola mot främlingsfientlighet 
  
 SOU 2012:74 
  
 uppmärksammats av en tredjedel av eleverna. De övriga före- teelserna hade observerats av cirka  
 10–15 
  procent (Ibid. 157). 
 Ett av de etniskt relaterade förstärkningsuttryck som testades var att elever kunde säga att en kamrat springer som en jävla neger, jude eller svenne. Det kan enligt författarna ses som en kränkning av vissa grupper snarare än individer. Resultatet av frågan visade att ungefär en tredjedel av eleverna i åttondeklasserna och andra året på gymnasiet sa sig använda sådana uttryck och en fjärdedel menade att det var helt eller ganska okey att göra det. Uttrycken användes i större utsträckning av pojkar, gymnasister, elever med lägre socioekonomisk status och elever med utländsk bakgrund (Ibid. 159). 
 Såväl lärare som elever uppgav att de tillsammans arbetade för att motverka olika kränkningar och särskilt etnisk diskriminering och rasism (Ibid. 160). 
 I rapporten från SOFI har en fråga ställts om hur ofta respondenterna känner sig diskriminerade i skolan, på tåg, bussar eller tunnelbana, i affärer varuhus, kaféer, restauranter eller nattklubbar samt av polis eller säkerhetsvakter. Andelarna som upplevt sig vara diskriminerade eller orättvist behandlade är överlag små  
 (2–5 
  procent). I skolan, där andelen ligger kring fyra procent, sticker elever med bakgrund i Mellanöstern emellertid ut. Åtta procent av dem anger att de alltid eller ofta blir diskriminerade eller orättvist behandlade (Jonsson et al 2012). 
 Skolinspektionen har i en enkät till elever i klasserna 5 och 9 i grundskolan samt årskurs 2 i gymnasiet ställt vissa frågor om trygghet i skolan och arbetet med att hindra kränkningar. Grovt sett 90 procent av eleverna instämmer helt eller ganska i påståendet Jag känner mig trygg i skolan, drygt ett par procent instämmer inte alls (något större andel i klass 9 än i de övriga, fyra jämfört med två procent). 90 procent av femteklassarna och ungefär två tredjedelar av niondeklassarna och gymnasisterna anser att de vuxna på skolan reagerar om de får reda på att en elev har blivit kränkt. Varannan åttondeklassare och var tredje gymnasist anser dock att skolan kan göra mer för att förhindra kränkningar (Skolinspektionen 2012b). 
 Skolinspektionen publicerade år 2010 en kvalitetsgranskning av 50 grundskolors arbete mot kränkande behandling,  
 Skolors arbete vid trakasserier och kränkande behandling  
 (Skolinspektionen 2010). I rapporten särredovisas inte kränkningar med främlingsfientlig anknytning, men bilden i stort bekräftar den från Osbecks et al 
 264 
  
 SOU 2012:74 
  
 Skola mot främlingsfientlighet 
  
 rapport. Det vanligaste är att elever kränker varandra, men det förekommer även att elever upplever sig bli kränkta av vuxna på skolan. Många av skolorna klarar inte att få bestående stopp på kränkningar och trakasserier. Det förekommer också att kränkningar och trakasserier ses som naturliga inslag i skolans vardag och därför bagatelliseras. Några av de granskade skolorna genomför överhuvudtaget ingen kartläggning för att ta reda på var och när riskerna för kränkningar är som störst. Även i vissa skolor som genomför inventeringar sker det utan elevernas medverkan. Skolinspektionens slutsats är att elevernas rätt till en trygg skolgång inte är garanterad och att skolorna måste sätta dessa frågor i fokus och omedelbart vidta åtgärder för att komma till rätta med problemen. 
 Likabehandlingsplanernas innehåll 
 Som jag redovisat under 6.1 ska utbildningsanordnaren upprätta en Plan mot diskriminering och kränkande behandling, här för enkelhetens skull kallade likabehandlingsplaner. I Skolverkets allmänna råd som syftar till att stödja skolornas arbete med detta nämns tre arbetsområden: främjande, förebyggande och åtgärdande (Skolverket 2012). 
 Lagarna och de allmänna råden anger ramen för skolornas arbete, men inom denna ram har dessa stor frihet att själva utforma sitt arbete. I det konkreta arbetet finns därför av naturliga skäl en stor variation. 
 Skolinspektionen publicerade år 2009 (Skolinspektionen 2009) en rapport med fokus på skolornas arbete med likabehandlings- planer och mot kränkande behandling. Uppgifterna samlades in under åren 2007 och 2008 och bygger på bedömningar i myndig- hetens tillsynsrapporter. Sammanlagt ingick drygt 1 500 grund- skolor och 200 gymnasieskolor i undersökningen. Urvalet av skolor var inte slumpmässigt, men inspektionen menar att problembilden i de granskade skolorna är så likartad att det är rimligt att anta att den gäller generellt. 
 Rapporten visar att nästan nio av tio skolor helt saknar eller har en bristfällig likabehandlingsplan. De vanligaste bristerna är att planen inte utgår från en kartläggning av de specifika behoven inom skolan och att eleverna inte har varit delaktiga i framtagandet. Dessa brister är något vanligare i grundskolorna än i gymnasie- 
 265 
  
 Skola mot främlingsfientlighet 
  
 SOU 2012:74 
  
 skolorna. Skolinspektionen framhåller mot den bakgrunden vikten av att skolorna kontinuerligt arbetar med likabehandlingsplanerna och att de varje år gör en kartläggning av sina specifika behov och problem. Inspektionen understryker också betydelsen av att skolorna fortlöpande utvärderar sitt arbete för att därmed kunna utveckla detta. 
 Fil Green vid Örebro universitet har studerat likabehandlingsplaner från gymnasieskolor runt om i Sverige. Hon har under våren 2012 doktorerat med avhandlingen  
 Med kränkningen som måttstock. Om planerade bemötanden av främlings- fientliga uttryck i gymnasieskolan  
 (Arneback 2012). Som framgår av undertiteln är granskningen inriktad just på bemötanden av främlingsfientliga uttryck. I arbetet med avhandlingen har hon granskat över hundra likabehandlingsplaner, varav drygt två tredjedelar från kommunala och en tredjedel från privata skolor. Hennes granskning är en genomgång av likabehandlingsplanernas innehåll snarare än tillkomsten och användningen av dem. Följande redovisning och diskussion bygger på hennes avhandling. 
 En utgångspunkt för arbetet med planerna är att förhindra kränkande behandling (främjande och förebyggande i Skolverkets allmänna råd) och att, om kränkningar trots allt inträffar, vidta lämpliga mått och steg för att stödja den som har blivit utsatt och förhindra upprepning (åtgärdande). 
 Begreppet kränkning är i sig inte oproblematiskt. Det kan, menar Anderson, såväl under- som överanvändas. Om det används för att karaktärisera varje situation som känns oönskad eller orättvis kan det leda till överanvändning. Om vissa av dem som kränks inte vill medge att så är fallet kan det leda till under- användning. Anderson konstaterar att kränkningsbegreppet inte går att applicera i verksamheten med enkelhet (Anderson 2012:127). Hon pekar på att olika skolor kan ha olika bedömnings- principer för vad som ska betraktas som en kränkning, som behöver åtgärdas. 
 I takt med att tröskeln sänks för vad som betraktas som kränkning uppstår samtidigt en begränsning av yttrandefriheten. Hur man bedömer kränkningsprincipen kan därför få avgörande betydelse för samtalsklimatet i klassrummet. Om det som möjligt- vis skulle kunna uppfattas som en kränkning blir restriktionen för vad som får sägas i det politiska samtalet kan det leda till att få känsliga politiska frågor kan diskuteras i klassrummet (Ibid. 167). 
 266 
  
 SOU 2012:74 
  
 Skola mot främlingsfientlighet 
  
 Anderson konstaterar att av de tre arbetsområden som nämns i Skolverkets allmänna råd flyter i praktiken främjande och före- byggande åtgärder samman i skolornas likabehandlingsplaner. Hon gör själv följande indelning av arbetet i fyra arbetsområden (Ibid. 98, 158): 
  
 1. 
  
