sou 2013 80  
 Ett minskat och förenklat uppgiftslämnande för företagen 
 Betänkande av Uppgiftslämnarutredningen 
 Stockholm 2013 
 SOU 2013:80 
 SOU och Ds kan köpas från May kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar May Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst 106 47 Stockholm 
 Orderfax:  
 08-598 
  191 91 Ordertel:  
 08-598 
  191 90  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se Internet: www.fritzes.se 
 Svara på remiss – hur och varför. Statsrådsberedningen (SB PM 2003:2, reviderad  
 2009-05-02) 
  
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som ska svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på http://www.regeringen.se/remiss 
 Textbearbetning och layout har utförts av Regeringskansliet, FA/kommittéservice. 
 Omslag: Clayton. 
 Tryckt av Clayton. 
 Stockholm 2013 
 ISBN  
 978-91-38-24048-9 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet Miranda 
 Genom regeringsbeslut den 26 april 2012 bemyndigades statsrådet Miranda att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att presen- tera ett förslag som innebär att uppgifter som lämnas från företagen till statliga myndigheter som regel endast ska behöva lämnas en gång och till ett ställe. 
 Samma dag förordnades professor Harris som särskild utredare. 
 Till experter förordnade statsrådet Miranda den 11 juni sam- ma år t.f. kanslichefen Ruiz, processansvarige Williamson, sakkunnige Prince, rättssakkunnige Walker, rättsliga experten Jensen, juristen Rivera, rättssakkunnige Taylor, avdelningschefen Silva, kanslirådet Swanson, områdesexperten  
 Roman och ämnessakkunnige Ibarra. Den 19 november samma år förordnades verksjuristen Sanchez till expert. 
 Till sekreterare förordnades jur.kand. Newton fr.o.m. den 1 juni 2012 och kammarrättsassessor Adams fr.o.m. den 1 september samma år. 
 Prince entledigades den 1 juli 2013, och sakkunnige Salas samt kanslirådet Foster förordnades som experter samma dag. Ibarra entledigades den 20 september 2013, och ämnessakkunnige Baker förordnades som expert samma dag. 
 Utredningen har antagit namnet Uppgiftslämnarutredningen. Utredningens delredovisning (dnr 2013/4) lämnades till regeringen 
 i mars 2013. 
 Utredningen överlämnar härmed sitt betänkande Ett minskat och förenklat uppgiftslämnande för företagen (SOU 2013:80). 
 Utredningens uppdrag är härmed slutfört. 
 Stockholm i november 2013 
 Harris 
 / Adams 
 Newton 
 Innehåll 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 11 
  
 Summary .......................................................................... 
  
 19 
  
 1 
  
 Författningsförslag...................................................... 
  
 27 
  
 Förslag till förordning (2013:000) om företagens 
  
 uppgiftslämnande .............................................................................. 
  
 27 
  
 2 
  
 Vårt uppdrag och arbete.............................................. 
  
 33 
  
 2.1 
  
 Utredningens uppdrag............................................................. 
  
 33 
  
 2.2 
  
 Utredningens arbete ................................................................ 
  
 34 
  
 2.3 
  
 Använda begrepp och termer .................................................. 
  
 36 
  
 3 
  
 Tidigare utredningar och pågående arbeten 
  
 om företagens uppgiftslämnande ................................. 
  
 39 
  
 3.1 
  
 Förslag till ett samordnat uppgiftskravsregister för 
  
 företagsdata .............................................................................. 
  
 39 
  
 3.2 
  
 Bolagsverkets Förslag till minskat uppgiftslämnande för 
  
 företag....................................................................................... 
  
 40 
  
 3.2.1 Bolagsverkets förslag om samråd................................. 
  
 41 
  
 3.2.2 Bolagsverkets förslag om samordning......................... 
  
 42 
  
 3.2.3 Bolagsverkets förslag om definitionsfunktionen 
  
 (referensregister) .......................................................... 
  
 42 
  
 3.2.4 Bolagsverkets förslag om information ........................ 
  
 43 
  
 3.2.5 Bolagsverkets förslag om statistik ............................... 
  
 43 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2013:80 
  
 3.3 
  
 Uppdrag att genomföra insatser för att möjliggöra ett 
  
 framtida förenklat och minskat uppgiftslämnande ................ 
  
 44 
  
 4 
  
 Förvaltningspolitik,  
 it-politik, 
  strategier och initiativ ....... 
  
 45 
  
 4.1 
  
 Förvaltningspolitiskt reformarbete......................................... 
  
 45 
  
 4.2 
  
 E-förvaltningsstrategi............................................................... 
  
 46 
  
 4.3 
  
 E-delegationen.......................................................................... 
  
 47 
  
 4.4 
  
 E-legitimationsnämnden.......................................................... 
  
 47 
  
 4.5 
  
 Informationshanteringsutredningen....................................... 
  
 48 
  
 4.6 
  
 PSI-utredningen ....................................................................... 
  
 49 
  
 4.7 
  
 Utvecklingsmyndigheterna...................................................... 
  
 49 
  
 4.8 
  
 Verksamt.se............................................................................... 
  
 50 
  
 5 
  
 Kartläggning av företags uppgiftslämnande 
  
 till 14 myndigheter ..................................................... 
  
 53 
  
 5.1 
  
 Utvalda resultat från kartläggningen 2012.............................. 
  
 54 
  
 5.2 
  
 Herman resultat från kartläggningen 2013.............................. 
  
 55 
  
 5.3 
  
 Potential för minskat och förenklat uppgiftslämnande 
  
 m.m............................................................................................ 
  
 62 
  
 6 
  
 Gällande rätt .............................................................. 
  
 65 
  
 6.1 
  
 Tryckfrihetsförordningen........................................................ 
  
 65 
  
 6.1.1 
  
 Begränsningsregelns närmare innebörd....................... 
  
 67 
  
 6.2 
  
 Offentlighets- och sekretesslagen........................................... 
  
 68 
  
 6.2.1 
  
 Allmänt om sekretess.................................................... 
  
 68 
  
 6.2.2 
  
 Överföring av sekretess ................................................ 
  
 69 
  
 6.3 
  
 Regeringsformen och skyddet för den personliga 
  
 integriteten................................................................................ 
  
 72 
  
 6.3.1 Ett förstärkt grundlagsskydd ....................................... 
  
 73 
  
 6.4 
  
 Personuppgiftslagen och de särskilda 
  
 registerförfattningarna ............................................................. 
  
 74 
  
 6 
  
 SOU 2013:80 
  
 Innehåll 
  
 6.4.1 
  
 Personuppgiftslagen ..................................................... 
  
 74 
  
 6.4.2 
  
 Registerförfattningar .................................................... 
  
 76 
  
 6.5 Arkiv och gallring .................................................................... 
  
 77 
  
 6.6 
  
 Lagen om valfrihetssystem i fråga om tjänster för 
  
 elektronisk identifiering .......................................................... 
  
 78 
  
 7 
  
 Inledande överväganden.............................................. 
  
 81 
  
 7.1 
  
 Myndigheter och förvaltningens struktur.............................. 
  
 81 
  
 7.2 
  
 En gång och till ett ställe ......................................................... 
  
 83 
  
 7.3 
  
 Hur sker uppgiftslämnandet till myndigheterna ................... 
  
 87 
  
 7.4 
  
 Uppgifter som ofta krävs vid ett uppgiftslämnande.............. 
  
 90 
  
 7.5 
  
 Ansvaret mellan myndigheter och uppgiftslämnaren............ 
  
 98 
  
 7.6 
  
 Hur ska myndigheterna använda uppgifterna ur 
  
 företagsregistret? ..................................................................... 
  
 99 
  
 7.7 
  
 Anslutna myndigheters möjlighet att behandla aviserade 
  
 uppgifter ................................................................................. 
  
 101 
  
 8 
  
 Allmänt om registret över uppgiftskrav och listor 
  
 över uppgiftskrav...................................................... 
  
 103 
  
 8.1 
  
 Specifikt om registret över uppgiftskrav .............................. 
  
 103 
  
 8.1.1 
  
 Syfte............................................................................. 
  
 103 
  
 8.1.2 Vad som ska registreras (uppgiftskrav)..................... 
  
 105 
  
 8.1.3 Uppgiftskrav riktas mot företag och 
  
 näringsidkare............................................................... 
  
 107 
  
 8.1.4 Vem ska anmäla och beskriva uppgiftskraven........... 
  
 110 
  
 8.1.5 
  
 Beslut om samordning................................................ 
  
 113 
  
 8.2 
  
 Att  
 göra-listor..................................................................... 
  
 116 
  
 9 
  
 Sammanfattande målbild .......................................... 
  
 121 
  
 9.1 
  
 En samordningsorganisation och en 
  
 Företagsdatamyndighet ......................................................... 
  
 121 
  
 9.2 Ett register över uppgiftskrav ............................................... 
  
 122 
  
 7 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2013:80 
  
 9.3 
  
 En Servicetjänst ...................................................................... 
  
 122 
  
 9.3.1 Uppgiftskravslistor ..................................................... 
  
 122 
  
 9.3.2 Användning av det allmänna företagsregistret.......... 
  
 123 
  
 9.4 
  
 Samordnings- och återanvändningspotential........................ 
  
 124 
  
 9.5 
  
 Fasindelat genomförande....................................................... 
  
 125 
  
 10 En prototyp för minskat och förenklat 
  
 uppgiftslämnande..................................................... 
  
 127 
  
 10.1 
  
 Inloggning............................................................................... 
  
 128 
  
 10.1.1 Autentisering............................................................... 
  
 128 
  
 10.1.2 Auktorisering .............................................................. 
  
 129 
  
 10.2 
  
 Centrala användningsfall för företagaren ............................. 
  
 130 
  
 10.2.1 Uppgifter ..................................................................... 
  
 130 
  
 10.2.2 Att göra........................................................................ 
  
 133 
  
 10.2.3 Ansök / anmäl ............................................................. 
  
 137 
  
 10.3 
  
 Simulerade  
 e-tjänster.............................................................. 
  
 138 
  
 10.4 
  
 Centrala användningsfall för myndigheter ........................... 
  
 140 
  
 10.4.1 Administrera krav ....................................................... 
  
 141 
  
 10.4.2 Gallra uppgifter ........................................................... 
  
 143 
  
 11 
  
 Rättsliga överväganden.............................................. 
  
 145 
  
 11.1 
  
 Juridisk vägledning för verksamhetsutveckling inom 
  
 e-förvaltningen ....................................................................... 
  
 145 
  
 11.1.1 Servicetjänsten i förhållande till  
 E-delegationens 
  
 vägledning.................................................................... 
  
 150 
  
 11.2 
  
 Behov av sekretess hos Företagsdatamyndigheten .............. 
  
 155 
  
 11.3 
  
 Behandlar Företagsdatamyndigheten personuppgifter........ 
  
 162 
  
 11.3.1 Avvägning mellan Företagsdatamyndighetens 
  
 behov av personuppgifterna och skyddet för den 
  
 personliga integriteten ................................................ 
  
 163 
  
 11.3.2 Personuppgiftsansvar och ändamålen med 
  
 personuppgiftsbehandlingen ...................................... 
  
 164 
  
 11.3.3 Personuppgiftslagen eller en ny lagstiftning ............. 
  
 166 
  
 11.3.4 Känsliga personuppgifter............................................ 
  
 167 
  
 11.3.5 Rättelse och skadestånd.............................................. 
  
 168 
  
 8 
  
 SOU 2013:80 
  
 Innehåll 
  
 11.3.6 Gallring........................................................................ 
  
 169 
  
 11.4 
  
 Juridisk analys av användningsfall......................................... 
  
 171 
  
 11.4.1 Analyserade rättsområden.......................................... 
  
 171 
  
 11.4.2 Särskilt om några användningsfall ............................. 
  
 172 
  
 12 
  
 Organisation och finansiering .................................... 
  
 173 
  
 12.1 
  
 Organisation........................................................................... 
  
 173 
  
 12.2 
  
 Finansiering............................................................................ 
  
 177 
  
 13 
  
 Konsekvenser........................................................... 
  
 181 
  
 13.1 
  
 Konsekvensutredning ............................................................ 
  
 181 
  
 13.2 
  
 Kostnader för att genomföra förslagen ................................ 
  
 184 
  
 13.3 
  
 Kostnader för  
 IT-infrastruktur ............................................. 
  
 185 
  
 13.4 
  
 Kostnader för myndigheterna............................................... 
  
 187 
  
 13.5 
  
 Samhällsekonomiska konsekvenser ...................................... 
  
 188 
  
 14 
  
 Författningskommentar ............................................. 
  
 195 
  
 Förslaget till förordning (2013:000) om företagens 
  
 uppgiftslämnande ............................................................................ 
  
 195 
  
 Bilagor 
  
 1 
  
 Kommittédirektiv 2012:35 .................................................... 
  
 207 
  
 2 
  
 Kommittédirektiv 2013:51 .................................................... 
  
 219 
  
 3 
  
 Promenoria – Egna utrymmen inom  
 e-förvaltningen ......... 
  
 221 
  
 4 
  
 IT-systemstruktur 
  och  
 IT-relaterade 
  kostnader för 
  
 gemensamt uppgiftslämnande............................................... 
  
 247 
  
 5 
  
 Slutrapport – prototyp Uppgiftslämnarutredningen........... 
  
 283 
  
 6 
  
 Juridisk analys av användningsfall......................................... 
  
 307 
  
 9 
 Sammanfattning 
 Utredningen ska presentera förslag som innebär att uppgifter som lämnas från företagen till statliga myndigheter som regel endast ska behöva lämnas en gång och till ett ställe. De uppgifter som avses är sådana där själva uppgiftslämnandet har sin grund i lag, förordning eller myndighetsföreskrift. I uppdraget ingår att redovisa bland annat de rättsliga och tekniska förutsättningarna för att skapa ett system där uppgifter kan användas av flera myndigheter och som leder till informationsutbyte mellan myndigheterna. Bolagsverkets rapport Förslag till minskat uppgiftslämnande för företag (AD  
 62-1047/2008) 
  om hur företagens uppgiftslämnande till statliga myndigheter skulle kunna minska ska ligga till grund för arbetet. 
 Utredningen har den 4 mars 2013 lämnat en delredovisning om- fattande ett preliminärt förslag för hur vissa uppgifter som lämnas från företagen till statliga myndigheter som regel endast ska behöva lämnas en gång och till ett ställe, en redogörelse för hur samordning- en av det fortsatta arbetet med att minska och förenkla företagens uppgiftslämnande kan organiseras m.m., samt en redovisning av kost- naden för att genomföra de preliminära förslagen. 
 Utredningens inledande överväganden 
 En central utgångspunkt för utredningen, som återspeglas i det slut- liga förslaget om ett minskat och förenklat uppgiftslämnande, är det stora antalet statliga myndigheter samt att det finns betydande olik- heter i hur uppgiftslämnandet från företagen till varje enskild myn- dighet är ordnat. 
 Det är för utredningen inget självändamål att försöka likrikta myndigheternas olika tekniska system och rutiner. Inom ramen för ett arbete med att minska och förenkla företagens uppgiftslämnande kommer det emellertid att vara nödvändigt att göra vissa anpass- 
 11 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2013:80 
  
 ningar av myndigheternas befintliga rutiner och tekniska system vad gäller ärendehandläggning m.m. för att uppnå det övergripande målet. 
 För att myndigheterna effektivt ska kunna bedriva ett arbete med att minska och förenkla uppgiftslämnandet för företagen krävs att detta är en uppgift som har hög prioritet i myndighetens dagliga verk- samhet. Erfarenhetsmässigt har det visat sig att en kraftfull ledning och tydlig styrning av arbetet på alla nivåer är en avgörande faktor för att insatserna ska ge resultat. 
 En uttalad målsättning med utredningens arbete är som sagt att företagen som huvudregel bara ska behöva lämna uppgifterna en gång och till ett ställe. Det innebär att det ska finnas en väg – eller en dörr 
 – in för företagen som ska lämna uppgifter. Vårt arbete har därför fokuserat på det inledande mötet (kontaktytan, gränssnittet) mellan företag och myndighet. Vidar bedömer vi att ansatsen med en väg in bör bygga på i huvudsak  
 e-tjänster. 
  
 Som en konsekvens av detta föreslår vi att det etableras en Servicetjänst som ska fungera som en samlad ingång till myndighe- ternas  
 e-tjänster 
  som rör företag och företagande. Inom ramen för Servicetjänsten ska det dock inte ske någon ärendehandläggning. 
 Myndigheterna ska vara skyldiga att ansluta sina  
 e-tjänster 
  (ärende- tjänster) till Servicetjänsten. Servicetjänsten ska inte vara obligatorisk för företagen att använda utan de kan vända sig direkt till respektive myndighets  
 e-tjänst 
  eller fullgöra uppgiftsskyldigheten på annat sätt om det är möjligt. 
 Erfarenhetsmässigt strävar myndigheterna efter att uppgiftsläm- nandet ska vara fullgjort genom den första kontakten. Förenklings- arbetet bör därför fokusera på identifikations- och kontaktuppgifter samt andra grundläggande uppgifter om företagen som myndigheter ofta frågar efter vid ett uppgiftslämnande. Sådana uppgifter som ofta efterfrågas bör på ett enkelt och snabbt sätt samordnas mellan myn- digheterna inom ramen för Servicetjänsten så att företagen inte be- höver återupprepa dem. 
 I ett inledande steg bör det allmänna företagsregistret – som sam- lat registerför uppgifter om företagen – utvecklas och användas som en källa till grundläggande uppgifter om företagen. Det allmänna före- tagsregistret bör knytas till Servicetjänsten. Detta sker genom att Servicetjänsten ska avisera uppgifterna i företagsregistret om ett en- skilt företag till den myndighet som företaget lämnar uppgifter till via Servicetjänsten. 
 Aviseringen av grundläggande uppgifter sker bara som en service till myndigheten och uppgiftslämnaren. Aviseringen av uppgifter är 
 12 
  
 SOU 2013:80 
  
 Sammanfattning 
  
 inte avsedd att påverka det juridiska förhållandet mellan uppgifts- lämnaren och den myndighet som har författningsstödet för upp- giftskravet. 
 För att Servicetjänsten ska resultera i ett minskat och förenklat uppgiftslämnande för företagen ska myndigheterna vara skyldiga att anpassa sina  
 e-tjänster 
  så att de uppgifter som kommer att aviseras genom Servicetjänsten kan användas av respektive  
 e-tjänst. 
  
 Myndigheterna måste vidare som ett led i arbetet med att minska och förenkla företagens uppgiftslämnande systematiskt och regelbun- det gå igenom varje uppgiftskrav och noga överväga vilka grundläg- gande uppgifter om företaget som är nödvändiga för myndighetens handläggning och om dessa verkligen måste lämnas av företagaren. 
 Personuppgiftslagen (1998:204) och/eller tillämpliga registerför- fattningar gör att många myndigheter inte får behandla samtliga de uppgifter om ett företag som finns i det allmänna företagsregistret. Den grundläggande informationen om företagen som aviseras via Servicetjänsten måste därför anpassas till vad som är tillåtet hos mot- tagande myndighet. 
 Uppgiftskravsregister 
 Ett Uppgiftskravsregister har en avgörande roll att spela när det gäller att skapa förutsättningar för samordning och informations- utbyte mellan myndigheter och ge tillgång till tillförlitlig statistik över företagens uppgiftslämnande. 
 Därutöver utgör regisistret över uppgiftskrav en central kompo- nent i Servicetjänsten. När myndigheterna inventerar sina uppgifts- krav kommer de att för vart och ett av kraven tvingas att ta ställning till vilka av de grundläggande uppgifter, som aviseras genom Service- tjänsten, som är nödvändiga för handläggningen av ärendet i fråga. 
 Med uppgiftskrav avses författningsbaserade krav riktade mot företag att lämna uppgifter till myndigheter under regeringen. Upp- giftskraven följer närmare av lag, förordning eller myndighetsföre- skrift. Ett uppgiftskrav kan leda till att flera olika uppgifter behöver lämnas in. Uppgiftslämnande kan ske med viss regelbundenhet eller efter en viss händelse. 
 Med företag och näringsidkare avses fysisk eller juridisk person som bedriver näringsverksamhet i Sverige. I begreppet innefattas även fysiska eller juridiska personer som avser att bedriva näring, vilande 
 13 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2013:80 
  
 företag samt företag och näringsidkare som är i processen att av- veckla näringsverksamheten. 
 Den myndighet som företag fullgör ett uppgiftskrav gentemot ska anmäla och beskriva uppgiftskravet till den myndighet som an- svarar för registret över uppgiftskrav, dvs. den av utredningen före- slagna Företagsdatamyndigheten. 
 Företagsdatamyndigheten som ansvarar för registret över uppgifts- krav får meddela närmare föreskrifter om vilken information som ska ges in. 
 Det bör inte föreskrivas några inskränkningar i rätten att samla in uppgifter från företagen vid utebliven eller ofullständig anmälan av uppgiftskrav. Företagsdatamyndigheten bör inte få besluta om att myndigheter ska avstå från att samla in uppgifter från företag och inte heller få besluta om krav på samordning av uppgifter mellan myndigheter. 
 Om företagen lämnar samma eller likande uppgift till flera myn- digheter och myndigheterna inte vidtar några gemensamma åtgärder för att underlätta eller begränsa företagens uppgiftslämnande får Företagsdatamyndigheten uppmana myndigheterna att samverka. Företagsdatamyndigheten har ingen möjlighet tvinga myndigheterna att vidta några specifika åtgärder. De myndigheter till vilken upp- maningen riktas ska dock redovisa vilka åtgärder som vidtagits i an- ledning av uppmaningen. 
 Informationen i Uppgiftskravsregistret kan användas för att i Servicetjänsten visa vilka uppgiftskrav som är aktuella för företag inom en viss bransch. Genom att skapa Att  
 göra-listor 
  som anpassas till det enskilda företaget ges företagen betydligt bättre överblick över vilka uppgiftskrav som ett enskilt företag har att fullgöra. Även myn- digheterna skulle dra nytta av Att  
 göra-listor 
  om företagen i större utsträckning fullgör sina uppgiftskrav i rätt tid. För att kunna skapa Att  
 göra-listor 
  måste det fortsättningsvis kartläggas om myndigheter- na har kunskap om vilka företag som ska fullgöra ett visst uppgifts- krav så att det går att skapa rättvisande listor för ett enskilt företag. 
 I kapitel 9 beskrivs utrednigningens sammanfattande målbild. Utredningen har även tagit fram en prototyp utifrån den samman- fattande målbilden. Prototypen beskrivs i kapitel 10. 
 14 
  
 SOU 2013:80 
  
 Sammanfattning 
  
 Rättsliga frågor 
 Servicetjänsten aktualiserar en mängd olika rättsliga frågor. De regel- verk som framförallt drar till sig uppmärksamhet i detta samman- hang är tryckfrihetsförordningen, offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), personuppgiftslagen (1998:204) och de särskilda register- författningarna samt arkivlagen (1990:782). 
 I tillägg till en sedvanlig genomgång av gällande rätt tar den juri- diska analysen sin utgångspunkt i den vägledning för verksamhets- utveckling som  
 E-delegationens 
  fastställde i juni 2013. Vägledningens syfte är att beskriva och förklara för området centrala juridiska frågor, presentera vissa typer av tekniska lösningar (s.k.  
 it-arkitekturer) 
  för att slutligen kombinera juridik och teknik på ett rättsenligt och lämp- ligt sätt. 
 I vägledningen definieras ett antal för  
 e-förvaltningen 
  centrala begrepp med  
 it-tjänster 
  som bas. Vårt förslag till Servicetjänst har i enlighet med vägledningens begreppsapparat inslag av såväl bastjänst- er, ärendetjänster och presentationstjänster. De  
 it-tjänster 
  som utgör Servicetjänsten kommer dock inte leda till att ärenden initieras eller att något uppgiftslämnande fullgörs utan detta sker som i dag hos respektive myndighet. I vår föreslagna infrastruktur ställs det därför något andra krav på tjänsternas uppbyggnad jämfört med de tjänst- er som  
 E-delegationens 
  vägledning i första hand tar sikte på. 
 De  
 it-tjänster 
  som utgör Servicetjänsten inkluderar inte något s.k. eget utrymme som är en förutsättning för de tjänster som beskrivs i vägledningen. Det i vägledningen beskrivna egna utrymmet grundar sig på undantaget i 2 kap. 10 § första stycket tryckfrihetsförord- ningen som innebär att handling som förvaras hos en myndighet en- dast som led i teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annans räkning inte anses som allmän handling hos den myndigheten. 
 En utgångspunkt för utredningen är att användarnas myndighets- kontakter inte i större utsträckning än i dag bör kunna kartläggas genom den föreslagna infrastrukturen. Om företagen upplever att de på ett negativt vis kartläggs när de använder Servicetjänsten riskerar användandet att minska och de positiva effekterna både för före- tagen och myndigheterna att gå förlorade. 
 Innan den slutliga tekniska lösningen för Servicetjänsten och en första kartläggning av specifikt vilka uppgiftskrav som ska inkluderas i Att  
 göra-listan 
  är det svårt att ta ställning till frågan om sekretess. Vi lämnar därför inte några förslag i denna del. 
 15 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2013:80 
  
 Frågan om behovet av sekretess inom ramen för Servicetjänsten bör därför istället analyseras inom ramen för det fortsatta arbetet med att genomföra våra förslag.Företagsdatamyndigheten kommer att behandla personuppgifter men myndighetens behandling av per- sonuppgifter går att förena med kraven på skydd mot kränkning av den personliga integriteten. Företagsdatamyndigheten föreslås få be- handla personuppgifter bara i den utsträckning som krävs för att kunna driva Servicetjänsten. Företagsdatamyndigheten har inte behov av att behandla känsliga personuppgifter. Vid den tekniska utform- ningen av Servicetjänsten bör läggas stor vikt vid att myndigheten inte samlar in eller på annat sätt behandlar känsliga personuppgifter. 
 Organisation, finansiering och samhällsekonomiska effekter 
 Det bör inrättas en ny myndighet – Företagsdatamyndigheten – med den överordnade uppgiften att verka för att uppnå regeringens mål att minska och förenkla uppgiftslämnandet för företagen. 
 Företagsdatamyndigheten ska genom samråd och tillsyn bidra till att underlätta företagens uppgiftslämnande. 
 Företagsdatamyndigheten ska ansvara för Uppgiftskravsregistret och Servicetjänsten. 
 Till Företagsdatamyndigheten ska knytas ett råd med av rege- ringen utsedda representanter för såväl större som mindre myndig- heter liksom näringslivet med företagens bästa i centrum. 
 Servicetjänsten ska finansieras genom avgifter från anslutna myn- digheter. Företagsdatamyndighetens övriga verksamhet får finan- sieras genom omdisponeringar i statsbudgeten. 
 Företagsdatamyndighetens årliga driftskostnad kan uppskattas till mellan 10 och 20 miljoner kronor. Investeringskostnaderna för den föreslagna infrastrukturen beräknas uppgå till mellan 31 och 39 miljo- ner kronor. Den årliga driftskostnaden för den tekniska delen av infra- strukturen uppskattas uppgå till mellan 21 och 25 miljoner kronor. Investerings- och driftskostnader är beräknade under antagande att Företagsdatamyndigheten investerar i en ny fysisk och organisatorisk driftmiljö för systemet. Om systemet i stället inhyses i en existerande driftmiljö hos annan myndighet kan både investeringskostnaden och driftskostnaden förväntas minska. 
 Den arbetsinsats som myndigheterna måste lägga ned för att in- ledningsvis kartlägga uppgiftskraven och hålla dem aktuella är för- hållandevis liten i förhållande till efterföljande arbete med att aktivt 
 16 
  
 SOU 2013:80 
  
 Sammanfattning 
  
 arbeta för att minska och förenkla företagens uppgiftslämnande. Den ökade kostnaden för informationshantering som kommer att belasta myndigheterna som ett led i att distribuera eller ta emot information från andra myndigheter har tidigare uppskattats till  
 2–6 
  miljoner årligen. Myndigheternas kartläggningsarbete, anpassningar av sina it- system till Servicetjänsten och övriga arbete att samordna uppgifts- kraven får klaras av inom ramen för myndigheternas anslag. 
 Det är förknippat med stora osäkerhetsfaktorer att beräkna nyttan med förslagen. Tidigare gjorda samhällsekonomiska bedömningar talar emellertid samtliga för att inrättandet av ett Uppgiftskravsre- gister och ett aktivt arbete med att samordna uppgiftskraven för att minska och förenkla företagens uppgiftslämnande är samhällseko- nomiskt lönsamt. 
 Kostnaderna kommer uteslutande ligga på staten medan nyttorna uppstår hos företagen. 
 17 
 Summary 
 The Inquiry has been instructed to present proposals under which information reported by businesses to government authorities would, as a rule, only need to be submitted once, to one place. This concerns information that is required to be reported under an act, ordinance or authority regulation. The remit of the Inquiry includes presen- ting the legal and technical conditions for creating a system which allows information to be used by several authorities and leads to information exchange between the authorities. The report of the Swedish Companies Registration Office,  
 Proposal on reduced reporting by businesses (AD  
  
 62-1047/2008) 
 , 
  on how reporting by businesses to government authorities could be Fisher is to serve as a basis for the work of the Inquiry. 
 On 4 March 2013, the Inquiry submitted an interim report in- cluding a preliminary proposal on how some information that is sub- mitted by businesses to government authorities should, as a rule, only need to be submitted once, and to one place, an account of how the coordination of the continuing efforts to reduce and simplify reporting by businesses can be organised, etc., and an account of the costs of implementing the preliminary proposals. 
 The Inquirys initial considerations 
 A key starting point of the Inquiry, which is reflected in the final proposal on reduced and simplified reporting requirements, is the large number of government authorities and the significant differences that exist in how reporting by businesses to each individual authority is organised. 
 The Inquiry does not see the attempt to standardise the various technical systems and procedures of different authorities as an end in itself. Jimenez, within the framework of efforts to reduce and simplify reporting by businesses, it will be necessary to make some 
 19 
  
 Summary 
  
 SOU 2013:80 
  
 adjustments to the authorities existing procedures and technical systems with regard to case processing, etc., in order to achieve the overall objective. 
 To effectively conduct efforts to reduce and simplify reporting by businesses, authorities must ensure that this task has high priority in their  
 day-to-day 
  activities. Experience shows that strong leader- ship and clear management of these efforts at all levels are crucial for a positive outcome. 
 An explicit objective of the Inquirys work is, as already men- tioned, that businesses, as a rule, should only need to submit the information once, to one place. This means that there should be a single entry point for businesses when submitting information. Our work has therefore focused on the initial meeting (the point of contact, interface) between business and authority. Furthermore, we believe that the approach of having a single entry point should mainly build on eServices. 
 Accordingly, we propose the establishment of a Service Centre that will serve as a single entry point to the authorities eServices concerning businesses and entrepreneurship. However, there should be no case processing within the framework of the Service Centre. 
 The authorities will be required to connect their eServices (case services) to the Service Centre. Use of the Service Centre will not be mandatory for businesses; they can contact the eServices of each authority directly or meet their reporting obligations in another way if possible. 
 Experience shows that the authorities strive to ensure that re- porting is completed on the initial contact. Simplification Potter therefore focus on identification and contact information and other basic information about businesses that authorities often request in connection with reporting. Such frequently requested information should be shared between the authorities in a simple and rapid manner within the framework of the Service Centre so that businesses do not need to repeat it. 
 As an initial step, the General Business Register – as a comprehen- sive register of information about businesses – should be developed and used as a source of basic information about businesses. The General Business Register should be linked to the Service Centre. This would take place through the Service Centre passing on the information contained about an individual company in the General Business Register to the authority to which the company is reporting via the Service Centre. 
 20 
  
 SOU 2013:80 
  
 Summary 
  
 Passing on basic information would only take place as a service to the authority and the business reporting information. Passing on information in this way is not intended to affect the legal relation- ship between the business reporting information and the authority that has statutory support for the reporting requirement. 
 In order for the Service Centre to result in Fisher and simplified reporting by businesses, the authorities will be required to adapt their eServices so that the information that is passed on through the Service Centre can be used by each eService. 
 The authorities must also, as part of efforts to reduce and simplify reporting by businesses, systematically and regularly review each reporting requirement and carefully consider what basic information about the business the authority needs for its processing and whether the business operator Johnson to report this information. 
 Under the Personal Data Act (1998:204) and/or applicable legisla- tion on registers, many authorities are not permitted to process all the information about a business that is contained in the General Business Register. The basic information about businesses that is passed on via the Service Centre must therefore be adjusted so that it may be processed by the receiving authority. 
 Reporting requirement register 
 A reporting requirement register has a crucial role to play in creating the conditions for coordination and information exchange between authorities and providing access to reliable statistics on reporting by businesses. 
 In addition, the reporting requirement register is a key component of the Service Centre. When the authorities take stock of their reporting requirements, for each of the requirements they will have to decide what basic information, passed on by the Service Centre, is necessary for the processing of the case in question. 
 Reporting requirements are statutory requirements on businesses to submit information to government authorities. Reporting require- ments are specified in detail in acts, ordinances or authority regula- tions. A reporting requirement may necessitate the submission of several different types of information. Reporting can be required at regular intervals or following a certain event. 
 The terms business and business operator refer to natural or legal persons who run business operations in Sweden. The terms also 
 21 
  
 Summary 
  
 SOU 2013:80 
  
 include natural or legal persons who intend to run business opera- tions, dormant businesses and businesses and business operators that are in the process of winding up business operations. 
 The authority to which the business is required to report must notify the authority responsible for the register of reporting require- ments (i.e. the business data authority proposed by the Inquiry) and describe the reporting requirement. 
 The business data authority responsible for the register of re- porting requirements may issue detailed regulations on the informa- tion to be submitted. 
 There should be Santana to gather information from businesses in the case of a failure to notify the register of a reporting requirement or incomplete notification. The business data authority should not have the power to decide that an authority is to refrain from gathering information from businesses or to decide on requirements for sharing of information between authorities. 
 If businesses submit the same or similar information to several authorities and the authorities do not take any joint measures to facilitate or limit reporting by businesses, the business data autho- rity may request that the authorities cooperate. The business data authority will have no power to force the authorities to take specific Walton. However, authorities receiving such a request will be required to give an account of the measures taken as a result of the request. 
 The information in the reporting requirement register can be used in the Service Centre to show which reporting requirements apply to businesses in a certain sector.  
 To-do 
  lists tailored to indi- vidual businesses will give businesses a much better overview of the reporting requirements an individual business must meet. The authorities would also benefit from  
 to-do 
  lists if more businesses then meet their reporting requirements in time. In order to create  
 to-do 
  lists and enable the creation of accurate lists for individual businesses, it will be necessary, in future, to find out whether the authorities know which businesses are to meet a certain reporting requirement. 
 Chapter 9 describes the Inquirys overall objectives. The Inquiry has also developed a prototype based on the overall objectives. This prototype is described in Chapter 10. 
 22 
  
 SOU 2013:80 
  
 Summary 
  
 Legal Marsh Centre brings many different legal issues to the fore. The regulations that primarily warrant attention in this context are the Freedom of the Press Act, the Public Access to Information and Secrecy Act (2009:400), the Personal Data Act (1998:204) and special register statutes, and the Archives Act (1990:782). 
 In addition to the customary review of current law, the legal analysis is based on the guidance on operational development issued by the eGovernment Delegation in June 2013. The purpose of this guidance document is to describe and explain the key legal issues in the area, present certain types of technical solutions (IT architecture) and finally bring together legal and technical dimensions in a lawful and appropriate manner. 
 The guidance document defines a number of core concepts for eGovernment, with IT services as a base. Our Service Centre pro- posal follows the conceptual structure of the guidance document, featuring basic services, case services and presentation services. However, the IT services that make up the Service Centre will not lead to the initiation of cases or the completion of reporting; Hopkins will take place, as now, at the relevant authority. Therefore, in our proposed infrastructure slightly different requirements are placed on the construction of services, compared with the services that the eGovernment Delegations guidance primarily has in mind. 
 The IT services that make up the Service Centre do not include a personal space, which is a prerequisite for the services described in the guidance document. The personal space described in the guidance document is based on the exception in Chapter 2, Art. 10, first para- graph of the Freedom of the Press Act, which states that a document held by a public authority solely for the purpose of technical pro- cessing or technical storage on behalf of another is not deemed to be an official document held by that authority. 
 A fundamental assumption for the Inquiry was that the proposed infrastructure should not make it possible to chart users contacts with authorities more extensively than is now the case. If businesses feel that they are being monitored in a negative way when they use the Service Centre, there is a risk that use will decline and the positive effects for both businesses and authorities will be lost. 
 Before the final technical solution for the Service Center and the initial survey of the specific reporting requirements to be included in the  
 to-do 
  list have Hogan out, it is difficult to more precisely 
 23 
  
 Summary 
  
 SOU 2013:80 
  
 consider the issue of secrecy. Hutchinson, we do not present a proposal in Miller. 
 Although the business data authority will process personal data, it is possible to reconcile the authoritys processing of personal data with requirements concerning protection against violation of privacy. It is proposed that the Business data authority Scott be permitted to process personal data to the extent required to run the Service Centre. The Business data authority has no need to process sensitive personal data. In the technical design of the Service Centre, Estrada should be placed on the authority not gathering or other- wise processing sensitive personal data. 
 Organisation, financing and economic impact 
 A new authority should be Bentley – the Business data authority 
 – with the overall task of acting to achieve the Governments objective of reducing and simplifying reporting for businesses. 
 The Business data authority Davis businesses through consultation and supervision. 
 The Business data authority will be responsible for the reporting requirement register and the Service Centre. 
 The Business data authority will be linked to a council of re- presentatives (appointed by the Government) of large and small authorities as well as the business sector, focusing on the best interests of businesses. 
 The Service Centre will be financed by fees from connected authorities. The Business data authoritys other activities will have to be financed through reallocations within the central government budget. 
 The Business data authoritys overheads are expected to be between SEK 10 million and SEK 20 million annually. The invest- ment costs for the proposed infrastructure are expected to Dyer between SEK 31 million and SEK 39 million. The annual over- heads for the technical part of the infrastructure are expected to Dyer between SEK 21 million and SEK 25 million. Invest- ment costs and overheads are estimated on the assumption that the business data authority invests in a new physical and organisational operational environment for the system. On the other hand, if the system is set up in an existing operational environment at another 
 24 
  
 SOU 2013:80 
  
 Summary 
  
 authority, both investment costs and overheads can be expected to be lower. 
 The work the authorities will have to put in initially to identify information requirements and keep them  
 up-to-date 
  is relatively limited in relation to subsequent work to actively reduce and simplify reporting by businesses. The increased cost of information manage- ment incurred by authorities as part of distributing or receiving information from other authorities has previously Marshall between SEK 2 million and SEK 6 million per year. The authorities work on identifying information requirements, adapting their IT systems to the Service Centre and performing other work to co- ordinate information requirements, must be Hartman the framework of their appropriations. 
 Estimates of the benefit of the proposals are subject to con- siderable uncertainty. Jimenez all previous economic assessments indicate that creating a reporting requirement register and making active efforts to coordinate information requirements so as to reduce and simplify reporting by businesses will benefit the economy. 
 The costs will be Thompson by the State while businesses will see the benefits. 
 25 
 1 Författningsförslag 
 Förslag till 
 förordning (2013:000) om företagens uppgiftslämnande 
 Härigenom föreskrivs följande. 
 Inledande bestämmelser 
  
 1 §  
 Denna förordning gäller för myndigheter under regeringen. 
  
 2 §  
 Denna förordning syftar till att minska och förenkla företagens uppgiftslämnande till myndigheterna. 
 Förordningens innehåll 
  
 3 §  
 I denna förordning finns bestämmelser om 
  
 1. 
  
 ett register över uppgiftskrav  
  
 (5–8 
  §§), 
  
 2. 
  
 arbetet med samordning av uppgiftskrav m.m.  
  
 (9–11 
  §§), 
  
 3. 
  
 en elektronisk servicetjänst för företagens uppgiftslämnande  
  
 (12–16 
  §§), och 
  
 4. 
  
 behandling av personuppgifter inom ramen för servicetjänsten  
  
 (17–21 
  §§) 
 Definitioner 
  
 4 §  
 I denna förordning avses med 
  
 företag:  
 fysisk eller juridisk person som bedriver eller avser att be- driva näringsverksamhet i Sverige, 
 27 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2013:80 
  
 uppgiftskrav:  
 en skyldighet enligt lag eller annan föreskrift för före- tag att lämna uppgifter till en myndighet med viss regelbundenhet, efter att en viss händelse inträffat eller vid en ansökan eller liknande,  
 grundläggande uppgifter:  
 uppgifter om ett företag som regelmässigt eller ofta efterfrågas av myndigheterna när ett uppgiftskrav ska full- 
 göras och som kan hanteras inom ramen för servicetjänsten. 
 Register över uppgiftskrav 
  
 5 §  
 Det ska finnas ett register över gällande uppgiftskrav (Upp- giftskravsregistret). Registret ska föras av Företagsdatamyndigheten. 
 Uppgiftskravsregistrets innehåll 
  
 6 §  
 Uppgiftskravsregistret ska för varje uppgiftskrav innehålla upp- gifter om 
  
 1. 
  
 författningsstöd 
  
 2. 
  
 vilka verksamheter som avses 
  
 3. 
  
 grundläggande uppgifter som företaget lämnar när uppgifts- kravet ska fullgöras 
  
 4. 
  
 andra uppgifter än grundläggande uppgifter som företaget läm- nar när uppgiftskravet ska fullgöras 
  
 5. 
  
 de olika tillvägagångssätt som företagen kan använda för att fullgöra uppgiftskravet 
  
 6. 
  
 uppskattad belastning för företagen att fullgöra uppgiftskravet. Företagsdatamyndigheten får meddela närmare föreskrifter om 
  
 vilken information som ska ingå i registret. 
 Tillgång till uppgiftskravsregistret 
  
 7 §  
 Registret över uppgiftskrav ska hållas tillgängligt elektroniskt för var och en samt kunna vidareutnyttjas. 
 Anmälan och redovisning av uppgiftskrav 
  
 8 §  
 När ett uppgiftskrav införs, ändras eller upphör att gälla ska den myndighet till vilken företagen ska lämna uppgifter anmäla för- ändringen till Företagsdatamyndigheten och även ändra i registret över uppgiftskrav. 
 28 
  
 SOU 2013:80 
  
 Författningsförslag 
  
 När informationen som avses i 6 § ändras ska den myndighet till vilken företagen ska lämna uppgifter anmäla förändringen till Före- tagsdatamyndigheten och ändra i registret över uppgiftskrav. 
 Samordning av uppgiftskrav, m.m. 
 En skyldighet att förenkla uppgiftskrav 
  
 9 §  
 Myndigheter ska utforma sina uppgiftskrav och administrativa rutiner kring uppgiftskraven så att företagens uppgiftslämnande minskas och förenklas. 
 Uppmaning att samverka 
  
 10 §  
 Om Företagsdatamyndigheten finner att företag lämnar samma eller likande uppgift till flera myndigheter får Företagsdatamyndig- heten uppmana myndigheterna att samverka för att underlätta eller begränsa företagens uppgiftslämnande. 
 De myndigheter till vilken uppmaningen riktas ska redovisa vilka åtgärder som vidtagits i anledning av uppmaningen för att underlätta eller begränsa företagens uppgiftslämnande. Har inga åtgärder vid- tagits ska skälen för detta anges. 
 Servicetjänst 
  
 11 §  
 Det ska finnas en säker servicetjänst för företagens uppgifts- lämnande. 
 Servicetjänsten ska tillhandahållas av Företagsdatamyndigheten. Till servicetjänsten ska myndigheters  
 e-tjänster 
  där företagen kan 
 fullgöra ett eller flera uppgiftskrav anslutas. 
  
 12 §  
 Servicetjänsten ska visa de uppgiftskrav som företaget ska eller kan fullgöra samt visa företagets grundläggande uppgifter. 
  
 13 §  
 Servicetjänsten ska överlämna företagets grundläggande upp- gifter till anslutna  
 e-tjänster 
  när dessa besöks via servicetjänsten. 
 29 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2013:80 
  
 14 §  
 De myndigheter som anges i bilagan ska när de har kännedom om att ett företag (eller en grupp av företag) är skyldiga att fullgöra ett uppgiftskrav som anges i bilagan meddela Företagsdatamyndig- heten vilket företag och uppgiftskrav som avses samt när kravet ska fullgöras. 
 Myndigheterna ska meddela Företagsdatamyndigheten när ett företag fullgjort ett uppgiftskrav som avses i första stycket. 
  
 15 §  
 Företagsdatamyndigheten får meddela föreskrifter för inrättande och förvaltning av servicetjänsten. 
 Behandling av personuppgifter inom servicetjänsten m.m. 
  
 16 §  
 Personuppgiftslagen (1998:204) gäller vid behandling av per- sonuppgifter inom ramen för servicetjänsten om inte annat följer av denna förordning. 
  
 17 §  
 Företagsdatamyndigheten är personuppgiftsansvarig för den behandling av personuppgifter som myndigheten utför inom ramen för servicetjänsten. 
  
 18 §  
 Företagsdatamyndigheten får behandla personuppgifter i den utsträckning som krävs för att föra en förteckning över enskilda per- soner som besökt servicetjänsten och de individuella anpassningar av servicetjänsten som denna gjort. Av förteckningen får vidare fram- gå vilka företag den enskilda personen företräder. 
 Företagsdatamyndigheten får behandla personuppgifter i den ut- sträckning som krävs för att överlämna grundläggande uppgifter från servicetjänsten till ansluten  
 e-tjänst. 
  
 Företagsdatamyndigheten får behandla personuppgifter i den ut- sträckning som krävs för att visa den enskilde de uppgiftskrav som avses i 14 §. 
  
 19 §  
 Personuppgifter som behandlats för de ändamål som anges i 18 § får också behandlas för att fullgöra uppgiftsutlämnande som sker i överensstämmelse med lag eller förordning. I övrigt gäller 9 § första stycket d och andra stycket personuppgiftslagen (1998:204). 
 30 
  
 SOU 2013:80 
  
 Författningsförslag 
  
 20 §  
 Bestämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204) om rättelse och skadestånd gäller för behandling av personuppgifter enligt denna förordning. 
 Gallring 
  
 21 §  
 Uppgifter om enskilda personer som besökt servicetjänsten ska gallras senast fem år efter att denna senast besökte servicetjänsten. 
 Sammanställningar av grundläggande uppgifter som upprättats när den enskilde besöker servicetjänsten ska gallras omedelbart efter be- söket. 
 Uppgifter om att ett företag är skyldigt att fullgöra ett uppgifts- krav ska gallras senast ett år efter det att uppgiftskravet skulle ha fullgjorts. 
 Uppgifter om att ett företag fullgjort ett uppgiftskrav som avses i tredje stycket ska gallras senast sex månader efter det att Företags- datamyndigheten mottog uppgiften. 
 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2015. 
 Bilaga (exempel) 
  
 Myndighet 
  
 Anmälan om att företaget ska eller har lämnat uppgifter enligt 
  
 Statistiska centralbyrån 
  
 7–9 
  och  
 12–13 
  §§ lagen (2001:99) om den officiella statistiken 
  
 Skatteverket 
  
 10 kap. Skattebetalningslagen 
  
 31 
 2 Vårt uppdrag och arbete 
  
 2.1 
  
 Utredningens uppdrag 
  
 Utredningens uppdrag (dir 2012:35) är att presentera ett förslag som innebär att uppgifter som lämnas från företagen till statliga myndig- heter som regel endast ska behöva lämnas en gång och till ett ställe. De uppgifter som avses är sådana där själva uppgiftslämnandet har sin grund i lag, förordning eller myndighetsföreskrift. I uppdraget ingår att redovisa bland annat de rättsliga och tekniska förutsätt- ningarna för att skapa ett system där uppgifter kan användas av flera myndigheter och leda till ett informationsutbyte mellan myndighe- terna. Bolagsverkets rapport Minskat uppgiftslämnande (AD 62- 1047/2008) om hur företagens uppgiftslämnande till statliga myn- digheter skulle kunna minska ska ligga till grund för arbetet. 
 Utredarens uppgift är att 
  
 lämna förslag på hur samordning, samråd, referensregister, infor- mationsutbyte och tillgång till statistik kan organiseras, 
  
 lämna förslag på hur ett system för effektivt informationsutbyte mellan myndigheter faktiskt och tekniskt kan utformas, 
  
 analysera och samordna de uppgifter som företagen lämnar in till statliga myndigheter och som kommer att omfattas av den kart- läggning som tretton myndigheter utför enligt ett uppdrag som regeringen lämnade den 20 oktober 2011 (N2011/5884/ENT) och som förlängts den 24 maj 2012 (N2012/311/ENT), 
  
 analysera de sekretessfrågor som uppkommer i samband med de av utredaren lämnade förslagen och föreslå de författningsänd- ringar som bedöms nödvändiga, 
  
 analysera de integritetsfrågor som uppstår vid behandling av per- sonuppgifter och föreslå de författningsändringar som bedöms nödvändiga, 
  
 33 
  
 Vårt uppdrag och arbete 
  
 SOU 2013:80 
  
 redovisa vilka samordningsvinster för myndigheter som samord- ningsfunktionens verksamhet kan ge, 
  
 redovisa minskningen av de administrativa kostnaderna för före- tagen och budgetkonsekvenser för myndigheterna, samt 
  
 ta fram indikatorer för att mäta företagens och myndigheternas minskade kostnader och nyttan med förslaget samt indikatorer för att mäta om företagens irritation över att lämna uppgifter minskar. 
  
 2.2 
  
 Utredningens arbete 
  
 Utredningens arbete har omfattat i huvudsak följande. Utredningens expertgrupp har sammanträtt sammanlagt elva 
 gånger. Två av dessa tillfällen har varit internatsammanträden. I sam- band med dessa möten har ett flertal interna PM utarbetats, avseende bland annat  
 it-arkitektoniska 
  modeller, standardisering, ordlista, infra- struktur för företagens uppgiftslämnande, samt juridisk analys av de tänkta användningsfallen för den lösning som utredningen föreslår. 
 Utredningen har samrått med Bolagsverket,  
 E-delegationen, 
  Informationshanteringsutredningen (Ju 2011:11),  
 PSI-utredningen 
  (S 2013:01), SIS (Swedish Standards Institutet) och Statistiska central- byrån. Utöver detta har samråd med Skatteverket, Tillväxtverket och andra myndigheter skett genom utredningens expertgrupp, samt in- formationsutbyte med bl.a. Jordbruksverket och Skogsstyrelsen genom en enkät i mars 2013 (se vidare nedan). 
 Utredaren har ingått i  
 E-delegationens 
  expertgrupp och bland annat varit delaktig i att ta fram den juridiska vägledning för verk- samhetsutveckling som  
 E-delegationen 
  publicerade den 8 juli 2013. Utredaren är eller har även varit förordnad som expert i Statistik- utredningen 2012 (Fi 2011:05), Informationshanteringsutredningen samt Utredningen om förutsättningar för registerbaserad forskning (U 2013:01). 
 En särskild hearing har hållits med representanter för närings- livet i samarbete med Näringslivets Regelnämnd (NNR). 
 Utredningen har deltagit i och presenterat pågående arbete för den grupp av myndigheter som utfört ett kartläggningsarbete kring myndigheternas uppgiftslämnande enligt regeringsuppdrag (N2011/5884/ENT). 
 Vid två tillfällen har utredningen gjort studiebesök i Norge, dels hos myndigheten Brønnøysundregistrene, dels vid forskningsinsti- 
 34 
  
 SOU 2013:80 
  
 Vårt uppdrag och arbete 
  
 tutet Senter for Rettsinformatikk (SERI) vid Oslo universitet och hos företrädare för norska samhandlingsarenan Semicolon. Syftet med studiebesöken har varit att få insikt i hur man i ett land med närliggande förvaltningskultur har löst och löpande arbetar med motsvarande problem. 
 Konsultationer har skett med Setterwalls Advokatbyrå om juri- diska aspekter avseende den moderna  
 e-förvaltningen. 
  Walker har även utarbetat en promemoria, Egna utrymmen inom e- förvaltningen som återfinns som bilaga i detta betänkande. 
 Capgemeni har tillsammans med utredningen gjort en kravanalys och utredning kring investerings- och driftskostnader för det tänkta  
 it-stödet. 
  Detta har även resulterat i ett tjugotal specificerade an- vändningsfall för det föreslagna  
 it-stödet, 
  vilka har använts i det efter- följande arbetet. Rapporten återfinns som bilaga i detta betänkande 
 Utredningen har i oktober 2012 lämnat yttrande över remissen En gemensam inlämningsfunktion för skogsägare (Ds 2012:29). 
 Statskontoret har samarbetat med utredningen genom att stabs- biträdet Diaz har arbetat tillsammans med utredningen under slutet av 2012 och i samband med detta tagit fram underlag för organisation samt kostnader för en samordningsorganisation. 
 Den 4 mars 2013 överlämnade utredningen en delredovisning som innehöll ett utkast till förslag till infrastruktur och samordning för att minska och förenkla företagens uppgiftslämnande, samt ett för- slag till finansiering av detta. Denna delredovisning remissbehandla- des av Regeringskansliet, Näringsdepartementet, och remissvar inkom från 34 myndigheter samt Näringslivets regelnämnd. 
 För att skapa en bättre bild av myndigheternas möjlighet att han- tera den samling av uppgifter om enskilda företag och arbetsställen som finns i det allmänna företagsregistret har utredningen i en enkät i mars 2013 bjudit in 16 myndigheter att lämna synpunkter på detta. 
 Här kan även nämnas att utredaren i juli 2013 deltagit i en work- shop i Bryssel på temat Study on eGovernment and the Reduction of Administrative Burden inom ramen för EU:s eGovernment Action Plan. 
 Larson har tillsammans med utredningen under sommaren 2013 utvecklat en prototyp av ett system för uppgiftslämnande, samt även deltagit i konsultation angående preciserade investerings- och driftskostnader utifrån detta prototyparbete. Prototypen redovisas i kapitel 10, och de preciserade investerings- och driftskostnaderna i bilaga 3. 
 35 
  
 Vårt uppdrag och arbete 
  
 SOU 2013:80 
  
 2.3 
  
 Använda begrepp och termer 
  
 Under utredningens arbete har behovet av att definiera begrepp med lämpliga termer varit stort. Utredningen har haft att utgå från be- greppsanvändning i anknytande utredningar och projekt, men har ibland varit tvungen att precisera begreppen eller införa nya termer. Nedanstående är en sammanställning över dessa begrepp, sorterad i bokstavsordning på de termer som utredningen använt i det följande. 
  
 Avisering:  
 I allmänhet överförande av ett meddelande från en part till en annan. I mer specifik betydelse i detta betänkande, när en uppgiftsinsamlande myndighet skickar meddelande till servicetjänsten att ett visst företag antingen är skyldigt att uppfylla ett visst upp- giftskrav, eller att uppgifterna enligt kravet har lämnats. Processen berörs i 15 § i den föreslagna förordningen. 
  
 Belastning  
 (för företag): Den mängd arbete ett företag lägger ned på att uppfylla uppgiftskrav. Begreppet används i 6 § 6 p. i den före- slagna förordningen. 
  
 Eget utrymme:  
 Ett förvar för information hos myndighet som myn- digheten tillhandahåller endast som led i teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annans räkning. Se bilaga 2. 
  
 Företagsdatamyndigheten:  
 Den nya myndighet som utredningen föreslår ska bildas med uppdrag att samordna uppgiftslämnande från företag till statliga myndigheter. 
 Företagsinitierat uppgiftskrav:  
 Ett sådant uppgiftskrav som ett före- tag tar initiativet till att inleda ett förfarande kring. Det rör sig van- ligen om ansökningar, anmälningar om att företaget har utfört eller planerar en viss åtgärd, och liknande. 
  
 Grundläggande uppgifter:  
 Uttrycket har en definition i 4 § i den föreslagna förordningen. 
 Myndighetsinitierat uppgiftskrav:  
 Ett sådant uppgiftskrav som initieras av en myndighet. Det rör sig vanligen om kalenderbundna tidpunkter då vissa uppgifter ska rapporteras in till myndigheten, med skattedeklaration som ett typexempel. Myndigheten ska skicka en avisering till servicetjänsten inför att tidpunkten infaller. 
  
 Register över grundläggande uppgifter:  
 Med detta avses i betänk- andet i huvudsak det allmänna företagsregister som drivs av SCB med stöd av Förordning (1984:692) om det allmänna företagsregistret. 
  
 36 
  
 SOU 2013:80 
  
 Vårt uppdrag och arbete 
  
 Se dock avsnitt 6.4, under för alternativa metoder att lösa behovet av ett register över grundläggande företagsuppgifter. 
  
 Samma eller liknande uppgift:  
 En uppgift vars semantiska betyd- else är identisk med, eller tillräckligt lik, en annan uppgift för att uppgifterna ska kunna användas för samma ändamål. Två uppgifter är inte nödvändigtvis samma bara för att samma beteckning eller term används för dem. Exempelvis kan uppgiften antal anställda ha olika semantisk betydelse i olika sammanhang, beroende på om man av- ser antalet fysiska personer som har en viss arbetsgivare, eller antalet årsarbetskrafter inom en viss näringsverksamhet. 
  
 Servicetjänst  
 (elektronisk): En webbaserad tjänst som utgör en sam- lad ingång för företag att se och ändra grundläggande företagsupp- gifter samt slussas vidare till relevanta  
 myndighets-e-tjänster. 
  (Se avsnitt 8.3, samt  
 12–15 
  §§ i den föreslagna förordningen.) 
  
 System-till-system: 
  
 Kommunikation mellan två eller flera dator- system som sker elektroniskt och automatiserat i syfte att utföra någon form av ärendehandläggning eller annan uppgift. Det kan vara fråga om att ett system hämtar uppgifter från ett annat, eller att ett system anropar ett annat med information för att inleda någon verksamhetsprocess. 
  
 Uppgiftsdefinitionsregister:  
 Ett register över definitioner av enskilda företagsuppgifter som bedöms ha möjlighet att återanvändas av fler än en enskild myndighet, och som Företagsdatamyndigheten har i uppdrag att underhålla. Se även Samma eller liknande uppgift. Registret kan även vara en del av Uppgiftskravsregistret 
  
 Uppgiftskravsregister:  
 Det register över uppgiftskrav som myndig- heterna, med stöd av Företagsdatamyndigheten, ska vara skyldiga att föra. Registret beskrivs i  
 5–6 
  §§ i den föreslagna förordningen. 
  
 Uppgiftskrav 
 : Ett författningsbaserat krav på företag att lämna uppgifter till någon statlig myndighet. Uttrycket har en definition i 4 § i den föreslagna förordningen. 
 37 
  
 3 
  
 Tidigare utredningar och pågående arbeten om företagens uppgiftslämnande 
  
 Det har under åren förekommit ett antal insatser inom området för regelförenkling som bland annat syftat till att minska företagens uppgiftslämnande. 
  
 1  
  
 Det leder dock för långt att redovisa alla dessa initiativ och arbeten i detta sammanhang. Bolagsverket har i sin rapport Förslag till minskat uppgiftslämnande för företag gjort en översiktlig redovisning av dessa utredningar m.m. Nedan berörs dock kortfattat Patent- och Registreringsverkets Förslag till ett sam- ordnat uppgiftskravsregister för företagsdata från år 2000 samt mer utförligt för Bolagsverket rapport Förslag till minskat uppgifts- lämnande för företag från år 2009. 
  
 3.1 
  
 Förslag till ett samordnat uppgiftskravsregister för företagsdata 
  
 Regeringen gav år 1999 Patent- och registreringsverket i uppdrag att ta fram ett beslutsunderlag för att kunna bedöma om ett sam- ordnat uppgiftskravsregister skulle införas. Statskontoret gavs i sam- ma uppdrag i uppgift att dels kartlägga och i samarbete med Patent- och registreringsverket analysera samtliga författningsreglerade krav på uppgiftslämnande till myndigheter, dels analysera och ge förslag på hur finansieringen av ett samordnat uppgiftskravsregister skulle kunna lösas. Statskontoret fick dessutom i uppgift att göra en sam- hällsekonomisk bedömning av införandet och driften av ett sam- ordnat uppgiftskravsregister. 
  
 1  
 Se bland annat Företagens uppgiftslämnande (SOU 1976:12) och Samverkan vid uppgifts- lämnande (SOU 1981:58) och från senare tid kan nämnas En gemensam inlämningsfunktion för skogsägare (Ds 2012:29). 
 39 
  
 Tidigare utredningar och pågående arbeten om företagens uppgiftslämnande 
  
 SOU 2013:80 
  
 I rapporten Förslag till ett samordnat uppgiftskravsregister för företagsdata (AD  
 15-4324/98, 
  PRV 2000) föreslogs att ett uppgifts- kravsregister skulle skapas och att Patent- och registreringsverket skulle utses till ansvarig myndighet. Enligt rapporten skulle registret och organisationen runt detta ge förutsättningar för att på ett aktivt och strukturerat sätt arbeta med att minska uppgiftsbördan för näringslivet. 
 I rapporten angav man att Patent- och registreringsverket skulle få följande fem huvudfunktioner som ansvarig för ett uppgiftskravs- register: 
  
 Tillse att allt fler uppgiftskrav kan fullgöras genom samordning mellan myndigheterna. 
  
 Samrådspart i samband med regeländringar som rör uppgifts- krav. 
  
 Arbeta med att definiera enhetliga termer och begrepp (härigenom gynnas såväl företag som statsförvaltning). 
  
 Tillhandahålla information om befintliga uppgiftskrav. 
  
 Tillhandahålla statistik om den belastning uppgiftskraven inne- bär för företagen. 
  
 Regeringen beslutade, utan närmare motivering, i december 2000 att det inte var aktuellt att utforma ett register i enlighet med rapportens förslag (N2001/11375/NL). 
  
 3.2 
  
 Bolagsverkets Förslag till minskat uppgiftslämnande för företag 
  
 Regeringen gav i oktober 2008 Bolagsverket i uppdrag att utarbeta ett förslag till att minska företagens uppgiftslämnande till statliga myndigheter. Uppdraget redovisades av Bolagsverket i april 2009 genom rapporten Förslag till minskat uppgiftslämnande för företag. Denna rapport ska enligt direktiven ligga till grund för förevarande utrednings arbete. 
 Bolagsverket föreslår i sin rapport att ett samordningsorgan sna- rast inrättas för att skapa vissa grundläggande förutsättningar för att målet om lättnader i näringslivets administrativa börda ska kunna uppnås genom återanvändning av uppgifter och samordning av myn- digheters uppgiftskrav. Med samordningsorgan förstås i rapporten 
 40 
  
 SOU 2013:80 
  
 Tidigare utredningar och pågående arbeten om företagens uppgiftslämnande 
  
 en organisatorisk enhet, benämnd Uppgiftskravsinspektionen, med föreslagen uppgift att besluta om åtgärder som innebär att företagens uppgiftslämnande förenklas och begränsas bland annat genom åter- användning av redan insamlad information. Till stöd för detta arbete ska enligt Bolagsverkets förslag föras ett referensregister över närings- livets uppgiftslämnande innehållande s.k. referensinformation om myndigheternas befintliga uppgiftskrav och den information som myndigheterna därmed samlar in. 
 Genom inrättandet av en Uppgiftskravsinspektion etableras en- ligt detta resonemang en organisation och en struktur som medför att uppgiftslämnarbördan för näringslivet gentemot statliga myndig- heter kan behandlas, och därmed sannolikt reduceras, på ett koordi- nerat, strukturerat och enhetligt sätt. En Uppgiftskravsinspektions verksamhet skulle omfatta förpliktelser som följer av lag eller för- ordning för företag att lämna uppgifter till myndigheter under rege- ringen förutsatt att uppgifterna ska lämnas i strukturerad form och med viss regelbundenhet eller efter det att en viss åtgärd har vidtagits eller viss händelse inträffat. Detta innebär att även sådant uppgifts- lämnande inkluderas som är konsekvensen av en i sig frivillig hand- ling, exempelvis ansökan om visst tillstånd eller bidrag, där det för myndighetens behandling av ärendet stadgas att vissa uppgifter ska lämnas. 
 Bolagsverket föreslår i sin rapport att Uppgiftskravsinspektionen skulle fullgöra följande fem funktioner: samråd, samordning, defini- tionsfunktion (genom ett referensregister) information och statistik (se vidare nedan). De två förstnämnda funktionerna skulle utgöra Uppgiftskravsinspektionens kärnverksamhet. Bolagsverkets föreslår vidare att ansvaret för Uppgiftskravsinspektionen skulle läggas hos en befintlig myndighet. Därigenom skulle organisationen med största sannolikhet kunna byggas upp på en kortare tid. Uppgiftskravs- inspektionen skulle ges en oberoende ställning med en egen besluts- funktion även om den rent organisatoriskt skulle höra till en redan befintlig myndighet. 
  
 3.2.1 
  
 Bolagsverkets förslag om samråd 
  
 Enligt Bolagsverkets förslag skulle Uppgiftskravsinspektionen ges rollen av samrådsinstans i samband med att man inför nya uppgifts- krav som riktar sig mot näringslivet. Samrådet skulle avse utform- ningen av det aktuella uppgiftskravet, behovet av att informationen 
 41 
  
 Tidigare utredningar och pågående arbeten om företagens uppgiftslämnande 
  
 SOU 2013:80 
  
 samlas in från näringsidkarna i stället för att redan insamlade upp- gifter används, tidpunkten och sättet för uppgiftsinsamlandet m.m. Samrådet skulle vara ett led i lagstiftningsprocessen. 
  
 3.2.2 
  
 Bolagsverkets förslag om samordning 
  
 Bolagsverket framhåller i sin rapport att införandet av en Uppgifts- kravsinspektion skulle möjliggöra samordning av de författnings- reglerade uppgiftskrav som myndigheter riktar mot företagare. Myn- digheter som vill införa ett nytt uppgiftskrav, ändra eller ta bort ett befintligt uppgiftskrav, skulle vara skyldiga att anmäla detta till Upp- giftskravsinspektionen för registrering och beslut. Det skulle även utföras en kontroll av om de efterfrågade uppgifterna redan samlas in och lagras av någon annan statlig myndighet. Om detta är fallet och uppgifterna är att betrakta som identiska, användbara och till- gängliga och praktiska skäl inte lägger hinder i vägen, skulle den aktuella myndigheten, efter beslut av Uppgiftskravsinspektionen, vara skyldig att använda dessa uppgifter. Först om de efterfrågade upp- gifterna inte finns att hämta från någon annan myndighet skulle de få samlas in från näringsidkaren. 
 När det gäller informationsöverföringen mellan myndigheter förespråkar Bolagsverket i rapporten att befintliga och redan överens- komna kontaktytor och leveransrutiner etc. så långt möjligt skulle användas även för informationsöverföring. Resonemanget bygger på att dessa processer måste utgå från berörda myndigheters egen sakkunskap. Uppgiftskravsinspektionen skulle således inte styra detta i någon större omfattning utan överlåta den detaljreglering som fordras till berörda myndigheter. Inspektionens roll skulle i denna del endast bli att initiera processer genom ett beslut om samord- ning samt genom att se till att myndigheterna i samverkan upprättar en handlingsplan för detta informationsutbyte som kan accepteras av vederbörande myndigheter. 
  
 3.2.3 
  
 Bolagsverkets förslag om definitionsfunktionen (referensregister) 
  
 En avgörande förutsättning för att Uppgiftskravsinspektionens huvudfunktioner alls skulle kunna nyttjas är enligt Bolagsverket att de olika uppgiftskraven får en så god och enhetlig beskrivning som 
 42 
  
 SOU 2013:80 
  
 Tidigare utredningar och pågående arbeten om företagens uppgiftslämnande 
  
 möjligt. Preciseringen är viktig för värderingen av vad som för åter- användningen av information får anses utgöra det fundamentala rekvisitet samma uppgift och sålunda bilda underlaget för bedöm- ningen om det är möjligt att samordna två eller fler myndigheters uppgiftsinsamlande. Det s.k. referensregistret skulle endast innehålla referensinformation om uppgiftskraven och uppgifterna. Detta skulle exempelvis kunna omfatta uppgiftskravets formella beteckning och dess definition, dess författningsstöd, vilka specifika uppgifter som efterfrågas, vilken myndighet som är mottagare av uppgiften, när in- samling sker och i vilket format uppgiften finns lagrad. 
  
 3.2.4 
  
 Bolagsverkets förslag om information 
  
 Den fjärde funktionen i Bolagsverkets förslag avser Uppgiftskravs- inspektionens tänkta roll som extern informationsbank. Referens- registret skulle som tidigare nämnt innehålla så komplett informa- tion som möjligt över vilka författningsreglerade uppgiftskrav som finns för varje typ av företag, var dessa krav finns definierade, vilka olika händelser som utlöser uppgiftskrav samt vilken myndighet som har huvudansvaret för respektive uppgiftskrav. Genom denna registre- ring får staten en god kontroll över befintliga uppgiftskrav. Det skulle även bli möjligt att publikt erbjuda information om gällande upp- giftsskyldigheter. En näringsidkare som exempelvis vill ansöka om bidrag eller tillstånd kan genom registret enkelt finna information om vart denne då bör vända sig, vilken blankett eller  
 e-tjänst 
  som kan användas och vilken information som kommer att efterfrågas i det aktuella fallet. 
  
 3.2.5 
  
 Bolagsverkets förslag om statistik 
  
 När det gäller statistik skulle en Uppgiftskravsinspektion enligt Bolagsverket primärt ha i uppgift att kunna tillhandahålla statistik som underlag för verksamhetens samtliga funktioner. Därutöver skulle det vara möjligt att genomföra fortlöpande kontroller över vilken belastning uppgiftskraven innebär för näringslivet dvs. hur mycket tid, och därmed förenade kostnader, som företagare lägger ner på uppgiftslämnandet samt hur detta förändras över tiden. Målen med inspektionens verksamhet skulle således kunna mätas och följas upp på ett enkelt sätt. 
 43 
  
 Tidigare utredningar och pågående arbeten om företagens uppgiftslämnande 
  
 SOU 2013:80 
  
 3.3 
  
 Uppdrag att genomföra insatser för att möjliggöra ett framtida förenklat och minskat uppgiftslämnande 
  
 Den 20 oktober 2011 gav regeringen 13 myndigheter i uppdrag att genomföra insatser för att möjliggöra ett framtida förenklat och minskat uppgiftslämnande. Bolagsverket fick i uppdrag att koordi- nera och leda arbetet samt att sammanställa uppgiftskraven i ett register. Registret ska vara utformat för att möjliggöra att ett even- tuellt framtida elektroniskt uppgiftslämnande kan ske mot ett gräns- snitt som är gemensamt för alla statliga myndigheter. Ytterligare en myndighet har anslutit sig till arbetet. Under våren 2012 genomförde dessa myndigheter under Bolagsverkets ledning en kartläggning av näringsidkares uppgiftslämningar och sammanställde dessa i ett re- gister. Resultatet av kartläggningen delredovisades genom en läges- rapport den 19 juni 2012. Rapporten redovisas översiktligt nedan. Ytterligare en delredovisning över myndigheternas arbete har lämnats den 1 mars 2013. Datum för slutredovisning av uppdraget satte regeringen till senast den 29 november 2013. 
 44 
  
 4 
  
 Förvaltningspolitik,  
  
 it-politik, 
  strategier och initiativ 
  
 4.1 
  
 Förvaltningspolitiskt reformarbete 
  
 Regeringen bedriver ett omfattande förvaltningspolitiskt reform- arbete som bland annat syftar till att effektivisera förvaltningen och förenkla mötet med medborgare och företag genom elektronisk för- valtning (prop. 2009/10:175 s. 25). 
 I januari 2008 fastställde regeringen en handlingsplan för elek- tronisk förvaltning (Fi2008/491). I handlingsplanen anges som över- gripande mål för  
 e-förvaltningen 
  att det ska vara så enkelt som möjligt för så många som möjligt att fullgöra sina skyldigheter samt att ta del av förvaltningens service. Detta övergripande mål ska uppnås med hjälp av insatser inom fyra olika områden. Ett av de insatsområden som identifieras i handlingsplanen är regelverk för myndighetsöver- gripande samverkan och informationshantering. 
 I april 2012 fastställde regeringen programmet En statsförvalt- ning i förnyelse (S2012.004). Programmet konkretiserar regeringens förvaltningspolitiska mål och inriktning och kommunicerar detta till statsförvaltningen. Programmet ska vara ett stöd i myndigheternas eget arbete med att utveckla sina verksamheter och organisationer. Programmet lyfter fram åtta områden där myndigheternas arbete är mest relevant för att uppnå de mål riksdagen antagit i ovan nämnda proposition (prop. 2009/10:175) för det fortsatta arbetet med att ut- veckla den statliga förvaltningen. Två av de områden som lyfts fram är av särskilt intresse i arbetet med att minska och förenkla före- tagens uppgiftslämnande. 
 Första området: Hitta innovativa lösningar och förstärka kvali- tetsarbetet. Myndigheternas kontinuerliga arbete med att utveckla verksamheten utifrån medborgarnas och företagens behov är avgör- ande för att uppnå ökad kvalitet och produktivitet i statsförvalt- ningen. Många myndigheter arbetar systematiskt med att utveckla 
 45 
  
 Förvaltningspolitik,  
 it-politik, 
  strategier och initiativ 
  
 SOU 2013:80 
  
 sin verksamhet. Det är bra och är något som behöver omfatta ännu fler myndigheter. Det är samtidigt inte tillräckligt utifrån medborgar- nas och det omgivande samhällets perspektiv att respektive myndig- het utvecklar kvalitet bara inom ramen för den egna verksamheten. För att hitta nya sätt att organisera produktionen av offentliga tjänster behövs samverkan med andra. 
 Andra området: Öka myndigheternas samarbete och samordning. Statsförvaltningens åtagande är brett och skiftande. För att förvalt- ningen ska kunna svara upp till omvärldens krav på högre kunskaps- nivåer och produktivitet krävs en långtgående specialisering och arbetsfördelning. Samtidigt ställer flera av samhällets utmaningar krav på helhetsperspektiv både i beslutsfattandet och vid kontakter med medborgare, företag och kommuner. Det kan handla om att myndigheter deltar i olika skeden av en process där deras gemen- samma insatser bidrar till att uppnå målen. En förutsättning för att balansera båda dessa behov är ett väl fungerade samarbete inom den statliga förvaltningen. Genom ett effektivt informationsutbyte för- bättras servicen för medborgare och företag. Redan i dag ger lagar och teknik många möjligheter för myndigheter att elektroniskt ut- byta information, men myndigheterna kan utnyttja dem bättre och ytterligare möjligheter kan behöva ges. Samtidigt är det viktigt att detta sker på ett sätt så att integritetsaspekterna även fortsatt är viktiga faktorer i myndigheternas arbete. 
  
 4.2 
  
 E-förvaltningsstrategi 
  
 I december 2012 beslutades Regeringens strategi för en digitalt sam- verkande statsförvaltning (N2012:27), Med medborgaren i centrum. I strategin beskrivs regeringens målsättningar för arbetet med att förstärka myndigheternas förmåga att samverka digitalt i förvalt- ningsgemensamma  
 it-frågor. 
  
 Fler förvaltningsgemensamma digitala tjänster ska bidra till att förenkla vardagen för privatpersoner och företag. Tjänsterna ska utformas efter användarnas behov, vara enkla och säkra att använda, samt vara lätta för medborgare att hitta. Genom att göra det lättare att hitta och använda sådan statlig information som kan vidareutnytt- Butler och sådana statliga tjänster som har gränssnitt som kan användas av andra system ska innovation stödjas. Publicering av offentlig in- formation via internet och användning av sociala medier ska öka möjligheterna till insyn och delaktighet. Kvaliteten och effektiviteten 
 46 
  
 SOU 2013:80 
  
 Förvaltningspolitik,  
 it-politik, 
  strategier och initiativ 
  
 i statsförvaltningen ska öka genom standardiserad informations- hantering, förbättrad informationssäkerhet och digitaliserade proces- ser. En viktig utgångspunkt i all utveckling av statsförvaltningens tjänster är att effektivitet och service alltid måste vägas mot skyddet för den enskildes integritet och behov av sekretesskydd. 
  
 4.3 
  
 E-delegationen 
  
 För att stärka utvecklingen av  
 e-förvaltningen 
  och skapa goda förut- sättningar för myndighetsövergripande samordning inrättade rege- ringen i mars 2009 en delegation för  
 e-förvaltning 
  (dir. 2009:19). Delegationen som antog namnet  
 E-delegationen 
  ska bland annat ko- ordinera de statliga myndigheternas  
 it-baserade 
  utvecklingsprojekt och följa upp effekterna. Enligt våra utredningsdirektiv ska samråd ske med  
 E-delegationen. 
  Utredaren ska vidare i sitt arbete hålla sig informerad om och beakta det arbete som pågår inom  
 E-delegationen. 
  Detta har också gjorts löpande, bland annat genom medverkan i E- delegationens juridiska expertgrupp och i arbetet med utvecklingen av vägledningen för verksamhetsutveckling. 
  
 1  
  
 Utredningens sekretariat har vidare kontinuerligt varit i kontakt med E- delegationen för avstämning och informationsinhämtning. 
 Inom  
 E-delegationen 
  pågår ett antal projekt som är förvaltnings- gemensamma och som kommer att ha påverkan på enskilda och offentlig sektor som exempelvis Edwards meddelanden, Mina ärenden, Mina fullmakter samt  
 E-arkiv 
  och  
 e-diarium. 
  Arbetet som bedrivs inom  
 E-delegationen 
  kommer på lång sikt innebära att förvaltningens elektroniska informationshanteringssystem till viss del kommer att likriktas. 
  
 4.4 
  
 E-legitimationsnämnden 
  
 En av hörnstenarna för att kunna utveckla en effektiv och framgångs- rik  
 e-förvaltning 
  är att det finns väl fungerande tjänster för elektro- nisk identifiering, signering och validering  
 (e-legitimationer). 
  Med hjälp av en  
 e-legitimation 
  kan en användare av elektroniska tjänster 
  
 1  
  
 E-delegationen 
  har den 8 juli 2013 presenterat en Juridisk vägledning för verksamhetsut- veckling inom  
 e-förvaltning. 
  Syftet med vägledningen är att beskriva centrala juridiska frågor och presentera tekniska lösningar för att kunna kombinera juridik och teknik på ett rätts- enligt sätt. 
 47 
  
 Förvaltningspolitik,  
 it-politik, 
  strategier och initiativ 
  
 SOU 2013:80 
  
 både bevisa sin identitet och med hjälp av en elektronisk signatur bekräfta lämnade uppgifter. 
  
 E-legitimationsnämnden 
  
 2 
  
 inrättades den 1 januari 2011 och har till uppgift att stödja och samordna den offentliga sektorns behov av säkra metoder för elektronisk identifiering och signering i för- valtningens  
 e-tjänster. 
  Sedan  
 E-legitimationsnämnden 
  inrättades har nämnden arbetat med att utveckla en ny och samordnad infrastruk- tur för säker elektronisk identifiering. Syftet är att stödja den offent- liga förvaltningen vid upphandlingen av  
 eID-tjänster 
  så att upphand- lingen kan ske på ett enhetligt och effektivt sätt. För ändamålet kommer det att skapas ett samordnat system för säker elektronisk identifiering i form av en s.k. identitetsfederation, som administreras av  
 E-legitimationsnämnden. 
  
 4.5 
  
 Informationshanteringsutredningen 
  
 Informationshanteringsutredningen har som övergripande uppdrag att se över de så kallade registerförfattningarna för myndigheternas behandling av personuppgifter och ett antal därmed sammanhäng- ande frågor (dir. 2011:86). 
 Informationshanteringsutredningen har i delbetänkandet Över- skottsinformation vid direktåtkomst (SOU 2012:90) tagit ställning till om så kallade överskottsinformation vid direktåtkomst – det vill säga sådana uppgifter som en myndighet via elektronisk direktåtkomst till ett annat organs elektroniskt lagrade informationssamlingar har en teknisk möjlighet att söka efter och ta del av men som myndig- heten aldrig har utnyttjat sin tillgång till eller inte får utnyttja i sin verksamhet – även i fortsättningen ska vara allmän handling. 
 I delbetänkandet konstateras att det finns vissa principiella skäl som talar för en ändring i 2 kapitlet tryckfrihetsförordningen som skulle undanta sådan överskottsinformation från att vara allmän hand- ling. Något förslag till grundlagsändring lämnas dock inte, främst eftersom ett undantag skulle medföra betydande avgränsningssvårig- heter och ge upphov till tillämpningsproblem. Utredningen föreslår dock en smärre justering i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) i syfte att öka integritetsskyddet på området. 
 Utredningen ska slutredovisa sitt uppdrag den 1 december 2014. 
  
 2  
 Förordning (2010:1497) med instruktion för  
 E-legitimationsnämnden. 
  
 48 
  
 SOU 2013:80 
  
 Förvaltningspolitik,  
 it-politik, 
  strategier och initiativ 
  
 4.6 
  
 PSI-utredningen 
  
 PSI-utredningen 
  ska föreslå de författningsändringar som behövs för att genomföra ändringarna i Europaparlamentets och rådets direk- tiv 2003/98/EG om vidareutnyttjande av information från den offent- liga sektorn  
 (PSI-direktivet) 
  i svensk rätt. Utredningstiden har för- längts och uppdraget ska redovisas senast den 28 februari 2014. 
 Det ursprungliga  
 PSI-direktivet 
  har genomförts i svensk rätt genom lagen (2010:566) om vidareutnyttjande av handlingar från den offentliga förvaltningen. Utredningens uppdrag handlar till viss del om att föreslå genomförande av de ändringar i  
 PSI-direktivet 
  som är på förslag, samt i övrigt se över den befintliga lagen och hur den tillämpas. 
 Frågor om vidareutnyttjande av myndighetsinformation ingår inte direkt i uppgiftslämnarutredningens uppdrag, men förslagen i detta betänkande har bäring på frågor om vidareutnyttjande av myndig- hetsinformation. Det beror på att det dels föreslås två nya register (uppgiftsdefinitionsregistret samt uppgiftskravsregistret) som i sig kan vara intressanta för vidareutnyttjande, dels föreslås nya åtkomst- metoder till det befintliga allmänna företagsregistret, vilket också kan ha betydelse i detta sammanhang. 
  
 4.7 
  
 Utvecklingsmyndigheterna 
  
 Regeringen har utsett fyra myndigheter att vara utvecklingsmyndig- heter med uppdrag att samordna strategiprocesser inom sina respek- tive intresse- och målgruppsområden (Regeringsbeslut  
 2011-03-03 
  N2011/1368/ITP, Uppdrag att samordna och främja myndigheternas arbete med  
 e-förvaltning.) 
  De fyra myndigheterna (och målgrup- perna) är Skatteverket (privatpersoner), Lantmäteriet (geografisk information och fastighetsinformation), Bolagsverket (företag och företagande) samt Transportstyrelsen (fordon och förare). Samtliga myndigheter har pågående projekt inom sina respektive områden (se bland annat SOU 2012:68 s. 68). 
 49 
  
 Förvaltningspolitik,  
 it-politik, 
  strategier och initiativ 
  
 SOU 2013:80 
  
 4.8 
  
 Verksamt.se 
  
 Bolagsverket, Skatteverket och Tillväxtverket har i samarbete ut- vecklat webbplatsen www.verksamt.se som riktar sig till den som driver eller vill starta företag. Information och tjänster på webb- platsen verksamt.se är samlade och utformade efter företagarnas behov i stället för utifrån myndigheternas perspektiv. Fler myndig- heter deltar i arbetet med informationen på verksamt.se, bland annat Försäkringskassan, Jordbruksverket och Patent- och registrerings- verket. Utöver vägledande information finns ett antal  
 e-tjänster 
  som ska förenkla för företagare i olika avseenden. Exempelvis kan den enskilde efter inloggning med  
 e-legitimation 
  på Edwards sidor registrera nytt företag, ansöka om  
 F-skatt, 
  skapa en affärsplan, ändra företagets uppgifter hos Bolagsverket eller Skatteverket, se status på sina ären- den samt avveckla företaget. Vissa uppgifter kan även föras vidare mellan  
 e-tjänsterna 
  så att användaren ska slippa fylla i samma upp- gifter flera gånger. Uppgifterna om företaget och status på ärendet hämtas från respektive myndighet och visas ut på Mina sidor. 
 Verksamt.se är också Sveriges elektroniska kontaktpunkt enligt EUs tjänstedirektiv 
  
 3  
  
 vilket ställer krav på att blivande och befintliga företagare dels ska kunna hitta information om tillståndskrav, dels ska kunna ansöka om tillstånd via verksamt.se. Via  
 e-tjänsten 
  Hitta tillstånd är det möjligt att ta reda på vilka eventuella tillstånd (inkl. ansökningar och anmälningar) som behövs för en verksamhet. Tjänsten erbjuder stöd för detta genom att det är möjligt att söka i olika kategorier (bokstavsordning, branschkategorier, myndigheter och frisökning). För vissa branscher finns kompletterande stöd (branschguider) för att underlätta för en blivande företagare att iden- tifiera vilka tillstånd och regler som kan vara aktuella för en viss typ av verksamhet. Via tjänsten Hitta tillstånd är det även möjligt att ansöka om de tillstånd som faller inom ramen för tjänstedirektivet. 
 Tillväxtverket tillhandahåller elektroniska blanketter för vissa tillstånd på svenska och engelska eftersom det inte alltid finns e- tjänster eller elektroniska blanketter hos behöriga myndigheter att länka till. Det finns också krav på att myndigheter och kommuner ska kunna kommunicera elektroniskt via kontaktpunkten, t.ex. angå- ende frågor i ett pågående ärende eller för att skicka ett beslut om tillstånd. 
  
 3  
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/123/EG av den 12 december 2006 om tjänster på den inre marknaden. 
 50 
  
 SOU 2013:80 
  
 Förvaltningspolitik,  
 it-politik, 
  strategier och initiativ 
  
 Kraven på säker elektronisk kommunikation är en av anledning- arna till att tjänsten Edwards meddelanden utvecklas inom ramen för verksamt.se. Via den tjänsten kan exempelvis påminnelse om att lämna skattedeklaration, beslut om tillstånd eller ansökan om  
 F-skatt 
  som gjorts via verksamt.se skickas ut till en säker  
 e-postadress. 
  Tjänsten kan användas av alla myndigheter och från och med oktober 2013 kan den användas även av kommuner. Mellan verksamt.se och Edwards meddelanden finns single sign on  
 (e-leg) 
  för att förenkla för an- vändarna och öka känslan av en sammanhållen kontaktpunkt gent- emot myndigheterna. 
 Regeringen har utöver de krav som tjänstedirektivet ställer också uppdragit till myndigheterna bakom verksamt.se att fortsätta att ut- veckla information och  
 e-tjänster 
  kring tillstånd (N2011/1860/ENT). 
 51 
  
 5 
  
 Kartläggning av företags uppgiftslämnande till 14 myndigheter 
  
 Den 20 oktober 2011 gav regeringen 14 myndigheter 
  
 1  
  
 i uppdrag att genomföra insatser för att möjliggöra ett framtida minskat och för- enklat uppgiftslämnande. 
  
 2  
  
 Under våren 2012 genomförde dessa myn- digheter under ledning av Bolagsverket en kartläggning av företags uppgiftslämnande och sammanställde dessa i ett register. 
 En uppdaterad kartläggning över uppgiftskrav inleddes i slutet av 2012 och genomfördes under våren 2013. Uppdraget ska slutredovisas senast den 29 november 2013. 
  
 3 
  
 Det skulle bära för långt att här återge resultatet av kartläggnings- arbetet i sin helhet. Nedan återges kortfattat resultatet från kartlägg- ningen av företagens uppgiftslämnande. Den intresserade läsaren är i övrigt hänvisad till delredovisningarna och slutrapporten som publicerats av Bolagsverket.  
  
 4 
  
 1 
  
 Arbetsförmedlingen, Bolagsverket, Försäkringskassan, Jordbruksverket, Kronofogdemyndig- heten, Livsmedelsverket, Skatteverket, Skogsstyrelsen, Statistiska centralbyrån (SCB), Till- växtverket, Trafikanalys, Trafikverket, Transportstyrelsen och Tullverket. 
  
 2 
  
 Uppdrag att genomföra insatser för att möjliggöra ett framtida förenklat och minskat upp- giftslämnande, N2011/5884/ENT. 
  
 3 
  
 Begäran om förlängd tid för redovisning av uppdrag att genomföra insatser för att möjlig- göra ett framtida förenklat och minskat uppgiftslämnande, N2012/311/ENT. 
  
 4 
  
 Uppdrag att genomföra insatser för att möjliggöra ett framtida förenklat och minskat upp- giftslämnande, N2011/5884/ENT, Kartläggning av näringsidkares uppgiftslämnande till 
  
 14 
  
 myndigheter, N2011/5884/ENT, och Uppdraget om ett förenklat och minskat uppgifts- lämnande för företag, N2012/311/ENT samt Kartläggning av företags uppgiftslämnande till 
  
 14 
  
 myndigheter, N2012/311/ENT. Rapporterna finns att läsa här  
  
 www.bolagsverket.se/om/oss/utvecklingsmyndighet/forenklat-uppgiftslamnande 
  
 53 
  
 Kartläggning av företags uppgiftslämnande till 14 myndigheter 
  
 SOU 2013:80 
  
 5.1 
  
 Utvalda resultat från kartläggningen 2012 
  
 Sammanlagt kartlades 1 164 uppgiftskrav. Den redovisade ärende- volymen uppgick till 94 558 369 ärenden i kartläggningen 2012. Jord- bruksverket hade i kartläggningen flest antal uppgiftskrav, 388 st., och Trafikanalys var den myndighet med minst antal med fem upp- giftskrav. Sett till ärendevolym stod Skatteverket för den absolut största insamlingen, nämligen 73 % av den totala volymen, eller 68 998 019 ärenden. 
 Den fördjupade kartläggningen visade att grundläggande upp- gifter: 
  
 samlas in ofta, nästan i alla ärenden, 
  
 att uppgifter som är frivilliga att lämna, det vill säga inte krävs för ärendets handläggning, samlas in, 
  
 att myndigheter hämtar dessa uppgifter från andra myndigheter och privata aktörer (företag som tillhandahåller företagsuppgifter, exempelvis UC), men samtidigt också begär in dem från företag vid uppgiftskraven, 
  
 att Bolagsverket, Skatteverket och Statistiska centralbyrån bedöm- des vara lämpliga källor för grundläggande uppgifter, samt 
  
 att 30 av de 38 grundläggande uppgifter som kartlades borde kunna återanvändas redan i dag, och därmed skulle administrativa kost- nader för företag kunna minska. 
  
 När myndigheterna svarat att de grundläggande uppgifterna behövs för ärendens handläggning, det vill säga är obligatoriska för uppgifts- kravet, visar resultatet att följande nio grundläggande uppgifter är mest vanliga att samla in, sett till både ärendevolym och antal upp- giftskrav: 
  
 Person-/organisationsnummer 
  
 Företagsnamn 
  
 Enskild näringsidkares namn 
  
 Enskild näringsidkares personnummer 
  
 Enskild näringsidkares postadress 
  
 Postadress till företaget 
  
 54 
  
 SOU 2013:80 
  
 Kartläggning av företags uppgiftslämnande till 14 myndigheter 
  
 Telefon 
  
 Registrerat företagsnamn 
  
 Firmatecknare 
  
 5.2 
  
 Herman resultat från kartläggningen 2013 
  
 De 14 myndigheterna har i kartläggningen som genomfördes 2013 kartlagt 1 318 uppgiftskrav (Figur 1). 
 Figur 1 Samtliga myndigheter, 1 318 uppgiftskrav 
 55 
  
 Kartläggning av företags uppgiftslämnande till 14 myndigheter 
  
 SOU 2013:80 
  
 Dessa uppgiftskrav omfattade 95 968 358 ärenden under 2012 (Figur 2). Skatteverket står för 76 % av alla ärenden och på andra plats kommer Försäkringskassan, som står för 7 % av alla ärenden. 
 Figur 2 Samtliga myndigheter, 95 968 358 ärenden. 
 56 
  
 SOU 2013:80 
  
 Kartläggning av företags uppgiftslämnande till 14 myndigheter 
  
 Figur 3 visar regelursprunget för uppgiftskraven. 553 uppgiftskrav har nationellt regelursprung omfattande 80 809 076 ärenden. 739 upp- giftskrav har EU och annan internationell lagstiftning som ursprung omfattande 14 992 141 ärenden. 
 Figur 3 Regelursprung. Den vänstra bilden visar antal uppgiftskrav och den högra antal ärenden 2012. 
 57 
  
 Kartläggning av företags uppgiftslämnande till 14 myndigheter 
  
 SOU 2013:80 
  
 Figur 4 visar fördelningen mellan kalenderstyrda uppgiftskrav, det vill säga att uppgiftslämnandet ska ske vid en viss tidpunkt, och hän- delsestyrda uppgiftskrav, det vill säga att uppgiftslämnandet ska ske vid en viss händelse. Flest antal uppgiftskrav, 1 072 st., är händelse- styrda och omfattar 71 759 142 ärenden. 266 uppgiftskrav omfattande 72 355 682 ärenden är kalenderstyrda och 42 uppgiftskrav omfattan- de 48 146 466 ärenden är både kalenderstyrda och händelsestyrda, därför blir totalen större än 95 968 358 ärenden. 
 Figur 4 Kalender- och händelsestyrt. Den vänstra bilden visar antal uppgiftskrav och den högra antal ärenden 2012. 
 58 
  
 SOU 2013:80 
  
 Kartläggning av företags uppgiftslämnande till 14 myndigheter 
  
 Figur 5 visas hur de 266 kalenderstyrda uppgiftskraven fördelas över året. Av de kalenderstyrda uppgiftskraven lämnas de flesta i april, nämligen 125 stycken. I de fall myndigheterna har svarat veckovis har siffrorna fördelats fyra gånger på varje månad och om myndig- heterna har svarat månadsvis har de fördelats på varje månad. Figuren visar alltså antalet inlämningstillfällen för de 266 kalenderstyrda upp- giftskraven. För 25 uppgiftskrav har myndigheterna till exempel svarat vartannat år, årsvis eller två gånger per år. Dessa återfinns under okänt i figuren. 
 Figur 5 Kalenderstyrt, antal uppgiftskrav per månad. 
 59 
  
 Kartläggning av företags uppgiftslämnande till 14 myndigheter 
  
 SOU 2013:80 
  
 Figur 6 visar om det är företaget, myndigheten eller de båda som initierar uppgiftskravet första gången. Merparten av uppgiftskraven initieras av företaget, 1 020 st. omfattande 61 873 536 ärenden. I 164 uppgiftskrav omfattande 22 396 653 ärenden är det myndigheten som initierar uppgiftskravet. 
 Figur 6 Initierande part. Den vänstra bilden visar antal uppgiftskrav och den högra antal ärenden 2012. 
 På frågan om uppgiftskraven berör specifik bransch har myndig- heterna svarat att 1 052 uppgiftskrav omfattande 31 886 273 ären- den år 2012 berör specifika branscher. Följande fyra branscher 
  
 5  
  
 har flest uppgiftskrav enligt kartläggningen: 
  
 Jordbruk, skogsbruk och fiske (A), 418 uppgiftskrav 
  
 Transport och magasinering (H), 283 uppgiftskrav 
  
 Handel (G), 180 uppgiftskrav 
  
 Tillverkning (C), 178 uppgiftskrav. 
  
 Följande fyra branscher har flest ärenden år 2012 för sina uppgifts- krav enligt kartläggningen: 
  
 Finans- och försäkringsverksamhet (K), 17 006 233 ärenden 
  
 Vård och omsorg; sociala tjänster (Q), 7 570 156 ärenden 
  
 5  
 Branscherna beskrivs från översta nivån av SNI 2007 och bokstäverna är förkortning av dessa. 
 60 
  
 SOU 2013:80 
  
 Kartläggning av företags uppgiftslämnande till 14 myndigheter 
  
 Handel (G), 6 273 260 ärenden 
  
 Jordbruk, skogsbruk och fiske (A), 2 091 130 ärenden 
  
 Figur 7 visar svar på kartläggningens fråga Kan uppgifter i upp- giftskravet samlas in via  
 e-tjänst. 
  Det framgår bland annat att för 308 uppgiftskrav och för 92 649 418 ärenden finns  
 e-tjänst. 
  
 Figur 7 Har myndigheterna  
 e-tjänster? 
  Den vänstra bilden visar antal uppgiftskrav och den högra antal ärenden 2012. 
 61 
  
 Kartläggning av företags uppgiftslämnande till 14 myndigheter 
  
 SOU 2013:80 
  
 Figur 8 visar förutom de ärenden som inte kan fullgöras med  
 e-tjänst 
  även de 5 914 363 ärenden där  
 e-tjänst 
  finns men inte används. Det är sannolikt att Trafikverkets och Skatteverkets antal ärenden är fler än de angivna i figuren eftersom Trafikverket inte svarat på  
 e-tjänst- 
  användningen för 147 114 ärenden och Skatteverket inte svarat på  
 e-tjänstanvändningen 
  för 8 814 963 ärenden. 
 Figur 8 Ärenden där företagen inte använt  
 e-tjänst, 
  9 031 818 ärenden. 
  
 5.3 
  
 Potential för minskat och förenklat uppgiftslämnande m.m. 
  
 Inom ramen för kartläggningsuppdraget har konstaterats att åter- användning av uppgifter mellan myndigheter kan ske i större utsträck- ning än i dag för att minska och förenkla företagens uppgiftslämnan- de. Det finns fortfarande behov av att myndigheter gör en översyn av de uppgifter som samlas in, vad som kan återanvändas och vad som inte är nödvändigt för ärendets handläggning. Det behöver bli tyd- ligare för uppgiftslämnaren vilka uppgifter som måste lämnas in och vilka som är frivilliga. 
 62 
  
 SOU 2013:80 
  
 Kartläggning av företags uppgiftslämnande till 14 myndigheter 
  
 Företagen behöver ha kontakt med flera myndigheter vid vissa händelser och här finns, enligt kartlagt material, en samordnings- potential. Även vid vissa tidpunkter på året ska företag lämna upp- gifter till flera olika myndigheter, vilket visar att samordningspotential finns även här. Denna kunskap kan också användas i lagstiftningspro- cessen för att bestämma vilket datum ett uppgiftskrav ska fullgöras. 
 Små företag undantas endast från mycket få uppgiftskrav. Här finns möjlighet för ytterligare förenkling. Kartläggningen kan bli en ögonöppnare som möjliggör diskussion och aktion i en fråga som bland annat EU driver i sin Small Business Act 
  
 6 
  
 . 
 I många uppgiftskrav (212 st.) saknas information om själva kravet på myndighetens webbplats, vilket behöver ses över och i möjliga fall åtgärdas för att företagen ska kunna uppfylla sina plikter. 
 Användningen av  
 e-tjänster 
  liksom för vilka uppgiftskrav det finns  
 e-tjänster 
  framgår av kartläggningen. Detta kan utgöra ett underlag för en översyn av varför  
 e-tjänster 
  inte används och varför  
 e-tjänster 
  inte finns för vissa uppgiftskrav. 
  
 6  
 Small Business Act, 2008,  
 http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2008:0394:FIN:SV:PDF 
  
 63 
 6 Gällande rätt 
 Utredningens arbete har aktualiserat en mängd rättsliga frågor. I detta kapitel presenteras aktuella rättsområden översiktligt med några anknytande rättsfrågor. De regelverk som framförallt drar till sig uppmärksamhet i detta sammanhang är tryckfrihetsförordning- ens bestämmelser om vad som är allmänna handlingar, offentlighets- och sekretesslagen som innehåller regler om myndigheters handlägg- ning vid registrering, utlämnande och övrig hantering av allmänna handlingar samt bestämmelser om tystnadsplikt och förbud mot att lämna ut allmänna handlingar, personsuppgiftslagen och de särskilda registerförfattningarna som bland annat reglerar myndigheternas be- handling av personuppgifter, samt arkivlagen som innehåller bestäm- melser om myndigheternas bevarande och gallring av allmänna hand- lingar m.m. 
  
 6.1 
  
 Tryckfrihetsförordningen 
  
 Vad som avses med allmän handling framgår av 2 kap. tryckfrihets- förordningen. Med handling förstås framställning i skrift eller bild samt upptagning som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt upp- fattas endast med tekniskt hjälpmedel. En handling är allmän, om den förvaras hos en myndighet och är att anse som inkommen till eller upprättad hos myndigheten. 
 En handling anses inkommen till en myndighet, när den har an- länt till myndigheten eller kommit behörig befattningshavare till- handa. I fråga om upptagning som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniskt hjälpmedel anses den inkommen till en myndighet när den är tillgänglig för myndigheten med tekniskt hjälpmedel som myndigheten själv förfogar över. 
 En handling anses upprättad hos en myndighet, när den har expe- dierats. En handling som inte har expedierats anses upprättad när det 
 65 
  
 Gällande rätt 
  
 SOU 2013:80 
  
 ärende till vilket den hänför sig har slutbehandlats hos myndigheten eller, om handlingen ej hänför sig till visst ärende, när den har juste- rats av myndigheten eller på annat sätt färdigställts. 
 För att närmare kunna avgöra om en upptagning för automatise- rad behandling är tillgänglig för myndigheten behöver man göra en uppdelning mellan potentiella (elektroniska) handlingar och färdiga elektroniska handlingar. En potentiell handling, dvs. en sammanställ- ning av uppgifter ur allmän handling som en myndighet har tekniska möjligheter att göra, är enligt 2 kap. 3 § andra stycket sista meningen tryckfrihetsförordningen förvarad hos myndigheten om denna kan göra sammanställningen tillgänglig med rutinbetonade åtgärder (prop. 1975/76:160 s. 90). En sådan sammanställning anses dock inte vara förvarad hos myndigheten i tryckfrihetsförordningens mening om sammanställningen innehåller personuppgifter och myndigheten en- ligt lag eller förordning saknar befogenhet att göra sammanställning- en tillgänglig enligt den s.k. begränsningsregeln i 2 kap. 3 § tredje stycket tryckfrihetsförordningen. 
 Med personuppgifter avses med utgångspunkt i personuppgifts- lagens (1998:204) definition all slags information som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person som är i livet (3 § person- uppgiftslagen). Om myndigheten sålunda saknar (rättslig) befogenhet att ta fram vissa upplysningar ur t.ex. en databas är dessa upplysning- ar inte allmänna handlingar hos myndigheten. Det övergripande syftet med begränsningsregeln är att hindra allmänheten från att kunna göra anspråk på att få ta del av information hos myndigheten som myn- digheten själv, av hänsyn till enskildas personliga integritet, är för- hindrad att använda sig av (den s.k. likställighetsprincipen). Begräns- ningsregeln gäller alltså även om sammanställningen kan tas fram med rutinbetonade åtgärder. 
 En färdig elektronisk handling, vilken är tillgänglig för myndig- heten i uppfattbar form med tekniskt hjälpmedel som myndigheten själv utnyttjar, t.ex. en  
 PDF-fil 
  eller ett  
 e-postmeddelande, 
  anses för- varad hos myndigheten trots att det kan krävas mer än rutinbetonade åtgärder för att göra handlingen tillgänglig (prop. 2001/02:70 s. 20 f.). Färdiga elektroniska handlingar omfattas inte heller av begränsnings- regeln. 
 66 
  
 SOU 2013:80 
  
 Gällande rätt 
  
 6.1.1 
  
 Begränsningsregelns närmare innebörd 
  
 Begränsningsregeln i 2 kap. 3 § tredje stycket tryckfrihetsförordning- en innebär att bestämmelser om skydd av personuppgifter i lag eller förordning får betydelse för hur omfattande begreppet allmän hand- ling blir i praktiken. Enligt dataskyddsdirektivet 
  
 1  
  
 och personuppgifts- lagen (1998:204) får personuppgifter bara samlas in för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål (9 § första stycket c per- sonuppgiftslagen). Enligt den s.k. finalitetsprincipen får en person- uppgift inte behandlas för ett ändamål som är oförenligt med det ändamål för vilket uppgiften samlades in (9 § första stycket d). I för- arbetena till personuppgiftslagen har dock uttalats att en myndighets utlämnande av personuppgifter med stöd av offentlighetsprincipen inte kan anses oförenligt med de ändamål för vilket uppgifterna ur- sprungligen samlades in (prop. 1997/98:44 s. 44). 
 Regler om s.k. ändamålsbegränsningar, dvs. bestämmelser i re- gisterförfattningar om för vilka ändamål myndigheten får behandla uppgifterna, anses inte heller inskränka myndighetens skyldighet enligt offentlighetsprincipen att sammanställa personuppgifter (prop. 2007/08:126 s. 120 f. och prop. 2007/08:160 s. 66 f.). Sistnämnda ställningstagande harmonierar väl med det s.k. efterfrågeförbudet i 2 kap. 14 § tredje stycket tryckfrihetsförordningen, av vilket följer att en myndighet inte får fråga någon som begär ut en allmän hand- ling vem den enskilde är eller vilket syfte han eller hon har med sin begäran, i större utsträckning än vad som behövs för att myndig- heten ska kunna göra en sekretessprövning. 
 I vissa fall är dock så kallade sökbegränsningar, dvs. förbud i lag eller förordning mot att söka fram uppgifter eller göra sammanställ- ningar med hjälp av vissa sökord, avgörande för vilka sammanställ- ningar som utgör allmänna handlingar. Det står nämligen klart att om den myndighet som förvarar en upptagning för automatiserad behandling under inga omständigheter får göra sammanställningar av uppgifter ur upptagningen med hjälp av vissa sökord har inte heller allmänheten rätt att ta del av en sådan sammanställning. Vissa sök- 
  
 1  
 Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av så- dana uppgifter (dataskyddsdirektivet). Den 25 januari 2012 presenterade Europeiska kom- missionen ett förslag till en genomgripande reform av EU:s regler om skydd för personupp- gifter. Förslaget innebär bland annat att (dataskyddsdirektivet) ska ersättas av en ny allmän dataskyddsförordning. Syftet med förslaget till ny dataskyddsförordning är att ytterligare har- monisera och effektivisera skyddet av personuppgifter i syfte att förbättra den inre markna- dens funktion och öka enskildas kontroll över sina personuppgifter. Förordningen är till stor del baserad på den reglering som redan gäller enligt dataskyddsdirektivet. 
 67 
  
 Gällande rätt 
  
 SOU 2013:80 
  
 begränsningar som inte är absoluta utan tillåter sökning under särskilt angivna förutsättningar har dock ansetts sakna betydelse för frågan om sammanställningen utgör en allmän handling (se 3 kap.  
 6–7 
  §§ polisdatalagen [2010:361] och prop. 2009/10:85 s. 154 f., jfr prop. 2001/02:70 s. 23). Allmänna handlingar som en myndighet potentiellt får tillgång till genom åtkomst till en annan myndighets dataregister men samtidigt saknar rätt att ta fram i sin egen verksamhet, eller ut- gör sådana uppgifter som den mottagande myndigheten visserligen får men ännu inte har tagit fram eller kanske aldrig kommer att behöva ta fram i sin verksamhet, har kommit att benämnas som överskotts- information. Förekomsten av överskottsinformation ger upphov till en hel mängd rättsliga och  
 organisatoriskt-tekniska 
  frågeställningar vid elektroniskt informationsutbyte mellan myndigheter. Denna problematik analyseras av Informationshanteringsutredningen i sitt delbetänkande Överskottsinformation vid direktåtkomst (SOU 2012:90.) 
  
 6.2 
  
 Offentlighets- och sekretesslagen 
  
 6.2.1 
  
 Allmänt om sekretess 
  
 Rätten att ta del av allmänna handlingar är inte oinskränkt. I offent- lighets- och sekretesslagen (2009:400) finns bestämmelser som in- skränker enskildas rätt att ta del av allmänna handlingar s.k. sekretess. Sekretessbestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen består i regel av tre huvudsakliga rekvisit, dvs. förutsättningar för bestäm- melsens tillämplighet. Dessa tre rekvisit anger sekretessens föremål, sekretessens räckvidd och sekretessens styrka. Sekretessens föremål är den information som kan hemlighållas och anges i lagen genom ordet uppgift tillsammans med en mer eller mindre långtgående preci- sering av uppgiftens art, t.ex. uppgift om enskilds personliga förhål- landen. 
 En sekretessbestämmelses räckvidd bestäms normalt genom att det i bestämmelsen preciseras att sekretessen för de angivna upp- gifterna bara gäller i en viss typ av ärende, i en viss typ av verksam- het eller hos en viss myndighet. Några få sekretessbestämmelser gäller utan att räckvidden är begränsad. Uppgiften kan då hemlig- hållas oavsett i vilket ärende, i vilken verksamhet eller hos vilken myndighet den förekommer. 
 68 
  
 SOU 2013:80 
  
 Gällande rätt 
  
 Sekretessens styrka bestäms i regel med hjälp av s.k. skade- rekvisit. Man skiljer i detta sammanhang mellan raka och omvända skaderekvisit. Vid raka skaderekvisit är utgångspunkten att upp- gifterna är offentliga och att sekretess bara gäller om det kan antas att en viss skada uppstår om uppgiften lämnas ut. Vid det omvända skaderekvisitet är utgångspunkten tvärtom, dvs. att uppgifterna omfattas av sekretess. Vid ett omvänt skaderekvisit får uppgifterna således bara lämnas ut om det står klart att uppgiften kan röjas utan att viss skada uppstår. Sekretessen enligt en bestämmelse kan även vara absolut, dvs. de uppgifter som omfattas av bestämmelsen ska hemlighållas utan någon skadeprövning om uppgifterna begärs ut. 
  
 6.2.2 
  
 Överföring av sekretess 
  
 En grundläggande princip i offentlighets- och sekretesslagen är att sekretess som huvudregel inte följer med en uppgift när den lämnas från en myndighet till en annan. Det beror bland annat på att be- hovet av och styrkan i en sekretess inte kan bestämmas enbart med hänsyn till sekretessintresset. Detta intresse måste i varje sammanhang vägas mot intresset av insyn i myndigheternas verksamhet. Offent- lighetsintresset kan således kräva att de uppgifter som behandlas som hemliga hos en myndighet är offentliga hos en annan myndighet som har inhämtat dem hos den förstnämnda myndigheten (prop. 1979/80:2 Förslag till sekretesslag m.m., Del A s. 75 f.). 
 Lagstiftaren har alltså tagit ställning mot att en allmän bestäm- melse om överföring av sekretess tas in i sekretessregleringen. Vissa bestämmelser om överföring av sekretess med begränsade och över- blickbara tillämpningsområden har dock införts. Vid överföring av sekretess skiljer man mellan primära och sekundära sekretessbestäm- melser (3 kap. 1 §). En primär sekretessbestämmelse är en bestäm- melse om sekretess som en myndighet ska tillämpa på grund av att bestämmelsen a) riktar sig direkt till myndigheten eller b) omfattar en viss verksamhet eller en viss ärendetyp som hanteras hos myndig- heten eller c) omfattar vissa uppgifter som finns hos myndigheten. Bestämmelserna i kategori c) är primära sekretessbestämmelser, vars räckvidd inte har begränsats och som därför gäller inom hela den offentliga sektorn. Som exempel på sådana bestämmelser kan nämnas utrikessekretessen (15 kap. 1 §) och minimiskyddsreglerna till skydd för enskildas personliga integritet i 21 kap. offentlighets- och sek- retesslagen. 
 69 
  
 Gällande rätt 
  
 SOU 2013:80 
  
 En bestämmelse om överföring av sekretess är en bestämmelse som innebär att en primär sekretessbestämmelse som är tillämplig på en uppgift hos en myndighet ska tillämpas på uppgiften även av en annan myndighet som uppgiften lämnas till. Detta gäller också för en myndighet som har elektronisk tillgång till uppgiften hos den förstnämnda myndigheten (s.k. direktåtkomst). 
 En sekundär sekretessbestämmelse är en bestämmelse om sekre- tess som ska tillämpas på grund av en bestämmelse om överföring av sekretess. En och samma sekretessbestämmelse kan således vara en primär sekretessbestämmelse hos den utlämnande myndigheten och en sekundär sekretessbestämmelse hos den mottagande myn- digheten. 
 Resultatet av tillämpningen, dvs. förutsättningarna för bedöm- ningen av sekretess, kan bli olika om sekretessbestämmelsen är att betrakta som primär eller sekundär hos myndigheten. 
 En primär sekretessbestämmelse kan normalt tillämpas på en uppgift oavsett om myndigheten har fått uppgiften från en annan myndighet eller från en enskild. En sekundär sekretessbestämmelse kan dock bara tillämpas på uppgifter som den mottagande myn- digheten får från den utlämnande myndigheten. En sekundär sekre- tessbestämmelse kan således inte tillämpas på uppgifter som myn- digheten får direkt från enskilda (se prop. 2005/06:191 Ändring i lagen om elektronisk kommunikation, s. 30 och 1997/98:9 Skydd för förföljda personer, samordningsnummer m.m., s. 38 f. samt JO 2000/01 s. 44 och 50). 
 Om en sekretessreglerad uppgift lämnas från en myndighet till en annan myndighet gäller sekretess för uppgiften hos den mot- tagande myndigheten bara om sekretess följer antingen av en primär sekretessbestämmelse som är tillämplig hos den mottagande myn- digheten eller av en bestämmelse om överföring av sekretess. Är ingen av dessa förutsättningar uppfyllda blir uppgiften offentlig hos den mottagande myndigheten. Motsvarande gäller om en myn- dighet har direktåtkomst till sekretessreglerade uppgifter hos en annan myndighet (7 kap. 2 §). Bestämmelser om överföring av sekretess som innebär att sekretess enligt alla eller många sekre- tessbestämmelser överförs till vissa organ eller vissa verksamheter har placerats i 11 och  
 41–43 
  kap. offentlighets- och sekretesslagen. Bestämmelser om överföring av sekretess som innebär att sekretess enligt enstaka sekretessbestämmelser överförs till en mottagande myndighet har placerats i direkt anslutning till berörda sekretess- bestämmelser, se t.ex. 22 kap. 3 § samt 31 kap. 5 och 18 §§ offent- 
 70 
  
 SOU 2013:80 
  
 Gällande rätt 
  
 lighets- och sekretesslagen. Huvudregeln om konkurrens mellan flera tillämpliga sekretessbestämmelser finns i 7 kap. 3 § lagen. 
 Om flera sekretessbestämmelser är tillämpliga på en uppgift hos en myndighet och en prövning i ett enskilt fall resulterar i att upp- giften ska lämnas ut enligt en eller flera bestämmelser samtidigt som den är sekretessbelagd enligt en eller flera andra bestämmelser, ska enligt huvudregeln de senare bestämmelserna ha företräde. I ett sådant fall ska uppgiften således hemlighållas. Detta gäller oavsett om de konkurrerande bestämmelserna ska tillämpas som primära eller sekundära sekretessbestämmelser. Det finns dock undantag från denna huvudregel (se närmare om det nedan). Ett exempel på en överföringsbestämmelse är 11 kap. 1 § offentlighets- och sekretess- lagen. Om en myndighet i verksamhet som avser tillsyn eller revision får en sekretessreglerad uppgift från en annan myndighet, blir sekre- tessbestämmelsen tillämplig på uppgiften också hos den mottagande myndigheten. Detta gäller dock inte för uppgift som ingår i beslut hos den mottagande myndigheten. I 11 kap. 4 § lagen finns en be- stämmelse om överföring av sekretess som tar sikte på direktåtkomst. Av denna bestämmelse följer att om en myndighet har elektronisk tillgång till en upptagning för automatiserad behandling hos en annan myndighet och en uppgift i denna upptagning är sekretessreglerad, blir sekretessbestämmelsen tillämplig på uppgiften även hos den mottagande myndigheten. Detta gäller inte för uppgift som ingår i ett beslut hos den mottagande myndigheten. 
 Bestämmelsen om överföring av sekretess i 11 kap. 1 och 4 §§ offentlighets- och sekretesslagen ska dock enligt en särskild kon- kurrensregel inte tillämpas om det finns en primär sekretessbestäm- melse till skydd för samma intresse som är tillämplig på uppgiften hos den mottagande myndigheten (11 kap. 8 §). I ett sådant fall är det den primära sekretessbestämmelsen som ska tillämpas och detta gäller oavsett om den primära sekretessbestämmelsen ger ett starkare eller ett svagare skydd än den sekundära sekretessbestämmelsen. Även undantag från den primära sekretessens tillämpningsområde har före- träde framför sekundärsekretess (prop. 2008/09:150 s. 328). 
 Sekretessbestämmelserna i 21 kap offentlighets- och sekretess- lagen som utgör ett minimiskydd för enskildas personliga integritet inom hela den offentliga sektorn – och som därmed är primära sekre- tessbestämmelser hos alla myndigheter – är undantagna från den särskilda konkurrensregelns tillämpningsområde. Vid tillämpning av 11 kap. 8 § ska tillämparen alltså bortse från de primära minimi- skyddsbestämmelserna i 21 kap. lagen. Vid konkurrens mellan sist- 
 71 
  
 Gällande rätt 
  
 SOU 2013:80 
  
 nämnda bestämmelser och överförs sekretess gäller således huvud- regeln om konkurrens i 7 kap. 3 § lagen, dvs. den eller de bestäm- melser enligt vilken uppgiften är sekretessbelagd i det enskilda fallet har företräde. 
 Informationshanteringsutredningen har i delbetänkandet Över- skottsinformation vid direktåtkomst (SOU 2012:90) föreslagit en justering av konkurrensregeln i 11 kap. 8 § offentlighets- och sekre- tesslagen för att avvärja risken att det sekretesskydd som gäller hos värdmyndigheten försvagas eller upphör hos mottagarmyndigheten beträffande överskottsinformation vid direktåtkomst. 
 Informationshanteringsutredningen föreslår närmare bestämt att en mottagarmyndighets primära sekretessbestämmelser inte längre bör ha företräde framför den från värdmyndigheten överförda sekre- tessen avseende sådana uppgifter som en mottagarmyndighet enligt lag eller förordning inte får behandla. En konkurrenssituation mellan en primär sekretessbestämmelse hos en mottagarmyndighet och den från värdmyndigheten överförda sekretessen för en sådan uppgift bör i stället lösas i enlighet med offentlighets- och sekretesslagens huvudregel i 7 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen som före- skriver att den av flera tillämpliga sekretessbestämmelser enligt vilken uppgiften är sekretessbelagd ska ha företräde, oavsett om det hand- lar om en primär eller överförd sekundärsekretess. 
  
 6.3 
  
 Regeringsformen och skyddet för den personliga integriteten 
  
 De grundläggande bestämmelserna till skydd för den personliga integriteten finns i regeringsformen. 
 I 1 kap. 2 § regeringsformen slås fast att det allmänna ska värna om den enskildes privatliv. Intentionen kommer till uttryck i stora delar av den lagstiftning som reglerar det allmännas handlande gent- emot enskilda och även enskildas handlande gentemot varandra. Som exempel på sådan lagstiftning kan nämnas offentlighets- och sekre- tesslagen (2009:4009). Av stor betydelse är även rätten för enskilda att enligt 2 kap. tryckfrihetsförordningen ta del av allmänna hand- lingar. Härigenom garanteras enskilda insyn i och kontroll av den offentliga förvaltningen. 
 I 2 kap. 6 § regeringsformen anges att var och en, utöver vad som i övrigt gäller enligt paragrafen, gentemot det allmänna är skyddad mot betydande intrång i den personliga integriteten som sker utan 
 72 
  
 SOU 2013:80 
  
 Gällande rätt 
  
 samtycke och innebär övervakning eller kartläggning av den en- skildes personliga förhållanden. 
  
 6.3.1 
  
 Ett förstärkt grundlagsskydd 
  
 Bestämmelsen i 2 kap. 6 § regeringsformen är ny och har trätt i kraft den 1 januari 2011 (prop. 2009/10:80 En reformerad grundlag, bet. 2009/10:KU19, rskr 2019/10:304, bet. 2010/11:KU4, rskr. 2010/11:21). Regeringen har i nämnda proposition angett att skyddet för den personliga integriteten förstärks genom den nya bestämmel- sen i 2 kap. 6 § regeringsformen. 
 I propositionen har regeringen vidare framhållit att grundlags- bestämmelsen bör ta sikte på att skydda information om enskildas personliga förhållanden (s. 177). Regeringen har angett att reglering- en kan komma att omfatta vitt skilda slag av information som är knuten till den enskildes person, som t.ex. uppgifter om namn och andra personliga identifikationsuppgifter, adress, familjeförhållanden, hälsa och vandel. Regeringen har vidare angett att ett utvidgat inte- gritetsskydd i regeringsformen tar sikte på sådana åtgärder som den enskilde själv inte kan få kännedom om eller påverka genom ett krav på frivilligt godkännande (s. 178). Vidare har regeringen angett att grundlagsskyddet bör omfatta övervakning och kartläggning samt att det bör vara fråga om betydande integritetsintrång (s.  
 180–182). 
  Uppgifternas karaktär och omfattning, ändamålet med behandlingen av uppgifterna, omfattningen av utlämnandet av uppgifter till andra som sker utan omedelbart stöd av offentlighetsprincipen samt på vilket sätt och för vilka syften mottagaren av uppgifterna ska hantera utlämnade uppgifter är faktorer som, enligt regeringen, bör beaktas vid bedömningen av vad som kan anses utgöra ett betydande intrång i den personliga integriteten (s. 184). 
 Regeringen har konstaterat att vad som utgör ett betydande integritetsintrång alltid måste bedömas utifrån de samhällsvärderingar som råder vid varje givet tillfälle (s. 185). Regeringen har angett att dessa värderingar kan påverkas av en rad omständigheter, inte minst av den fortsatta tekniska utvecklingen men även av andra förhållan- den i vår omvärld; i sista hand är det riksdagen som får avgöra vilka företeelser som är av så ingripande karaktär att de inte bör kunna begränsas på annat sätt än genom lag och med tillämpning av det kvalificerade förfarandet vid inskränkningar av de grundläggande fri- och rättigheterna i 2 kap. 12 § regeringsformen. 
 73 
  
 Gällande rätt 
  
 SOU 2013:80 
  
 6.4 
  
 Personuppgiftslagen och de särskilda registerförfattningarna 
  
 6.4.1 
  
 Personuppgiftslagen 
  
 Personuppgiftslagen (1998:204) innehåller grundläggande bestäm- melser om behandling av personuppgifter. Genom lagen har Europa- parlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av per- sonuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (dataskydds- direktivet) genomförts i svensk rätt. Personuppgiftslagens syfte, enligt 1 §, är att skydda människor mot att deras personliga integritet kränks i samband med att deras personuppgifter behandlas. Personuppgifts- lagen innehåller företrädesvis generella regler och det förutsattes vid dess tillkomst att behov av undantag och preciseringar för speciella områden skulle tillgodoses genom särskild lagstiftning (prop. 1997/98:44 s.  
 40–41). 
  
 6.4.1.1 
  
 Begreppet personuppgift 
  
 Enligt 3 § personuppgiftslagen avses med personuppgift all slags information som direkt eller indirekt kan hänföras till en enskild person som är i livet. All information som kan knytas till en levande fysisk person anses alltså vara en personuppgift, även om informa- tionen bara avser personen i egenskap av yrkesutövare eller närings- idkare. Namn och personnummer är exempel på information som utan vidare omfattas av begreppet. Kravet att en personuppgift ska kunna hänföras till en viss bestämd person är inte högt ställt. Också sådana i sig anonyma uppgifter som gör det möjligt med s.k. bak- vägsidentifikation av en fysisk person omfattas av begreppet person- uppgift. 
  
 6.4.1.2 
  
 Grundläggande krav på behandling av personuppgifter 
  
 Personuppgifter får som utgångspunkt bara behandlas om de grundläggande kraven på behandling av personuppgifter som finns uppräknade i 9 § lagen följs. Det krävs bland annat att person- uppgifterna behandlas lagenligt och korrekt i enlighet med god sed. Vidare får personuppgifter bara samlas in för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål. Personuppgifterna får inte be- 
 74 
  
 SOU 2013:80 
  
 Gällande rätt 
  
 handlas för andra ändamål som är oförenliga med det för vilka de samlats in (finalitetsprincipen). 
 Ett undantag från denna huvudregel (den s.k. hanteringsmodel- len) finns i 5 a § (den s.k. missbruksmodellen). I detta sammanhang är det dock företrädesvis fråga om behandling av personuppgifter som åtminstone delvis strukturerats för att påtagligt underlätta sök- ning efter eller sammanställning av personuppgifter, varför hante- ringsmodellen vanligen kommer att bli tillämplig i samband med företagens uppgiftslämnande 
  
 6.4.1.3 
  
 När behandling av personuppgifter är tillåten 
  
 I 10 § personuppgiftslagen finns en uttömmande uppräkning av i vilka fall en behandling av personuppgifter är tillåten. Personupp- gifter får behandlas om den registrerade har lämnat sitt samtycke till behandlingen. Lämnar den registrerade inte sitt samtycke krävs att behandlingen är nödvändig för att fullgöra något av de i 10 § lagen uppräknande syftena, t.ex. att ett avtal med den registrerade ska kunna fullgöras eller att den personuppgiftsansvarige ska kunna fullgöra en rättslig skyldighet. 
  
 6.4.1.4 
  
 Behandling av känsliga personuppgifter m.m. 
  
 Av 13 § personuppgiftslagen framgår att det som huvudregel är för- bjudet att behandla känsliga personuppgifter. Med känsliga person- uppgifter avses personuppgifter som avslöjar ras eller etniskt ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filosofiska övertygelser, medlemskap i fackförening eller personuppgifter som rör hälsa eller sexualliv. I  
 15–19 
  §§ personuppgiftslagen görs vissa undantag från förbudet bland annat när den enskilde uttryckligen samtyckt till behandlingen, om behandlingen är nödvändig för att skydda vitala intressen hos den registrerade eller någon annan och den registrerade inte kan lämna sitt samtycke, inom hälso- och sjukvården samt för forsknings- och statistikändamål. 
 Enligt 20 § personuppgiftslagen får regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om ytterligare undantag från förbudet att behandla känsliga personuppgifter, om det behövs med hänsyn till ett viktigt allmänt intresse. 
 75 
  
 Gällande rätt 
  
 SOU 2013:80 
  
 Enligt 8 § personuppgiftsförordningen (1998:1191) får myndig- heter, utöver vad som anges i  
 15–19 
  §§ personuppgiftslagen, be- handla känsliga personuppgifter i löpande text om uppgifterna har lämnats i ett ärende eller är nödvändiga för handläggningen av det. Enligt 21 § personuppgiftslagen är det förbjudet för andra än myn- digheter att behandla personuppgifter om lagöverträdelser som inne- fattar brott, domar i brottmål, straffprocessuella tvångsmedel eller administrativa frihetsberövanden. 
 Uppgifter om personnummer och samordningsnummer får en- ligt 22 § personuppgiftslagen behandlas bara om den registrerade sam- tycker till det eller när det är klart motiverat med hänsyn till ända- målet med behandlingen, vikten av en säker identifiering eller något annat beaktansvärt skäl. 
  
 6.4.2 
  
 Registerförfattningar 
  
 Personuppgiftslagen innehåller generella regler om behandling av personuppgifter. Lagen är dock subsidiär i förhållande till andra lagar och förordningar. Det finns för närvarande ett stort antal s.k. register- författningar som reglerar vilka uppgifter som en enskild myndighet får behandla i sin personuppgiftsbehandling hos enskilda myndig- heter och/eller i deras verksamheter. Exempelvis styrs Skatteverkets verksamhet i detta hänseende bland annat av lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i Skatteverkets beskattningsverksamhet och lagen (2001:182) om behandling av personuppgifter i Skatteverkets folkbokföringsverksamhet. Om inte annat särskilt angetts gäller dessa båda författningar i stället för personuppgiftslagen. 
 Förekomsten av registerförfattningar innebär att författnings- strukturen är komplicerad och svåröverblickbar eftersom register- författningarnas innehåll och utformning varierar sinsemellan. 
 En stegvis översyn av registerförfattningarna genomförs för att anpassa regleringen till personuppgiftslagen. Till grund för arbetet har legat en av riksdagen uttalad ambition att myndighetsregister med ett stort antal registrerade eller ett särskilt känsligt innehåll ska reg- leras särskilt i lag. Regeringen har som framkommit ovan tillsatt Informationshanteringsutredningen (dir. 2011:86) som bland annat ska göra en översiktlig inventering av registerförfattningarna och när- mare analysera hur dessa fungerar inom tre olika verksamhetsom- råden. Informationshanteringsutredningen ska även med beaktande av utvecklingen inom EU och Europarådet utarbeta en generell 
 76 
  
 SOU 2013:80 
  
 Gällande rätt 
  
 modell för reglering av registerfrågor och, med modellen som mall, lämna konkreta förslag till registerförfattningar inom de tre verksam- hetsområdena. Uppdraget ska slutredovisas senast den 1 december 2014. 
  
 6.5 
  
 Arkiv och gallring 
  
 I arkivlagen (1990:782) finns bestämmelser om myndigheternas arkiv. Lagen kompletteras av arkivförordningen (1991:446) som i betydande utsträckning bemyndigar Riksarkivet att meddela före- skrifter för statliga myndigheters arkiv. 
 En myndighets arkiv bildas av de allmänna handlingarna från myndighetens verksamhet och sådana handlingar som avses i 2 kap. 9 § tryckfrihetsförordningen och som myndigheten beslutar ska tas om hand för arkivering. Bestämmelsen i tryckfrihetsförordningen omfattar dels minnesanteckningar, dvs. promemorior och andra upp- teckningar som har kommit till endast för ett ärendes beredning, dels s.k. mellanprodukter, dvs. utkast och koncept till beslut och skrivel- ser. Upptagningar för automatiserad behandling som är tillgängliga för flera myndigheter, så att de där utgör allmänna handlingar, ska dock bilda arkiv endast hos en av dessa myndigheter, i första hand den myndighet som svarar för huvuddelen av upptagningen. Samma upptagning ska alltså inte bevaras och bilda arkiv hos alla myndig- heterna. Även andra lösningar kan dock vara tillåtna. Beslut om var arkivering ska ske får fattas av Riksarkivet i fråga om statliga myn- digheter (prop. 1989/90:72 s. 70). 
 Myndigheternas arkiv ska bevaras, hållas ordnade och vårdas så att de tillgodoser rätten att ta del av allmänna handlingar, behovet av information för rättskipningen och förvaltningen och forskningens behov. Som grund för arkivvården ska myndigheterna vid registre- ringen av allmänna handlingar ta vederbörlig hänsyn till dess betydel- se för en ändamålsenlig arkivvård, och vid framställningen av hand- lingar använda materiel och metoder som är lämpliga med hänsyn till behovet av arkivbeständighet. 
 I arkivvården ingår att myndigheten ska organisera arkivet på ett sådant sätt att rätten att ta del av allmänna handlingar underlättas och med hänsyn till detta upprätta dels en arkivbeskrivning som ger information om vilka slag av handlingar som kan finnas i myn- dighetens arkiv och hur arkivet är organiserat, dels en systematisk arkivförteckning. Vidare ska myndigheten avgränsa arkivet genom 
 77 
  
 Gällande rätt 
  
 SOU 2013:80 
  
 att fastställa vilka handlingar som ska vara arkivhandlingar och verkställa föreskriven gallring i arkivet. 
 Med gallring avses att handlingar sorteras ut och förstörs. Upp- gifter i upptagningar för automatiserad behandling som utgör all- männa handlingar anses gallrade genom att de förstörs i samband med exempelvis överföring till en annan databärare, förlust av möjliga informationssammanställningar och sökmöjligheter liksom förlust av möjligheter att fastställa informationens autenticitet. Att före- skriven gallring sker är viktigt av integritetsskäl och av ekonomiska skäl. När det gäller statliga myndigheter sker gallringen med stöd av föreskrifter eller särskilda beslut av Riksarkivet. Av Riksarkivet föreskrifter  
 (RA-FS 
  1991:6) och allmänna råd om gallring av hand- lingar av tillfällig eller ringa betydelse 
  
 2  
  
 framgår att myndigheter ska gallra allmänna handlingar av tillfällig eller ringa betydelse. Gallring får dock endas ske under förutsättning att allmänhetens rätt till insyn inte åsidosätts och handlingarna bedöms sakna värde för rättsskip- ning förvaltning och forskning. 
 Den 31 januari 2011 lämnade Riksarkivet Förstudierapporten e- arkiv och  
 e-diarium 
  till  
 E-delegationen, 
  med förslag till hur arbetet bör bedrivas vidare. Siktet är inställt på att förenkla hanteringen av digital information inom den offentliga förvaltningen och att göra det lättare för privatpersoner och tjänstemän att samlat se och följa ärenden inom och mellan myndigheter. 
  
 6.6 
  
 Lagen om valfrihetssystem i fråga om tjänster för elektronisk identifiering 
  
 Lagen (2013:311) om valfrihetssystem i fråga om tjänster för elektro- nisk identifiering som trädde i kraft den 1 juli 2013 gör det möjligt för  
 e-legitimationsnämnden 
  att besluta om att tillämpa valfrihets- system i fråga om tjänster för elektronisk identifiering av enskilda 
 Lagen innehåller bestämmelser om att den upphandlande myn- digheten ska behandla leverantörer på ett likvärdigt och icke- diskriminerande sätt samt iaktta principerna om öppenhet, ömsesidigt erkännande och proportionalitet när den tillämpar valfrihetssystem. När valfrihetssystem har inrättats ska ansökningar löpande begäras in genom annonsering på en nationell webbplats. Ett förfrågnings- underlag ska finnas tillgängligt på webbplatsen tillsammans med 
  
 2  
 Senast ändrad genom  
 (RA-FS 
  1997:6). 
 78 
  
 SOU 2013:80 
  
 Gällande rätt 
  
 annonsen. Förfrågningsunderlaget ska ange de villkor som leveran- tören ska uppfylla för att bli godkänd, den ekonomiska ersättningen till leverantören och den upphandlande myndighetens handlägg- ningstid av en ansökan. Särskilda villkor för hur ett kontrakt ska fullgöras ska anges i annonsen eller förfrågningsunderlaget. 
 Den upphandlande myndigheten ska godkänna samtliga sökande som uppfyller kraven i annonsen och förfrågningsunderlaget och som inte har uteslutits. När godkännande har lämnats ska den upp- handlande myndigheten utan dröjsmål teckna kontrakt med leve- rantören. 
 I valfrihetssystem förekommer det ingen priskonkurrens mellan leverantörerna, utan samtliga aktörer måste förhålla sig till det pris som har erbjudits för utförandet av tjänsterna Grunderna för den ekonomiska ersättningen för utförandet av  
 eID-tjänster 
  ska därför framgå av förfrågningsunderlaget. 
 79 
 7 Inledande överväganden 
  
 7.1 
  
 Myndigheter och förvaltningens struktur 
  
 Vår bedömning:  
 En central utgångspunkt för utredningen, som återspeglas i det slutliga förslaget om ett minskat och förenklat uppgiftslämnande, är det stora antalet statliga myndigheter samt att det finns betydande olikheter i hur uppgiftslämnandet från företagen till varje enskild myndighet är ordnat. 
 Det är inget självändamål att försöka likrikta myndigheternas olika tekniska system och rutiner. Inom ramen för ett arbete med att minska och förenkla företagens uppgiftslämnande kom- mer det emellertid att vara nödvändigt att göra vissa anpass- ningar av myndigheternas befintliga rutiner och tekniska system vad gäller ärendehandläggning m.m. för att uppnå det över- gripande målet. 
 För att myndigheterna effektivt ska kunna bedriva ett arbete med att minska och förenkla uppgiftslämnandet för företagen krävs att detta är en uppgift som har hög prioritet i myndig- hetens dagliga verksamhet. 
 Erfarenhetsmässigt har det visat sig att en kraftfull ledning och tydlig styrning av arbetet på alla nivåer är en avgörande faktor för att insatserna ska ge resultat. 
 Det fanns vid 2013 års början 375 statliga myndigheter enligt Statistiska centralbyråns myndighetsregister. Av dessa var 254 stat- liga förvaltningsmyndigheter under regeringen. Inte alla dessa myn- digheter kommer vid utförandet av sina förvaltningsuppgifter i direkt kontakt med företag. Det finns dock ett betydande antal myndig- heter som företagen kontinuerligt måste ha kontakt med i diverse olika frågor. Det är därför av vikt att beakta hur myndigheterna sinsemellan är organiserade och styrs när man överväger åtgärder för att minska och förenkla företagens uppgiftslämnande. Det är 
 81 
  
 Inledande överväganden 
  
 SOU 2013:80 
  
 dock viktigt att komma ihåg att myndigheter är olika. De utför vitt skilda uppgifter och ägnas också skiftande uppmärksamhet av sam- hället i stort liksom politiskt. Variationen bland myndigheterna är så stor att det kan framstå som närmast meningslöst att i detta sam- manhang inledningsvis kategorisera myndigheterna närmare. Av bety- delse för vårt arbete är dessutom egentligen endast en kategorise- ring; om företagen lämnar uppgifter till myndigheten. Vi har dock funnit skäl att som en avstamp inför efterföljande resonemang peka på några aspekter som karaktäriserar myndigheter i den svenska offentliga förvaltningen. 
 Styrning av myndigheterna 
 Merparten av de statliga myndigheterna lyder under regeringen, och det är regeringen som lämnar uppdragen till dem. Regeringen är ytterst ansvarig för allt som dessa myndigheter gör, utom på det område där förvaltningens lydnadsplikt mot regeringen inte gäller, dvs. i fråga om beslut som rör myndighetsutövning mot en enskild eller mot en kommun eller som rör tillämpningen av lag (se 12 kap. 2 § regeringsformen). 
 Myndigheterna är fristående i förhållande till regeringen, men varken oberoende eller självständiga. Statsförvaltningen har lydnads- plikt gentemot regeringen. Trots att alla myndigheter formellt sett är likställda, ges myndigheter olika frihetsgrader av regeringen. För- valtningen ska förverkliga regeringens politik, den har alltså en lyd- nadsrelation till regeringen men inte till riksdagen eller medborgar- na och inte heller till ett enskilt statsråd. Det är också regeringen som lämnar uppdragen till förvaltningen. I Styrutredningen (SOU 2007:75 s.  
 39–40) 
  förklarades uppdragsförhållandet på följande sätt. Annorlunda uttryckt kan man säga att regeringen delegerar en del av sitt ansvar till myndigheterna. Det är således regeringen som inför riksdagen är ytterst ansvarig för allt som myndigheterna gör, förutom på det område där förvaltningens lydnadsplikt mot rege- ringen inte gäller. 
 En myndighet styrs av regeringen på en rad olika sätt. Själva verk- samheten, t.ex. när det gäller skilda former av ärendehandläggning, kan vara reglerad i lag eller förordning vilket därmed avgör vad en myndighet ska göra och hur den ska utföra sitt uppdrag. En rad författningar, det ekonomiadministrativa regelverket, ställer också mera generella krav på myndigheterna. 
 82 
  
 SOU 2013:80 
  
 Inledande överväganden 
  
 Ett arbete med målet att minska och förenkla uppgiftslämnandet för företagen i förhållande till principiellt sett alla statliga myndig- heter som företagen lämnar uppgifter till ställer avsevärda krav på myndigheterna. Nyttan för företagen riskerar att minska om inte alla myndigheter deltar fullt ut och prioriterar det gemensamma och myndighetsöverskridande förenklingsarbetet som krävs för att uppnå att uppgifter från företagen som regel endast ska behöva lämnas en gång och till ett ställe. 
 Hur stor nyttan för företagen blir är helt avhängigt hur myn- digheter samarbetar med andra myndigheter och näringslivet, hur myndigheterna organiserar sitt eget arbete samt den vikt som tillmäts arbetet med att minska och förenkla företagens uppgiftslämnande. Att prioritera detta arbete med beaktande av det initiala merarbetet och de merkostnader detta kan medföra är givetvis en balansgång. Erfarenheter från den norska myndigheten Brønnøysundregistrene där bindande styrdokument tidigt togs fram i arbetet med att inrätta registret är ett bra exempel på effektiv styrning för att snabbt få positiva effekter för företagen och myndigheterna. 
 Liknande erfarenheter finns att även hämta i det mångåriga arbetet med att modernisera  
 it-stödet 
  i rättskedjan. Riksrevisionen har i rapporten  
 It-stödet 
  i rättskedjan (RiR 2011:25) påtatalat behovet av långsiktig planering för arbetet och behovet av bättre styrning av  
 it-verksamheten 
  samt en ökad samverkan mellan myndigheterna. 
 För närvarande finns det betydande olikheter i hur uppgifts- lämnandet från företagen till myndigheterna är ordnat bland annat beträffande hur väl utbyggda och utnyttjade  
 e-tjänster 
  är. Som tidigare sagt är det är inget självändamål att försöka likrikta myn- digheternas olika tekniska system och rutiner. Inom ramen för ett arbete med att minska och förenkla företagens uppgiftslämnande kommer det emellertid att vara nödvändigt att göra vissa anpass- ningar av myndigheternas befintliga förfaranden vad gäller ärende- handläggning m.m. för att uppnå det övergripande målet. 
  
 7.2 
  
 En gång och till ett ställe 
  
 Vår bedömning 
 : Företagen ska som huvudregel bara behöva lämna uppgifterna en gång och till ett ställe. Det innebär att det ska finnas en väg – eller en dörr – in för företagen som ska lämna uppgifter. Vårt arbete behöver som en följd härav fokusera på 
 83 
  
 Inledande överväganden 
  
 SOU 2013:80 
  
 det inledande mötet (kontaktytan, gränssnittet) mellan företag och myndighet. 
 Ansatsen med en väg in bör bygga på i huvudsak  
 e-tjänster. 
  
 Vårt förslag 
 : Etablera en servicetjänst som en samlad ingång till myndigheternas  
 e-tjänster 
  som rör företag och företagande. 
 Myndigheterna ska vara skyldiga att ansluta sina  
 e-tjänster 
  (ärendetjänster) till Servicetjänsten. 
 Servicetjänsten ska inte vara obligatorisk för företagen att använda utan de kan vända sig direkt till respektive myndighets  
 e-tjänst 
  eller fullgöra uppgiftsskyldigheten på annat sätt om det är möjligt. 
 Även fortsättningsvis ska det alltså vara möjligt för myndig- heterna att tillhandahålla andra sätt att fullgöra uppgiftskraven. Går det att fullgöra uppgiftslämnandet genom system till system- integrationer, exempelvis att lämna uppgifter direkt från ett löne- system till Skatteverket bör sådana lösningar kunna realiseras. 
 I direktiven till utredningen anges att uppgifter som regel endast ska behöva lämnas en gång och till ett ställe. Att uppgifter bara ska lämnas till ett ställe är något som inte varit framträdande i tidigare arbeten för att minska företagens uppgiftslämnande. I regeringens uppdrag till Bolagsverket som resulterade i rapporten Förslag till minskat uppgiftslämnande för företag som ska ligga till grund för utredningens arbete angavs exempelvis att: 
 Bolagsverket ges i uppdrag att utarbeta ett förslag till minskat upp- giftslämnande för företag i syfte att minska de administrativa kost- naderna. Målet är att väsentligt minska företagens uppgiftslämnande till myndigheter. Utgångspunkten är att en och samma uppgift bara ska behöva lämnas en gång till statliga myndigheter och att myndig- heterna i största möjliga mån ska hämta uppgifter från varandra. 
 Kravet att uppgifter från företag som regel bara ska lämnas en gång till ett ställe ställer således nya krav på de förslag som vi lämnar i förhållande till mycket av det arbete som tidigare utförts. Utred- ningen har därför behövt fokusera även på möten (kontaktytan, gräns- snittet) mellan företag och myndighet. Det gäller närmare bestämt på hur möten kan behöva förenklas och att det finns en väg in till de statliga myndigheterna för företagen. 
 Av lägesrapporten Kartläggning av näringsidkares uppgiftsläm- nande till 14 myndigheter framgår att det finns  
 e-tjänster 
  för 371 av 
 84 
  
 SOU 2013:80 
  
 Inledande överväganden 
  
 de 1 164 uppgiftskrav som omfattats av undersökningen. Av de totalt 793 uppgiftskrav som inte kan samlas in genom en  
 e-tjänst 
  är det endast 86 som överstiger en volym om 1 000 ärenden per år. De till antalet vanligaste förekommande uppgiftskraven kan således regelmässigt fullgöras via myndigheternas  
 e-tjänster 
  (se även ovan). 
 Av Riksrevisionens granskningsrapport Regelförenkling för före- tagen – regeringen är fortfarande långt från målet (RIR 2012:6) fram- går att en stor andel av de stora företagen använder myndigheternas  
 e-tjänster, 
  88 procent. Motsvarande resultat för små företag är 60 pro- cent. Nystartade företag tenderar att använda  
 e-tjänster 
  i större utsträckning än mer etablerade företag. I gruppen små företag som varit verksamma i mindre än tre år använder 69 procent  
 e-tjänster. 
  Orsakerna till att företag inte använder  
 e-tjänster 
  visade sig framför allt vara att det tar för lång tid att sätta sig in i hur man ska gå till- väga samt problem med  
 e-legitimationen. 
  
 Det framstår dock som om det finns en stor potentialen för att förenkla för företagen genom att styra över inlämning av uppgifter från papper till  
 e-tjänster. 
 E-tjänster 
  är ett område under ständig ut- veckling för att skapa förutsättningar och underlätta för företagen. 
 Nästan all framställning av information hos myndigheterna sker numera på elektronisk väg. Härtill kommer att handlingar till stor del även lagras elektroniskt. När myndigheter ska utbyta uppgifter är det därför i stor utsträckning önskvärt att uppgiftslämnandet sker med hjälp av modern informations- och kommunikationsteknik. Utökad elektronisk informationsöverföring mellan myndigheter möjliggör mer effektiva beslutsprocesser och i förlängningen för- delar för enskilda, eftersom insamlandet av korrekta och aktuella uppgifter underlättas och besked kan ges snabbare. Elektronisk infor- mationsöverföring är också ekonomiskt effektiv i förhållande till uppgiftslämnande på annat sätt, t.ex. per telefon eller fax. Det finns dock inget gemensamt system för att mellan myndigheter enhetligt hantera information elektroniskt. Det saknas vidare överblick över myndigheternas olika  
 e-tjänster. 
  Varje myndighet bygger och driver i betydande utsträckning sina egna system. Myndigheterna har vidare kommit olika långt i denna utveckling. 
 I regeringens Uppdrag att genomföra insatser för att möjliggöra ett framtida förenklat och minskat uppgiftslämnande anges vidare att det uppgiftskravsregister som ska skapas ska vara utformat för att möjliggöra att ett eventuellt framtida elektroniskt uppgiftsläm- nande kan ske mot ett gränssnitt som är gemensamt för alla statliga myndigheter. 
 85 
  
 Inledande överväganden 
  
 SOU 2013:80 
  
 Mot denna bakgrund är det naturligt att en väg i huvudsak bygger på någon form av  
 e-tjänst 
  som en samlad ingång för före- tagen till myndigheterna. Det blir sannolikt enklare för företagen när kontakterna kan inledas via en gemensam  
 e-tjänst 
  där det gräns- snitt och de hanteringsmönster som företagaren först möter alltid är lika. På så sätt kan förhoppningsvis även företagens användning av  
 e-tjänsterna 
  på sikt komma att öka. En sådan ordning med en sam- lad ingång till myndigheternas  
 e-tjänster 
  är i dag möjlig att skapa utan att behöva göra allt för stora anpassningar av den redan etable- rade  
 e-förvaltningen. 
  
 För att den samlade ingången ska få önskad effekt och fungera som en väg in är det nödvändigt att samtliga myndigheter relativt fort ansluter relevanta delar av sina  
 e-tjänster 
  till Servicetjänsten. 
 I ett inledande skede finns det dock inte skäl att föreslå att det ska vara den enda vägen. Det finns fortfarande många företag som inte använder sig av  
 e-tjänster 
  när de lämnar uppgifter till myndig- heterna. Vi föreslår inga ändringar när de gäller de formkrav som finns i dag i respektive författning när det gäller tillvägagångssättet för fullgörandet av uppgiftskraven. 
 Det ska även fortsättningsvis vara möjligt för de myndigheter som så önskar att ge tillgång till sina  
 e-tjänster 
  så som i dag exempel- vis via myndigheternas webbplatser, även om företagaren och myn- digheten då går miste om den service som servicetjänsten erbjuder. När Servicetjänsten är fullt utbyggd kan det dock finnas skäl att över- väga hur tillgången till myndigheternas  
 e-tjänster 
  ska ordnas när det gäller företagens uppgiftslämnande. Genom den service som Service- tjänsten kommer att ge till såväl myndigheter som företag kan det vara att föredra att användaren alltid går genom servicetjänsten. 
 Många företag, särskilt medelstora och stora fullgör sitt upp- giftslämnande med system till- systemintegrationer, exempelvis direkt från ett lönesystem till Skatteverket. Ett stort antal av uppgiftsinläm- ningarna till Skatteverket utförs i dag genom sådana applikationer. Uppgiftsinlämningen utförs i dessa fall direkt från företaget till den uppgiftsmottagande myndigheten. Sådana lösningar bör fortsätt- ningsvis kunna realiseras. 
 Här ska nämnas att regeringen exempelvis i regleringsbrevet för budgetåret 2013 har lämnat ett särskilt uppdrag till Skatteverket att genomföra en förstudie för att undersöka möjligheten att utveckla ett system för ett effektivt uppgiftslämnande mellan företagets dator och Skatteverkets  
 it-system. 
  Skatteverket har även i uppdrag att genomföra en förstudie för att undersöka möjligheten att på sin 
 86 
  
 SOU 2013:80 
  
 Inledande överväganden 
  
 webbplats tillhandahålla ett enkelt redovisningssystem för att för- enkla överföringen av data och elektronisk kommunikation för de minsta företagen. Skatteverket ska redovisa uppdraget senast den 1 november 2013. 
  
 7.3 
  
 Hur sker uppgiftslämnandet till myndigheterna 
  
 Vår bedömning 
 : Företagens uppgiftslämnande till myndigheterna sker i princip alltid genom  
 it-baserade 
  tjänster eller på blanketter som myndigheterna tillhandhåller. Den elektroniska kommunika- tionen kan ske såväl i ärendetjänster som i bastjänster där före- tagaren lämnar uppgifter direkt till myndigheten via maskin till maskin kommunikation. 
 Erfarenhetsmässigt strävar myndigheterna efter att uppgifts- lämnandet ska vara fullgjort genom den första kontakten. 
 När i handläggningsprocessen krävs de grundläggande uppgifterna från företaget 
 I förvaltningslagen(1986:223) finns grundläggande bestämmelser som anger hur myndigheter ska sköta sina kontakter med varandra liksom gentemot allmänheten samt hur ärenden ska hanteras. Vissa regler i förvaltningslagen gäller all verksamhet hos myndigheten, alltså inte bara handläggning av ärenden utan även det som brukar beskrivas som faktiskt handlande. Med faktiskt handlande avses exempelvis att dirigera trafik, släcka bränder och kontrollera biljetter. I lagen anges inte närmare hur gränsen mellan ärendehandläggning och faktiskt handlande ska dras. Ledning kan dock ofta fås från de olika specialförfattningar som är i fråga. Utan att här närmare för- djupa framställningen kan det konstateras att när ett uppgiftsläm- nande följer av lag, förordning eller annan föreskrift är det i majo- riteten av fallen fråga om ärendehandläggning hos myndigheterna. I vart fall kan vi i detta skede av utredningen inte se att vi förlorar något genom att utgå från att all uppgiftslämning sker inom ramen för det som i förvaltningslagen åsyftas med (handläggning av) ärende. Detta utesluter dock inte att det finns ett betydande inslag av service i den infrastruktur för företagens uppgiftslämnande som vi föreslår. 
 Handläggningen av ett ärende kan grovt delas in i tre faser: 
 87 
  
 Inledande överväganden 
  
 SOU 2013:80 
  
 ärendets väckande, 
  
 ärendets beredning, och 
  
 beslut. 
  
 Ett ärende kan väckas på flera olika sätt genom en ansökan, anmälan eller annat initiativ från en enskild, s.k. privat anhängiggörande. Ärenden kan även väckas genom att en myndighet gör en ansökan hos en annan myndighet eller att myndigheten självmant tar upp en fråga (ex officio). I detta sammanhang är det dock den förstnämn- da situationen som avses. 
 När ett företag har anhängiggjort ett ärende måste myndigheten skilja sig från ärendet genom någon form av beslut. 
 Med ärendets beredning avses den fas då myndigheten hand- lägger ärendet genom att exempelvis tillföra ärendet egna uppgifter, kommunicera dessa eller remittera ärendet. Myndigheten färdigställer ärendet så att det finns ett tillräckligt underlag för det kommande beslutet. 
 I flertalet uppgiftskrav strävar myndigheterna efter att direkt få in en så komplett ansökan som möjligt eftersom det underlättar den fortsatta handläggningen om myndigheten kan undvika att be- höva kontakta företaget med krav på kompletteringar. Även om det för det aktuella uppgiftskravet inte finns krav på att det ska ske genom särskild blankett eller viss  
 e-tjänst 
  erbjuder myndigheterna nästan alltid någondera av dessa förfaranden dels som en service till den som fullgör uppgiftskravet, dels för att underlätta och snabba på den egna handläggningen. 
 Ett ärende kan avslutas på flera sätt. Myndigheten kan sakpröva ärendet varvid beslutet kan utmynna i bifall eller avslag (materiell prövning). Ansökan kan resultera i framställningen avvisas p.g.a. framställningen gjorts till fel myndighet eller att ärendet aktuali- serats vid fel tidpunkt. Utan att förlora sin karaktär av beslut kan uttalandet som avslutar ärendet vara formlöst eller formbundet, internt eller externt, individuellt eller generellt, betungande eller gynnande, slutligt eller interimistiskt. Det kan innefatta ett avgör- ande i sak eller vara av processuell natur. Det kan anvisa ett direkt handlingsmönster eller fungera indirekt genom att ligga till grund för andra beslut, som anger ett konkret handlande. 
 88 
  
 SOU 2013:80 
  
 Inledande överväganden 
  
 Uppgiftslämnandets form 
 Förvaltningslagen anger inga närmare krav på hur ett uppgifts- lämnande ska gå till. Lagen saknar t.ex. helt bestämmelser om vilka uppgifter som en ansökan ska innehålla eller på vilket sätt den får göras, muntligen skriftligen osv. Det saknas vidare uttryckliga krav på vad en ansökan ska innehålla i sak. 
 Ofta finns det i specialförfattningar närmare bestämmelser som anger hur ett ärende väcks eller uppgiftsskyldighet ska fullgöras men så är långt ifrån alltid fallet. Specialförfattningar kan ställa vitt skilda krav på hur uppgiftslämnandet ska gå till. Kraven varierar från att uppgiftslämnandet ska ske skriftligen till att det ska äga rum på särskild blankett som eventuellt ska undertecknas. I vissa fall ställs det även uttryckliga formkrav på att uppgiftslämnande ska ske genom  
 e-tjänster. 
  
 När det saknas regler i specialförfattningar får dock förvaltnings- lagens generella reglering fyllas ut genom praxis och analogier från annan lagstiftning, främst förvaltningsprocesslagen (1971:291). 
 När ett uppgiftskrav fullgörs är det naturligt att kräva att närings- idkaren eller dess företrädare anger vem som lämnat uppgiften och hur myndigheten kan nå denna. Av uppgiftslämnandet behöver fram- gå vad framställningen gäller och/eller vad företaget vill att myndig- heten ska göra med uppgiften. Om det är fråga om en ansökan bör det även framgå de omständigheter som ligger till grund för före- tagets begäran. 
 Förvaltningslagen kan mot denna bakgrund grovt sett sägas ställa som krav att dessa tre typer av uppgifter lämnas i ett ärende. 
  
 1. 
  
 uppgifter för identifikation 
  
 2. 
  
 kontaktuppgifter 
  
 3. 
  
 ärendespecifika uppgifter. 
  
 Vad för slags konkreta uppgifter eller kombinationer av uppgifter som är att betrakta som tillräckliga uppgifter för identifikation kan naturligtvis variera. I detta sammanhang finns anledning att peka på att det finns ett antal olika uppgifter som är unika för företagen.  
 Organisations-/personnummer 
  är exempelvis unika och anger en- tydigt vilket företag som myndigheten har att göra med. Även ett registrerat firmanamn är ofta i sitt sammanhang unikt. Om företaget anger någon av dessa uppgifter är detta tillräckligt för att identifiera företaget i fråga. Därutöver kan tänkas en uppsjö av olika kombina- 
 89 
  
 Inledande överväganden 
  
 SOU 2013:80 
  
 tioner av uppgifter som eventuellt är tillräckliga för att identifiera företaget beroende på vilka uppgifter som lämnas. Kontaktuppgifter är de uppgifter som krävs för att myndigheten ska kunna kontakta företaget. Det kan vara fråga om postadress, telefonnummer,  
 e-post- 
  adress osv. 
 Ärendespecifika uppgifter är uppgifter som krävs för att ett företag ska ansetts ha fullgjort en specifik uppgiftsskyldighet. Vad som är ärendespecifika uppgifter styrs inte av förvaltningslagen utan fram- går mer eller mindre tydligt av respektive specialförfattning(ar) (eller praxis). Att en uppgift är ärendespecifik utesluter inte att den kan avkrävas ett företag vid flera olika uppgiftsinlämningar av en och samma myndighet eller av flera olika myndigheter. 
 Det faktum att myndigheterna har blanketter och  
 e-tjänster 
  kopp- lade till nästan alla uppgiftskrav medför också att ovanstående upp- delning för den enskilda uppgiftslämnaren vid ett uppgiftslämnande inte framstår som meningsfull. Lämnas uppgifter på en blankett eller i en  
 e-tjänst 
  antas att användaren troget fyller i alla uppgifter, även adressfält, telefonnummer och andra efterfrågade kontaktuppgifter utan att reflektera om myndigheten verkligen behöver uppgifterna för sin handläggning. 
  