 Förebyggande arbete 
 , det vill säga insatser som avser att förhindra att kränkningar överhuvudtaget ska ske. 
  
 2. 
  
 Gränsdragning  
 i skolan, som knyter an till diskussionen om bedömningsprinciper för kränkning, det vill säga definierar vad som är tillåtet och inte. 
  
 3. 
  
 Åtgärdande arbete 
 , som handlar om vilka åtgärder som ska sättas in när en kränkning har skett, det vill säga när någon säger sig ha blivit kränkt eller någon har iakttagit att det förekommit. 
  
 4. 
  
 Gränssättning  
 av skolan, som handlar om när skolan inte själv kan klara av situationen utan behöver kalla på extern hjälp från exempelvis socialtjänst eller polis. 
 I likabehandlingsplanerna dominerar av naturliga skäl de tre första arbetsområdena, varav här det förebyggande arbetet ska redovisas kortfattat. Anderson konstaterar att två arbetsmetoder är vanligast förekommande (i mellan hälften och tre fjärdedelar av planerna). Bägge kan sägas ta fasta på formuleringen i läroplanen att Främlingsfientlighet och intolerans måste bemötas med kunskap, öppen diskussion och aktiva insatser. De två metoderna är kunskapsförmedling och vad Anderson kallar prövande kom- munikation. 
  
 Kunskapsförmedlingen  
 handlar till exempel om att sprida kunskaper om olika kulturer och religioner. Härvidlag ses det ofta som en särskild utmaning för lärare att kunna bemöta elever som uttrycker främlingsfientlighet. 
  
 Prövande kommunikation  
 syftar till att skapa diskussioner där olika synsätt får framträda och ställas mot varandra. För att diskussionen ska ses som prövande är det angeläget att inte ett synsätt från början har tolkningsföreträde. 
 Andra arbetsmetoder som är representerade i likabehandlings- planerna, men mindre frekvent, är: 
  
 förmedling av värderingar 
 , det vill säga att tala om för eleverna vilka värderingar de bör ha, 
 267 
  
 Skola mot främlingsfientlighet 
  
 SOU 2012:74 
  
 ökat inflytande  
 för elever och ibland föräldrar för att förhindra en känsla av maktlöshet och brist på engagemang som kan vara möjliga orsaker till främlingsfientlighet, samt 
  
 relationell handlingsinriktning 
 , som betonar vikten av att bygga goda relationer för att skapa trygghet och förståelse. 
 Även vad som kallas  
 normkritisk handlingsinriktning  
 förekommer i några få fall. 
 Den relationella handlingsinriktningen rymmer enligt Anderson flera perspektiv. En utgångspunkt är att en negativ självvärdering hos eleven kan leda till främlingsfientlighet. En sådan negativ självvärdering kan i sin tur bero på bristande omsorg eller på att respekten för honom eller henne har kränkts. För att möta den situationen ska personalen bry sig om och skapa nära relationer med eleven. I grundskolan finns ett sådant uttalat ansvar för lärarna, men inte i gymnasieskolan. Det är också viktigt att relationerna kännetecknas av ömsesidig respekt. Den som blir respektfullt behandlad tenderar att bli respektfull mot andra. Även en solidarisk gemenskap i skolan kan bidra till att skapa en positiv självvärdering (Ibid. 107 ff). 
 Ett normkritiskt förhållningssätt förekommer bara undantagsvis i de planer som Anderson har granskat. Skolverket har i rapporten 
 Diskriminerad, trakasserad, kränkt?  
 (2009b) lyft fram betydelsen av ett sådant förhållningssätt. Där framhåller verket att det är grunden i ett aktivt arbete mot diskriminering och kränkande behandling. Detta ställs ofta mot toleranspedagogik. Den senare kritiseras för att utgå från ett maktförhållande: den som har makt ska tolerera den som saknar makt. Det normkritiska förhållningssättet syftar till att i stället blottlägga – och ifrågasätta – maktstrukturerna. Det handlar inte om att alla normer ska upplösas, normer behövs för att vi som människor ska kunna samexistera, utan om att synliggöra normerna, deras konsekvenser och maktdimension (Björkman 2010). Ett normkritiskt förhållningssätt kan på det sättet bana vägen för ömsesidig respekt för personer med olika kännetecken. Det ska framhållas att det naturligtvis finns normer som i allt väsentligt är goda, till exempel FN:s mänskliga rättigheter som är viktiga i arbetet mot främlingsfientlighet. 
  
 Betydelsen av ett normkritiskt förhållningssätt i lika- behandlingsplanerna framgår av Skolinspektionens kvalitets- granskning. Elever och personal vid flera skolor uppger att det är 
 268 
  
 SOU 2012:74 
  
 Skola mot främlingsfientlighet 
  
 svårt att avvika från vad som anses vara normalt. Genom att något uppfattas som normalt definieras också det som är onormalt. Inspektionen konstaterar att grogrunden för trakasserier och kränkningar ofta finns i skärningspunkten mellan vad som anses vara normalt respektive onormalt. Skolinspektionen menar att det är först när personal sinsemellan och tillsammans med elever diskuterar och kritiskt granskar sina egna normer och värderingar som värdegrundsarbetet på allvar kan genomsyra all verksamhet (Skolinspektionen 2010). 
 Fil Sharp, forskare vid Linköpings universitet, har i  
 När skolan gör skillnad  
 (2008) gett exempel på vad hon kallar en skillnadsskapande praktik i skolans värld. Hon visar hur elever kategoriseras efter föreställningar om kulturella skillnader snarare än individuella bedömningar. Låt mig för att illustrera tanken lyfta fram ett exempel ur verkligheten, som hon redovisar i sin bok. 
 I en gruppövning i en klass diskuteras nationella olikheter. Eleverna delas in i grupper beroende på var deras föräldrar är födda. Eleverna förutsätts representera föräldrarnas hemland. I Tunisien- gruppen ingår Henderson, vars föräldrar kommer från Tunisien. I den skriftliga redovisningen om landet som gruppen gör saknas enligt läraren ett antal svar. Hon vänder sig direkt till Henderson och frågar hur man firar olika saker i Tunisien. Henderson stirrar i golvet och säger inget. Läraren fortsätter: I Tunisien är man muslim, vad innebär det Henderson? Fortsatt tystnad. Och hon går på: Fastan har man också, kan du berätta lite om det, fastar ni hemma hos er? Henderson mumlar något ohörbart till svar. Den beskrivna episoden visar hur läraren försöker göra Henderson till en representant för majoritetskulturen i Tunisien. Jag vet inte något om Henderson men han kanske är född i Sverige och mest känner sig som svensk. Kanske har hans föräldrar lämnat Tunisien i protest mot landets regim och undviker kontakt med hemlandet? Kanske har de lämnat landet i protest mot den dominerande religionen islam? 
 Inom ramen för ett normkritiskt arbete kan den här typen av praktiker granskas, men också sådant som läromedel och traditioner såsom ledigheter och skolavslutningar i skolan. 
 Anderson har studerat vad likabehandlingsplaner  
 innehåller 
 . Det är viktigt. Men för att riktigt förstå vilken roll de spelar behöver man studera vilka som är involverade i framtagandet och hur de implementeras när de väl är fastställda, om de är levande dokument i klasser och på lärarkonferenser eller bara hyllvärmare. 
 269 
  
 Skola mot främlingsfientlighet 
  
 SOU 2012:74 
  
 I Skolverkets uppdrag att följa upp barn- och elevskyddslagen (Skolverket 2009a) framkom att det framförallt är på gymnasie- skolorna, som eleverna hade varit delaktiga i framtagandet av likabehandlingsplanerna. Där hade två tredjedelar varit delaktiga mot endast drygt hälften i grundskolorna. Skolverket drog utifrån det slutsatsen att förordningen om barns och elevers deltagande i arbetet med att upprätta planer inte hade fått tillräckligt genomslag. 
 Skolinspektionen har i sin ovan nämnda granskning av arbetet mot kränkande behandling i ett antal skolor konstaterat att skolornas arbete med värdegrunden ofta sker avskilt från det ordinarie arbetet och inte alltid har en koppling till elevernas vardag, vilket inspektionen upplever som en allvarlig brist. Arbetet med att reflektera över vilka normer som råder behöver utvecklas. Skolinspektionen rekommenderar därför att eleverna i större utsträckning involveras och att skolorna reflekterar över vilka förhållningssätt som råder och genomför uppföljningar i syfte att utveckla arbetet (Skolinspektionen 2010). 
 I en rapport från Ungdom mot rasism (UMR),  
 Rasismen i skolan – Elevers syn på rasism och likabehandlingsarbete i skolan 
  
 (2010), menar många av de tillfrågade eleverna att skolorna misslyckats med att göra likabehandlingsplanerna till levande dokument. Resultaten baseras på en enkät som besvarades av knappt 700 ungdomar på grund- och gymnasieskolor. Enligt UMR visar enkäten att många elever inte läst eller förstått lika- behandlingsplanen och många känner inte till att skolan har en plan. 
 Likabehandlingsplaner, både framtagningsprocessen och det arbete de ska leda till, kan således vara ett effektivt verktyg i skolornas arbete mot främlingsfientlighet, men planerna uppvisar än så länge ofta stora brister. 
 Mullins, forskarassistent vid Umeå universitet, med kolleger konstaterar i en kunskapsöversikt om forskningen kring mångkultur i skolans arbete (Hällgren et al 2006:67) att det å ena sidan i många skolor bedrivs ett ambitiöst arbete med goda intentioner för att motverka främlingsfientlighet, men att det å andra sidan finns svårigheter och osäkerhet i arbetet. Det är inte ovanligt att man använder kortsiktiga lösningar som temadagar och brandkårsutryckningar när orostendenser uppdagas. Sådana insatser har i praktiken liten eller ingen effekt i ett längre perspektiv. Erfarenheten är dessvärre att främlingsfientligheten fortsätter att vara en del av skolornas vardag. 
 270 
  
 SOU 2012:74 
  
 Skola mot främlingsfientlighet 
  
 Doktorand Nguyen vid Umeå universitet har för utredningens räkning gjort en översikt över vad vi vet om svenska gymnasie- skolors arbete mot rasism, kränkande behandling och diskrimi- nering (Jämte 2012). Utifrån den drar han slutsatsen att ett framgångsrikt och välfungerande arbete mot främlingsfientlighet förutsätter medvetenhet, långsiktighet och systematik och att det inom skolan finns en helhetssyn och ett gemensamt förhållnings- sätt. 
 Det framstår som den viktigaste slutsatsen av den granskning av likabehandlingsplaner och arbetet med dessa som jag här har gjort. 
  
 6.4 
  
 Erfarenheter av skolornas antimobbningsarbete 
  
 Mobbning är en form av kränkande behandling eller trakasserier som innebär en upprepad negativ handling där någon eller några medvetet och med avsikt tillfogar eller försöker tillfoga en annan skada eller obehag. Begreppet förekommer inte i de aktuella lagarna, men har tidigare använts ganska flitigt för en typ av kränkningar (Skolverket 2012b). I förarbetena till den nya skol- lagen nämns begreppet. Lagstiftaren valde dock att i lagen bara använda det bredare begreppet kränkande behandling som inne- fattar mobbning men också kränkningar som inte är upprepade eller nödvändigtvis har för avsikt att skada eller tillfoga obehag. Före år 2006, då kravet på likabehandlingsplaner infördes, fanns krav på att skolor skulle ha planer mot mobbning. Mobbning har varit, och är delvis fortfarande, i fokus för debatten. 
 Under åren har skolorna börjat använda en rad särskilda programkoncept som sägs minska mobbning. Skolverket publicerade år 2011  
 Utvärdering av metoder mot mobbing 
 . Eftersom arbetet mot mobbning uppvisar stora likheter med arbetet mot andra former av kränkningar, inklusive sådana som är uttryck för främlings- fientlighet och liknande former av intolerans, är lärdomarna från antimobbningsarbetet av intresse i sammanhanget. 
 Skolverkets utvärdering gjordes av en grupp forskare från Högskolan i Gävle samt universiteten i Göteborg, Karlstad, Umeå och Örebro. Den omfattade cirka 10 000 elever i årskurserna  
 4–9 
  samt skolpersonal vid 39 skolor. Uppgifter samlades in genom enkäter och genom intervjuer med drygt 800 personer (elever, rektorer, lärare, annan skolpersonal och föräldrar). Syftet var att utvärdera effekterna av olika programkoncept för att motverka 
 271 
  
 Skola mot främlingsfientlighet 
  
 SOU 2012:74 
  
 mobbning och att identifiera vad i dessa som gav eventuella effekter. 
 Ingen skola använde renodlat något av de programkoncept om mobbning som ingick i utvärderingen, utan de blandade inslag från flera. Utvärderingen kunde därför inte uttala sig om effekterna av programkoncepten som sådana, utan kom att pröva de olika insatser, till exempel rastvaktssystem, antimobbningsteam och värdegrundslektioner, som skolorna arbetade med. En del av dessa hade effekt, andra inte. Inget av programkoncepten hade någon strategi för implementeringen, som tog hänsyn till skolors varierande förutsättningar och behov. Samtliga programkoncept har inslag som kan leda till att elever kränks. Det positiva som koncepten bidrog med var att de tvingade fram ett gemensamt förhållnings- och arbetssätt på skolorna. När programkoncept introducerades innebar det ofta att personer utifrån med tid, resurser och auktoritet satte fokus på arbetet, vilket kunde inne- bära ett energitillskott för skolan. 
 Utvärderingen visade att det finns ett antal insatser med goda effekter som ingår i flera av programkoncepten men som också kan göras helt oberoende av dessa. Hit hör att kartlägga elevernas situation som grund för arbetet, att låta eleverna vara delaktiga i aktiviteter för att främja en god atmosfär, att ha antimobbnings- team med både lärare och elevvårdsföreträdare, att ha rutiner för åtgärder vid mobbningsfall som riktar sig till både offer och förövare och att ha systematiska rastvaktsystem. Forskarna visade att det bara är insatser som genomförs konsekvent och systematiskt som har effekt. Tillfälliga insatser har däremot ingen mätbar effekt. 
 Olika insatser visade sig även fungera olika bra för pojkar och flickor, vilket enligt Skolverket visar hur komplext problemet med mobbning och kränkande behandling är. Inget av de granskade programmen tog dock hänsyn till pojkars och flickors olika behov av insatser. 
 I Skolverkets utvärdering refereras även resultat från studier av Petersen, sociolog vid Umeå universitet. Han har visat att i att de skolor där rektor erkänner att mobbning är ett potentiellt problem förekommer mobbning i mindre utsträckning än i skolor där skolledningen inte erkänner det (Skolverket 2011c). 
 Brottsförebyggande rådet (Brå) har under våren 2012 presenterat en rapport som fokuserar på hur skolor arbetar med att förebygga våld och missbruk bland eleverna (Brå 2012). Brå 
 272 
  