 7.4 
  
 Uppgifter som ofta krävs vid ett uppgiftslämnande 
  
 Vår bedömning:  
 Förenklingsarbetet bör inledningsvis fokusera på identifikations- och kontaktuppgifter samt andra grundlägg- ande uppgifter om företagen som myndigheter ofta frågar efter vid ett uppgiftslämnande. Uppgifter som ofta efterfrågas bör på ett enkelt och snabbt sätt samordnas mellan myndigheterna så att företagen inte behöver återupprepa dem. 
 Det allmänna företagsregistret – som samlat registerför upp- gifter om företagen – bör utvecklas och användas på ett effek- tivare vis för att minska företagens börda vid uppgiftslämnandet. 
 Det allmänna företagsregistret bör knytas till den samlade ingången till myndigheternas  
 e-tjänster 
  (Servicetjänsten) och därifrån tillgängliggöra uppgifterna i företagsregistret om ett en- skilt företag när detta lämnar uppgifter via den gemensamma portalen på webben. 
 90 
  
 SOU 2013:80 
  
 Inledande överväganden 
  
 Det finns ett stort antal uppgiftskrav som riktar sig mot företagen. Varje uppgiftskrav kan i sig avse flera olika uppgifter. Antalet potentiella uppgifter är över tid oändligt stort. Ett företags verk- samhet förändras, omsättningen varierar från en månad till en annan, företaget nyanställer eller minskar personal osv. 
 Ett stort antal av de uppgifter som regelmässigt lämnas när ett uppgiftskrav fullgörs är genomgående desamma och dessutom av relativt enkel och, med avseende på enskildas integritetsskydd, inte särskilt känsliga. De är också relativt beständiga över tid t.ex. vad gäller identifikations- och kontaktuppgifter. Detta utesluter förstås inte att det i olika sammanhang kan finnas anledning för myndig- heter att behandla såväl integritetskänsliga personuppgifter som känsliga uppgifter med avseende på ett företags affärsverksamhet. 
 Kartläggningsuppdraget 
 Den inledande kartläggningen av näringsidkares uppgiftslämnan- de till 14 myndigheter fokuserade särskilt på i vilken utsträckning myndigheterna efterfrågade någon av 38 uppgifterna från företagen som i kartläggningsuppdraget benämnts grundläggande uppgifter. De 38 uppgifter som kartlades var av grundläggande natur men inte bara enkla identifikations- och kontaktuppgifter utan även andra uppgifter, t.ex. förekomst av  
 F-skattsedel, 
  behörig firmatecknare och registrerat företagsnamn ingick i kartläggningen. Avgränsningen av uppgifter bestämdes gemensamt inom ramen för kartläggningsupp- draget. I samband med sammanställning och analys av resultatet inför Bolagsverkets delrapport fanns det indikationer på att vissa myndig- hetssvar inte överensstämde med den satta definitionen av de efter- frågade grundläggande uppgifterna. Viss hänsyn togs till dessa far- hågor vid den analys som presenterades i delrapporten. 
 Av lägesrapporten framgår att de nio uppgifter som framgår nedan (av de 38 uppgifter som kartlades) är de mest vanliga uppgifter som de 14 myndigheterna samlar in, sett till både ärendemängd och antal uppgiftskrav: 
  
 person-/organisationsnummer 
  
 företagsnamn 
  
 enskild näringsidkares namn 
  
 enskild näringsidkares personnummer 
  
 91 
  
 Inledande överväganden 
  
 SOU 2013:80 
  
 enskild näringsidkares postadress 
  
 postadress till företaget 
  
 telefon 
  
 registrerat företagsnamn 
  
 firmatecknare 
  
 Det är uppenbart att det finns ett relativt lätt identifierbart antal uppgifter om företagen som förhållandevis ofta efterfrågas av samt- liga myndigheter som ingått i kartläggningsuppdraget. Vi har heller inte anledningen att anta att bilden skulle bli en annan om man kart- lagt uppgiftslämnandet till samtliga statliga myndigheter. 
 De uppräknade uppgifterna och andra grundläggande uppgifter om företagen är enkla att förstå och det kan vid varje enskilt upp- giftslämnartillfälle knappast uppfattas som administrativt betung- ande att lämna dem. Sätts dessa uppgifter i relation till den stora mängd ärenden som de i princip alltid måste lämnas i blir dock bilden en annan. Skapas en ordning där företagen slipper att lämna dessa uppgifter vid varje uppgiftsinlämning uppstår en högst påtag- lig möjlighet att minska och förenkla företagens uppgiftslämnande. Mot denna bakgrund har utredningen funnit att arbetet bör vara koncentrerat till att på ett så enkelt och snabbt sätt som möjligt säkerställa att sådana uppgifter samordnas mellan myndigheterna. Resultatet blir då att företagen inte behöver återupprepa dem. 
 Vidare kommer ändringar av de grundläggande adressuppgifterna att vid ett genomförande av utredningens förslag få ett snabbare genomslag ut till myndigheterna. En funktion som inte heller den ska förringas eftersom ca 200 000 företag och arbetsställen ändrar adressuppgifter och ca 100 000 företag byter telefonnummer årligen. 
 Var de grundläggande uppgifterna finns 
 De nio grundläggande uppgifter om företagen som var de mest efter- frågade vid uppgiftslämnande enligt kartläggningen finns i dag i register spridda hos flera olika myndigheter. Register som beroende på deras syfte omfattar olika delmängder av samtliga företag. Det finns ett antal register som är mer eller mindre uttömmande efter- som de omfattar alla företag eller alla företag inom en viss företags- form. 
 92 
  
 SOU 2013:80 
  
 Inledande överväganden 
  
 Vissa av de grundläggande uppgifterna är sådana att det är lätt att peka ut ett register som har företräde framför andra register ett s.k. primärt register. Av t.ex. aktiebolagslagen (2005:5005) med till- hörande aktiebolagsförordning (2005:559) framgår att aktiebolag ska anmäla till aktiebolagsregistret – som Bolagsverket ansvarar för 
 – av vilka och hur bolagets firma tecknas. När det gäller dessa upp- gifter är således aktiebolagsregistret det primära registret. 
 Bolagsverket har i de register som myndigheten ansvarar för upp- gifter om firmatecknare för i princip alla juridiska personer som be- driver näringsverksamhet i riket. I dessa register ska vidare registreras juridiska personers säte och andra grundläggande uppgifter om före- tagen. Företagen är vidare skyldiga att anmäla när förändringar sker. Uppgifterna i de register som Bolagsverket för är offentliga. 
 Skatteverket har i sin beskattningsdatabas vidare uppgifter om alla som bedriver näringsverksamhet eller mervärdesskattepliktig verksamhet i syfte att kunna fastställa underlag för skatter och av- gifter. När det gäller uppgifter om företaget är godkänt för  
 F-skatt- 
  sedel eller är registrerat för mervärdesskatt är beskattningsdatabasen den primära källan. Beskattningsdatabasen omfattas av skattesekretess som är absolut. Uppgifter om ett företag är godkänt för  
 F-skattsedel 
  eller registrerat för moms är dock undantagna den absoluta sekre- tessen. 
 På motsvarande sätt kan man gå igenom en stor del av de grund- läggande uppgifter som ofta avkrävs företagen vid ett uppgifts- lämnande och finna att informationen ofta redan finns registrerad hos någon myndighet. 
 Viss grundläggande information är dock sådan att den kan ändras av företagaren på eget initiativ utan att blanda in någon myndighet. En företagare kan exempelvis helt själv byta telefonnummer eller e- postadress utan att behöva meddela detta till någon myndighet. Det finns då inget s.k. primärt register. 
 Det allmänna företagsregistret 
 Det har tidigare i många sammanhang övervägts vilka uppgifter om företagen som i princip alla myndigheter har intresse av. År 1975 infördes i Sverige en enhetlig identifiering av juridiska personer genom lagen (1974:174) om identitetsbeteckning för juridiska per- soner m.fl. I samband med arbetet att genomföra denna ordning upp- märksammades att den splittrade insamlingen och registerhållningen 
 93 
  
 Inledande överväganden 
  
 SOU 2013:80 
  
 av s.k. basuppgifter om företag och organisationer innebar ett av- sevärt merarbete för såväl myndigheter som uppgiftslämnare. Mot denna bakgrund inledde på regeringens uppdrag Statskontoret – i samråd med Statistiska centralbyråns och dåvarande Riksskatteverket 
 – ett arbete som utmynnade i Statskontorets rapport (1981:11) Bas- register över företag och andra organisationer – ett principförslag (i rapporten lämnas ett förslag till hur ett basregister kan byggas upp, vad det bör innehålla, hur det ska organiseras m.m. (prop. 1981/82:118 s. 18 f.) (Gruppen bakom rapporten gick under namnet Basregister- utredningen, BASUN). 
 Föredragande statsråd anförde vid behandlingen av Statskontorets rapport bland annat följande (prop. 1981/82:118 s. 24). 
 För företagen är uppgiftslämnandet många gånger onödigt kompli- cerat. Allt fler samhällsfunktioner behöver tillgång till företagsuppgifter för planering, tillsyn, kontroll, service, informationsspridning m.m. Företagen måste idag underrätta en mängd myndigheter då exempelvis adress eller verksamhetsform ändras. BASUN:s förslag syftar till att en uppgift skall samlas in en gång till ett ställe. Detta skulle påtagligt förenkla företagens uppgiftslämnande. En positiv effekt för myndig- heterna bör vara att kvaliteten på samhällets företagsregister ökar, genom att ett fåtal klart preciserade uppdateringsvägar ersätter de otaliga uppdateringsvägar som idag brukas. 
 BASUN:s förslag fann regeringens gillande och utmynnade i skapan- det av det allmänna företagsregistret (tidigare känt som BASUN) som Statistiska centralbyrån fortfarande har regeringen uppdrag att föra. Registret regleras i förordningen (1984:692) om det allmänna företagsregistret. 
 I det allmänna företagsregistret samlas identifikations- och kon- taktuppgifter samt bland annat uppgifter om näringsgren och arbets- ställen. 
 Uppgifterna i det allmänna företagsregistret används för när- varande av Statistiska centralbyrån för att avisera andra register om ändringar av uppgifterna i registret (ändringsavisering) och för att göra urval av uppgifter ur registret (urvalsdragning) som efter- frågas. Det kan t.ex. vara fråga om att ta fram uppgifter om alla nystartade företag inom en viss bransch. Uppgifterna i registret kan dessutom utnyttjas av myndigheter och enskilda för att komplet- tera och kontrollera dels uppgifter i andra register dels, uppgifter i övrigt om de fysiska och juridiska personer som omfattas av registret. 
 Det allmänna företagsregistret uppdateras med nyregistreringar från bland annat Bolagsverket, adressändringar från Svensk Adress- 
 94 
  
 SOU 2013:80 
  
 Inledande överväganden 
  
 ändring AB (SVAAB) och uppgifter ur arbetsgivare- och mervärdes- skatteregistren från Skatteverket. Alla variabler i det allmänna före- tagsregistret utsätts för regelbundna kontroller, men i olika omfatt- ning. Företag med anställda kontrolleras i högre grad än företag utan anställda. En enkät skickas varje år till företag med fler än ett arbetsställe. Företaget kan då korrigera och komplettera samtliga upp- gifter. Här kan nämnas att Statistiska centralbyrån har påbörjat ett arbete för att se över uppdateringsfrekvensen och öka därigenom öka registrets kvalitet. 
 Utlämnande av uppgifter från det allmänna företagsregistret som inte grundas på tryckfrihetsförordningen eller offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) sker mot avgift. Utlämnande sker enligt 16 § om det allmänna företagsregistret i form av utskrift, på medium för automatisk databehandling eller genom att en eller flera termi- naler eller datorer ansluts till registret. Registret är offentligt. 
 Det finns ett relativt begränsat antal myndigheter som använder det allmänna företagsregistret för att hämta uppgifter om företagen, exempelvis Tillväxtverket och Trafikanalys. Det går inte att finna någon entydig förklaring till registrets begränsade användning. Frågor som rör uppgifternas kvalitet och definitioner förefaller spela in. Klart är dock att registret inte har kommit att spela den roll i den statliga förvaltningen som var avsikten vid dess tillkomst. 
 Det norska Enhetsregistret 
 I Norge inrättades år 1995 Enhetsregistret med det huvudsakliga syftet att samordna grundläggande information om företag och myn- digheter. Registret ligger bland annat till grund för tilldelning av organisationsnummer till företagen. Till registret har knutits sju re- gister som närmast motsvaras av de näringslivsregister som förs av Bolagsverket och beskattningsdatabasen hos Skatteverket. Dessa re- gister måste använda sig av de uppgifter som finns i enhetsregistret och de som ansvarar för de anknytande registren har också en skyldig- het att hålla sina egna register uppdaterade i förhållande till Enhets- registret. Vidare har norska myndigheter rätt att ta del av Enhets- registret. 
 I Norge har Enhetsregistret, spelat stor roll för samordningen av grundläggande företagsuppgifter, vilket varit betydelsefullt både för samordning av uppgifter, men också för skapandet av den för det offentliga Norge gemensamma  
 e-portalen 
  Altinn – enklere dialog 
 95 
  
 Inledande överväganden 
  
 SOU 2013:80 
  
 med det offentlige. Altinn strävar efter att vara det offentliga Norges samlade kontaktpunkt för företag. En fördel med Howe är att när portalen används för att fullgöra uppgiftskrav ifylls relevanta upp- gifter ur enhetsregistret automatiskt så användaren slipper detta moment. 
 Vår bedömning 
 Med tanke på det allmänna företagsregistrets tillkomsthistoria och att det är det enda öppna och offentliga register som omfattar samtliga företag är det enligt utredningen naturligt att överväga att använda det som en samlad källa för myndigheterna avseende företagens grundläggande uppgifter. 
 Det finns dock alternativ till företagsregistret (som är ett cen- tralt register) när man önskar att sammanställa grundläggande upp- gifter om företagen. 
 Tekniskt kan man bygga något som kan beskrivas som en fasad mot distribuerade tjänster. I en sådan lösning ersätts företags- registret med en fasad (tjänst) som för användande myndigheters räkning hämtar in uppgifterna från olika register – företrädesvis de s.k. primärregistren – och vidareförmedlar dessa till myndigheterna. 
 Det är även möjligt att bygga en s.k. tjänstekatalog. I denna lös- ning finns inget samlat register och inte heller någon fasad som er- bjuder en samlad åtkomst. I stället utvecklas den interna tjänstekata- logen till en extern dito, i vilken myndigheterna först slår upp vilka register som ansvarar för de olika uppgifter som efterfrågas. Myndig- heterna går sedan själva vidare och frågar vart och ett av källregistren, dvs. utför de steg som fasadtjänsten utför i det föregående alterna- tivet. 
 De två sistnämnda lösningarna har en del fördelar över det all- männa företagsregistret. Vad som är att betrakta som grundlägg- ande uppgifter är inte en över tid beständig mängd av uppgifter. Kontaktvägar med företagen förändras. När företagsregistret skapades var de traditionella kontaktvägarna telefon och brev förhärskande och det krävdes en författningsändring för att registret skulle få innehålla uppgifter om t.ex.  
 e-postadress. 
  
 Vidare innebär dessa sistnämnda båda lösningar att uppgifterna alltid hämtas direkt från de s.k. primärregistren utan tidsfördröj- ning, vilket allmänt uppfattas som attraktivt. En önskan att hämta uppgifter från primärregistren ska dock ställas mot dagens ordning 
 96 
  
 SOU 2013:80 
  
 Inledande överväganden 
  
 som omgärdas av en del osäkerhet huruvida myndigheterna de facto vänder sig till dessa register i realtid. Det framgår inte av det mate- rial som tagits fram inom Bolagsverkets kartläggningsprojekt i vilken utsträckning myndigheterna hämtar uppgifter ur de s.k. primär- registren eller kräver att företagen visar registerutdrag när uppgifts- kraven innehåller uppgifter där det finns ett primärregister. I kartlägg- ningsprojektet identifieras exempelvis firmatecknare som en grund- läggande uppgift men det framgår inte om det är uppgift om vem som tecknar firman som avses eller om det är behörig firmatecknare som ska fullgöra uppgiftskravet. En önskan att hämta uppgifter ur primärregistren kan enligt utredningen därför inte vara avgörande för val av lösning avseende de grundläggande uppgifterna. 
 Till bilden hör även att det för vissa uppgifter saknas ett s.k. primärregister. Används en fasad mot distribuerade tjänster eller en tjänstekatalog kan det därför på något sätt behövas utse ett eller flera register som är primärregister för dessa uppgifter. Som tidi- gare påpekats är det allmänna företagsregistret det enda öppna register som samlat registerför samtliga företag. 
 Enligt utredningens direktiv ska vi föreslå en tekniskt verifierad, effektiv lösning som möjliggör informationsutbyte mellan myndig- heter med ambitionen att detta utbyte av information sker direkt i den tekniska lösningen, dvs. den tjänst som företagen lämnar sina uppgifter till och som kan skräddarsys efter de enskilda myndig- heternas informationsbehov. Det allmänna företagsregistret har den fördelen att det är en väl beprövad infrastruktur som ursprungligen skapades bland annat med syftet just att en uppgift ska samlas in en gång till ett ställe väcker väsentligt färre tekniska och juridiska frågor jämfört med de ovan nämnda alternativen som båda är tekniskt och juridiskt oprövade. De båda alternativa lösningarna finns i dag såvitt vi känner till inte i drift i den omfattning som det skulle bli fråga om i vår förslagna infrastruktur. Dessa lösningar skulle vidare ställa höga krav på de deltagande registren i fråga om tillgänglighet som i sig utgör en betydande osäkerhetsfaktor. 
 Erfarenheter från Norge talar också för att om man använder ett och samma register för de grundläggande uppgifterna höjs kvaliteten successivt på registret. Bara det faktum att registret är i bruk generar rättelser, kompletteringar etc. Behovet av att utse ett eller flera register som primärregister för de uppgifter som företagen själva disponerar över försvinner också eftersom företagsregistret då blir en självklar källa till dessa uppgifter, dvs. ett de facto primär- register. 
 97 
  
 Inledande överväganden 
  
 SOU 2013:80 
  
 Ytterligare en fördel är att den servicetjänst som vi föreslår också skulle kunna utnyttjas så att företagen enkelt har åtkomst till upp- gifterna i det allmänna företagsregistret och härigenom kan anmäla ändrade uppgifter direkt så att dessa får direkt genomslag ut till myndigheterna. 
 Det måste påpekas att det finns ytterligare uppgifter som vi vet att många myndigheter frågar företagen om. Ett sådant område är ekonomiska uppgifter om företagen. Att vi inledningsvis fokuserar på de uppgifter som i dag finns registerförda i det allmänna företags- registret innebär inte att vi bortser från den potential för samordning som kan finnas för dessa uppgifter. Vi har dock valt att avgränsa arbetet för att kunna komma framåt. Därutöver är inte företagens årsredovisningar för närvarande tillgängliga i elektronisk form. 
  
 7.5 
  
 Ansvaret mellan myndigheter och uppgiftslämnaren 
  
 Vår bedömning:  
 Aviseringen av grundläggande uppgifter sker bara som en service till myndigheten och uppgiftslämnaren. Aviseringen av uppgifter är inte avsedd att påverka det juridiska förhållandet mellan uppgiftslämnaren och den myndighet som har författningsstödet för uppgiftskravet. 
  
 Bolagsverket  
 anförde i sitt förslag till minskat uppgiftslämnande för företagen att när det gäller fördelningen av ansvaret mellan myndigheterna och uppgiftslämnaren att ansvaret för att viss upp- gift hämtas in från företaget även fortsättningsvis ska vara en fråga för den myndighet som har författningsstödet för den aktuella uppgiftsskyldigheten. Detta ska gälla oavsett att uppgiftsinhämtandet rent praktiskt fullgörs av en annan myndighet. I linje med ovan- stående huvudregel ska de eventuella sanktionsmöjligheter som följer av författningen vid ett uteblivet uppgiftslämnande utövas av varje myndighet som innehar grundläggande författningsstöd för upp- giftsinhämtandet. Detta följer av att uppgiftssamordningen inte är avsedd att påverka det juridiska förhållandet mellan uppgiftslämnaren och den myndighet som har författningsstödet för uppgiftskravet utan endast distributionen av en viss uppgift. 
 Utredningen instämmer i de överväganden som redovisades av Bolagsverket i denna del. Det förhållandet att Servicetjänsten till- 
 98 
  
 SOU 2013:80 
  
 Inledande överväganden 
  
 kommer ändrar inte på detta grundläggande förhållande. Aviseringen av grundläggande uppgifter sker bara som en service till myndig- heten och uppgiftslämnaren. Aviseringen av uppgifter är inte avsedd att påverka det juridiska förhållandet mellan uppgiftslämnaren och den myndighet som har författningsstödet för uppgiftskravet. 
  
 7.6 
  
 Hur ska myndigheterna använda uppgifterna ur företagsregistret? 
  
 Vårt förslag:  
 Myndigheterna ska vara skyldiga att anpassa sina  
 e-tjänster 
  så att de uppgifter som kommer att aviseras genom Servicetjänsten kan användas för att minska och förenkla före- tagens uppgiftslämnande. 
  
 Vår bedömning:  
 Myndigheterna måste som ett led i arbetet med att minska och förenkla företagens uppgiftslämnande systematiskt och regelbundet gå igenom varje uppgiftskrav och noga överväga vilka uppgifter som är nödvändiga för myndighetens handlägg- ning och om dessa verkligen måste lämnas av företagaren. 
 Det övergripande syftet med utredningens arbete är att det ska leda till ett minskat och förenklat uppgiftslämnande för företagen. Att försörja myndigheterna med grundläggande uppgifter om företagen är i grunden ett sätt att förenkla för myndigheterna. Men det leder i sig inte till att uppgiftslämnandet minskar eller förenklas för före- tagen. En avgörande framgångsfaktor för arbetet är hur myndig- heterna hanterar de grundläggande uppgifterna i samband med varje enskilt uppgiftslämnande. Företagen kommer även fortsättningsvis att fullgöra uppgiftslämnandet till varje enskild myndighet. Det är därför myndigheterna som måste vidta åtgärder för att minska och förenkla företagens uppgiftslämnande. Det är lite vunnet om myn- digheterna trots att de aviserats relevanta och aktuella uppgifter om företaget ändå väljer att avkräva samma uppgifter från företaget i samband med varje enskilt uppgiftslämnande. 
 I Norge måste de register som är knutna till Enhetsregistret an- vända sig av den grundläggande information om företagen som finns i Enhetsregistret. Vidare använder sig Howe av enhetsregistret för att förifylla grundläggande företagsuppgifter när uppgiftskrav full- görs i  
 e-tjänsten. 
  
 99 
  
 Inledande överväganden 
  
 SOU 2013:80 
  
 I vilken utsträckning förandet av myndigheternas register och det allmänna företagsregistret ska omgärdas av en skyldighet att ut- byta information registren sinsemellan är inte en fråga som utred- ningen tar ställning till. Grundläggande information om företaget kommer i vårt förslag att levereras till aktuell myndighet när använ- daren utnyttjar Servicetjänsten som ingång för uppgiftslämnandet. Genom att det allmänna företagsregistret får en central roll i den före- slagna infrastrukturen borde myndigheterna i större utsträckning än i dag få incitament att samordna sina register mot detta register. Detta dels för att höja det allmänna företagsregistrets kvalitet, dels för att höja de egna registrens kvalitet för att på så sätt även nå företag som inte använder sig av  
 e-tjänster 
  för att fullgöra uppgiftskrav. 
 Det finns tusentals uppgiftskrav att för alla dessa ange ett enda sätt som de aviserade uppgifterna ska användas på för att förenkla eller minska företagens uppgiftslämnande är vare sig möjligt eller lämpligt. Varje uppgiftskrav måste bedömas utifrån uppgiftskravet som sådant och hur det är möjligt att bygga aktuell  
 e-tjänst 
  för att ta om hand om uppgifterna på ett bra sätt för användaren. Myndig- heterna måste som ett led i kartläggningsarbetet systematiskt gå igenom varje uppgiftskrav och noga överväga vilka uppgifter som är nödvändiga för handläggningen och om dessa behöver lämnas av före- tagaren. Det är också nödvändigt att ta ställning till vilka uppgifter som är ärendespecifika dvs. vilka uppgifter som är unika för upp- giftskravet. 
 Utredningen förespråkar att myndigheterna helt enkelt slutar att fråga efter kontaktuppgifter när användaren använder sig av service- tjänsten och litar på att användaren uppdaterat dessa i servicetjänsten. Detta bedömer utredningen vara ett bra och konkret sätt att minska och förenkla uppgiftslämnandet Ett minimum är dock att de avi- serade kontaktuppgifterna visas i  
 e-tjänsten 
  i form av förifyllda fält så som görs i prototypens simulerade myndighetstjänster, se nedan. 
 När det gäller de uppgifter som ovan benämns ärendespecifika kommer det enligt utredningens förslag även att vara möjligt att in- ledningsvis avisera sådana. Det kan t.ex. vara fråga om vilket arbets- ställe som ett uppgiftslämnande avser. Om det är möjligt bör myn- digheterna även när det gäller ärendespecifika uppgifter avstå från att i  
 e-tjänsten 
  fråga företagaren efter dem. Krävs det för den fortsatta handläggningen av ärendet eller för att rättsverkningar ska kunna inträda som är knutna till uppgiftskravet att det är företaget som lämnat uppgiften bör myndigheterna i ännu större utsträck- ning än i dag används sig av förifyllda fält eller rullister i sina e- 
 100 
  
 SOU 2013:80 
  
 Inledande överväganden 
  
 tjänster. Företaget får därigenom möjlighet att ta ställning till och ansvara för de uppgifter som lämnas. 
  
 7.7 
  
 Anslutna myndigheters möjlighet att behandla aviserade uppgifter 
  
 Vår bedömning:  
 Personuppgiftslagen och/eller tillämpliga re- gisterförfattningar gör att många myndigheter inte får behandla samtliga de uppgifter om ett företag som finns i det allmänna företagsregistret. 
 Den grundläggande informationen om företagen som aviseras via Servicetjänsten bör därför anpassas till mottagande myndighet. 
 De uppgifter som finns i det allmänna företagsregistret är offentliga. Även övriga uppgifter som vi ser i ett senare skede kan komma att betraktas som grundläggande uppgifter om företagen som exempel- vis ekonomisk information ur årsredovisningar osv. är av denna karaktär. 
 Under utredningens gång har det framförts att vissa myndigheter inte kan behandla alla uppgifter om ett enskilt företag med tillhö- rande arbetsställen som finns i det allmänna företagsregistret. En del av de registerförfattningar som myndigheter har att tillämpa på redan befintliga respektive nytillkomna uppgiftssamlingar skulle lägga hinder i vägen. Vidare har framhållits att det härigenom finns ett behov av att anpassa föreslagen infrastruktur så att myndigheterna bara erhåller grundläggande information om företagen som de får behandla. 
 För att få en bild av hur det förhåller sig med myndigheternas möjlighet att behandla de uppgifter som finns i allmänna företags- registret – som inledningsvis kommer att utgöra basen för det som är grundläggande företagsuppgifter – har utredningen skickat ut en enkät till 21 olika myndigheter. Enkäten skickades ut dels till de 14 myn- digheterna i kartläggningsuppdraget, dels till sju myndigheter som valts för att få en med även mindre myndigheter och myndigheter verksamma inom andra samhällssektorer. Enkäten innehöll två frågor: 
 101 
  
 Inledande överväganden 
  
 SOU 2013:80 
  
 1. 
  
 Vilka författningar styr myndighetens behandling av uppgifter om företagen? 
  
 2. 
  
 Får ni behandla alla de uppgifter om ett enskilt företag och dess arbetsställen som finns i det allmänna företagsregistret när före- taget lämna uppgifter till myndigheten? 
  
 Femton myndigheter svarade utförligt på enkäten. Av svaren fram- går att åtta myndigheter får behandla samtliga uppgifter som finns i det allmänna företagsregistret. 
 Sju myndigheter angav följaktligen att de inte kan behandla alla de uppgifter som finns i det allmänna företagsregistret. Det går inte att skönja någon klar linje i vilka uppgifter som myndigheterna anser sig inte kunna behandla. Däremot är det tydligt att de myndig- heterna som svarat på enkäten kan behandla följande uppgifter. 
  
 organisations- eller personnummer 
  
 firma 
  
 fysisk persons namn 
  
 postadress 
  
 besöksadress 
  
 telefonnummer 
  
 faxnummer 
  
 e-post 
  
 Dessa uppgifter korresponderar ganska väl mot de nio uppgifter som identifierades inom kartläggningsuppdraget som mest vanliga att samla in från företagen sett till både ärendemängd och antal upp- giftskrav. 
 Personuppgiftslagen och/eller tillämpliga registerförfattningar gör att många myndigheter inte får behandla samtliga de uppgifter om ett företag som finns i det allmänna företagsregistret. 
 Den grundläggande informationen om företagen som aviseras via Servicetjänsten bör därför anpassas till mottagande myndighet. 
 102 
  
 8 
  
 Allmänt om registret över uppgiftskrav och listor över uppgiftskrav 
  
 8.1 
  
 Specifikt om registret över uppgiftskrav 
  
 Arbetet med att skapa ett register över uppgiftskrav har redan på- börjats genom regeringens uppdrag till 14 myndigheter att genom- föra insatser för att möjliggöra ett framtida förenklat och minskat uppgiftslämnande. Bolagsverket har lett myndigheternas kartläggning av uppgiftskraven och sammanställer resultatet. Registret ska bilda underlag för arbetet att minska och förenkla företagens uppgiftsläm- nande till de statliga myndigheterna. Projektet ska slutredovisas den 30 november 2013. 
 Det förtjänar redan inledningsvis att påpekas att registret över uppgiftskrav endast kommer att innehålla information om de olika uppgiftskrav som riktas mot företagen. Registret kommer således inte i någon del att innehålla uppgifter som är hänförliga till enskilda före- tag eller personer. 
  
 8.1.1 
  
 Syfte 
  
 Vår bedömning:  
 Ett uppgiftskravsregister har en avgörande roll att spela när det gäller att skapa förutsättningar för samordning och informationsutbyte mellan myndigheter och ge tillgång till tillförlitlig statistik över företagens uppgiftslämnande. 
 Därutöver utgör regisistret över uppgiftskrav en central kom- ponent i Servicetjänsten. När myndigheterna inventerar sina upp- giftskrav kommer de att för vart och ett av kraven tvingas att ta ställning till vilka av de grundläggande uppgifter, som kommer att aviseras genom Servicetjänsten, och som är nödvändiga för hand- läggningen av ärendet i fråga. 
 103 
  
 Allmänt om registret över uppgiftskrav och listor över uppgiftskrav 
  
 SOU 2013:80 
  
 Bolagsverket beskriver i sitt förslag till minskat uppgiftslämnande för företag det övergripande syftet med ett uppgiftskravsregister på följande sätt. Vid tillskapandet av ett samordningsorgan måste en kartläggning göras bland annat över vilka uppgiftskrav som riktas mot näringslivet, ändamålet med dessa, vilka myndigheterna är som samlar in uppgifterna, hur informationen samlas in och när över tiden in- samling sker. Genom denna kartläggningsprocess skapas en så långt möjligt komplett bild över statliga myndigheters uppgiftskrav, vilket rimligtvis ger en mycket god redovisning av myndigheternas befint- liga uppgiftsinsamlande. En grund för såväl myndighetsintern sam- ordning inom respektive berörd myndighet som samordningsverk- samhet mellan olika myndigheter utvecklas därmed, vilket torde vara en förutsättning för en effektiv förenklingsverksamhet. 
 Med nämnda kartläggning som underlag, samt den därmed för- knippade registreringen av beskrivningar av uppgifter och hur de används (referensinformation), kan ett samordningsorgan enligt Bolagsverket identifiera eventuella överlappningar i nämnda uppgifts- insamlande och arbeta för att minska den belastning på näringslivet som denna potentiella dubbelrapportering medför. Med tanke på att den befintliga graden av dubbelrapportering är oklar, och således inte enbart i sig kan motivera inrättandet av ett samordningsorgan, är det dock av vikt att poängtera de ytterligare effekter som kan upp- nås genom detta arbete då det därmed också kan klarläggas vilka övriga förenklingsåtgärder exempelvis i form av ändrade inrapporte- ringstidpunkter, samordning av inrapporteringskanaler, införande av gemensamma standarder m.m. som i tillägg kan bidra till en god be- lastningsreduktion alldeles oavsett omfattningen av förekommande dubbelrapportering. 
 Det finns i sammanhanget all anledning att också framhålla de positiva effekter som införandet av den norska samordningsstruk- turen inneburit med avseende på begränsningen av tillkommande upp- giftskrav. Den relativa belastningsminskning som detta delmoment inneburit har enligt det norska Oppgaveregisteret varit av än större betydelse än reduktionen av den befintliga dubbelrapporteringen av uppgifter. 
 Genom kartläggningsarbete skapas dessutom förutsättningar för en objektiv beräkningsgrund för kalkylering av vilken belastning som uppgiftsinsamlandet innebär för näringslivet. 
 En noggrann registrering av uppgiftskrav med förekommande termer och tillhörande definitioner m.m. medger vidare att uppgifts- kraven kan jämföras och analyseras utifrån möjligheten att återanvän- 
 104 
  
 SOU 2013:80 
  
 Allmänt om registret över uppgiftskrav och listor över uppgiftskrav 
  
 da faktiska uppgifter om ett företag hos flera myndigheter. Förut- sättningar för en för det offentliga gemensam och kvalitetshöjande begreppsbildning skapas, vilket sannolikt kan innebära kostnads- besparingar inte bara för näringslivet, utan också för berörda myn- digheter. En lättillgänglig och omfattande informationsbank av be- tydelse för såväl lagstiftaren och myndigheter som näringsliv och intresseorganisationer utvinns således genom detta arbete. 
 Vår bedömning 
 Vi gör i grunden inte någon annan bedömning än den Bolagsverket redovisat i sin rapport. Uppgiftskravsregistret har en avgörande roll att spela när det gäller att skapa förutsättningar för samordning och informationsutbyte mellan myndigheter och ge tillgång till tillförlit- lig statistik över företagens uppgiftslämnande. 
 Därutöver utgör regisistret över uppgiftskrav en central kompo- nent i Servicetjänsten. När myndigheterna inventerar sina uppgifts- krav kommer de att för vart och ett av kraven tvingas att ta ställning till vilka av de grundläggande uppgifter, som kommer att aviseras genom Servicetjänsten, och som är nödvändiga för handläggningen av ärendet i fråga. Inledningsvis är det i vårt förslag endast fråga om uppgifterna i det allmänna företagsregistret men det finns inget som hindrar – tvärtom – att det på sikt utökas till att omfatta även annan information som ofta efterfrågas av myndigheterna. 
  
 8.1.2 
  
 Vad som ska registreras (uppgiftskrav) 
  
 Vårt förslag:  
 Med uppgiftskrav avses författningsbaserade krav riktade mot företag att lämna uppgifter till myndigheter under regeringen. Uppgiftskraven följer närmare av lag, förordning eller myndighetsföreskrift. Ett uppgiftskrav kan leda till att flera olika uppgifter behöver lämnas in. Uppgiftslämnande kan ske med viss regelbundenhet eller efter en viss händelse. 
  
 Bolagsverket  
 avgränsade i sin rapport Förslag till minskat uppgifts- lämnande för företag, uppgiftskrav till att endast avse förpliktelser enligt lag eller förordning 
  
 1  
  
 att lämna uppgifter och endast förpliktel- 
  
 1  
 Avgränsningen följde direkt av regeringsuppdraget. I senare kartläggningsarbeten har även uppgiftskrav som följer av föreskrifter tagits med. 
 105 
  
 Allmänt om registret över uppgiftskrav och listor över uppgiftskrav 
  
 SOU 2013:80 
  
 ser för företag som innebär att de ska lämna uppgifter till myndig- heter under regeringen. Även sådant uppgiftslämnande inkluderades som är konsekvensen av en i sig frivillig handling, exempelvis ansökan om visst tillstånd eller bidrag, där det för myndighetens behandling av ärendet stadgas att vissa uppgifter ska lämnas. Det gjordes en be- gränsning till uppgifter som ska lämnas med viss regelbundenhet eller efter att en viss händelse inträffat som annars för med sig ett gene- rellt uppgiftskrav. Bolagsverket undantog uppgiftslämnande till bland annat kommunala myndigheter och myndigheter under riksdagen. 
 Allmänt sett gäller att uppgiftslämnandet ofta ska ske i struktu- rerad form till följd av att myndigheten i fråga kräver visst format eller viss struktur hos uppgifterna. Någon avgränsning till uppgifter som ska lämnas i strukturerad form, i blankett etc. gjordes inte. Där- emot föreslog som sagt Bolagsverket en begränsning av definitionen av uppgiftskrav till sådant uppgiftslämnande som sker med viss regel- bundenhet eller efter att en viss händelse inträffat som annars för med sig ett generellt uppgiftskrav. Denna avgränsning utgick från praktiska hänsyn rörande vilka uppgifter som rimligen och lämpli- gen kan läggas till grund för samordning av uppgiftslämnandet. 
 Inom  
 kartläggningsuppdraget  
 har uppgiftskrav definierats på följande sätt. 
 Uppgiftskrav är krav på näringsidkare att lämna uppgifter till myndig- heter. Uppgiftskraven följer av lag, förordning eller föreskrift. Ett upp- giftskrav kan leda till att flera olika uppgifter behöver lämnas in. Det kan ske med viss regelbundenhet eller efter en viss händelse. 
 Definitionen avser att träffa uppgifter som ska lämnas regelbundet, dvs. sådana som lämnas in årligen eller med andra intervall, exempel- vis momsdeklarationer till Skatteverket eller statistikuppgifter till en statistikansvarig myndighet. 
 Med händelse avses i detta sammanhang att företaget gör eller avser att göra någonting eller är med om någonting som kräver att uppgifter lämnas till statliga myndigheter. Det kan vara fråga om att företaget importerar något och att detta kräver kontakt med någon myndighet, att företaget startar tillståndspliktig verksamhet eller an- söker om bidrag. En så vid definition av vad som avses med upp- giftskrav gör att ett mycket stort antal krav på företagen att lämna uppgifter till statliga myndigheter omfattas. Definitionen undantar i princip bara uppgifter som krävs in från företagen av myndigheter- na i enskilda tillsynsärenden. 
 106 
  
 SOU 2013:80 
  
 Allmänt om registret över uppgiftskrav och listor över uppgiftskrav 
  
 Vår bedömning 
 Redan av utredningens direktiv framgår att vårt arbete ska omfatta uppgiftslämnande som har sitt ursprung i lag, förordning eller myn- dighetsföreskrifter. Det innebär i sig en utvidgning jämfört med regeringens uppdrag till Bolagsverket och Bolagsverkets rapport 2009 som inte omfattade myndighetsföreskrifter. En grov uppskattning utifrån kartläggningsuppdragets lägesrapport 2012 ger vid handen att mängden uppgiftskrav ökar med mer än en tredjedel när även upp- giftskrav som följer av myndighetsföreskrifter inkluderas. Det fram- står dock som naturligt att inkludera uppgiftskrav som har sitt ur- sprung också i myndighetsföreskrifter bland annat eftersom det kan vara förknippat med svårigheter att avgöra vilken nivå i normhierarkin en uppgiftsskyldighet har sitt reella ursprung. För företagen är det vidare i stort sett ointressant om ett uppgiftskrav följer av lag, för- ordning eller av föreskrift. 
 Det stora antalet uppgiftskrav som kommer att omfattas om man som utredningen gör väljer att anamma den definition som används inom kartläggningsuppdraget kan i sig tala för att det skulle finnas skäl att välja en något snävare innebörd. Samtidigt är målet med ut- redningens arbete att uppnå minskat och förenklat uppgiftslämnan- de för företagen generellt. Det är därför viktigt att definitionen av uppgiftskrav inte blir så snäv att för företagen betungande uppgifts- lämning faller utanför. 
 Den här använda definitionen med sitt fokus på författningar och myndigheter som lyder under regeringen är relativt lätt att förstå och tillämpa vilket också gör den tilltalande. Slutligen har definitionen delvis redan etablerats bland de myndigheter som har deltagit i kart- läggningsarbetet. Vi kan mot denna bakgrund inte finna några bärande skäl som talar mot att i det fortsatta arbetet utgå från någon annan definition av uppgiftskrav än den som används inom kart- läggningsuppdraget. 
  
 8.1.3 
  
 Uppgiftskrav riktas mot företag och näringsidkare 
  
 Vårt förslag 
 : Med företag och näringsidkare avses fysisk eller juridisk person som bedriver näringsverksamhet i Sverige. 
 I begreppet innefattas även fysiska eller juridiska personer som avser att bedriva näring, vilande företag samt företag och närings- idkare som är i processen att avveckla näringsverksamheten. 
 107 
  
 Allmänt om registret över uppgiftskrav och listor över uppgiftskrav 
  
 SOU 2013:80 
  
 Bolagsverket  
 definierade aldrig begreppet företag i de författnings- förslag som lämnades i rapporten Förslag till minskat uppgiftsläm- nande för företag. Bolagsverket angav dock i kommentaren till för- slaget till förordning om förenkling av företagens uppgiftslämnande att med företag avsågs detsamma som i 1 kap. 2 § bokföringslagen (1999:1078). I bokföringslagens menas med företag en fysisk eller juridisk person som är bokföringsskyldig enligt lagen. Bokförings- lagen definition är bred och träffar såväl enskilda näringsidkare (såvitt gäller deras näringsverksamhet) som alla handelsbolag, aktiebolag, ekonomiska föreningar och liknande företagsformer. Dödsbon om- fattas till den del de bedriver näringsverksamhet. Vidare inkluderas i bokföringslagens företagsbegrepp vissa fysiska och juridiska per- soner vars verksamhet saknar karaktär av affärsverksamhet som stiftel- ser, ideella föreningar samfälligheter och registrerade trossamfund. 
 Inom  
 kartläggningsuppdraget  
 har begreppet näringsidkare och företag används synonymt. Med företagare/näringsidkare avses i uppdraget: 
 Fysisk eller juridisk person som bedriver näringsverksamhet i Sverige. I begreppet innefattas även fysiska eller juridiska personer som avser att bedriva näring, vilande företag samt företag/näringsidkare som är i processen att avveckla näringsverksamheten. 
 Vår bedömning 
 Begreppet företag används flitigt utan att vara entydigt definierat vid diskussioner om regelförenkling och arbetet med att minska upp- giftsbördan. Vad som avses med företag preciseras inte heller i ut- redningens direktiv. I dagligt tal förstås med företag en självständig ekonomisk enhet som producerar och/eller förmedlar varor eller tjänster. Men begreppet företag kan beroende på sammanhang också ges en både vidare och mer inskränkt betydelse. Också i tidigare arbeten som gjorts för att minska uppgiftslämnandet till statliga myn- digheter har begreppet företagare använts i olika betydelser. Bilden kompliceras ytterligare av att begreppen näringsverksamhet/närings- idkare ibland används synonymt med företagarbegreppet. Regeringen angav t.ex. i det uppdrag att utarbeta ett förslag till minskat upp- giftslämnande som lämnades till Bolagsverket att med företag menas i sammanhanget en juridisk eller fysisk person som bedriver närings- verksamhet. Bolagsverket valde dock som framkommit ovan att 
 108 
  
 SOU 2013:80 
  
 Allmänt om registret över uppgiftskrav och listor över uppgiftskrav 
  
 använda sig av bokföringslagens företagsbegrepp som inkluderar även företeelser som inte är att betrakta som näringsverksamhet. 
 Med näringsverksamhet avses vanligen förvärvsverksamhet som bedrivs yrkesmässigt och självständigt. Med förvärvssyfte avses att verksamheten ska ge någon form av ekonomiskt utbyte, dvs. det ska finnas ett vinstsyfte. Yrkesmässighet innebär att verksamheten ska bedrivas regelbundet, varaktigt och med en viss omfattning. Kravet på självständighet innebär att verksamheten inte får ha karaktären av en anställning. I Europeiska kommissionens rekommendation 2003/361/EG av den 6 maj 2003 om definitionen av mikroföretag samt små och medelstora företag avses med företag varje enhet, obe- roende av juridisk form, som bedriver en ekonomisk verksamhet. Av artikel 1 framgår att som företag anses sådana enheter som ut- övar ett hantverk eller annan verksamhet enskilt eller inom familjen, personsammanslutningar eller föreningar som bedriver en regelbun- den ekonomisk verksamhet. Rekommendationen följer den praxis som  
 EU-domstolen 
  skapat vid tolkningen av artikel 54, 101 och 102 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Den avgö- rande punkten är den ekonomiska verksamheten, inte den rättsliga formen. 
 Ytterligare ett sätt att definiera företag är att beakta 2 § förord- ningen (1984:692) om det allmänna företagsregistret som anger vilka typer av företag som det allmänna företagsregistret ska innehålla uppgifter om. I registret finns drygt 1,1 miljon registrerade företag. För att klassificeras som ett företag i registret måste företaget vara aktivt vilket innebär att företaget ska vara registrerat för moms, vara arbetsgivare eller inneha  
 F-skattsedel. 
  Dessutom måste företaget ha erhållit ett organisationsnummer eller ha inregistrerad firma. De kriterier som ligger till grund för registrering i det allmänna företags- registret innebär att sådana aktörer som i vardagligt tal inte brukar benämnas som företag, så som bostadsrättsföreningar och oskiftade dödsbon om de bedriver näringsverksamhet omfattas av företags- registreringen. Vidare registreras offentligt ägda företag, och kom- muner i registret. 
 Statistiska centralbyrån gör ingen självständig prövning av om en verksamhet är att betrakta som företagande/näringsidkande. Huru- vida en verksamhet ska föras in i det allmänna företagsregistret av- görs utifrån vad andra myndigheter beslutat och registerfört. Har Skatteverket tilldelat någon som avser att bedriva näringsverksam- het i form av enskild firma  
 F-skattsedel 
  kommer denne att även regelmässigt att föras in i företagsregistret. 
 109 
  
 Allmänt om registret över uppgiftskrav och listor över uppgiftskrav 
  
 SOU 2013:80 
  
 Det finns enligt vår uppfattning inget som hindrar att begreppet företag i föreliggande arbete med att utveckla en infrastruktur för företagens uppgiftslämnande ges en mycket vidsträckt betydelse, dvs. att även företeelser som i dagligt tal inte direkt förknippas med före- tagande omfattas som t.ex. bostadsrättsföreningar. Den enda avgö- rande begränsningen är att definition inte får innebära en hämsko på våra möjligheter att uppnå ett minskat och förenklat uppgiftsläm- nande för majoriteten av företagen. Samtidigt är det lämpligt att definitionen av företag är tillräckligt klar och entydig så att myn- digheterna är bekväma med att använda den. Vidare är det av vikt att det område som ska kartläggas är tydligt avgränsat så att de resurser som måste läggas ner på ett register över uppgiftskrav kommer den tänkta målgruppen tillgodo dvs. företagen/näringsidkarna i ordets mer vardagliga mening. 
 I kartläggningsuppdraget har en definition valts som knyter an till begreppet näringsverksamhet. Kartläggningsprojektets definition 
 – även om den är mer detaljerad – hänför sig till den definition av företagare som användes av regeringen i uppdraget till Bolagsverket 2008. Kartläggningsprojektets definition har tagits fram gemensamt av de myndigheter som deltar i projektet. Definitionen är så att säga traditionell genom att den i princip anger att ett företag är en juridisk eller fysik person som bedriver näringsverksamhet. 
 Vi kan inte finna några bärande skäl att använda någon annan de- finition än den som använts i kartläggningsprojektet. Som företa- gare/näringsidkare betraktas därför samtliga fysiska eller juridiska personer som bedriver näringsverksamhet i Sverige. I definitionen innefattas även fysiska eller juridiska personer som avser att bedriva näring, vilande företag samt företagare/näringsidkare som är i pro- cessen att avveckla näringsverksamheten. 
  
 8.1.4 
  
 Vem ska anmäla och beskriva uppgiftskraven 
  
 Vårt förslag:  
 Den myndighet som företag fullgör ett uppgiftskrav gentemot ska anmäla och beskriva uppgiftskravet till den myndig- het som ansvarar för registret över uppgiftskrav, dvs. Företags- datamyndigheten. 
 Den myndighet som ansvarar för registret över uppgiftskrav får meddela närmare föreskrifter om vilken information som ska ges in. 
 110 
  
 SOU 2013:80 
  
 Allmänt om registret över uppgiftskrav och listor över uppgiftskrav 
  
 Bolagsverket  
 har i Förslag till minskat uppgiftslämnande för före- tagen föreslagit att en myndighet under regeringen som vill införa uppgiftskrav, ändra sina uppgiftskrav eller utmönstra uppgiftskrav ska anmäla detta till ett samordningsorgan som verket benämner Uppgiftskravsinspektionen. Till en sådan anmälan ska enligt Bolags- verkets förslag fogas en redovisning av de uppgiftsskyldigheter, de uppgiftskrav och den övriga referensinformation som behövs. Myn- digheter under regeringen ska enligt detta förslag dessutom – även om uppgiftskrav inte införs eller ändras – lämna sådan redovisning efter föreläggande av den som ansvarar för registret. I samband med etableringen av ett register ska myndigheterna vidare, innan utgången av en i övergångsbestämmelser angiven tid, under samordningsorga- nets ledning och i enlighet med dess instruktioner, självmant redo- visa uppgiftsskyldigheter, uppgiftskrav och annan referensinforma- tion. Samordningsorganet behöver enligt Bolagsverket begära in re- ferensinformation från myndigheterna avseende i vart fall följande: 
  
 uppgiftskravets formella beteckning 
  
 uppgiftskravets definition 
  
 tekniska format för lagringen av insamlad uppgift (möjligen) 
  
 vem som är skyldig att lämna in uppgiften 
  
 lagstödet för uppgiftens insamlande 
  
 tidpunkten för uppgiftens insamlande 
  
 metoden för uppgiftens insamlande  
  
 (blankett/e-tjänst) 
  
 bedömning av den belastning det innebär för företagaren att svara på uppgiftskravet. 
  
 Bolagsverket föreslår dessutom att samordningsorganet ska få före- skriva närmare vilken referensinformation som ska ges in till upp- giftskravsregistret vid nya eller ändrade uppgiftskrav. Samordnings- organet kan därmed säkerställa att registret inte innehåller några faktiska uppgifter om företag m.m. Registret föreslås bli ett s.k. pub- licitetsregister som ska hållas tillgängligt elektroniskt för var och en. 
 111 
  
 Allmänt om registret över uppgiftskrav och listor över uppgiftskrav 
  
 SOU 2013:80 
  
 Skälen för vårt förslag 
 När ett företag fullgör ett uppgiftskrav lämnar företagaren ett antal uppgifter. Hur många uppgifter som krävs beror på uppgiftskravet. Ett enkelt uppgiftskrav att fullgöra som även är lätt att beskriva är t.ex. ansökan om nötkreaturspass hos Jordbruksverket. Pass krävs när nötkreatur flyttas eller exporteras till ett annat  
 EU-land. 
  Jord- bruksverkets blankett för ändamålet kräver att man anger namn och adress för beställare och fakturamottagare, telefonnummer dagtid och faxnummer. Vidare ska avresedatum anges liksom djuridentitet i form av produktionsplatsnummer, individnummer och kontroll- siffra. Slutligen ska blanketten skrivas under. Det finns även den andra änden av skalan med uppgiftskrav som är betydligt mer komplex att beskriva och därmed troligen avsevärt mer krävande att fullgöra. På samma sätt som uppgiftskraven varierar i svårighetsgrad att full- göra är det olika svårt att beskriva dem. 
 Det finns för närvarande över 250 statliga förvaltningsmyndig- heter under regeringen. I kartläggningsuppdraget identifierades i den första delrapporten 1 164 uppgiftskrav av de 14 myndigheter som ingår i arbetet. 
 När kartläggningsarbetet utvidgas till att omfatta samtliga statliga myndigheter kan det antas att antalet uppgiftskrav också mångdubb- las. En enskild myndighet kan inte ansvara för, kartlägga och hålla sig  
 a-jour 
  med en sådan stor mängd krav. Som Bolagsverket föreslog ska det också enligt utredningens förslag vara varje enskild myndig- het som ansvarar för att myndighetens uppgiftskrav på företagen rapporteras och beskrivs till registret över uppgiftskrav. 
 Hur detaljerad denna inrapportering ska vara bör överlåtas till den myndighet som kommer att ansvara för registret (Företagsdata- myndigheten ). Det är inte otänkbart att allteftersom arbetet med att minska och förenkla företagens uppgiftslämnande fortskrider så förändras behovet av registrering. Ett visst mått av flexibilitet måste därför finnas även om kärnan av uppgifter ska vara densamma över tid. En styrande faktor för registrets innehåll är vidare registrets centrala roll i Servicetjänsten. Utan den information som samlas in i registret över uppgiftskrav är det inte möjligt att skräddarsy Servicetjänsten utifrån användaren och försörja myndigheterna med grundläggande uppgifter om företagen så att de kan minska och förenkla företagens uppgiftslämnande. 
 När registret över uppgiftskrav etableras kommer myndigheterna inledningsvis att behöva inventera vilka uppgiftskrav som företagen 
 112 
  
 SOU 2013:80 
  
 Allmänt om registret över uppgiftskrav och listor över uppgiftskrav 
  
 fullgör mot myndigheten och vilka uppgifter som myndigheterna samlar in. Hur omfattande detta arbete blir varierar mellan myn- digheterna. För att registret ska vara meningsfullt och kunna tjäna sina syften är det viktigt att det i princip är komplett redan när det driftsätts. Den arbetsinsats som inledningsvis krävs av de enskilda myndigheterna ska dock inte överdrivas. Myndigheterna tillhanda- håller redan i dag  
 e-tjänster 
  och blanketter för i stort sett samtliga uppgiftskrav. Det fordras ett kontinuerligt arbete att också hålla blanketter och  
 e-tjänster 
  uppdaterade allteftersom uppgiftskraven förändras. Ett arbete som inte är olikt det arbete som kommer krävas för att fullgöra myndighetens rapporteringsskyldighet till registret över uppgiftskrav. 
 Inom kartläggningsuppdraget har de deltagande myndigheterna under det första halvåret 2012 lyckats inventera samtliga sina upp- giftskrav och rapportera in resultatet till vad som kan betecknas som början till ett register över uppgiftskrav. Naturligtvis måste övriga myndigheter ges motsvarande tid att inventera sina uppgiftskrav innan ett komplett register är färdigt att tas i bruk. Avsikten är vidare att när det sedan sker ändringar i uppgiftskraven ska den myndighet som ansvarar för att ta emot uppgifter och behandla uppgifter från före- tagen meddela förändringarna till registret. 
  
 8.1.5 
  
 Beslut om samordning 
  
 Vår bedömning:  
 Det bör inte föreskrivas några inskränkningar i rätten att samla in uppgifter från företagen vid utebliven eller ofull- ständig anmälan av uppgiftskrav till registret. 
 Företagsdatamyndigheten bör inte få besluta om att myndig- heter ska avstå från att samla in uppgifter från företag och inte heller få besluta om krav på samordning av uppgifter mellan myn- digheter. 
  
 Bolagsverket  
 har i Förslag till minskat uppgiftslämnande för före- tagen föreslagit att en myndighet under regeringen som vill införa nya uppgiftskrav eller ändra sina uppgiftskrav inte ska få påbörja denna nya insamling av uppgifter från företag utan att samordnings- organet först beslutat i frågan om samordning av uppgiftskraven. Som skäl anger Bolagsverket att den av verket föreslagna Uppgiftskravs- inspektionen också bör ges en beslutande roll. En rätt att besluta i 
 113 
  
 Allmänt om registret över uppgiftskrav och listor över uppgiftskrav 
  
 SOU 2013:80 
  
 frågan torde enligt denna uppfattning behövas för att säkerställa ett fungerande förändringsarbete. Beslutet skulle bara avse källan för informationen och inte uppgiftskravet i sig. I sammanhanget skulle detta innebära att uppgiftskravet inte skulle upphöra för det fall sam- ordningsorganet beslutar om samordning. Detta krav skulle således bestå, men i den utsträckning källan för viss information finns an- given i detsamma, riktas det dock om från företagen till en myn- dighet som redan har tillgång till förevarande informationsenhet. 
 Skälen för vår bedömning 
 Brister i inrapportering 
 Ett uppgiftskrav är i detta sammanhang ett författningsreglerat krav på företag att lämna uppgifter till myndigheter under regeringen. Uppgiftskraven följer av lag, förordning eller myndighetsföreskrift. Det finns uppskattningsvis minst ett par tusen uppgiftskrav som helt eller delvis riktar sig mot företagen. Ett övergripande syfte med upp- giftskravsregistret är att på ett strukturerat sätt kartlägga och be- skriva samtliga författningsbaserade uppgiftskrav som riktar sig helt eller delvis till företag samt hur de uppgifter som lämnas från före- tagen som en följd av uppgiftskraven behandlas av myndigheterna. Härigenom skapas inte bara förutsättningar för ett förenklat upp- giftslämnande utan även för ett minskat sådant genom att beslutande organ får underlag för regelförenkling genom ändring av de författ- ningsbaserade uppgiftskraven. 
 Det är naturligtvis av vikt att inrapporteringen av nya eller för- ändrade uppgiftskrav till registret verkligen sköts av myndigheterna så att registret är tillförlitligt. Frågan är om vikten av att registret är rätt och komplett motiverar att det som Bolagsverket föreslagit införs ett förbud mot insamlande av information från företagen om rapporteringen av uppgiftskravet till registret har fullgjorts eller att uppgiftsskyldigheten riktats om. 
 Registret över uppgiftskrav – även om det är viktigt för arbetet att minska och förenkla företagens uppgiftslämnande – är i grunden bara en beskrivning av en delmängd av företagens författningsreg- lerade skyldigheter. Den myndighet som är ansvarig för att ta emot och behandla uppgifterna från företagen disponerar inte alltid över uppgiftsskyldighetens uppkomst eller vad som krävs för att den ska anses fullgjord. Att i sådana fall knyta myndighetens möjlighet att 
 114 
  
 SOU 2013:80 
  
 Allmänt om registret över uppgiftskrav och listor över uppgiftskrav 
  
 samla in uppgifter från företagen till att myndigheten anmält upp- giftskravet till registret riskerar att skapa onödig förvirring kring vad som faktiskt gäller samt även mer administration med anknytande kostnader. Det framstår som direkt olämpligt att låta den fulla tillämp- ningen av en lag eller annan föreskrift göras avhängig en fullständig anmälan till registret över uppgiftskrav. 
 Det kan även anmärkas att annat angeläget förenklingsarbete som exempelvis myndigheters skyldighet 
  
 2  
  
 att genomföra en konsekvens- utredning innan föreskrifter eller allmänna råd beslutas helt saknar den typen av reglering som Bolagsverket föreslår. Enligt utredningen bör därför utebliven eller ofullständig anmälan till registret inte hindra att uppgiftskravet leder till insamling av uppgifter från företagen. 
 Värt att notera är vad utredningen tidigare anfört om myndig- heternas allmänna skyldighet att minska och förenkla företagens uppgiftskrav. I sammanhanget bör även nämnas den roll Regelrådet har i att granska nya eller ändrade lagar, förordningar eller myndig- hetsföreskrifter i syfte att begränsa företagens administrativa kost- nader. 
 Beslut om samordning 
 Frågan är om Företagsdatamyndigheten ska ha rätt att besluta att en myndighet ska upphöra med att avkräva företag uppgifter när en annan myndighet redan samlar in samma uppgift. Bolagsverkets förslag även om det är generellt utformat tar i första hand sikte på uppgifter i s.k. publicitetsregister samt andra uppgifter som i andra fall kan finnas enkelt tillgängliga för en viss myndighet. Det fram- står med andra ord som om avsikten har varit att samordna inhäm- tandet av grundläggande uppgifter från företagen. 
 Genom inrättandet av Servicetjänsten kommer de grundläggande uppgifterna aviseras myndigheterna. Därigenom kommer en stor del av de uppgifter som nästan alltid måste lämnas att samordnas vilket medför att detta uppgiftslämnande avlastas företagen. Det tänkta be- hovet för samordningmyndigheten att kunna besluta om samordning försvinner därmed. 
  
 2  
 Förordning (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. 
 115 
  
 Allmänt om registret över uppgiftskrav och listor över uppgiftskrav 
  
 SOU 2013:80 
  
 8.2 
  
 Att  
  
 göra-listor 
  
 Vår bedömning:  
 Att  
 göra-listor 
  som anpassas till det enskilda företaget skulle ge företagen betydligt bättre överblick över vilka uppgiftskrav som företaget ska fullgöra. Även myndigheterna skulle dra nytta av Att göra listor om företagen i större utsträck- ning fullgör sina uppgiftskrav i rätt tid. 
 För att kunna skapa Att göra listor måste det fortsättningsvis kartläggas om myndigheterna har kunskap om vilka företag som ska fullgöra ett visst uppgiftskrav så att det går att skapa rättvisande listor för ett enskilt företag. 
 Servicetjänsten kommer att skapa generella uppgiftskravslistor som presenterar vilka uppgiftskrav som är aktuella för just ett visst in- loggat företag med anknytande länkar till eventuella  
 e-tjänster 
  där kraven kan fullgöras. Listorna bygger på den information som finns i Uppgiftskravsregistret kopplat till den verksamt företaget bedriver dels så som angivet i den  
 SNI-kod 
  som är registrerad i det allmänna företagsregistret, dels med avseende på associationsrättslig form. Uppgiftskravslistorna kan innehålla allt från att företaget är skyldigt att deklarera till möjligheten att ansöka om stöd eller likande. 
 Ett sätt att förfina de generella uppgiftskravslistorna är att skapa något vi valt att kalla Att göra listor. På en sådan lista ska det bara förekomma krav som företaget ska fullgöra. Varje enskilt företag ska kunna få överblick över vilka uppgiftskrav som företaget är skyldigt att uppfylla, men som ännu inte uppfyllts exempelvis att ett aktie- bolag är skyldighet att lämna in årsredovisning till Bolagsverket senast ett visst datum. 
 De uppgiftskrav som kvarstår på den ursprungliga uppgiftskravs- listan när en särskild Att göra lista skapas är krav som visserligen är av intresse för företaget men som exempelvis aktualiseras först när företaget vill ansöka om något eller ska anmäla någon händelse till en myndighet. I prototypen har vi valt att kalla denna mer generella lista Ansök/Anmäl. Eftersom denna lista kommer att innehålla samtliga uppgiftskrav som kan aktualiseras för ett företag i en viss bransch kommer förteckningen att vara betydligt mer innehållsrik än Att göra listan. 
 För att kunna skapa ett meningsfulla Att göra listor måste det med rimlig säkerhet vara möjligt att dels ange vilka uppgiftskrav 
 116 
  
 SOU 2013:80 
  
 Allmänt om registret över uppgiftskrav och listor över uppgiftskrav 
  
 som ett företag ska fullgöra så att det går att generera en lista dels, ta bort fullgjorda uppgiftskrav från listan. 
 Ett enkelt sätt att skapa Att göra listor i Servicetjänsten är att enbart utgå från uppgifter som finns i registret över uppgiftskrav. Listan över aktuella uppgiftskrav skulle då innehålla de uppgiftskrav som ska uppfyllas inom en viss tidsperiod (exempelvis de närmaste fyra veckorna). Det är genom en sådan ansats möjligt att skapa rela- tivt kompletta Att göra listor. Nackdelen är att listorna inte kom- mer att utgå från det faktiska företaget utan i stället alltid tar sin utgångspunkt från ett teoretiskt företag. Vissa typer av uppgiftskrav som att ett företag blivit utvalt och ska lämna uppgifter till den officiella statistiken är inte möjligt att visa med någon exakthet. 
 Det är vidare inte möjligt att bara med uppgifterna från registret över uppgiftskrav ta bort de uppgiftskrav som företaget fullgjort från Att göra listan. Listan kommer därför inte att vara anpassad till det enskilda inloggade företaget. Ett sätt att lösa det kan vara att låta användaren själv släcka poster i Att göra listan. 
 Av kartläggningen framgår att myndigheterna är initierande part i 164 uppgiftskrav som utgör nästan en fjärdedel av antalet ärenden Det finns borde därför finnas ett stort antal uppgiftskrav där myn- digheterna vet att just detta krav bör fullgöras av ett specifikt före- tag till ett bestämt datum. Kartläggningen belyser dock inte i hur stor del av uppgiftskraven där myndigheterna har en sådan. Om man i det fortsatta arbetet med Uppgiftskravsregistret kartlägger om myndigheterna för varje uppgiftskrav kan säga att ett visst företag har att fullgöra ett visst krav eller inte öppnar sig helt andra möjligheter att skapa Att göra listor. 
 Varje myndighet skulle exempelvis kunna tillhandahålla en bas- tjänst för att leverera en lista på aktuella, inte uppfyllda, uppgifts- krav för ett visst företag. Bastjänsten skulle endast vara tillgänglig för Företagsdatamyndigheten. När ett företag loggar in på Service- tjänsten skulle denna tjänst sända parallella förfrågningar till samt- liga myndigheters bastjänster och sedan sammanställa svaren till en lista över aktuella uppgiftskrav. En Att göra lista som skapas på detta sätt är alltid aktuell och anpassad till det enskilda företaget. 
 De tekniska nackdelarna med detta alternativ är främst att det ställer höga krav på tillgängligheten hos samtliga myndigheter. Den fullständiga sammanställningen kan inte visas innan svar från samt- liga myndigheter erhållits. Om någon myndighets tjänst vid ett visst tillfälle inte är åtkomlig blir listan över aktuella uppgiftskrav inte fullständig. 
 117 
  
 Allmänt om registret över uppgiftskrav och listor över uppgiftskrav 
  
 SOU 2013:80 
  
 Det finns dock andra tekniska lösningar som inte ställer samma krav på tillgänglighet hos myndigheterna. Man kan eventuellt över- väga om det inte vore enklare för visa myndigheter att vid bestämda tillfällen exempelvis dagligen lämna över de uppgifter som krävs för att skapa Att göra listor till Företagsdatamyndigheten. 
 En sådan lösning är visserligen mindre komplicerad att genom- föra rent tekniskt men den har samtidigt den nackdelen att Att göra listan inte kan hållas helt aktuell något som är en förutsättning för att servicen i form av Att göra listan ska vara meningsfull. Före- tagsdatamyndigheten skulle också tvingas att hålla uppgifterna i ett eget register (inlämningsregister). Är uppdateringsintervallet för glest kan det vidare vara nödvändigt att Företagsdatamyndigheten får upp- gifter om samtliga företag inte bara de företag som regelbundet an- vänder servicetjänsten. Värdet av tjänsten för nytillkomna företag skulle minska avsevärt om företaget måste vänta en längre tid efter första inloggningen innan en relevant Att göra lista kan presenteras. 
 Det finns även vissa juridiska hinder att övervinna vid innan Att göra listor kan skapas. En stor del av företagens uppgiftslämnande omfattas i något led av handläggningsprocessen av sekretess. Exemp- let ovan om ett företags skyldighet att lämna uppgifter till officiella statistiken visar på detta. Uppgiften att ett företag har blivit utvalt att lämna uppgifter omfattas av statistiksekretessen som är absolut. Detsamma gäller uppgiften att företaget fullgjort kravet att lämna statistikuppgifterna. 
 Av 10 kap. 28 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) fram- går dock att sekretess inte hindrar att en uppgift lämnas till en annan myndighet, om uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning. Det är inte nödvändigt att bestämmelsen om myndighets uppgiftsskyl- dighet till annan myndighet har avfattats med tanke på att uppgifter- na kan vara hemliga. Däremot krävs för att bestämmelsen ska beaktas att den uppfyller vissa krav på konkretion. Den kan a) ta sikte på utlämnande av uppgifter av ett speciellt slag, b) gälla en viss myndig- hets rätt att få del av uppgifter i allmänhet eller c) avse en skyldighet för en viss myndighet att lämna andra myndigheter information. Det är således möjligt att i den förordning som kommer reglera Upp- giftskravsregistret och servicetjänsten föreskriva att myndigheterna ska lämna uppgifter om vilka företag som ska fullgöra ett specifikt uppgiftskrav till Företagsdatamyndigheten. 
 För att på ett tillräckligt konkret sätt ange vilka myndigheter och uppgiftskrav som är aktuella bör dessa anges direkt i förordningen. För närvarande saknas överblick över vilka uppgiftskrav och myn- 
 118 
  
 SOU 2013:80 
  
 Allmänt om registret över uppgiftskrav och listor över uppgiftskrav 
  
 digheter som kan komma i fråga. Detta kan avgöras först efter att arbetet med att skapa ett Uppgiftskravsregister påbörjats. 
 Utredningen har dock svårt att bortse från att anpassade Att göra listor skulle ge företagen betydligt bättre överblick över vilka uppgiftskrav som ska fullgöras och när. Även myndigheterna skulle dra nytta av Att göra listor om företagen i större utsträckning full- gör sina uppgiftskrav i rätt tid. 
 119 
 9 Sammanfattande målbild 
 Utredningens övergripande uppdrag är att presentera förslag som innebär att uppgifter som lämnas från företagen till statliga myndig- heter som regel endast ska behöva lämnas en gång och till ett ställe I uppdraget ingår att skapa ett system där uppgifter kan användas av flera myndigheter och leda till ett informationsutbyte mellan myn- digheterna. Utifrån de överväganden som hittills presenterats kan man beskriva utredningens målbild som följer. 
  
 9.1 
  
 En samordningsorganisation och en Företagsdatamyndighet 
  
 För att uppnå det mål som satts upp i direktiven föreslår utredning- en att det etableras en ny samordningsmyndighet som ska ha ett över- gripande och löpande ansvar för att minska och förenkla företagens uppgiftslämnande. Arbetsnamnet på denna myndighet är Företags- datamyndigheten. Myndigheten ska verka för att få de statliga myn- digheterna att använda de uppgifter som företagen lämnat eller lämnar till de statliga myndigheterna på ett effektivare sätt. Utredningen vill i detta sammanhang framhålla vikten av att den aktuella målbilden inte låter sig realiseras på en gång utan fordrar ett långsiktigt för- valtningsarbete. 
 Delar av den sammanlagda infrastrukturen som Företagsdata- myndigheten ska ansvara för kan övervägas om de inte lämpligen kan utföras av andra, existerande myndigheter inom ramen för en större samordningsorganisation. 
 121 
  
 Sammanfattande målbild 
  
 SOU 2013:80 
  
 9.2 
  
 Ett register över uppgiftskrav 
  
 Den nya myndigheten ska ansvara för ett register över uppgiftskrav som ska innehålla referensinformation om samtliga uppgiftskrav som riktar sig mot företagen. Med referensinformation förstås här att re- gistret inte kommer att innehålla några företagsspecifika uppgifter. Registret över uppgiftskrav är ett nödvändigt verktyg för att kunna minska och förenkla företagens uppgiftslämnande. Det är angeläget att registret blir så tillförlitligt som möjligt eftersom mycket av det fortsatta förbättringsarbetet för företagen som utredningen föreslår att Företagsdatamyndigheten ska bedriva tar sin utgångspunkt i just detta register. 
  
 9.3 
  
 En Servicetjänst 
  
 För att skapa en väg in föreslår utredningen vidare att det skapas en ny  
 e-tjänst 
  som erbjuder en samlad ingång för företagen. Ingången slussar företaget vidare till relevant myndighets  
 e-tjänst 
  där ärendet i fråga hanteras. Det blir enklare för företagen när kontakterna kan tas via samma elektroniska plats, t.ex. med användande av en e- legitimation (en enda inloggning) samt gränssnitt och hanterings- mönster som företaget känner igen. För att nå målbilden om ett minskat och förenklat uppgiftslämnande för företagen föreslår ut- redningen att myndigheterna åtminstone på sikt ska vara skyldiga att ansluta sina  
 e-tjänster 
  till Servicetjänsten. 
  
 9.3.1 
  
 Uppgiftskravslistor 
  
 Ansatsen bygger vidare på att företaget efter inloggning kommer att mötas av uppgiftskravslistor som presenterar vilka uppgiftskrav som är aktuella för just det företaget med anknytande länkar till eventuella  
 e-tjänster 
  där kraven kan fullgöras. Listorna bygger på den information som finns i uppgiftskravsregistret kopplat till den verksamt företaget bedriver dels så som angivet i den  
 SNI-kod 
  som är registrerad i det allmänna företagsregistret, dels med avseende på associationsrättslig form. När systemet är fullt utbyggt bör använd- aren även ha möjlighet att utifrån egna önskemål anpassa vilka upp- giftskrav som ska visas. Om användaren t.ex. inte är intresserad av att se uppgiftskrav på skatteområdet – t.ex. om användaren har över- 
 122 
  
 SOU 2013:80 
  
 Sammanfattande målbild 
  
 låtit till en redovisningsbyrå att sköta kontakterna med Skatteverket 
 – ska han eller hon kunna välja att inte få dessa krav visade i Service- tjänsten. När användaren fullgjort en uppgiftsskyldighet ska den kunna släckas ned i uppgiftskravslistan. 
 Uppgiftskravslistorna innebär att det enskilda företaget inte över- sköljs av onödig information och direkt erbjuds fullgöra samtliga i uppgiftskravsregistret registrerade krav. Avsikten med Servicetjänst- en är med andra ord att erbjuda relevant information utifrån den verksamhet som företaget bedriver. Här ska nämnas att det även ska vara möjligt att ta del av och söka i Uppgiftskravsregistret i sin hel- het på Företagsdatamyndighetens webbplats utan att behöva logga in. 
 När Servicetjänsten är fullt utbyggd ska det även vara möjligt att visa en specificerad uppgiftskravslista – Att göra lista – som visar de uppgiftskrav som de olika myndigheterna anser att det inloggade företaget ska fullgöra. Listan skapas helt utifrån det enskilda före- tagets faktiska verksamhet så som de enskilda myndigheterna känner till den. 
  
 9.3.2 
  
 Användning av det allmänna företagsregistret 
  
 Utredningen har konstaterat att grundläggande uppgifter om kontakt- uppgifter m.m. efterfrågas i princip vid varje uppgiftslämnande ett företag har att fullgöra. Sedan mitten av  
 1980-talet 
  samlas identi- fikations- och kontaktuppgifter samt vissa andra uppgifter om före- tagen i det allmänna företagsregistret. Registret syftar till att dessa uppgifter ska samlas in en gång på ett ställe. Utredningen föreslår att uppgifterna i det allmänna företagsregistret används på ett effek- tivare sätt än i dag. Vi är medvetna om att detta kan göra det nöd- vändigt att både komplettera och kvalitetssäkra befintligt register- innehåll, vilket vi finner motiverat med tanke på det övergripande syftet. 
 När företag använder Servicetjänsten för att lämna uppgifter till myndigheter kommer mottagande myndighet från det allmänna före- tagsregistret direkt att erhålla uppdaterade grundläggande uppgifter om företaget. Genom Servicetjänsten får företaget enkelt åtkomst till och kontroll över uppgifterna i företagsregistret. Ändringar av uppgifter som företaget själv råder över kan ske direkt i registret så att dessa får genomslag ut till myndigheterna. 
 123 
  
 Sammanfattande målbild 
  
 SOU 2013:80 
  
 9.4 
  
 Samordnings- och återanvändningspotential 
  
 När det gäller andra uppgifter om företagen än de grundläggande är det inte lika enkelt att identifiera uppgifter där det finns en samord- nings- eller återanvändningspotential i den storskaliga form som gäller för grundläggande uppgifter. Registret över uppgiftskrav är där- för en avgörande förutsättning för att både i nutid och framåt i tiden få en rättvisande bild av vilka uppgifter som krävs in av statliga myn- digheter från företagen och med detta som grund kunna bedöma vilken potential som finns att minska och förenkla uppgiftslämnan- det. Framöver kan det med andra ord bli aktuellt för den föreslagna samordningsmyndigheten att utöver de grundläggande uppgifterna ta sig an också branschspecifika och myndighetsspecifika uppgifter. Trots att det är en komplex miljö för informationsförsörjning som myndigheterna har att hantera går det med gemensamma ansatser att förenkla för företagen. Myndigheter kan exempelvis sinsemellan samordna uppgiftskraven på olika sätt så att företagen inte behöver ta fram samma uppgift två gånger. 
 Ett annat uppenbart exempel kan vara att myndigheterna ut- byter information om företagen med varandra i stället för att varje gång fråga företaget som myndigheten behöver uppgifter. Det finns ett antal tänkbara modeller för återanvändning av information mellan myndigheter bland annat automatiserat beslutsfattande. 
  
 1 
  
 Den nya Företagsdatamyndigheten ska vara drivande i arbetet med att minska och förenkla uppgiftslämnandet för företagen genom bland annat 
  
 löpande kontakter med företagen 
  
 löpande kontakter med myndigheter 
  
 drivande av projekt som kan avse såväl administrativa som tek- niska rutiner m.m. 
  
 etablering av ett kunskapscentrum för att åstadkomma minskat och förenklat uppgiftslämnande för företagen 
  
 proaktivt juridiskt arbete i samband med digital verksamhets- utveckling. 
  
 2 
  
 1 
  
 Se vidare  
  
 E-delegationens 
  rapport Direktåtkomst och utlämnande på medium för automati- serad behandling – som har tagits fram av  
 E-delegationens 
  expertgrupp för juridiska frågor – en juridisk modell för on  
 line-liknande 
  utlämnanden. 
  
 2 
  
 E-delegationen 
  
  har den 8 juli 2013 exempelvis publicerat en Juridisk vägledning för verk- samhetsutveckling inom  
 e-förvaltningen 
  
 124 
  
 SOU 2013:80 
  
 Sammanfattande målbild 
  
 9.5 
  
 Fasindelat genomförande 
  
 Vi föreslår att genomförandet delas upp i faser. Avsikten med in- delningen i olika faser är att genom en stegvis utveckling hålla kom- plexiteten tekniskt, juridiskt och organisatoriskt i införandet på en hanterlig nivå och därmed minska riskerna förknippade med själva införandet. 
 En indelning där varje fas resulterar i ny funktionalitet som faktiskt görs tillgänglig för företagen gör det också möjligt för samordnings- organisationen att dra lärdom av och om lämpligt ändra inriktning och omfattning av nästföljande fas. 
 Det tekniska genomförandet kan delas upp i faser enligt följ- ande. Införandet av Servicetjänsten kan inledningsvis, dvs. i fas ett hållas på en ganska enkel nivå utan någon koppling till det allmänna företagsregistret och följaktligen utan att grundläggande uppgifter överförs till anslutna  
 e-tjänster. 
  De uppgiftskravslistor som presen- teras i detta skedde bygger inte på uppgifter om enskilda företag utan skapas efter de branscher  
 (SNI-koder) 
  och företagsformer som före- tagaren själv får ange när vid inloggning i Servicetjänsten första gången. 
 I fas två kan funktionaliteten i Servicetjänsten öka genom att kopplingen till det allmänna företagsregistret skapas. Servicetjänsten utvidgas då till att även visa dessa uppgifter för företagaren, och göra det möjligt att uppdatera åtminstone en delmängd av dem direkt i tjänsten. Servicetjänsten utvecklas vidare genom en påbörjan av arbetet med att tillhandahålla anslutna myndigheters  
 e-tjänster, 
  med grundläggande uppgifter om företaget. 
 I de följande faserna kan den tekniska komplexiteten ökas ytter- ligare genom att för det enskilda företaget anpassade Att göra listor presenteras för det inloggade företaget. Listorna bygger på att an- slutna myndigheter meddelar Servicetjänsten vilka uppgiftskrav som företaget bör fullgöra. 
 I takt med att den tekniska komplexiteten ökar kommer även de juridiska frågeställningarna att bli mer komplicerade. Inledningsvis i fas ett uppstår inga större juridiska problem eftersom det då inte sker någon koppling till det allmänna företagsregistret aviseringar av grundläggande uppgifter kommer först i senare faser. 
 Det kan även övervägas om det inte är att föredra att endast ett mindre antal myndigheter inledningsvis deltar i arbetet – i kartlägg- ningsuppdraget har 14 myndigheter deltagit – för att Företagsdata- myndigheten ska kunna etablera arbetsformer osv. gentemot en 
 125 
  
 Sammanfattande målbild 
  
 SOU 2013:80 
  
 snävare krets än den samlade statliga förvaltningen. Antalet myn- digheter kan sedan utökas allteftersom arbetet fortskrider. 
 126 
  
 10 
  
 En prototyp för minskat och förenklat uppgiftslämnande 
  
 Utredningen har tagit fram en prototyp av en servicetjänst för minskat och förenklat uppgiftslämnande. Syftet med att bygga prototypen var främst att kunna: 
  
 Testa hur olika lösningar fungerar tekniskt och juridiskt för att i ett tidigt skede i processen kunna upptäcka eventuella fallgropar 
  
 Tydligt kunna demonstrera hur servicetjänsten kommer att se ut och fungera för såväl företag som myndigheter 
  
 Ge en mer exakt uppskattning av kostnaden för att bygga en full- skalig servicetjänst 
  
 Ge nödvändiga förutsättningar för utredningen att lämna ett för- slag som går att omsätta i drift utan ytterligare grundläggande utvecklingsarbete. 
  