 SOU 2012:74 
  
 Skola mot främlingsfientlighet 
  
 presenterar tre lokala projekt som har genomförts i samarbete med bland annat polis och socialtjänst i syfte att minska förekomsten av brott på skolans område. Resultaten visar att genom ett problem- orienterat arbetssätt kan förekomst av mobbning och våld minska. En framgångsfaktor var att identifiera skolans så kallade hot spots, det vill säga de mest brottsutsatta platserna, och att öka vuxennärvaron på dessa. Ytterligare en framgångsfaktor var även i detta fall att initialt kartlägga skolans problembild. 
 Arbetet mot mobbning kan på många sätt jämföras med arbetet att motverka främlingsfientlighet och andra former av intolerans. De slutsatser som Skolverket har dragit är därför intressanta även för detta arbete. De överensstämmer också med synpunkter som framkommit vid de kontakter jag under utredningsarbetet har haft med personer med erfarenhet av arbete i skolor. 
 Det viktigaste är att varje skola utgår från sina egna specifika erfarenheter och att arbetet inleds med en kartläggning och utvärdering av den rådande situationen. Planen ska innehålla en redogörelse för vilka åtgärder som man avser att påbörja eller genomföra under det kommande året. Det är också nödvändigt att arbetet bedrivs systematiskt och kontinuerligt och att både skol- personal och elever är delaktiga. 
 6.5 Många centrala initiativ 
 När en utredning tillsätts för att föreslå åtgärder mot främlings- fientlighet och liknande former av intolerans förväntas den av många säkert föreslå centrala initiativ som kan ge önskade effekter, även på skolans område. Jag har därför granskat vilka initiativ som har tagits under de gångna 20 åren från regeringars och myndigheters sida för att stimulera arbetet i skolorna. Jag kan konstatera att det inte är någon brist på centrala initiativ. Här ska några av dessa redovisas. Det angripna  
 problemet  
 anges med kursiv och  
 åtgärderna  
 med fet stil. 
  
 År 1993 fördelade Skolverket 
  
 en miljon kronor till 
  
 19 kommuner för arbete mot 
  
 mobbning och kränkande 
  
 behandling 
 . Syftet var att finna framgångsrika modeller. Slutsatsen av satsningen blev dock, liksom vid 2012 års granskning, att det inte fanns någon modell som är generellt användbar. För att sprida kunskap om de goda exempel som 
 273 
  
 Skola mot främlingsfientlighet 
  
 SOU 2012:74 
  
 framkom tog Skolverket fram  
 broschyren  
 Kränk mig inte (Skolverket 2011c). 
  
 Under åren  
  
 1996–1998 
  genomfördes projekt riktade till skolan av den nationella samordningskommittén mot rasism (SOU 1998:99). Kommittén samordnade aktiviteter under det av EU:s ministerråd proklamerade Europaåret mot  
 rasism 
 , vilket inföll år 1997. Kommittén skickade ut ett  
 studiematerial 
 , Hur är läget, till landets samtliga grund- och gymnasieskolor, skol- styrelser och elevråd. Det är dock högst osäkert hur materialet användes. Ett försök gjordes att ta reda på hur det hade mot- tagits genom en enkät till 4 000 skolledare men svarsfrekvensen var under 20 procent (Hällgren et al 2006:63). 
  
 År 1999 utnämndes av Utbildningsdepartementet till Värde- grundsåret och i samband med detta startade Värdegrunds- projektet (projektet pågick februari  
  
 1999-mars 
  2000). Syftet med Värdegrundsåret var att lyfta fram  
 värdegrundsfrågorna  
 i både förskolan och skolan. 
 I samband med Värdegrundsåret inrättades två  
 centra för värdegrundsfrågor 
 , Värdegrundscentrum vid Umeå universitet och Centrum för Värdegrundsstudier vid Göteborgs Universitet (Skolverket 2011c). Utöver bildandet av dessa centra resulterade Värdegrundsåret i en rad aktiviteter med fokus på förskolans och skolans värdegrundsarbete: olika former av pedagogiskt  
 elevmaterial  
 producerades, ett  
 faktablad  
 på 12 olika språk togs fram och ett antal nationella  
 konferenser  
 anordnades. Projektet hade även en  
 hemsida  
 som fungerade som informationskanal (Regeringskansliet 2001:55). Hela Värdegrundsprojektet sammanfattas i Värdegrundsboken (Zackari & quick response = snabbt svar). 
  
 QR-funktionen 
  skulle enligt kommittén inte i första hand själv delta i debatten och torgföra åsikter, utan dess huvuduppgift skulle vara att, när något som skrivs eller sägs starkt kan ifrågasättas, snabbt förse massmedier, opinionsbildare och organisationer, som är aktiva på området, med fakta och bakgrundsinformation. Kom- 
 336 
  
 SOU 2012:74 
  
 Slutsatser och förslag 
  
 mittén konstaterade vidare att det är nyhetsartiklarna och nyhets- inslagen som tar störst plats i medierna. De når en bred allmänhet och präglar i hög grad vårt sätt se på omvärlden. Därför är rappor- teringen i frågor om rasism och främlingsfientlighet av största vikt. Här måste, enligt kommitténs uppfattning, kunskaperna och med- vetenheten i medierna bli större och förhoppningsvis skulle etable- randet av en  
 QR-funktion 
  kunna bidra till det. 
 Röda Korsets Ungdomsförbund, en politiskt och religiöst obunden organisation som sedan 1994 arbetat mot rasism och främlingsfientlighet, fick, så vitt jag förstår, av dåvarande Integrationsverket uppdraget att driva  
 QR-funktionen. 
  En projektledare anställdes 1998 för att planera det framtida arbetet. Under perioden  
 1998–2009 
  fanns QR i rödakorsfamiljen, 1998– 2007 hos Röda Korsets Ungdomsförbund och  
 2008–2009 
  hos Svenska Röda Korset. Sedan statsbidraget upphört beslutade Svenska Röda Korset att av ekonomiska skäl avveckla verksam- heten. QR övertogs i samband därmed av tidigare anställda. 
 Redaktionen har efter initialskedet och fram till och med 2008 bestått av två personer, en projektledare och en redaktör. Under 2009 fanns bara projektledaren. Sedan dess finns ingen anställd per- sonal. 
 QR gjorde under sina aktiva verksamhetsår journalistik om nyhetsrapporteringen om invandring, integration och främlings- fientlighet. Den metod QR använde var unik och har under åren inspirerat andra, både nationellt och internationellt, i bland annat arbetet mot främlingsfientlighet. 
 Låt mig ge ett konkret exempel på hur QR kunde arbeta. Två tidningar skrev om samma våldsdåd. Den ena beskrev förövaren som en invandrare, medan den andra fokuserade på den brottsliga handlingen. QR:s medarbetare intervjuade företrädare för de bägge tidningarna för att få veta vilka publicistiska värderingar som låg bakom de olika handlingssätten. Efter att på det sättet ha inhämtat information, och kompletterat med egen research, skrev QR:s medarbetare en artikel där de ifrågasatte rimligheten i och syftet med att publicera brottslingens ursprungsland. Det hade dessutom framkommit att brottslingen i fråga inte var invandrare utan var född i Sverige, om än av utrikesfödda föräldrar. Att ifrågasätta om begreppet invandrare används korrekt var också en viktig uppgift. 
 QR har kunnat konstatera att redan att journalister kontaktades och artiklar ifrågasattes ofta ledde till diskussioner på berörda redaktioner. 
 337 
  
 Slutsatser och förslag 
  
 SOU 2012:74 
  
 Journalister är, liksom politiker och myndighetspersoner, en del av den etablerade makten i samhället. Medier bevakar och granskar politiker och myndighetspersoner. Allmänheten kan vända sig med sina klagomål på medierna till Granskningsnämnden för radio och TV, Pressens opinionsnämnd och Justitiekanslern. Men det är ingen som granskar journalisterna på det sätt som QR har gjort. 
 QR skrev under sina verksamhetsår ett stort antal granskande artiklar. Vid två tillfällen, 2002 och 2009, har sådana artiklar samlats i bokform. Båda böckerna har fått ett mycket gott mottagande och av vissa ansetts böra vara obligatorisk läsning för journalister och på journalistutbildningar. QR har i en rad sammanhang inbjudits att berätta om sina erfarenheter. Det har över åren summerat till hundratals utbildningsinsatser med tiotusentals deltagare, många gånger på tidningsredaktioner, journalisthögskolor och myndig- heter. 
 QR hade under sin mest aktiva tid främst två sorters externa inkomster, dels statsbidrag och dels intäkter av försäljning av tjänster och produkter. I regel fick huvudmannen, Röda Korsets Ungdomsförbund respektive Svenska Röda Korset, därtill skjuta till pengar. Såväl statsbidraget som bidraget från huvudmannen har under en stor del av perioden legat kring en halv miljon kronor per år. Därtill kom under en period i början av  
 00-talet 
  projektmedel från Allmänna arvsfonden. Det statliga stödet utbetalades under huvuddelen av perioden av Integrationsverket. När detta lades ner 2007 övertogs uppgiften av Ungdomsstyrelsen, som dock efter kort tid beslöt dra in stödet (Mokhtari 2009). 
 QR har sedan 2009/2010 gått på sparlåga. Man har genomfört vissa föreläsningar men inte haft möjlighet att granska och skriva som tidigare. Verksamheten är i dag nedläggningshotad. Under senare år har man sökt olika privata lösningar, men har inte hittat någon. 
 Min bedömning är att  
 QR-verksamheten 
  under en tioårsperiod var mycket framgångsrik. Man lyckades vara aktuell och hänga med i utveckling. Det var till exempel QR som först rapporterade om hur främlingsfientliga krafter kom att dominera i de nya medierna och i tidningarnas kommentarsfält. Hade QR kunnat fortsätta sin granskning i samma omfattning som fram till 2008 hade det kanske inte behövts en norsk terrorist för att få tidningarna att bli mer restriktiva och för regeringen att tillkalla utredningar om hur främ- lingsfientliga och odemokratiska budskap på nätet ska motverkas. 
 338 
  
 SOU 2012:74 
  
 Slutsatser och förslag 
  
 Det är min bedömning att det finns ett fortsatt behov av en QR- funktion i samhället. 
 För att skapa förutsättningar för en sådan krävs ett långsiktigt statligt finansieringsansvar. Jag föreslår mot den bakgrunden att 2 miljoner kronor av de 12 miljoner kronor som med mina förslag frigörs hos Ungdomsstyrelsen av regeringen avsätts för en sådan funktion. Det bör ankomma på Ungdomsstyrelsen att bedöma på vilket sätt bidraget ska utlysas. 
  
 7.2.7 
  
 FAS utvärderar  
  
 IMER-forskningen 
  
 Utredningens förslag:  
 Forskningsrådet för Arbetsliv och Social- vetenskap (FAS) får i uppdrag att inför nästa forsknings- politiska proposition göra en utvärdering av pågående forskning inom området Internationell Migration Etniska Relationer (IMER) och bedöma om ytterligare satsningar bör ske. 
 Forskningsrådet för Arbetsliv och Socialvetenskap (FAS) lät år 2003 en internationell forskargrupp göra en utvärdering av svensk forskning inom området Internationell Migration Etniska Rela- tioner (IMER). Gruppen leddes av Andersen, professor vid Oxford University i Storbritannien (Vasta 2003). 
 Gruppen bedömde att den svenska forskningen inom området höll hög internationell standard och var relevant i ett mångkultu- rellt samhälle. De fann att det vid denna tid fanns hundratalet svenska forskare inom området. De ansåg att det borde skapas ett eller några Centres of Excellence inom området. De ansåg också att det fanns en avsaknad av longitudinella studier och rekommende- rade de svenska forskarna att i större utsträckning använda de svenska registren. De ansåg att det fanns tre breda områden som borde få större plats i forskningen: 
  
 De konstaterade att det fanns en hel del forskning om integra- tionen av invandrare i Sverige men att det saknades forskning om integrationen av svenskar i ett samhälle präglat av mångfald. 
  
 Det andra området gällde institutionell diskriminering. Man konstaterade att det fanns en del forskning om boendesegrege- ring och om diskriminering i arbetslivet men mycket lite om institutionell diskriminering från till exempel polisen, universi- 
  
 339 
  
 Slutsatser och förslag 
  
 SOU 2012:74 
  
 teten, statliga myndigheter och kommunal förvaltningar och i medierna. 
  
 Det tredje området de pekade på var förekomsten av främlings- fientliga partier och organisationer i Europa och Sverige. 
  
 Den efterlysta satsningen skedde aldrig från statens sida. Från regeringen har inga signaler under åren kommit om satsningar på  
 IMER-forskning. 
  FAS gjorde några år efter att rapporten publice- rades vissa satsningar i dess anda, bland annat genom finansiering av excellenscentret REMESO (Avdelningen för forskning om Migration, Etnicitet och Samhälle) vid Linköpings universitet. Ytterligare ett par lite större satsningar har också gjorts, men sam- mantaget är dessa långt mindre än vad utvärderarna föreslog. Det kan nämnas att FAS också har stött ett nätverk av  
 IMER-forskare 
  som sedan början av  
 1990-talet 
  finns etablerat,  
 IMER-förbundet. 
  Förbundet erbjuder i dag tillfällen för  
 IMER-forskare 
  att träffas och utbyta erfarenheter. 
 Regeringen har hösten 2012 lagt fram en ny forskningspolitisk proposition. Inte heller i den görs några särskilda satsningar på  
 IMER-forskning. 
  
 Enligt min mening är det hög tid att åter utvärdera IMER- forskningen i Sverige. FAS bör därför få i uppdrag att inför nästa forskningspolitiska proposition, sannolikt år 2016, göra en utvärde- ring och lägga fram förslag om den skulle komma fram till att det finns skäl att stimulera forskningen inom fältet. 
  
 7.2.8 
  
 Lärarlyft i mänskliga rättigheter 
  
 Utredningens förslag:  
 I fortbildningar ges arbetet med mänsk- liga rättigheter och värdegrunden ökat utrymme. Ett lärarlyft i mänskliga rättigheter som syftar till ökad kompetens i både sak och metod initieras av regeringen. 
 I skolans värld finns av naturliga skäl en mycket stor variation. När Skolinspektionen hösten 2012 rapporterade om 17 skolors arbete med demokrati och värdegrund kunde man konstatera att redan i denna lilla grupp av skolor var skillnaderna stora. Det finns i Sverige cirka 6 600 skolor (varav cirka 950 särskolor) och ingen skola är den andra riktigt lik. Det finns skolor som fungerar väl och 
 340 
  