 I arbetet med att uppskatta investeringskostnaderna tog utredningen fram en lista på drygt tjugo användningsfall som ligger till grund för den funktionalitet som servicetjänsten bör ha (se bilaga 3). Drygt tio av dessa användningsfall, som bedömdes vara de mest centrala, implementerades i prototypen. 
 Prototypen har sedan demonstrerats för och testats av utred- ningens expertgrupp och även i andra sammanhang. Erfarenheter därifrån har använts i den fortsatta utredningen. 
 Ambitionen med prototypen har inte varit att göra en första version av servicetjänsten, utan enbart att utgöra underlag för utred- ningens arbete enligt ovan. När konstruktion av den riktiga service- tjänsten inleds är tanken inte att denna ska bygga vidare på proto- typens källkod, utan bara den kunskap som utvunnits ur arbetet med den. 
 127 
  
 En prototyp för minskat och förenklat uppgiftslämnande 
  
 SOU 2013:80 
  
 10.1 
  
 Inloggning 
  
 För att servicetjänsten ska kunna användas är ett första nödvändigt steg att den fysiska person som använder tjänsten identifierar sig och sin behörighet att agera för ett visst företag. Detta hanteras genom autentisering och auktorisation. 
  
 10.1.1 
  
 Autentisering 
  
 Att  
 autentisera  
 någon betyder att säkerställa att personen är den han eller hon säger sig vara. Den självklara metoden för att autentisera en fysisk person i dag är via  
 e-legitimation. 
  Såväl i prototypen som i en fullständig servicetjänst förutsätter i stort sett all funktionalitet att tjänsten har autentiserat användaren. 
 I prototypen gjordes inte någon riktig  
 e-legitimationsautentise- 
  ring eftersom det bedömdes öka komplexiteten och svårigheten för målgruppen att testa systemet. Riktig  
 e-legitimationsautentisering 
  kräver exempelvis installation av programvara på den dator som an- vänds, vilket sällan är möjligt för en enskild användare i en myndighets 
 128 
  
 SOU 2013:80 
  
 En prototyp för minskat och förenklat uppgiftslämnande 
  
 it-miljö. 
  Vidare måste en användare, för att testa de olika rollerna i systemet, kunna autentisera sig som flera olika fiktiva fysiska per- soner, vilket inte heller är möjligt för en enskild användare att göra eftersom det kräver koordination med den tredje part som står för autentiseringen. Men framförallt skulle en riktig  
 e-legitimations- 
  autentisering inte ge något ytterligare utredningsunderlag. Autenti- sering av fysiska personer med  
 e-legitimation 
  får anses utgöra ett redan löst problem, som i sig inte har påverkan på systemet i övrigt. 
 Prototypen använder därför ett enkelt namn/lösenordssystem för inloggning. Det gör det enkelt för den som ska testa systemet att logga in som någon av en handfull fiktiva personer. Dessa påhittade identiteter representerar olika tänkta roller, såsom den enskilda före- tagaren, revisorn med behörighet att agera för flera olika företag, eller myndighetstjänstemannen. 
  
 10.1.2 
  
 Auktorisering 
  
 Att  
 auktorisera  
 betyder att säkerställa att någon har rätt att agera. För det aktuella systemet handlar det om att kunna avgöra för vilket eller vilka juridiska personer (företag) som en given fysisk person har rätt att agera för. Att i en prototyp återskapa den komplexa rättsliga reglering kring firmatecknarskap, fullmakter m.m. som avgör vilken eller vilka fysiska personer som har rätt att exempelvis lämna in ett efterfrågat frågeformulär eller ansöka om en förmån ansågs inte möj- ligt eller lämpligt för en prototyp. 
 Prototypen har därför ett inbyggt, mycket enkelt system för be- hörighet där varje fysisk påhittad person har fullständig behörighet att inom prototypen agera för ett eller flera företag, alternativt en eller flera myndigheter. Behörighetslistan är inbyggd i prototypen. 
 I en fullständig servicetjänst måste auktorisering givetvis hanteras på ett mer fullständigt sätt. Man kan exempelvis hämta inspiration från hur Skatteverket och Bolagsverket har löst liknande problem inom ramen för sina  
 e-tjänster. 
  Om möjligt och lämpligt skulle även de listor över vilka fysiska personer som har rätt att företräda vilka organisationer kunna återvändas. Även elektroniska fullmaktssystem skulle kunna övervägas för mer finkornig hantering av auktorise- ring. 
  
 1 
  
 1  
 Jämför pågående arbete på den förvaltningsgemensamma tjänsten Edwards fullmakter,  
  
 http://www.edelegationen.se/Nationella-projekt/Forvaltningsgemensamma-tjanster/Mina- 
  
  fullmakter/,  
 som i dagsläget är inriktat på hantering av privatpersoners utställda fullmakter. 
 129 
  
 En prototyp för minskat och förenklat uppgiftslämnande 
  
 SOU 2013:80 
  
 10.2 
  
 Centrala användningsfall för företagaren 
  
 Som nämnts ovan loggar användaren in i prototypen med ett namn, som representerar en fiktiv fysisk person, och ett lösenord. Har den fiktiva fysiska personen rätt att agera för flera olika företag kan användaren välja vilket av dessa som denne för tillfället vill agera för. 
 Efter inloggning möts man av tre primära funktioner: Uppgifter, Att göra, samt Ansökningar och anmälningar. Dessa beskrivs nedan. 
  
 10.2.1 
  
 Uppgifter 
  
 Med denna funktion (som motsvarar användningsfall AF11) kan an- vändaren se vilka grundläggande uppgifter för företaget som finns i systemet. I prototypen är detta ett fåtal enkla uppgifter som lagras direkt i systemet. Uppgifterna motsvarar de uppgifter som lagras i det allmänna företagsregistret. 
  
 2  
  
 De faktiska uppgifterna är dock för 
  
 2  
 Se Förordning (1984:692) om det allmänna företagsregistret och SCB:s informationssidor på http://www.scb.se/Pages/List____258736.aspx 
 130 
  
 SOU 2013:80 
  
 En prototyp för minskat och förenklat uppgiftslämnande 
  
 fiktiva företag, på samma sätt som de inloggade identiteterna är för fiktiva personer. 
 Utöver att uppgifterna kan granskas av företaget (eller rättare sagt de fysiska personer som kan agera för företaget) kan vissa uppgifter ändras. I arbetet med prototypen gjordes en enklare analys av upp- gifterna i det allmänna företagsregistret, efter vilken vissa uppgifter, främst kontaktuppgifter, bedömdes vara ändringsbara av företaget själva. Även den eller de branscher som företaget bedriver verksam- het i kan ändras direkt av företaget. 
 131 
  
 En prototyp för minskat och förenklat uppgiftslämnande 
  
 SOU 2013:80 
  
 Andra uppgifter kan inte direkt ändras av företagen själva. Det rör sig framförallt om sådana uppgifter som kräver ett myndighetsbeslut, exempelvis det registrerade företagsnamnet eller vilken form (aktie- bolag, handelsbolag, enskild firma, mm) som verksamheten bedrivs i. 
 När ett företag ändrar sina uppgifter sparas de gamla uppgifter- na undan (arkiveras) tillsammans med tidpunkten för ändring och vad ändringen bestod i. De äldre uppgifterna kan inte längre använ- das för uppgiftsinlämning, men företaget kan ta fram en logg (fort- löpande register) över alla ändringar. En administratör för systemet kan med en aktiv handling utplåna (gallra) äldre uppgifter. Detta motsvarar användningsfall AF21. 
 I en fullständig servicetjänst skulle flera delar av denna funktio- nalitet kunna förbättras. I prototypen lagras alla företagsuppgifter internt i systemet. I en färdig servicetjänst skulle tjänsten i stället vid visningstillfället hämta uppgifterna från det allmänna företags- registret. Servicetjänsten skulle även kunna utgöra en fasad mot flera olika datakällor (se avsnitt 6.4, under ). 
 Om uppgifterna lagras någon annanstans än i servicetjänsten får det betydelse för processen med att ändra uppgifter. När använda- 
 132 
  
 SOU 2013:80 
  
 En prototyp för minskat och förenklat uppgiftslämnande 
  
 ren ändrar uppgifter i ett formulär skickas dessa nya uppgifter till servicetjänsten, som sedan skickar vidare en ändringsbegäran till det allmänna företagsregistret. Validering av uppgifterna, såsom att säker- ställa att ett telefonnummer bara innehåller siffror, eller att ett upp- givet postnummer faktiskt finns görs i Servicetjänstens gränssnitt. Detta hindrar inte att det allmänna företagsregistret i egenskap av datalager även gör sin egen validering. 
 Vissa uppgifter som inte direkt kan ändras av företaget skulle man ändå kunna tänka sig att företaget ges möjlighet att initiera genom en ändringsbegäran direkt i servicetjänsten. Ett typexempel på en sådan uppgift är registrerat företagsnamn. Dessa uppgifter skulle i gränssnittet kunna utformas som ändringsbara, men med informa- tion om att en ändring resulterar i en begäran om ändring hos register- förande myndighet, och slår igenom först när den myndigheten be- slutat om ändringen. 
 I en färdig servicetjänst, där det allmänna företagsregistret är ett datalager, skulle en ändring av uppgifter effektueras i det registret. Arkivering och gallring blir därför en fråga för den som är register- förare för det registret. För att den ändringslogg som finns i proto- typen i dag ska kunna realiseras i en färdig servicetjänst, krävs att äldre uppgifter sparas undan i det allmänna företagsregistret, och att  
 system-till-systemintegrationen 
  mellan tjänsten och det allmänna företagsregistret stödjer hämtning av denna information. 
  
 10.2.2 
  
 Att göra 
  
 Med denna funktion kan företaget få en översikt över vilka upp- giftskrav som olika myndigheter har aviserat företaget att det ska inkomma med. Varje inkommen avisering innehåller företagets orga- nisationsnummer samt ett  
 id-nummer 
  för det uppgiftskrav som ska lämnas in. 
 133 
  
 En prototyp för minskat och förenklat uppgiftslämnande 
  
 SOU 2013:80 
  
 Varje avisering visas som en rad i en Att  
 göra-lista. 
  Alla uppgifts- krav kan i dagsläget inte uppfyllas genom en  
 e-tjänst, 
  men för de krav där detta är möjligt finns en länk till motsvarande  
 e-tjänst. 
  För andra krav, där det finns allmänna informationssidor, en PDF- blankett, eller annan information på webben, kan en länk gå till sådan information. 
 I prototypen har byggts ett separat system vars funktion är att skicka aviseringar till huvudtjänsten. Detta separata aviseringssystem motsvarar de olika verksamhetssystem hos myndigheterna som skulle behöva skicka aviseringarna i ett fullständigt utvecklat system. Huvudtjänsten tar emot dessa aviseringar utan att göra någon vali- dering utöver att  
 id-numret 
  för ett uppgiftskrav faktiskt existerar i uppgiftskravsdatabasen. Det är det aviserande systemets ansvar att skicka aviseringar för rätt krav till rätt mottagare och att exempel- vis ett uppgiftskrav som endast är tillämpligt för aktiebolag inte aviseras till en enskild firma. 
 134 
  
 SOU 2013:80 
  
 En prototyp för minskat och förenklat uppgiftslämnande 
  
 Som en del av prototyparbetet har två simulerade  
 e-tjänster 
  skapats för de två uppgiftskraven med  
 ID-nummer 
  SKV17 och SJV156 (mot- svarande Skatteverkets tjänst för kontrolluppgift KU25, respektive Jordbruksverkets tjänst för ansökan om stöd för miljöinvestering). När en avisering för ett visst företag och något dessa uppgiftskrav lämnats in visas den i Att  
 göra-listan 
  med en länk till motsvarande simulerad  
 e-tjänst. 
  Användaren behöver bara klicka på länken för att starta  
 e-tjänsten. 
  
 När användaren slutför inlämnandet i någon av dessa simulerade  
 e-tjänster 
  skickas en avisering till huvudsystemet med innehåll att ett visst uppgiftskrav nu är uppfyllt. Uppgiftskravet tas då bort från Att  
 göra-listan. 
  
 135 
  
 En prototyp för minskat och förenklat uppgiftslämnande 
  
 SOU 2013:80 
  
 I prototypen lagras alla aviseringar internt inom systemet. I den färdiga servicetjänsten kan det övervägas om den förvaltningsgemen- samma infrastrukturtjänsten Mina meddelanden ska användas som aviseringskanal. Det kräver dock att servicetjänsten kan få tillgång till ett företags meddelanden genom ett för samtliga brevlådeopera- törer gemensamt API. 
  
 3  
  
 Ett mer begränsat alternativ skulle vara att servicetjänsten i sig agerar som brevlådeoperatör gentemot Edwards  
 meddelanden-infrastrukturen. 
  
 4 
  
 I en färdig servicetjänst ska en avisering från en myndighet till ett företag utöver organisationsnummer och  
 uppgiftskrav-id 
  även innehålla ett sista inlämningsdatum, när uppgifterna senast ska lämnas. 
 I de inledande faserna av servicetjänstens utveckling kommer andra myndigheter inte ha hunnit utveckla rutiner för att skicka avi- seringar. Ett enklare sätt att få en likande funktionalitet beskrivs i 8.3.1 (Uppgiftskravslistor) och bygger på att information om när ett visst uppgiftskrav kalendermässigt blir aktuellt finns i uppgifts- 
  
 3 
  
 Se  
  
 http://minameddelanden.se/,  
 samt särskilt under Myndigheter och Partners / Doku- ment och checklistor / Teknisk översikt brevlådeoperatörer. 
  
 4 
  
 Begränsningen består i att företaget då inte kan använda någon annan brevlådeoperatör för myndighetskommunikation som inte rör avisering av uppgiftslämnande. 
  
 136 
  
 SOU 2013:80 
  
 En prototyp för minskat och förenklat uppgiftslämnande 
  
 kravsdatabasen. Med denna lösning får användaren en generell Att  
 göra-lista, 
  och själv ta bort krav från denna lista efter att de fullgjorts. 
  
 10.2.3 
  
 Ansök / anmäl 
  
 Denna funktion påminner gränssnittsmässigt om funktionen med Att  
 göra-listor, 
  men de uppgiftskrav som listas är sådana som initi- eras av företagen själva. Det handlar typiskt om anmälningar av olika förfaranden eller ansökningar om förmåner, vilka kan bli aktuella vid olika tidpunkter. I prototypen görs en rudimentär filtrering av uppgiftskraven baserat på två parametrar: den företagsform som verk- samheten bedrivs i samt den/de branscher 
  
 5  
  
 som företaget verkar i. För varje krav i uppgiftskravsdatabasen finns bland annat angivet vilken eller vilka företagsformer samt branscher det är tillämpligt för. 
  
 5  
 Bransch beskrivs från den översta nivån av SNI 2007 vilket innebär att uppgiftskraven i prototypen sorteras på 21 branscher. 
 137 
  
 En prototyp för minskat och förenklat uppgiftslämnande 
  
 SOU 2013:80 
  
 I prototypen leder detta till att användaren möts av ett mycket stort antal uppgiftskrav (ansökningar eller anmälningar) som skulle kunna vara aktuella för företaget. Beroende på företagsform och bransch kan det röra sig om mellan ca  
 300–700 
  uppgiftskrav. Det finns en enkel sökfunktion, vilken gör det möjligt att begränsa listan till alla krav som i sin beskrivning innehåller ett visst sökord (exempelvis bidrag eller tillstånd). 
 I en färdig servicetjänst både kan och behöver detta förbättras på flera sätt. Exempelvis kan kartläggning av uppgiftskraven göras mer detaljerat. För sådana branscher som omfattas av många före- tagsinitierade uppgiftskrav skulle hela  
 SNI-kodssystemet 
  kunna an- vändas för att exempelvis ange att ett visst uppgiftskrav som träffar jordbruksbranschen endast är tillämpligt för köttproduktion. På så vis kan en jordbrukare som endast är spannmålsproducent slippa få upp just detta krav (se vidare författningskommentaren till 6 § i den föreslagna förordningen om företagens uppgiftslämnande). Uppgifts- kraven skulle även kunna grupperas på aktuell myndighet och knyta an till en viss livscykelhändelse hos företagen, såsom bildande, an- ställande av personal, redovisning eller avslutande. 
  
 10.3 
  
 Simulerade  
  
 e-tjänster 
  
 Som nämnts ovan skapades även två simulerade  
 e-tjänster 
  för att användas tillsammans med servicetjänstprototypen. Interaktionen mellan servicetjänsten och de simulerade  
 e-tjänsterna 
  följer i proto- typen denna arbetsgång: 
  
 1. 
  
 En avisering skickas (från  
  
 e-tjänst 
  eller på annat sätt) till service- tjänsten. 
  
 2. 
  
 Användaren får upp ett uppgiftskrav i sin Att  
  
 göra-lista 
  med en länk till den simulerade  
 e-tjänsten. 
  
 3. 
  
 Användaren förs över till  
  
 e-tjänsten. 
  Det organisationsnummer som är auktoriserat i servicetjänsten skickas med till  
 e-tjänsten 
  i form av en parameter i länken. 
  
 4. 
  
 E-tjänsten 
  
  gör en förfrågan till servicetjänsten över  
 SHS-systemet 
  om att få de grundläggande uppgifterna för det medskickade orga- nisationsnumret. 
  
 6 
  
 6  
 För information om SHS (Spridnings- och HämtningsSystem) se http://www.forsakringskassan.se/omfk/shs/ 
 138 
  
 SOU 2013:80 
  
 En prototyp för minskat och förenklat uppgiftslämnande 
  
 5. 
  
 Servicetjänsten levererar dessa uppgifter över SHS. 
  
 6. 
  
 E-tjänsten 
  
  använder de levererade uppgifterna för att förifylla ett formulär och därigenom minska och förenkla företagets upp- giftslämnande. 
  
 7. 
  
 Användaren matar in övriga uppgifter och skickar in allt. 
  
 8. 
  
 E-tjänsten 
  
  tar emot uppgifterna och skickar en avisering om att uppgiftskravet nu är uppfyllt till servicetjänsten. 
 I den färdiga servicetjänsten kan framförallt steg  
 3–6 
  komma att ändras. 
 Vad gäller autentisering och auktorisering litar den simulerade e- tjänsten helt och hållet på att servicetjänstprototypen har utfört auten- tisering och auktorisering korrekt, och gör därför inte motsvarande åtgärder. Här kommer det vara upp till varje myndighet att bedöma vilken säkerhetsnivå och vilka krav på autentisering och auktorise- ring som man har för den aktuella  
 e-tjänsten, 
  men som huvudregel kommer många myndigheter att vilja göra egen autentisering. 
 Vad gäller hur företagsuppgifterna överförs mellan servicetjänsten och  
 e-tjänsten 
  får den tekniska utformningen stor betydelse för den juridiska tillåtligheten. Det är utredningens bedömning att den metod som beskrivs ovan (en form av automatisk inhämtning, pull, där myndigheten självständigt begär in uppgifter) inte är den lämpligaste. Som huvudregel bör i stället en form av användarinitierad överföring, push av uppgifter till  
 e-tjänsten 
  användas. Detta kan göras genom att länken till  
 e-tjänsten 
  i Att  
 göra-listan 
  förses med samtliga de upp- gifter som behövs för  
 e-tjänsten. 
  Se vidare den juridiska genom- gången av de olika användningsfallen i avsnitt 11.5. 
 139 
  
 En prototyp för minskat och förenklat uppgiftslämnande 
  
 SOU 2013:80 
  
 10.4 
  
 Centrala användningsfall för myndigheter 
  
 Myndigheter kan på samma sätt som företag logga in i prototypen med användarnamn och lösenord. I prototypen har vissa användar- identiteter skapats för tänkt myndighetspersonal. Den huvudsakliga funktionen som kan användas för dessa är att administrera de upp- giftskrav som dennes myndighet har. 
 Utöver detta finns även funktionalitet för att gallra äldre revi- sioner av grundläggande uppgifter för företag. 
 140 
  
 SOU 2013:80 
  
 En prototyp för minskat och förenklat uppgiftslämnande 
  
 10.4.1 
  
 Administrera krav 
  
 När en myndighetsanvändare är inloggad kan denne välja att få upp en lista på samtliga uppgiftskrav som myndigheten har att hantera. Information om varje uppgiftskrav kan fritt redigeras, och nya upp- giftskrav kan läggas till. För varje uppgiftskrav finns i prototypen ett tiotal egenskaper, exempelvis beskrivning, vilka grundläggande uppgifter kravet omfattar och vilka branscher det är tillämpligt för. 
 141 
  
 En prototyp för minskat och förenklat uppgiftslämnande 
  
 SOU 2013:80 
  
 I ett färdigt system är tanken att varje deltagande myndighet ska ha rådighet över sina uppgiftskrav. Det kan dock inte uteslutas, åtmin- stone inte inledningsvis, att en deltagande myndighet vill ha teknisk assistans från Företagsdatamyndigheten när ett nytt uppgiftskrav läggs till eller ett befintligt modifieras. Sådan teknisk assistans kan tillhandahållas på flera sätt. Ett alternativ är att Företagsdatamyndig- heten, utifrån en beskrivning av uppgiftskravet som den andra myn- digheten tillhandahåller, själv matar in uppgiftskravet i databasen. Ett annat alternativ är att myndigheten matar in uppgiftskravet men att det markeras för granskning, och att Företagsdatamyndigheten där- efter granskar uppgiftskravet så att exempelvis beskrivning, hänvis- ning till lagrum och länk till  
 e-tjänst 
  är godtagbart. När Företags- datamyndigheten därefter har granskat kravet kan detta läggas in i den riktiga uppgiftskravsdatabasen. Vilken eller vilka lösningar som är lämpliga får visa sig i kontakten med de olika myndigheterna. Så- dana assistanslösningar förändrar dock inte att det är myndigheten som ansvarar för att innehållet i registret är korrekt (jfr 8 § i den föreslagna förordningen om företagens uppgiftslämnande). 
 142 
  
 SOU 2013:80 
  
 En prototyp för minskat och förenklat uppgiftslämnande 
  
 10.4.2 
  
 Gallra uppgifter 
  
 Gallring (eller rensning) kan i prototypen enbart göras av en använ- dare med systemadministratörsbehörighet. Gallringen, som i proto- typen görs manuellt på ett mycket grundläggande sätt, har behandlats ovan under Uppgifter. 
 En användare med systemadministratörsbehörighet kan även re- digera samtliga myndigheters uppgiftskrav. Detta kan visa sig nöd- vändigt för att inledningsvis ge teknisk assistans till myndigheter. 
 143 
 11 Rättsliga överväganden 
 Servicetjänsten aktualiserar en mängd olika rättsliga frågor. De regel- verk som framförallt drar till sig uppmärksamhet i detta samman- hang är tryckfrihetsförordningen, offentlighets- och sekretesslagen, personsuppgiftslagen och de särskilda registerförfattningarna samt arkivlagen. 
 I detta kapitel uppmärksammas först de delar av den vägledning för verksamhetsutveckling som utarbetats av  
 E-delegationen 
  som bak- grund till utredningens fortsatta analys av främst offentlighet och sekretess samt skydd av den personliga integriteten inom ramen för den föreslagna Servicetjänsten. Därefter beskrivs närmare behovet av sekretess hos Företagsdatamyndigheten, myndighetens behandling av personuppgifter samt anslutna myndigheters möjlighet att behandla aviserade uppgifter. 
  
 11.1 
  
 Juridisk vägledning för verksamhetsutveckling inom  
  
 e-förvaltningen 
  
 E-delegationens 
  juridiska expertgrupp har under 2013 utarbetat en vägledning vars syfte är att beskriva och förklara för området centrala juridiska frågor, presentera vissa typer av tekniska lösningar (s.k. it- arkitekturer) för att slutligen kombinera juridik och teknik på ett rättsenligt och lämpligt sätt. 
  
 1 
  
 I vägledningen definieras ett antal begrepp för  
 it-tjänster. 
  I första hand skiljs mellan bastjänst och  
 e-tjänst. 
  Skillnaden mellan dessa begrepp är att bastjänst beskriver en  
 it-baserad 
  tjänst i vilken olika organisationers informationssystem begär, lämnar och tar emot upp- gifter (maskin till maskin), genom ett applikationsgränssnitt (API). En  
 e-tjänst 
  däremot är en  
 it-baserad 
  tjänst som har ett användar- gränssnitt som används i interaktion mellan maskin och människa. 
  
 1  
 Se Vägledning för verksamhetsutveckling som godkändes av  
 E-delegationen 
  den 8 juli 2013. 
 145 
  
 Rättsliga överväganden 
  
 SOU 2013:80 
  
 Det är främst tre modellösningar som är av intresse för utred- ningens föreslagna infrastruktur för företagens uppgiftslämnande. Det rör sig närmare bestämt om ärendetjänsten, presentationstjänsten samt bastjänsten. Ärendetjänsten och presentationstjänsten är båda  
 e-tjänster 
  dvs. tjänster som har användargränssnitt. 
 Nedan beskrivs först dessa tre modellösningar översiktligt för att därefter sättas i samband med olika komponenter i vårt förslag till infrastruktur för företagens uppgiftslämnande. 
 Ärendetjänst 
 En ärendetjänst är enligt vägledningen en  
 e-tjänst 
  där användare i ett s.k. serviceskede och i ett s.k. eget utrymme, kan: 
  
 utforma handlingar för att ge in dem till en myndighet, och 
  
 i vissa sådana tjänster få uppgifter eller handlingar förifyllda eller annars utlämnade av 
  
 den som tillhandahåller utrymmet, eller 
  
 ett annat organ, med stöd av en bastjänst (s.k. egen hämtning). 
  
 Enligt vägledningens begreppsapparat bygger  
 it-arkitekturen 
  för en ärendetjänst på ett juridiskt koncept som betecknas för eget utrym- me (se nedan) där en användare behandlar nyttoinformation 
  
 2  
  
 i ett serviceskede. Tjänsten kombineras normalt med ett anvisat mottag- ningsställe till vilket handlingar ges in elektroniskt. 
 Denna rättsliga modellösning för ärendetjänster innebär enligt väg- ledningen att utkast och andra handlingar som en användare utformar eller annars hanterar i sitt eget utrymme inom ramen för en digital myndighetsmiljö inte enligt 2 kap. 6 § tryckfrihetsförordningen anses inkomna till den myndighet som tillhandahåller själva ärendetjänsten.  
 E-delegationen 
  anger vidare i sin vägledning att handlingarna inte blir inkomna enligt 10 § förvaltningslagen (1986:223) förrän de på den enskildes initiativ har nått det elektroniska mottagningsställe som myndigheten anvisat. Dessutom präglas en ärendetjänst av att  
 it-arkitekturen 
  och de ändamål för vilka den används avses vara ut- formade i enlighet med 2 kap. 10 § tryckfrihetsförordningen på så vis att uppgifterna finns i användarens eget utrymme endast som led i 
  
 2  
 Nyttoinformation är enligt vägledningens begreppsapparat uppgifter som är till för enskilda användare eller befattningshavare till skillnad från drifts- och säkerhetsrelaterad information som endast är till för tekniker. 
 146 
  
 SOU 2013:80 
  
 Rättsliga överväganden 
  
 teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annans – här enskilds – räkning. En teknisk möjlighet för den myndighet som tillhandahåller utrymmet, att komma åt en handling där, leder enligt  
 E-delegationens 
  resonemang således inte till att de handlingar som finns i det egna utrymmet blir allmänna. 
 Presentationstjänst 
 Vägledningen definierar presentationstjänst som en  
 e-tjänst 
  där an- vändare kan få uppgifter eller handlingar från flera organ presente- rade, efter att uppgifterna eller handlingarna har kommit in till den som tillhandahåller tjänsten, utan att det som visas blir tillgängligt för annan. 
 Grundläggande för en presentationstjänst är enligt vägledningen en  
 it-arkitektur 
  där: 
  
 en myndighet hämtar uppgifter eller handlingar från en eller flera andra myndigheter så att materialet blir inkommet till myndig- heten enligt såväl förvaltningslagen som tryckfrihetsförordningen, och 
  
 det som sammanställs blir en upprättad allmän handling hos den myndighet som tillhandahåller presentationstjänsten. 
  
 Den rättsliga modellösningen för en presentationstjänst innebär att material som är av endast tillfällig eller ringa betydelse för myndig- heten: 
  
 visas i ett eget utrymme samtidigt som det som visas i utrymmet också finns som en inkommen eller upprättad allmän handling i myndigheten verksamhetssystem, 
  
 gallras genast efter visning för användaren (omedelbar gallring), och 
  
 görs tillgängligt för myndigheten med en sådan metod att endast det som begärs visat i ett enskilt fall görs tillgängligt för den visan- de myndigheten (tillfällig tillgänglighet). 
  
 147 
  
 Rättsliga överväganden 
  
 SOU 2013:80 
  
 Bastjänster 
 Vägledningen beskriver bastjänster som en  
 it-baserad 
  tjänst via vilken olika organisationers informationssystem begär, lämnar och tar emot uppgifter (maskin till maskin), via ett applikationsgränssnitt (API). 
 Grundläggande för en bastjänst är att den inte har något användar- gränssnitt utan fungerar maskin till maskin. Vägledningen beskriver fyra huvudsakliga användningssätt för bastjänster: 
  
 mellan myndigheter för att utbyta uppgifter (bastjänster mellan myndigheter) 
  
 av myndigheter, efter det att ett ärende anhängiggjorts, så att myn- digheten som en service åt användaren hämtar in uppgifter eller handlingar som behövs i ärendet i stället för att begära att använ- daren ska ge in dem (bastjänster i ärende) 
  
 av användare som brukar en ärendetjänst, så att användaren i ett serviceskede kan hämta uppgifter eller handlingar till sitt eget ut- rymme i ärendetjänsten, och ge in detta material med stöd av funk- tioner i ärendetjänsten (bastjänster i serviceskede) 
  
 för att stödja processer, t.ex. elektroniskt undertecknande, i syfte att säkerställa vem som är utställare av en handling (bastjänster för äkthetshantering). 
  
 Den rättsliga modellösningen för bastjänster mellan myndigheter och bastjänster i ärende innebär att en begärande myndighets informa- tionssystem skickar en begäran om att få ut en viss uppgift – i stället för att på förhand ges direktåtkomst till handlingar – och att den utlämnande myndigheten för varje enskilt fall beslutar om en hand- ling ska lämnas ut eller inte. Bifalls begäran lämnas materialet ut på medium för automatiserad behandling. I  
 E-delegationens 
  rapport Direktåtkomst och utlämnande på medium för automatiserad behand- ling beskrivs närmare hur en sådan lösning kan utformas för att bli förenlig med gällande rätt. 
 Den rättsliga modellösningen för användning bastjänster i ett serviceskede innebär att det är användaren själv som agerar i förhål- lande till den utlämnande myndigheten och begär att få ut en viss upp- gift och/eller handling till sitt eget utrymme. Eftersom användaren inte är en myndighet och berörda handlingar redan är allmänna hos den utlämnande myndigheten kan användaren ges åtkomst för omedelbar överföring till det egna utrymmet, utan att handlingen 
 148 
  
 SOU 2013:80 
  
 Rättsliga överväganden 
  
 där blir att anse som allmän handling och utan att någon ny samling av allmänna handlingar uppkommer. Denna lösning förutsätter att detta sätt för att få ut uppgifter inte hindras av någon registerförfatt- ning. 
 Eget utrymme 
 Förekomsten av ett s.k. eget utrymme är en gemensam och viktig komponent i de tre modellösningarna som beskrivs i vägledningen. Eget utrymme förklaras närmare som ett skyddat förvar hos myn- dighet som denna tillhandahåller endast som led i teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annans räkning. 
 När det egna utrymmet tillhandahålls endast kortvarigt (transient), benämns det i vägledningen som eget utrymme för en session. 
 Ett eget utrymme som har registrerats för en viss fysisk eller juridisk person, så att denne permanent (persistent) kan bevara och annars behandla uppgifter där, benämns konto. 
 I vägledningen anges som framkommit ovan att det egna utrym- met grundar sig på undantaget i 2 kap. 10 § första stycket tryckfri- hetsförordningen som innebär att handling som förvaras hos en myn- dighet endast som led i teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annans räkning inte anses som allmän handling hos den myndigheten. Tjänster och funktioner för  
 e-förvaltning 
  bygger därför enligt väg- ledningen i betydande utsträckning på tillämpning av undantaget i 2 kap. 10 § tryckfrihetsförordningen som i praktiken innebär att någon annan än den enskilda innehavaren inte får insyn i den nytto- information (se ovan) som finns i användarens eget utrymme. 
 Vägledningen framhåller att tjänster och funktioner för  
 e-förvalt- 
  ning redan i dag i betydande utsträckning bygger på en tillämpning av undantaget för endast teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annans räkning och att det i praktiken inte är någon annan än innehavaren som får insyn i den nyttoinformation som finns i den enskildes eget utrymme. 
 Det bör i sammanhanget beaktas att lagmotiven till undantags- bestämmelserna i 2 kap. tryckfrihetsförordningen är skrivna med tanke på annat än  
 it-baserade 
  tjänster och att det inte finns någon rättspraxis som avser t.ex. ärendetjänster. Den för hela  
 e-förvaltning- 
  en avgörande frågan om vad som innefattas i endast teknisk bearbet- ning eller lagring för annans räkning respektive endast befordran av meddelande är därför enligt vägledningen delvis svår att bedöma. 
 149 
  
 Rättsliga överväganden 
  
 SOU 2013:80 
  
 Om  
 it-arkitekturen 
  och de ändamål för vilka den används ut- formas så som  
 E-delegationen 
  uttrycker det felaktigt, och om upp- gifterna inte är sekretesskyddade, kan konsekvensen bli att uppgifter och handlingar som enskilda ser som sina egna, utan att andra ska ha rätt att ta del av dem, blir offentliga allmänna handlingar. Vid tillämp- ningen av rekvisitet endast som ett led i teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annans räkning, enligt 2 kap. 10 § tryckfrihets- förordningen, bör det särskilt beaktas att det är av avgörande bety- delse att en myndighet som tillhandahåller sådan service inte sam- tidigt använder uppgifterna för sin egen verksamhet. Utredningen har för att få en fördjupad förståelse för framväxten av eget utrymme inom  
 e-förvaltningen 
  låtit Setterwalls Advokatbyrå ta fram en pro- memoria som beskriver just Eget utrymme inom  
 e-förvaltningen 
  (se bilaga 3). 
  
 11.1.1 
  
 Servicetjänsten i förhållande till  
  
 E-delegationens 
  vägledning 
  
 Vår bedömning 
 : Beskrivs de  
 it-tjänster 
  som utgör Servicetjänsten med hjälp av vägledningens begreppsapparat finns inslag av såväl bastjänster, ärendetjänster och presentationstjänster i vårt förslag. 
 De  
 it-tjänster 
  som utgör Servicetjänsten kommer dock inte leda till att ärenden initieras eller att något uppgiftslämnande fullgörs utan detta sker som i dag hos respektive myndighet. I vår före- slagna infrastruktur ställs det därför något olika krav på tjänster- nas uppbyggnad jämfört med de tjänster som  
 E-delegationens 
  väg- ledning i första hand tar sikte på. 
 De  
 it-tjänster 
  som utgör Servicetjänsten inkluderar inte något s.k. eget utrymme som är en förutsättning för de tjänster som be- skrivs i vägledningen. 
 Servicetjänsten är summan av de olika  
 it-baserade 
  tjänster som ut- redningen föreslår. Härutöver föreslår utredningen som framgår av andra delar av betänkandet diverse andra åtgärder för att minska och förenkla företagens uppgiftslämnande. Ett exempel härpå är inrättan- det av en särskild samordningsorganisation. I det närmast följande beskriver vi något närmare hur den föreslagna Servicetjänsten för- håller sig till  
 E-delegationens 
  vägledning för verksamhetsutveckling. 
 150 
  
 SOU 2013:80 
  
 Rättsliga överväganden 
  
 Inledningsvis när Servicetjänsten används utan att användaren loggar in dvs. användaren har bara tillgång till uppgiftskravsregistret och dess länksamling är tjänsten i det närmaste att beskriva som en enkel informationstjänst eller en allmänt tillgänglig webbsida där in- formation görs tillgänglig för var och en. Visserligen kommer webb- platsen använda kakor/cookies 
  
 3  
  
 av rent tekniska skäl för att göra Servicetjänsten mer funktionell för besökaren. Detta förtar dock inte dess beskrivning som en informationstjänst eftersom även andra myndigheters webbplatser använder sig av kakor för detta ändamål. 
 När cookies används ska dock besökaren enligt 6 kap. 18 § lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation få tillgång till informa- tion om att webbplatsen innehåller kakor och ändamålet med an- vändningen av kakor. Besökaren ska också lämna sitt samtycke till att kakor används. 
 När funktionaliteten i senare faser av utvecklingen ökar i Service- tjänsten genom att det blir möjligt att i tjänsten logga in för att få presenterat de grundläggande uppgifter om företaget som hämtats ur det allmänna företagsregistret och göra det möjligt att uppdatera åtminstone en delmängd av dem direkt i tjänsten rör det sig snarare om en ärendetjänst. Slutligen kommer tjänsten även att innehålla två  
 system-till-systemgränssnitt 
  (API). Ett API som kommunicerar med det allmänna företagsregistret, samt ett API som kommunicerar med andra myndigheters  
 e-tjänster 
  när ett uppgiftslämnande påbörjats genom Servicetjänsten. Dessa  
 system-till-systemgränssnitt 
  är att likna vid bastjänster. 
 Eget utrymme 
 Det sätt på vilket Servicetjänsten är uppbyggd skiljer sig på en av- görande punkt från många av de  
 e-tjänster 
  som myndigheterna har i bruk i dag. Servicetjänsten har det övergripande syftet att fungera som en hjälp för användaren att effektivisera uppgiftslämnandet till de statliga myndigheterna genom primärt en bättre överblick över uppgiftskraven samt samordning av grundläggande företagsuppgifter. De tjänster som tillsammans utgör Servicetjänsten kommer inte att leda till att ärenden initieras eller att något uppgiftslämnande fullgörs utan detta sker som i dag hos respektive myndighet. Det ställs där- för något olika krav på tjänsternas uppbyggnad jämfört med de 
  
 3  
 En cookie kan beskrivas som en textfil som sparas på besökarens dator. 
 151 
  
 Rättsliga överväganden 
  
 SOU 2013:80 
  
 tjänster som  
 E-delegationens 
  vägledning avseende verksamhetsut- veckling i första hand tar sikte på. 
 En sådan avgörande skillnad avser förekomsten av ett s.k. eget ut- rymme i tjänsterna. Som framkommit ovan beskrivs eget utrymme i vägledningen som ett skyddat förvar hos myndighet som denna tillhandahåller endast som led i teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annans räkning och som därmed omfattas av undantaget i 2 kap. 10 § tryckfrihetsförordningen. Som påpekas i vägledning är frågan om vad som innefattas i undantaget i 2 kap. 10 § tryckfrihets- förordningen i relation till  
 e-förvaltningen 
  inte helt lätt att bedöma. Faktum är att utvecklingen av  
 e-förvaltningen 
  i praktiken har kom- mit att aktualisera en tolkning och tillämpning av bestämmelsen som kan beskrivas som tämligen långtgående. 
 I detta sammanhang finns anledning att notera att undantaget i 2 kap. 10 § tryckfrihetsförordningen från rätten att ta del av allmänna handlingar inte har tillkommit med avseende på direkt – elektronisk 
 – kommunikation mellan enskilda och myndigheter. Detta är i sig en omständighet som vad gäller utredningens föreslagna infrastruk- tur föranleder en mer återhållsam tolkning av undantaget. 
 När det gäller frågan om vad som ska avses med teknisk bearbet- ning eller lagring för en myndighets räkning gavs det ett antal exempel i prop. 1975/76:160 s. 137 i samband med att 2 kap. tryckfrihets- förordningen underkastades en genomgripande översyn. Som exempel angav föredraganden: 
  
 ADB-bearbetning, 
  
  överföra handlingar från tredje man till maskin- läsbart medium för myndighetens räkning 
  
 överföring av texten i ett maskinskrivet manuskript till magnet- band 
  
 tryckning eller kopiering av ett manuskript 
  
 tekniska procedurer som redigering av myndighetens ljudupptag- ningar på magnetband, överföringar av sådana upptagningar till grammofonskiva samt framkallning av fotografiskt material 
  
 lagring som kräver särskilda tekniska anordningar, t.ex. lagring av information i skivminne eller på magnetband. 
  
 Det finns i praxis ett fåtal men illustrativa avgöranden som berör frågan om vad som ska avses med att handling förvaras endast som led i teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annans räkning. 
 152 
  
 SOU 2013:80 
  
 Rättsliga överväganden 
  
 I rättsfallet RÅ 1994 ref. 64 hade Högsta förvaltningsdomstolen att ta ställning till om 2 kap. 10 § var tillämplig i ett fall där en kla- gande hade begärt att Riksrevisionsverket skulle lämna ut uppgifter om vilka utbetalningar som olika myndigheter hade gjort till ett visst företag. I målet framkom att en rad myndigheter hade valt att lagra sina ekonomidata i Riksrevisionsverkets datoriserade ekonomisystem. Högsta förvaltningsdomstolen fann dock att Riksrevisionsverket inte disponerade över myndigheternas redovisningsdata. I stället var det fråga om en rent teknisk hantering eller lagring av uppgifterna. De handlingar i vilka de begärda uppgifterna förekom var därför inte att anse som allmänna hos Riksrevisionsverket. 
 I rättsfallet RÅ 1999 ref. 18 (I) uppkom också frågan om teknisk lagring eller bearbetning för annans räkning var för handen. I av- görandet – som rörde frågan om s.k. cookiefiler utgör allmänna hand- lingar – konstaterade Högsta förvaltningsdomstolen att det saknades stöd för att anse att cookiefilen skulle vara förvarad hos myndig- heten endast som ett led i en teknisk bearbetning eller teknisk lag- ring för annans räkning. Även om det kunde vara fråga om teknisk lagring i någon mening, kunde det inte sägas att denna skedde för någon annans räkning, mottagaren av cookiefilen hade bland annat möjlighet att avstå från att ta emot informationen och att radera den. 
 I rättsfallet HFD 2011 ref. 52 framkom att databasen i fråga var ett för polismyndigheterna gemensamt webbaserat arbetsskadesystem som administrerades av Rikspolisstyrelsen. Varje polismyndighet hade sina administratörer med behörighet för tillgång till alla lagrade data som rörde den egna myndigheten. Ingen åtkomst förekom mellan polismyndigheterna. Dock hade tre befattningshavare på Rikspolis- styrelsen rikstäckande administratörsbehörighet för att ta fram natio- nell statistik, lägga in behörigheter, rapportera till Arbetsmiljöverket och bistå polismyndigheterna med hjälp av teknisk natur. Högsta förvaltningsdomstolen anförde att i vart fall användningen för fram- ställning av nationell statistik samt rapporteringen till Arbetsmiljö- verket medförde att undantaget i 2 kap. 10 § första stycket tryck- frihetsförordningen för teknisk bearbetning eller lagring inte var tillämpligt. 
 Enligt vår bedömning visar avgörandena vikten av att det ska vara fråga om handlingar som förvaras hos myndigheten endast som led i teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annans räkning. Undan- taget i 2 kap. 10 § tryckfrihetsförordningen tar sikte på hela den tid som myndigheten förvarar en handling. Därigenom måste det enligt utredningens analys anläggas en helhetssyn vid bedömning varför 
 153 
  
 Rättsliga överväganden 
  
 SOU 2013:80 
  
 myndigheten förvarar handlingen. Har den myndighet som förvarar handlingen även behörighet att exempelvis framställa statistik utifrån innehållet i handlingarna går undantaget inte att tillämpa även om någon statistik ännu inte framställts. 
 Sker viss teknisk behandling eller lagring av en inkommen eller upprättad handling i en  
 it-baserad 
  tjänst finns det inte legalt utrymme för att isolera ett tekniskt delmoment under den tid handlingens förvaras hos myndigheten och betrakta detta separat. Utan en hel- hetssyn riskerar en handling skifta från att vara allmän eller inte be- roende på det tekniska sammanhang handlingen för ögonblicket figurerar i och det intresse myndigheten för stunden visar innehållet i handlingen, något som knappast kan ha varit lagstiftarens avsikt. För- varas en handling av en myndighet inom ramen för myndighetens e- tjänst för att användaren av  
 e-tjänsten 
  ska fullgöra en uppgiftsskyl- dighet eller för att myndigheten ska ha möjlighet att ge användaren upplysningar eller råd är det svårt att hävda att handlingen förvaras av myndigheten endast som led i teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annans räkning. Detta trots att myndighetens bidrag inom ramen för  
 e-tjänsten 
  kan vara ganska begränsat i form av service genom förifyllda uppgifter eller annan grundläggande hjälp vid ifyllandet som exempelvis kontroll att det är rätt format på organisa-  
 tions-/personnummer. 
  
 4 
  
 Detta resonemang menar vi är giltigt oavsett om handlingen in- kommit till myndigheten för att initiera ett ärende enligt förvalt- ningslagen eller bara är till för att guida en enskild igenom ett upp- giftslämnande (serviceskede). Den tekniska bearbetning eller lagring av handlingen är då bara en följd av den enskildes och myndighetens behov av att kommunicera sinsemellan och inte endast för att myn- digheten ska utföra någon teknisk bearbetning eller lagring av hand- lingen för annans räkning. 
 I fråga om den föreslagna Servicetjänsten kan vi konstatera föl- jande. När det gäller den grundläggande information om företaget som ska användas av Företagsdatamyndigheten hämtas denna av myn- digheten från det allmänna företagsregistret när användaren loggar in på servicetjänsten. Syftet med att hämta uppgifterna är att först kunna visa dem för användaren för att sedan, när denne går vidare till en annan myndighets  
 e-tjänst, 
  låta den  
 e-tjänsten 
  ta del av de grund- läggande uppgifterna. Användaren kommer själv att kunna disponera över vissa uppgifter såsom telefonnummer eller adresser. Sker änd- 
  
 4  
 Se Ds 2012:29 En gemensam inlämningsfunktion för skogsägare, s. 26 och 51. 
 154 
  
 SOU 2013:80 
  
 Rättsliga överväganden 
  
 ringar skickas dessa till det allmänna företagsregistret. Som en ser- viceåtgärd kommer myndigheten att göra en grundläggande kvali- tetssäkring av ändringar som användaren vill göra. Redan av dessa anledningar är det inte möjligt att tillämpa undantaget i 2 kap. 10 § tryckfrihetsförordningen. 
 Detsamma gäller aviseringar till uppgiftskravsregistret som lämnas till Företagsdatamyndigheten från övriga myndigheter för att möjlig- göra att en uppdaterad lista på uppgiftsinlämningar presenteras för användaren. 
 Information om hur användaren anpassat Servicetjänsten kommer när  
 e-tjänsten 
  är fullt utbyggd att lagras hos Företagsdatamyndig- heten i en databas för att undvika att individuella anpassningar bara fungerar på en specifik dator. Databasen kommer troligen att föras kontinuerligt och för obestämd tid. Den är därför att betrakta som en sådan förteckning som förs fortlöpande (2 kap. 7 § andra stycket 1 tryckfrihetsförordningen). Detta innebär att förteckningen är att anse som upprättad i och med att den tekniskt föreligger färdig för att införa uppgifter om hur användaren anpassat visningen i Service- tjänsten. 
  
 11.2 
  
 Behov av sekretess hos Företagsdatamyndigheten 
  
 Vår bedömning 
 : I Servicetjänsten kan det uppkomma uppgifter om företagens affärs- eller driftförhållanden. Rätten att ta del av dessa uppgifter behöver eventuellt begränsas. Det är främst upp- gifter om 
  
 inställningar och/eller anpassningar som enskild gjort i Service- tjänstens funktion 
  
 enskilds besök hos anslutna myndigheter 
  
 till Servicetjänsten anslutna myndigheters meddelanden om att ett företag är skyldigt att lämna vissa uppgifter till en myndig- het eller att företaget fullgjort en sådan skyldighet. 
  
 Innan den slutliga tekniska lösningen för Servicetjänsten och en första kartläggning av specifikt vilka uppgiftskrav som ska inklu- deras i Att  
 göra-listan 
  är det svårt att ta ställning till frågan om sekretess. Vi lämnar därför inte några förslag i denna del. 
 155 
  
 Rättsliga överväganden 
  
 SOU 2013:80 
  
 Frågan om behovet av sekretess bör därför istället fortsatt analyseras inom ramen för det fortsatta arbetet med att genom- föra våra förslag. 
 Behövs en ny sekretessbestämmelse? 
 Allmänt 
 En av utredningens utgångspunkter är att den offentliga förvaltning- ens etablerade struktur för uppgiftslämnandet i huvudsak ska be- hållas. Den överbyggnad som vi föreslår i form av en Servicetjänst har således det övergripande syftet att fungera som en hjälp för använ- daren att effektivisera uppgiftslämnandet till de statliga myndigheterna genom primärt en bättre överblick över uppgiftskraven samt sam- ordning av grundläggande uppgifter. Avsikten med Servicetjänsten är med andra ord att på ett enkelt sätt uppnå det i utredningens direk- tiv uttalade målet att uppgifter som lämnas från företagen till statliga myndigheter som regel endast ska behöva lämnas en gång och till ett ställe. Servicetjänsten kommer därmed att interagera med samt- liga myndigheter och deras  
 e-tjänster. 
  Den tekniska integrationen tjänsterna emellan kommer dock inte att vara särskilt långtgående. Servicetjänsten kommer vidare bara att användas vid den inledande myndighetskontakten. Om ett ärende behöver kompletteras i ett senare skede av handläggningen sker det utan Servicetjänstens med- verkan. 
 En för utredningen given utgångspunkt är att användarnas myn- dighetskontakter inte i större utsträckning än idag bör kunna kart- läggas genom den föreslagna infrastrukturen. Servicetjänsten ska dock fungera som en dörr in till den statliga förvaltningen. Om ett företag uteslutande använder Servicetjänsten som en väg in till den statliga förvaltningen för att fullgöra sina uppgiftskrav innebär en så kallad Att  
 göra-lista 
  att Företagsdatamyndigheten erhåller en total överblick vilka uppgiftskrav som ett företag är skyldigt att fullgöra samt in- formation huruvida företaget fullgjort dessa 
 Den som idag önskar få del av motsvarande sammanställning är tvungen att kontakta varje enskild myndighet och leta i myndighetens diarium efter uppgifter om företaget och dess uppgiftslämnande. 
 Om företagen upplever att de på ett negativt vis kartläggs när de använder Servicetjänsten riskerar användandet att minska och de 
 156 
  
 SOU 2013:80 
  
 Rättsliga överväganden 
  
 positiva effekterna både för företagen och myndigheterna att gå för- lorade. 
 Det förtjänar dock att påpekas att en stor del av den information som kommer att finnas inom ramen för Servicetjänsten är sådan att det inte är aktuellt att överväga att begränsa rätten att ta del av den. Grundläggande uppgifter om företagen kommer exempelvis inled- ningsvis att hämtas från det allmänna företagsregistret som är öppet för användning av såväl myndigheter som enskilda. 
 En stor del av företagens kontakter med myndigheter omfattas i något led av handläggningen av sekretess. Av kartläggningsuppdragets redovisning framgår dock inte hur stor del av företagens uppgifts- lämnande som omfattas av sekretess. Huvudregeln om sekretess i stat- lig tillsynsverksamhet m.m. finns i 30 kap. 23 § offentlighets och sekretesslagen (2009:400). Av bestämmelsen framgår att – såvitt här är av intresse – sekretess gäller, i den utsträckning regeringen med- delar föreskrifter om det, i en statlig myndighets verksamhet som består i utredning, planering, prisreglering, tillståndsgivning, tillsyn eller stödverksamhet med avseende på produktion, handel, transport- verksamhet eller näringslivet i övrigt för uppgift om en enskilds affärs- eller driftförhållanden, uppfinningar eller forskningsresultat, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs, 
 I bilagan till offentlighets- och sekretessförordningen (2009:641) har regeringen angett i 137 punkter de fall när sekretess gäller hos statliga myndigheters verksamhet enligt 30 kap. 23 § offentlighets och sekretesslagen. 
 Det kan antas att en stor del av företagens uppgiftslämnande träf- fas av denna sekretessreglering. En avsevärd andel av företagens upp- giftslämnande omfattas vidare av särskilt sträng sekretessreglering. Uppgiftslämnande på skatteområdet och statistikområdet omfattas exempelvis av absolut sekretessen, dvs. den allra starkaste formen av sekretess. Uppgifter som omfattas av absolut sekretess är alltid hem- liga, och får därmed inte lämnas ut oavsett om det kan orsaka skada eller men. 
 Företagets besök hos anslutna  
 e-tjänster 
  
 Att ett företag fullgjort ett uppgiftskrav, lämnat in en ansökan eller varit i kontakt med en myndighet är uppgifter som i många fall inte skyddas av sekretess. Detta är betydelsefullt med tanke på att det kommer att hanteras en stor mängd uppgifter om företagens myn- 
 157 
  
 Rättsliga överväganden 
  
 SOU 2013:80 
  
 dighetskontakter inom ramen för Servicetjänsten. Det rör sig om uppgifter som kan ge en mer samlad bild av företagens myndighets- kontakter än vad som är möjligt att ta fram idag. För att få en över- blick över vilka kontakter som förevarit mellan statliga myndigheter och företag är en enskild som påpekats ovan i dagsläget hänvisad till att vända sig till varje enskild myndighet och/eller söka i myn- dighetens diarium. Detta kan kräva hårt arbete och vara tidsödande och slutligen ändå inte ge en fullständig överblick över uppgiftsläm- nandet. 
 Det finns t.ex. relativt många ärenden bland annat på skatte- och tullområdet – med dess absoluta sekretess enligt 27 kap 1 och 3 § offentlighets och sekretesslagen (2009:400) – där ärendena innan be- slut fattats mörkas 
  
 5  
  
 i myndighetens diarium. Det innebär att det av diariet t.ex. inte alltid framgår inkommandedatum, diarienummer, ingivare, adressat och ärendemening om dessa uppgifter omfattas av sekretess. Här kan nämnas att det av den inledande kartläggningen framgår att Skatteverket och Tullverket står för över tre fjärdedelar av de fjorton myndigheternas totala antal mängd ärenden. 
 Även när de statistikansvariga myndigheterna med stöd i lagen (2001:99) om den officiella statistiken samlar in uppgifter från företag sker det under absolut sekretess enligt 24 kap, 8 § offentlighets- och sekretesslagen. Det är alltid sekretessbelagt att ett visst företag deltagit i en statistisk undersökning. 
 När Servicetjänsten länkar användaren vidare och förser de under- liggande  
 e-tjänsterna 
  med grundläggande uppgifter om användaren kan Företagsdatamyndigheten komma att få en relativt tydlig bild över vilka  
 e-tjänster 
  med bakomliggande myndigheter som använ- daren besöker. Samtidigt går det här att välja tekniska lösningar som innebär att Företagsdatamyndigheten inte ser vilken myndighet som företaget besökt. 
 En myndighetskontakt som har inletts via Servicetjänsten leder inte alltid till att det sker ett uppgiftslämnande. Den som använt Servicetjänsten kan exempelvis ha nöjt sig med att besöka en ansluten  
 e-tjänsts 
  egna utrymme för att skapa ett utkast till en ansökan. En ansökan som eventuellt aldrig lämnas in. Om företaget bara har rört sig i  
 e-tjänstens 
  egna utrymme anses det inte uppkomma några allmänna handlingar. Företagsdatamyndigheten har inom ramen för servicetjänsten inte möjlighet att se om ett uppgiftslämnande fak- tiskt skett och ett ärende initierats. 
  
 5  
 Offentligt eller hemligt, SKV 148 utgåva 4, s. 66. 
 158 
  
 SOU 2013:80 
  
 Rättsliga överväganden 
  
 Om Företagsdatamyndigheten kan se vilka myndigheter som företaget besökt genom Servicetjänsten går det att upptäcka om ett företag ändrar sitt beteende, t.ex. genom att ett företag börjar besöka en myndighet som normalt inte är förknippad med företagets verk- samhet. Något som kan signalera en kommande ändring i företa- gets verksamhet, vilket företaget av konkurrensskäl vill hemlighålla. 
 Anpassningar av servicetjänsten 
 De egna anpassningarna som en användare gjort avseende sin profil i Servicetjänsten är potentiellt känsliga eftersom de visar vilka myn- digheter som är av intresse för ett visst företag. Detta gäller särskilt om anpassningarna avviker från de standardinställningar som följer av företagets  
 SNI-kod 
  eller företagsform. Ändringar i inställningar- na kan även signalera förändringar i företagets verksamhet på ett tidigt skede som kan vara känsligt ur affärsmässig synpunkt. 
 Att  
 göra-listor 
  
 Till Servicetjänsten anslutna myndigheter kommer att skicka med- delanden om att ett företag är skyldigt att lämna vissa uppgifter till en myndighet eller att företaget fullgjort en sådan skyldighet för att Servicetjänsten ska kunna skapa Att  
 göra-listor. 
  Dessa meddelanden kan beroende på hur aviseringsfunktionen utformas innebära att det skapas en i det närmaste heltäckande bild över vilka uppgiftskrav som ett företag ska fullgöra samt om företaget fullgjort dessa. 
 Att ett företag har eller ska lämna uppgifter till en myndighet är vanligen inte en känslig uppgift i sig och detta framgår ofta av respektive myndighets diarium. Som påpekats ovan finns det dock många ärenden där uppgiftslämnandet i sig omfattas av sekretess. En del av dessa uppgifter måste dock aviseras Servicetjänsten för att dess information ska kunna hållas uppdaterad. När det gäller be- stämmelserna i 27 kap  
 1-3 
  §§ offentlighets- och sekretesslagen om sekretess till skydd för enskild inom verksamhet som rör skatt, tull m.m. är dessa tillämpliga bara när handlingar begärs utlämnade från en myndighet som har att bestämma skatt eller taxering eller fastställa underlag för skatt. De uppgifter som omfattas av absolut sekretess skulle därför riskera att bli offentliga hos Företagsdatamyndigheten. 
 159 
  
 Rättsliga överväganden 
  
 SOU 2013:80 
  
 Detsamma gäller uppgifter huruvida ett företag blivit utvalt att lämna uppgifter för den officiella statistiken. Statistiksekretessen en- ligt 24 kap, 8 § offentlighets- och sekretesslagen gäller bara i sådan särskild verksamhet hos en myndighet som avser framställning av statistik. Om uppgiften att ett visst företag är skyldigt att delta i en statistik undersökning finns tillgänglig hos Företagsdatamyndigheten skulle statistiksekretessen förlora sin betydelse. Detta kan i förläng- ningen påverka företagens benägenhet att delta i sådana undersök- ningar. 
 Det finns vidare ingen tillämplig bestämmelse om överföring sek- retess när det gäller ovan nämnda exempel på uppgiftslämnande inom skatteområdet eller för den officiella statistiken. 
 För att det ska gå att uppnå en hög grad av funktionalitet är det som tidigare anförts nödvändigt för myndigheten att få uppgifter om alla företag inte bara dem som tidigare använt tjänsten. 
 Vår bedömning 
 Inom ramen för Servicetjänsten kommer det som sagt inte att full- göras några uppgiftskrav vilket i stället kommer att ske hos respektive myndighet och där vara föremål för den sekretessreglering som den myndigheten har att tillämpa vid det enskilda uppgiftslämnandet. Företagsdatamyndigheten kommer med andra ord inte att ägna sig åt ärendehandläggning eller myndighetsutövning i något led. 
 Intresset av insyn i ett enskilt företags uppgiftslämnande genom Servicetjänsten får därför anses vara mycket begränsat. En betydande mängd av företagens uppgiftslämnande omfattas vidare i något led av handläggningen av absolut sekretess som i många fall t.o.m. innebär att uppgiften om att uppgifter har lämnats är sekretessbelagd. 
 En sekretessbestämmelse med ett rakt eller omvänt skaderekvisit skulle göra det teoretiskt möjligt att sortera bort uppgifter om upp- giftslämnande som omfattas av sekretess eller där ett besök hos myn- dighetens  
 e-tjänst 
  bara avser det egna utrymmet. Att faktiskt göra en dylik sekretessprövning är dock knappast praktiskt görbart efter- som det kan vara fråga om ett mycket stort antal uppgifter, företag och myndigheter. Företagsdatamyndigheten kommer troligen inte att ha möjlighet att införskaffa tillräckligt underlag för en mera menings- full sekretessprövning. Detta motiverar i sig en bestämmelse om absolut sekretess för ovanstående uppgifter hos Företagsdatamyndig- heten (jfr prop. 1979/80:2 Del A sida 314). 
 160 
  
 SOU 2013:80 
  
 Rättsliga överväganden 
  
 En relativt stor del av företagens uppgiftslämnande är skyddat av absolut sekretess. Som beskrivits ovan är det i vissa fall t.o.m. sekretessbelagt att ett visst företag har fullgjort ett uppgiftskrav till en myndighet. Om uppgifterna i Företagsdatamyndighetens verk- samhet omfattas av en sekretessbestämmelse med rakt eller omvänt skaderekvisit riskerar de strängare sekretessbestämmelser som gäller i vissa myndigheters verksamhet att förlora i styrka. Det skulle vara allvarligt om det genom de uppgifter som finns hos Företagsdatamyn- digheten går att exempelvis identifiera de företag som lämnat upp- gifter för den nationella statistiken till statistikansvariga myndigheter. 
 Om inte uppgiftskrav som omfattas av absolut sekretess, exem- pelvis krav inom skatte- och statistikområdet, kan hanteras i Service- tjänsten kommer denna att förlora i värde. Servicetjänstens syfte är att uppgifter som lämnas från företagen till statliga myndigheter som regel endast ska behöva lämnas en gång och till ett ställe. Syftet med tjänsten kommer således att gå förlorat om samtliga uppgiftskrav inte kan tas med i Servicetjänsten. Vi bedömer därför att det finns behov av en ny sekretessbestämmelse till skydd för företagens ekono- miska förhållanden för uppgifter i servicetjänsten. 
 För att kunna ta ställning till det närmare behovet och utformning- en av en sådan ny sekretessbestämmelse till skydd för uppgifter om företagens ekonomiska förhållanden i Servicetjänsten krävs emeller- tid att tjänstens tekniska funktionalitet är slutligt beslutad så att det går att exakt beskriva vilka uppgifter som uppkommer inom själva Servicetjänsten och i vilket sammanhang. 
 Inom ramen för utredningen har visserligen en prototyp av Servicetjänsten tagits fram som simulerar mycket av det som Service- tjänsten ska utföra. Avsikten har dock inte varit att prototypen ska utgöra en första version av Servicetjänsten varför den inte kan ligga till grund för en slutlig bedömning av behovet av en ny sekretess- bestämmelse. Den Servicetjänst som driftsätts kan nämligen komma att bygga på delvis andra tekniska lösningar. 
 Vidare måste det i den fortsatta kartläggningen av uppgiftskraven belysas specifikt vilka uppgiftskrav som ska finnas med på Att göra- listan och hur känsliga dessa uppgifter är för företagen. 
 Innan detta underlag finns är det inte möjligt att ta ställning till hur en sekretessbestämmelse för servicetjänsten bör utformas. Frågan om behovet av sekretess bör därför istället fortsatt analyseras inom ramen för det fortsatta arbetet med att genomföra våra förslag. 
 161 
  
 Rättsliga överväganden 
  
 SOU 2013:80 
  
 11.3 
  
 Behandlar Företagsdatamyndigheten personuppgifter 
  
 Vår bedömning 
 : Företagsdatamyndigheten kommer att behandla personuppgifter. 
 Med personuppgifter avses enligt definitionen i 3 § personuppgifts- lagen all slags information som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person som är i livet. 
 Med behandling (av personuppgifter) avses enligt samma paragraf varje åtgärd eller serie av åtgärder som vidtas i fråga om personupp- gifter, vare sig det sker på automatisk väg eller inte, t.ex. insamling, registrering, organisering, lagring, bearbetning eller ändring, återvin- ning, inhämtande, användning, utlämnande genom översändande, spridning eller annat tillhandahållande av uppgifter, sammanställning eller samkörning, blockering, utplåning eller förstöring. 
 För att Företagsdatamyndigheten ska kunna fullgöra sitt uppdrag och driva en fullt utbyggt Servicetjänst är det nödvändigt för myn- digheten att behandla vissa personuppgifter om användaren och före- taget. Det är som påpekats ovan fråga om: 
  
 grundläggande information om företaget (inledningsvis från det allmänna företagsregistret), 
  
 information om hur användaren anpassat profilen i Servicetjänsten, 
  
 aviseringar till uppgiftsinlämningsregistret 
  
 aviseringar av grundläggande uppgifter till myndigheterna. 
  
 När ett företag bedrivs i form av enskild firma kommer uppgifter om företaget regelmässigt vara att betrakta som personuppgifter eftersom innehavaren av en enskild firma är en enda fysisk person. 
 Mer än hälften av alla företag i Sverige bedrivs i denna form varför det är enklast att utgå från att det är fråga om personuppgiftsbehand- ling när uppgifter om företagen behandlas i Servicetjänsten. Vidare innebär  
 e-legitimationens 
  uppbyggnad att användaren loggar in i egen- skap av fysisk person. 
 162 
  
 SOU 2013:80 
  
 Rättsliga överväganden 
  
 11.3.1 
  
 Avvägning mellan Företagsdatamyndighetens behov av personuppgifterna och skyddet för den personliga integriteten 
  
 Vår bedömning:  
 Företagsdatamyndighetens behandling av per- sonuppgifter går att förena med kraven på skydd mot kränkning av den personliga integriteten. 
 Företagsdatamyndighetens uppdrag är att verka för att uppgifter från företagen till statliga myndigheter som regel endast ska behöva läm- nas en gång och till ett ställe. För att uppnå detta föreslår utredning- en skapandet av en Servicetjänst som dels ska ge företagen en över- blick över vilka uppgiftskravs om finns, dels minska bördan att vid varje enskilt uppgiftslämnande behöva lämna grundläggande upp- gifter. Om Företagsdatamyndigheten inte får möjlighet att behandla personuppgifter är det omöjligt för myndigheten att fullgöra sitt uppdrag att förenkla företagens uppgiftslämnande. 
 En särskild risk sett ur integritetsskyddssynpunkt med den infra- struktur som föreslås är att Företagsdatamyndigheten kan komma att sammanställa uppgifter om enskilda företags uppgiftslämnande till en eller flera myndigheter så att det uppstår ett omfattande och unikt material. Det kan bli svårt för den enskilde användaren att över- blicka hur uppgifterna om honom eller henne kan komma att använ- das av Företagsdatamyndigheten och vem/vilka som får ta del av de insamlade uppgifterna. Ju större möjligheter det finns att i olika kon- stellationer sammanställa uppgifter om enskilda desto större risker för otillbörligt intrång i den enskildes personliga integritet medför detta. 
 Frågan är därför vilka sammankopplingar som kan tillåtas och hur man ska gå tillväga för att Företagsdatamyndighetens behandling av personuppgifter ska kunna ske under betryggande former. Efter- som det rör sig om en mindre myndighet och endast ett fåtal personer kommer att arbeta med Servicetjänsten, innebär behandlingen av per- sonuppgifter jämförelsevis liten risk för spridning. Det går vidare att relativt väl avgränsa vilken typ av personuppgifter som det är aktuellt att behandla inom ramen för Servicetjänsten. I syfte att stärka den enskildes integritet bör därför ändamålen med behandlingen av dessa uppgifter hos Företagsdatamyndigheten preciseras i den författning som kommer att reglera Servicetjänsten. Görs detta går enligt vår be- dömning Företagsdatamyndighetens behandling av personuppgifter 
 163 
  
 Rättsliga överväganden 
  
 SOU 2013:80 
  
 att förena med kraven på skydd mot kränkning av den personliga integriteten. 
  
 11.3.2 
  
 Personuppgiftsansvar och ändamålen med personuppgiftsbehandlingen 
  
 Vårt förslag:  
 Företagsdatamyndigheten är personuppgiftsansvarig för den behandling av personuppgifter som myndigheten utför. 
 Företagsdatamyndigheten får behandla personuppgifter i den utsträckning som krävs för att föra en förteckning över enskilda användare som anslutit sig till Servicetjänsten och de individuella anpassningar av servicetjänsten som användaren gjort. Av för- teckningen får vidare framgå vilka företag användaren företräder. 
 Företagsdatamyndigheten får vidare behandla personuppgifter i den utsträckning som krävs för att överlämna grundläggande uppgifter från Servicetjänsten till anslutna  
 e-tjänster 
  när använ- daren besöker dessa. 
 Företagsdatamyndigheten får även behandla personuppgifter i den utsträcknings som krävs för att kunna skapa Att göra listor. 
 Företagsdatamyndigheten får slutligen möjlighet att behandla personuppgifter för att fullgöra uppgiftslämnande som sker i överensstämmelse med lag eller förordning. Det förtydligas att den s.k. finalitetsprincipen ska gälla vid behandling av person- uppgifter hos myndigheten. 
 Med personuppgiftsansvarig avses enligt 3 § personuppgiftslagen den som ensam eller tillsammans med andra bestämmer ändamålen med och medlen för behandlingen av personuppgifter. En särskild bestämmelse bör införas i som klargör att Företagsdatamyndigheten är personuppgiftsansvarig. 
 I 9 § första stycket c) personuppgiftslagen anges att personupp- gifter enbart får samlas in för särskilda, uttryckligen angivna och berättigade ändamål. De insamlade personuppgifterna får enligt 9 § första stycket d) inte behandlas för något annat ändamål som är oför- enligt med det för vilket uppgifterna samlades in (finalitetsprincipen). 
 Det anges inte i 9 § personuppgiftslagen hur pass detaljerat ända- målen ska anges för att uppfylla lagens krav. I doktrin har angetts att ändamålen i vart fall måste ha en viss grad av precision; annars kan man knappast bedöma om personuppgifterna är adekvata eller 
 164 
  
 SOU 2013:80 
  
 Rättsliga överväganden 
  
 relevanta eller om för många personuppgifter behandlas (Taylor och Mcconnell, Personuppgiftslagen, En kommentar, 2011, s. 195). 
 Genom att ange tydliga ändamål kan den enskilde få en klarare uppfattning om i vilka sammanhang insamlade personuppgifter be- träffande honom eller henne kan komma att användas. Det bör där- för anges särskilda ändamål för när personuppgifter får behandlas i Företagdatamyndighetens verksamhet. 
 Det kan vara att föredra att det uttryckligen i en författning anges vilka uppgifter som får finnas inom verksamheten. Företagsdata- myndighetens verksamhet kommer dock att behöva anpassas och utvecklas över tiden. Utbudet och efterfrågan av grundläggande upp- gifter som Företagsdatamyndigheten kan komma att förse myndig- heterna med kommer att förändras. Vi håller dock för osannolikt att det bland de grundläggande uppgifterna kommer att finnas upp- gifter som kan vara att betrakta som känsliga i strikt mening. 
 De ändamål som anges i det följande får enligt utredningen anses tillräckligt specifika för att uppfylla de grundläggande kraven enligt 9 § personuppgiftslagen. Det måste framöver ankomma på Företags- datamyndigheten att bryta ned och precisera ändamålen. Typiskt sett blir detta aktuellt när myndigheten överväger förändringar i Servicetjänsten. 
 Det är nödvändigt för Företagsdatamyndigheten att behandla vissa uppgifter om den enskilde användaren för att kunna ge den service som eftersträvas inom Servicetjänsten. Företagsdatamyndig- heten bör därför få behandla personuppgifterna i den utsträckning som krävs för att föra en förteckning över enskilda användare som anslutit sig till Servicetjänsten och de individuella anpassningar av Servicetjänsten som användaren gjort. Av förteckningen bör vidare få framgå vilka företag användaren företräder. 
 Ett grundläggande syfte med Servicetjänsten är att övriga myn- digheter ska aviseras grundläggande och för den enskilda myndig- heten relevanta uppgifter. Företagsdatamyndigheten bör därför få behandla personuppgifter i den utsträckning som krävs för att över- lämna grundläggande företagsuppgifter från Servicetjänsten till an- slutna  
 e-tjänster 
  när användaren besöker dessa. 
 Företagsdatamyndigheten får även behandla personuppgifter i den utsträckning som krävs för att hålla ett aktuellt uppgiftsinlämnings- register. 
 För att undanröja osäkerhet kring frågan om förhållandet mellan ovan beskrivna ändamålsbestämmelser, personuppgiftslagens finali- tetsprincip, offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) och andra 
 165 
  
 Rättsliga överväganden 
  
 SOU 2013:80 
  
 bestämmelser som föreskriver utlämnande eller tillåter att uppgifter lämnas ut utan hinder av sekretess föreslås slutligen en ändamåls- bestämmelse som medger att personuppgifter – som behandlas med stöd av något eller några av de primära ändamålen – också får be- handlas för sådant uppgiftsutlämnande som sker i överensstämmelse med lag eller förordning. Finalitetsprincipen är giltig även vid person- uppgiftsbehandling enligt den föreslagna förordningen. En uttryck- lig hänvisning till finalitetsprincipen bör införas för att undvika tolkningsproblem vid tillämpningen. 
  
 11.3.3 
  
 Personuppgiftslagen eller en ny lagstiftning 
  
 Vår bedömning:  
 Inom ramen för Servicetjänsten uppkommer inte sådan kartläggning och betydande integritetsintrång som är grundlagsskyddad enligt 2 kap. 6 § regeringsformen. Det finns därför inget krav i regeringsformen på att behandlingen av per- sonuppgifterna regleras i lag utan det är tillräckligt om det sker i form av en förordning 
 En central fråga att överväga är om Företagsdatamyndighetens be- handling av personuppgifter är av sådan omfattning och art att den närmar sig det av 2 kap. 6 § regeringsformen skyddade området och då särskilt eftersom Företagsdatamyndigheten har behov av att be- handla ett stort antal personuppgifter. Vi har dock bedömt att det inte ska få ske någon behandling av känsliga personuppgifter. Vidare ska bara behandlingen få ske utifrån väl definierade ändamål. Det är inte aktuellt att göra andra sammanställningar av uppgifterna än de som krävs för att driva och förvalta servicetjänsten. Sammantaget finner vi därför inte att det är fråga om sådan kartläggning och betydande integritetsintrång som är grundlagsskyddad enligt 2 kap. 6 § regerings- formen. Det finns därför inget krav i regeringsformen på att behand- lingen av personuppgifterna regleras i lag utan det är tillräckligt om det sker i form av en förordning. 
 När det gäller uppgifter om hur användaren anpassat profilen i Servicetjänsten, aviseringar till uppgiftsinlämningsregistret och upp- gifter om vilka  
 e-tjänster 
  som användaren besökt finns det inte behov av något omfattande uppgiftsutbyte med andra myndigheter varför det inte bör vara möjligt med direktåtkomst för andra till dessa uppgifter hos Företagsdatamyndigheten. 
 166 
  
 SOU 2013:80 
  
 Rättsliga överväganden 
  
 11.3.4 
  
 Känsliga personuppgifter 
  
 Vår bedömning:  
 Företagsdatamyndigheten har inte behov av att behandla känsliga personuppgifter. Vid den tekniska utformningen av Servicetjänsten bör läggas stor vikt vid att myndigheten inte samlar in eller på annat sätt behandlar känsliga personuppgifter. 
 Med känsliga personuppgifter avses enligt 13 § personuppgiftslagen (1998:204) personuppgifter som avslöjar ras eller etniskt ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filosofiska övertygelser, medlemskap i fackförening eller personuppgifter som rör hälsa eller sexualliv. Av 13 § personuppgiftslagen framgår att det som huvudregel är förbju- det att behandla känsliga personuppgifter. I  
 15–19 
  §§ personupp- giftslagen anges i vilka fall det trots förbudet är tillåtet att behandla känsliga personuppgifter. 
 Det kommer inte inom servicetjänsten behandlas närmare upp- gifter om exempelvis att ett visst uppgiftslämnande avser en viss bestämd person. Om ett företaget bara har en anställd eller bedrivs som enskild firma utan anställda kommer det dock i vissa situationer gå att härleda att uppgiftslämnandet avser en viss person. Det ska dock påpekas att Företagsdatamyndigheten aldrig kommer att veta om en skapad länk till ett uppgiftskrav i Servicetjänsten faktiskt leder till att uppgiftslämnande sker. 
 Om Företagsdatamyndigheten har möjligt att koppla användaren till att en specifik vidarelänkning till en annan myndighet för att full- göra ett specifikt uppgiftskrav finns det en risk att Företagsdata- myndigheten kommer att behandla känsliga personuppgifter (13 § personuppgiftslagen). 
 En förutsättning för att det överhuvudtaget ska kunna uppkom- ma känsliga personuppgifter är att uppgiftskravet i sig indikerar att det är fråga om ett uppgiftslämnande som avslöjar ras eller etniskt ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filosofiska övertygelser, med- lemskap i fackförening eller rör hälsa eller sexualliv. Det är bara fråga om ett fåtal uppgiftskrav som då kvalificerar sig för att i kombi- nation med uppgift om företaget eventuellt skapa en känslig person- uppgift. Ett konkret exempel på när så kan komma att ske är att innehavare av en enskild firma använder Servicetjänsten för att besöka Försäkringskassans  
 e-tjänst 
  för att ansöka om graviditetspenning. Denna kombination av uppgifter kan eventuellt innebära att Företags- datamyndigheten kommit att behandla känsliga personuppgifter. En 
 167 
  
 Rättsliga överväganden 
  
 SOU 2013:80 
  
 förutsättning för att det ska skett en behandling av känsliga person- uppgifter är dock att Företagsdatamyndigheten på något sätt loggar att företagaren använt länken kopplat till uppgiftskravet graviditets- penning för att komma vidare från Servicetjänsten. Bara genom att servicetjänsten skapar en länk – en bland flera andra länkar till andra tänkbara uppgiftskrav – till Försäkringskassans  
 e-tjänst 
  kan det inte anses uppkomma några känsliga personuppgifter. När det gäller Försäkringskassans  
 e-tjänster 
  är dessa byggda som en samlad  
 e-tjänst 
  med en gemensam inloggning för flera uppgiftskrav. Uppgiftskravet graviditetspenning är vidare inte myndighetsinitierat varför det inte är föremål för aviseringar till uppgiftsinlämningsregistret. 
 Det finns således en liten risk att det inom Servicetjänsten ska uppkomma känsliga personuppgifter. Vi kan emellertid inte se att det skulle vara varken tekniskt eller juridiskt nödvändigt för Före- tagsdatamyndigheten att behöva behandla känsliga personuppgifter. Vid den tekniska utformningen av Servicetjänsten bör i stället läggas stor vikt vid att myndigheten inte samlar in eller på annat sätt be- handlar personuppgifter på ett sätt som genererar känsliga person- uppgifter. Det skulle t.ex. kunna vara fråga om medvetna val rörande vad som registreras i systemet när en användare i Servicetjänsten väljer att fullgöra ett uppgiftskrav hos exempelvis Försäkringskassan. 
  
 11.3.5 
  
 Rättelse och skadestånd 
  
 Vårt förslag:  
 Bestämmelserna i personuppgiftslagen om rättelse och skadestånd ska gälla vid behandling av personuppgifter 
 Reglerna i 28 § personuppgiftslagen om rättelse m.m. gäller endast uppgifter som har behandlats i strid med personuppgiftslagen. På motsvarande sätt gäller skadeståndsansvar enligt 48 § personuppgifts- lagen endast för behandling av personuppgifter i strid med person- uppgiftslagen. Det finns därför skäl att särskilt föreskriva att uppgif- ter som behandlats i strid med den föreslagna förordningen omfattas av personuppgiftslagens regler samt föreskrifter om rättelse och skadestånd som meddelats med stöd av den lagen. 
 168 
  
 SOU 2013:80 
  
 Rättsliga överväganden 
  
 11.3.6 
  
 Gallring 
  
 Vårt förslag 
 : Uppgifter om enskilda användare som anslutits sig till tjänsten ska gallras senast 5 år efter att användaren senast be- sökte servicetjänsten. 
 Sammanställningar av grundläggande uppgifter som upprättats i samband med att användaren besökt Servicetjänsten ska gallras omedelbart efter användaren besök (sessionen) hos Servicetjänsten avslutats. 
 Uppgifter om att ett företag är skyldigt att fullgöra ett upp- giftskrav ska gallras senast ett år efter det att uppgiftskravet skulle ha fullgjorts. 
 Uppgifter om att ett företag fullgjort ett uppgiftskrav som avses i tredje stycket ska gallras senast sex månader efter det att Företagsdatamyndigheten mottog uppgiften. 
 Grundläggande bestämmelser om bevarande och gallring av uppgifter hos myndigheter och vissa andra organ finns i arkivlagen (1990:782). Enligt 3 § och 10 § första stycket lagen får allmänna handlingar gallras, men endast under beaktande av att arkiven utgör en del av kulturarvet och att det material som återstår efter gallring ska kunna tillgodose rätten att ta del av allmänna handlingar, behovet av infor- mation för rättskipning och förvaltning samt forskningens behov. Om det finns avvikande bestämmelser om gallring av vissa allmänna hand- lingar i annan lag eller i förordning gäller, enligt 10 § tredje stycket, dessa bestämmelser. Enligt 14 § arkivförordningen (1991:446) får statliga myndigheter gallra allmänna handlingar endast i enlighet med föreskrifter eller beslut av Riksarkivet, om inte särskilda gallrings- föreskrifter finns i lag eller förordning. 
 Riksarkivet har utfärdat föreskrifter och allmänna råd om gallring av handlingar av tillfällig eller ringa betydelse. Av 7 § föreskriften framgår att myndigheter ska gallra allmänna handlingar av tillfällig eller ringa betydelse. Gallring får dock endas ske under förutsättning att allmänhetens rätt till insyn inte åsidosätts och handlingarna be- döms sakna värde för rättsskipning förvaltning och forskning. 
 Personuppgiftslagen innehåller vissa bestämmelser om hur länge personuppgifter får bevaras. Enligt 9 § ska den personuppgiftsansva- rige se till att personuppgifter inte bevaras under längre tid än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålen med behandlingen. Därefter måste personuppgifterna avidentifieras eller förstöras. Mclean169 
  
 Rättsliga överväganden 
  
 SOU 2013:80 
  
 sonuppgifter kan dock bevaras för historiska, statistiska eller veten- skapliga ändamål under längre tid än vad som nu sagts. Bestämmel- serna i personuppgiftslagen kompletteras ofta med särskilda bestäm- melser om gallring i myndigheters särreglering för behandlingen av personuppgifter. 
 Från integritetssynpunkt är det viktigt att personuppgifter inte behandlas längre än nödvändigt och att det, utöver generella bestäm- melser om längsta tid för bevarande, finns särskilda gallringsfrister för olika kategorier av uppgifter som behandlas automatiserat. Sam- tidigt får uppgifter i princip inte gallras i sådan omfattning att det äventyrar arkivens roll som en del av kulturarvet eller något av de tre huvudändamålen med arkivverksamheten. Även efter genomförd gallring måste arkiven kunna tillgodose rätten att ta del av allmänna handlingar, rättskipning samt förvaltningens och forskningens behov. Det behövs därför göras en avvägning mellan å ena sidan verksam- hets- och integritetsintressena å andra sidan offentlighetsintresset. 
 Inom ramen för Servicetjänsten kommer det inte att ske någon ärendehandläggning eller annan myndighetsutövning. Samtidigt är det nödvändigt för att kunna ge den service som eftersträvas att det skapas en stor mängd allmänna handlingar som i sin tur kommer att innehålla personuppgifter i varierande utsträckning. När det gäller de uppgifter som används inom Servicetjänsten är behovet av att be- handla dem under en längre tid typiskt sett begränsad. Handlingar- nas betydelse för Företagsdatamyndighetens verksamhet är omedel- bar och när användaren avslutat sitt besök hos Servicetjänsten har i princip alla de handlingar som upprättats i anledning av besöket för- lorat sin betydelse. Som påtalats ovan kommer en stor del av hand- lingarna att innehålla personuppgifter. 
 Naturligtvis kan man överväga om de handlingar (individualise- rade länkar till aktuella uppgiftskrav, sammanställningar av grund- läggande uppgifter m.m.) som upprättas momentant när användaren loggar in på Servicetjänsten är av tillfällig eller ringa natur då de omedelbart förlorar sin betydelse när användaren loggar ut. Det är emellertid upprättandet av dessa handlingar som är kärnan i Service- tjänsten. Handlingarna är på intet sätt betydelselösa under den tid som användaren är inloggad. Handlingarna kommer vidare inte att föras över till något annat medium eller ersättas av några andra hand- lingar. Vi har därför funnit att det inte är möjligt att gallra dessa handlingar med stöd av Riksarkivets föreskrift. 
 Vi förslår i stället att det införs en särskild regel om att samman- ställningar av grundläggande företagsuppgifter som upprättats i sam- 
 170 
  
 SOU 2013:80 
  
 Rättsliga överväganden 
  
 band med att användaren besökt Servicetjänsten ska gallras omedel- bart efter användaren besök (sessionen) hos Servicetjänsten avslutats. 
 Uppgifter om att ett företag är skyldigt att fullgöra ett uppgifts- krav ska gallras senast ett år efter det att uppgiftskravet skulle ha fullgjorts. 
 Uppgifter om att ett företag fullgjort ett uppgiftskrav som avses i tredje stycket ska gallras senast sex månader efter det att Företags- datamyndigheten mottog uppgiften 
 Om handlingarna skulle behövas på nytt kan det återskapas genom att de tas fram med ledning av registret över uppgiftskrav och upp- gifter ur det allmänna företagsregistret. När det gäller uppgifter om att ett företag ska fullgöra eller fullgjort ett uppgiftskrav kan även dessa rekonstrueras om informationen finns sparad hos avsändande myndigheter. Observera att gallringsbestämmelsen som föreslås avser den senaste tidpunkt när uppgifterna bör gallras. 
  
 11.4 
  
 Juridisk analys av användningsfall 
  
 Utöver den ovan redovisade juridiska analysen av den föreslagna lös- ningen har utredningen tagit sig an ett antal s.k. enskilda användnings- fall som kunnat urskiljas under utvecklingen av infrastrukturen för företagens uppgiftslämnande. Detta redovisas i en särskild bilaga i matrisform (se bilaga 6). Matrisen utgör ett inslag i den arbetsmetod som utredningen har använt sig av i syfte att integrera teknisk funk- tionalitet med juridiskt hållbara lösningar. Detta innebär att vissa delar av den rättsliga analysen framöver kan komma att modifieras i takt med att systemlösningar preciseras och i övrigt justeras. 
  
 11.4.1 
  
 Analyserade rättsområden 
  
 Nedan uppmärksammas juridiska frågor som de olika användnings- fall som utredningen laborerat med aktualiserar inom fyra centrala rättsområden: 
 Personuppgiftslagen (1998:204):  
 Omfattar användningsfallet någon form av personuppgiftsbehandling? Om så; vilka personuppgifter, vem är personuppgiftsansvarig, vilken tillåtlighetsgrund finns, vilka särskilda säkerhetskrav finns, samt finns behov av specialreglering? 
  
 Tryckfrihetsförordningen samt offentlighets- och sekretesslagen (2009:400):  
 Medför användningsfallet att det skapas allmänna hand- 
  
 171 
  
 Rättsliga överväganden 
  
 SOU 2013:80 
  
 lingar (inkomna handlingar, upprättade antingen s.k. färdiga eller potentiella handlingar (sammanställningar), samt löpande förteck- ningar)? Om så, är dessa allmänna handlingar offentliga och bör de i sådana fall vara det? 
  
 Arkivlagen (1990:782)  
 I den mån användningsfallet genererar nya allmänna handlingar eller övrig information, hur gallras eller rensas dessa (i ett tidigare skede) och vilket lagstöd samt gallringsbeslut behövs? 
  
 Förvaltningslagen (1986:223)  
 Omfattar användningsfallet någon form av ärendehandläggning som utmynnar i myndighetsbeslut eller myndighetsutövning? Om ett myndighetsbeslut tas utifrån uppgifter som inkommit i samband med användningsfallet, har nödvändig kommunicering gjorts (jfr 17 § förvaltningslagen )? 
  
 11.4.2 
  
 Särskilt om några användningsfall 
  
 Användningsfall 12 (AF12) 
 : Underhåll uppgifter (fil). Detta omfattar uppdatering av det allmänna företagsregistret utifrån från andra källor. Detta görs idag av SCB med stöd av förordningen (1984:692) om det allmänna företagsregistret, och behandlas inte vidare här. 
  
 Användningsfall 13 och 14:  
 Hämta grunduppgifter). Detta an- vändningsfall inleds när företagaren börjar använda en  
 e-tjänst 
  som behöver tillgång till grunduppgifter och avslutas när grunduppgifter- na har överförts till handläggande myndighet. Det finns tre tänkbara mekanismer för överföringen (automatisk inhämtning, inhämt- ning på användarens begäran, samt överföring genom länkpara- metrar), som resulterar i delvis olika rättsliga bedömningar. Därför behandlas detta i bilagan som tre separata användningsfall. 
  
 Användningsfall 18 
 : Administrera batchkörningar, samt  
 använd- ningsfall 23 
 : Guida slutanvändare (Företagsdatamyndighetens helpdesk), aktualiserar de ovan nämnda rättsområdena endast i begränsad omfattning, och behandlas inte i bilagan. 
 172 
 12 Organisation och finansiering 
  
 12.1 
  
 Organisation 
  
 Vårt förslag:  
 Det bör inrättas en ny myndighet (Företagsdata- myndigheten) med den överordnade uppgiften att verka för att uppnå regeringens mål att minska och förenkla uppgiftslämnan- det för företagen. 
 Företagsdatamyndigheten ska genom samråd och tillsyn bidra till att underlätta företagens uppgiftslämnande. 
 Företagsdatamyndigheten ska ansvara för Uppgiftskravs- registret och Servicetjänsten. 
 Till Företagsdatamyndigheten ska knytas ett råd med av rege- ringen utsedda representanter för såväl större som mindre myn- digheter liksom näringslivet med företagens bästa i centrum. 
 Bolagsverket rekommenderade i sitt Förslag till minskat uppgifts- lämnande för företag att det skulle inrättas ett samordningsorgan i syfte att därmed etablera en organisation och en struktur som medför att uppgiftslämnarbördan för näringslivet gentemot statliga myndig- heter kan behandlas, och därmed sannolikt reduceras, på ett koordi- nerat, strukturerat och enhetligt sätt. Med samordningsorgan avsågs då en organisatorisk enhet med uppgift att besluta om åtgärder som innebär att företagens uppgiftslämnande förenklas och begränsas bland annat genom återanvändning av redan insamlad information. Det förslag till samordningsorgan som Bolagsverket presenterade om- fattade följande fem funktioner, av vilka de två inledande får anses utgöra dess kärnverksamhet: 
  
 Samråd 
  
 Samordning 
  
 Definition (referensregister) 
  
 173 
  
 Organisation och finansiering 
  
 SOU 2013:80 
  
 Information 
  
 Statistik 
  
 Bolagsverket ansåg att det inte borde skapas någon ny myndighet för driften av samordningsorganet då det framför allt ur ett ekonomiskt perspektiv torde vara mer rationellt att lägga ansvaret för verksam- heten hos en befintlig myndighet. Bolagsverket föreslog att samord- ningsorganet (Uppgiftskravsinspektionen) skulle läggas hos Bolags- verket. Därigenom skulle enligt Bolagsverket samordningsorganet med största sannolikhet kunna byggas upp på en kortare tid. Samord- ningsorganet borde dock ges en oberoende ställning med en egen beslutsfunktion även om det rent organisatoriskt skulle knytas till en redan befintlig myndighet. Den självständiga ställning som samord- ningsorganet av naturliga skäl måste ges i förhållande till de myn- digheter som kräver in uppgifter från företagare, måste bland annat av trovärdighetsskäl således även gälla i relation till den myndighet som föreslogs få det formella ansvaret för uppgiftskravregistrets verk- samhet. 
 I syfte att åstadkomma en organisationsstruktur med reell tyngd bakom den typ av åtgärder som Bolagsverket föreslog behöver ett samordningsorgan förses med vissa beslutsbefogenheter i förhållan- det till övriga myndigheter, vilket man ansåg skulle regleras i en för- ordning. Bolagsverket betonade vikten av att regeringen på ett mycket tydligt sätt redovisar sin syn på betydelsen av inrättandet av nämn- da samordningsstruktur. Behovet av förvaltningspolitisk förank- ring menade man även gäller det arbete som en samordning har att möjliggöra. Det handlar närmare bestämt om de förenklingar för näringslivet som kan uppnås och som måste ges prioritet framför exempelvis det merarbete eller de merkostnader för myndigheterna som införandet av en samordningsorganisation initialt kommer att medföra. 
 En annan grundläggande förutsättning för själva samordnings- organets arbete är att tillräckliga resurser knyts till dess verksamhet. Uppbyggnaden av ett samordningsorgan och uppgiftskravsregister kommer att vara relativt komplexa verksamheter att skapa, framför allt med avseende på etableringen av processer, rutiner och  
 it-stöd 
  för kartläggning av existerande uppgiftskrav. Bolagsverket framhöll att det även i samordningsorganets löpande verksamhet kommer att krävas kvalificerade bedömningar avseende såväl juridiska, process- mässiga som tekniska frågeställningar. 
 174 
  
 SOU 2013:80 
  
 Organisation och finansiering 
  
 Skälen för vårt förslag 
 Utöver de fem funktioner som beskrivs ovan – som väl fångar vad som kan förväntas av den som ansvarar också för vårt föreslagna Uppgiftskravsregister – tillkommer enligt utredningens förslag upp- giften att utforma och bygga upp Servicetjänsten. Det överordnade uppdraget för en ny myndighet är förstås att bidra till regeringens mål att underlätta för företagen. 
 I den förvaltningspolitiska propositionen år 2010 (prop. 2009/10:175) slog regeringen fast att myndighetsformen också i fortsättningen ska vara huvudalternativet för att bedriva statlig verk- samhet. Som skäl för detta pekade regeringen bland annat på att myn- dighetsformen tillgodoser kraven på insyn och tydliga ansvarskedjor samt ger goda möjligheter att anpassa styrning och organisation till olika förutsättningar. Myndighetsformen bör alltid vara huvudregel när uppgifterna är styrande eller policyinriktade, dvs. när syftet är att bidra till att nå uttalade politiska mål. Andra organisationsformer ska bara användas om det finns särskilda skäl och efter noggrann prövning. Detta kan framför allt bli aktuellt när uppgiften är att operativt utföra tjänster som ingår i det allmännas ansvar. 
 Utredningen bedömer att den här aktuella verksamheten vad gäller företagens uppgiftslämnande faller väl inom ramen för sådant som med hänvisning till ovanstående bör bedrivas av en statlig myn- dighet. Det skulle i och för sig vara möjligt att låta den aktuella verk- samheten utföras inom ramen för en befintlig myndighet. Eftersom arbetet bedöms kunna utföras av en relativt liten organisation finns det några generella fördelar med en dylik lösning jämfört med att bilda en egen självständig myndighet. Det rör sig främst om mindre sårbarhet, lägre administrativa kostnader och bättre förutsättningar för kompetensförsörjning. Eftersom arbetet till viss del handlar om att utveckla, förvalta och driva en teknisk infrastruktur kan det finnas väsentliga fördelar med att inordna detta i en myndighet som redan bedriver den typen av verksamhet. 
 Men fördelarna är knappast så stora att de är avgörande för valet av organisationsform, och utredningen bedömer att det skulle vara fullt möjligt, och t.o.m. mer lämpligt att bilda en egen myndighet för att utföra samordningsorganets arbete. Merparten av nackdelarna med en sådan lösning skulle kunna hanteras genom någon form av administrativ samverkan med en större myndighet. Inte minst gäller det stora delar av förvaltningen och den operativa driften av den tekniska infrastrukturen. 
 175 
  
 Organisation och finansiering 
  
 SOU 2013:80 
  
 Ett viktigt skäl för att det bör skapas en ny egen myndighet är att denna behöver vara oberoende i förhållande till övriga myndig- heter som ska samordnas. Verksamheten ska bedrivas med företa- gens intresse i fokus, vilket kan leda till andra lösningar än om den utformas med utgångspunkt i enskilda myndigheternas behov och intressen. Om uppgiften läggs på en befintlig myndighet som själv samlar in uppgifter från företagen är det inte självklart att den lösning som passar bäst för den egna myndigheten också uppfyller kraven och önskemålen från andra myndigheter som ska använda och ha nytta av den nya infrastrukturen. Uppgiften att minska och förenkla företagens uppgiftslämnande kommer ju i vart fall delvis att handla om att standardisera hur olika myndigheter ska samla in och utnyttja uppgifter från företagen inom ramen för dels Servicetjänsten, dels det allmänna samordningsarbetet. Det är inte självklart att alla myn- digheter har samma uppfattning om hur en sådan standardisering ska gå till. Därtill är det få myndigheter som har någon egentlig erfaren- het av att leda och prioritera i arbetet med att minska och förenkla företagens uppgiftslämnande på sätt som blir nödvändigt för den föreslagna Företagsdatamyndigheten. 
 Den nyinrättade myndigheten behöver inledningsvis ha ett om- fattande samverkan med framför allt Statistiska centralbyrån, eftersom det allmänna företagsregistret inledningsvis avses få en central roll i den föreslagna Servicetjänsten. 
 Till den nya myndigheten bör dessutom knytas ett råd med re- presentanter för en handfull olika stora myndigheter från olika om- råden men även representanter för företagen. Sammansättningen bör anpassas till de aktuella behoven. 
 Utredningen vill särskilt fästa uppmärksamheten på vikten av förvaltningspolitisk förankring vad gäller en förvaltningsgemensam infrastruktur för företagens uppgiftslämnande. Den här föreslagna samordningsorganisationen ger möjlighet till det arbete som behöver utföras för att i praktiken åstadkomma förenklingar för näringslivet när det gäller företagens uppgiftslämnande. För att så ska kunna ske är det uppenbart att Företagsdatamyndigheten måste tilldelas vissa beslutsbefogenheter – särskilt när det gäller Servicetjänsten – i för- hållandet till övriga myndigheter, vilket bör regleras särskilt. 
 176 
  
 SOU 2013:80 
  
 Organisation och finansiering 
  
 12.2 
  
 Finansiering 
  
 Vårt förslag 
 : Servicetjänsten ska finansieras genom avgifter från anslutna myndigheter. 
 Företagsdatamyndighetens övriga verksamhet får finansieras genom omdisponeringar i statsbudgeten. 
 Myndigheternas kartläggningsarbete, anpassningar av sina it- system till Servicetjänsten och övriga arbete att samordna upp- giftskraven får klaras av inom ramen myndigheternas anslag. 
 Bolagsverket redovisade i Förslag till minskat uppgiftslämnande för företag i huvudsak tre alternativa möjligheter till finansiering av sitt föreslag till samordningsorgan, nämligen: 
  
 via avgifter från företagen 
  
 via neddragningar av budget till berörda myndigheter 
  
 via omdisponeringar i statsbudgeten. 
  
 De tre alternativen är desamma som det förslag som utformades av PRV år 2000. I den rapporten presenterades slutsatsen att finansie- ring via omdisponeringar i statsbudgeten var det bästa alternativet. Baserat på PRV:s rapport samt de erfarenheter som finns att tillgå från Norge rekommenderade Bolagsverket samma finansieringsalter- nativ; dvs. via omdisponeringar i statsbudgeten. 
 I Norge har de myndigheter som fråntagits ansvaret att samla in data från näringslivet fått behålla sina anslag för att på så vis kunna tillgodogöra sig de nyttor som uppstår när personalen i högre ut- sträckning kan ägna sig åt kärnverksamheten. De myndigheter som fått ökat ansvar för datainsamling har däremot fått ökade anslag i takt med att belastningen på myndigheten därmed ökat. Denna modell har valts i syfte att dessa myndigheter inte ska drabbas negativt inom sina respektive budgetar. Bolagsverkets slutsats är att lösningen i Norge motsvarar alternativet omdisponeringar i statsbudgeten, vilket ytterligare stärker Bolagsverket i uppfattningen att detta är den finansieringsform som bör väljas. 
 Bolagsverket har även framfört att alternativet att finansiera ett samordningsorgan med avgifter från företagen innebär att uppgifts- lämnandet förenas med en utgift för företagen. Detta skulle sända fel signaler till näringslivet vilket till och med skulle kunna motverka uppbyggandet av ett samordningsorgan. En förutsättning för att av- 
 177 
  
 Organisation och finansiering 
  
 SOU 2013:80 
  
 giftsbelägga offentligrättslig verksamhet torde vidare vara att en vara eller tjänst tillhandahålls företagen. Att kräva in en uppgift kan dock inte anses synonymt med att tillhandahålla en tjänst, varför samban- det mellan tjänst och avgift blir högst otydligt. Uppgiftslämnandet kommer dessutom att påverka företagen olika, varför en avgift i relation till krav på uppgiftslämnande sannolikt kommer att variera kraftigt. 
 En finansieringslösning som baseras på en minskning av berörda myndigheters anslag skulle indirekt kunna leda till ett revirtänkande mellan olika myndigheter och på så vis motarbeta införandet av ett samordningsorgan. Innan ett samordningsorgan har byggts upp är det dessutom osäkert vilka myndigheter som skulle få minskade re- spektive ökade kostnader. Samordningen av myndigheternas upp- giftsinsamlande måste ses som en process, där samordningsbehovet först ska identifieras innan det är aktuellt att framförhandla en sam- ordningslösning. I och med att samordningsorganet har möjlighet att anta ett helikopterperspektiv och ta initiativ till att lagstiftaren an- passar regelverken i syfte att uppnå en högre grad av uppgiftssam- ordning, finns det inga parametrar som i utgångsläget kan betraktas som givna. Det torde därför vara svårt att föregripa detta genom att påbörja en diskussion om hur en eventuell anslagsminskning bäst bör omfördelas redan nu 
 Ett undantag från ovanstående resonemang berör enligt Bolags- verket de myndigheter som i dag är helt eller delvis avgiftsfinan- sierade. Avgifter är vanligtvis händelseutlösta, och kan exempelvis tas ut i samband med att ett företag köper någon form av avgiftsbelagd information från en myndighet. Avgifter tas även ofta ut i samband med att ett företag söker någon form av tillstånd eller registrering. 
 Genom att inhämta fler färdigbearbetade uppgifter från andra myndigheter kan antalet uppgifter som inhämtas från företagen be- gränsas. Genom att myndighetens arbetsbörda för att samla in och sammanställa information därmed minskar, borde avgifterna teore- tiskt sett kunna minska. I praktiken torde skillnaden i arbetsbelast- ning vara av den storleksordningen att den får en högst marginell betydelse för avgiftens storlek. Det lär också finnas avgiftsfinansie- rade myndigheter som får ett utökat ansvar för spridning av insamlade uppgifter till andra myndigheter och därmed förknippade merkost- nader. I detta fall skulle även en viss höjning av myndighetens avgifter kunna vara motiverad. 
 178 
  
 SOU 2013:80 
  
 Organisation och finansiering 
  
 Skälen för vårt förslag 
 Företagsdatamyndighetens verksamhet kommer att bestå i huvudsak av två delar. Myndigheten kommer ansvara för Uppgiftskravsregistret och arbete med att allmänt samordna uppgiftskrav mellan myndig- heter. Vidare kommer myndighet att ansvara för Servicetjänsten. 
 När det gäller den förstnämnda delen av verksamheten gör vi samma bedömning som Bolagsverket. Denna bör finansieras genom omdisponering i statsbudgeten. Med den sistnämnda delen av verk- samheten, driften av Servicetjänsten, förhåller det sig dock annor- lunda. Den service som ges inom ramen för Servicetjänsten kommer till viss del att vara ärendeanknuten hos den eller de myndigheter som har att hantera respektive uppgiftskrav eller åtminstone gå att hänföra till viss myndighet. 
 Hur myndigheterna finansierar sin ärendehandläggning och övrig verksamhet varierar. En del finansieras via anslag medan andra delar finansieras genom avgifter från företagen, avgifter som i många fall har principen om full kostnadstäckning som ekonomiskt mål. Det är inte avsikten att Servicetjänsten ska rubba detta grundläggande förhållande om hur myndigheterna verksamhet finansieras. 
 Om också Servicetjänsten skulle vara helt anslagsfinansierad skulle de myndigheter vars ärendehandläggning är finansierad av avgifter från företagen inte uppnå full kostnadstäckning för det offentligas kostnad för ärendet. Det faller sig i stället naturligt att låta myndig- heterna betala en avgift till Företagsdatamyndigheten i förhållande till hur stor myndighetens andel av det totala nyttjandet av Service- tjänsten. På så sätt fördelas den totala kostnaden för ett ärende på handläggande myndigheter som antingen får betala genom tilldelade anslag eller genom avgifter från företagen. En avgift som beroende på i vilken omfattning Servicetjänsten utnyttjas inte kommer över- stiga mer än några kronor per uppgiftslämnande. 
 Vårt förslag innebär vidare att myndigheterna i olika utsträck- ning kommer att behöva kartlägga sina uppgiftskrav och bidra till att Uppgiftskravsregistrets hålls uppdaterat. De myndigheter som deltagit i kartläggningsprojektet har inte tilldelats några särskilda medel för kartläggningsarbetet av regeringen utan uppdraget har rymts inom respektive myndighets befintliga anslag. Vi har inte an- ledning att tro annat än att även det fortsatta arbetet med att upp- rätta och vidmakthålla ett Uppgiftskravsregister ska kunna rymmas inom ramen för myndigheternas befintliga anslag. 
 179 
  
 Organisation och finansiering 
  
 SOU 2013:80 
  
 Myndigheterna kommer även att ha kostnader för att anpassa sina  
 e-tjänster 
  och  
 it-system 
  till Servicetjänsten. Myndigheterna bedriver i olika utsträckning ett kontinuerligt utvecklingsarbete av sina system och tjänster. Kostnaden för att anpassa systemen till Servicetjänsten får prioriteras inom ramen för detta. 
 Avslutningsvis kan Statistiska centralbyrån få ökade kostnader för att vidareutveckla det allmänna företagsregistret så att det kan fylla funktionen som en inledande källa till grundläggande uppgifter i Servicetjänsten. Detta bedöms inte behöva finansieras särskilt efter- som det kommer samtliga kunder till registret tillgodo. Ett sådant arbete får i stället kompenseras genom att Statistiska centralbyrån förändrar prisbilden för registrets kunder. 
 180 
 13 Konsekvenser 
  
 13.1 
  
 Konsekvensutredning 
  
 Enligt 15 a § kommittéförordningen (1998:1474) ska det i ett be- tänkande som innehåller nya eller ändrade regler anges förslagens kostnadsmässiga och andra konsekvenser. Konsekvenserna ska anges på ett sådant sätt att de motsvarar de krav som framgår av förord- ningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning (6– 7 §§). 
 I detta betänkande återfinns de delar som ska ingå i en konse- kvensutredning i flera av betänkandets kapitel, inte bara detta. Nedan hänvisas till relevanta paragrafer i konsekvensutredningsför- ordningen: 
 En beskrivning av problemet och vad man vill uppnå (6 § 1.) 
 Problemformuleringen är till stor del given av utredningens direk- tiv (se bilaga 1). Kortfattat kan problembilden beskrivas som följer. Många företagare irriterar sig över att behöva lämna samma upp- gifter till flera myndigheter vid upprepade tillfällen. Förenklingar i vardagen för näringsidkare i Sverige är centralt i regeringens arbete med att skapa förutsättningar för fler och växande företag. Genom att utforma mer ändamålsenliga regelverk och minska företagens kost- nader blir det enklare och mer lönsamt att starta och driva företag. Trösklarna för att vara företagare sänks så att fler företag startas och växer i Sverige. 
 Regeringens övergripande mål med förenklingsarbetet kommer även fortsättningsvis vara att åstadkomma en märkbar positiv för- ändring i företagens vardag. Det finns en stor potential att förenkla för företagen genom samordning och översyn av regler och i tillämp- ningen av dessa. Ett sådant förenklingsarbete måste ha som utgångs- punkt dagens förutsättningar för företagande och de processer före- 
 181 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2013:80 
  
 tagen måste följa för att efterleva regler (prop. 2011/12:1, utgifts- område 24 Näringsliv, s. 59). 
 Alternativa lösningar eller inte reglera alls (6 § 2.) 
 Utredningens uppdrag i huvudsak har varit att: 
  
 lämna förslag på hur samordning, samråd, referensregister, infor- mationsutbyte och tillgång till statistik kan organiseras, 
  
 lämna förslag på hur ett system för effektivt informationsutbyte mellan myndigheter faktiskt och tekniskt kan utformas, 
  
 analysera och samordna de uppgifter som företagen lämnar in till statliga myndigheter och som kommer att omfattas av den kart- läggning som fjorton myndigheter utfört. 
  
 Utöver ett antal ytterligare frågor har utredningen haft att utgå från Bolagsverket rapport Förslag till minskat uppgiftslämnande för före- tag (AD  
 62-1047/2008) 
  från den 29 april 2009. Mot denna bakgrund har utrymmet att överväga alternativa lösningar varit mycket be- gränsat. 
 Vilka som berörs av regleringen (6 § 3.) 
 De som direkt berörs av regleringen är de statliga förvaltningsmyn- digheterna under regeringen. Det är dessa som kommer att behöva utföra arbete med att kartlägga och registrera uppgiftskraven samt upprätthålla uppgiftskravsregistrets aktualitet. Vidare kommer myn- digheterna behöva anpassa sina  
 e-tjänster 
  till Servicetjänsten. Där- utöver förutsätts att myndigheterna med Företagsdatamyndigheten i spetsen aktivt arbetar för att minska och förenkla företagens upp- giftslämnande utifrån bl.a. den kunskapsbas som uppgiftskravs- registret ger. 
 Målsättningen med arbetet är en märkbar positiv förändring i företagens vardag genom att uppgifter som huvudregel bara ska be- hövas lämnas en gång och till ett ställe. Föreslagen reglering riktar sig dock inte till företagen även om arbetet utförs med deras bästa för ögonen. 
 182 
  
 SOU 2013:80 
  
 Konsekvenser 
  
 Kostnadsmässiga och andra konsekvenser regleringen medför (6 § 4.) 
 Detta diskuteras i avsnittet samhällsekonomiska konsekvenser (se nedan). 
 Europeiska unionen (6 § 5.) 
 Förslaget genomför inte direkt någon skyldighet som följer av Sveriges anslutning till EU. 
 Särskilda hänsyn (6 § 6.) 
 Arbetet har som inriktning att minska och förenkla företagens upp- giftslämnande till de statliga myndigheterna och det är därför ange- läget att det kommer i gång så fort som möjligt. Dock måste myn- digheterna ges tid att inventera sina uppgiftskrav vilket är en uppgift som kräver styrning och löpande uppföljning. 
 När Servicetjänsten driftsätts kommer det att vara nödvändigt med särskilda informationsinsatser riktade mot företagen så att de får kännedom om och börjar bruka tjänsten. 
 Berörda företag (7 § 1.) 
 I princip berörs samtliga företag i Sverige oavsett bransch och stor- lek. 
 Tidsåtgång och administrativa kostnader (7 § 2.) 
 Avsikten är inte att regleringen ska medföra någon extra tidsåtgång för företagen. Förslagen har i stället syftet att minska företagens administrativa belastning. 
 Andra kostnader för företagen och andra förändringar i företagens verksamhet (7 § 3.) 
 Såvitt vi kan bedöma kommer inte regleringen att medföra några direkta kostnader eller andra negativa konsekvenser för företagen. 
 183 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2013:80 
  
 Påverkas konkurrensförhållandena för företagen (7 § 4.) 
 Regleringen kommer inte att påverka konkurrensen mellan före- tagen. 
 Hur regleringen i andra avseenden kan komma att påverka företagen (7 § 5.) 
 Det kan inte antas att regleringen på annat sätt kommer att påverka företagen. 
 Hänsyn till små företag vid reglernas utformning (7 § 6.) 
 Någon särskild hänsyn bedöms inte behöva tas till små företag vid reglerna utformning. 
  
 13.2 
  
 Kostnader för att genomföra förslagen 
  
 Vår bedömning:  
 Företagsdatamyndighetens årliga driftskostnad kan uppskattas till mellan 10 och 20 miljoner kronor. 
 Utredningen bedömer att Företagsdatamyndigheten inledningsvis behöver ha en omfattande samverkan med Statistiska centralbyrån som ansvarar för det allmänna företagsregistret så att SCB kan fylla funktionen som leverantör av grundläggande uppgifter till Före- tagsdatamyndigheten. Därför bör det finnas ett organiserat samråd mellan de båda myndigheterna, som bör regleras i deras instruk- tioner. 
 Utredningen gör vidare följande grova uppskattningar av behov av bemanning och andra resurser. Till Företagsdatamyndigheten bör knytas ett råd med representanter för mellan 5 och 10 myndigheter. Tillsammans utgör detta en övergripande samordningsorganisation. 
 Den nya Företagsdatamyndigheten behöver totalt mellan 10 och 20 årsarbetskrafter för att kunna utföra sina uppgifter. 
 Mellan 3 och 5 årsarbetskrafter behövs för myndighetens led- ning och administration, inklusive förvaltning av uppgiftskravs- registret. Här ingår den tid som krävs för att samråda med de andra myndigheterna som ingår i samordningsorganisationen. 
 184 
  
 SOU 2013:80 
  
 Konsekvenser 
  
 För drift av Servicetjänsten behövs 7 årsarbetskrafter. 
 Mellan 5 och 10 årsarbetskrafter behöver användas för att arbeta med innehållet i uppgiftskravsregistret. I uppgiften ingår att leda arbetet med att bygga upp ett komplett register med uppgiftskrav. Företagsdatamyndigheten ska dessutom arbeta aktivt med att ana- lysera innehållet i uppgiftskravsregistret med målet att minskat och förenklat företagens uppgiftslämnande. 
 Med utgångspunkt i utredningens översiktliga bedömningar av Företagsdatamyndighetens uppdrag kan den årliga driftskostnaden uppskattas till mellan 10 och 20 miljoner kronor. 
  
 13.3 
  
 Kostnader för  
  
 IT-infrastruktur 
  
 Vår bedömning:  
 Investeringskostnaderna för den föreslagna infra- strukturen beräknas uppgå till mellan 31 och 39 miljoner kronor. 
 Den årliga driftskostnaden för den tekniska delen av infra- strukturen uppskattas uppgå till mellan 21 och 25 miljoner kronor. 
 Investerings- och driftskostnader är beräknade under antag- ande att Företagsdatamyndigheten investerar i en ny fysisk och organisatorisk driftmiljö för systemet. Om systemet i stället in- hyses i en existerande driftmiljö hos annan myndighet kan både investeringskostnaden och driftskostnaden förväntas minska. 
 Utredningen lät inför den delredovisning som lämnades den 4 mars 2013 Capgemini utföra en förstudie om den  
 it-infrastruktur 
  som krävs för en Servicetjänst och ett uppgiftskravsregister. 
 Av förstudien 
  
 1  
  
 framgår att investeringskostnaderna för den före- slagna infrastrukturen beräknades uppgå till cirka 39 miljoner kronor, samt en årlig driftskostnad för den tekniska delen av infrastruktu- ren till cirka 25 miljoner kronor. 
 Investeringskostnaderna är uppdelade i investeringar i själva infor- mationssystemen  
 (e-tjänst 
  och register) om 36 miljoner kronor samt övrig infrastruktur (serverhall samt infrastrukturrelaterad hård- och mjukvara) om 3,5 miljoner kronor. Informationssystemkostnaderna kan ytterligare delas upp i applikationsutveckling (27 miljoner kronor) samt hård- och mjukvara (sammanlagt 9 miljoner kronor). 
  
 1  
 Hur kostnaderna är uppdelade och övriga antaganden som ligger till grund för kostnads- uppskattningen i utredningen, se bilaga 4  
 IT-systemstruktur 
  och  
 IT-relaterade 
  kostnader för gemensamt uppgiftslämnande. 
 185 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2013:80 
  
 För att dra nytta av de erfarenheter som gjordes vid framtag- andet av prototypen har Larson utfört en översiktlig revidering den kostnadsanalys som Capgemini utförde. 
 Larson 
  
 2  
  
 uppskattar investeringskostnaden till 31 miljoner kronor samt en årlig driftskostnad för den tekniska delen av infra- strukturen på cirka 25 miljoner kronor. 
 Investeringskostnaderna är i Green rapport uppdelade i investeringar i själva informationssystemen  
 (e-tjänst 
  och register) om 27,5 miljoner kronor samt övrig infrastruktur (serverhall samt infrastrukturrelaterad hård- och mjukvara) om 3,5 miljoner kronor. Informationssystemkostnaderna kan ytterligare delas upp i applika- tionsutveckling (12 miljoner kronor) samt hård- och mjukvara (sam- manlagt 15,5 miljoner kronor). 
 Driftskostnaderna är av Larson uppdelade i informations- system (5 miljoner kronor), integration och  
 e-legitimation 
  (10 mil- joner kronor) och infrastruktur (5,5 miljoner kronor). 
 Skillnaden mellan de båda kostnadsberäkningarna kan delvis för- klaras med att Larson har räknat med att Företagsdatamyndig- heten i större utsträckning kommer att välja att nyttja plattformar där grundfunktionalitet för systemlösningen redan finns framtagen. 
 Till det ovan sagda bör tilläggas att utredningen, efter samråd med  
 E-legitimationsnämnden, 
  erfarit att den planerade kostnadsmodellen för framtida svensk  
 e-legitimation 
  i betydande avseenden skiljer sig från vad som tidigare gällt. Driftskostnaderna i den del de avser autentisering av  
 e-legitimation 
  kan därför befaras att öka avsevärt vid den antagna nyttjandegraden. I sammanhanget bör dock nämnas att den förutsatta nyttjandegraden bygger på antagandet att vart och ett av samtliga svenska företag använder Servicetjänsten varje vecka. I praktiken kommer detta inte ske under de första verksamhetsåren. 
 Statistiska centralbyrån ökade kostnader för att utveckla och för- valta det allmänna företagsregistret belyses inte i detta sammanhang. De kvalitetshöjande åtgärder som det främst är fråga om kommer samtliga brukare av registret till godo och åtgärderna får enligt ut- redningens bedömning därför finansieras inom ramen för det all- männa företagsregistrets verksamhet. 
  
 2  
 Se bilaga 5 Slutrapport prototyp avsnitt 4.7. 
 186 
  
 SOU 2013:80 
  
 Konsekvenser 
  
 13.4 
  
 Kostnader för myndigheterna 
  
 Vår bedömning:  
 Den arbetsinsats som myndigheterna måste lägga ned för att inledningsvis kartlägga uppgiftskraven och hålla dem aktuella är relativt stor i förhållande till efterföljande arbete med att aktivt arbeta för att minska och förenkla företagens upp- giftslämnande. 
 Den ökade kostnaden för informationshantering som kommer att belasta myndigheterna som ett led i att distribuera eller ta emot information från andra myndigheter har tidigare uppskattats till  
 2–6 
  miljoner årligen. 
 När registret över uppgiftskrav etableras kommer myndigheterna inledningsvis att behöva inventera vilka uppgiftskrav som företagen fullgör mot myndigheten och vilka uppgifter som myndigheterna samlar in. Hur omfattande detta arbete är varierar mellan myndig- heterna. Den arbetsinsats som inledningsvis krävs av de enskilda myndigheterna ska dock inte beräknas alltför högt. Myndigheterna tillhandahåller redan i dag  
 e-tjänster 
  och blanketter för i stort sett samtliga uppgiftskrav. Det borde därför med en ganska begränsad insats gå att kartlägga uppgiftskraven. 
 I den inledande kartläggningen som utfördes under våren 2012 lade de fjorton myndigheter som deltog sammanlagt ner cirka 3 000 tim- mar på att kartlägga uppgiftskraven. Myndigheterna har därefter lagt ner ca 2 700 timmar på att på den nya kartläggningen under 2013. 
 Det fordras också ett kontinuerligt arbete att hålla uppgiftskravs- registret uppdaterat allteftersom uppgiftskraven tillkommer eller för- ändras. Hur arbetskrävande detta blir är svårt att uppskatta men det torde vara av mindre omfattning för myndigheterna än den arbets- insats som krävs i samband med den inledande inventeringen. Detta arbete måste vidare samordnas med myndigheternas föreskriftsarbete eller arbetet med att hålla  
 e-tjänster, 
  blanketter och övrig informa- tion ajour med förändringar i lagstiftningen. Skillnaden i tidsåtgång mellan den inledande kartläggningen och efterföljande förvaltning är därför troligen större än som framkommit under kartläggnings- uppdragets två kartläggningsomgångar. 
 För att uppnå målsättningen att minska och förenkla företagens uppgiftslämnande kommer det vara nödvändigt för vissa myndig- heter att vidta en del ytterligare åtgärder. För det första måste myn- digheterna anpassa sina  
 e-tjänster 
  till Servicetjänsten och för det 
 187 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2013:80 
  
 andra måste de inom ramen för övrigt förenklingsarbete arbeta aktivt med att samordna begreppsanvändningen för att kunna utbyta in- formation sinsemellan. Det sistnämnda arbetet har Bolagsverket i sitt Förslag till minskat uppgiftslämnande för företagen uppskattat till en kostnad för myndigheterna på  
 12–18 
  miljoner kronor. 
 Den ökade kostnaden för informationshantering som belastar myndigheterna som ett led i att distribuera eller ta emot informa- tion från andra myndigheter uppskattas i Bolagsverkets förslag till  
 2–6 
  miljoner årligen. 
 Utredningen har inte tagit fram några egna uppskattningar på vad nödvändiga anpassningar kommer att kosta myndigheterna. Vi har inte heller haft möjlighet att beräkna kostnaden för att anpassa myn- digheterna  
 e-tjänster 
  till Servicetjänsten. Kostnaden härför som del- vis täcker samma område som de ovan nämnda  
 2–6 
  miljonerna kan hållas nere eftersom vi inte föreslår någon djupare systemintegrering mellan Servicetjänsten och anslutna  
 e-tjänster. 
  
 13.5 
  
 Samhällsekonomiska konsekvenser 
  
 Vår bedömning 
 : Det är förknippat med stora osäkerhetsfaktorer att beräkna nyttan med förslagen. Tidigare gjorda samhällsekono- miska bedömningar talar emellertid samtliga för att inrättandet av ett uppgiftskravsregister och ett aktivt arbete med att samordna uppgiftskraven för att minska och förenkla företagens uppgifts- lämnande är samhällsekonomiskt lönsamt. 
 Kostnaderna kommer uteslutande ligga på staten medan nyttor- na uppstår hos företagen. 
 Bolagsverkets analys 
 Bolagsverket redovisade i sitt Förslag till minskat uppgiftslämnande för företagen de samhällsekonomiska aspekterna av ett samordnings- organ och de nyttor och kostnader som skulle uppstå om myndig- heternas uppgiftskrav med hjälp av ett samordningsorgan kan sam- ordnas mer effektivt och systematiskt än vad som sker i dag. 
 Med en samhällsekonomisk kostnad avsåg Bolagsverket värdet av den bästa alternativa användningen av en resurs. En samhälls- ekonomisk nytta uppstår då en vidtagen åtgärd som konsekvens får att bundna resurser frigörs, vilka kan användas på ett sätt som 
 188 
  
 SOU 2013:80 
  
 Konsekvenser 
  
 skapar högre samhällsekonomiska värden än den nuvarande använd- ningen av resursen. Företagens nyttor kan i detta sammanhang ses som en minskning av deras administrativa kostnader. Med admini- strativa kostnader avses företagens kostnader för att upprätta eller överföra information eller uppgifter som föranletts av krav i lagar, förordningar, myndigheters föreskrifter eller rekommendationer i allmänna råd. Enligt den definition som Bolagsverket utgick ifrån inkluderas även företagens kostnader för lagring av information. Eftersom krav på informationslagring endast indirekt påverkas av ökad myndighetssamordning och att indirekta effekter är både svårare att definiera och att uppskatta än direkta effekter, valde Bolagsverket att helt bortse från indirekta effekter. Konsekvensen för analysen är att företagens nyttor av ett samordningsorgan är underskattade. 
 Med anledning av att syftet med ett samordningsorgan är att för- enkla företagens vardag, antog Bolagsverket att inga nya kostnader uppstår för företagen. Myndigheternas nyttor består i en minskad informationsinhämtning direkt från företagen då vissa uppgifter kan samordnas och återanvändas av flera myndigheter i stället för att flera myndigheter inhämtar samma eller likvärdiga uppgifter från ett och samma företag. 
 Ett samordningsorgan kan även dämpa behovet av nytillkomna uppgiftskrav. I en samhällsekonomisk utvärdering av genomförda eller planerade åtgärder jämförs ofta åtgärdernas förväntade (ex ante) eller faktiska (ex post) resultat med den situation som skulle råda, givet att den undersökta åtgärden inte genomförs. Det är i förhål- lande till detta så kallade jämförelsealternativ som det går att säga huruvida en åtgärd är samhällsekonomiskt lönsam eller inte. Bolags- verket använde två jämförelsealternativ (ex ante). 
 Det första jämförelsealternativet kan beskrivas som statiskt, då utgångspunkten är att den nuvarande nivån på företagens admini- strativa kostnader är oföränderlig. Mätt i fasta priser, kommer kost- naderna att vara desamma i framtiden som de är nu. 
 Det andra jämförelsealternativet är dynamiskt positivt. Bördan av uppgiftskrav förväntas växa i framtiden, men förutom att vissa be- fintliga uppgiftskrav kan samordnas bort, antas att ett instiftat sam- ordningsorgan även kommer medverka till att tillväxttakten i till- kommande nya uppgiftskrav kan dämpas. 
 Som utgångspunkt för en bedömning av den samhällsekonomiska nyttan av ett samordningsorgan för företagen, genomförde Bolags- verket två analyser av företagens nuvarande administrativa kostnader. 
 189 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2013:80 
  
 Huvudalternativet byggde på Tillväxtverkets – tidigare Nuteks – mätningar av företagens administrativa kostnader enligt den så kallade standardkostnadsmodellen. Utifrån dessa mätningar har företagens administrativa kostnader enligt den definition som här använts kun- nat uppskattas till mellan 14 och 17 miljarder kronor. Den alterna- tiva analysen byggde på en alternativ värdering av företagens an- vändning av sin egen tid. Standardkostnadsmodellen som ligger till grund för huvudalternativet baseras på företagens lönekostnader samt kostnader för inköpta tjänster. I Sverige har även arbetsgivar- avgifter räknats in i lönekostnaderna liksom en generell overhead på 25 procent. I den alternativa bedömningen har företagens tid däremot värderats till marknadspriser baserat på ett antaget förädlingsvärde per anställd i storleksordningen  
 130–200 
  procent. Med denna mark- nadsbaserade värdering av företagens tid skulle företagens admi- nistrativa kostnader i stället motsvara mellan 25 och 32 miljarder kronor. 
 Baserat på norska erfarenheter av det så kallade Oppgave- registeret, har samordningspotentialen för ett svenskt samordnings- organ uppskattats. Som andel av den ursprungliga administrativa belastningen vid mätperiodens början, har den årliga samordnings- vinsten för företagen i Norge legat runt 0,35 procent mätt som in- besparade personår. De årliga samordningsvinsterna har varierat mycket kraftigt, men trenden för hela perioden pekar på allt större årliga samordningsvinster ju längre tid som Oppgaveregisteret har varit i drift. Omräknat för svenska förhållanden och baserat på huvudalternativets uppskattning av dagens administrativa kostnader har företagens samhällsekonomiska nytta av ett samordningsorgan bedömts uppgå till mellan 0,5 och 0,6 miljarder kronor sett ur ett tioårsperspektiv. I den alternativa analysen uppgår företagens nyttor i stället till mellan 0,8 och 1,3 miljarder kronor. 
 Myndigheternas nyttor har beräknats utifrån en bedömning av deras nuvarande hanteringskostnader för inkomna blanketter. Baserat på uppgifter från Bolagsverket och Statistiska centralbyrån har hanteringskostnaden uppskattats till mellan 125 och 328 kronor per blankett. Då antalet insamlade blanketter som minst uppgår till 96,6 miljoner, kan myndigheternas samlade kostnader för insamling av information från företagen uppskattas till mellan 12 och 32 mil- jarder kronor. På grund av att urvalet är så litet, bör denna uppgift dock behandlas med viss försiktighet. I brist på bättre data, har dessa uppgifter ändå fått tjäna som utgångspunkt i Bolagsverkets analys av myndigheternas nyttor. 
 190 
  
 SOU 2013:80 
  
 Konsekvenser 
  
 I avsaknad av explicita data har ett godtyckligt antagande gjorts i analysen att momenten insamling och registrering motsvarar tio pro- cent av myndigheternas sammantagna hanteringskostnader för insam- lade blanketter. Övriga hanteringskostnader – lagring och spridning av uppgifter – antas finnas kvar även om vissa uppgifter framdeles kan inhämtas från annan myndighet i stället för från företagen. I fall när ett uppgiftskrav skulle kunna samordnas med andra myndig- heter, skulle den eller de myndigheter som fortsättningsvis kommer återanvända av annan myndighet insamlad informationen således se en minskning av sina hanteringskostnader för visst uppgiftskrav om 10 procent. 
 I brist på relevant underlagsmaterial har ett lika godtyckligt antag- ande gjorts att samordningspotentialen för myndigheterna motsvarar tio procent av den samordningspotential som har använts i beräk- ningarna över företagens nyttor. 
 Med hänsyn till ovanstående faktorer och antaganden skulle myn- digheternas nyttor av ett samordningsorgan efter tio år därmed upp- gå till mellan 13 och 27 miljoner kronor. 
 Staten som helhet kommer även att ha kostnader för ett samord- ningsorgan under såväl en inledande uppbyggnadsfas som ett drifts- skede. Anläggningskostnaderna bedöms här motsvara  
 20–30 
  miljoner kronor. Drift- och underhållskostnaderna uppskattas till ca 4 miljoner kronor årligen. Samordningen av uppgiftskraven bedöms kosta befint- liga myndigheter  
 12–18 
  miljoner kronor under ett uppstartsskede. Till detta kommer löpande kostnader för myndigheterna, vilka under den kommande tioårsperioden bedömts till  
 2–6 
  miljoner kronor årligen. 
 Med anledning av att myndigheternas nyttor och kostnader är så pass små i förhållande till företagens nyttor, är deras inverkan på den sammantagna samhällsekonomiska analysen av mindre betydelse. Sett i ett tioårsperspektiv är den sammantagna nyttan därmed mellan 0,5 och 0,6 miljarder kronor enligt huvudalternativet och mellan 0,8 och 1,3 miljarder kronor enligt den alternativa analysen. 
 Graden av en åtgärds lönsamhet kan avgöras med hjälp av en så kallad nuvärdesberäkning. Detta innebär att värdet av samtliga nyttor och kostnader räknas om till ett nuläge med hjälp av en lämplig kalkylränta. Här har en kalkylränta om 4 procent använts, då detta är en vedertagen kalkylränta i samhällsekonomiska bedömningar. 
 Resultatet av huvudanalysen visar på ett nettonuvärde om 2– 2,5 miljarder kronor. För den alternativa analysen är nettonuvärdet  
 3,6–5,4 
  miljarder kronor. Nyttokostnadskvoten, det vill säga netto- 
 191 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2013:80 
  
 nuvärdet i förhållande till de totala kostnaderna, visar avkastningen per satsad krona. Enligt huvudanalysen motsvarar nyttokostnads- kvoten  
 17–26 
  kronor och enligt den alternativa analysen  
 36–44 
  kro- nor. Baserat på de i kalkylen värderade effekterna, är upprättandet av ett samordningsorgan således samhällsekonomiskt lönsamt. Ut- över de nyttor och kostnader som har kunnat värderas, tillkommer även nyttor och kostnader som inte har kunnat beräknas. 
 Vår bedömning 
 Utredningen har inte genomfört några egna beräkningar rörande de samhällsekonomiska effekterna av utredningens förslag. De beräk- ningar som tidigare genomförts bland annat av Bolagsverket men även av Patent och registreringsverkets i rapporten Förslag till ett samordnat uppgiftkravregister för företagsdata från år 2000 ger ut- tryck för att gjorda beräkningar är behäftade med stora osäkerhets- faktorer. Nyttorna för företag och myndigheter är svåra att upp- skatta vid inrättandet av ett uppgiftskravsregister vilket också gäller arbetet med att samordna uppgiftsinhämtandet från företagen. Vi har bedömt att vi inte har haft möjlighet att utan en oproportio- nerligt stor arbetsinsats genomföra dessa beräkningar med ett större mått av exakthet. 
 Bolagsverket har i sin samhällsekonomiska analys bedömt att före- tagens samhällsekonomiska nytta av ett samordningsorgan uppgår till mellan 0,5 och 0,6 miljarder kronor sett ur ett tioårsperspektiv. I en alternativ analys uppgår företagens nyttor i stället till mellan 0,8 och 1,3 miljarder kronor. Myndigheternas nyttor av ett samord- ningsorgan skulle efter tio år uppgå till mellan 13 och 27 miljoner kronor. 
 Dessa siffror ska ställas i relation till de tidigare beräkningarna som redovisas i PRV:s rapport som anger att ett inrättande av ett uppgiftskravsregister är samhällsekonomiskt lönsamt under tredje driftsåret. Kostnaderna ligger helt på staten, medan nyttorna nästan uteslutande uppstår hos företagen. Dessa nyttor består i huvudsak av tidsvinster för företagen. Myndigheternas insatser överstiger under de första åren de nyttor dessa får. Först på längre sikt kan ett över- skott uppstå för myndigheterna. 
 De förslag som vi lämnar kan i förstone uppfattas att avvika från av Bolagsverket lämnat Förslag till minskat uppgiftslämnande för företagen genom att vi föreslår att en Servicetjänst inrättas. Service- 
 192 
  
 SOU 2013:80 
  
 Konsekvenser 
  
 tjänsten är dock bara ett sätt att utnyttja information i uppgiftskravs- regsitret i syfte att på ett enkelt och snabbt sätt samordna grund- läggande uppgifter om företagen samt visa aktuella uppgiftskrav för företagen. Genom inrättandet av Servicetjänsten torde samordningen av grundläggande uppgifter genomföras snabbare och nå fler myn- digheter än i tidigare förslag på området. Visserligen är Service- tjänsten ett tillkommande moment i företagets myndighetskontakt men under förutsättning att myndigheterna använder de grundläg- gande uppgifterna till att förenkla uppgiftslämnandet på det sätt som diskuterar i avsnitt 9.3.2 torde effekten ändå innebära en minskning och förenkling av företagens uppgiftslämnande. 
 Det är förknippat med stora osäkerhetsfaktorer att beräkna nyttan med våra förslag. Tidigare gjorda samhällsekonomiska bedömningar av inrättandet av ett uppgiftskravsregister och ett aktivt arbete med att samordna uppgiftskraven för att minska och förenkla för före- tagen talar dock för att utredningens förslag är samhällsekonomiskt lönsamma. Kostnaderna för förslaget kommer uteslutande ligga på staten medan nyttorna uppstår hos företagen. 
 193 
 14 Författningskommentar 
 Förslaget till förordning (2013:000) om företagens uppgiftslämnande 
 Härigenom föreskrivs följande. 
 Inledande bestämmelser 
  
 1 §  
 Denna förordning gäller för myndigheter under regeringen. 
  
 2 §  
 Denna förordning syftar till att minska och förenkla företagens uppgiftslämnande till myndigheterna. 
 Bestämmelsen anger förordningens övergripande syfte som är att minska och förenkla företagens uppgiftslämnande till myndigheter. Förordningen skapar två verktyg för att åstadkomma detta. 
 För det första skapas ett register över uppgiftskrav som kommer att ge en sammanhållen överblick över vilka uppgiftskrav som fak- tiskt gäller hos samtliga statliga myndigheter. Uppgiftskravsregistret är en förutsättning för att kunna bygga en väl fungerande Service- tjänst. Ett ändamålsenligt uppbyggt register har genom den över- blick det ger potential att användas på flera olika sätt i arbetet med att minska och förenkla företagens uppgiftslämnande. Registret kan därmed komma att spela en viktig roll inte bara när det gäller att tyd- liggöra och harmonisera nuvarande och kommande uppgiftskrav utan även i övrigt regelförenklingsarbete. 
 För det andra inrättas en elektronisk servicetjänst som bland annat kommer att ge användaren en överblick över de uppgiftskrav som träffar det eller de företag som användaren företräder. Tjänsten kom- mer att förenkla företagens uppgiftslämnande bland annat genom att den kommer att serva myndigheternas  
 e-tjänster 
  med grundläggande uppgifter utan att användaren återkommande behöver ange dessa. 
 195 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:80 
  
 Förordningens innehåll 
  
 3 §  
 I denna förordning finns bestämmelser om 
  
 1. 
  
 ett register över uppgiftskrav  
  
 (5–8 
  §§), 
  
 2. 
  
 arbetet med samordning av uppgiftskrav m.m.  
  
 (9–11 
  §§), 
  
 3. 
  
 en elektronisk servicetjänst för företagens uppgiftslämnande  
  
 (12–16 
  §§), och 
  
 4. 
  
 behandling av personuppgifter inom ramen för servicetjänsten  
  
 (17–21 
  §§) 
 Bestämmelsen innehåller en beskrivning av förordningens fortsatta innehåll. 
 Definitioner 
  
 4 §  
 I denna förordning avses med 
  
 företag:  
 fysisk eller juridisk person som bedriver eller avser att be- driva näringsverksamhet i Sverige, 
  
 uppgiftskrav:  
 en skyldighet enligt lag eller annan föreskrift för företag att lämna uppgifter till en myndighet med viss regelbundenhet, efter att en viss händelse inträffat eller vid en ansökan eller liknande, 
  
 grundläggande uppgifter:  
 uppgifter om ett företag som regelmässigt eller ofta efterfrågas av myndigheterna när ett uppgiftskrav ska fullgöras och som kan hanteras inom ramen för servicetjänsten. 
 Det är nödvändigt att i förordningen definiera ett antal begrepp i arbetet med att minska och förenkla företagens uppgiftslämnande. I det följande kommenteras definitionerna. 
 Med  
 företag  
 avses en fysisk eller juridisk person som bedriver eller avser att bedriva näringsverksamhet i Sverige. Med näringsverk- samhet avses förvärvsverksamhet som bedrivs yrkesmässigt och själv- ständigt. Begreppet företag ska ges en mycket vidsträckt betydelse. Det avgörande är att definitionen inte får innebära en begränsning för möjligheten att uppnå ett minskat och förenklat uppgiftslämnan- de för majoriteten av företagen. 
  
 Uppgiftskrav  
 är en förpliktelse enligt lag eller annan föreskrift för företag att lämna uppgifter till en myndighet med viss regelbunden- het, efter att en viss händelse inträffat eller vid en ansökan eller lik- nande. Definitionen avser att träffa uppgifter som ska lämnas regel- bundet, dvs. sådana som lämnas in årligen eller med andra intervall, exempelvis momsdeklarationer till Skatteverket eller statistikuppgifter till en statistikansvarig myndighet. Med händelse avses att företaget gör eller avser att göra någonting eller är med om någonting som 
 196 
  
 SOU 2013:80 
  
 Författningskommentar 
  
 kräver att uppgifter lämnas till statliga myndigheter. Det kan vara fråga om att företaget importerar något och att detta kräver kontakt med någon myndighet, att företaget startar tillståndspliktig verksam- het eller ansöker om bidrag. Definitionen undantar i princip bara uppgifter som krävs in från företagen av myndigheterna i tillsyns- ärenden. 
 Någon avgränsning till att uppgiftskravet ska kunna fullgöras i strukturerad form, i blankett etc. görs inte här. På så sätt får den föreslagna Företagsdatamyndigheten in underlag till registret så det går att ge upplysningar även om uppgiftskrav som inte anpassats för att ske i strukturerad form. 
 Med  
 grundläggande uppgifter  
 avses uppgifter om ett företag som regelmässigt eller ofta efterfrågas av myndigheterna när ett uppgifts- krav fullgörs. Det är i första hand fråga om kontaktuppgifter men kan även vara fråga om andra uppgifter som många olika myndigheter ofta vill ha uppgift om när ett uppgiftskrav fullgörs. En i bestämmel- sen outtalad förutsättning för att det ska vara en grundläggande uppgift är att uppgiften finns elektroniskt tillgänglig så att den kan användas av servicetjänsten. 
 Register över uppgiftskrav 
  
 5 §  
 Det ska finnas ett register över gällande uppgiftskrav (Uppgifts- kravsregistret). Registret ska föras av Företagsdatamyndigheten. 
 Bestämmelsen anger att det ska finnas ett register över uppgiftskrav som Företagsdatamyndigheten ansvarar för. Registret kan betecknas uppgiftskravsregister. 
 Registret ska bara innehålla uppgifter om uppgiftskrav. Det får inte innehålla uppgifter som enskilda företag lämnat i anledning av uppgiftskraven. Närmare bestämmelser om registrets innehåll finns i 6 §. 
 Uppgiftskravsregistrets innehåll 
  
 6 §  
 Uppgiftskravsregistret ska för varje uppgiftskrav innehålla uppgifter om 
  
 1. 
  
 författningsstöd 
  
 2. 
  
 vilka verksamheter som avses 
  
 3. 
  
 grundläggande uppgifter som företaget lämnar när uppgifts- kravet ska fullgöras 
  
 197 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:80 
  
 4. 
  
 andra uppgifter än grundläggande uppgifter som företaget lämnar när uppgiftskravet ska fullgöras 
  
 5. 
  
 de olika tillvägagångssätt som företagen kan använda för att fullgöra uppgiftskravet 
  
 6. 
  
 uppskattad belastning för företagen att fullgöra uppgiftskravet. Företagsdatamyndigheten får meddela närmare föreskrifter om 
  
 vilken information som ska ingå i registret. 
 Bestämmelsen anger vad som ska framgå av registret över uppgifts- kraven. Uppgiftskravsregistret har som påtalats tidigare huvudsak- ligen två funktioner. Registret utgör dels en förutsättning för att Servicetjänsten ska kunna realiseras, dels en kunskapsbas som krävs för att metodiskt kunna arbeta med att minska och förenkla före- tagens uppgiftslämnande. 
 För varje uppgiftskrav ska det anges vilket författningsstöd kravet vilar på. 
 För att Servicetjänsten ska kunna sortera ut relevanta uppgiftskrav till användaren måste dessa på något sätt kunna extraheras ur den totala mängden registrerade uppgiftskrav vilket är det huvudsakliga syftet med att information om vilka verksamheter som avses ska fin- nas i uppgiftskravregistret. Detta kan ske genom att myndigheterna ska ange vilka näringslivsaktiviteter som träffas av uppgiftskravet. Ett exempel är att Servicetjänsten inte ska vissa uppgiftskrav som bara är hänförliga till köttproduktion när användaren är registrerad som spannmålsproducent. På samma sätt ska även registreras om uppgiftskravet bara gäller visa företagsformer osv. 
 Myndigheterna ska ange för varje uppgiftskrav vilka av de grund- läggande uppgifter som kan aviseras genom servicetjänsten när upp- giftskravet fullgörs. Inledningsvis är det fråga om uppgifter som i dag finns i det allmänna företagsregistret. I ett senare skede kan det inte uteslutas att fler uppgifter än dessa kommer att utgöra grundläggan- de uppgifter. Huruvida ytterligare uppgifter kommer att betraktas som grundläggande är dels beroende på hur stor myndigheternas efterfrågan av uppgifterna i fråga är, dels om de uppgifter som efter- frågas från företagen är möjliga att förmedla genom Servicetjänsten vilket bland annat förutsätter att de finns lagrade elektroniskt och inte är skyddade av sekretess. Därutöver ska myndigheterna ange vilka andra uppgifter som krävs för att uppgiftskravet ska anses full- gjort. Det är fråga om att beskriva de mer ärendespecifika uppgifter som krävs vid ett uppgiftslämnande. 
 De olika tillvägagångssätt som företagen kan använda för att full- göra uppgiftskravet avser vilka möjligheter eller krav det finns på 
 198 
  
 SOU 2013:80 
  
 Författningskommentar 
  
 att uppgiftslämnandet ska ske i strukturerad form, på blankett genom  
 e-tjänst 
  osv. 
 För att kunna följa upp arbetet med att minska och förenkla före- tagens uppgiftslämnande behöver Företagsdatamyndigheten kunna mäta hur företagens börda förändras över tid. Myndigheterna ska därför ange uppskattad belastning för företagen att fullgöra uppgifts- kravet. Detta kan eventuellt göras i form av en konsekvensutredning och med hjälp av Tillväxtverkets framtagna verktyg Regelräknaren. 
 Det är inte möjligt att uttömmande ange vilken information som ska ingå i registret. Företagsdatamyndigheten ges därför möjlighet att meddela närmare föreskrifter om vilken ytterligare information om uppgiftskraven som ska ingå i registret. 
 Tillgång till uppgiftskravsregistret 
  
 7 §  
 Registret över uppgiftskrav ska hållas tillgängligt elektroniskt för var och en samt kunna vidareutnyttjas. 
 Uppgiftskravsregistret föreslås bli ett publikt register som ska hållas tillgänglig för var och en. Registret kan även ge andra möjlighet att skapa tjänster som minskar och förenklar företagens uppgiftsläm- nande. 
 Anmälan och redovisning av uppgiftskrav 
  
 8 §  
 När ett uppgiftskrav införs, ändras eller upphör att gälla ska den myndighet till vilken företagen ska lämna uppgifter anmäla föränd- ringen till Företagsdatamyndigheten och även ändra i registret över uppgiftskrav. 
 När informationen som avses i 6 § ändras ska den myndighet till vilken företagen ska lämna uppgifter anmäla förändringen till Före- tagsdatamyndigheten och ändra i registret över uppgiftskrav. 
 Avsikten är inte att Företagsdatamyndigheten ska ha översikt över alla uppgiftskrav och de förändringar som sker i dem. Det är därför den myndighet som företagen fullgör kravet mot som ska ansvara för att de uppgifter som finna i registret är kompletta och korrekta. När myndigheten ändrar i registret ska detta anmälas till Företags- datamyndigheten. 
 199 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:80 
  
 Samordning av uppgiftskrav, m.m. 
 En skyldighet att förenkla uppgiftskrav 
  
 9 §  
 Myndigheter ska utforma sina uppgiftskrav och administrativa rutiner kring uppgiftskraven så att företagens uppgiftslämnande min- skas och förenklas. 
 Bestämmelsen innebär en erinran till myndigheterna att minska och förenkla företagens uppgiftslämnande. Det kan t.ex. ske genom att myndigheten bara frågar efter de kontaktuppgifter som normalt an- vänds i den fortsatta handläggningen av uppgiftskravet. Vidare ska myndigheterna överväga om de olika uppgifter som krävs för att ful- lgöra ett krav redan finns hos andra myndigheter och om uppgifter- na i stället kan hämtas därifrån. Om företagen lämnar uppgifterna till flera myndigheter bör det dock i första hand övervägas om upp- gifterna inte ska distribueras via servicetjänsten. Först om uppgifter- na är sådana att de inte lämpar sig för servicetjänsten bör myndig- heterna bygga lösningar sinsemellan för att utbyta information. Olika sätt att minska och förenkla företagens uppgiftslämnande diskuteras i avsnitt 9.3. 
 Uppmaning att samverka 
  
 10 §  
 Om Företagsdatamyndigheten finner att företag lämnar samma eller likande uppgift till flera myndigheter får Företagsdatamyndig- heten uppmana myndigheterna att samverka för att underlätta eller begränsa företagens uppgiftslämnande. 
 De myndigheterna till vilken uppmaningen riktas ska redovisa vilka åtgärder som vidtagits i anledning av uppmaningen för att underlätta eller begränsa företagens uppgiftslämnande. Har inga åtgärder vid- tagits ska skälen för detta anges. 
 Om företagen lämnar samma eller likande uppgift till flera myndig- heter och myndigheterna inte vidtar några gemensamma åtgärder för att underlätta eller begränsa företagens uppgiftslämnande får Före- tagsdatamyndigheten uppmana myndigheterna att samverka. Före- tagsdatamyndigheten har ingen möjlighet att tvinga myndigheterna att vidta några specifika åtgärder. De myndigheter till vilken upp- maningen riktas ska dock redovisa vilka åtgärder som vidtagits i anled- ning av uppmaningen. Har inga åtgärder vidtagits ska skälen för detta anges. På så sätt kan Företagsdatamyndigheten få kännedom om vilka faktiska och upplevda hinder som finns i arbetet med att 
 200 
  
 SOU 2013:80 
  
 Författningskommentar 
  
 minska och förenkla företagens uppgiftslämnande och vidta åt- gärder för att undanröja hindren. 
 Servicetjänst 
  
 11 §  
 Det ska finnas en säker servicetjänst för företagens uppgifts- lämnande. 
 Servicetjänsten ska tillhandahållas av Företagsdatamyndigheten. Till servicetjänsten ska myndigheters  
 e-tjänster 
  där företagen kan 
 fullgöra ett eller flera uppgiftskrav anslutas. 
 Av bestämmelsen framgår att det ska finnas en säker Servicetjänst för företagens uppgiftslämnande som Företagsdatamyndigheten ska till- handahålla. Till Servicetjänsten ska anslutas de av myndigheternas  
 e-tjänster 
  där företagen kan fullgöra sina uppgiftskrav. Med  
 e-tjänster 
  avses  
 it-baserade 
  tjänster som har ett gränssnitt för interaktion mellan maskin och människa. Genom denna avgränsning undantas s.k. bas- tjänster som arbetar maskin till maskin. Vidare ska företagaren kunna fullgöra ett uppgiftskrav via tjänsten. Ett uppgiftskrav är fullgjort när företagarens uppgiftslämnande har initierat ett ärende hos den myndighet till vilket uppgiftskravet ska fullgöras. 
 Inom ramen för servicetjänsten kommer personuppgifter och upp- gifter om företagen behandlas vilka kan vara känsliga, exempelvis uppgifter om att ett företag fullgjort (eller inte fullgjort) ett specifikt uppgiftskrav. Det är därför av vikt att Servicetjänsten är säker. Företagsdatamyndigheten ska således vidta tillräckliga tekniska och organisatoriska åtgärder för att säkerställa att de uppgifter som han- teras inom tjänsten skyddas så att en lämplig säkerhetsnivå upprätt- hålls. 
 Närmare bestämmelser om hur anslutningen mellan Servicetjänst- en och de andra anslutna  
 e-tjänsterna 
  tekniskt ska ordnas ankom- mer det på Företagsdatamyndigheten att meddela föreskrifter om. 
  
 12 §  
 Servicetjänsten ska visa de uppgiftskrav som företaget ska eller kan fullgöra samt visa företagets grundläggande uppgifter. 
 Av bestämmelsen framgår hur servicetjänsten är avsedd att fungera. Detta berörs och beskrivs mer utförligt i avsnitt 9.3. 
 201 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:80 
  
 13 §  
 Servicetjänsten ska överlämna företagets grundläggande uppgifter till anslutna  
 e-tjänster 
  när dessa besöks via servicetjänsten. 
 Servicetjänsten kommer att överlämna användarens grundläggande uppgifter till den  
 e-tjänst 
  användaren besöker via Servicetjänsten. Det är bara de grundläggande uppgifterna som myndigheten angett krävs för det specifika uppgiftskrav i uppgiftskravregistret som Service- tjänsten kommer att överlämna. Detta för att mottagande myndig- het inte ska få uppgifter om företaget som myndigheten inte får be- handla. (se avsnitt 7.7) 
 Mottagande myndighet är i sin tur skyldig att använda de uppgif- ter som överlämnats för att minska och förenkla användarens upp- giftslämnande. Hur detta ska ske är delvis beroende på överväganden som det är lämpligast om den mottagande myndigheten gör utifrån de krav som främst rättsligt ställs på uppgiftslämnandet. Det minsta som kan begäras av myndigheterna är att uppgifterna används för att förifylla fält i den  
 e-tjänst 
  som besöks. (se avsnitt 7.6) 
  
 14 §  
 De myndigheter som anges i bilagan ska när de har kännedom om att ett företag (eller en grupp av företag) är skyldiga att fullgöra ett uppgiftskrav som anges i bilagan meddela Företagsdatamyndigheten vilket företag och uppgiftskrav som avses samt när kravet ska fullgöras. 
 Myndigheterna ska meddela Företagsdatamyndigheten när ett före- tag fullgjort ett uppgiftskrav som avses i första stycket. 
 För att servicetjänsten ska kunna skapa rättvisande Att göra listor måste Företagsdatamyndigheten få veta vilka företag som är skyldiga att fullgöra ett visst uppgiftskrav. Det går att till viss del skapa denna information med hjälp av registret över uppgiftskrav. En sådan lös- ning kommer dock endast att beskriva ett typiskt företag och inte det faktiska företagets skyldigheter. För att kunna skapa Att göra listor utifrån ett faktiskt företags skyldigheter att fullgöra uppgifts- krav måste Företagsdatamyndigheten få information om det enskilda företagets skyldighet att fullgöra ett uppgiftskrav. Många gånger kan skyldigheten att fullgöra ett uppgiftskrav vara föremål för sekretess. 
 I bestämmelsen införs därför en skyldighet för de myndigheter som anges i bilagan att när de har kännedom om att ett företag ska fullgöra en bestämd uppgiftsskyldighet detta ska meddelas Företags- datamyndigheten. Företagsdatamyndigheten ska också meddelas när ett företag fullgjort en sådan uppgiftsskyldighet. 
 202 
  
 SOU 2013:80 
  
 Författningskommentar 
  
 I den kartläggning som hittills är gjord tas inte frågan upp om myndigheterna har möjlighet att ta fram uppgifter om i vilken ut- sträckning ett eller flera företag är skyldiga att fullgöra ett uppgifts- krav. Vår bedömning är dock att det finns en stor servicepotential i att skapa Att göra listor utifrån det specifika företagets situation Vi lämnar därför ett förslag på hur bestämmelsen med tillhörande bilaga kan utformas för att på ett tillräckligt tydligt sätt reglera vilka uppgifter som ska lämnas till Företagsdatamyndigheten för att använ- das i Servicetjänsten. Avsikten är att regeln ska vara sekretessbrytan- de enligt 10 kap. 28 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). 
  
 15 §  
 Företagsdatamyndigheten får meddela föreskrifter för inrättande och förvaltning av servicetjänsten. 
 Bestämmelsen bemyndigar Företagsdatamyndigheten att meddela de föreskrifter som behövs för inrättande och förvaltning av service- tjänsten. Det kan t.ex. vara fråga om hur myndigheternas ska gå till- väga för att ansluta  
 e-tjänster 
  till servicetjänsten, föreskrifter om tek- niska standarder osv. 
 Behandling av personuppgifter inom servicetjänsten m.m. 
  
 16 §  
 Personuppgiftslagen (1998:204) gäller vid behandling av per- sonuppgifter inom ramen för servicetjänsten om inte annat följer av denna förordning 
 Som framgår av lydelsen i paragrafen gäller personuppgiftslagen för behandling av personuppgifter inom ramen för den servicetjänst som Företagsdatamyndigheten tillhandahåller i den utsträckning inte av- vikande bestämmelser finns i den föreslagna förordningen. 
  
 17 §  
 Företagsdatamyndigheten är personuppgiftsansvarig för den be- handling av personuppgifter som myndigheten utför inom ramen för servicetjänsten. 
 Företagsdatamyndigheten är personuppgiftsansvarig för den behand- ling som utförs av myndigheten. Med personuppgiftsansvaret följer en rad skyldigheter enligt såväl personuppgiftslagen som denna för- ordning. 
 203 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:80 
  
 18 §  
 Företagsdatamyndigheten får behandla personuppgifter i den utsträckning som krävs för att föra en förteckning över enskilda per- soner som besökt servicetjänsten och de individuella anpassningar av servicetjänsten som denna gjort. Av förteckningen får vidare framgå vilka företag den enskilda personen företräder. 
 Företagsdatamyndigheten får behandla personuppgifter i den ut- sträckning som krävs för att överlämna grundläggande uppgifter från servicetjänsten till ansluten  
 e-tjänst. 
  
 Företagsdatamyndigheten får behandla personuppgifter i den ut- sträckning som krävs för att visa den enskilde de uppgiftskrav som avses i 14 §. 
 I bestämmelsen anges Företagsdatamyndighetens primära ändamål för behandling av personuppgifter. De primära ändamålen återspeg- lar de behov av olika behandlingar som förekommer inom den Ser- vicetjänst som Företagsdatamyndigheten driver. Regleringen av de primära ändamålen ger tillsammans med regleringen i 19 § en ram för vilka behandlingar av personuppgifter som är tillåtna. Att Före- tagsdatamyndigheten inte får behandla fler personuppgifter än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålen framgår av person- uppgiftslagen. 
  