 SOU 2012:74 
  
 Slutsatser och förslag 
  
 det finns skolor som fungerar mindre bra. Enskilda skolor kan också fungera väl i visa avseenden och mindre väl i andra. 
 Preston spelar en avgörande roll för hur en skola fungerar. Det är enligt Skolinspektionen ett tydligt resultat av forskning och av Skolinspektionens granskningar av skolor. Rektors roll och ansvar har också förtydligats i den nya skollagen och läroplanen. Samtidigt har Skolinspektionen i sin granskning av rektorernas ledarskap visat på stora brister (Skolinspektionen 2012c). 
 Ledarskapet är betydelsefullt för alla de mål som finns för skolans arbete, men inte minst för arbetet med demokrati och värdegrund och mot kränkande behandlingar. Här krävs för fram- gång en sammanhållen syn som genomsyrar hela skolan och all undervisning. Arbetet måste bedrivas långsiktigt och kontinuerligt. Brandkårsutryckningar när något händer kan rent av vara kontra- produktiva. 
 Att förmedla och förankra respekt för mänskliga rättigheter och samhällets grundläggande värden är, som det framhålls i direktiven till utredningen, vid sidan om kunskapsuppdraget skolans viktig- aste uppgift. Skolan är den enda institution i samhället som har ett uttryckligt uppdrag att fostra goda demokrater och samhällsmed- borgare. För att skolan ska lyckas med det uppdraget krävs ett för- stärkt pedagogiskt ledarskap. 
 Skolan förutsätts nå målet att fostra goda demokrater och sam- hällsmedborgare på två sätt. Det ena är att i olika ämnen förmedla kunskaper som är viktiga i sammanhanget. I till exempel samhälls- kunskapsämnet läggs stor vikt vid mänskliga rättigheter och kun- skaper om hur ett demokratiskt samhälle fungerar. Det andra sättet är genom att vara demokratisk. 
 Att en skola ska vara demokratisk kan ha flera innebörder. Demokratiska institutioner inom skolan kan vara en, till exempel elevråd där eleverna utser sina representanter eller elevmedverkan vid framtagande av likabehandlingsplaner. Men minst lika viktigt är vad man skulle kunna kalla en demokratisk kultur i klassrummen. Det innebär bland annat att eleverna har möjligheter att påverka undervisningens utformning, klassrumsmiljön och de gemensamma ordningsreglerna, att det råder ett öppet diskussionsklimat med hög kontroversacceptans, att eleverna uppmuntras att framföra åsikter och lära sig lyssna till andras, att läraren visar respekt för eleverna som individer och att eleverna visar respekt för läraren och för varandra, att eleverna övas i källkritik och kritisk granskning och att man har ett normkritiskt förhållningssätt för att synliggöra 
 341 
  
 Slutsatser och förslag 
  
 SOU 2012:74 
  
 konsekvenser av och maktdimensioner i rådande normer. Även för detta klassrumsklimat har rektorerna ytterst ett ansvar, men själv- fallet vilar här ett tungt ansvar på de enskilda lärarna. 
 Som jag tidigare har påpekat kan ett öppet diskussionsklimat innebära ett dilemma för lärarna. Det finns ingen garanti för att diskussioner där eleverna får tala fritt leder fram till konsensus om de grundläggande värderingar som skollag och läroplaner utgår ifrån är gemensamma. Häri ligger en utmaning för läraren. Att använda styrande frågor i öppen form, så kallade processfrågor, kan, som författarna till lärarhandlingen New Connexion framhål- ler, vara en väg. 
 En öppen diskussion kan således leda till kontroverser. Elever kan vilja utmana genom provocerande uttalanden. För läraren är det viktigt att kunna hantera sådana situationer, men erfarenheten visar att många lärare upplever det som svårt. Skolinspektionen noterar i sin kvalitetsgranskning av 17 skolors arbete med demo- krati och värdegrund att lärare många gånger undviker att följa upp sådana kommentarer från elever, som skulle kunna leda till dis- kussioner i känsliga ämnen (Skolinspektionen 2012a). Jämte finner i sin studie av en skola i kris att lärarna där ofta upplevt det som svårt att omsätta skrivningarna i skolans styrdokument i praktiskt arbete (Jämte 2012). 
 Av en rad forskningsrapporter och utvärderingar, men också personliga erfarenheter som i skolan verksamma har förmedlat till mig under utredningsarbetets gång, drar jag slutsatsen att rektorer och lärare behöver ett ökat stöd för att kunna leva upp till de för- väntningar som samhället har på dem. Det handlar för lärarnas del delvis om utveckling av deras sakkompetens, men framförallt om bättre metodstöd. 
 Utgångspunkten för denna utredning är arbetet mot främlings- fientlighet. Det arbetet är i skolans perspektiv en del av det vidare uppdraget att arbeta med demokrati och värdegrund och mot krän- kande behandling av elever. När ökat stöd till rektorer och lärare diskuteras bör detta alltså ses i ett sådant vidare sammanhang. 
 Sedan 2007 pågår en fortbildningssatsning för lärare kallad lärarlyftet. Det syftar till ämnesmässig kompetensutveckling, men omfattar inte stöd av det slag som jag här har identifierat som nöd- vändigt. Min slutsats är därför att det behövs ytterligare ett lärar- lyft, ett lärarlyft i mänskliga rättigheter. 
 Inom ramen för ett sådant bör det således finnas utrymme för utveckling av såväl sak- som metodkompetens. Jag har tidigare gett 
 342 
  
 SOU 2012:74 
  
 Slutsatser och förslag 
  
 exempel på metoder som kan vara värdefulla för lärare att tillägna sig: det arbetssätt som redovisas i New Connexion, ett åskådarper- spektiv när man undervisar med utgångspunkt i Förintelsen, ett normförmedlande förhållningssätt vid kontroverser och samtidigt ett normkritiskt förhållningssätt, deliberativa samtal, osv. 
 Om en sådan satsning ska ske inom givna resursramar, det vill säga genom omprioritering inom befintliga anslag, kan den inte bli särskilt omfattande. Självfallet är även en sådan mindre satsning bättre än ingenting, men om regeringen tar det uppdrag som sko- lorna har fått och de brister som olika utvärderingar har påvisat på allvar krävs en betydligt större satsning som tar i anspråk en del av det reformutrymme som regeringen kan komma att identifiera framöver. 
 En mer begränsad satsning inom ramen för givna resurser skulle kunna innebära att Skolverket ges i uppdrag att identifiera en prio- riterad målgrupp, till exempel  
 SO-lärare 
  i grund- och gymnasie- skolan, sätta upp en webbportal med litteratur, stödmaterial, föreläsningar, seminarier, exempel och övningar som lärare ute i landet kan ta del av och delta i, och att genomföra ett antal sammankomster, kanske  
 2–3 
  per år som kompletterar och fördjupar innehållet i webbportalen. En sådan satsning kan ske i samarbete med identifierade lokala initiativ och samordnas med existerande uppdrag som till exempel Skolverkets värde- grundsuppdrag (Regeringskansliet 2011). 
 Jag bedömer att en sådan begränsad satsning skulle kunna ske inom en kostnadsram på, säg, 10 miljoner kronor per år. Den bör kunna ske genom omprioriteringar inom utgiftsområde 16 Utbild- ning och universitetsforskning. 
 Samtidigt är det dock min bedömning att en sådan satsning är otillräcklig om regering och riksdag vill se någorlunda snabba och konkreta resultat av arbetet med mänskliga rättigheter, demokrati och värdegrund och mot kränkningar. Jag vill understryka att snabba resultat i detta sammanhang ändå handlar om flera år. Det skulle därför sakligt sett, med hänsyn till de mål som har beslutats och de behov som har identifierats, vara motiverat med en betydligt större satsning. En sådan kräver att regeringen är beredd att ta en del av det reformutrymme i anspråk som kan definieras för de kommande åren. 
 Jag föreslår att regeringen av detta reformutrymme avsätter 650 miljoner kronor under fem år för ett lärarlyft i mänskliga rättigheter. Rektor på landets skolor bör utse i genomsnitt tre 
 343 
 Slutsatser och förslag SOU 2012:74 
 lärare per skola som får möjlighet att gå den erbjudna fortbild- ningen och som får i uppdrag att förmedla kunskaperna till sina kolleger på skolan för att öka genomslaget. 
 Ersättningssystemet bör utformas enligt samma principer som i det pågående lärarlyftet. Utbildningens omfattning bör motsvara en högskoleutbildning på 15 poäng och genomföras i samarbete med högskolor och universitet. Det bör ankomma på Skolverket att närmare utforma ramarna för fortbildningen. Det är, som jag har framhållit, angeläget att utbildningen bidrar till utveckling av såväl sak- som metodkompetens, där tyngdpunkten bör ligga på det sistnämnda området. Syftet ska vara att lärare och fritidspersonal blir bättre rustade att hantera utmaningar i och utanför klass- 
  
 rummen. 
  