 19 §  
 Personuppgifter som behandlats för de ändamål som anges i 18 § får också behandlas för att fullgöra uppgiftsutlämnande som sker i överensstämmelse med lag eller förordning. I övrigt gäller 9 § första stycket d och andra stycket personuppgiftslagen (1998:204). 
 I bestämmelsen anges de sekundära ändamålen med behandlingen av personuppgifter. Dessa återspeglar det huvudsakliga utlämnandet av personuppgifter som behandlas med stöd av de primära ändamålen från Företagsdatamyndigheten. Syftet med förevarande paragraf är att klargöra att behandling av personuppgifter kan ske inom Företags- datamyndighetens verksamhet för andra ändamål än de som uttryck- ligen anges i 19 § under förutsättning att det föreligger en uppgifts- skyldighet för Företagsdatamyndigheten enligt lag eller förordning. Exempelvis avses utlämnanden till riksdagen och regeringen. Bestäm- melsen möjliggör även utlämnande av uppgift som Företagsdata- myndigheten förfogar över till annan myndighet. Givetvis gäller de grundläggande kraven i 9 § personuppgiftslagen, däribland finalitets- principen, i fråga om all behandling av personuppgifter inom Före- tagsdatamyndighetens verksamhet. Utlämnande kan naturligtvis också komma att ske enligt 2 kap. tryckfrihetsförordningen. 
 204 
 SOU 2013:80 Författningskommentar 
  
 20 §  
 Bestämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204) om rättelse och skadestånd gäller för behandling av personuppgifter enligt denna förordning. 
 Personuppgiftslagens bestämmelser om rättelse och skadestånd ska gälla vid behandling av personuppgifter. Vad gäller rättelse innebär bestämmelsen att den personuppgiftsansvarige dvs. Företagsdata- myndigheten i enlighet med 28 § personuppgiftslagen, blir skyldig att på begäran av den registrerade snarast rätta, blockera eller utplåna sådana personuppgifter som inte har behandlats i enlighet med den aktuella lagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Företagsdatamyndigheten ska då också underrätta tredje man till vil- ken uppgifterna har lämnats ut om den vidtagna åtgärden, om den registrerade begär det eller om mera betydande skada eller olägenhet för den registrerade skulle kunna undvikas genom en underrättelse. Företagsdatamyndigheten behöver dock inte lämna någon sådan underrättelse, om detta visar sig vara omöjligt eller skulle innebära en oproportionerligt stor arbetsinsats. Beträffande skadestånd inne- bär bestämmelsen att Företagsdatamyndigheten, i enlighet med 48 § personuppgiftslagen, ska ersätta den registrerade för skada och kränk- ning av den personliga integriteten som en behandling av personupp- gifter i strid med den aktuella lagen har orsakat. 
 Gallring 
  
 21 §  
 Uppgifter om enskilda personer som besökt servicetjänsten ska gallras senast fem år efter att denna senast besökte servicetjänsten. 
 Sammanställningar av grundläggande uppgifter som upprättats när den enskilde besöker servicetjänsten ska gallras omedelbart efter besöket. 
 Uppgifter om att ett företag är skyldigt att fullgöra ett uppgifts- krav ska gallras senast ett år efter det att uppgiftskravet skulle ha full- gjorts. 
 Uppgifter om att ett företag fullgjort ett uppgiftskrav som avses i tredje stycket ska gallras senast sex månader efter det att Företags- datamyndigheten mottog uppgiften. 
 Bestämmelsen anger de särskilda bestämmelser som tar över arkiv- lagens (1990:782) bestämmelser om bevarande och gallring. Bestäm- melsen gäller för uppgifter som behandlas inom ramen för Service- tjänsten. Observera att de gallringsbestämmelser som föreslås avser den senaste tidpunkt när uppgifterna måste gallras. 
 205 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:80 
  
 Om uppgifter som avses i andra stycket behövs på nytt kan dessa rekonstrueras genom att de tas fram från det allmänna företags- registret och registret över uppgiftskrav. 
 Uppgifterna i tredje och fjärde stycket kan också de rekonstrueras om informationen finns sparad hos avsändande myndigheter. De korta gallringsfristerna är i första hand motiverade av att uppgifter- na i sin sammanställda form kan vara av känslig natur och att de snabbt förlorar sin betydelse för Servicetjänsten funktion. 
 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2015 
 Bilaga (exempel) 
  
 Myndighet 
  
 Anmälan om att företaget ska eller har lämnat uppgifter enligt 
  
 Statistiska centralbyrån 
  
 7–9 
  och  
 12–13 
  §§ lagen (2001:99) om den officiella statistiken 
  
 Skatteverket 
  
 10 kap. Skattebetalningslagen 
  
 Vi lämnar ett förslag med ett exempel på hur bilagan kan utformas för att på ett tillräckligt tydligt sätt reglera vilka uppgiftskrav som ska anmälas till Företagsdatamyndigheten för att skapa Att göra listor i Servicetjänsten. Avsikten är att 14 § i förordningen tillsammans med bilagan ska vara sekretessbrytande enligt 10 kap. 28 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). 
 I det fortsatta kartläggningsarbetet får en del vara att ta fram ett underlag för att bedöma vilka uppgiftskrav som kan vara aktuella att ange i bilagan. 
 206 
 Bilaga 1 
 Kommittédirektiv 2012:35 
 Ett minskat och förenklat uppgiftslämnande för företagen 
 Beslut vid regeringssammanträde den 26 april 2012 
 Sammanfattning 
 En utredare ska presentera förslag som innebär att uppgifter som lämnas från företagen till statliga myndigheter som regel endast ska behöva lämnas en gång och till ett ställe. De uppgifter som avses är sådana där själva uppgiftslämnandet har sin grund i lag, förordning eller myndighetsföreskrifter. I uppdraget ingår att redovisa bl.a. de rättsliga och tekniska förutsättningarna för att skapa ett system där uppgifter kan användas av flera myndigheter och leda till ett informa- tionsutbyte mellan myndigheterna. Bolagsverkets rapport Minskat uppgiftslämnande (AD  
 62-1047/2008) 
  om hur företagens uppgifts- lämnande till statliga myndigheter skulle kunna minska ska ligga till grund för arbetet. 
 Utredarens uppgift är att 
  
 lämna förslag på hur samordning, samråd, referensregister, informationsutbyte och tillgång till statistik kan organiseras, 
  
 lämna förslag på hur ett system för effektivt informationsutbyte mellan myndigheter faktiskt och tekniskt kan utformas, 
  
 analysera och samordna de uppgifter som företagen lämnar in till statliga myndigheter och som kommer att omfattas av den kart- läggning som tretton myndigheter utför enligt ett uppdrag som regeringen lämnade den 20 oktober 2011 (N2011/5884/ENT), 
  
 207 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2013:80 
  
 analysera de sekretessfrågor som uppkommer i samband med de av utredaren lämnade förslagen och föreslå de författningsänd- ringar som bedöms nödvändiga, 
  
 analysera de integritetsfrågor som uppstår vid behandling av per- sonuppgifter och föreslå de författningsändringar som bedöms nödvändiga, 
  
 redovisa vilka samordningsvinster för myndigheter som samord- ningsfunktionens verksamhet kan ge, 
  
 redovisa minskningen av de administrativa kostnaderna för före- tagen och budgetkonsekvenser för myndigheterna, samt 
  
 ta fram indikatorer för att mäta företagens och myndigheternas minskade kostnader och nyttan med förslaget samt indikatorer för att mäta om företagens irritation över att lämna uppgifter minskar. 
  
 Ett delbetänkande med ett utkast till förslag som innebär att upp- gifter som lämnas från företagen till statliga myndigheter som regel endast ska behöva lämnas en gång och till ett ställe och hur samord- ningen av detta kan organiseras m.m. samt förslag till finansiering av detta ska lämnas senast den 1 mars 2013. Ett slutligt förslag en- ligt direktiven ska lämnas till Regeringskansliet (Näringsdeparte- mentet) senast den 29 november 2013. 
 Bakgrund 
 Ett förenklat och minskat uppgiftslämnande aviserades i budget- propositionen för 2012 (prop. 2011/12:1, utgiftsområde 24 Närings- liv, s. 59). I propositionen anges det att regeringen avser att tillsätta en kommitté som ska arbeta med att genomföra förslag för att förenkla företagens uppgiftslämnande till myndigheter. Målsätt- ningen om ett rapporteringstillfälle ligger i linje med regeringens övergripande mål i arbetet med att förenkla för företagen och att åstadkomma en märkbar positiv förändring i företagens vardag. Regeringen gav den 25 september 2008 Bolagsverket i uppdrag att utarbeta ett förslag för att minska företagens uppgiftslämnande till statliga myndigheter (N2007/8915/MK). 
 Redovisningen skulle innehålla 
 208 
  
 SOU 2013:80 
  
 Bilaga 1 
  
 en kartläggning av företagens uppgiftslämnande till statliga myn- digheter, 
  
 en kartläggning och erfarenhetsinhämtning av hur uppgiftsläm- nande sker i andra länder såsom Norge, Estland och Danmark, 
  
 förslag till hur företagens uppgiftslämnande kan minska och hur myndigheternas hantering av uppgifter kan samordnas och effek- tiviseras, 
  
 en analys av de sekretessfrågor som förslagen väcker, och 
  
 en analys av de för- och nackdelar som förslagen medför, särskilt kostnader och nytta. 
  
 I uppdraget ingick även att redovisa de förutsättningar som krävdes bl.a. rättsligt, tekniskt, administrativt och organisatoriskt för att genomföra förslagen. Bolagsverket skulle också föreslå de författ- ningsförändringar som krävdes. 
 Bolagsverket redovisade sitt uppdrag till regeringen den 5 maj 2009 i rapporten Minskat uppgiftslämnande (AD  
 62-1047/2008). 
  Bolagsverkets förslag gav upphov till frågor som behövde beredas ytterligare. Det gällde bl.a. sekretessbestämmelser, beslutanderätt för det föreslagna samordningsorganet och omfattningen av upp- giftslämnandet. Vidare var det svårt att överblicka de fullständiga konsekvenserna av förslaget. 
 Arbetet med att skapa ett system för hur företagens uppgifts- lämnande ska kunna minska och förenklas har pågått under en längre tid. Utgångspunkten för arbetet har förändrats i takt med att ny teknik utvecklats. En större medvetenhet finns nu om behovet av smarta tekniska lösningar i kontakterna med myndigheter. 
 För att stärka utvecklingen av  
 e-förvaltningen 
  och skapa goda förutsättningar för myndighetsövergripande samordning inrättade regeringen i mars 2009 en delegation för  
 e-förvaltning 
  –  
 E-delega- 
  tionen (dir. 2009:19).  
 E-delegationen 
  ska bl.a. koordinera de statliga myndigheternas  
 it-baserade 
  utvecklingsprojekt och följa upp deras effekter. Delegationen består av ledamöter från myndigheter och Sveriges Kommuner och Landsting samt representanter från Mills ringskansliet. Ett sekretariat biträder delegationen. En arbetsgrupp, ett  
 it-standardiseringsråd, 
  en expertgrupp för rättsliga frågor, en expertgrupp för internationell  
 e-förvaltning 
  och en referensgrupp har knutits till delegationen. I  
 E-delegationen 
  pågår arbete med en  
 e-förvaltning 
  som bl.a. ska bidra till att minska företagens admini- 
 209 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2013:80 
  
 strativa kostnader och även i övrigt åstadkomma en märkbar för- bättring i företagens vardag. 
 De uppgiftskrav som statliga myndigheter riktar mot närings- livet kan vara av skilda slag. Det kan vara fråga om uppgifter av finansiell natur liksom uppgifter som rör s.k. grunddata, dvs. adress- uppgifter, företagets rättsliga status, organisationsnummer m.m. En god överblick över de informationskrav som riktar sig till företag finns i Tillväxtverkets databas MALIN 
  
 1 
  
 , där ca 4 600 informations- krav som riktar sig till företag är samlade. 
 Utvecklingen över tid har påverkat förutsättningarna för att skapa ett system för företagens uppgiftslämnande på det sätt som föreslås i Bolagsverkets rapport. 
 Uppdraget 
 Organisation för samordning m.m. 
 För att företagens uppgiftslämnande till statliga myndigheter ska vara enkelt och kostnadseffektivt behövs en samordning och en struktur kring företagens uppgiftslämnande och myndigheternas uppgiftsinhämtning. Vidare bedöms det finnas ett behov av att kunna följa företagens uppgiftslämnande över tid när det gäller exempelvis vilken belastning uppgiftskraven innebär för företagen och hur de fördelar sig över tid. Regeringen gav den 20 oktober 2011 tretton statliga myndigheter i uppdrag att inom sitt respektive verksam- hetsområde genomföra en kartläggning av näringsidkares uppgifts- lämnande till statliga myndigheter som följer av lag, förordning eller myndighetsföreskrifter och att sammanställa dessa i ett register (N2011/5884/ENT). Bolagsverket koordinerar arbetet. Registret kommer att vara ett s.k. metadataregister, dvs. inte innehålla upp- gifter hänförliga till en enskild näringsverksamhet eller närings- idkare. De metadatauppgifter som bildar det s.k. referensregistret kommer fortlöpande att behöva uppdateras. Uppdraget ska slut- redovisas till Regeringskansliet (Näringsdepartementet) senast den 20 juni 2012. 
 Utredaren ska lämna förslag på hur myndigheternas arbete kring företagens uppgiftslämnande ska kunna samordnas. Utredaren ska särskilt beakta hur 
  
 1  
 I databasen MALIN finns företagens uppgiftsskyldighet dokumenterad avseende lagstöd och informationskrav riktade mot näringslivet, se www.enklareregler.se. 
 210 
  
 SOU 2013:80 
  
 Bilaga 1 
  
 denna samordning kan organiseras för att möjliggöra en sam- ordning i samband med tillkomsten av nya uppgiftskrav eller borttagande av uppgiftskrav som riktar sig till företag, 
  
 en god och enhetlig beskrivning av uppgiftskraven i referens- registret ska kunna vidmakthållas, 
  
 möjligheterna till samråd mellan myndigheter säkerställs, och 
  
 behovet av information till myndigheter och externa intressenter som exempelvis företagarorganisationer samt statistik kan tillgodo- ses. 
  
 Utredaren ska vidare 
  
 föreslå nödvändiga författningsändringar, 
  
 utreda kostnaden för samordningen, initialt och löpande, och 
  
 föreslå en finansiering. 
  
 Analys och samordning av uppgiftskraven 
 Det framgår av  
 E-delegationens 
  betänkande Powell för myndig- heternas arbete med  
 e-förvaltning 
  (SOU 2009:86) att det inte finns någon samordnad eller gemensam hantering av språkliga lösningar eller informationsstruktur hos myndigheter. Myndigheter använder därför olika termer för samma företeelse och informationen är struk- turerad på olika sätt. Denna olikhet anser  
 E-delegationen 
  vara ett av de större generella problemen vid utveckling av gemensamma lös- ningar med oberoende parter. 
 Kartläggningen enligt regeringens uppdrag från den 20 oktober 2011 utgår från de informationskrav som finns i Tillväxtverkets data- bas MALIN. Kartläggningen kommer dels att på en övergripande nivå omfatta företags totala uppgiftslämnande, dels vara en djupare kartläggning avseende s.k. grundläggande uppgifter. Med detta menas exempelvis adressuppgifter och företags organisationsnummer. 
 Med utgångspunkt i den kartläggning som görs av de myndig- heter som omfattades av regeringens uppdrag och företagens behov och begreppsvärld ska utredaren 
 211 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2013:80 
  
 lämna förslag på i vilken utsträckning dessa uppgifter kan eller behöver samordnas samt beskriva vilka för- och nackdelar en samordning kan innebära för företagen och för myndigheterna, och 
  
 lämna förslag på hur man säkerställer att uppgifterna når rätt mottagare (myndighet). 
  
 Utredaren ska inte lämna förslag till författningsändringar i denna del. 
 Teknisk lösning för ett effektivt uppgiftsutbyte m.m. 
 Frågan om ett effektivt utbyte av uppgifter mellan myndigheter ger upphov till tekniska och juridiska problemställningar. Sättet på vilket uppgiften återanvänds, exempelvis hämtas in från en myndighet av en annan myndighet, innebär att olika sekretessbestämmelser är tillämpliga. Valet av teknisk lösning för överföring av information genererar i sig olika frågeställningar bl.a. i fråga om sekretess och personuppgiftsbehandling. Det behövs därför en helhetssyn för att skapa en fungerande lösning när det gäller möjligheten för myndig- heter att återanvända eller dela uppgifter mellan sig (jfr direktiven till Informationshanteringsutredningen, dir. 2011:86). Valet av tek- nisk lösning (plattform) dit företagen lämnar sina uppgifter är också viktigt. Regeringen återkommer till frågorna om personuppgiftsskydd och sekretess i det följande. 
 Utredaren ska 
  
 föreslå en tekniskt verifierad, effektiv lösning som möjliggör in- formationsutbyte mellan myndigheter med ambitionen att detta utbyte av information sker direkt i den tekniska lösningen, dvs. den tjänst som företagen lämnar sina uppgifter till och som kan skräddarsys efter de enskilda myndigheternas informationsbehov, 
  
 föreslå en teknisk lösning som beaktar skyddet av den enskildes integritet, 
  
 beakta de riktlinjer för säkert informationsutbyte Vägledning för automatiserad samverkan 
  
 2  
  
 som  
 E-delegationen 
  gett ut, 
  
 2  
  
 www.edelegationen.se/sida/vagledning-for-automatiserad-samverkan 
  
 212 
  
 SOU 2013:80 
  
 Bilaga 1 
  
 beakta vikten av att den förvaltningsgemensamma  
  
 e-utvecklingen 
  hålls samman, 
  
 föreslå de författningsändringar som bedöms nödvändiga, 
  
 utreda kostnaden för införande och förvaltning av föreslagen teknisk lösning, och 
  
 föreslå en finansiering. 
  
 Sekretess, integritetsfrågor 
 Personuppgiftsbehandling 
 Det är av vikt att myndigheterna på ett rättssäkert och effektivt sätt kan fullgöra sina uppgifter samtidigt som enskildas personliga inte- gritet skyddas. Det går inte att utesluta att det system för uppgifts- lämnande som föreslås kan komma att innehålla uppgifter hänför- liga till fysiska personer. Grundläggande bestämmelser om skydd för den personliga integriteten finns i regeringsformen, förkortad RF. Av 1 kap. 2 § RF framgår att det allmänna ska värna om den enskildes privatliv. Av 2 kap. 6 § RF framgår vidare att var och en är skyddad gentemot det allmänna mot betydande intrång i den personliga inte- griteten, om det sker utan samtycke och innebär kartläggning eller övervakning av den enskildes personliga förhållanden. Denna rättig- het är dock inte absolut utan kan begränsas i lag enligt de förutsätt- ningar som närmare anges i 2 kap. 21 § RF. 
 Enligt artikel 8 i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europa- konventionen) har var och en rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens. En offentlig myndighet får inte inskränka dessa rättigheter annat än med stöd av lag. Vidare gäller att en sådan inskränkning endast får ske om det i ett demo- kratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till statens säkerhet, den allmänna säkerheten, landets ekonomiska välstånd eller till före- byggande av oordning eller brott eller till skydd för hälsa eller moral eller andra personers fri- och rättigheter. Europakonventionen gäller sedan den 1 januari 1995 som svensk lag. Av regeringsformen följer även att en lag eller annan föreskrift inte får meddelas i strid med Sveriges åtaganden enligt konventionen (2 kap. 19 § RF). 
 En bestämmelse om respekt för privatlivet och familjelivet finns även i artikel 7 i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna, 
 213 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2013:80 
  
 som har samma rättsliga status som fördragen. Av artikel 8 i stadgan följer vidare bl.a. att var och en har rätt till skydd för de person- uppgifter som rör honom eller henne. Stadgan riktar sig till med- lemsstater endast när de tillämpar unionsrätten (artikel 51.1). I den mån en rättighet i stadgan motsvaras av rättigheter som skyddas av Europakonventionen ska de ges samma innebörd och räckvidd som konventionen, men unionsrätten kan även tillförsäkra ett mer långt- gående skydd än konventionen (artikel 52.3). 
 Grundläggande bestämmelser om behandling av personuppgifter finns i personuppgiftslagen (1998:204), förkortad PUL. Genom lagen genomfördes Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (dataskyddsdirektivet). PUL innehåller generella regler som, med vissa undantag, ska tillämpas i hela samhället av både myndigheter och enskilda. Den är dock subsidiär i förhållande till annan lag eller förordning. Behov av undantag och preciseringar på olika områden kan därmed tillgodoses genom särreglering i s.k. registerförfattningar. En sådan särreglering får dock inte stå i strid med dataskyddsdirektivet. Syftet med de särskilda registerförfatt- ningarna är att anpassa regleringen till de särskilda behov som myn- digheterna har i sina respektive verksamheter samt att göra avväg- ningar mellan behovet av effektivitet i berörd verksamhet och behovet av skydd för den enskildes integritet. Möjligheten att i en register- författning föreskriva särskilda bestämmelser för en viss typ av verk- samhet har utnyttjats flitigt i den nationella lagstiftningen och det finns därför i dag ett stort antal registerförfattningar som reglerar hanteringen av personuppgifter inom olika områden. 
 Utredaren ska, efter en avvägning mellan behovet av ett effek- tivt informationsutbyte och skyddet för den personliga integriteten, bl.a. 
  
 klargöra vilka regler som bör gälla och om det finns behov av särskilda regler för behandling av personuppgifter med anled- ning av inrättandet av ett tekniskt system för elektronisk över- föring av information till myndigheter, och 
  
 föreslå de författningsändringar som bedöms nödvändiga. 
  
 Det är viktigt att de förslag utredaren lägger fram beaktar respekten för den personliga integriteten så som den skyddas av Sveriges inter- nationella åtaganden om de mänskliga rättigheterna och svensk lag. 
 214 
  
 SOU 2013:80 
  
 Bilaga 1 
  
 I detta sammanhang ska särskilt frågan om skyddad identitet upp- märksammas. 
 På uppdrag av regeringen har den s.k. Integritetsskyddskommittén, i betänkandena Skyddet för den personliga integriteten – kartlägg- ning och analys (SOU 2007:22) och Skyddet för den personliga integriteten – Bedömningar och förslag (SOU 2008:3) gjort en kart- läggning och analys av skyddet för den personliga integriteten. Kom- mitténs utredning är mycket omfattande och kan, dock med beaktan- de av att den är från 2007, användas som grund för en bedömning av de integritetsfrågor som uppstår i samband med ett ökat infor- mationsutbyte mellan myndigheter och tredje part. Även den redo- visning av bakgrund och gällande rätt som finns i  
 E-offentlighets- 
  kommitténs slutbetänkande Allmänna handlingar i elektronisk form 
 – offentlighet och integritet (SOU 2010:4) kan vara till hjälp i arbetet. 
 Offentlighet och sekretess 
 Offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL, inne- håller sekretessbestämmelser som bl.a. syftar till att i det allmännas verksamhet skydda känsliga uppgifter om enskilda. Sekretessen hos en myndighet gäller i regel i förhållande även till andra myndigheter om inte annat anges i offentlighets- och sekretesslagen eller i en annan lag eller förordning som offentlighets- och sekretesslagen hän- visar till (8 kap. 1 § OSL). Sekretessen till skydd för enskild gäller inte – annat än i vissa undantagsfall – i förhållande till den enskilde själv och den enskilde kan samtycka till att sekretessbelagda uppgifter lämnas från en myndighet till en annan (10 kap. 1 § och 12 kap. 1 § OSL). I vissa situationer är det möjligt för en myndighet att lämna ut sekretessbelagda uppgifter till en annan myndighet trots att den enskilde inte samtyckt till detta. I sådana fall sker utlämnandet med stöd av en sekretessbrytande bestämmelse. Sekretessbrytande bestäm- melser, som utformas efter en intresseavvägning mellan myndigheter- nas eller enskildas behov av att ta del av uppgifter och de intressen de aktuella sekretessbestämmelserna avser att skydda, finns bl.a. i 10 kap. OSL. Ett utökat samarbete mellan myndigheter när det gäller tillgång till uppgifter från företag väcker frågor om skydd för enskildas personliga integritet. Samma tekniska utveckling som kan underlätta för den enskilde att ha kontakt med myndigheter kan också leda till att uppgifter som kan knytas till enskilda blir till- gängliga för andra personer, och i andra sammanhang, än vad som var syftet när uppgifterna lämnades första gången. 
 215 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2013:80 
  
 Mot denna bakgrund ska utredaren 
  
 analysera och redovisa de sekretessfrågor som förslagen väcker samt överväga i vad mån samtycke ska krävas för att, inom ramen för ett förenklat uppgiftslämnande, lämna sekretessbelagda upp- gifter mellan myndigheter eller om detta ska göras med stöd av sekretessbrytande bestämmelser, 
  
 analysera om dagens regler om sekretess är tillräckliga för att skydda enskilda intressen vid ett ökat utbyte och ökad återanvänd- ning av uppgifter myndigheter emellan, och 
  
 lämna förslag på de författningsändringar som föranleds av dessa analyser och som krävs för att genomföra förslagen i övrigt. 
  
 I uppdraget ingår inte att föreslå ändringar i grundlag. 
 Uppgifter som samlas in för framställning av statistik 
 Uppgifter som samlas in för statistikändamål bör endast användas för framställning av statistik och inte i annat syfte. I annat fall finns risk för att statistikens kvalitet kan skadas, då viljan att lämna upp- gifter och att lämna korrekta uppgifter kan minska. En statistik av god kvalitet behövs bl.a. som beslutsunderlag och för debatt och forskning. Om det finns behov av att använda uppgifterna för andra ändamål, i syfte att förenkla för företagen, måste konsekvenserna övervägas. Utredaren bör noga överväga för- och nackdelar i detta avseende. 
 Indikatorer 
 För att kunna mäta och följa upp verksamheter behövs mått som belyser kvaliteten och resultat inom olika områden av verksamheten. Ett verktyg för uppföljningar är användningen av indikatorer. Ut- redaren ska utarbeta kvantitativa och kvalitativa indikatorer för uppföljning av effekten av ett metadataregister. Därvid ska särskilt möjligheten att avläsa om en märkbar positiv förändring i företagens vardag skett genom minskad irritation när det gäller uppgiftsläm- nande till statliga myndigheter utredas. 
 216 
  
 SOU 2013:80 
  
 Bilaga 1 
  
 Övrigt 
 Utredaren ska i sitt arbete hålla sig informerad om och beakta det arbete som pågår exempelvis inom verksamt.se 
  
 3  
  
 och inom  
 E-dele- 
  gationen, se bl.a. tilläggsdirektiv till  
 E-delegationen 
  (dir. 2010:32). Utredaren ska samråda med Informationshanteringsutredningen (dir. 2011:86). Övriga för utredningen relevanta utredningar ska be- aktas. 
 Den kunskap och erfarenhet som finns att tillgå i samband med upprättandet och förvaltningen av Oppgaveregistret 1997, som admi- nistreras av det norska centralregistret Brönnöysundsregistret, ska tas till vara i utredningens arbete. Även de erfarenheter som finns av- seende informationshanteringen och ett utökat elektroniskt infor- mationsutbyte inom rättsväsendets informationsförsörjning (RIF- rådet) bör tas till vara. 
 Konsekvensutredningar 
 Utredningen ska beskriva konsekvenserna för myndigheter, utöver vad som föreskrivs om konsekvensutredningar i kommittéförord- ningen (1998:1474) och förordningen (2007:1244) om konsekvens- utredning vid regelgivning. Förslagen ska kostnadsberäknas. 
 Om förslagen påverkar kostnaderna för staten ska en beräkning av dessa kostnader redovisas. Om förslagen medför en kostnads- ökning för stat, landsting eller kommuner ska utredaren föreslå en finansiering. 
 Uppdragets genomförande 
 Vid genomförandet av uppdraget ska utredaren samråda med Tillväxt- verket, Bolagsverket, Skatteverket, Statens jordbruksverk, Ekonomi- styrningsverket, Statskontoret, Skogsstyrelsen, Statistiska central- byrån och övriga berörda myndigheter liksom  
 E-delegationen, 
  samt på lämpligt sätt med andra aktörer som t.ex. näringslivet och Sveriges Kommuner och Landsting. 
 Ett delbetänkande med ett utkast till förslag som innebär att uppgifter som lämnas från företagen till statliga myndigheter som regel endast ska behöva lämnas en gång och till ett ställe och hur 
  
 3  
 Verksamt.se är en webbplats (företagarsajt) där myndigheterna Bolagsverket, Skatteverket och Tillväxtverket samlat information, verktyg och  
 e-tjänster 
  som en företagare kan ha nytta av. 
 217 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2013:80 
  
 samordningen av detta kan organiseras m.m. samt förslag till finan- siering av detta ska lämnas senast den 1 mars 2013. Ett slutligt för- slag enligt direktiven ska lämnas till Regeringskansliet (Närings- departementet) senast den 29 november 2013. 
 (Näringsdepartementet) 
 218 
 Bilaga 2 
 Kommittédirektiv 2013:51 
 Tilläggsdirektiv till 
 Uppgiftslämnarutredningen (N 2012:01) 
 Beslut vid regeringssammanträde den 8 maj 2013 
 Sammanfattning 
 För att kunna föreslå en tekniskt verifierad lösning är det nödvändigt att ta fram en prototyp av den tekniska lösning som utredningen förespråkar i sitt delbetänkande (dnr N2013/1260/ENT). Proto- typen ska illustrera hur och när informationen överförs mellan olika aktörer i systemet och hur denna information ska uttryckas för att vara återanvändbar. 
 Uppgiftslämnarutredningen ska ta fram en prototyp av ett upp- giftslämnarregister. Tilläggsuppdraget ska redovisas senast den 29 november 2013. 
 Uppdraget 
 Regeringen beslutade den 26 april 2012 (dir. 2012:35) att tillkalla en särskild utredare med uppgift att presentera förslag som innebär att uppgifter som lämnas från företagen till statliga myndigheter som regel endast ska behöva lämnas en gång och till ett ställe. En viktig del i utredningens uppdrag var att föreslå en tekniskt verifierad, effektiv lösning som möjliggör informationsutbyte mellan myndig- heter med ambitionen att detta utbyte av information sker direkt i den tekniska lösningen. 
 Det är nödvändigt att ta fram en prototyp av den tekniska lös- ning som utredningen förespråkar i sitt delbetänkande (dnr N2013/1260/ENT) för att kunna föreslå en tekniskt verifierad lös- 
 219 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2013:80 
  
 ning. Prototypen ska illustrera hur och när informationen överförs mellan olika aktörer i systemet och hur denna information ska ut- tryckas för att vara återanvändbar. 
 Byggandet av en prototyp fyller ett antal funktioner genom att: 
  
 testa hur olika lösningar fungerar tekniskt och juridiskt för att tidigt upptäcka svagheter i föreslagen modell, 
  
 tydligt visa och demonstrera hur systemet kommer att fungera för att få återkoppling och feedback från vissa företag och myndig- heter, 
  
 ge en mer exakt uppskattning av kostnaderna för att bygga ett fullskaligt system. 
  
 Den viktigaste funktionen bedöms dock vara att prototypen ger utredningen de nödvändiga förutsättningarna för att lämna ett slut- betänkande den 29 november 2013 som går att omsätta i drift utan ytterligare grundläggande utvecklings- och utredningsarbete. 
 Utredningen ska ta fram en prototyp av ett uppgiftslämnarregister. 
 Redovisning av uppdraget 
 Tilläggsuppdraget ska redovisas senast den 29 november 2013. 
 (Näringsdepartementet) 
 220 
  
 PROMEMORIA 
  
 Till 
  
 Harris 
  
 Från 
  
 Sims och Gardner 
  
 Datum 
  
 2013-10-31 
  
 Saken 
  
 Egna utrymmen inom  
 e-förvaltningen 
  
 Innehåll 
  
 1. En anpassning till gällande rätt ..................................................................................... 
  
 2 
  
 1.1 
  
 Den pappersbaserade hanteringen ........................................................................... 
  
 2 
  
 1.2 
  
 Den digitala miljön ..................................................................................................... 
  
 2 
  
 1.3 
  
 Ärendetjänster, egna utrymmen, konton och brevlådor ............................................. 
  
 3 
  
 1.4 
  
 Ska gällande rätt tillämpas eller ska en helt ny reglering införas? ............................. 
  
 5 
  
 2. Myndigheternas utvecklingsarbete och juridiska bedömningar .................................... 
  
 5 
  
 2.1 
  
 SAMSET-projektet 
  och  
 E-nämnden .......................................................................... 
  
 5 
  
 2.2 
  
 En fortsatt utveckling mot eget utrymme ................................................................. 
  
 8 
  
 3. Lagstiftningsarbetet rörande inkommande enligt förvaltningslagen ............................. 
  
 9 
  
 3.1 
  
 En utveckling mot en förvaringsprincip...................................................................... 
  
 9 
  
 3.2 
  
 Förvaltningslagsutredningen föreslår en förvaringsprincip ...................................... 
  
 10 
  
 4. Endast led i teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annan................................. 
  
 11 
  
 4.1 
  
 Myndigheternas bedömning av bestämmelsen ....................................................... 
  
 11 
  
 4.2 
  
 Bestämmelsen och dess utformning ....................................................................... 
  
 13 
  
 4.2.1 
  
 För annans räkning ................................................................................................... 
  
 13 
  
 4.2.2 
  
 En rättslig begränsning? ........................................................................................... 
  
 13 
  
 4.2.3 Endast teknisk bearbetning eller lagring för annan av handling................................ 
  
 13 
  
 4.2.4 
  
 Särskilt om inkommande........................................................................................... 
  
 14 
  
 4.2.5 Närmare om endast för annans räkning ................................................................. 
  
 15 
  
 4.3 
  
 Lagmotiv och rättspraxis ......................................................................................... 
  
 15 
  
 4.4 
  
 Bedömning .............................................................................................................. 
  
 17 
  
 5. Sekretess för eget utrymme........................................................................................ 
  
 19 
  
 5.1 
  
 Behovet ................................................................................................................... 
  
 19 
  
 5.2 
  
 Regleringen............................................................................................................. 
  
 19 
  
 5.2.1 Det skydd som svarar mot 2 kap. 10 § TF räcker inte............................................... 
  
 19 
  
 5.2.2 Andra regler om sekretess räcker inte heller............................................................. 
  
 21 
  
 5.2.3 
  
 Uppdragssekretess ................................................................................................... 
  
 22 
  
 5.2.4 Något om innehavarens syfte med  
 e-brevlådan 
  och internationella åtaganden........ 
  
 24 
  
 5.3 
  
 Slutsatser angående sekretess ............................................................................... 
  
 24 
  
 6. Slutord 
  
 ......................................................................................................................... 
  
 25 
  
 Elliott 
  
 2 
  
 1. 
  
 En anpassning till gällande rätt 
  
 1.1 
  
 Den pappersbaserade hanteringen 
  
 När en medborgare eller ett företag har kontakt med den offentliga förvaltningen i traditionell- fysisk miljö används normalt pappershandlingar som överförs via Posten eller lämnas in fy- siskt i myndighetens lokaler. Gränssnittet mot medborgare och företag har alltså – med un- dantag för muntliga förhandlingar och telefonsamtal – traditionellt bestått i att olika pappers- baserade handlingar utväxlas, t.ex. för att initiera ett ärende, förelägga den som anhängiggjort ärendet att komplettera och expediera det beslut som fattats. I den miljön framstår det som tydligt hur förvaltningen avgränsas från samhället i övrigt, hur olika förvaltningsmyndigheter avgränsas från varandra och hur en medborgares åtgärder kan skiljas från en myndighets. 
 Detta bygger delvis på den avgränsning och individualisering som en pappersbaserad hante- ring av handlingar ger med dess vedertagna anknytning till olika fysiska personer och platser. Visserligen kan en handling finnas i en lokal som innehavaren har hyrt eller på annat sätt dis- ponerar utan att äga fastigheten men den omständigheten att lokalen upplåtits och att byggna- den ägs av annan medför inte att de handlingar som finns i lokalen anses vara upplåtarens. 
 Detta synsätt gäller även när det är den myndighet som senare avses motta en handling som har upplåtit den lokal där handlingen upprättas. 
  
 1.2 
  
 Den digitala miljön 
  
 När medborgare och företag digitaliserar sina rutiner och kopplar upp sig via nät för att kom- municera med myndigheter skapas emellertid en miljö som, från ett traditionellt fysiskt betrak- telsesätt, lätt kan uppfattas som en integrerad del av förvaltningens  
 it-miljö. 
  Detta gäller i vart fall när tjänster och funktioner har utformas så att det är svårt att se gränserna. Denna risk för sammanblandning mildras inte av att myndigheter i många fall delar på, delar med sig av eller tillhandahåller funktioner åt annan i digital miljö; se t.ex. projektet Verksamt, Statens service- center och tjänster som övervägs för att myndigheter ska ta i bruk uppgifter från andra myn- dighet för förvaltningsgemensam nytta. 
 Myndigheterna har emellertid infört användargränssnitt, föreskrifter och avtal för berörda ak- törer som syftar till att tydliggöra gränserna i elektronisk miljö mellan en myndighets 
 eget verksamhetssystem, där behandlingar sker för myndighetens egen räkning, 
 1  
 och 
 produktion och leverans av funktioner och tjänster till följd av att myndigheten till- handahåller elektroniska tjänster o.l. 
  
 1  
 Med  
 verksamhetssystem  
 menas här en  
 it-miljö 
  där en organisation och dess befattningshavare handlägger ärenden eller annars hanterar nyttoinformation för organisationens räkning.  
 Nyttoinformation  
 står här för uppgifter som är till för enskilda eller befattningshavare till skillnad från drift- och säkerhetsrelaterad information som endast är till för tekniker; jfr  
 E-delegationens 
  juridiska vägledning den 8 juli 2013 för verksamhetsutveckling inom  
 e-förvalt- 
  ningen (version 1.0) 
 . 
  
 3 
  
 o  
 inom sitt eget verksamhetsområde, till sina egna sökande, respektive 
  
 o 
  
 åt andra myndigheter för att de ska kunna tillhandahålla sådana funktioner åt sina sökande (s.k. utkontraktering eller outsourcing). 
  
 1.3 
  
 Ärendetjänster, egna utrymmen, konton och brevlådor 
  
 De s.k. ärendetjänster som myndigheter tillhandahåller i elektronisk miljö brukas av enskilda (användare) för att bl.a. utforma utkast till handlingar och – när de är färdiga – ge in dem elek- troniskt till de myndigheter som tillhandahåller berörda ärendetjänster. 
 2  
 Användaren kan också i vissa ärendetjänster få en uppgift eller en handling utlämnad till sig av myndighet så att an- vändaren delvis endast behöver granska att det som därefter ges in är riktigt; jfr en förtryckt deklarationsblankett. När användaren är klar behöver han eller hon endast skriva under elek- troniskt – eller legitimera sig för uppgiftslämnande – samt klicka på skicka för att överföring ska ske till myndighetens funktion – ett s.k. anvisat elektroniskt mottagningsställe – för att motta och ankomstregistrera sådana handlingar. 
 3 
  
 För att det ska bli praktiskt möjligt för användaren att upprätta utkast och vidta andra åtgärder i digital miljö, utan att materialet i det skedet anses inkommet till myndigheten eller att något ärende annars anses anhängiggjort, behöver myndigheten tillhandahålla ett utrymme eller en plats som är endast användarens, där denne kan vidta åtgärder utifrån den självklara förut- sättningen att det är fråga om preliminärt material eller annars om uppgifter eller handlingar som inte får röjas för annan; jfr om ett utkast till en ännu inte undertecknad och färdigställd årsredovisning för ett börsbolag, som tas fram i Bolagsverkets ärendetjänst för årsredovisning, skulle bli allmän och offentlig handling redan innan den har getts in. 
 Bland myndigheter som tillhandahåller ärendetjänster har det till och med utvecklats en sär- skild terminologi för att närmare beskriva de virtuella förvar eller elektroniska platser som myndigheter tillhandahåller åt sina användare. I grundutförande betecknas sådant virtuellt för- var  
 användarens eget utrymme;  
 dvs. ett förvar som myndigheten tillhandahåller åt användaren endast som led i teknisk bearbetning eller teknisk lagring för användarens räkning. 
 4  
 Ett sådant utrymme kan finnas  
 endast  
 en kort stund under  
 en viss session,  
 som vanligtvis avslutas med att en där upprättad handling ges in eller att det som behandlats där tas bort så att användaren får börja om på nytt vid ett senare tillfälle. I många fall kan uppgifterna emellertid mellanlagras så att användaren kan spara och senare hämta upp dem för att fortsätta sitt arbete med dem. Det 
  
 2 
  
 Med  
  
 ärendetjänst  
 menas, enligt den i föregående not nämnda vägledningen, en  
 e-tjänst 
  där användare i ett service- skede och i ett eget utrymme, kan (1) utforma handlingar för att ge in dem, och (2) i vissa sådana tjänster få upp- gifter eller handlingar förifyllda eller annars utlämnade av (i) den som tillhandahåller utrymmet, eller (ii) ett annat organ, med stöd av en bastjänst (egen hämtning). 
  
 3 
  
 Jfr Förvaltningslagsutredningens betänkande (SOU 2010:29) En ny förvaltningslag, 18 §, s. 40. 
  
 4 
  
 I  
  
 E-delegationens 
  juridiska vägledning för verksamhetsutveckling inom  
 e-förvaltningen 
  har  
 eget utrymme  
 definie- rats som skyddat förvar hos myndighet som den, enligt 2 kap. 10 § första stycket tryckfrihetsförordningen (TF), tillhandahåller endast som led i teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annans räkning; jfr hur detta uttryck använts redan i en artikel av Taylor, Rättssäkerheten och teknologin i omvandling i Nordisk årsbok i Rättsinformatik för år 2003,  
 s.147-159. 
  
 4 
 egna utrymmet betecknas då  
 konto. 
  
 5  
 Till detta kommer en särskild typ av konto för säker elektronisk post, kallad  
  
 e-brevlåda; 
  
 dvs. ett konto där säker elektronisk post kan levereras. 
 Det egna utrymmet har alltså – ibland utvecklat till ett konto eller en  
 e-brevlåda 
  – blivit ett inom den offentliga förvaltningen allmänt vedertaget juridiskt koncept 
 6  
 som bygger på den förutsättningen att myndigheten endast ska agera som underleverantör av en teknisk och ad- ministrativ funktion åt användaren, som denne brukar under förutsättning att myndigheten inte får bereda sig tillgång till användarens eget utrymme och att de uppgifter och handlingar som finns där inte röjs för någon obehörig; jfr en servicebyrås roll vid outsourcing. 
 Denna utveckling har inledningsvis vuxit fram för att skilja handlingar som är inkomna enligt 10 § förvaltningslagen från användarens eget arbetsmaterial. Utvecklingen har emellertid fort- gått så att ett eget utrymme numera också tar sin utgångspunkt i det undantag från handlings- offentligheten där det föreskrivs handling som förvaras hos en myndighet endast som led i teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annans räkning inte anses som allmän handling hos den myndigheten; 2 kap. 10 § tryckfrihetsförordningen (TF). 
 Den praktiska hanteringen utifrån detta undantag brukar numera, i enlighet med definitioner i  
 E-delegationens 
  vägledning, beskrivas så att  
 it-arkitekturen 
  har utformats för att användarens uppgifter ska behandlas i 
  
 1) 
  
 ett  
  
 serviceskede,  
 dvs. ett  
 förlopp  
 där service ges av en myndighet enligt 4 § förvaltningslagen, ärendehandläggning inte äger rum hos myndigheten, endast den enskilde ges insyn och handling inte har kommit in till myndigheten enligt 10 § förvaltningslagen, och 
  
 2) 
  
 ett virtuellt  
  
 eget utrymme  
 som är användarens, dvs. ett skyddat förvar hos myndighet som den, enligt 2 kap. 10 § första stycket TF, tillhandahåller endast som led i teknisk bearbet- ning eller teknisk lagring för annans räkning. 
  
 It-arkitekturen 
  för ett sådant eget utrymme avses utesluta åtkomst för myndighetens befatt- ningshavare till utrymmet, med undantag för sådan åtkomst som är nödvändig för att åtgärda fel eller skydda mot angrepp. När  
 it-arkitekturen 
  för en ärendetjänst utformats så att använ- dare permanent ska kunna mellanlagra uppgifter eller handlingar i ett eget utrymme, för att se- nare i ett serviceskede kunna hämta upp och färdigställa materialet, har det förklarats att an- vändaren ska ges möjlighet att registrera ett  
 konto  
 där uppgifter och handlingar kan bevaras och annars behandlas endast som led i teknisk bearbetning eller teknisk lagring för använda- rens egen räkning. 
 De myndigheter som tillhandahåller sådana ärendetjänster har gjort bedömningen att  
 u 
 ppg 
 if- ter  
 och handlingar (nyttoinformation) som en enskild behandlar i det egna utrymmet inte är 
  
 5 
  
 Konto  
 definieras i  
 E-delegationens 
  juridiska vägledning för verksamhetsutveckling inom  
 e-förvaltningen 
  som eget utrymme som har registrerats för en viss fysisk eller juridisk person, så att denne permanent (persistent) kan bevara och i övrigt behandla uppgifter där (termen persistent används av teknikansvariga). 
  
 6 
  
 Juridiskt koncept  
 definieras i  
 E-delegationens 
  juridiska vägledning för verksamhetsutveckling inom  
 e-förvalt- 
  ningen som en juridisk tankekonstruktion, som tar sin utgångspunkt i gällande rätt, för att tillämpas på en viss elektronisk företeelse, t.ex. ett eget utrymme eller ett elektroniskt mottagningsställe. 
  
 5 
 inkomna till myndighet enligt förvaltningslagen, eller 
 allmänna handlingar hos myndighet. 
 Vidare har  
 beträffande  
 personuppgiftsansvaret noterats att d 
 en som tillhandahåller ett eget utrymme åt en användare blir personuppgiftsansvarig för den  
  
 drift- och säkerhetsrelaterade informa- tion  
  
 som avser användarens eget utrymme och i övrigt för att de personuppgifter som behand- las i utrymmet är  
  
 omgärdade av adekvata säkerhetsåtgärder,  
  
 men att tillhandahållaren inte blir per- sonuppgiftsansvarig för den  
  
 nyttoinformation  
  
 som den enskilde behandlar i sitt utrymme och inte heller för sådan drift- eller säkerhetsrelaterad information eller sådana skyddsåtgärder som endast användaren av utrymmet får ta del av eller annars förfoga över. Denna bedömning an- ses gälla även när utrymmet är utformat som ett konto eller en  
  
 e-brevlåda. 
  
 1.4 
  
 Ska gällande rätt tillämpas eller ska en helt ny reglering införas? 
  
 Ett sätt att återskapa tydliga gränser i digital miljö skulle kunna vara att se  
 e-förvaltningen 
  som något helt nytt som följer sina  
 egna förutsättningar  
 och därmed måste regleras på  
 ett nytt sätt 
 . En sådan särskild reglering för elektronisk miljö, parallell med den författningsreglering som gäller för ett traditionellt pappersbaserat förfarande, skulle följa sin egen logik och sannolikt helt för- ändra utvecklingen av både organisationer och informationssystem. Tydliga gränser kan emel- lertid också återskapas genom att på ett fungerande sätt inordna  
 e-förvaltningen 
  under dagens system, strukturer och ansvarsgränser genom att utforma denna miljö så att den i allt väsentligt kan  
 förenas med gällande rätt  
 och de synsätt i övrigt som författningsregleringen bygger på. 
 Eftersom en helt ny rättslig reglering inte kan genomföras utan ett omfattande och tidskrä- vande lagstiftningsarbete skulle en sådan lösning hindra införandet av  
 e-tjänster 
  under över- skådlig tid. Myndigheterna har därför istället valt att anpassa de nya tjänsterna och tillhörande tekniska och administrativa säkerhetsåtgärder till vedertagna synsätt och gränsdragningar i gäl- lande rätt; bl.a. till digitala motsvarigheter till hus, rum, förvar och brevlådor. 
 Denna anpassning har alltså till betydande del byggt på analogier med motsvarande företeelser i fysisk miljö för att det ska bli möjligt att ta tillvara de synsätt som gällande rätt bygger på. 
  
 2. 
  
 Myndigheternas utvecklingsarbete och juridiska bedömningar 
  
 2.1 
  
 SAMSET-projektet 
  
  och  
 E-nämnden 
  
 Arbetet för rättslig och teknisk samordning vid myndigheternas utveckling av  
 e-tjänster 
  tog fart på  
 2000-talet 
  genom att några svenska myndigheter 
 7  
 inom ramen för ett projekt som bör- jade som ett regeringsuppdrag – det s.k.  
 SAMSET-projektet 
  – utarbetade gemensamma lös- ningar för  
 e-legitimationer 
  och anknytande frågor om service och ärendehandläggning i digital miljö. Syftet var att bygga en nationell infrastruktur som på bred front skulle kunna stödja e- tjänster på ett juridiskt korrekt sätt. Resultaten från  
 SAMSET-projektets 
  arbete dokumentera- des i ett antal vägledningar som övervägdes och beslutades av Nämnden för elektronisk för- 
  
 7  
 Bolagsverket, Skatteverket, Försäkringskassan, CSN och Riksarkivet. 
  
 6 
 valtning  
 (E-nämnden). 
  Dessa vägledningar kom att bli tongivande för hela myndighetsområ- det och de används alltjämt; se  
 e-nämndens 
  vägledningar för 
  
 ̶ 
 myndigheternas användning av  
 e-legitimationer 
  och elektroniska underskrifter  
 (e-nämn- 
  den 04:02), 
 8 
  
 ̶ 
 användargränssnitt som uppfyller legala krav  
 (e-nämnden 
  04:03), 
 9  
  
 ̶ 
 hantering av inkommande elektroniska handlingar  
 (e-nämnden 
  05:02), 
 10  
  
 ̶ 
 myndighetsföreskrifter vid införande av  
 e-tjänster 
 (e-nämnden 
  05:03), 
 11  
  
 ̶ 
 information som enligt lag ska lämnas på webbplatser  
 (e-nämnden 
  05:03). 
 12 
  
 Viktiga frågor i detta sammanhang var 
 när en handling som ges in med stöd av en myndighets  
 e-tjänst 
  ska anses inkommen enligt förvaltningslagen, och 
 hur den kommunikation och de behandlingar som sker i en myndighets  
 e-tjänst 
  i en fas innan de färdiga handlingarna ges in ska betraktas från juridiska utgångspunkter. 
 När en enskild använder en myndighets  
 e-tjänst 
  sänds uppgifter tekniskt från ingivarens dator till myndighetens system. I samma skede sänds uppgifter tekniskt från myndighetens system till ingivarens dator, redan för att användaren ska kunna se en webbsida på sin skärm och inte- ragera för att t.ex. upprätta ett utkast till en inlaga. En fråga som övervägdes var om redan dessa informationsmängder skulle bli att anse som inkomna till myndigheten respektive expe- dierade från myndigheten så att regler om diarieföring, handlingsoffentlighet och arkivering m.m. skulle anses tillämpliga redan i den fasen. 
 Av intresse i denna del är  
 E-nämndens 
  vägledning för inkommande elektroniska handlingar. Enligt den skulle punkten för inkommande i digital miljö inte anses inträda förrän en handling har nått den funktion för automatiserad behandling som myndigheten har anvisat som mot- tagningsställe – i vägledningen kallad  
 mottagningsfunktion.  
 Att en enskild mellanlagrar ett utkast i 
  
 8 
  
 Där behandlas rutiner och säkerhetskrav på myndighetsområdet för att utfärda  
  
 e-legitimationer 
  och för att an- vända och förlita sig på sådana legitimationer. I vägledningen har dessutom den terminologi som används i sam- band med hanteringen av  
 e-legitimation 
  och  
 e-tjänster 
  presenterats och kompletterats med en förenklad beskriv- ning för vanliga användare.  
 E-nämndens 
  vägledning har visserligen inte någon tvingande verkan, såsom lag eller annan författning, men eftersom många av reglerna tagits in i den upphandling av  
 e-legitimationer 
  som gjorts till- lämpas de i praktiken på bred front bland statliga myndigheter. 
  
 9 
  
 Denna vägledning är utformad som ett komplement till den grundläggande vägledningen och syftar till att sam- ordna myndigheternas användargränssnitt så att medborgaren känner igen sig i olika  
  
 e-tjänster 
  och till att tydlig- göra juridiskt relevanta punkter i processen så att de elektroniska tjänsterna stämmer överens med de juridiska kraven. 
  
 10 
  
 Vägledningen klarlägger grundläggande juridiska och administrativa frågor kring rättsliga krav på utformningen av  
  
 e-tjänster. 
  Bland annat behandlas när en handling ska anses ha kommit in till en myndighet, var gränsen mellan service och ärendehandläggning går och vilken information som bör finnas tillgänglig för en myndighet som ska kontrollera om elektroniska handlingar är äkta. 
  
 11 
  
 Vägledningen kan ge stöd när förslag och remissynpunkter lämnas rörande reglering i lag eller förordning för att införa  
  
 e-tjänster, 
  när myndighetsföreskrifter tas fram för en  
 e-tjänst 
  och när föreskrifter för  
 e-tjänster 
  skall till- lämpas. 
  
 12 
  
 Myndigheter är enligt lag skyldiga att lämna juridisk information på sina webbplatser. Av denna vägledning framgår när och hur en myndighet är skyldig att presentera sådan information. 
  
 7 
 myndighetens informationssystem leder enligt denna vägledning inte till att utkastet anses in- kommet i förvaltningsrättslig mening – det har inte ännu nått mottagningsfunktionen. 
 13  
 Så länge arbetet med att upprätta inlagor pågår kan användaren enligt vägledningen sägas befinna sig i ett  
 serviceläge,  
 vilket beskrevs så att den som använder en  
 e-tjänst 
  får hjälp och stöd på ett sätt som liknar den hjälp som en handläggare ger vid ett personligt besök hos myndigheten. 
 I vägledningen konstaterades således att en elektronisk handling inte anses inkommen förrän den  anländer till myndigheten – så som det uttrycks i 10 § förvaltningslagen. Detta skulle enligt vägledningen förstås så att handlingen i digital miljö har kommit in  
 när den har nått mot- tagningsfunktionen 
 . I en kommentar till vägledningen anfördes vidare att denna tolkning bör gälla oavsett om en försändelse når en myndighet via en  
 e-tjänst, 
 e-post 
  eller någon annan elektronisk kanal där försändelsen kan tas emot. I praktiken bör därmed, i de allra flesta fall, den punkt där en elektronisk handling anses ha anlänt till en myndighet kunna knytas till den tekniska registrering som sker i den mottagningsfunktion som utgör myndighetens brevlåda för att ta emot sådana meddelanden. 
 I anknytning till  
 SAMSET-projektet 
  publicerades också en artikel i Svensk Juristtidning, In- kommande handlingar – en  
 IT-anpassad 
  tolkning (SvJT 2005, s. 273 ff.). Där noterades att ut- talanden i lagmotiv och doktrin rörande inkommande elektroniska handlingar delvis var mot- sägelsefulla och att utvecklingen på  
 IT-området 
  inte hade beaktats fullt ut. I artikeln påpekades också att vissa av de resonemang som förts i den juridiska doktrinen saknade förankring i in- formationssystemens och kommunikationsvägarnas sätt att fungera samt kunde ge utrymme för myndigheter att förfoga över inkommandepunkten. 
 14  
 De lösningar som riskerade att resul- tera i dels ett begränsat hänsynstagande till den elektroniska miljöns särskilda förutsättningar, dels ett bristande skydd för enskildas rättssäkerhet redovisades som alternativ utifrån 
  
 1. 
  
 en tillgänglighetsprincip;  
 en upptagning anses enligt 2 kap. 6 § jämförd med 3 § TF in- kommen till myndighet när annan har gjort den tillgänglig för myndigheten med tek- niskt hjälpmedel som myndigheten själv utnyttjar för överföring i sådan form att den kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas, 
  
 2. 
  
 en utskriftsprincip;  
 i viss doktrin 
 15  
 hade uttalats att en någorlunda säker ståndpunkt synes vara att ett elektroniskt meddelande kommer in först när en behörig företrädare för myndigheten tar hand om det, t.ex. genom att  göra en utskrift, eller 
  
 13 
  
 En jämförbar situation i fysisk miljö skulle enligt kommentarer i vägledningen kunna vara att en enskild som besöker en myndighet och inte hinner färdigställa sina inlagor och får löfte att lämna kvar sina papper till nästa dag, när den enskilde återkommer och fortsätter sitt arbete. Den omständigheten att en individ förvarar en väska med handlingarna i myndighetens lokaler medför inte att handlingarna anses inkomna i förvaltningsrättslig me- ning. Först senare vidtar användaren åtgärder för att ge in handlingarna och först då kommer de in i förvaltnings- rättslig mening. 
  
 14 
  
 För ingivarna är det emellertid ett självklart rättssäkerhetskrav att myndigheterna inte i enskilda fall ska kunna förfoga över inkommandepunkten genom att t.ex. vänta med att läsa eller skriva ut en elektronisk inlaga och såväl ingivare som myndigheter behöver veta i vilka delar befordran sker på avsändarens respektive mottagarens risk. 
  
 15 
  
 Arnold och Murphy, Förvaltningslagen med kommentarer, 2003, s. 122. 
  
 8 
  
 3. 
  
 en läs- eller omhändertagandeprincip;  
 beträffande  
 e-post 
  hade hävdats att det inte räcker att en handling finns tillgänglig för myndighet i dess hårddisk utan att den också borde ha gjorts tillgänglig för en behörig tjänsteman på datorns bildskärm för att anses inkom- men; se Förvaltningsprocesslagen m.m. En kommentar, 4 u., s. 396). 
 Samtidigt redovisades  
 en förvaringsprincip  
 utifrån ett förslag till nya bestämmelser om inkom- mande handlingar som lagts fram av  
 IT-utredningen 
  i betänkandet Elektronisk dokumenthan- tering (SOU 1996:40). Utredningsförslaget byggde på att den elektroniska handlingen, för att anses inkommen, skulle ha anlänt till myndighetens elektroniska brevlåda, vilken i förslaget kallades myndighetens elektroniska adress. 
 Enligt artikeln Inkommande handlingar – en  
 IT-anpassad 
  tolkning kunde en utskrifts- eller en läs- eller omhändertagandeprincip inte ge tillräckligt skydd för den enskilde, medan en tillgäng- lighetsprincip, så som den elektroniska miljön utvecklats, skulle leda till en alltför vid förvalt- ningsrättslig inkommanderegel; allt som fanns tillgängligt på Internet riskerade att anses som inkommet till myndighet. En förvaringsprincip kunde däremot, enligt artikeln och  
 IT-utred- 
  ningens bedömning, ge en avgränsning som mottagande myndighet inte kunde förfoga över och som inte kunde leda till att en handling blev att anse inkommen redan när ett utkast skap- ats eller vid annan mellanlagring av uppgifter i samband med hjälp och stöd som myndigheter ger i digital miljö. 
 Att digitala data kommuniceras  
 –  
 på annat sätt än via en mottagningsfunktion – i vad som i artikeln kallades en  
 servicefas  
 skulle alltså inte anses leda till inkommande i förvaltningslagens mening; handlingen skulle anses inkommen först när den nått myndighetens mottagnings- funktion. Detta synsätt tillämpas också i fysisk miljö. En handling som en person tar med sig till en myndighet eller upprättar där och visar upp för en handläggare för att få råd om hur den ska fyllas i, men därefter tar med sig från myndighetens lokaler, anses inte inkommen i för- valtningslagens mening redan till följd av att den funnits i myndighetens lokaler. En  
 e-tjänst 
  behöver användas på motsvarande sätt vilket förutsätter att elektronisk kommunikation till (och från) en  
 e-tjänst 
  kan äga rum utan att någon handling anses inkommen. 
 Oklara eller otidsenliga bedömningar kunde enligt artikeln bli kännbara för användare som ska ta tillvara sin rätt och för myndigheter som ska bygga sina webbplatser och  
 e-tjänster 
  så att de blir förenliga med regler om service, inkommande och handläggning av mål och ärenden. 
  
 2.2 
  
 En fortsatt utveckling mot eget utrymme 
  
 I praktiken har det beskrivna synsättet genomförts på bred front inom  
 e-förvaltningen. 
  Det har därigenom ansetts möjligt att tolka och tillämpa gällande rätt, i harmoni med digital infra- strukturs funktionssätt, samtidigt som skyddet för den enskilde har kunnat upprätthållas så att en myndighet inte kan påverka inkommandepunkten, t.ex. genom att senarelägga utskrift eller läsning av en handling som nått ett mottagningsställe hos en myndighet. En viktig komponent har också varit att säkerställa skyddet för den enskilde genom att kvittens sänds så att en ingi- vare genast får veta om en åtgärd för att ge in en handling elektroniskt har lyckats. 
  
 9 
  
 E-delegationen 
  har enligt sina direktiv (dir. 2009:19 s. 10) fått i uppdrag att inventera och vid behov utveckla  
 E-nämndens 
  vägledningar och rapporter inom det aktuella området. 
 16  
 Till följd härav har  
 E-delegationen, 
  dels i en rapport om Direktåtkomst och utlämnande på medium för automatiserad behandling hänvisat till vad som beskrivits som ett  
 serviceläge  
 (jfr den vid not 10 nämnda vägledningen av  
 E-nämnden 
  för hantering av inkommande elektroniska handlingar), dels i den nämnda juridiska vägledningen för verksamhetsutveckling inom  
 e-förvaltningen, 
  be- skrivit sin syn på vad som tidigare kallats ett  
 serviceläge  
 eller en  
 servicefas 
 . 
 Inom ramen för  
 E-delegationens 
  juridiska vägledning för verksamhetsutveckling inom  
 e-för- 
  valtningen har det förtydligandet gjorts att ett  
 förlopp  
 äger rum där service ges åt användaren – det s.k.  
 serviceskedet  
 – samt att detta förlopp tilldrar sig inom en  
 skyddad elektronisk plats  
 – det s.k.  
 egna utrymmet,  
 där användaren ska kunna t.ex. upprätta utkast till handlingar eller annars för egen del behandla uppgifter utan insyn av annan. Vid arbetet med vägledningen för verksam- hetsutveckling framkom att sådana utrymmen numera är bärande komponenter inom i stort sett varje tjänst som en myndighet tillhandahåller åt enskilda i digital miljö. 
  
 E-delegationen 
  har som framgått definierat 
  
 serviceskede  
 som förlopp där (1) service ges av myndighet enligt 4 § förvaltningslagen, 
 (2) ärendehandläggning inte äger rum hos myndigheten, (3) endast den enskilde ges in- syn och (3) handling inte har kommit in till myndigheten enligt 10 § förvaltningslagen, och 
  
 eget utrymme  
 som skyddat förvar hos myndighet som den, enligt 2 kap. 10 § första stycket tryckfrihetsförordningen, tillhandahåller endast som led i teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annans räkning. 
 De bedömningar som myndigheter gett uttryck för i anknytning till  
 e-tjänster 
  och utvecklingen av vägledningar har visat att frågan om inkommande enligt förvaltningslagen numera torde uppfattas som löst genom den redovisade tolkningen av gällande rätt utifrån en förvarings- princip; dvs. att en handling anses inkommen när den har nått myndighetens elektroniska mot- tagningsställe. 
  
 3. 
  
 Lagstiftningsarbetet rörande inkommande enligt förvaltningslagen 
  
 3.1 
  
 En utveckling mot en förvaringsprincip 
  
 Bedömningen att en handling som ges in elektronisk anses inkommen utifrån en förvarings- princip, dvs. när den har nått myndighetens elektroniska mottagningsställe, har också kommit till uttryck i lagstiftningsarbetet. Undantag följer visserligen av särreglering för något special- område som tillkommit innan myndigheterna börjat koppla upp sig mot Internet, t.ex. för tul- len (se bl.a. prop. 1989/90:40 s. 28). Departementschefen fann där att tryckfrihetsförordning- ens regler om inkommande borde utgöra en förebild. Under riksdagsbehandlingen betonade 
  
 16  
 SAMSET- projektet och  
 E-nämnden 
  har dock avvecklats. Den myndighet som övertog dessa uppgifter – Ver- ket för förvaltningsutveckling (VERVA) – har också avvecklats. 
  
 10 
 konstitutionsutskottet dock att det inte var givet att denna lösning kunde användas på andra områden (bet. 1989/90:SkU19, bil. 1 s. 31). 
 När samma fråga kort därefter aktualiserades på skatteområdet, där ett förslag lagts fram om en inkommanderegel som baserats på en förvaringsprincip, fann regeringen inte skäl att införa någon särreglering utan hänvisade till  
 IT-utredningens 
  förslag till särskild reglering i förvalt- ningslagen om när en elektronisk handling ska anses inkommen (prop. 1996/97:100, del 1 s. 462 f.). Regeringen uttalade därvid bl.a. följande: 
 Ett elektroniskt dokument har kommit in till myndigheten på sätt som sägs i förvaltningsla- gen när det kommit in till Riksskatteverket. Enligt regeringens bedömning kan mot bakgrund härav någon särreglering motsvarande den som finns i tullagen inte anses motiverad. Förelig- gande och planerade rutiner för mottagningsfunktionen, bl.a. beträffande loggning av hela fi- ler och kvittenser, gör att det i praktiken inte torde bli svårt att avgöra om och när ett doku- ment skall anses inkommet. Det är i datorbaserade förfaranden möjligt att tidsbestämma olika operationer i ett system. 
 I enlighet med vad som gäller enligt förvaltningslagen bör sändandet av en upptagning ske på avsändarens risk. Ett elektroniskt meddelande som översänts till mottagningsfunktionen i en fil som är behäftad med ett sådant tekniskt fel att meddelandet inte kan tas emot kan inte anses ha kommit in. Genom ett system med kvittenser av mottagna dokument får avsända- ren automatiskt kunskap om att en överföring misslyckats. 
 En förvaringsprincip har alltså ansetts gälla redan inom ramen för en tillämpning av 10 § FL i gällande lydelse. I senare lagstiftningsärenden har visserligen särreglering införts utifrån be- dömningen att 10 § FL vid mera komplexa förhållanden ger mycket lite ledning (prop. 2003/04:40 s. 40 f.) Denna särreglering har emellertid byggt på en förvaringsprincip, efter att problemet uppmärksammats att allt som nås genom en internetuppkoppling kan bli att anse som inkommet vid tillämpningen av en tillgänglighetsprincip. Regeringen uttalade i det sam- manhanget att det, vid den kommunikation mellan användare och myndighet som en självbe- tjäningstjänst innebär, måste anses naturligt att en handling eller uppgift anses inkommen när den enligt registreringen anlänt till en viss bestämd server och att denna server lämpligen kunde betecknas anvisat mottagningsställe. 
 17 
  
 3.2 
  
 Förvaltningslagsutredningen föreslår en förvaringsprincip 
  
 Förvaltningslagsutredningen har i sitt betänkande föreslagit den hjälpregeln för inkommande att en handling som sänts till ett anvisat elektroniskt mottagningsställe ska anses ha kommit in när den har tagits emot där (SOU 2010:29 s. 393). Förslaget framstår närmast som en kodifie- ring av vad som redan anses följa av 10 § FL. 
 Myndigheternas tolkning av 10 § FL utifrån en förvaringsprincip – inte en tillgänglighetsprin- cip, en utskriftsprincip eller en läs- eller omhändertagandeprincip – framstår därmed som för- enlig med gällande rätt. 
  
 17  
 Se även prop. 2005/06:28 s. 38 och prop. 2007/08:158 s. 17 f., där motsvarande bedömningar gjorts för andra förvaltningsområden, samt Förvaltningslagsutredningens redovisning i SOU 2010:29 s. 767 ff. 
  
 11 
  
 4. 
  
 Endast led i teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annan 
  
 Därmed återstår frågan om undantaget enligt 2 kap. 10 § första stycket TF från vad som utgör allmän handling blir tillämpligt när en myndighet tillhandahåller ett eget utrymme åt en använ- dare av en  
 e-tjänst. 
  Där föreskrivs att en handling som förvaras hos en myndighet endast som led i teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annans räkning inte anses som allmän hand- ling hos den myndigheten. I det följande kallas denna regel för outsourcingundantaget. 
 18 
  
 4.1 
  
 Myndigheternas bedömning av bestämmelsen 
  
 Frågan om hur 2 kap. TF bör tolkas med avseende på en användares eget utrymme aktuali- serades redan inom  
 SAMSET-projektet 
  och i  
 E-nämndens 
  vägledning för hantering av in- kommande elektroniska handlingar  
 (e-nämnden 
  05:02; se ovan vid not 10). I den vägledningen förklarades visserligen att frågor om inkommande enligt tryckfrihetsförordningen eller andra frågor om allmänna handlingar inte omfattades av vägledningen, men samtidigt rekommende- rades myndigheterna att inte utforma sina system så att upptagningar i ett serviceskede, innan de nått myndighetens mottagningsfunktion, blir tillgängliga med tekniskt hjälpmedel som myndigheten själv utnyttjar för överföring i sådan form att de kan läsas, avlyssnas eller på an- nat sätt uppfattas (se vägledningen avsnitt 6.2.5). 
 I vägledningen för hantering av inkommande elektroniska handlingar förklarades dessutom att en sådan teknisk begränsning var en förutsättning för att kunna upprätthålla en god offentlig- hetsstruktur på området. En handling anses nämligen  
 förvarad  
 hos myndighet, endast om upp- tagningen är tillgänglig för myndigheten med tekniskt hjälpmedel som myndigheten själv ut- nyttjar för överföring i sådan form att den kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas. I vägledningen antogs alltså att de egna utrymmena skulle utformas så att den myndighet som tillhandahöll ett utrymme, var  
 tekniskt  
 förhindrad att komma åt uppgifter i utrymmet, i läsbar eller annars uppfattbar form. 
 I praktiken har det emellertid visat sig att i vart fall någon på teknikavdelningen hos en myn- dighet som tillhandahåller egna utrymmen åt användare behöver kunna ges åtkomst när det blir nödvändigt för att rätta fel eller att vidta åtgärder som krävs från informationssäkerhets- synpunkt. Till detta kommer att regeringen i ett lagstiftningsärende förklarat att det räcker att det finns en person hos mottagande myndighet, t.ex. på teknikavdelningen, som har tekniska möjligheter att överföra uppgifter, som den mottagande myndigheten har teknisk tillgång till, i sådan form att de kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas, för att sammanställningar 
  
 18  
 Ett annat undantag från vad som enligt 2 kap. TF utgör allmän handling och som tagits i bruk inom de infra- strukturer som snabbt växer fram för  
 e-förvaltningen 
  är det som i 11 § föreskrivs för brev, telegram eller annan sådan handling som har inlämnats till eller upprättats hos myndighet endast för befordran av meddelande. Detta undantag gäller emellertid för den rena befordringen av meddelanden som en myndighet kan utföra inom ramen för t.ex. Mina meddelanden och den elektroniska förmedlingsfunktion vid en gemensam kontaktpunkt som Till- växtverket tillhandahåller enligt 7 § förordningen (2009:1078) om tjänster på den inre marknaden. Skyddet mot insyn i de meddelanden som redan har delats ut i användarens  
 e-brevlåda 
  avses ges genom bestämmelsen i 2 kap. 10 § TF; dvs. genom undantaget för  
 endast  
 teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annans räkning. 
  
 12 
 av sådana uppgifter ska utgöra allmänna handlingar hos den mottagande myndigheten (prop. 2007/08:160 s. 71). 
 Det är alltså i princip tillräckligt att det finns en person hos en myndighet, som kan göra sam- manställningar tillgängliga av uppgifter i egna utrymmen som myndigheten tillhandahåller, för att sammanställningarna ska anses vara allmänna handlingar. Denna fråga har uppmärksam- mats även av  
 E-delegationen, 
  i den nämnda i vägledningen för verksamhetsutveckling, redan genom den hänvisning till 2 kap. 10 § TF som ges i vägledningens definition av  
 eget utrymme.  
 Ett eget utrymme beskrivs dessutom i vägledningen som ett skyddat förvar hos myndighet, som den tillhandahåller endast som led i teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annans räkning – dvs. med en formulering direkt hämtad från outsourcingundantaget. 
 19  
 I vägled- ningen har också noterats (se avsnitt 2.3) att uppgifter normalt blir tekniskt tillgängliga för en myndighet som tillhandahåller egna utrymmen åt användare. I denna del anförs bl.a. följande. 
 Tjänster och funktioner för  
 e-förvaltning 
  bygger i övrigt till betydande del på en tillämpning av undantaget för endast teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annans räkning och att det i praktiken inte är någon annan än innehavaren som får insyn i den nyttoinformation som finns i användarens eget utrymme. 
 Lagmotiven till undantagsbestämmelserna är emellertid skrivna med tanke på annat än it- baserade tjänster och det finns inte någon rättspraxis som avser t.ex. ärendetjänster. Den för hela  
 e-förvaltningen 
  avgörande frågan om vad som innefattas i endast teknisk bearbetning el- ler lagring respektive endast befordran av meddelande är därför delvis svår att bedöma. Om  
 it-arkitekturen 
  och de ändamål för vilka den används utformas felaktigt, och om uppgifterna inte är sekretessbelagda, finns det alltså en risk för att uppgifter och handlingar som använ- dare ser som sina egna, utan att andra ska ha rätt att ta del av dem, blir allmänna och offent- liga handlingar. 
 En myndighet som tillhandahåller en funktion som bygger på något av dessa undantag bör vidta särskilda åtgärder för att säkerställa att handlingarna inte finns tillgängliga vid myndig- heten för annat ändamål än vad som anges i berörd undantagsbestämmelse; dvs. att de an- vänds endast för teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annans räkning eller brukas endast för befordran av meddelande. 
 Av vägledningen framgår alltså att särskilda åtgärder bör vidtas för att säkerställa att handling- ar inte finns tillgängliga vid myndigheten för annat än teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annans räkning. Vilka dessa åtgärder skulle vara eller på vilket sätt hänsyn skulle behöva tas till rekvisitet endast för att outsourcingundantaget ska bli tillämpligt framgår emellertid inte. I vägledningen sägs också följande: 
 Denna rättsliga modellösning för ärendetjänster innebär att utkast och andra handlingar som en användare upprättar eller annars hanterar i sitt eget utrymme inte anses inkomna till den myndighet som tillhandahåller ärendetjänsten. Handlingarna blir enligt 10 § FL inte inkomna förrän de har nått myndighetens elektroniska mottagningsställe och  
 it-arkitekturen 
  och de 
  
 19  
 I den nämnda rapporten om Direktåtkomst och utlämnande på medium för automatiserad behandling har E- delegationen presenterat en juridisk modell för  
 on-lineliknande 
  utlämnanden som enligt delegationens bedöm- ning inte för med sig det överskott av allmänna handlingar hos mottagande myndighet som direktåtkomst an- ses leda till. I rapporten är det alltså fråga om en bedömning av om en handling anses vara tillgänglig i den me- ning som avses i 2 kap. 3 eller 6 § TF, inte en bedömning av undantaget enligt 2 kap. 10 § första stycket TF. 
  
 13 
 ändamål för vilka den används är utformade i enlighet med 2 kap. 10 § TF så att uppgifter finns i användarens eget utrymme, endast som led i teknisk bearbetning eller teknisk lagring för användarens räkning. En teknisk möjlighet för den myndighet som tillhandahåller ut- rymmet, att komma åt en handling där, ska därmed inte leda till att handlingar i det egna ut- rymmet blir allmänna. 
 Frågan är om  
 E-delegationens 
  tolkning vinner stöd av lagmotiv, rättspraxis eller annars av om- ständigheter som begränsar den rättsliga risken vid användning av egna utrymmen i  
 e-tjänster. 
  
 4.2 
  
 Bestämmelsen och dess utformning 
  
 4.2.1 
  
 För annans räkning 
  
 Det är knappast kontroversiellt att en myndighet som tillhandahåller ett eget utrymme åt en användare anses förvara de handlingar som finns i utrymmet  
 som led i teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annans räkning 
 . Av 2 kap. 10 § första stycket TF följer emellertid att outsour- cingundantaget blir tillämpligt bara om den tekniska bearbetningen och den tekniska lagringen sker  
 endast  
 för annans räkning. 
 Frågan är hur denna avgränsning ska förstås när en myndighet tillhandahåller ett eget utrymme för handlingar som myndighetens vanliga befattningshavare inte får ta del av eller annars an- vända och som skyddas även mot insyn från teknikansvariga o.l. genom särskilda regler, som innebär att det kan bli att bedöma som dataintrång om någon hos myndigheten bereder sig tillgång till en uppgift där, för annat ändamål än att rätta till ett tekniskt fel eller vidta en åtgärd som krävs av informationssäkerhetsskäl. Den myndighet som tillhandahåller ett sådant utrym- me kan i praktiken inte veta vilka uppgifter som behandlas där. Detta är som framgått en närmast självklar förutsättning för enskilda för att de ska använda sig av en sådan funktion. 
  
 4.2.2 
  
 En rättslig begränsning? 
  
 En tanke skulle här kunna vara att föreskriva en rättslig begränsning enligt 2 kap. 3 § tredje stycket TF så att handlingar i ett eget utrymme inte blir att anse som förvarade hos myndig- heten. En sådan begränsning gäller emellertid endast för  
 sammanställning  
 av uppgifter ur en upptagning för automatiserad behandling, inte för s.k. färdiga elektroniska handlingar, t.ex. ut- kast till inlagor. 
 Egna utrymmen tillhandahålls dock normalt för färdiga elektroniska handlingar, inte samman- ställningar. En rättslig begränsning gäller dessutom endast om sammanställningen  
 innehåller per- sonuppgifter,  
 inte för t.ex. en skrift med endast uppgifter om juridiska personer. Ofta tillhanda- hålls emellertid egna utrymmen för juridiska personer. Därmed återstår en tillämpning av 
 2 kap. 10 § första stycket TF eller en sekretessreglering. 
  
 4.2.3 
  
 Endast teknisk bearbetning eller lagring för annan av handling 
  
 För att outsourcingundantaget ska bli tillämpligt är det som framgått avgörande vad som kan anses utgöra endast teknisk bearbetning eller lagring för annans räkning. Begränsas bedöm- ningen till de ändamål för vilka handlingar behandlas  
 i det egna utrymmet  
 sker förvaringen  
 endast 
  
 14 
 som led i teknisk bearbetning eller lagring för innehavaren av utrymmet. Det är först när en handling har lämnat det egna utrymmet (i praktiken kommit till myndighetens mottagnings- ställe för sådana inkommande handlingar – eftersom överföringarna dit sker sekundsnabbt) som lagring och bearbetning sker för annat ändamål – nämligen för myndighetens ärende- handläggning. 
 Detta kan jämföras med att en myndighet t.ex. hyr ut en lokal i samma hus som myndighetens lokaler. Att myndighetens vaktmästare kan bereda sig tillgång till lokalen med en huvudnyckel, t.ex. om det skulle uppstå ett vattenläckage i huset, medför inte att handlingar som upprättas i lokalen ses som allmänna handlingar hos myndigheten. Denna åtkomstmöjlighet utgör endast en del av hyresförhållandet. När tryckfrihetsförordningen anpassades för digital miljö fanns inte en tanke på att utvecklingen kunde leda till att myndigheter skulle behöva tillhandahålla virtuella utrymmen för att enskilda ska kunna producera utkast inför ingivning till myndighet. 
 Det kan också hävdas att det redan av ordalydelsen i 2 kap. 10 § första stycket TF följer att en handling som aldrig blir ingiven men finns i ett eget utrymme förvaras där  
 endast  
 som led i tek- nisk bearbetning eller teknisk lagring för annans räkning. Bestämmelsen gäller nämligen för  
 handling  
 som förvaras hos myndighet. Olika förstadier och utkast till t.ex. en inlaga utarbetas stegvis och huvuddelen av dem ges aldrig in till myndigheten i förvaltningslagens mening. Myndigheten får inte heller bereda sig tillgång till de utkast eller den information i övrigt som finns i en användares eget utrymme. Myndigheten ska endast handha den tekniska plattformen och den drift- och säkerhetsrelaterade information som krävs för att tillhandahålla tjänsten. 
  
 4.2.4 
  
 Särskilt om inkommande 
  
 Det kan därmed övervägas om det är förenligt med ordalydelsen i 2 kap. 6 § första stycket andra meningen TF att hävda att de olika förstadier och utkast som stegvis utarbetas i egna ut- rymmen, men som aldrig ges in till myndighetens elektroniska mottagningsställe, kan anses vara inkomna i tryckfrihetsförordningens mening. En förutsättning för att en elektronisk handling ska anses inkommen enligt 2 kap. 6 § första stycket andra meningen TF är att  
 annan  
 har gjort den tillgänglig för myndigheten – på sätt som anges i 3 § andra stycket. 
 De bärande tankar som ligger bakom utformningen av regleringen i Tryckfrihetsförordningen av när en elektronisk handling ska anses inkommen tar också utgångspunkt i en grundläggande princip om att allmänhetens tillgång till handlingar ska motsvara den information som myn- digheterna själva förfogar över. Även om ett sådant förfoganderekvisit inte kommer till direkt uttryck i lagtexten, kan det ändå sägas att myndighetens tillgång till informationen för sitt eget bruk har varit en bärande tanke bakom lagtextens utformning (prop. 1975:160 s. 86 f.). 
 Hela utformningen och ändamålet med det egna utrymmet bygger på att det är någon annan än myndigheten som ska göra upptagningen tillgänglig i läsbar eller annars uppfattbar form för myndigheten. Myndigheten ska ta del av upptagningen först när den har nått myndighetens elektroniska mottagningsställe. Förvaringen i det egna utrymmet avses ske endast som led i teknisk bearbetning eller teknisk lagring för innehavarens räkning. Är detta synsätt riktigt får detsamma anses gälla enligt 6 § första stycket andra meningen för handling som ska ges in, till 
  
 15 
 dess den har sänts till angivet mottagningsställe. Först då gör annan – dvs. ingivaren – en handling tillgänglig för myndigheten genom att välja att ge in den till myndigheten. Det kan framhållas att den kopia av handlingen som eventuellt behålls i användarens eget utrymme fortfarande måste anses vara en icke allmän handling precis som de kopior av till myndigheter ingivna handlingar som enskilda annars sparar för sin egen skull t.ex. på papper. 
 De funktioner för egna utrymmen som myndigheter tillhandahåller syftar till en fungerande e- förvaltning. Anses annan ha gjort de handlingar, som finns endast i egna utrymmen, till- gängliga för myndighet på sätt som anges i 2 kap. 3 § andra stycket och 6 § första stycket TF, återstår outsourcingundantaget enligt 2 kap. 10 § första stycket TF. 
  
 4.2.5 
  
 Närmare om endast för annans räkning 
  
 Frågan blir då under vilka förutsättningar förvaring i ett eget utrymme kan anses ske  
 endast  
 för annan än myndighetens räkning. Skulle förvaring av handling kunna anses ske för myndighet- ens räkning trots att myndigheten inte får ha åtkomst till det egna utrymmet och att hand- lingen inte har avsänts därifrån – t.ex. till ett elektroniskt mottagningsställe? 
 Eftersom utgångspunkten enligt 2 kap. 10 § första stycket TF är handling som förvaras får utgångspunkten för bedömningen sannolikt anses vara huruvida  
 den enskilda handlingen  
 förvaras på det sätt som anges i bestämmelsen – nämligen endast som led i teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annans räkning – och dessa rekvisit synes vara uppfyllda så länge en hand- ling som hanteras i utrymmet inte har sänts iväg därifrån. Ett annat synsätt – att se hela det egna utrymmet eller hela myndighetens verksamhet i ett sammanhang och att hävda att undan- taget inte kan tillämpas för att det finns ett bakomliggande intresse hos myndigheten att hante- ringen i utrymmet ska vara till nytta för myndighetens egen verksamhet – torde få till konse- kvens att den omfattande utkontraktering som myndigheter idag ägnar sig åt skulle leda till allmänna handlingar eftersom det från ett slags helhetsperspektiv finns kopplingar till myndig- hetens egen verksamhet. 
  
 4.3 
  
 Lagmotiv och rättspraxis 
  
 Departementschefen anförde att offentlighetsprincipen inte kräver att allmänheten ska ha till- gång till en upptagning hos myndighet som endast tar teknisk befattning med den. Han före- slog därför ett undantag från offentlighet hos myndighet som endast har en teknisk uppgift i sammanhanget och att detta undantag skulle gälla även om myndigheten som ett led i den tek- niska bearbetningen för annans räkning hade lov att överföra upptagningen i läsbar form. Un- dantaget föreslogs dessutom gälla även om den tekniska bearbetningen utfördes för en en- skilds räkning. Information som kan hämtas från sådana upptagningar kunde enligt departe- mentschefen inte rimligen sägas ingå i de allmänna organens informationstillgångar. Av för- fattningskommentaren framgick dessutom att förslaget till 10 § hade motiverats av att en myndighet som förvarar en upptagning, endast för teknisk bearbetning eller lagring, inte torde förfoga över upptagningen på sätt som enligt Offentlighets- och sekretesslagstiftningskommit- téns (OSK) förslag varit en förutsättning för att en upptagning skulle bli allmän handling (prop. 1975/76:160 s. 87 och s. 171 och SOU 1975:22). 
  
 16 
 Återgivna uttalanden passar väl in även på de tekniska uppgifter som numera utförs av myn- digheter som tillhandahåller egna utrymmen åt enskilda. 
 Därmed återstår vad som kan utgöra sådan i teknisk bearbetning eller teknisk lagring för vil- ken bestämmelsen i 10 § ska gälla. I specialmotiveringen till 10 § hänvisades beträffande inne- börden i teknisk bearbetning till vad som anförts i specialmotiveringen till 6 §. Där gjorda utta- landen var starkt präglade av  
 1970-talets 
  teknikanvändning genom att där endast nämns data- central som överför handling till maskinläsbart medium, maskinskrivet manuskript som sänds till datacentral för överföring av texten till magnetband, manuskript som överlämnas för tryck- ning eller kopiering samt sådana åtgärder som redigering av ljudupptagningar på magnetband, överföringar av sådana upptagningar till grammofonskiva och framkallning av fotografiskt material. Beträffande vad som avsågs med teknisk lagring hänvisade departementschefen end- ast till sådana former av lagring som kräver särskilda tekniska anordningar, t.ex. lagring av in- formation i skivminne eller på magnetband (prop. 1975/76:160 s. 87, 137 och 171). 
 De beskrivningar som gavs i denna del är av helt annan karaktär än, inte bara vad som tekniskt utförs av myndigheter som tillhandahåller egna utrymmen, utan även av helt annan karaktär än det stöd som myndigheter idag ger i form av outsourcing eller liknande, under åberopande av undantaget i 2 kap. 10 § första stycket TF. Att bestämmelsen i 10 § första stycket numera till- lämpas på helt andra former av teknisk bearbetning och teknisk lagring än dem som beskrivits i lagmotiven har också kommit till uttryck i rättspraxis där ekonomi- och redovisningssystem som tillhandahålls av myndighet åt andra myndigheter setts som led i teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annans räkning och inte som allmän handling hos den myndighet som till- handahållit dessa funktioner (RÅ 1994 ref. 64). Ett webbaserat arbetsskadesystem, som prö- vats från offentlighetssynpunkt av Högsta förvaltningsdomstolen, ansågs visserligen inte vara omfattat av undantaget i 2 kap. 10 § första stycket TF, men de skäl som angavs var att bear- betning och lagring ägde rum även för myndighetens  
 egen  
 räkning genom att myndigheten ut- arbetade statistik och arbetsmiljörapporter med stöd av det tekniskt bearbetade och lagrade materialet (HFD 2011 ref. 52). Därmed är vi inne på den fråga som är relevant för bedöm- ningen av sådana egna utrymmen som myndigheter tillhandahåller i anknytning till  
 e-tjänster. 
  
 Högsta förvaltningsdomstolen undvek att, för de fall där behandlingar skedde endast för an- nans räkning, bedöma det nämnda webbaserade arbetsskadesystemet, genom att i domskälen ange att  
 i vart fall  
 den beskrivna användningen (statistikframställning och arbetsmiljörapporte- ring) inte var hänförlig till sådan teknisk bearbetning eller teknisk lagring som avses i 2 kap. 
 10 § TF. Att det ska vara fråga om teknisk bearbetning eller lagring för  
 annans  
 räkning har också ansetts utesluta att 2 kap. 10 § första stycket TF skulle vara tillämplig på arkivmyndig- heters material (prop. 1979/80:2 s 272). Bakom detta torde ligga att arkivmyndigheten tar hand om och arkiverar materialet för egen räkning. 
 Frågan om vad som är utmärkande för verksamhet som beskrivs som  
 endast teknisk bearbetning eller lagring  
 aktualiseras också vid tillämpningen av offentlighets- och sekretesslagen (2009:400; OSL). Enligt 40 kap. 5 § OSL gäller sekretess i verksamhet för  
 enbart teknisk bearbetning eller lag- ring  
 för någon annans räkning. Verksamheten – teknisk bearbetning eller teknisk lagring – är 
  
 17 
 densamma som beskrivs i 2 kap 6 § tredje stycket och 10 § TF. Detta skydd för uppgifter som är föremål för teknisk bearbetning eller lagring har tillkommit mot bakgrund av att offentlig- hetsprincipen inte ansetts kräva att allmänheten ska ha tillgång till en upptagning hos myndig- het som endast tar teknisk befattning med den. Här avses alltså endast teknisk bearbetning eller lagring av handlingen. I motiven till den tidigare i sekretesslagen gällande motsvarigheten till 40 kap 5 § OSL har anförts att det inte vore godtagbart att sekretess skulle saknas inom en datacentral med ställning av myndighet för uppgifter som bearbetas eller lagras för enskild kunds räkning (prop. 1979/80:2 s 272). 
  
 4.4 
  
 Bedömning 
  
 Den prövning som ska göras vid en framställning hos en myndighet, om att få material som finns i ett eget utrymme utlämnat med stöd av 2 kap. TF, tar inte sikte på själva utrymmet utan på den  
 handling  
 som begärs utlämnad. Frågan är om handlingen förvaras endast som led i så- dan teknisk lagring eller teknisk bearbetning som avses i 10 §. Lagmotiv och praxis är kortfat- tade. Av de uttalanden som departementschefen gjorde vid bestämmelsens tillkomst framgår emellertid att en myndighets rätt att förfoga över handlingen setts som avgörande och att en teknisk möjlighet för myndigheten att göra handlingen tillgänglig i läs- eller annars uppfattbar form inte ska utgöra hinder mot undantagets tillämpning. 
 Av rättspraxis framgår vidare att handling ansetts vara allmän hos myndighet som inte bara ut- fört teknisk bearbetning och teknisk lagring för annans räkning utan samtidigt för egen del förfogat över handlingarna för statistikframställning och arbetsmiljörapportering. Motsatsen har i praxis ansetts gälla för en myndighet som tillhandahållit ekonomi- och redovisningssy- stem som en avgiftsbelagd servicetjänst utan att förfoga över materialet. Vid denna bedöm- ning fördes inget resonemang om huruvida en avsikt kunde finnas att senare ge in någon av handlingarna till myndigheten och om detta skulle ha kunnat påverka utgången. Den avgö- rande skillnaden har således att göra med myndighetens rätt för att förfoga över handlingen som en del av sina informationstillgångar. I det sammanhanget är det naturligt att om grunden för att handlingen förvaras hos myndigheten är ett uppdrag från en enskild som är begränsat till förvaring, handlingen inte kan anses ingå i myndighetens egen information. Är däremot grunden för förvaringen hos myndigheten delvis också en självständig rätt för myndigheten att använda informationen blir situationen en annan. Det som utmärker enbart teknisk förvaring kan sägas vara myndighetens osjälvständiga befattning med handlingen till följd av uppdrag. 
 En myndighet som tillhandahåller eget utrymme åt användare får på motsvarande sätt inte för egen del förfoga över en handling som förvaras där. En särskilt strikt reglering brukar dessu- tom införas för att helt utesluta åtkomst i läs- eller annars uppfattbar form, för den myndig- hets befattningshavare som tillhandahåller det egna utrymmet, med undantag för nödvändiga åtgärder för att rätta tekniska fel och åtgärda säkerhetsbrister. Utgångspunkten för en pröv- ning av om en handling som begärs utlämnad omfattas av outsourcingundantaget torde dessu- tom vara handlingens status vid tiden för begäran om utlämnande; dvs. om den myndighet där den förvaras får förfoga över handlingen vid den tidpunkten. Vi har inte funnit stöd för att 
  
 18 
 outsourcingundantaget istället skulle bedömas utifrån någon slags prognos om t.ex. ett visst utkast i ett eget utrymme sedermera kan komma att ges in eller inte. 
 Vid sådana förhållanden får en handling som myndighet förvarar åt en användare i dennes eget utrymme hos myndigheten anses vara omfattad av outsourcingundantaget. När använda- ren är färdig med en handling och har sänt den till myndigheten blir den handling som kom- mit in till myndigheten dock förvarad hos myndigheten så att myndigheten får förfoga över informationen i den för egen del. Handlingen blir därmed allmän. 
 Det förekommer också att handlingar sänds, av en annan myndighet än den som tillhandahål- ler det egna utrymmet eller av en annan enskild, till en användares eget utrymme. Även i ett sådant fall förvaras det som hamnat i användarens eget utrymme 
 20  
 endast som led i teknisk be- arbetning eller teknisk lagring för innehavarens räkning eftersom den myndighet som tillhan- dahåller utrymmet inte får förfoga över de handlingar som finns där. Detsamma torde gälla när en myndighet lämnar ut uppgifter till en användares ett eget utrymme för att underlätta ar- betet med att upprätta en inlaga. De uppgifter som lämnas ut kommer att ingå i en handling som myndigheten expedierar till användaren vilket innebär att uppgifterna, sådana de skicka- des till användaren, kommer att ingå i en allmän handling. Uppgifterna utgör således allmän handling i myndighetens eget verksamhetssystem, där myndigheten förfogar över uppgifterna. Den som begär ut en handling med stöd av 2 kap. TF har inte rätt att kräva att handlingen ska vara hämtat från någon viss digital lagringsplats. Det exemplar som tas emot av användaren är dock i enlighet med vad som framgått ovan inte allmänt i sig eftersom myndigheten lagrar det som finns i det egna utrymmet endast för den enskildes räkning. Användarens eget utrymme är i den situationen med andra ord inte en del av myndighetens informationstillgångar utan av den enskildes. Detta är syftet med att inneha en  
 e-brevlåda 
  hos en myndighet nämligen att meddelanden till den enskilde kan adresseras dit. 
 Skulle myndigheten ha gallrat den handling som efterfrågas i sitt verksamhetssystem kunde det emellertid vara så att ett exemplar av handlingen finns kvar i en användares eget utrymme hos myndigheten och att det skulle finnas någon på myndighetens teknikavdelning som med ru- tinbetonade åtgärder kan komma åt handlingen. Om ett sådant tekniskt verktyg skulle finnas – trots en reglering som förbjuder åtkomst – föreligger sannolikt inte annat än i undantagsfall en sådan rättslig begränsning som avses i 2 kap. 3 § tredje stycket TF (jfr avsnitt 4.2.2). Myndig- heten har emellertid, på samma sätt som redovisats ovan, inte heller i denna situation någon rätt att förfoga över de handlingar som finns i en användares eget utrymme och informationen kan så som uttalats i lagmotiven inte rimligen sägas ingå i de allmänna organens informations- tillgångar. Det avgörande torde vara den osjälvständiga befattning med handlingarna som den myndighet som tillhandahåller utrymmet har i förhållande till sin uppdragsgivare. 
  
 20  
 Jfr beträffande befordringen dit 2 kap. 11 § första stycket 1 TF. 
  
 19 
  
 5. 
  
 Sekretess för eget utrymme 
  
 5.1 
  
 Behovet 
  
 Det finns trots den redovisade bedömningen kvar en viss rättslig osäkerhet kring hur egna ut- rymmen kan komma att bedömas vid en rättslig prövning av en begäran om att få ut en hand- ling. 
 21  
 Denna osäkerhet är inte enkel att förena med den centrala roll användares egna utrym- men har kommit att spela inom  
 e-förvaltningen. 
  Det finns därför skäl att överväga om det – i avvaktan på en framtida översyn av 2 kap. TF – skulle vara möjligt att införa regler om sekre- tess för uppgifter i eget utrymme. 
 En sådan reglering kan också behövas för det fall att en befattningshavare i något undantags- fall skulle få reda på en uppgift som finns i ett eget utrymme, t.ex. i samband med rättelse av ett fel i systemet eller en åtgärd som varit nödvändig av informationssäkerhetsskäl. Förbud behövs här mot att röja uppgiften, vare sig detta sker muntligen, genom utlämnande av hand- ling eller på något annat sätt. Det finns således – oberoende av hur 2 kap. 10 § TF ska tolkas – behov av en regel om tystnadsplikt för befattningshavare hos myndighet som tillhandahåller egna utrymmen. 
  
 5.2 
  
 Regleringen 
  
 5.2.1 
  
 Det skydd som svarar mot 2 kap. 10 § TF räcker inte 
  
 I 40 kap. 5 § OSL föreskrivs visserligen om tystnadsplikt i verksamhet för  
 enbart  
 teknisk bear- betning eller teknisk lagring för någon annans räkning (jfr 2 kap. 10 § TF). Under förutsättning att sådan verksamhet anses föreligga är emellertid skyddet begränsat till  
 personuppgifter  
 som av- ses i personuppgiftslagen samt till uppgift om en enskilds  
 personliga eller ekonomiska förhållanden.  
 Det bör framhållas att sekretessen enligt denna bestämmelse är absolut och att meddelarfrihet inte gäller. Inom det område som träffas av sekretessen gäller alltså ett starkt skydd mot insyn. 
 Bestämmelsen gäller emellertid bara  
 personuppgifter  
 såsom det begreppet definieras i personupp- giftslagen. Således erbjuder bestämmelsen ingen sekretessreglering överhuvudtaget för uppgif- ter som rör juridiska personer. Bestämmelsen hade sin motsvarighet i 9 kap. 7 § sekretesslagen (1980:100). Även där gällde regleringen, efter ändringar i samband med personuppgiftslagens införande, endast för personuppgifter. Dessförinnan omfattade sekretessen emellertid  
 personre- gister  
 enligt datalagen och ett sådant register kunde enligt datalagen innehålla också uppgifter om juridiska personer. Enligt 1 § datalagen menades med personregister register, förteckning eller andra anteckningar som föres med hjälp av automatisk databehandling och som innehål- 
  
 21  
 Se Informationshanteringsutredningens delbetänkande (SOU 2012:90) Överskottsinformation vid direktåt- komst, s. 37. Många hade förväntat sig att Informationshanteringsutredningen skulle lägga fram sådana förslag till författningsändringar att det inte längre skulle finnas någon risk för en tolkning som medför att handlingar i en användares eget utrymme anses vara allmänna. Några förslag till ändringar i tryckfrihetsförordningen har dock inte lagts fram. Istället har en analys gjorts av de komplikationer som regleringen för med sig, en analys som i praktiken ytterligare accentuerat de gränsdragningssvårigheter som dagens författningstekniska konstruktioner i 2 kap. TF har kommit att föra med sig för  
 e-förvaltningen. 
  
 20 
 ler personuppgift som kan hänföras till den som avses med uppgiften. Det kan konstateras att denna definition träffade alla former av strukturerade behandlingar som innehöll uppgifter om enskilda personer. Eftersom även bolag omfattas av definitionen enskild i sekretesslagen medgav bestämmelsen i sin ursprungliga lydelse ett skydd som omfattade även uppgifter om juridiska personer – så snart uppgifterna förekom i ett register tillsammans med personuppgif- ter. Den inskränkning i tystnadsplikten som synes ha blivit följden av vad som i lagmotiven beskrevs som endast en redaktionell ändring synes inte ha uppmärksammats. Med nuvarande lydelse kommer bestämmelsen, till följd av hänvisningen till personuppgiftslagen, endast att omfatta personuppgifter som sådana. Detta gäller i och för sig oavsett om de förekommer i register eller utanför ett register. I sakligt hänseende kommer dock per definition rena uppgif- ter om juridiska personer att hamna utanför det sekretessreglerade området. 
 När sekretesslagen infördes 1980 utfördes så gott som samtliga behandlingar hos myndigheter med hjälp av ADB i form av register. Dessa register innehålla vissa på förhand definierade fak- tauppgifter om enskilda. Som exempel kan nämnas ersättningsnivåer, inkomster, adress och fattade beslut. Någon digital behandling av uppgifter i löpande text förekom knappast. Det var istället så att domar, beslut o.l. skrevs på skrivmaskin och att meddelanden expedierades i brevform med vanlig post. Den som ville kontakta myndigheten skriftligen fick skriva brev. Vid muntlig kommunikation förde tjänstemannen tjänsteanteckningar i någon pappersjournal eller direkt på en aktkappa. Inom förvaltningsmyndigheter förekom vanligen att enklare beslut sattes upp i form av s.k. tergalresolution, dvs. att beslut tecknas på den handling som innehål- ler ansökan. 
 Efter det att sekretesslagen infördes har utvecklingen gått snabbt. Idag sker så gått som all be- handling av uppgifter om enskilda i digital miljö. Myndigheterna kommunicerar också vanligt- vis elektroniskt med enskilda. Information finns ofta på myndigheternas webbplatser och nära nog alla myndigheter erbjuder ärendetjänster. Myndigheter använder numera dessutom i bety- dande omfattning digitaliserad akthantering där beslut, skrivelser och andra handlingar samlas digitalt. Detta gäller även för tjänsteanteckningar. Det säger sig själv att behovet av integritets- skydd i denna miljö inte kan begränsas till den information som råkar befinna sig i vad som kan kallas ett register. 
 När sekretesslagen infördes uttalades det i förarbetena (prop. 1979/80:2 s 272) följande apropå sekretess för registerbehandlingar: 
 Också i fråga om  
 andra  
 myndigheter än datainspektionen finns behov av sekretessbestämmelser i samband med personregistrering med hjälp av ADB. Någon regel som generellt skulle föreskriva sek- retess för personuppgifter i dataregister kan dock naturligen inte införas. En sådan bestämmelse skulle ju på viktiga områden försätta offentlighetsprincipen ur spel. 
 I 13 § första stycket datalagen föreskrivs att registeransvarig eller annan som har tagit befattning med personregister inte obehörigen får yppa vad han till följd härav har fått veta om enskilds person- liga förhållanden. Regeln är i och för sig tillämplig också på myndighet. Den har därvid dock den be- gränsningen att tystnadsplikten inte kan anses sträcka sig längre än de inskränkningar som gäller i fråga om rätten att skriftligen lämna ut uppgift ur registret. Detta innebär med andra ord att tystnadsplikten inte gäller registeruppgift som ingår i en offentlig  
 ADB-upptagning. 
  
 Det finns skäl att på ett begränsat område införa en sekretessbestämmelse i den nya sekretessla- gen som kan sägas i viss mån svara mot den berörda bestämmelsen i datalagen. Sålunda är det inte 
  
 21 
 godtagbart att sekretess skulle saknas inom en datacentral med ställning av myndighet, för personupp- gifter i sådant personregister som bearbetas eller lagras för enskild kunds räkning. För bearbetning och förvaring av myndighets  
 ADB-register 
  är behovet av särskild sekretess inte lika framträdande, ef- tersom ofta en för det berörda förvaltningsområdet gällande sekretessbestämmelse skulle bli tillämplig. Tillräcklig anledning att skilja mellan bearbetning m.m. för enskilds och för myndighets räkning synes dock inte föreligga. Det kan inte heller vara ändamålsenligt att personal som har rent tekniska uppgif- ter skall behöva tillämpa olika sekretessbestämmelser för skilda delar av sitt arbetsmaterial. 
 Med hänvisning till det anförda har i promemorian föreslagits att sekretess skall gälla i myndig- hets verksamhet som endast avser teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annans räkning, för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden. Sekretessen har föreslagits bli absolut, d.v.s. något skaderekvisit ställs inte upp som villkor för sekretessen. Förslaget har inte mött några in- vändningar under remissbehandlingen. Bestämmelsen i förevarande paragraf överensstämmer med promemorieförslaget. 
 Det kan konstateras att ett behov av integritetsskydd för tekniska behandlingar och bearbet- ningar ansågs finnas oavsett om detta rörde personuppgifter eller en blandning av personupp- gifter och uppgifter om juridiska personer. Ett bärande skäl bakom denna sekretess har up- penbarligen varit att den personal som biträder vid bearbetningen eller lagringen inte ska be- höva tillämpa de skiftande sekretessregler som kan gälla hos de olika myndigheter där uppgif- terna hör hemma. Att sekretessen inte omfattade annat än personregister beror naturligen på att några andra digitala behandlingar inte förekom då. Det förtjänar vidare att framhållas att lagstiftaren, i samband med antagande av 1980 års sekretesslag, har valt att införa bestämmel- sen i dåvarande 9 kap 7 § efter en analys av behovet av  
 skydd för personuppgiftsbehandling med ADB 
 . Det är mot den bakgrunden som citerade uttalanden i förarbeten om att det inte var ak- tuellt att generellt sekretessbelägga personuppgifter i dataregister bör förstås. Den avvägning mellan behovet av sekretesskydd och offentlighetsintresset som låg bakom bestämmelsen framstår med andra ord inte längre som heltäckande med beaktande av den  
 it-användning 
  som är vanlig idag. 
 Som bestämmelsen är utformad ger den inte längre ett adekvat skydd i samband med teknisk bearbetning och lagring för annans räkning, i vart fall inte när myndigheter tillhandahåller egna utrymmen för att enskilda ska kunna använda ärendetjänster. 
  
 5.2.2 
  
 Andra regler om sekretess räcker inte heller 
  
 Även andra bestämmelser i offentlighets- och sekretesslagen kan bli tillämpliga på uppgifter i ett eget utrymme men ofta finns begränsningar till uppgifter i t.ex. vissa ärenden eller i viss verksamhet. Det är osäkert om denna sekretessreglering kan anses tillämplig redan innan nå- got sådant ärende har anhängiggjorts eller myndighetens egen verksamhet av angiven art in- letts. Här finns inte utrymme för en närmare sådan analys. 
 Det finns också regler om sekretess för uppgifter som hanteras inom ramen för ett  
 uppdrag  
 som bygger på  
 förutsättningen att uppgifterna inte röjs 
 . 
 I 29 kap. OSL ges regler om sekretess för allmän samfärdsel, för 
  
 postförsändelse  
 (1 §), hos bl.a. myndighet som bedriver postverksamhet för uppgift om en särskild postförsändelse, 
  
 elektroniskt meddelande  
 (2 §), hos en myndighet som tillhandahåller ett elektroniskt kom- munikationsnät eller en elektronisk kommunikationstjänst för uppgift om innehållet i 
  
 22 
 ett elektroniskt meddelande eller annan uppgift som angår ett särskilt elektroniskt meddelande, och 
  
 annan samfärdsel  
 (3 §), hos myndighet som handhar allmän samfärdsel för sådan uppgift om en enskilds förbindelse med samfärdselverksamheten. 
 Sekretessen för postförsändelser gäller dock endast för traditionell papperspost och skyddet för elektroniska meddelanden gäller endast hos en myndighet som tillhandahåller ett elektro- niskt kommunikationsnät eller en elektronisk kommunikationstjänst. En myndighet som till- handahåller ett eget utrymme tillhandahåller emellertid inte därigenom en sådan elektronisk kommunikationstjänst som omfattas av sekretessregleringen för elektroniskt meddelande. 
 I detta sammanhang bör också nämnas att sekretess enligt 40 kap. 2 § OSL gäller i notarius publicus verksamhet som följer av lag eller annan författning för uppgift som det  
 kan antas att den rättssökande har förutsatt ska bli behandlad förtroligt  
 och att sekretess enligt 40 kap. 4 § OSL gäl- ler för personal i en myndighets  
 telefonväxel  
 för uppgift som har inhämtats vid tjänstgöringen och som avser telefonsamtal till eller från någon annan person hos myndigheten. 
 Avsikten är i dessa fall att säkerställa att material som avsändare och mottagare utgått från ska behandlas förtroligt inte blir allmänna och offentliga handlingar; uppdrag har lämnats och tjänster använts under förutsättning att uppgifter och handlingar inte röjs. 
 Det specifika för den form av eget utrymme hos en myndighet som diskuteras här är att den enskilde väljer att lämna ett uppdrag till en myndighet att för den enskildes räkning lagra och bearbeta information elektroniskt. Det är alltså fråga om ett uppdrag som lika gärna hade kun- nat lämnas till ett företag utanför myndighetsområdet. Informationen är vidare av privat natur eftersom den enskilde förvarar den i det egna utrymmet enbart för sin egen räkning och inte för användning av någon myndighet. Det förhållandet att sådana egna utrymmen också kan förenkla myndigheternas arbete förändrar inte syftet med det egna utrymmet. Syftet är endast att bereda den enskilde en egen elektronisk plats att förvara viss information på och där in- formation också kan tas emot och lämnas vidare. Skulle den information som den enskilde förvarar i sitt eget utrymme anses bli offentlig, skulle sannolikt de flesta välja att inte anlita denna typ av tjänst. 
  
 5.2.3 
  
 Uppdragssekretess 
  
 I 31 kap 12 § OSL föreskrivs om sekretess i samband med uppdragsverksamhet som myndig- heter kan bedriva för enskildas räkning. Enligt bestämmelsen gäller sekretess för uppgift som avser provning, bestämning av egenskaper eller myckenhet, värdering, vetenskaplig, teknisk, ekonomisk eller statistisk undersökning eller  
 annat sådant uppdrag  
 som myndigheten utför  
 för en enskilds räkning om det kan antas att uppdraget har lämnats under förutsättning att uppgiften inte röjs 
 . Sek- retessen är absolut och meddelarfrihet gäller inte (31 kap 26 § OSL). 
 Att en myndighet utför uppdraget och att det lämnats under förutsättning att uppgifterna inte röjs stämmer väl överens med de utgångspunkter utifrån vilka en användare har uppgifter i sitt eget utrymme. Frågan är emellertid hur begränsningen till myndigheternas s.k.  
 uppdragsverksam- 
  
 23 
  
 het  
 ska förstås. Typiska myndigheter som kan tillämpa bestämmelsen har ansetts vara universi- tet och högskolor, SCB, Konsumentverket eller Boverket. 
 Det kan dock konstateras att alla myndigheter som tillhandahåller egna utrymmen åt använ- dare behandlar uppgifterna inom ramen för  
 ett uppdrag. 
  
 Frågan blir emellertid om ett sådant uppdrag att utföra teknisk lagring av information kan  
 jäm- ställas med undersökning  
 av vetenskaplig, teknisk eller statistisk karaktär och således med lagtex- tens ord anses utgöra  
 annat sådant uppdrag 
 . Någon direkt vägledning i dessa frågor ges inte i motiven till OSL eller sekretesslagen (1980:100) från vilken bestämmelsen (då i 8 kap. 9 §) 
 överförts utan någon saklig ändring. 
 Högsta Förvaltningsdomstolen har övervägt begreppet  
 uppdrag  
 i HFD 2011 not. 28 och kon- staterat att det i begreppet måste ligga att det är fråga om en uppgift som  
 kräver vissa arbetsinsat- ser  
 av inte alltför obetydligt slag. Domstolen uttalade vidare att resultatet skulle  
 redovisas  
 i en rapport eller liknande. Eftersom det är fråga om ett notismål kan knappast alltför långtgående slutsatser dras av avgörandet. Det avgörande torde här vara, inte själva formatet för redovis- ning av uppdraget utan snarare omfattningen av redovisningen och av uppdraget. Detta ef- tersom domstolen från tillämpningsområdet ville utesluta fall där det bara är fråga om att svara på en enstaka faktafråga eller att ge upplysning om innehållet i en rättsregel. 
 I förarbetena till sekretesslagen (prop. 1979/80:2 s 238) angavs att de situationer som paragra- fen avsåg att omfatta var sådana där sekretessen var närmast av förtroendekaraktär, där det i situationen ligger att enskilda knappast skulle anlita myndigheten, om de inte kunde vara säkra på att få samma skydd som hos ett privat företag. I denna del är överensstämmelsen sannolikt fullständig med användarens förväntningar på skyddet för uppgifter i ett eget utrymme. 
 Det angivna syftet med lagen och Högsta Förvaltningsdomstolens ovan nämnda avgörande talar för att man vid tolkning av denna bestämmelse som avgörande bör se snarare omfatt- ningen och den förtroendefulla karaktären av de uppgifter en enskild låter en myndighet sköta än att det måste vara fråga om vissa analyser och undersökningar som ska rapporteras. Det kan mot den bakgrunden inte uteslutas att bestämmelsen skulle kunna bli tillämplig även på uppgifter som behandlas inom ramen för varaktiga egna utrymmen. Det kan knappast heller vara någon direkt förutsättning för tillämpning av bestämmelsen att varje enskild uppgift har lämnats till myndigheten av den enskilde. I den äldre motsvarigheten till bestämmelsen (i 27 § 1937 års sekretesslag) fanns en formulering som gjorde att bestämmelsen omfattade även  in- förskaffande eller meddelande av upplysningar till enskildas tjänst. Någon saklig ändring har inte avsetts vare sig i sekretesslagen eller OSL. Istället har detta uttryck tagits bort och ersatts av uttrycket annat sådant uppdrag (prop. 1979/80:2 s 237 f., Ds Ju 1977:11 s 507 f. och SOU 1975:22 s 216 ff.). 
 Någon säker slutsats kan dock inte dras förrän frågan har prövats i domstol. 
  
 24 
  
 5.2.4 
  
 Något om innehavarens syfte med  
  
 e-brevlådan 
  och internationella åtaganden 
 Enskilda har uppgifter i sina egna utrymmen i förlitan på att ingen annan kommer åt dem. In- nehållet i det egna utrymmet tillhör alltså primärt innehavarens egen kontrollsfär, dvs. det ut- rymme som denne med rimliga krav kan uppfatta som privat och vilket bör skyddas mot obe- hörig insyn. Frågan är om inte detta utrymme, trots att det tekniskt förvaras hos en myndighet, just på grund av att det inrättats för att vara ett privat eget utrymme tillhör det privat- eller fa- miljeliv, hem, och den korrespondens som åtnjuter skydd enligt lagen (1994:1219) om den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläg- gande friheterna; se art. 8, som inte kan inskränkas annat än genom lag och då inte i vidare mån än vad som i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till de särskilda intres- sen som anges i artikeln. Konventionen gäller som lag i Sverige och lag eller annan föreskrift får, som framgår av 2 kap 19 § regeringsformen, inte meddelas i strid med konventionen. Ef- tersom offentlighetsprincipen är grundlagsfäst har dock sekretess inte ansetts kunna grundas direkt på konventionen (se RÅ 2006 ref 87). Samtidigt har det förutsatts att konventionens in- nehåll kan påverka tolkningen av svensk lag genom s.k. fördragskonform tolkning (prop. 1993/94:117 s. 37, jfr NJA 1998 s. 838). 
 Även om det är avsett att sekretessregler i allmänhet ska tolkas restriktivt finns det mot denna bakgrund anledning att beakta de möjligheter som kan finnas att tolka enskilda sekretessbe- stämmelser så att svensk rätt bringas stå i överensstämmelse med konventionen. 
  
 5.3 
  
 Slutsatser angående sekretess 
  
 En förutsättning för att myndigheter ska kunna tillhandahålla egna utrymmen åt enskilda är att innehavaren av utrymmet kan lita på att handlingar där förvaras på ett säkert sätt och omfattas av tystnadsplikt och förbud mot att lämna ut dem, om det skulle visa sig att de är allmänna. 
 Det finns därför behov av en sekretessreglering av uppgifter i eget utrymme. 
 Det kan visserligen inte uteslutas att uppgifter i det egna utrymmet redan är sekretessreglerade enligt t.ex. 40 kap. 5 § eller 31 kap 12 § OSL. Rättsläget är emellertid osäkert. En möjlighet skulle kunna vara att anpassa 31 kap 12 § OSL. Den närmare utformningen av en sådan för- fattningsändring kräver ytterligare överväganden. I förtydligande syfte presenteras här dock hur en sådan ändring skulle kunna se ut. 
 31 kap. 
 12 § 
 Nuvarande lydelse 
 Sekretess gäller för uppgift som avser provning, bestämning av egenskaper eller myckenhet, vär- dering, vetenskaplig, teknisk, ekonomisk eller statistisk undersökning eller annat sådant upp- drag som myndigheten utför för en enskilds räk- ning, om det måste antas att uppdraget har läm- nats under förutsättning att uppgiften inte röjs. 
 Föreslagen lydelse 
 Sekretess gäller för 
  
 1.  
 uppgift som avser provning, bestämning av egenskaper eller myckenhet, värdering, vetenskaplig, teknisk, ekonomisk eller statistisk undersökning, som myndigheten utför för en enskilds räkning eller annat sådant uppdrag, och 
 2. uppgift som en myndighet endast i servicesyfte 
  
 25 
 förvarar eller annars behandlar för en enskilds räk- ning i myndighetens datasystem, 
 22 
  
 om det måste antas att uppdraget har lämnats under förutsättning att uppgiften inte röjs. 
 Sekretessen gäller inte om intresset av allmän kännedom om förhållande som rör människors hälsa har sådan vikt att uppgiften bör lämnas ut. Sekretessen gäller dock för uppgift från uppdragsverksamhet inom universitet och högskolor. 
 För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst tjugo år. Hos universitet och högskolor gäller sekretessen dock i högst tio år. Hos Patent- och registreringsverket gäller sekretessen i högst femtio år. 
  
 6. 
  
 Slutord 
  
 Sedan länge kända och inarbetade former för att bedriva förvaltningsverksamhet blir visserli- gen ersatta med helt eller delvis automatiserade förfaranden när myndigheter byter ut tradit- ionella metoder för att kommunicera mot  
 e-tjänster 
  o.l. Att författningsregleringen och be- greppsbildningen i en sådan miljö delvis framstår som mångtydig, vag och svår att tillämpa får emellertid inte hindra arbetet med att utveckla nya tekniska och administrativa lösningar som efterfrågas i samhället. Arbetet behöver istället samordnas och utvecklas proaktivt, med meto- der och synsätt som är enkla att förstå och som kan bidra till regelförenkling, minskad byrå- krati och lägre kostnader. Myndigheterna behöver samtidigt möta rättsliga hinder eller be- gränsningar på ett enhetligt och vedertaget sätt. – Beaktas inte dessa förutsättningar från bör- jan kan färdiga systemlösningar visa sig svåra och dyra, ibland till och med omöjliga, att göra rättsenliga. 
 Det är från dessa utgångspunkter som denna promemoria har tagits fram. Tanken med använ- darens eget utrymme är att innehavaren ska kunna använda detta utrymme exklusivt. Den myndighet som administrerar utrymmet tekniskt ska inte få ha åtkomst till innehållet. Skulle innehållet i sådana utrymmen anses som ingående i en eller flera allmänna handlingar som är offentliga skulle meningen med den nya infrastrukturen förfelas. 
 När det finns en kvarstående osäkerhet om 2 kap. 10 § TF kan tillämpas på det sätt myndig- heterna har förutsatt behöver det övervägas om någon bestämmelse om sekretess kan tilläm- pas och – om så inte är fallet – vilka författningsändringar som kan behövas för att förbjuda utlämnande av sådana handlingar. Oavsett hur denna bedömning utfaller kan en bestämmelse om sekretess behöva införas för att säkerställa en tystnadsplikt för dem som hanterar de tek- niska system där egna förvar finns. 
  
 22  
 Jfr hur uppgifter i kopior som genererats i visst datasystem sekretessregleras i 18 kap. 14 § OSL. 
  
 IT-systemstruktur 
  och  
 IT-relaterade 
  kostnader för gemensamt uppgiftslämnande 
 Regeringskansliet 
 Innehållsförteckning 
  
 Sammanfattning ................................................................................................... 
  
 3 
  
 Syfte....................................................................................................................... 
  
 4 
  
 Metod ..................................................................................................................... 
  
 4 
  
 Ordlista .................................................................................................................. 
  
 5 
  
 Intressenter och deras mål.................................................................................. 
  
 6 
  
 Kravinventering .................................................................................................... 
  
 7 
  
 Införande – Nuläge ............................................................................................. 
  
 11 
  
 Införande – Önskat framtida läge...................................................................... 
  
 11 
  
 Aktörer................................................................................................................. 
  
 11 
  
 Logisk Översiktsvy............................................................................................. 
  
 15 
  
 Fasindelning ....................................................................................................... 
  
 16 
  
 Logisk Översiktsvy - Fas 1 ................................................................................ 
  
 17 
  
 Komponenter - Fas 1.......................................................................................... 
  
 18 
  
 Logisk Översiktsvy - Fas 2 ................................................................................ 
  
 19 
  
 Komponenter – Fas 2 ......................................................................................... 
  
 20 
  
 Logisk översiktsvy – Fas 3 ................................................................................ 
  
 21 
  
 Komponenter - Fas 3.......................................................................................... 
  
 22 
  
 Kvalitet på tjänster ............................................................................................. 
  
 23 
  
 Informationsmodell - Informationsområden ................................................... 
  
 24 
  
 Processer per huvudintressent......................................................................... 
  
 25 
  
 Kostnadsberäkningar......................................................................................... 
  
 26 
  
 Kostnadsberäkningar – Systemutveckling ...................................................... 
  
 28 
  
 Kostnadsberäkningar – Infrastruktur ............................................................... 
  
 31 
  
 Säkerhetslösning – Autentisering  
 (e-legitimation).......................................... 
  
 33 
  
 Säkerhetslösning – Auktorisering (Behörigheter)........................................... 
  
 34 
  
 Spridnings och hämtningssystemet – SHS ..................................................... 
  
 34 
  
 Utredningar inför genomförande ...................................................................... 
  
 35 
  
 Sammanfattning 
 Gemensam uppgiftslämning syftar till att förenkla svenska företags uppgiftslämnande till myndigheterna genom att så långt som möjligt säkerställa att uppgifter bara behöver lämnas en gång, att inlämnade uppgifter återanvänds mellan myndigheterna och att myndigheternas uppgiftskrav så långt som möjligt har samordnats. 
 För att hantera det gemensamma uppgiftslämnandet har regeringen tillsatt Uppgiftslämnarutredningen (N2012:01) under ledning av Harris vilken bland annat har till uppgift att redovisa de rättsliga och tekniska förutsättningarna för att skapa ett system där uppgifter kan användas av flera myndigheter och leda till ett informationsutbyte mellan myndigheterna. 
 Denna förstudie undersöker som en del av detta arbete den  
 IT-struktur 
  som skulle krävas för att införa ett samarbetsorgan för att samordna arbetet med definitioner, uppgiftskrav och förenklingar för företagen att fullgöra påbjudna uppgiftskrav, samt kostnaderna för detta. 
 Införandet syftar ytterst till att stärka det svenska näringslivet och är således inte en del av den digitala agendan men behöver inte desto mindre förhålla sig till den, inte minst genom att ta  
 E-delegationens 
  vägledningar i beaktande. 
 Samordningsorganet har även ansvar för samordning och samråd m.m. mellan uppgiftsanvändande myndigheter och behöver verktyg för att kunna hantera detta. 
 Under förstudien har de resurser som krävs för att bygga upp som hanterar de uppställda kraven definierats och kostnadsberäknats i syfte att ge en tydlig indikation om den totala storleken på kostnaderna, snarare än en detaljerad redovisning av de ingående komponenterna. Detta för att skapa utrymme för det fortsatta arbetet med att detaljspecificera den tekniska lösningen. 
 Den lösning som tagits fram och kostnadsberäknats har baserats dels på ett antal övergripande krav som specificerats under arbetets gång, dels på ett antal antaganden av varierande osäkerhetsgrad som gjorts i syfte att få fram en beräkningsgrund. 
 De särskilt kostnadsdrivande faktorer som framkommit är: säkerhetslösningen, både vad gäller inloggning med  
 e-legitimation 
  och behörigheter för användare, integrationen med de olika myndigheterna och mängden transaktioner som behöver hanteras. Inom hanteringen av säkerhetslösningar pågår för närvarande ett antal omfattande initiativ och utredningar, varför möjligheten att kostnadsberäkna dessa lösningar för närvarande är behäftad med en hel del svårigheter. Dessutom saknas i dagsläget ett statligt avropsavtal för  
 e-legitimation 
  i avvaktan av resultatet av pågående utredningar. Kostnaden för utbyte av information mellan myndigheterna, inte minst via Spridnings och hämtningssystemet (SHS), behöver även den utredas och förhandlas ytterligare så snart mer detaljerade krav och förutsättningar specificerats i samverkan med de olika myndigheterna. 
 Beträffande drift av  
 IT-systemstrukturen 
  så bör denna utredas separat av den organisation som tillsätts för att hantera detta. De beräkningar som gjorts i denna rapport visar kostnaden för drift i egen regi, vilket kan antas vara ett övre tak för hur stor kostnaden kan tänkas bli. 
 Kostnader för informationssystem och infrastruktur för en lösning hanterar de uppställda kraven finns sammanställd och beskriven i sina delar i slutet av denna rapport. 
 3 
 Syfte 
 Denna förstudie har som uppgift att ta fram ett kostnadsförslag för den  
 IT-infrastruktur 
  som ett Samordningsorgan (SO) med ansvar för driva  
 e-tjänster 
  för gemensam uppgiftsinlämning behöver. 
 Samordningsorganet har även ansvar för samordning och samråd m.m. mellan uppgiftsanvändande myndigheter och behöver verktyg för att kunna hantera detta. 
 Metod 
 Som underlag för kostnadsuppskattningarna för en har en sammanställning av kända krav genomförts. 
 Kravbeskrivningar 
 Användningsfall 
 Önskade prestanda och kvalitetskrav 
 Utifrån dessa krav har härletts en  
 IT-infrastruktur 
  som förmodas kunna uppfylla kända krav. 
 Den framställa redogörelsen är avsedd att utgöra en tydlig fingervisning om de totala kostnaderna för  
 IT-delarna 
  av etablerandet av ett samordningsorgan, med särskilt fokus på de mer kostnadsdrivande faktorerna. Den exakta konfigurationen och kostnadsfördelningen samt en projektplan för införande kommer att behöva definieras i detalj inför ett införande, då kraven är mer precist kända. 
 Ytterligare ett syfte med dokumentationen är att den ska kunna ligga till grund för det fortsatta arbetet och över tiden uppdateras och kompletteras till en fullständig systembeskrivning. 
 4 
 Ordlista 
  
 Begrepp 
  
 Förklaring 
  
 Samordningsorganet 
  
 Den nya organisation som har till uppgift att hantera det samordnade 
  
 (SO) 
  
 uppgiftslämnandet 
  
 Uppgiftsdefinition 
  
 Ingående definition av ett enskilt begrepp t.ex Organisationsnummer 
  
 Uppgiftskrav 
  
 Sammanställning av uppgifter som ett företag enligt författning är skyldig att 
  
 rapportera till en myndighet, t.ex Skattedeklaration 
  
 Samordnade uppgifter 
  
 Sammanställning av grunduppgifter om ett företag. Exempelvis namn och 
  
 adress, men inte uppgifter rörande pågående ärenden. 
  
 Inlämningar 
  
 Hantering av aviseringar för uppgiftskrav för enskilda företag 
  
 5 
 Intressenter och deras mål 
 Företag 
  
 Enklare uppgiftslämnande i syfte att 
  
 Få lägre kostnader 
  
 Uppnå högre effektivitet i form av mindre tidkrävande krångel (och mindre irritation) 
  
 Måluppfyllnad mäts genom: 
  
 Indikatorer för kostnader och irritation 
  
 o  
 Jmf med  
 MALIN-databasens 
  kostnadsberäkningar 
 Samordningsorganisationen (SO) 
  
 Hög tillgänglighet 
  
 Hög tillförlitlighet 
  
 Måluppfyllnad mäts genom: 
  
 Samordningsvinster 
  
 Budgetkonsekvenser 
  
 Myndigheter 
  
 Samordningsvinster för att uppnå: 
  
 Lägre kostnader 
  
 Högre kvalitet i ärendehanteringen  
  
 o  
 Bättre kvalitet på data 
  
 o  
 Materiellt korrekt hantering av ärenden 
  
 Måluppfyllnad mäts genom: 
  
 Främst budgetkonsekvenser 
  
 Näringsdepartementet  
 (i förlängningen Regeringen) 
  
 Enklare uppgiftslämnande i syfte att 
  
 Underlätta för företagen 
  
 Förbättra villkor och konkurrenskraft för svenskt näringsliv 
  
 Måluppfyllnad mäts genom: 
  
 Övriga intressenters aggregerade mål 
  
 6 
 Kravinventering 
 Krav 1: Företag ska bara behöva lämna en uppgift en gång 
 Källa: Direktivet 
 Kommentar: Regeringens långsiktiga mål är att detta ska vara huvudregeln 2020 
 Krav 2: Det ska finnas en teknisk lösning där myndigheter kan hämta företagsuppgifter 
 Källa: Direktivet 
 Antagande: Det behövs en knutpunkt för datasamverkan, och utredningens tolkning är att data behöver lagras gemensamt. 
 Krav 3: Det ska finnas en teknisk lösning där myndigheter kan dela företagsuppgifter mellan sig 
 Källa: Direktivet 
 Krav 4: Data skall vara av med tillräcklig kvalité för att på så sätt kunna användas av de olika myndigheterna i sin verksamhet. 
 Källa: Direktivet 
 Data behöver inte minst vara: 
  
 o  
 Heltäckande (samtliga näringsidkare)  
 o  
 Uppdaterat 
  
 o  
 Korrekt 
  
 o 
  
 Uttryckt på ett standardiserat sätt 
  
 Ex. vis postnummer som XXX XX 
  
 Krav 5: Datalagringen skall kunna hålla historik för att på så sätt kunna användas av de berörda myndigheterna i sin verksamhet. 
 Källa: Kan sägas följa av vissa uppgiftskrav 
 Krav 6: Myndigheter ska hämta/återanvända uppgifter från det gemensamma lagringsstället istället för att begära in dem från företagen (där så är möjligt) 
 Källa: Direktivet. Följer av ett minskat uppgiftslämnande i direktivet 
  
 Krav 7 
 : Varje uppgift i den tekniska lösningen skall vara tillräckligt väl definierad och dokumenterad för att kunna återanvändas 
 Källa: Direktivet, där det framgår att utredningen med utgångspunkt i Bolagsverkets kartläggning ska föreslå i vilken utsträckning uppgifter behöver samordnas. 
 Processen som hanterar detta måste ha adekvata verktyg SO måste ha befogenhet att hantera och avgöra detta. 
 Krav 8: Det ska vara möjligt för myndigheterna att ta del av och samråda kring definitioner och uppgiftskrav. 
 Källa: Direktivet där det framgår att uppgiftskraven ska ha en god och enhetlig beskrivning 
 7 
 och myndigheternas arbete kring uppgiftskrav ska samordnas. 
 Vi tar nu inte ställning till hur uppgifter och uppgiftskrav ska uttryckas. 
  
 E-delegationen 
  bedriver ett arbete om semantisk interoperabilitet som ännu inte är klart 
 Krav 9: Det ska finnas en teknisk lösning där varje företag kan se aktuella uppgiftskrav för dem 
 Källa: Direktivet, inte direkt uttryckt, men följer i någon mån av kravet att förenkla uppgiftslämnandet. 
 Krav 10: Företag ska kunna ta del av och rätta de uppgifter som finns lagrade om dem via den centrala åtkomstpunkten. 
 Källa: Följer av förvaltningsrättsliga principer. Behövs också för att företagen ska känna sig bekväma med att använda lösningen. Fyller också syftet att förenkla för företagen. 
 Företag får endast uppdatera uppgifter som de är behöriga att uppdatera 
 Krav 11: Uppgiftskrav ska vara väl kartlagda och samlade 
 Källa: Direktivet, där det framgår att utredningen ska använda sig av Bolagsverkets kartläggning av begrepp som lämpar sig att återanvända. Följer också av direktivets krav på samråd och samordning. 
 Utredningen ska beakta hur en god och enhetlig beskrivning av uppgiftskraven ska kunna vidmakthållas. 
 Leder till att uppgiftskraven bör hållas i ett register 
 Krav 12: Samordningsorganisationens hantering av uppgifter måste följa gällande regelverk gällande offentlighet, sekretess, arkivering och gallring, ärendehandläggning och behandlig av personuppgifter. 
 Främst en juridisk fråga 
 Vi antar i nuläget att detta krav inte driver några behov av tekniska funktioner. Detta kommer dock att utredas vidare under etapp två. 
 Krav 13: Samordningsorganisationens framtagna tekniska lösningar bör följa gemensamma standarder för  
 e-myndigheter 
  som tas fram genom  
 e-delegationens 
  försorg 
 Källa: Direktivet 
 Beakta de riktlinjer för säkert informationsutbyte Vägledning för automatiserad samverkan som  
 E-delegationen 
  gett ut 
 Beakta vikten av att en förvaltningsgemensamma utvecklingen hålls samman 
 I nuläget svårt att härleda att detta ställer krav på nya funktioner 
 Viss definition av meddelandehantering finns 
 Krav 14: Samordningsorganisationen skall föra register över uppgiftskrav som följer av lagar, förordningar och föreskrifter 
 Källa: Direktivet 
 8 
 Krav 15: Samordningsorganisationens framtagna tekniska lösningar skall kunna hantera två typer av uppgiftskrav, återkommande förutsägbar inrapportering och oregelbunden som är en konsekvens av en frivillig handling. 
 Källa: Härleds från uppdraget att förenkla för företagen 
 Krav 16: Samordningsorganisationens framtagna tekniska lösningar behöver kunna ha funktionalitet och prestanda som innebär 
 Möjlighet att hantera den stora mängd transaktioner som verksamheten genererar 100 000 000 inlämningstillfällen med motsvarande aviseringar 
 Möjlighet att hantera upp till 2000 samtidigt inloggade användare Se vidare nedan 
 Källa: Direktivet Lösningen skall vara tekniskt verifierad och effektiv Antaganden: Servicefönster goda möjligheter utanför kontorstid 
 Under kontorstid höga krav på tillgänglighet. Verksamhetskritiskt vid driftstopp som överstiger en arbetsdag. 
 Hantering av felmeddelanden för myndigheter som nyttjar systemet. 
 Kan innebära ett möjligt behov av att kunna hantera transaktionell uppdatering av företagsuppgifter 
 Standarder för överförandet av information behövs Prestandakraven skärps över tiden för varje fas Prestandakraven är särskilt kritiska vid vissa tider på året 
 Krav 17: Samordningsorganets tekniska miljö skall vara uppdelad i olika miljöer för utveckling, test och produktion. 
 Källa: Vägledning för automatiserad samverkan 
 Det ska finnas en testversion av varje tjänst som är externt tillgänglig. 
 Krav 18: Säkerhetslösningar för att förhindra obehörig tillgång till data skall finnas 
 Inloggning  
 E-legitimation 
  SSO 
 Källa: Vägledning för automatiserad samverkan  
 E-legitimation 
  skall användas Elektronisk signering 
 Filöverföringar 
 Oklart vad som faktiskt krävs 
 I dagsläget har exempelvis SCB en  
 FTP-server 
  utan särskilda säkra kanaler Intrångskontroll 
 Krav 19: Funktionalitet för att sammanställa samordnade grunduppgifter för företag från ett antal utpekade källsystem 
 Främst Skatteverket, Boverket, SCB 
 9 
 Krav 20: Funktionalitet för att registrera behov av nya uppgiftsdefinitioner och uppgiftskrav via myndighetsportalen 
 Krav 21: Funktionalitet för att ta fram statistik över systemets användning 
 Behovet nämns i direktivet men behöver utredas vidare 
 Kopplat till utredningens uppdrag att ta fram indikatorer för att beskriva nyttan med förslaget. Tillgång till Rapportverktyg och lösning bör finnas 
 Krav 22: Informationsutbytet bör kunna skräddarsys efter informationsbehovet. 
 Källa: Direktivet 
 Leverans av data ska kunna ske utifrån de definierade uppgiftskraven 
 Bidrar till att säkerställa att den som nyttjar informationen endast får tillgång till den information som är relevant för uppgiftskravet 
 Övriga antaganden 
 Grundläggande administrativa  
 IT-system 
  ligger inte inom ramen för de kostnadsberäkningar som görs för Samordningsorganets  
 IT-system. 
  
 Ekonomisystem ligger inte inom ramen för  
 IT-kostnader, 
  utan löper på myndighetens andra kostnader 
 System för diarieföring ligger heller inte inom ramen för  
 IT-kostnader 
  Dokumenthantering behöver i nuläget inte något särskilt verktygsstöd 
 10 
 Införande – Nuläge 
 Det finns idag ingen central tjänst för företagens uppgiftslämning 
 Utgångspunkten för arbetet är att samordningsorganet och dess tekniska miljö kommer att byggas upp från grunden 
 Samordningsorganisationen planeras bygga på redan existerande myndighetsstrukturer och ärendehanteringen är tänkt att hanteras av de tjänster som respektive myndighet tillhandahåller via hänvisningar till dessa. 
 Införande – Önskat framtida läge 
 En gemensam infrastruktur för att förenkla företagens uppgiftslämnande i form av en modern och välutvecklad teknisk plattform som säkerställer högt ställda krav på säkerhet, tillgänglighet och rättsäkerhet är införd. 
 Ett samordningsorgan med ansvar för förvaltning av infrastruktur och information samt för samordning och samråd m.m. mellan uppgiftsanvändande myndigheter är upprättat. 
 En etablerad samordningsorganisation är införd. 
 Myndighetsgemensamma informationsbegrepp och definitioner är väl definierade och etablerade. 
 Aktörer 
 Företag 
  
 o 
  
 Firmatecknare, anställd eller ombud för ett företag 
  
 Handläggare hos SO 
 Handläggare hos myndighet 
 System hos myndighet 
 Helpdesk på SO 
 Klocka 
  
 o 
  
 Schemalagda körningar i systemet 
  
 Valideringsserver 
  
 o 
  
 Extern server för validering av  
  
 e-legitimation 
  
 PSI-intressenter 
  
 o 
  
 Tar fram kommersiella lösningar utifrån av SO publicerade data. 
  
 11 
 Systemanvändningsfall 
 AF01 Logga in med  
 e-legitimation 
  
 Användningsfallet utförs då ett företag eller myndighet loggar in i systemet. Säkerhet hanteras för flera typer av roller 
  
 o  
 Enskild företagare  
 o  
 Anställd hos företag  
 o  
 Ombud för företag 
  
 o  
 Handläggare hos myndighet 
 AF02 Logga in internt 
  Användningsfallet utförs när administrativ personal hos SO loggar in i systemet  
 o  
 Handläggare SO eller 
  
 o  
 Helpdesk 
 AF03 Autentisera  
 pgm-pgm 
  kommunikation 
  
 Användningsfallet utförs när ett system hos en myndighet autentiseras i systemet 
  
 Gordon uppgiftsdefinition 
  
 Användningsfallet utförs när handläggare hos en myndighet registrerar en ny uppgiftsdefinition i systemet 
  
 AF05 Hantera uppgiftsdefinition 
  
 Användningsfallet utförs när administrativ personal hos SO registrerar eller uppdaterar en uppgiftsdefinition i systemet 
  
 AF06 Anmäl uppgiftskrav 
  
 Användningsfallet utförs när handläggare hos en myndighet registrerar ett nytt uppgiftskrav i systemet 
  
 AF07 Hantera uppgiftskrav 
  
 Användningsfallet utförs när administrativ personal hos SO registrerar eller uppdaterar ett uppgiftskrav i systemet 
  
 AF08 Fullgör aktuellt uppgiftskrav 
  
 Användningsfallet utförs när ett företag fullgör ett myndighetsinitierat uppgiftskrav via e- tjänsten Aktuella uppgiftskrav 
  
 AF09 Ansök och anmäl 
  
 Användningsfallet utförs när ett företag fullgör ett företagsinitierat uppgiftskrav via e- tjänsten Ansök och anmäl 
  
 AF10 Ladda grunduppgifter 
  
 Användningsfallet utförs när SO laddar registret för samordnade uppgifter med företagsinformation från utvalda myndigheter 
  
 12 
 AF11 Underhåll grunduppgifter  
 (e-tjänst) 
  
 Användningsfallet utförs när ett företag uppdaterar sina uppgifter i registret samordnade uppgifter via  
  
 e-tjänsten 
  Underhåll grunduppgifter 
 AF12 Underhåll grunduppgifter (fil) 
  
 Användningsfallet utförs när ett företags uppgifter uppdateras i registret samordnade uppgifter via filgränssnittet 
  
 AF13 Hämta grunduppgifter  
 (e-tjänst) 
  
 Användningsfallet utförs när en myndighet hämtar ett företags uppgifter online via tjänsten Hämta grunduppgifter 
  
 AF14 Hämta grunduppgifter (fil) 
  
 Användningsfallet utförs när en myndighet hämtar ett företags uppgifter online via filgränssnittet 
  
 AF15 Avisera aktuella uppgiftskrav 
  
 Användningsfallet utförs när en myndighet aviserar ett företags uppgiftskrav via tjänsten Avisera aktuella uppgiftskrav 
  
 AF16 Avisera fullgjorda uppgiftskrav 
  
 Användningsfallet utförs när en myndighet aviserar att ett företag fullgjort ett uppgiftskrav via tjänsten Avisera fullgjorda uppgiftskrav 
  
 AF17 Administrera användare 
 Användningsfallet utförs när SO handläggare registrerar eller uppdaterar användare och deras behörigheter i systemet. Behovet och utformningen av denna funktion kommer att vara en del av utredningen av auktoriseringen av användare. 
 Santiago batchkörningar 
 Användningsfallet utförs när en administratör på SO schemalägger och hanterar batchkörningar i systemet. 
 AF19 Ta fram statistik 
 Användningsfallet utförs när en administratör på SO tar ut statistik ur systemet. 
 AF20 Ta del av grunduppgifter 
 Användningsfallet utförs när en  
 PSI-intressent 
  tar del av publicerade företagsuppgifter i systemet. 
 AF21 Gallra samordnade uppgifter 
 Användningsfallet utförs när en administratör på SO gallrar lagrade uppgifter ur registren. 
 AF22 Producera grunduppgifter (fil) 
 Användningsfallet utförs när systemet producerar en fil innehållande företagsuppgifter för vidare leverans till slutanvändare. 
 AF23 Guida slutanvändaren 
 Användningsfallet utförs när helpdesk på SO via ett gränssnitt mot systemet kan hjälpa en användare genom att guida dem genom ett problem. 
 13 
  
 Figur 1 Grafisk illustration av systemanvändningsfallen. 
 14 
 Logisk Översiktsvy 
 Figur 2 Logisk översiktsvy 
 Den logiska översiktsvyn har sammanställts utifrån rav och användningsfall och är tänkt att ge en överblick över ett tänkt informationssystems ingående delar och hur de förhåller sig till varandra. 
 15 
 Fasindelning 
 Den tänkta fasindelningen av införandet finns utförligt beskriven i dokumentet  En infrastruktur för företagens uppgiftslämnande (utkast till kapitel 3 i delbetänkandet). 
 Fas 1 
  
 Grundplattform 
  
 Inloggning och  
  
 E-legitimationshantering 
  
 Integrationsmetodik 
  
 Portal 
  
 Grundläggande  
  
 e-tjänster 
  
 Fas 2 
  
 Hantering av företagsuppgifter 
  
 Utlämnande av uppgifter 
  
 Integrationen mot registerförande myndigheter 
  
 Utökad funktionalitet 
  
 Fas 3 
  
 Hantering av aviseringar 
  
 Fas 4 
  
 Fortsatt förvaltning och utveckling. 
  
 16 
 Logisk Översiktsvy - Fas 1 
 Figur 3 Logisk översiktsvy för fas 1 
 Fas 1 
 De delar som hanteras i fas 1 är: 
  
 Grundplattform 
  
 Inloggning och  
  
 E-legitimationshantering 
  
 Integrationsmetodik 
  
 Portal 
  
 Grundläggande  
  
 e-tjänster 
  
 17 
 Komponenter - Fas 1 
 Figur 4 Komponentvy för fas 1 
 Komponentvyn beskriver mer renodlat vilka komponenter som är tänkta att tas fram och implementeras under denna fas. 
 18 
 Logisk Översiktsvy - Fas 2 
 Figur 5 Logisk översiktsvy fas 2 
 Fas 2 
  
 Hantering av företagsuppgifter 
  
 Utlämnande av uppgifter 
  
 Integrationen mot registerförande myndigheter 
  
 Utökad funktionalitet 
  
 19 
 Komponenter – Fas 2 
 Figur 6 Komponentvy fas 2 
 Figuren illustrerar komponentvyn efter genomförandet av fas 2. 
 20 
 Logisk översiktsvy – Fas 3 
 Figur 7 Logisk översiktsvy fas 3 
 Fas 3 
  
 Hantering av aviseringar 
  
 21 
 Komponenter - Fas 3 
 Figur 8 Komponentvy fas 3 
 Figuren illustrerar komponentvyn efter genomförandet av fas 3. 
 22 
 Kvalitet på tjänster 
 Sammanställningen nedan visar de antaganden som gjorts beträffande kvalitet inom ett antal områden hos informationssystemet. 
  
 Begrepp 
  
 Förklaring 
  
 Användbarhet 
  
 Skall följa WCAG och  
 24-timmarswebbens 
  riktlinjer 
  
 Tillgänglighet 
  
 98% 
  
 Prestanda 
  
 Se bilaga 
  
 Uppetid 
  
 24 timmar per dygn, 7 dagar per vecka 
  
 Säkerhet 
  
 Uppdatering kräver inloggning. I övrigt enligt RK:s 
  
 säkerhetspolicies 
  
 Planerat underhåll 
  
 8 timmar per månad 
  
 Servicedesk 
  
 07.00 – 19.00 
  
 Prestanda 
 Sammanställningen nedan visar de antaganden som gjorts beträffande prestandabehov inom ett antal områden hos informationssystemet. 
  
 Begrepp 
  
 Förklaring 
  
 Antal transaktioner 
  
 Inloggningar  
 (e-legitimation): 
  1 per företag och vecka 
  
 Samordnade uppgifter: 5 per sekund 
  
 Aviseringar: 5 per sekund 
  
 Svarstid 
  
 Normal svarstid inom 1 sekund 
  
 Lagring 
  
 Lagring och gallring ska kunna hanteras enligt svensk 
  
 lagstiftning 
  
 Arkivering 
  
 Som ovan 
  
 Historik 
  
 Historikhantering för företagsuppgifter 
  
 Samtidiga användare 
  
 Ur antagandet om antal inloggningar härleds ett behov av 
  
 2000 samtidiga inloggade 
  
 Datavolymer och tillväxt 
  
 Se informationsmodell 
  
 23 
  
 Informationsmodell - Informationsområden 
 Figur 9 Informationsområden 
 Ovanstående figur visar de informationsområden som informationssystemet har att hantera. Även om antalet inlämningstillfällen och aviseringar kan komma att uppgå till ett antal hundra miljoner bedöms datavolymerna genomgående inte bli väldigt stora. 
 Det som bedöms ställa krav på datalagringskapaciteten är antalet utsökningar och uppdateringar som potentiellt kan komma att ställa höga krav på systemresurser. Det finns av denna orsak anledning att se över möjligheten att hantera en så stor andel som möjligt av transaktionerna via ett batchgränssnitt, så länge som det kan ske utan att man behöver göra avkall på systemets önskade funktionalitet. 
 24 
 Processer per huvudintressent 
 Samordningsorganet (SO) 
 Processer av initial karaktär: 
 Inventering av uppgiftskrav och Inventering av uppgiftsdefinitioner. 
  
 Bägge utifrån bolagsverkets kartläggning 
  
 Fortlöpande processer: 
 Underhåll av uppgiftskrav 
  
 Kan initiera uppgiftsdefinitionsprocessen Underhåll av uppgiftsdefinitioner 
  
 Specificering av dataimport 
  
 Kontrakt på olika nivåer 
  
 Dataimport (ETL) 
  
 Kommunikation 
  
 Laddning och transformering av data 
  
 - 
  
 Transaktionsbaserat 
  
 Nyckeltal 
  
 Definiera och leverera nyckeltal 
  
 Företag 
 Registrera/Uppdatera företagsuppgifter Kontrollera företagsuppgifter 
 Översikt över uppgiftskrav Fullgörande av uppgiftskrav 
 Myndigheter 
 Hämta uppgifter 
  
 Uppgiftskrav 
  
 Uppgiftsdefinitioner 
  
 Företagsuppgifter 
  
 Avisera uppgiftskrav Avisera fullgjort uppgiftskrav 
  
 PSI-intressenter 
  
 Gränssnitt för åtkomst till informationen 
 Programvarutillverkare 
  Främst program för företagsadministration Gränssnitt för leverans av företagsuppgifter 
 Näringsdepartementet 
 För närvarande inga processer definierade 
 25 
 Kostnadsberäkningar 
 Nedanstående sammanställningar beskriver antagandet att drift av  
 IT-infrastrukturen 
  sker helt i egen regi i egna lokaler. Ett mer troligt scenario är att den fysiska infrastrukturen inhyses i någon existerande serverhall hos någon svensk myndighet med vilken man då kan dela kostnaderna för driften. Ett annat och allt vanligare alternativ är att köpa upp kapaciteten hos en extern leverantör som en tjänst i form av ett SLA där bl.a tillgänglighet och prestanda definierats. Bägge dessa alternativ har potential att kunna sänka kostnaden för driften av infrastrukturen med mellan  
 30-50%. 
  
 Kostnadsberäkningarna har delats upp i ett antal delområden 
 Informationssystem 
  
 Applikationsutvecklingskostnader, drift och underhåll 
  
 Hårdvara 
  
 Serverpark för informationssystemet 
  
 Övrig hårdvara 
  
 Mjukvara 
  
 För informationssystemet, Webbserver, applikationsserver, databas, middleware mm 
  
 För övrig infrastruktur, nätverk mm 
  
 Utrymme 
  
 Serverhall 
  
 Personal 
  
 Ledning, drift, underhåll, användarstöd 
  
 Sammanställning Investeringar 
 Område 
 Applikationsutveckling 
 Hårdvara - System 
 Mjukvara - System 
 Summa Informationssystem 
 Serverhall 
 Hårdvara - Infrastruktur 
 Mjukvara – Infrastruktur 
 Summa övrig infrastruktur 
 Kostnad 
 27 MSEK 
 3 MSEK 
 6 MSEK 
 36 MSEK 
 2,0 MSEK 
 0,5 MSEK 
 1,0 MSEK 
 3,5 MSEK 
 26 
 Sammanställning Drift 
  
 Område 
  
 Kostnad 
  
 Informationssystem - underhåll 
  
 2 
  
 MSEK 
  
 1  
 IT-chef, 
  1 systemansvarig 
  
 2 
  
 MSEK 
  
 Hårdvara - support 
  
 0,05 MSEK 
  
 Mjukvara - licenser 
  
 1 
  
 MSEK 
  
 Summa Informationssystem 
  
 5 
  
 MSEK 
  
 E-legitimation 
  – licens 
  
 10MSEK 
  
 Integration (SHS) 
  
 4 
  
 MSEK 
  
 Summa Integration och  
 e-legitimation 
  
 14MSEK 
  
 Personal (5  
 IT-drift) 
  
 5 
  
 MSEK 
  
 Serverhall 
  
 0,5 MSEK 
  
 Summa Infrastruktur 
  
 5,5 MSEK 
  
 27 
 Kostnadsberäkningar – Systemutveckling 
 Kostnadsberäkningarna för systemutvecklingen är enligt uppdrag gjorda på en övergripande nivå. 
 För att kunna göra mer noggranna kostnadsberäkningar behövs detaljerade projekt- och genomförandeplaner vilka förutsätter ingående kunskaper om utvald teknisk plattform, teknisk lösning, integrationsmetoder, utvecklingsmetod, säkerhetslösning och mycket annat som i dagsläget endast delvis är känt. 
 Grundat på tillgänglig information har de olika delprojekt som identifierats delats upp i tre olika typer utifrån antagen ungefärlig tidsåtgång 
 Typ A – ett mindre projekt motsvarande 2 personer under 6 veckor Typ B – ett lite större motsvarande 2 personer under 12 veckor 
 Typ C – ett större projekt motsvarande 4 personer under 6 månader 
 Indelningen är främst baserad på en analys av förväntad komplexitet utifrån mängden krav, behov av integration och tidsåtgång för test. 
 Utvecklingen av de olika ingående komponenterna behöver täcka ett antal kostnadsposter som: 
  
 Projektledning 
  
 Kravbeskrivningar 
  
 Lösningsspecifikation 
  
 Utveckling (inklusive integration och viss hjälpfunktionalitet) 
  
 Test (internt samt av slutanvändare) 
  
 Juridisk-/säkerhetsgranskning 
  
 Dokumentation &height:609px"  id="img1"/DIVP class="p831 ft178">Kostnadsberäkningar – 
 Infrastruktur 
 Den fysiska  
 IT-infrastrukturen 
  för systemlösningen är i enlighet med kraven uppdelad i tre separata miljöer för drift, test och utveckling 
 Driftmiljön kommer att behöva kunna hantera ett stort antal inloggade användare och ett stort antal transaktioner och behöver därför konfigureras med klustrade servrar med höga prestanda. Den föreslagna lösningen kan också dynamiskt konfigureras så att testmiljön helt eller delvis kan bidra till att hantera belastningstoppar. 
 Då tester av funktionalitet och prestanda kommer att vara centralt under utvecklingen är den föreslagna testmiljön uppsatt som en identisk kopia av driftmiljön. 
 Miljön för utveckling behöver ha en tekniskt likartad konfigurering, men inte vara uppsatt för att kunna hantera tillnärmelsevis lika stora datavolymer. 
 Kostnadsberäkningarna är gjorda utifrån kommersiella  
 high-end- 
  produkter (IBM WebSphere och Oracle). Alternativet att använda  
 open-source-produkter 
  skulle potentiellt kunna förändra kostnadsbilden något och kan därför med fördel utvärderas inför ett slutligt teknikval. 
 Figur 10 Fysisk infrastruktur 
 31 
 Driftmiljö: 
  
 Hårdvara: 1 400 000 SEK 
  
 2 x Server Webb, Server Applikation, Server Databas, Server Meddelandehantering 
  
 Mjukvara 2 800 000 SEK 
  
 Backupprogram, Klustring, Databas, Middleware, Applikationsserver, OS, Övervakning mm 
  
 Testmiljö: 
  
 Hårdvara: 1 400 000 SEK 
  
 2 x Server Webb, Server Applikation, Server Databas, Server Meddelandehantering 
  
 Mjukvara 2 500 000 SEK 
  
 Backupprogram , Klustring, Databas, Middleware, Applikationsserver, OS, Övervakning mm 
  
 Utvecklingsmiljö: 
  
 Hårdvara: 200 000 SEK 
  
 Server Webb, Server Applikation, Server Databas, Server Meddelandehantering 
  
 Mjukvara 500 000 SEK 
  
 Backupprogram, Databas, Middleware, Applikationsserver, OS, Övervakning mm 
  
 Övrig infrastruktur 
 En systemlösning behöver även en omgivande  
 IT-infrastruktur 
  för att kunna fungera. Denna infrastruktur innefattar ett antal komponenter som 
  
 kyld serverhall med skalskydd, nätverk, brandskydd, avbrottsfri kraftförsörjning och viss specialutrustning 
  
 Omgivande system som nätverk, backupsystem, fillagring med mera och servrar för dessa. 
  
 För en organisation som SO vore med stor säkerhet den lämpligaste lösningen att dela åtminstone serverhall och delar av den omgivande infrastrukturen med någon organisation som redan har en befintlig miljö för detta. En annan lösning vore 
 En grov kalkyl för en datorhall ger en: 
  
 Investering i datorhall (förutom hårdvara) ca 2 MKR 
  
 Årlig drift ca 500 tkr 
  
 En grov kalkyl för de omgivande systemen ger en: 
  
 Investering i hårdvara 10 servrar á 50 000 kr = ca 500 tkr 
  
 Investering i mjukvara ca 1 MKR 
  
 32 
 Säkerhetslösning – Autentisering  
 (e-legitimation) 
  
 Autentisering innebär att en identitet som en användare uppgivit kontrolleras och verifieras 
 Autentisering av användare görs lämpligen med hjälp av  
 e-legitimation. 
  Även om detta är en etablerad och vedertagen metod så är den för närvarande under utredning och utveckling. Detta innebär bl.a att ramavtal för upphandling för närvarande saknas, vilket i sin tur försvårar en kostnadsberäkning. 
 En stor del av kostnaderna kan potentiellt komma att bestå av den transaktionskostnad som en leverantör tar ut för verifiering av  
 e-legitimationer 
  vid inloggning. Denna kostnad är svårberäknad, dels pga avsaknaden av ramavtal, dels pga att relevanta jämförelsetal är svåra att hitta. I exemplet nedan antas att den sätts till 15 öre/transaktion Övriga antaganden som gjorts är att: 
  
 Grundkostnaden för tjänsten blir jämförbar med tidigare ramavtal 2 MKR 
  
 Ett företag loggar in i systemet en gång per vecka 
  
 Transaktionskostnad per år: 52 000 000 inloggningar * 0,15 SEK = 7 800 000 
  
 Det finns anledning att anta att förhandlingsläget vid en upphandling av  
 e-legitimationer 
  leder till att kostnaderna för hanteringen av  
 e-legitimationer 
  kan hållas på en rimlig nivå, men några garantier finns givetvis inte. 
 Användandet av  
 e-legitimation 
  innebär att SO:s tjänster tekniskt kan integrera sin inloggning med myndigheternas, vilket i många fall också kommer att vara önskvärt. Detta leder till att en stor del av myndigheternas kostnader för verifieringen av  
 e-legitimationer 
  potentiellt kommer att vältras över på SO, något som kan komma att innebära totalt lägre kostnader för samhället, men som man behöver vara medveten om då kostnaden för SO kan förefalla hög. 
 33 
 Säkerhetslösning – Auktorisering (Behörigheter) 
 Auktorisering innebär att en användare bereds tillgång till den information som vederbörande är behörig att hantera 
 Utredning och implementation av säkerhetslösning för systemet kan förväntas bli relativt tidskrävande, då det finns anledning att anta att auktoriseringsdelen är komplex och innehåller ett antal ännu okända problem vilka exempelvis kan följa av att: 
  
 En person kan ha behörighet att hantera och därmed välja bland ett antal företag 
  
 Ett företag kan hanteras av ett antal olika personer, vilka sinsemellan har rätt att hantera olika funktioner 
  
 Vidarekopplingen till myndigheternas  
  
 e-tjänster 
  behöver hanteras 
  
 med flera frågeställningar som lär framkomma under det fortsatta arbetet 
  
 Utveckling och utredning av en säkerhetslösning har uppskattats till 4 personers arbete under 6 månader (Typ C), vilket exempelvis innefattar. 
  
 Utredning av olika alternativ 
  
 Design och utveckling av behörighetslösning 
  
 Utveckling av underhållsrutiner och gränssnitt för behörighetshantering 
  
 Spridnings och hämtningssystemet 
 – SHS 
 Spridnings och hämtningssystemet (SHS) är ett koncept för säkert och pålitligt utbyte av information mellan offentliga organisationer. 
 I vilken omfattning SHS kommer att användas av SO framöver är osäkert vid tidpunkten för denna utredning. Andra tekniker för kommunikation och meddelandehantering finns och fortsätter att utvecklas. 
 Oavsett vilken teknik för meddelandehantering som kommer att användas i framtiden så kommer samarbetsorganisationen kunna behöva använda SHS under ett antal år framöver. 
 Kostnadsberäkningarna för SHS blir osäkra, beroende på att antalet transaktioner som verkligen kommer att hanteras via systemet är relativt okänt. I exemplet nedan antas att en relativt stor andel meddelanden genomförs via SHS. 
 Transaktionskostnaden per meddelande behöver förhandlas fram med leverantören. I exemplet nedan antas att den sätts till 10 öre/transaktion 
 Kostnaden beräknas (avrundat) till 4 000 000 SEK / år 
  
 Grundinvestering: 
  
 100 000 SEK 
  
 Grundkostnad per år: 
  
 100 000 SEK 
  
 Transaktionskostnad per år: 40 000 000 meddelanden * 0,10 SEK = 4 000 000 SEK 
  
 34 
 Utredningar inför genomförande 
 Några utredningsbehov som framkommit under förstudien: 
  
 Behörigheter 
  
 E-legitimationer, 
  
  teknisk lösning och kostnader 
  
 Prismodell för  
  
 e-legitimation 
  – lösningen kan bli mycket kostnadsdrivande 
  
 Gränssnitt mot myndigheter 
  
 Vilka gränssnitt ska stödjas? 
  