 Jag har beräknat ersättningen till utbildningsanordnaren 
  
 till 
  
 25 500 kronor per lärare och ersättningen till huvudmannen 
  
 till 
  
 7 500 kronor. Om tre lärare per skola ska kunna gå utbildningen inom en femårsperiod innebär det totalt cirka 20 000 lärare. Den totala kostnaden kan således beräknas till cirka 650 miljoner kronor under fem år eller 130 miljoner kronor per år. 
 Det är min bedömning att det behövs en satsning i den stor- leksordningen om regering och riksdag menar allvar med de mål som satts när det gäller arbetet för demokrati och värdegrund och mot kränkningar i den svenska skolan. 
  
 7.2.9 
  
 Skolinspektionen rapporterar om främlingsfientlighet i skolan 
  
 Utredningens förslag:  
 Skolinspektionen ges i uppdrag att inom ramen för sin fortlöpande tillsyn och kvalitetsgranskning redovisa erfarenheterna av arbetet med demokrati och värde- grundsfrågor och mot kränkningar i skolan. Redovisningen bör särskilt ta fasta på attityder till främlingsfientlighet och liknande former av intolerans bland elever och skolpersonal samt efterlevnad av regelverk och kvalitet i arbetet. Erfarenheterna från Skolinspektionens tillsyn och granskning bidrar därmed till att ge en samlad bild av hur attityderna utvecklas och hur arbetet i skolan fortlöper. Det bör uppdras åt Skolinspektionen att själv bedöma hur detta kan ske bland annat genom lämpliga 
 344 
  
 SOU 2012:74 
  
 Slutsatser och förslag 
  
 kompletteringar av de frågeenkäter som används i dess arbete med tillsyn och kvalitetsgranskning. 
 Skolinspektionen följer kontinuerligt arbetet i svenska skolor, bland annat arbetet med demokrati och värdegrund och mot kränk- ningar. En granskningsrapport om arbetet mot kränkningar lämnades 2009 (och följdes upp 2010) och en rapport om demo- krati och värdegrund 2012. 
 Inspektionens rapport om kränkningar från 2009 byggde på uppgifter insamlade under 2007 och 2008 i myndighetens tillsyns- rapporter. Sammanlagt utgjordes underlaget då av 1 500 grund- skolor och 200 gymnasieskolor. Urvalet var inte slumpmässigt men inspektionen bedömde att problembilden var så likartad i de grans- kade skolorna att det var rimligt att anta den gällde generellt. 2010 gjordes en uppföljningsrapport i 50 skolor (Skolinspektionen 2009, 2010). 
 Rapporten om arbetet med demokrati och värdegrund från hösten 2012 avser 17 skolor och är inte representativ. En av de frågor som riktades till eleverna i en skriftlig enkät handlar om förekomsten av rasism och främlingsfientlighet (Skolinspektionen 2012a). 
 Förutom sådana kvalitetsgranskningar utför Skolinspektionen reguljär tillsyn i skolorna. I princip ska tillsyn ske i varje skola vart femte år vilket således innebär att Skolinspektionen under en femårsperiod täcker in alla Sveriges skolor. Som ett led i tillsyns- arbetet görs en årlig enkät till elever, lärare och föräldrar. Den senaste enkäten som gjordes våren 2012 riktades till omkring 23 000 elever i stort jämnt fördelade mellan årskurs 5, årskurs 9 och andra året i gymnasiet. Svarsfrekvensen var i genomsnitt strax över 80 procent, något högre i årskurs 5 och några lägre i gymnasiet. I enkäten finns några frågor om kritiskt tänkande, mänskliga rättig- heter och kränkningar, men inte tillräckligt många för att kunna belysa de frågar som behandlas i den här utredningen (Skol- inspektionen 2012b). 
 Några svar från skolenkäten som är av intresse i detta samman- hang kan noteras. Såväl lärare som elever bedömer att det finns en hel del utrymme för diskussion och debatt. Nästan alla lärare anser att man i deras skola talar om mänskliga rättigheter men bara hälf- ten av eleverna. Proportionerna är ungefär desamma när det gäller etiska ställningstaganden. En relativt stor andel av eleverna anser 
 345 
  
 Slutsatser och förslag 
  
 SOU 2012:74 
  
 att man kan göra mer i skolan för att förhindra kränkningar. I enkäten i samband med kvalitetsgranskningen av arbetet med demokrati och värdegrund uppgav nästan alla lärare att alla i deras skola ställer upp på att det ska råda nolltolerans mot alla former av rasism och främlingsfientlighet samtidigt som en fjärdedel av eleverna uppger att sådan förekommer på deras skola. 
 Det är angeläget att regering och riksdag kan få en samlad bild av hur arbetet mot främlingsfientlighet och liknande former av in- tolerans fortlöper i skolan, och hur attityderna hos eleverna utvecklas, bland annat för att kunna bedöma vilka åtgärder som kan behöva sättas in. Det är dock naturligt att dessa aspekter infogas i ett större sammanhang där också andra av skolans uppgifter blir belysta, främst arbetet med demokrati och värdegrund och mot kränkningar. Men samtidigt är det angeläget att det finns specifika frågor som belyser just inställningen till och förekomsten av främ- lingsfientlighet och liknande former av intolerans. 
 Skolinspektionen bör därför få ett uppdrag att belysa dessa frå- gor inom ramen för sin tillsyn och särskilda granskning. För att kunna följa utvecklingen över tid och få en bild av utvecklingen i alla skolor bör i första hand Skolenkäten – den som görs som underlag för tillsynsarbetet – kompletteras med frågor som speci- fikt tar upp dessa problem. Skolinspektionen bör själv avgöra hur man inom ramen för ett allmänt uppdrag ska utforma dessa frågor och hur analyser ska genomföras. Inspektionen bör lämpligen sam- råda med DO vid utformningen av sina enkäter. 
  
 7.2.10 
  
 Hatbrott uppmärksammas av de lokala brottsförebyggande råden 
  
 Utredningen föreslår:  
 Regeringen träffar en överenskommelse med Sveriges Kommuner och Landsting om att rekommendera kommunerna att i de lokala brottsförebyggande råden uppmärk- samma förekomsten av hatbrott. 
 Regeringen ger i uppdrag till berörda myndigheter i rätts- väsendet att vidta åtgärder som säkerställer att hatbrott kan följas genom rättsprocessen och att det därmed kan tas fram statistik av högre kvalitet. 
 346 
  
 SOU 2012:74 
  
 Slutsatser och förslag 
  
 Hatbrott har fått ökad uppmärksamhet sedan millennieskiftet för drygt tio år sedan i såväl Sverige som Europa. Jag har tidigare redo- visat vad hatbrott är och statistik över sådana. Enligt den nationella trygghetsundersökning som Brottsförebyggande rådet (Brå) genom- för är det varje år drygt 100 000 personer som utsätts för 180 000 brott som de bedömer ha sådana motiv som gör dem till hatbrott. 
 En knapp tredjedel av brotten anmäls enligt uppgiftslämnarna till polisen och polisen i sin tur registrerar en bråkdel av dessa som hatbrott. När Brå granskar polisens registrering finner man ändå att bara en tredjedel av de brott som registrerats som hatbrott kan bedömas vara sådana. Å andra sidan hittar Brå vid granskning av alla polisanmälningar sådana som borde ha registrerats som hat- brott, men där så inte har skett. Jag kan konstatera att det före- kommer ett stort antal brott där brottsoffren bedömer att motiven är sådana att de kan klassificeras som hatbrott. Samtidigt är den statistik som finns osäker och bristfällig. Det antal hatbrott som redovisas i Brå:s statistik får ses som minimiskattningar. Det saknas i praktiken också möjligheter att följa upp vad som händer med de anmälda brotten i den fortsatta rättsliga processen. 
 Inom polisen pågår för närvarande en översyn och omläggning av registreringssystemet. Det är angeläget att den resulterar i tyd- ligare rutiner för vad som ska registreras som hatbrott. Det är också angeläget med en tydligare registrering hos åklagare och domstolar för att det ska bli möjligt att följa ärendena genom rätts- systemet. Som redovisats pågår hos Åklagarmyndighetens särskilda utvecklingscentrum med ansvar för bland annat hatbrott och frågor om mänskliga rättigheter med anknytning till straffrätten ett pro- jekt som syftar till att skapa verktyg för att kunna identifiera hat- brottsärenden i myndighetens system på ett bättre sätt. Det är angeläget att dessa olika utvecklingsprojekt påskyndas. Regeringen bör ge tydliga uppdrag till berörda parter att skapa rutiner som leder till att ärendena kan följas genom rättssystemet och till att en pålitlig statistik kan upprättas. 
 Inom polisen är det främst polismyndigheterna i Stockholm och Skåne som har visat ett intresse för hatbrott och avdelat särskilda personalresurser för att arbeta med dessa frågor. Jag har tidigare i korthet redovisat det arbete som sker vid den särskilda hatbrott- gruppsenheten i Stockholms polisdistrikt, vilken är den enda av sitt slag i landet. Det finns ett stort behov av att sprida kunskaper om vad hatbrott till fler, både inom polisen och i kommunerna. 
 347 
  
 Slutsatser och förslag 
  
 SOU 2012:74 
  
 I cirka 90 procent av kommunerna finns lokala brottsförebyg- gande råd eller liknande sammanslutningar där kommuner och polis samverkar om gemensamma frågor. Det finns starka skäl mot bakgrund av vad jag redovisat att uppmärksamma hatbrotten i dessa råd. Regeringen bör därför komma överens med Sveriges Kommuner och Landsting om en rekommendation till kommu- nerna att aktualisera frågan i de lokala brottsförebyggande råden. Syftet bör vara att säkerställa att de som medverkar i råden har kunskaper om hatbrott och har möjligheter att ge råd och stöd till dem som råkar ut för hatbrott, till exempel om hur man kan anmäla sådana till polisen. Insatsen kan ses som ett led i att tillmötesgå ECRI:s rekommendation att höja medvetandegraden om straff- lagens bestämmelser på denna punkt (även om rekommendationen framförallt avser rättsväsendet). 
 348 
  
 SOU 2012:74 
  
 Slutsatser och förslag 
  
 Referenser 
 Lagar och förordningar 
 Lagen om Diskrimineringsombudsmannen (2008:568). Diskrimineringslagen (2008:567). 
 Förordning (2008:1401) med instruktion för Diskriminerings- ombudsmannen. 
 Förordning (2008:62) om statsbidrag till verksamheter mot rasism och liknande former av intolerans. 
 Förordning (2007:1197) med instruktion för Forum för levande historia. 
 Förordning (2007:825) med länsstyrelseinstruktion. 
 Publikationer 
  
 Johnson, Moss, 2000.  
 Den föreställda gemenskapen. Reflexioner kring nationalismens ursprung och spridning 
 . Daidalos. 
  
 West, Gates, 2006.  
 Cosmopolitanism. Ethics in a world of strangers 
 . Penguin. 
  
 Hutchinson, Alvarez, 2005.  
 Gryning över Miller. Hur människan blev människa 
 . Ordfront. 
  
 Richards, Johnson, 1991.  
 Jeg er ikke rasist, men . Hvordan får vi våre meninger om innvandrere og innvandring?.  
 Gyldendal. 
  
 Catomeris, Jenkins, 2004.  
 Det ohyggliga arvet. Sverige och främ- lingen genom tiderna 
 . Ordfront. 
  
 Dir 2012:80,  
 Aktiva åtgärder för att förebygga diskriminering och främja lika rättigheter och möjligheter 
 . Regeringskansliet Arbets- marknadsdepartementet. 
  
 Dir 2012:57,  
 Ett effektivare arbete för att förebygga våldsbejakande extermism.  
 Regeringskansliet Justitiedepartementet. 
  
 DO (Diskrimineringsombudsmannen), skrivelse till regeringen  
 2012-06-25, 
  ärende LED 2012/54. 
  
 Ds 2000:43,  
 Begreppet invandrare – användningen i myndigheternas verksamhet 
 . Regeringskansliet Kulturdepartementet. 
  
 Solis, Ibarra, 2012.  
 En etnisk tackling mot komptakt försvar? En kunskapsöversikt om idrott och etnicitet 
 , i Vem platsar i laget? En antologi om idrott och etnisk mångfald. Centrum för idrotts- forskning. 
  
 349 
  
 Slutsatser och förslag 
  
 SOU 2012:74 
  
 Rodriguez, Harris, 2011.  
 Islamofobi 
 . Rodriguez. 
  
 Yang, Mann, 2006.  
 Det rena landet. Om konsten att uppfinna sina förfäder 
 . Prisma. 
  
 Hagström, Mirjam & Kartläggning, analys och förslag till förbättringar 
 – slutbetänkande. [41] 
 Kvinnor och barn i rättens gränsland. [45] 
 Folkbildningens samhällsvärden 
 – En ny modell för statlig utvärdering[72] 
 Miljödepartementet 
 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2012 
 – långsiktig säkerhet, haverier och global utblick. [7] 
 Plan för framtagandet av en strategi för långsiktigt hållbar markanvändning. [15] 
 Mål för rovdjuren. [22] 
 Minska riskerna med farliga ämnen! Strategi för Sveriges arbete för en giftfri miljö. [38] 
 Mot det hållbara samhället – resurseffektiv avfallshantering. [56] 
 Näringsdepartementet 
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt 
 – den mjuka infrastrukturen på väg. [18] Nationella patent på engelska? [19] 
 Här finns mer att hämta –  
 it-användningen 
  i småföretag. [21] 
 Färdplan för framtiden 
 – en utvecklad flygtrafiktjänst. [27] 
 Vägar till förbättrad produktivitet och innovationsgrad i anläggningsbranschen + Bilagedel. [39] 
 Dammsäkerhet 
 Tydliga regler och effektiv tillsyn. [46] 
 Återvinning av fartyg 
 – underlag för ratificering av Hong Kong- konventionen. [54] 
 Små företag – stora möjligheter med it. [63] 
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt 
 – förstärkt samordning av förvaltningsgemensamma tjänster. [68] 
 Ökad och säkrare cykling – en översyn av regler ur ett cyklingsperspektiv. [70] 
 Undersökningstillstånd och arbetsplaner. [73] 
 Kulturdepartementet 
 Att angöra en kulturbrygga 
 – för stöd till nyskapande kultur. [16] Mindre våld för pengarna. [23] Kulturmiljöarbete i en ny tid. [37] 
 Stöd till dagstidningar på samiska och meänkieli. [58] 
 Nya villkor för public service. [59] Läsandets kultur. [65] 
 Arbetsmarknadsdepartementet 
 Kompletterande regler om personuppgifts- behandling på det arbetsmarknadspolitiska området. [4] 
 Förmån och fälla – nyanländas uttag av föräldrapenning. [9] 
 Sänkta trösklar – högt i tak 
 Arbete, utveckling, trygghet. [31] 
 Uppsägningstvister. En översyn av regelverket kring tvister i samband med uppsägning av arbetstagare. [62] 
 Med rätt att delta. Nyanlända kvinnor och anhöriginvandrare på arbetsmarknaden. [69] 
 Främlingsfienden inom oss + Bilagedel. [74] 
 Läsarnas marknad, marknadens läsare 
 – en forskningsantologi. [10]