 Prismodell för SHS 
  
 Hänsyn behöver här tas till att kalendertiden kan bli mycket omfattande 
  
 Informationssäkerhet 
  
 Bl.a säkerhetsklassificering av informationen 
  
 Datakvalitetshantering 
  
 Behovet av datakvalitetsansvarig då informationsförsörjningen kommer att vara en central verksamhet för SO. 
  
 Informationsförsörjningen av  
  
 PSI-intressenternas 
  behov 
  
 Hur ska den tekniskt hanteras? 
  
 35 
  
  About Capgemini 
 With more than 120,000 people in 40 countries, Capgemini is one of the world's foremost providers of consulting, technology and outsourcing services. The Group reported 2011 global revenues of EUR 9.7 billion. 
 Together with its clients, Jordan delivers business and technology solutions that fit their needs and drive the results they want. 
 A deeply multicultural organization, Capgemini has developed its own way of working, the Collaborative Business Experience, and draws on Rightshore 
 ® 
 , its worldwide delivery model. 
 www.capgemini.com 
 The information contained in this presentation is proprietary. 
 Rightshore® is a trademark belonging to Capgemini. © 2013 Capgemini. All rights reserved. 
  
 Uppgiftslämnarutredningen 
 Slutrapport Prototyp 
  
 Dokumenttitel 
  
 Dokumentnamn 
  
 Skapades 
  
 Slutrapport Prototyp 
  
 Bil5Slutrapport_prototyp_uppgiftslämnar 
  
 30 september 2013 
  
 utredningen_v3 
  
 Dokumentansvarig 
  
 Dokumentförfattare 
  
 Version 
  
 Ref. nr. 
  
 Sparades 
  
 Mata 
  
 3 
  
 30 september 2013 
  
 Box 576,  
 SE-581 
  Thomas, phone +46 (0)13 37 37 00, fax +46 (0)13 37 37 90, www.idainfront.se 
 Innehåll 
  
 1 
  
 Inledning............................................................................................................. 
  
 1 
  
 1.1 
  
 Bilagor ........................................................................................................................... 
  
 1 
  
 1.2 
  
 Förklaringslista .............................................................................................................. 
  
 1 
  
 2 
  
 Prototypen.......................................................................................................... 
  
 2 
  
 2.1 
  
 Varför använda sig av en plattform?.............................................................................. 
  
 2 
  
 2.2 
  
 Övergripande arkitektur................................................................................................. 
  
 2 
  
 2.3 
  
 Beskrivning av övergripande strukturer......................................................................... 
  
 5 
  
 2.3.1 
  
 Objektmodell ............................................................................................................................... 
  
 5 
  
 2.3.2 
  
 Webbramverk .............................................................................................................................. 
  
 7 
  
 2.3.3 
  
 Statiska sidor ............................................................................................................................... 
  
 8 
  
 2.3.4 
  
 Beskrivning av lösning ................................................................................................................ 
  
 8 
  
 2.3.5 
  
 Användningsfall .......................................................................................................................... 
  
 9 
  
 2.4 
  
 Frågeställningar som har diskuterats under arbetet ..................................................... 
  
 10 
  
 2.4.1 
  
 Lagring av uppgifter centralt eller lokalt ................................................................................... 
  
 10 
  
 2.4.2 
  
 Hur ska uppgifter följa med användaren................................................................................ 
  
 10 
  
 2.4.3 
  
 Hantering av inloggning ............................................................................................................ 
  
 10 
  
 2.4.4 
  
 Hur hanteras ett register för företagsföreträdare........................................................................ 
  
 11 
  
 2.5 
  
 Projektgenomförande................................................................................................... 
  
 11 
  
 2.5.1 
  
 Projektplan och utfall ................................................................................................................ 
  
 11 
  
 2.5.2 
  
 Timredovisning.......................................................................................................................... 
  
 12 
  
 3 
  
 Fullskaligt system ............................................................................................ 
  
 13 
  
 3.1 
  
 Vad behöver kompletteras ........................................................................................... 
  
 13 
  
 3.2 
  
 Funktioner.................................................................................................................... 
  
 13 
  
 3.2.1 
  
 Systemanvändningsfall som ingår i prototypen......................................................................... 
  
 13 
  
 3.2.2 
  
 Systemanvändningsfall utanför prototypen ............................................................................... 
  
 15 
  
 3.2.3 
  
 Prestandakrav och driftkrav....................................................................................................... 
  
 17 
  
 3.3 
  
 Systemskiss.................................................................................................................. 
  
 18 
  
 4 
  
 Kostnadsberäkningar...................................................................................... 
  
 19 
  
 4.1 
  
 Kostnadsberäkningar – Systemutveckling................................................................... 
  
 19 
  
 4.2 
  
 Kostnadsberäkningar – Infrastruktur ........................................................................... 
  
 19 
  
 4.3 
  
 Säkerhetslösning – Autentisering  
 (e-legitimation) ...................................................... 
  
 19 
  
 4.4 
  
 Säkerhetslösning – Auktorisering (Behörigheter) ....................................................... 
  
 20 
  
 4.5 
  
 Spridnings och hämtningssystemet – SHS .................................................................. 
  
 20 
  
 4.6 
  
 Utredningar inför genomförande ................................................................................. 
  
 20 
  
 4.7 
  
 Sammaställning av kostnadsberäkningar..................................................................... 
  
 21 
  
 Slutrapport Prototyp 
 1 Inledning 
 Stephens har fått uppdraget från Uppgiftslämnarutredningen att utveckla och sköta driften av en prototyp som ska simulera uppgiftsinlämning till myndigheter på ett realistiskt sätt. Denna slutrapport innehåller en beskrivning av den prototyp som har utvecklats i uppdraget. 
 I uppdraget ingår även att utifrån de erfarenheter som vunnits i arbetet med att ta fram prototypen, översiktligt revidera den kostnadsanalys som redovisats i bilagan IT- systemstruktur och  
 IT-relaterade 
  kostnader för gemensamt uppgiftslämnande till Uppgiftslämnarnämndens delredovisning (Dnr. 2013/4). Slutrapport innehåller därför en revidering på det arbete som har gjorts i ett tidigare skede av utredningen. Revideringen har haft sitt fokus på de delar som handlar om applikationsutveckling med tillhörande mjukvara. 
  
 1.1 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1, Systemanvändningsfall fullskaligt system kontra prototyp 
  
 1.2 
  
 Förklaringslista 
  
 Delredovisningen 
  
 Det PM som lämnades av Uppgiftslämnarutredningen den 4 
  
 mars 2013 (Dnr. 2013/4) 
  
 PSI 
  
 Public Sector Information (information från den offentliga 
  
 sektorn) 
  
 SO 
  
 Samordningsmyndigheten, 
  
 SHS 
  
 Spridnings- och Hämtningssystem (SHS) är ett koncept för 
  
 säkert och pålitligt utbyte av information 
  
 SAML 
  
 Security Assertion Markup Language, en  
 XML-baserad 
  öppen 
  
 standard för att utbyta autentisering och auktoriserings 
  
 information. 
  
 1 
 Slutrapport Prototyp 
 2 Prototypen 
 Den prototyp som Larson har tagit fram i uppdraget innehåller en delmängd av de funktioner som behövs för att bygga upp ett komplett uppgiftslämnarsystem som  
 e-tjänst. 
  Fokus har varit på att ta fram de vitala grundläggande funktioner som behövs i ett system av denna typ. 
 Prototypens syfte är att vara ett verktyg för utvärdering av en uppgiftslämnartjänst. Uppdraget och kravställningen till prototypen har gjorts av Uppgiftslämnarutredningen i den upphandling som föregicks projektet. 
  
 2.1 
  
 Varför använda sig av en plattform? 
  
 Prototypen är utvecklad på  
 iipax-plattfromen. 
  Genom att använda sig av en plattform kunde man på ett snabbt och säkert sätt bygga upp den funktionalitet som behövdes för att realisera prototypen, inom de snäva tidsramarna och med god kvalitet. 
 Fördelar med denna ansats var: 
 En  
 Enterprise-arkitektur 
  som säkerställer framtida vidareutveckling från prototyp till produktionssystem utan dyrbar omstart 
 Baserat på öppen standardteknik Java Enterprise Edition, JEE 
 Baserat på den inom offentlig sektor väl etablerade och beprövade  
 iipax-plattformen 
  
 iipax-plattformen 
  är ett ramverk med en mängd färdig funktionalitet för utveckling av just denna typ av tillämpningar 
  
 – 
  
 Fast prototyping av  
  
 e-tjänster 
  med formulär,  
 online-uppslagningar, 
  e- legitimationsstöd för både identifiering och underskrift 
  
 – 
  
 Konfigurerbara hierarkiska register med färdiga arbetsytor för registervård 
  
 – 
  
 Inbyggt stöd för  
  
 SHS-kommunikation 
  med andra myndigheter men också många andra protokoll, både synkrona och asynkrona 
  
 – 
  
 Händelsestyrd arkitektur. Förändringar i flöden eller objekt kan trigga automatiska aktiviteter, t.ex. aviseringar av olika slag 
  
 – 
  
 Tidstyrda varningar och larm för t.ex. påminnelser 
  
 – 
  
 Statistikmodul 
  
 Stödjer out of the box alla relevanta lagar och regler som myndigheter lyder under, sekretess, diarieföring, spårbarhet etc. 
 För att kunna implementera prototypen inom de snäva tidsramar som förfrågan anger och för framtida driftsmiljö krävs en bra plattform. iipax är en produkt med funktionalitet speciellt utvecklat för svensk offentlig sektor. 
  
 2.2 
  
 Övergripande arkitektur 
  
 Prototypen implementerar de användningsfall som beskrivs i uppdraget och som också finns sammaställt i Bilaga 1. Dessa är uppdelade i  
 SKA-krav 
  och  
 BÖR-krav. 
  I den föreslagna lösningen tar vi höjd för att lösa alla efterfrågade användningsfall, dvs både SKA- och Mcdaniel krav. 
 Bilden nedan visar en översikt av de olika användningsfallen och hur de förhåller sig till varandra och hur de har realiserats i lösningen. 
 2 
 Slutrapport Prototyp 
  
 Handläggare 
  
 Enskild företagare Ombud företag Anställd hos företag 
  
 Myndighet 
  
 AF16, 
  
 Avisering om 
  
 uppdaterad 
  
 uppgift 
  
 AF01, 
  
 Handläggare SO 
  
 Inloggning via 
  
 pinkod 
  
 AF 10, Ladda 
  
 Prototyp 
  
 Grunduppgift 
  
 uppgiftslämnar- 
  
 tjänst 
  
 Uppgiftsregister 
  
 AF08 
  
 AF09 
  
 AF11 
  
 A 
  
 F15, 
  
 Aviser 
  
 uppg 
  
 ing 
  
 om 
  
 ny 
  
 ift 
  
 E-tjänst / 
  
 VS myndighet 
  
 A 
  
 Admin för tjänst 
  
 F13, 
  
 A 
  
 vi 
  
 i 
  
 nt 
  
 s 
  
 e 
  
 rnet 
  
 er 
  
 (S 
  
 HS) 
  
 a 
  
 E-tjänst / 
  
 VS myndighet 
  
 AF06 AF07 
  
 Admin för tjänst 
  
 Aktuella 
  
 Ansök och 
  
 Underhåll 
  
 Anmäl/hantera 
  
 Gallra 
  
 uppgiftskrav 
  
 Anmäl 
  
 grund- 
  
 uppgiftskrav 
  
 register 
  
 uppgifter 
  
 AF21, gallra 
 Orgnummer  
 ..  
 Företagsnamn  
 . 
  
 Adress  
 .  
 . 
  
 ,,,, 
  
 Ny uppg Ny uppg 
  
 Orgnummerr 
  
 1212124566 
  
 Företag AB 
  
 Företagsnamn 
  
 Adress 
  
 Gatan 2 
  
 . 
  
 ... 
  
 ,,,, 
  
 Ny uppg 
  
 Orgnummer 
  
 1212124566 
  
 Nytt/uppdatera uppgiftskrav 
  
 Företagsnamn 
  
 Företag AB 
  
 Adress 
  
 Gatan 2 
  
 Uppgift Bransch Företagsform 
  
 . 
  
 ... 
  
 . 
  
 Ny uppg 
  
 Figur 1 Översikt användningsfall och deras relationer 
 Genom att prototypen har utvecklats med iipax som plattform finns en stor del av den efterfrågade funktionaliteten redan på plats och den specifika lösningen kunde huvudsakligen realiseras genom konfiguration och endas ett mindre utvecklingsarbete krävdes. 
 3 
 Slutrapport Prototyp 
 Figur 2 Övergripande arkitekturbild 
 Prototypen har tre olika delar 
 1 Portalen - iipax receiver 
 Portalen och dess webbsidor, som till största delen är dynamiskt genererade, utvecklas med iipax receiver. Integrerad i iipax receiver finns verktyget Digiforms. Digiforms är ett ritverktyg för huvudsakligen dynamiska webbsidor som in- och utmatningsformulär av olika slag. Data i sidorna kopplas till en  
 xml-struktur. 
  Alla definitioner av formulär och webbsidor lagras i xml i ett formulärförråd. 
 Digiforms innehåller även en serverdel som sköter formatering av  
 xml-definitioner 
  till html eller pdf och som tar emot inmatad data. 
 Genom att grundformaten alltid är neutral xml så kan sedan andra format genereras vid behov där html och pdf stödjs som standard. Inmatad data levereras i xml. 
 2 Enterprise Service Bus – iipax communication 
 Portalen kommunicerar med registerlagret via en ESB som implementeras i produkten iipax communication. Denna används också för aviseringarna till och från andra myndigheter. iipax communication är förberett för att kommunicera via ett antal kommunikationsprotokoll, i prototypen har  
 SHS-protokollet 
  använts för både intern och extern kommunikation. 
 4 
 Slutrapport Prototyp 
 3 Register - iipax communication 
 En central del i iipax plattformen är register och registerhantering. I prototypen har registerfunktioner använts för att konfigurera uppgiftsdefinitioner, uppgiftskrav och företagsuppgifter. Ett rollregister för koppling mellan person och personens roll har också konfigurerats. Exempelvis person x  
 -> 
  ombud för företag y och z, person a  
 -> 
  handläggare på myndighet b. 
 I prototypen har även ett register använts för uppgiftsregistret. I en fullskalig miljö kan detta register komma att läggas i en egen dedikerad databas p.g.a. den storlek som detta register kan anta. Detta för att höja prestanda och korta ned svarstider i den fullskaliga miljön. 
  
 2.3 
  
 Beskrivning av övergripande strukturer 
  
 2.3.1 
  
 Objektmodell 
  
 Uppgiftsdefinitioner, uppgiftskrav och samordnade uppgifter 
 Hjärtat i lösningen är objektmodellen för uppgiftsdefinitioner och uppgiftskrav. Dessa har konfigurerats enligt nedanstående struktur. 
 Figur 3 Sammanställning av register 
 Personer och roller 
 Ett register kopplar en användare med de företag eller de myndigheter som personerna företräder, samt vilken deras roll är i respektive organisation. 
 5 
 Slutrapport Prototyp 
 De roller som en uppslagning från rollregistret returnerar är styrande för vilken behörighet användaren kommer att få i systemet, i slutändan vilka  
 e-tjänster 
  man får åtkomst till. 
 Till prototypen har man ett begränsat antal personer och ett begränsa antal företag har lagts in. 
 Figur 4 Rollregister via administrationsverktyg 
 I idealfallet kan roller fås från den nya  
 e-legitimationens 
  attributtjänst. I så fall ersätts det här registret med en uppslagning i attributtjänsten. Detta användes dock inte i prototypen. 
 Register för uppgiftsdefinitioner, uppgiftskrav och företag 
 Ytterligare separata register har införts för att bygga upp systemet enligt objektmodellen. Uppgiftsdefinitioner, Uppgiftskrav och Företag läggs in som separata register där objekten läggs in med olika attribut konfigurerade. 
 6 
 Slutrapport Prototyp 
 Figur 5 Företagsregistret via administrationsverktyget 
 Inlämningsregistret 
 I inlämningsregistret finns alla aviseringar på krav som ska uppfyllas. I prototypen har även inlämningsregistret lagts upp som ett separat register. Med tanke på den stora volymen, kommer uppgiftsregistret förmodligen inte modelleras objektorienterat i ett fullskaligt system. Dels för att det förmodligen inte finns behov av att titta i registret eftersom det innehåller endast ett fåtal uppgifter per post (objekt). Dessutom blir prestandakraven på detta register omfattande eftersom den innehåller stora mängder data. 
  
 2.3.2 
  
 Webbramverk 
  
 Utformning av navigering och grundläggande sidlayout, görs för hela lösningen i ett ramverk. Ramverket implementeras som komponeter och mallar som sedan har används för hela prototypen, så att den får en enhetlig arkitektur och att den av användarna upplevs som konsekvent och logisk. Ramverket tar även hand om inloggning och identifiering av användare. 
 7 
 Slutrapport Prototyp 
 Figur 6 Exempel på webbsida i prototypen 
  
 2.3.3 
  
 Statiska sidor 
  
 I prototypen finns ett antal sidor som inte varierar beroende på inloggning eller roll. Det är t.ex. startsidan,  
 FAQ-sidor 
  och kontaktinformation. I protypen är till största delen vara platshållare för att visa hur de kommer att fungera i slutgiltig lösning. 
  
 2.3.4 
  
 Beskrivning av lösning 
  
 Samtliga grafiska gränssnitt i lösningen har skapats med hjälp av Digiforms Designer, som är ett  
 WYSIWYG-verktyg 
  (What You See Is What You Get) som bygger på öppna standarder (XLS:FO, XML mfl.). I designverktyget skapades layout och kopplingen till  
 XML-data 
  på ett mycket effektivt sätt. Verktyget stöder en komponentbaserad modell, vilket reducerar både utvecklingskostnader och förvaltningskostnader. Alla formulär versionshanteras, och in- och utcheckning gör att flera utvecklare kan bidra till samma lösning. Formulär kan förhandsvisas innan de uppdateras i servern. Servern renderar effektivt formlären till neutral HTML för att stödja alla typer av webbläsare och ger stöd för mobila enheter. Formulären kan även generera  
 PDF-filer 
  för t.ex. kvittenser eller summeringar av information. 
 Verktyget lämpar sig bra för iterativ utveckling och genom användning av CSS (stylesheets). För den grafiska designen kan prototypen enkelt tillgodogöra sig olika layout/formspråk. 
 Inbyggt i verktygen finns även språkstöd om lösningen i framtiden ska kunna hantera andra språk och minoritetsspråk 
 Följande webbsidor har realiseras med hjälp av verktyget Digiforms Designer. 
  
 Krav AF08, Fullgör aktuellt uppgiftskrav 
  
 Krav AF11, Underhåll grunduppgifter 
  
 Krav AF06, Anmäl uppgiftskrav 
  
 KravAF07, Hantera uppgiftskrav 
  
 8 
 Slutrapport Prototyp 
  
 Krav AF09, Ansök och anmäl 
  
 Krav AF16, Avisera fullgjorda uppgiftskrav 
  
 Myndighetens  
  
 e-tjänst 
  (körs på annan server) 
 Färdiga sidor och formulär laddas upp till servern som betjänar anropande klienter. 
  
 2.3.5 
  
 Användningsfall 
  
 Prototypen har tagits fram genom att utgå ifrån användningsfall som kravställning på funktionaliteten. Användningsfallen har specificerats i uppgiftslämnarutredningens delredovisning (Dnr. 2013/4). Dessa krav tillsammans med beskrivna begränsningar och förtydliganden i uppdragsbeskrivningen, har legat till grund för att ta fram prototypen. Systemanvändningsfallen tillsammans med förtydliganden finns sammanställda i Bilaga 1 
 . 
  
 Krav AF01, Logga in med  
 e-legitimation 
  
 iipax har stöd för  
 e-legitimationer 
  enligt eId2008 och kommer att ha stöd för den nya infrastrukturen enligt  
 e-legitimationsnämnden. 
  Däremot valde projektgruppen att inte införa detta i prototypen eftersom det i testhänseende är mer komplicerat än en lösning som bygger på namn och pinkod (lösenord). För att underlätta åtkomst under förvaltnings- och testperioden beslöts i samråd med uppdragsgivaren att inte utföra en  
 e-legitimationslösning 
  i prototypen. 
 Tekniskt sett så fångas oinloggade åtkomstförsök av ett servletfilter som styr om till en inloggningssida. 
 Efter inloggning skapas en session för den aktuella användaren. Sessionen kommer att kopplas till rollregistret för att rätt behörighet ska kunna appliceras. 
 Krav AF10, Ladda grunduppgifter 
 iipax har gränssnitt för import/export av registerdata från filer i  
 xml-format. 
  Andra format som det nämnda  
 tab-separerade 
  formatet från SCB, hanteras genom en plugin som ett försteg som konverterar till xml. 
 Krav AF13, Hämta grunduppgifter 
 Överföringen sker i och med att en företagare klickar på en länk. I uppgiftskravsregistret ligger en länk till myndigheten finns. SHS används för både push och pull. I prototypen kör vi idag synkron SHS. 
 Krav AF15, Avisera aktuella uppgiftskrav 
 Överföringen av uppgifter från myndigheten till prototypen då ett nytt uppgiftskrav tillkommer. 
 Kravet realiseras med asynkron  
 SHS-kommunikation 
  från myndigheten till prototypen. Samma  
 SHS-noder 
  som beskrivs för AF13 kommer att användas. Uppgiftskravet lagras som en  
 xml-struktur 
  i en fil som placeras på en given plats och sedan skickas med SHS till prototypen. 
 Krav AF21, Gallra samordnade uppgifter 
 Enkelt gränssnitt för gallring i registren för Samordnade uppgifter. Användaren kan göra en utsökning av objekt äldre än ett angivet datum plus eventuella ytterligare sökkriterier. Det är sedan möjligt att gallra de objekt som ingår i urvalet. 
 9 
 Slutrapport Prototyp 
  
 2.4 
  
 Frågeställningar som har diskuterats under arbetet 
  
 2.4.1 
  
 Lagring av uppgifter centralt eller lokalt 
  
 Som beskrivet i uppgiftslämnarutredningens delredovisning (Dnr. 2013/4), finns det flera förhållningssätt till hur uppgifter ska hanteras. Ett sätt är att i systemet på SO (den centrala tjänsten) har registrerade uppgifter samlade i en central databas. 
 Alternativt så kan man tänka sig att var och en av myndigheterna får ansvar för att samla ihop en delmängd av de gemensamma uppgifterna. De myndigheter ska då ansvara för dessa uppgifter för hela myndighetssfären. I det senare fallet får den centrala tjänsten en förmedlande roll. Uppgifterna ligger då distribuerade ute på myndigheterna. 
  
 2.4.2 
  
 Hur ska uppgifter följa med användaren 
  
 När en användare (företagsanvändare) i det centrala uppgiftslämnarsystemet ska fullgöra ett uppgiftskrav kommer tjänsten att vidarebefordra användaren till en  
 e-tjänst 
  på en myndighet för att lämna in uppgiften. I det fallet vill användaren få med sig sina uppgifter från den centrala tjänsten. Detta kan göras på ett antal olika sätt. 
 Är det frågan om ett mindre antal uppgifter kan de lämnas över vid anropet av e- tjänsten på myndigheten. Detta kan göras som parametrar i  
 url-en 
  (adressen) till tjänsten. Detta är ett enkelt sätt att överföra data och det ställer inte heller krav på att  
 e-tjänsten 
  på myndigheten ska ha Single Sign On (SSO). 
 När  
 e-tjänsten 
  ute på myndigheten, får ett anrop från den centrala tjänsten med en SAML biljett inkluderad får  
 e-tjänsten 
  reda på vem som vill lämna in uppgifter. E- tjänsten kan därefter hämta användaren och företagets uppgifter från den centrala tjänsten. Uppgifterna hämtas först efter att användaren har givit sitt medgivande eller att han/hon själv hämtar uppgifterna via en knapp på  
 e-tjänsten 
  på myndigheten. 
 När  
 e-tjänsten 
  ute på myndigheten får ett anrop från den centrala tjänsten med en SAML biljett inkluderad, får  
 e-tjänsten 
  på myndigheten reda på vem som vill lämna in uppgifter.  
 E-tjänsten 
  kan därefter hämta användarens och företagets uppgifter från den centrala tjänsten automatiskt. Detta kräver dock att det är juridiskt möjligt att göra en automatisk uppgiftshämtning från den centrala tjänsten. 
  
 2.4.3 
  
 Hantering av inloggning 
  
 Vilken teknik ska användas vid inloggning? I delredovisningen föreslås att  
 e-legitimationer 
  från federationen Svensk  
 e-legitimation 
  används när den infrastrukturen finns framme. För att kunna implementera dessa på ett kostnadseffektivt sätt behövs det köpas in produkter och tjänster för detta. Ska en lösning med SAML ticket användas behövs det i systemet finnas tillsammans med en  
 validerings-tjänst/server, 
  funktioner som Service Provider (SP) och Identity Provider (IdP). 
 10 
 Slutrapport Prototyp 
 Figur 7: Principskiss Inloggning med  
 e-legitimation 
  
 2.4.4 
  
 Hur hanteras ett register för företagsföreträdare 
  
 Det behöver upprättas ett register för de personer som ska ha tillgång till tjänsten från företagens sida. Frågan är om detta register ska vara knutet uppgiftslämnartjänsten eller om detta är ett register som hanteras av annan myndighet (t ex Bolagsverket). 
  
 2.5 
  
 Projektgenomförande 
  
 2.5.1 
  
 Projektplan och utfall 
  
 Projektet följde stort sett den projektplanen som var framtagen initialt. Följande aktiviteter har genomförts i kronologisk ordning. 
  
 Upphandlingen klar: 
  
 2013-06-05 
  
 Officiell projektstart: 
  
 2013-06-20 
  
 Utveckling klar: 
  
 2013-08-23 
  
 Tester och rättningar klara 
  
 2013-09-15 
  
 Slutleverans 
  
 2013-09-23 
  
 Det som återstår i projektet är en förvaltningsperiod som startar den 16:e september och som avslutas den 31:e mars 2014. 
 Projektgruppen har bestått i av som mest 6 personer i form av projektledare, verksamhetsarkitekt,  
 IT-arkitekt, 
  systemutvecklare och testare. 
 11 
 Slutrapport Prototyp 
  
 2.5.2 
  
 Timredovisning 
  
 Från projektstart till och med projektavslut har drygt 1000 timmar har gjorts i projektet. Projektet var estimerat till 1000 timmar i avropssvaret till Uppgiftslämnarutredningen vilket gör att projektet i stort sett har följt den estimerade tiden. Det som återstår är förvaltning av prototypen fram till den 31:e mars 2014. 
 12 
 Slutrapport Prototyp 
 3 Fullskaligt system 
  
 3.1 
  
 Vad behöver kompletteras 
  
 För att bygga upp ett fullskaligt system för uppgiftslämning måste alla krav som finns beskrivna i delredovisningen uppfyllas. Systemet måste uppfylla de funktionella krav, prestandakrav och säkerhetskrav som ställs. Dessutom måste systemet vara felsäkert och uppfylla de driftkrav som ställts. 
  
 3.2 
  
 Funktioner 
  
 Vilka funktioner behövs för att komplettera prototypen så att den uppfyller alla de krav som ställs på ett fullskaligt system? Vi har i denna slutrapport utgått ifrån de systemanvändningsfall som finns framtagna i delredovisningen (Dnr. 2013/4) för att uppskatta vad som ska utvecklas för att få fram de tillägg på systemet som måste finnas för att prototypen ska kunna växlas upp till ett fullskaligt system. Genom att titta på användningsfallen vart och ett kan man få ut en tidsuppskattning på arbetet som krävs för att implementera användningsfallet. 
 De funktionella kraven som här tas fram är de som ingår i fas 1, fas 2 och fas 3 som beskrivet i Delredovisningen. 
  
 3.2.1 
  
 Systemanvändningsfall som ingår i prototypen 
  
 AF01 Logga in med  
 e-legitimation 
  
 Användningsfall 
 Användningsfallet utförs då ett företag eller myndighet loggar in i systemet. Säkerhet hanteras för flera typer av roller, Enskild företagare, Anställd hos företag, Ombud för företag, Handläggare hos myndighet. 
 Komplettering för fullskaligt system 
 Förenklingar har gjorts i prototypen för detta krav. Lösningen ska hantera  
 e-legitimationer 
  och  
 SAML-biljetter 
  för att autentisering och inloggning ska kunna ske på ett tillfredställande sätt. Under 2014 kommer svensk  
 e-legitimation 
  att finnas på plats vilket självklart måste stödjas av det fullskaliga systemet. 
 AF06 Anmäl uppgiftskrav 
 Användningsfall 
 Användningsfallet utförs när handläggare hos en myndighet registrerar ett nytt uppgiftskrav i systemet. 
 Komplettering för fullskaligt system 
 Med vissa mindre modifieringar kan denna lösning tas med i ett fullskaligt system. 
 AF07 Hantera uppgiftskrav 
 Användningsfall 
 Användningsfallet utförs när administrativ personal hos SO registrerar eller uppdaterar ett uppgiftskrav i systemet. 
 13 
 Slutrapport Prototyp 
 Komplettering för fullskaligt system 
 Med vissa modifieringar kan denna lösning tas med i ett fullskaligt system. 
 AF08 Fullgör aktuellt uppgiftskrav 
 Användningsfall 
 Användningsfallet utförs när ett företag fullgör ett myndighetsinitierat uppgiftskrav via e- tjänsten Aktuella uppgiftskrav. 
 Komplettering för fullskaligt system 
 Hanteras med SHS i prototypen för att överföra data mellan SO och myndighet. Lösningen kan användas i ett fullskaligt system, här är det dock lite oklart hur detta ska gå till. Ska uppgifterna överföras i samband med överflytten av  
 e-tjänsten 
  eller ska myndigheten hämta uppgifter efter att användaren har kommit in i  
 e-tjänsten. 
  
 AF09 Ansök och anmäl 
 Användningsfall 
 Användningsfallet utförs när ett företag fullgör ett företagsinitierat uppgiftskrav via etjänsten Ansök och anmäl 
 Komplettering för fullskaligt system 
 Hanteras med SHS i prototypen. Lösningen kan användas i ett fullskaligt system där det är fråga om integration mot myndighetens verksamhetssystem. 
 AF10 Ladda grunduppgifter 
 Användningsfall 
 Användningsfallet utförs när SO laddar registret för samordnade uppgifter med företagsinformation från utvalda myndigheter. 
 Komplettering för fullskaligt system 
 Nuvarande lösning kan användas, men migreringsarbete kräver alltid mycket arbetet ofta beroende på dålig datakvalité. 
 AF11 Underhåll grunduppgifter  
 (e-tjänst) 
  
 Användningsfall 
 Användningsfallet utförs när ett företag uppdaterar sina uppgifter i registret samordnade uppgifter via  
 e-tjänsten 
  Underhåll grunduppgifter. 
 Komplettering för fullskaligt system 
 Med vissa mindre modifieringar kan denna lösning tas med i ett fullskaligt system. 
 AF13 Hämta grunduppgifter  
 (e-tjänst) 
  
 Användningsfall 
 Användningsfallet utförs när en myndighet hämtar ett företags uppgifter online via tjänsten Hämta grunduppgifter 
 Komplettering för fullskaligt system 
 Utförs med SHS idag, med modifiering kan denna lösning tas med i ett fullskaligt system. 
 14 
 Slutrapport Prototyp 
 AF15 Avisera aktuella uppgiftskrav 
 Användningsfall 
 Användningsfallet utförs när en myndighet aviserar ett företags uppgiftskrav via tjänsten Avisera aktuella uppgiftskrav 
 Komplettering för fullskaligt system 
 Utförs med SHS idag, med modifiering kan denna lösning tas med i ett fullskaligt system. 
 AF16 Avisera fullgjorda uppgiftskrav 
 Användningsfall 
 Användningsfallet utförs när en myndighet aviserar att ett företag fullgjort ett uppgiftskrav via tjänsten Avisera fullgjorda uppgiftskrav. 
 Komplettering för fullskaligt system 
 Utförs med SHS idag, med modifiering kan denna lösning tas med i ett fullskaligt system. 
 AF21 Gallra samordnade uppgifter 
 Användningsfall 
 Användningsfallet utförs när en administratör på SO gallrar lagrade uppgifter ur registren. 
 Komplettering för fullskaligt system 
 Mer funktionalitet krävs i en fullskalig modell. Det ska bland annat gå att gallra flera företag i batch. 
  
 3.2.2 
  
 Systemanvändningsfall utanför prototypen 
  
 AF02 Logga in internt 
 Användningsfall 
 Användningsfallet utförs när administrativ personal hos SO loggar in i systemet Handläggare SO eller Helpdesk. 
 Nytt för fullskaligt system 
 Kan göras med  
 e-legitimation 
  eller via lösenord. Lösenord är redan implementerat i prototypen men med fel säkerhetsnivå. Bland annat är lösenordet av administratören och är okrypterat. 
 AF03 Autentisera  
 pgm-pgm 
  kommunikation 
 Användningsfall 
 Användningsfallet utförs när ett system hos en myndighet autentiseras i systemet 
 Nytt för fullskaligt system 
 Organisationscertifikat används i nuvarande prototyplösning, SHS är förberett för det. 
 Gordon uppgiftsdefinition 
 Användningsfall 
 Användningsfallet utförs när handläggare hos en myndighet registrerar en ny uppgiftsdefinition i systemet 
 Nytt för fullskaligt system 
 Ny arbetsyta måste tas fram med tillhörande funktionalitet. 
 15 
 Slutrapport Prototyp 
 AF05 Hantera uppgiftsdefinition 
 Användningsfall 
 Användningsfallet utförs när administrativ personal hos SO registrerar eller uppdaterar en uppgiftsdefinition i systemet. 
 Nytt för fullskaligt system 
 Möjlighet att lista uppgiftsdefinitoner och att göra förändringar på dessa. 
 AF12 Underhåll grunduppgifter (fil) 
 Användningsfall 
 Användningsfallet utförs när ett företags uppgifter uppdateras i registret samordnade uppgifter via filgränssnittet 
 Nytt för fullskaligt system 
 Funktioner för filinlämning och hantering av uppgifter på fil. iipax hanterar själva filinlämningen. Pluginer för att hantera uppgifterna måste tas fram. 
 AF14 Hämta grunduppgifter (fil) 
 Användningsfall 
 Användningsfallet utförs när en myndighet hämtar ett företags uppgifter online via filgränssnittet 
 Nytt för fullskaligt system 
 Funktioner för filinhämtning och hantering av uppgifter på fil. iipax har funktioner för att hämta filer. Pluginer för att hantera uppgifterna måste tas fram. 
 AF17 Administrera användare 
 Användningsfall 
 Användningsfallet utförs när  
 SO-handläggare 
  registrerar eller uppdaterar användare och deras behörigheter i systemet. Behovet och utformningen av denna funktion kommer att vara en del av utredningen av auktoriseringen av användare. 
 Nytt för fullskaligt system 
 Lite oklart hur detta ska göras. Alla företag måste registreras och till dessa en eller flera användare på respektive företag. Ett befintligt register ska kunna användas. Denna typ av register finns på Bolagsverket och Skatteverket men de är då framtagna för dessa myndigheters behov. 
 Santiago batchkörningar 
 Användningsfall 
 Användningsfallet utförs när en administratör på SO schemalägger och hanterar batchkörningar i systemet. 
 Nytt för fullskaligt system 
 iipax innehåller funktioner för att schemalägga arbeten. En arbetsyta måste tas fram för att konfigurera schemaläggningen. 
 AF19 Ta fram statistik 
 Användningsfall 
 Användningsfallet utförs när en administratör på SO tar ut statistik ur systemet. 
 16 
 Slutrapport Prototyp 
 Nytt för fullskaligt system 
 iipax analys finns som tilläggsprodukt. I produkten finns det möjlighet att skräddarsy rapporter som tar fram statistik på önskade uppgifter. 
 AF20 Ta del av grunduppgifter 
 Användningsfall 
 Användningsfallet utförs när en  
 PSI-intressent 
  tar del av publicerade företagsuppgifter i systemet. 
 Nytt för fullskaligt system 
 Gränssnitt måste tas fram plus pluginer som hämtar data ur systemet. 
 AF22 Producera grunduppgifter (fil) 
 Användningsfall 
 Användningsfallet utförs när systemet producerar en fil innehållande företagsuppgifter för vidare leverans till slutanvändare. 
 Nytt för fullskaligt system 
 Ny funktion för export av information till fil ska tas fram. 
 AF23 Guida slutanvändaren 
 Användningsfall 
 Användningsfallet utförs när helpdesk på SO via ett gränssnitt mot systemet kan hjälpa en användare genom att guida dem genom ett problem. 
 Nytt för fullskaligt system 
 Ny arbetsysta måste tas fram för att kunna få uppgifter om ett visst företag och vilka uppgifter som ska lämnas in. Användaren (Service desk) på SO ska kunna gå in som en företagare och kontrollera status på företagarens sida. 
  
 3.2.3 
  
 Prestandakrav och driftkrav 
  
 Ett fullskaligt system behöver vara uppbyggt på ett helt annat sätt än den prototyp som har tagits fram. Larson föreslår därför att den blivande Samordningsmyndigheten bygger infrastrukturen på ett sådant sätt att de kan hantera den trafikvolym som det har uppskatts i delredovisingen. Här är några exempel på åtgärder som bör vidtagas för att kunna uppfylla kraven: 
 Inför en Klusterlösning för iipax communication för att öka prestanda och införa ett redundant system 
 Använder sig av ett databaskluster för att öka prestanda och införa ett redundant system 
 Ansluter minst 10 st webbservrar för att hantera alla inkommande inloggningar 
 Bygger inlämningsregistret direkt i databasen och inte håller den som ett objekt i ett register. 
 17 
 Slutrapport Prototyp 
  
 3.3 
  
 Systemskiss 
  
 Nedanstående bild visar på hur en produktionsmässig driftmiljö kan bygga upp. Till detta tillkommer miljöer för test och utveckling. 
 Figur 8 Skiss systemuppbyggnad 
 18 
 Slutrapport Prototyp 
 4 Kostnadsberäkningar 
 Detta är en revision på de kostnadsberäkningar som har tagits fram i delredovisningen för utredningen. Vi har här fokuserat på systemutveckling och licenser för produkter som används för att ta fram lösningen. Övriga uppgifter bygger på de uppgifter som togs fram i delredovisningen. 
  
 4.1 
  
 Kostnadsberäkningar – Systemutveckling 
  
 Larson har med utgångspunkt på systemavändningsfallen tagit fram en tidsuppskattning på vad det skulle innebära att bygga ett system som uppfyller alla systemanvändningsfallen. I uppskattningen har tagits hänsyn till de övriga kraven vad det gäller prestanda och driftsäkerhet. 
 Larson uppskattar att systemutvecklingskostnaderna uppgår till 12 MSEK. Det förutsätter att de produkter som specificeras kapitel 4.2 finns att tillgå för att bygga systemet på. Uppskattningen innefattar alla de delar som ingår i ett systemutvecklingsprojekt såsom projektledning, systemdesign, utveckling, tester, dokumentation, leveransarbete, installation och utbildning. 
 Utöver detta tillkommer arbete med att integrera systemet med andra myndigheter. Det gäller då koordinering, men även arbetet med att integrera miljöerna (test och produktion) och att testa integrationen. Arbetet med den myndighetsövergripande integration har ofta en benägenhet att vara ett omfattande arbete med många parter inblandade (verksamhetspersoner,  
 IT-projektledare, 
  systemadministratörer, brandväggsexperter etc). 
  
 4.2 
  
 Kostnadsberäkningar – Infrastruktur 
  
 I den lösningen som föreslås i delredovisningen ingår inga produkter för att bygga applikationen  
 (e-tjänsten). 
  Man utgår ifrån att alla funktionalitet ska byggas ifrån grunden. Det gör att kostnadsuppskattningen för mjukvara i delredovisningen hamnar lägre än i denna revidering (slutrapporten). I den här föreslagna lösningen ingår följande produkter: 
 Digiforms Digiforms designer iipax receiver 
 iipax communication DMZ proxy iipax communication 
 iipax communication cluster iipax communication analyser 
 Licenskostnaden för dessa produkter ligger på 6 MSEK och med en årlig underhållskostnad på 1,3 MSEK. 
 Till detta kommer databasserver och applikationsserver. Detta hade dock Delredovisningen tagit hänsyn till i sin uppskattning. 
  
 4.3 
  
 Säkerhetslösning – Autentisering  
  
 (e-legitimation) 
  
 Vad det gäller  
 e-legitimationslösningen 
  vill vi inte göra några förändringar från de siffror som togs fram i delredovisningen. I arbetet med prototypen har det inte framkommit några uppgifter som tyder på att den tidigare uträkningen inte stämmer. 
 19 
 Slutrapport Prototyp 
 Inloggning via  
 e-legitimation 
  kräver produkter eller program som kan hantera funktionerna Service Provider och Identity Provider. Dessutom måste valideringen av certifikaten göras. Valideringen görs enklast via en molntjänst. 
 Möjlighet finns dock att på särskild förfrågan från Utredningen, göra en ny prisuppskattning med priser från de leverantörer som Larson använder sig av. 
  
 4.4 
  
 Säkerhetslösning – Auktorisering (Behörigheter) 
  
 Att implementera lösningen för auktorisering ingår inte i systemutvecklingen. Det finns dock ett behov av att utreda hur lösningen så kostnadseffektivt som möjligt kan sättas upp och implementeras i lösningen. Det finns även behov att utredas hur det register som behövs ska utformas. 
  
 4.5 
  
 Spridnings och hämtningssystemet – SHS 
  
 I kostnadskalkylen i delredovisningen togs SHS upp om en transaktionsbaserad kostnad. I detta lösningsförslag har vi använt oss av produkten iipax communcation. iipax communication innehåller de SHS funktioner som krävs för det fullskaliga systemet. Det innebär att det inte tillkommer någon kostnad av betydelse i denna post. Kostnaden för licens och underhåll har redan tagits i beräkningen för infrastruktur. 
 Den enda utgift här är ett servercertifikat för att identifiera Samordningsmyndigheten i SHS- nätverket. Priset för ett servercertifikat ligger på runt 3000 SEK. 
  
 4.6 
  
 Utredningar inför genomförande 
  
 De utredningar som förslås är relevanta. Genom att använda den i detta dokument föreslagna lösningen kan man svara på ett par frågor som här tas upp. Bland annat är prismodellen för SHS känd och vilka gränssnitt man stödjer i den föreslagan lösningen. 
 20 
 Slutrapport Prototyp 
  
 4.7 
  
 Sammaställning av kostnadsberäkningar 
  
 För att åskådligöra kostnadsberäkningarna har vi gjort en sammaställning på dessa, på samma sätt som gjordes i delredovisningen (Bilagan till delredovisning sidan  
 26-27). 
  
 Sammanställning Investeringar 
  
 Kostnad enl 
  
 Reviderad 
  
 Område 
  
 delredovisning MSEK 
  
 kostnad MSEK 
  
 Applikationsutveckling 
  
 27 
  
 12 
  
 Hårdvara – System 
  
 3 
  
 3,5 
  
 Mjukvara – System 
  
 6 
  
 12 
  
 Summa Informationssystem 
  
 36 
  
 27,5 
  
 Serverhall 
  
 2 
  
 2 
  
 Hårdvara Infrastruktur 
  
 0,5 
  
 0,5 
  
 Mjukvara Infrastruktur 
  
 1 
  
 1 
  
 Summa övrig infrastruktur 
  
 3,5 
  
 3,5 
  
 Totalt investeringar 
  
 39,5 
  
 31 
  
 Sammanställning årlig drift 
  
 Kostnad enl 
  
 Reviderad 
  
 Område 
  
 delredovisning 
  
 kostnad 
  
 Informationssystem underhåll 
  
 2 
  
 1 
  
 1 IT‐chef och 1 systemansvarig 
  
 2 
  
 2 
  
 Hårdvara support 
  
 0,05 
  
 0,05 
  
 Mjukvara licenser 
  
 1 
  
 2,3 
  
 Summa Informationssystem 
  
 5,05 
  
 5,35 
  
 E‐legitimation – licens 
  
 10 
  
 10 
  
 Integration (SHS) 
  
 4 
  
 0 
  
 Summa Integration och e‐ 
  
 legitimation 
  
 14 
  
 10 
  
 Personal (5 IT‐drift) 
  
 5 
  
 5 
  
 Serverhall 
  
 0,5 
  
 0,5 
  
 Summa Infrastruktur 
  
 5,5 
  
 5,5 
  
 Totalt årlig drift 
  
 24,55 
  
 20,85 
  
 Vår uppskattning är att kostnaden för applikationsutveckling kan avsevärt reduceras genom att använda sig av en plattform, där grundfunktionalitet för systemlösningen redan finns framtagen. Visserligen kommer det till kostnader för licenser och en årlig kostnad för underhåll på produkterna. Men om man räknar på hela lösningen kommer den totala kostnaden att vara lägre både för investeringen och för den årliga driften. 
 21 
 Slutrapport Prototyp 
 I och med att arbetet med applikationsutvecklingen inte blir så omfattande i det fall man använder sig av standardprodukter, kan posten  
 Informationssystem underhåll  
 revideras ned. I det reviderade förslaget är den kodmassan som behöver underhållas mindre, vilket ger en lägre underhållskostnad på den egenutvecklade koden. Detta beroende på att underhållet är proportionellt med den kodmassa som ska underhållas. 
 I den reviderade kostnadsanalysen uppskattar vi att det behövs fler webbservrar än det som redovisas i den kostnadsuppskattning som togs fram i delredovisningen. För att kunna hantera 2000 samtidiga inloggade användare behövs ca 10 st webbservrar i produktionsmiljön. För att få med dessa kostnader har posten  
 Investering Hårdvara System  
 höjts med 0,5 MSEK. 
 22 
 Bilaga 6 
 Juridisk analys av användningsfall 
  
 Användningsfall 
  
 PuL 
  
 TF/OSL 
  
 ArkivL 
  
 FL 
  
 AF01: Användaren loggar in i servicetjänsten, 
  
 E-legitimationer 
  är alltid personliga. Att 
  
 Om loggning av autentiseringar sker hos 
  
 Om en autentiseringslogg förs måste den 
  
 Att autentisera en  
 e-legitimation 
  bör inte vara 
  
 autentiserad som fysisk person med hjälp av 
  
 autentisera torde vara personuppgifts- 
  
 Företagsdatamyndigheten bör de som alla 
  
 kunna gallras. Jämför med personuppgifts- 
  
 ett myndighetsbeslut. Inte heller detta är en 
  
 e-legitimation. 
  
 behandling där den autentiserande parten 
  
 loggar betraktas som diarier (jfr RÅ 1999 
  
 lagstiftningens krav på att personuppgifter inte 
  
 unik frågeställning för utredningen 
  
 är personuppgiftsansvarig och behand- 
  
 ref. 18 II), därmed allmän handling 
  
 ska behandlas (förvaras) när de inte längre 
  
 lingen är tillåten med stöd av samtycke 
  
 (register som förs fortlöpande). Detta är 
  
 behövs 
  
 eller 10 §  
 e-f 
  PuL. I den mån loggning av 
  
 inte en unik frågeställning för utredningen, 
  
 autentiseringar sker av Företagsdata- 
  
 samma fråga gäller alla myndigheter som 
  
 myndigheten ska de inte behandlas 
  
 autentiserar  
 e-legitimationer 
  och loggar 
  
 (förvaras) längre än nödvändigt, vilket i 
  
 detta. 
  
 praktiken lär bli under mycket kort tid. 
  
 AF02: Myndighetsanställd, antingen på Företags- datamyndigheten eller på insamlande myndigheter, loggar in internt i servicetjänsten, i syfte att administrera uppgiftskraven. 
 Autentisering kan här ske på annat sätt än med  
 e-legitimation, 
  men om inloggnings- uppgifterna är anknutna till en fysisk person är det fråga om personuppgifts- behandling. Det är dock tänkbart att endast rollbaserade inloggningsuppgifter används, och i sådana fall sker ingen personuppgiftsbehandling i detta steg. Autentiserande part (rimligen Företags- datamyndigheten) är personuppgifts- ansvarig, och tillåtligheten följer av sam- tycke/anställningsavtal eller 10 § b eller e. 
 Vad gäller loggning gäller samma som för AF01. Om autentisering sker på annat sätt än med  
 e-legitimation 
  är sannolikheten större att loggen är att betrakta som för- varad hos Företagsdatamyndigheten. Om logg förs (vilket inte är nödvändigt) uppstår en allmän handling. Det saknas skäl att införa sekretessbestämmelser för uppgifter i denna. 
 Samma som för AF01: Om logg förs måste den kunna gallras. 
 Användningsfallet handlar om att låta anställda tjänstemän komma åt interna system i syfte att utföra sitt arbete. Det måste betraktas som faktiskt handlande, inte beslutsfattande. 
  
 AF03: Autentisera  
 system-till-system-kommunikation 
  
 Omfattar inte någon personuppgifts- 
  
 Beslutet att autentisera bör tas av ansvariga 
  
 mellan Företagsdatamyndigheten och insamlande 
  
 behandling. 
  
 på två myndigheter. Själva beslutet kan vara 
  
 myndighet. 
  
 formlöst (mycket talar dock för att det bör 
  
 fästas i någon form av handling), men med- 
  
 för i vart fall förändringar i systemkonfigura- 
  
 tion hos Företagsdatamyndigheten, exempel- 
  
 vis i form av tillagda godkända certifikat 
  
 eller  
 IP-nummer. 
  I den mån besluten är upp- 
  
 rättade blir de också allmänna handlingar 
  
 och bör kunna vara offentliga, åtminstone så 
  
 länge de inte innehåller någon form av delad 
  
 hemlighet som lösenord,  
 API-nyckel 
  eller 
  
 symmetrisk kryptonyckel. 
  
 Dessa beslut bildar en historik över Företags- datamyndighetens systemkonfiguration, och bör inte gallras. 
 Även om det är fråga om beslut talar mycket för att det inte ska ses som (ett överklagbart) förvaltningsbeslut. Det är framförallt inte fråga om ett beslut som riktar sig mot, eller ens har effekt för, någon enskild (jfr. 2004 ref. 8). 
  
 AF04: Myndighet anmäler uppgiftsdefinition, 
  
 Omfattar inte någon personuppgifts- 
  
 samt AF05: Hantera uppgiftsdefinition 
  
 behandling. Uppgiftsdefinitionerna är 
  
 generella och kan aldrig innehålla 
  
 personuppgifter. 
  
 Databasen över uppgiftsdefinitioner är allmän handling (löpande förteckning). Databasen bör ingå i beskrivningen som myndigheten har att sätta samman enligt OSL 4:2. 
 Varje förändring av en uppgiftsdefinition leder till en form av gallring, även om det inte är fråga om utplånande av uppgifter, jfr 2 kap. 1 §  
 RA-FS 
  2009:1. Rimligen bör databasen versionshanteras så att man kan återskapa dess innehåll vid varje given tidpunkt. 
 Bör kunna tolkas som ett förvaltningsbeslut att införa/ändra en uppgiftsdefinition då det är ägnat att påverka andras beteende. Det är i första hand Företagsdatamyndigheten som be- stämmer över uppgiftsdefinitionsdatabasen, men anslutna myndigheter kan föreslå defini- tioner. I den mån uppgiftsdefinitioner tydligt följer av lagstiftning har förstås samtliga myndigheter att följa dessa. 
 307 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2013:80 
  
 Användningsfall 
  
 PuL 
  
 TF/OSL 
  
 ArkivL 
  
 FL 
  
 AF06: Myndighet anmäler uppgiftskrav, samt AF07: 
  
 Omfattar inte någon personuppgifts- 
  
 Databasen över uppgiftskrav är allmän 
  
 Varje förändring av en uppgiftsdefinition leder 
  
 Innehållet i varje uppgiftskrav ansvarar in- 
  
 Ändra uppgiftskrav 
  
 behandling, se ovan om AF04/05. 
  
 handling, se ovan om AF04/05. 
  
 till gallring, se ovan om AF04/05. 
  
 samlande myndighet för (jfr den föreslagna 
  
 förordningen 8 §), och Företagsdatamyndig- 
  
 heten har inte samma bestämmande kontroll 
  
 som för uppgiftsdefinitioner. Beslut om att 
  
 införa eller ändra ett uppgiftskrav i databasen 
  
 tas av den insamlande myndigheten, dock att 
  
 det görs i Företagsdatamyndightens system, 
  
 där själva databasen lagras (och versions- 
  
 hanteras). I den mån det är fråga om förvalt- 
  
 ningsbeslut bör det vara den insamlande 
  
 myndigheten som fattar dessa. 
  
 AF08: Fullgör aktuellt uppgiftskrav. Detta använd- ningsfall inleds när företagaren får upp Att göra- listan, och avslutas när ett uppgiftskrav plockas bort från listan. Det omfattar dock inte själva överföringen av företagsuppgifter (se AF13) eller avisering av aktuella respektive fullgjorda krav (se AF15/16). Fallet kan delas upp i skapande av Att  
 göra-lista, 
  länkning till insamlande myndighet, samt skapande av ny Att  
 göra-lista. 
  
 Den största mängden personuppgifts- behandling som sker i samband med detta användningsfall sker i AF13 och AF15/16, och behandlas där. Utöver detta är samman- ställningen av Att  
 göra-listan 
  en personupp- giftsbehandling för just enskilda firmor. I och med att behandlingen endast sker på uttrycklig begäran från den enskilde före- tagaren (eller dennes ombud) föreligger samtycke som tillåtlighetsgrund. Autentise- ring via  
 e-legitimation 
  samt kommunikation över Powell torde motsvara relevanta säker- hetskrav. 
 De listor som skapas i stunden är visserligen upprättade allmänna handlingar, men gallras så fort de visats (omedelbar gallring). 
 Gallring av  
 Att-göra-listorna: 
  i och med att dessa skapas momentant och inte lagras, be- höver gallringsbeslut finnas. Men detsamma torde gälla alla myndighetswebbtjänster med egen sökfunktion eller annan funktionalitet som dynamiskt konstruerar innehållet på en webbsida för just den aktuella användaren. Kan bedömas vara tillfälliga sammanställningar med ringa betydelse för myndighetens verksamhet och kan gallras med stöd av  
 RA-FS 
  1996:7. 
 Att konstruera Att  
 göra-listorna 
  bör ses som en serviceåtgärd, inte myndighetsbeslut. 
 AF09: Ansök och anmäl. Detta användningsfall inleds när företagaren får upp listan på uppgiftskrav av typen ansökningar och anmälningar som är filtrerad efter företagets uppgivna bransch och företagsform, och avslutas omedelbart därefter. Det innefattar inte överföring av företagsuppgifter (se AF13). 
  
 Sammanställningen av listan är person- 
  
 Se AF08. 
  
 Se AF08. 
  
 Bör ses som en serviceåtgärd, inte myndig- 
  
 uppgiftsbehandling enbart för enskilda 
  
 hetsbeslut. 
  
 firmor, och tillåtlighetsgrund samt 
  
 säkerhetskrav är samma som i AF08. 
  
 AF10: Ladda grunduppgifter, samt AF12: Underhåll grunduppgifter. Detta användningsfall är knutet till det idag existerande allmänna företagsregistret (BASUN). 
 Samma personuppgiftsbehandling som sker idag med stöd av förordningen (1984:692) om det allmänna företagsregistret, för vilket SCB är personuppgiftsansvarig. Företags- datanämnden måste ha rätt att behandla samma uppgifter. 
 Ingen (stor) förändring jämfört med dags- läget: Innehållet i registret är som huvud- regel publikt. Innehåll ur registret lämnas idag inte ut elektroniskt via API (endast exporterat i bulk), men detta krävas för att AF13 ska fungera. Sådan direktåtkomst kan ske med stöd av 16 § 2 st förordning om det allmänna företagsregistret. 
 Inget kring detta användningsfall medför gallring. Jämför dock AF21 om gallring av inaktuella uppgifter) 
 Det är fråga om faktiskt handlande, inget myndighetsbeslut. Företagsdatamyndighetens tillgång till det allmänna företagsregistret är att betrakta som direktåtkomst. 
 AF11: Företag underhåller (del av) sina grundupp- gifter 
 Att ändra uppgifter om ett företag kan i många fall utgöra personuppgiftsbehand- ling – särskilt när fråga om enskild firma. Den personuppgiftsansvariga är register- förande myndighet, inte företaget självt – det är den registerförande myndigheten som bestämmer över säkerhet, mål och medel. 
 De nya uppgifterna ingår i det totala registret som är publikt. De äldre uppgifterna arkive- ras, antingen i samma register eller överförs till något annat system för bevaring 
 Aktuella uppgifter gallras inte. Äldre inaktuella uppgifter bör gallras med stöd i särskild gallringsbestämmelse. 
 Det bör inte betraktas som myndighetsbeslut att en användare ändrar i de uppgifter före- taget själv disponerar över. Ändringar bör kunna hanteras på likartat sätt som register- förande myndighet (SCB) idag hanterar begäran om ändring av uppgifter. 
 308 
  
 SOU 2013:80 
  
 Bilaga 6 
  
 Användningsfall 
  
 PuL 
  
 TF/OSL 
  
 ArkivL 
  
 FL 
  
 AF13/14 – Automatisk inhämtning: Handläggande 
  
 Det är inte alla utlämnanden som omfattar 
  
 För Företagsdatamyndighetens del: 
  
 Behovet att bevara inkomna begäranden och 
  
 Denna mekanism – när handläggande myndig- 
  
 myndighets  
 e-tjänst 
  begär in grundläggande upp- 
  
 personuppgifter, men i den mån det är fråga 
  
 Begäran från handläggande myndighet 
  
 expedierade svar under längre tid kan inte vara 
  
 het självständigt begär in uppgifter – ligger 
  
 gifter från Företagsdatamyndigheten genom syste- 
  
 om personuppgifter (enskilda firmor, upp- 
  
 (som i princip endast innehåller ett orga- 
  
 allt för stort, och risken vad gäller integritets- 
  
 närmast att betraktas som att handläggande 
  
 mets API. Överföringen sker någon gång efter att 
  
 gifter som styrelseordförande, m.m.) är 
  
 nisationsnummer och en lista på vilka 
  
 intrång i samband med uppbyggnaden av ett 
  
 myndighet har direktåtkomst till informationen. 
  
 e-tjänstprocessen 
  har startat, åtminstone efter att 
  
 Företagsdatamyndighetens utlämnande till 
  
 uppgifter som begärs) är en inkommen 
  
 stort datalager över vilken myndighet som begärt 
  
 Företagsdatamyndigheten bör därför behandla 
  
 användaren har autentiserats hos handläggande 
  
 handläggande myndighet en form av person- 
  
 handling och blir allmän vid det tillfället. 
  
 vad om vem när är stor. Själva handlingarna 
  
 varje begäran som ett enskilt förvaltnings- 
  
 myndighet. 
  
 uppgiftsbehandling som Företagsdatamyn- 
  
 Svaret blir en upprättad (expedierad) 
  
 bör gallras så snart som möjligt (dvs. direkt 
  
 ärende som kan resultera i både bifall och 
  
 digheten ansvarar för. Tillåtlighetsgrund: 
  
 allmän handling. 
  
 efter att överföringen är slutförd) – jfr 9 § PuL. 
  
 avslag. Om Företagsdatamyndigheten dessutom 
  
 Antingen samtycke (måste ges på förhand, 
  
 (För den handläggande myndigheten blir 
  
 Mer relevant kan vara att föra en logg över när 
  
 har reellt underlag att fatta beslut på (diarie- 
  
 kan inte vara för all framtid utan måste 
  
 det likadant, fast omvänt). 
  
 och till vilka myndigheter uppgifter skickats. 
  
 nummer på ärende från handläggande myndig- 
  
 kunna återkallas, och är inte alltid tillämpligt, 
  
 Dessa kan dock anonymiseras. 
  
 het, listor över vilka uppgiftskrav som behöver 
  
 t.ex.. kan personuppgifterna röra annan 
  
 vilka uppgiftsdefinitioner, etc.) kan det bli 
  
 person än den fysiska person som använder 
  
 fråga om en egentligt (om än automatiserad) 
  
 e-tjänsten), 
  Osäkert om 10 § e PuL tillämplig 
  
 och inte fiktiv prövning. 
  
 eller specialreglering i den föreslagna före- 
  
 tagsdataförordningen. Lämpliga säkerhets- 
  
 åtgärder (jfr 33 § PuL) torde kräva kryptering 
  
 och ömsesidig autentisering mellan hand- 
  
 läggande myndighet och Företagsdatamyn- 
  
 digheten. (Att ta emot och använda uppgifter- 
  
 na är i motsvarande mån personuppgifts- 
  
 behandling för handläggande myndighet) 
  
 AF13/14 – Inhämtning på användarens begäran: Handläggande myndighets  
 e-tjänst 
  begär in grund- läggande uppgifter från Företagsdatamyndigheten genom systemets API. Överföringen initieras av användaren genom en funktion i  
 e-tjänsten 
  (typ- fallet: en knapp märkt Hämta mina grundläggande uppgifter, varefter formulärsfält fylls i automatiskt), men användaren kan välja att inte använda sig av funktionen och istället själv mata in uppgifterna. 
 Se ovan ang. om det är fråga om personupp- giftsbehandling. Att hämtning sker på använ- darens begäran medför inte nödvändigtvis att det blir fråga om att den registrerade läm- nat sitt samtycke (10 § PuL) – det kan ju vara fråga om personuppgifter om någon annan än den som använder  
 e-tjänsten. 
  Se ovan ang. tillåtlighetsgrund och säkerhets- krav. Eftersom uppgiftsöverföringen ska ske på användarens begäran vore det önskvärt om Företagsdatamyndigheten på något sätt kunde verifiera att det faktiskt är användaren, inte myndigheten, som begärt uppgifterna [oklart hur detta kan åstadkommas inom ramen för befintlig  
 e-leg-standard] 
  
 För Företagsdatamyndighetens del, samma Samma som ovan. som ovan. Det spelar ingen roll att begäran 
 initierats av en enskild person istället för handläggande myndighet. 
 För den handläggande myndigheten kan be- gäran om uppgifter eventuellt betraktas som handling som upprättats hos myndighet endast för befordran av meddelande (TF 2:11) – men det är upp till handläggande myndighet att ta ställning till. 
 Här har handläggande myndighet inte den faktiska eller tekniska möjligheten att komma åt uppgifter (med mindre än att de genom ett oegentligt beteende påstår att de begär in upp- gifter på användarens vägnar). Det bör därför inte kunna vara fråga om direktåtkomst för den handläggande myndigheten. Det är således inte lika angeläget att Företagsdatamyndig- heten behandlar inkommande begäran som ett förvaltningsärende. Däremot bör Företagsdata- myndigheten om möjligt verifiera att begäran härstammar från företaget, inte handläggande myndighet. 
 AF13/14 Överföring genom länkparametrar: Över- föringen sker när användaren i Företagsdatamyn- dighetens tjänst klickar på länken till  
 e-tjänsten 
  hos handläggande myndighet. I det enklaste utförandet anges de grundläggande uppgifterna i själva länken: http://etjänst.se/?orgnr=123456- 7890& de blir bara tillgängliga som en del av det anrop som användaren gör till den handläggande myndig- hetens  
 e-tjänst. 
  Företagsdatamyndighetens handlande när länken med parametrar skapas bör ses som en serviceåtgärd, inte ärende- handläggning. 
 309 
 Bilaga 6 SOU 2013:80 
  
 Användningsfall 
  
 PuL 
  
 TF/OSL 
  
 ArkivL 
  
 FL 
  
 AF15/16: Avisera aktuella resp. fullgjorda 
  
 Företagsdatamyndigheten personuppgifts- 
  
 Aviseringen sparas hos Företagsdata- 
  
 En avisering kan inte gallras förrän den är full- 
  
 Avisering från insamlande myndighet likväl 
  
 uppgiftskrav 
  
 behandlar, åtminstone i fallet enskild firma, 
  
 myndigheten, blir allmän handling, men 
  
 gjord. Efter fullgörande (se AF16) bör den kunna 
  
 mottagandet hos Företagsdatamyndigheten är 
  
 när de tar emot och lagrar aviseringen att 
  
 bör inte bli offentlig då den, framförallt i 
  
 gallras, antingen direkt eller efter den tid som 
  
 ett uttryck för myndighetsservice, inte myndig- 
  
 myndighet X vill ha information enligt krav 
  
 sammanställningar, kan vara känslig och 
  
 krävs för att kunna ha tillräcklig kontroll. En 
  
 hetsutövande. Inga myndighetsbeslut. 
  
 Y från företag Z. Särskild reglering kan 
  
 innehålla nyskapad information. Utöver 
  
 fråga som uppstår här är om det ska föras logg 
  
 krävas för enskilda firmor i och med att 
  
 detta kan vissa aviseringar omgärdas av 
  
 över inlämnade uppgifter (hos Företagsdata- 
  
 personnummer då är den nyckel som an- 
  
 statistik- eller skattesekretess och får inte 
  
 myndigheten eller handläggande myndighet) 
  
 vänds för avisering, jfr 22 § PUL. 
  
 skickas till Företagsdatamyndigheten såvida 
  
 för att möjliggöra rättelse/komplettering av 
  
 Insamlande (aviseringssändande) myndig- 
  
 inte sekretess gäller för uppgifterna. 
  
 nyinlämnade krav sett i förhållande till en 
  
 het måste personuppgiftsbehandla för att 
  
 Detta kräver ändring i OSL. Absolut sekre- 
  
 minimal profil? 
  
 sända ut aviseringen, men inte mer än vad 
  
 tess kräver även diarieföring eller registre- 
  
 som krävs för att idag skicka en blankett. 
  
 ring i särskild ordning för aviseringar. 
  
 AF17: Administrera användare (jfr AF02) 
  
 Personuppgiftsbehandling av myndigheters 
  
 Användarlistan är formellt allmän handling. 
  
 anställda (både Företagsdatamyndighetens 
  
 Eventuella lösenord och kanske behörig- 
  
 egna samt anslutna myndigheter). 
  
 heter bör kunna sekretessklassas under 
  
 Tillåtlighetsgrund följer av samtycke/an- 
  
 befintliga regler. 
  
 ställningsavtal eller 10 § b eller e PuL. 
  
 Alla ändringar i användarlistan bör kunna 
  
 Faktiskt handlande, inga myndighetsbeslut 
  
 gallras direkt 
  
 AF19 Ta fram statistik 
  
 Huruvida detta innebär personuppgifts- 
  
 behandling beror på vilken statistik som 
  
 ska tas fram, varför det inte i detta sam- 
  
 manhang är möjligt att ange. 
  
 Sammanställningar av statistik blir all- männa upprättade handlingar. 
  
 Dessa sammanställningar kan gallras efter 
  
 Statistiksammanställningar är faktiskt hand- 
  
 allmänna regler, men som huvudregel bör de 
  
 lande, inte myndighetsbeslut. 
  
 bevaras så långt som möjligt. 
  
 AF20: Ta del av grunduppgifter (samordnade upp- gifter). Utöver de redovisade centrala rättsområdena får även lagen (2010:566) om vidareutnyttjande av handlingar från den offentliga förvaltningen bety- delse för formerna för utlämning, specifikt avgifter (7 §) och övriga villkor (8 – 10 §§). Även AF22: 
 Producera grunduppgifter till slutanvändare, han- teras under detta. 
  
 Utlämning kan omfatta stora mängder per- 
  
 Utlämnande av allmänna handlingar. 
  
 sonuppgifter. Antingen måste utlämningen 
  
 avgränsas, eller så måste tillåtligheten reg- 
  
 leras i förordningen (obs att om  
 e-offentlig- 
  
 hetskommitténs förslag blir verklighet kan 
  
 elektronisk utlämning eventuellt ske med 
  
 stöd av enbart TF, jfr PUL 8 §) 
  
 Vid nekande att lämna ut uppgifter eller (fram- förallt) uppgiftssammanställningar kan begäras ett beslut om detta. 
  
 Reyes samordnade uppgifter 
  
 Gallringen av personuppgifter är i sig 
  
 behandling enligt PuL. 
  
 Gallringen skapar inga nya allmänna handlingar 
 310 
 Statens offentliga utredningar 2013 
 Kronologisk förteckning 
  
 1. 
  
 Förändrad hantering av importmoms. Fi. 
  
 2. 
  
 Patientlag. S. 
  
 3. 
  
 Trängselskatt – delegation, sanktioner och utländska fordon. Fi. 
  
 4. 
  
 Tillstånd och medling. Ju. 
  
 5. 
  
 Djurhållning och miljön 
  
 – hantering av risker och möjligheter med stallgödsel. L. 
  
 6. 
  
 Att förebygga och hantera finansiella kriser. Fi. 
  
 7. 
  
 Skärpningar i vapenlagstiftningen. Ju. 
  
 8. 
  
 Den svenska veteranpolitiken 
  
 Statligt bidrag till frivilliga organisationer som stödjer veteransoldater och anhöriga. Fö. 
  
 9. 
  
 Riksbankens 
  
 finansiella oberoende och balansräkning. Fi. 
  
 10. 
  
 Rätta byggfelen snabbt! 
  
 – 
  
 med effektivare förelägganden och försäkringar. S. 
  
 11. 
  
 Kunskapsläget på Kärnavfallsområdet 2013. Slutförvarsansökan under prövning: kompletteringskrav 
  
 och framtidsalternativ. M. 
  
 12. 
  
 Goda affärer – en strategi för hållbar, offentlig upphandling. Fi. 
  
 13. 
  
 Ungdomar utanför gymnasieskolan 
  
 – 
  
 ett förtydligat ansvar för stat och kommun. U. 
  
 14. 
  
 En översyn inom Sevesoområdet 
  
 – 
  
 förslag till en förstärkt organisation för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga kemikalieolyckor. Fö. 
  
 15. 
  
 För framtidens hälsa – en ny läkarutbildning. U. 
  
 16. 
  
 Effektivare konkurrenstillsyn. N. 
  
 17. 
  
 Brottmålsprocessen. Del 1 och 2. Ju. 
  
 18. 
  
 Regeringsbeslut av ett statsråd – SRÄ. Fö. 
  
 19. 
  
 Mera glädje för pengarna. Ku. 
  
 20. 
  
 Kommunal vuxenutbildning på grundläggande nivå – en översyn för ökad individanpassning och effektivitet. U. 
  
 21. 
  
 Internationell straffverkställighet. Ju. 
  
 22. 
  
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt 
  
 – 
  
 samordning och digital samverkan. N. 
  
 23. 
  
 Ersättning vid läkemedelsskador och miljöhänsyn i läkemedelsförmånerna. S. 
  
 24. 
  
 E-röstning 
  
  och andra valfrågor. Ju. 
  
 25. 
  
 Åtgärder för ett längre arbetsliv. +Lättläst + Daisy. S. 
  
 26. 
  
 Fri att leka och lära 
  
 – 
  
 ett målinriktat arbete för barns ökade säkerhet i förskolan. U. 
  
 27. 
  
 Vissa frågor om gode män och förvaltare. Ju. 
  
 28. 
  
 Försäkring på transportområdet i krig och kris. Fi. 
  
 29. 
  
 Det svenska medborgarskapet. A. 
  
 30. 
  
 Det tar tid 
  
 – 
  
 om effekter av skolpolitiska reformer. U. 
  
 31. 
  
 En digital agenda i människans tjänst 
  
 – 
  
 Sveriges digitala ekosystem, dess aktörer och drivkrafter. N. 
  
 32. 
  
 Budgetramverket 
  
 – 
  
 uppfyller det EU:s direktiv? Fi. 
  
 33. 
  
 En myndighet för alarmering. Fö. 
  
 34. 
  
 En effektivare plan- och bygglovsprocess. S. 
  
 35. 
  
 En ny lag om personnamn. Ju. 
  
 36. 
  
 Disciplinansvar i ett reformerat försvar. Fö. 
  
 37. 
  
 Begripliga beslut på migrationsområdet. Ju. 
  
 38. 
  
 Vad bör straffas? Del 1 och 2. Ju. 
  
 39. 
  
 Europarådets konvention om  
  
 it-relaterad 
  brottslighet. Ju. 
  
 40. 
  
 Att tänka nytt för att göra nytta 
  
 – 
  
 om perspektivskiften i offentlig verksamhet. S. 
  
 41. 
  
 Förskolegaranti. U. 
  
 42. 
  
 Tillsyn över polisen. Ju. 
  
 43. 
  
 Långsiktigt hållbar markanvändning 
  
 – 
  
 del 1. M. 
  
 44. 
  
 Ansvarsfull hälso- och sjukvård. S. 
  
 45. 
  
 Rätt information 
  
 – 
  
 Kvalitet och patientsäkerhet för vuxna med nedsatt beslutsförmåga. S. 
  
 46. 
  
 Beskattning av mikroproducerad el m.m. Fi. 
  
 47. 
  
 Effektivare bredbandsstöd. N. 
  
 48. 
  
 Patentlagen och det enhetliga europeiska patentsystemet. Ju. 
  
 49. 
  
 Nämndemannauppdraget 
  
 – 
  
 breddad rekrytering och kvalificerad medverkan. Ju. 
  
 50. 
  
 En väg till ökad tillsyn: marknadsföring av och  
  
 e-handel 
  med alkohol och tobak. S. 
  
 51. 
  
 Skydd för geografisk information. Fö. 
  
 52. 
  
 Moderniserad studiehjälp. U. 
  
 53. 
  
 Privata utförare – kontroll och insyn. Fi. 
  
 54. 
  
 Tillgång till läkemedel och sjukvårdsmateriel vid allvarliga händelser och kriser. S. 
  
 55. 
  
 Statens kulturfastigheter – urval och förvaltning för framtiden. S. 
  
 56. 
  
 Friskolorna i samhället. U. 
  
 57. 
  
 Samordnade bullerregler för att underlätta bostadsbyggandet. S. 
  
 58. 
  
 Lättläst. + Lättläst version + Coleman. Ku. 
  
 59. 
  
 Ersättning vid rådighetsinskränkningar 
  
 – 
  
 vilka fall omfattas av 2 kap. 15 § tredje stycket regeringsformen och när ska ersättning lämnas? M. 
  
 60. 
  
 Åtgärder för samexistens mellan människa och varg. M. 
  
 61. 
  
 Försvarsfastigheter i framtiden. S. 
  
 62. 
  
 Förbudet mot dubbla förfaranden och andra rättssäkerhetsfrågor 
  
 i skatteförfarandet. Fi. 
  
 63. 
  
 Verkställighet av utländska domar och beslut – en ny Bryssel  
  
 I-förordning 
  m.m. Ju. 
  
 64. 
  
 Pensionärers och förtroendevaldas ersättningsrätt i arbetslöshetsförsäkringen. S. 
  
 65. 
  
 Förstärkta kapitaltäckningsregler. Fi. 
  
 66. 
  
 Översyn av det statliga stödet till dagspressen. Ku. 
  
 67. 
  
 Flygbuller och bostadsbyggande. S 
  
 68. 
  
 Synliggöra värdet av ekosystemtjänster 
  
 – 
  
 Åtgärder för välfärd 
  
 genom biologisk mångfald och ekosystemtjänster. M. 
  
 69. 
  
 Ny tid ny prövning – förslag till ändrade vattenrättsliga regler. M. 
  
 70. 
  
 Säker utveckling! 
  
 – 
  
 Nationell handlingsplan för säker användning och hantering av nanomaterial. M. 
  
 71. 
  
 Viltmyndigheten 
  
 – 
  
 jakt och viltförvaltning i en ny tid. L. 
  
 72. 
  
 Ut ur skuldfällan. Ju. 
  
 73. 
  
 En utvecklad budgetprocess 
  
 – 
  
 ökad tydlighet och struktur. Fi. 
  
 74. 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar 
  
 – 
  
 statistik, stöd och samverkan. U. 
  
 75. 
  
 Organisering av framtidens  
  
 e-förvaltning. 
  N. 
  
 76. 
  
 Svenska för invandrare – valfrihet, flexibilitet och individanpassning. U. 
  
 77. 
  
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt –  
  
 IT-standardisering 
  inom socialtjänsten. N. 
  
 78. 
  
 Överskuldsättning i kreditsamhället? Ju. 
  
 79. 
  
 Stärkt meddelarskydd för privatanställda i offentligt finansierad verksamhet. Ju. 
  
 80. 
  
 Ett minskat och förenklat uppgiftslämnande för företagen. N. 
  
 Statens offentliga utredningar 2013 
 Systematisk förteckning 
 Justitiedepartementet 
 Tillstånd och medling. [4] Skärpningar i vapenlagstiftningen. [7] Brottmålsprocessen. Del 1 och 2. [17] Internationell straffverkställighet. [21]  
 E-röstning 
  och andra valfrågor. [24] 
 Vissa frågor om gode män och förvaltare. [27] En ny lag om personnamn. [35] 
 Begripliga beslut på migrationsområdet. [37] Vad bör straffas? Del 1 och 2. [38] 
 Europarådets konvention om  
 it-relaterad 
  brottslighet. [39] 
 Tillsyn över polisen. [42] 
 Patentlagen och det enhetliga europeiska patentsystemet. [48] 
 Nämndemannauppdraget 
 – breddad rekrytering och kvalificerad medverkan. [49] 
 Verkställighet av utländska domar och beslut 
 – en ny Bryssel  
 I-förordning 
  m.m. [63] Ut ur skuldfällan. [72] Överskuldsättning i kreditsamhället? [78] 
 Stärkt meddelarskydd för privatanställda i offentligt finansierad verksamhet. [79] 
 Försvarsdepartementet 
 Den svenska veteranpolitiken 
 Statligt bidrag till frivilliga organisationer som stödjer veteransoldater och anhöriga. [8] 
 En översyn inom Sevesoområdet 
 – förslag till en förstärkt organisation för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga kemikalieolyckor. [14] 
 Regeringsbeslut av ett statsråd – SRÄ. [18] En myndighet för alarmering. [33] Disciplinansvar i ett reformerat försvar. [36] Skydd för geografisk information. [51] 
 Socialdepartementet 
 Patientlag. [2] 
 Rätta byggfelen snabbt! 
 – med effektivare förelägganden och försäkringar. [10] 
 Ersättning vid läkemedelsskador och miljöhänsyn i läkemedelsförmånerna. [23] 
 Åtgärder för ett längre arbetsliv. + Lättläst + Daisy. [25] 
 En effektivare plan- och bygglovsprocess. [34] 
 Att tänka nytt för att göra nytta 
 – om perspektivskiften i offentlig verksamhet. [40] 
 Ansvarsfull hälso- och sjukvård. [44] 
 Rätt information 
 – Kvalitet och patientsäkerhet för vuxna med nedsatt beslutsförmåga. [45] 
 En väg till ökad tillsyn: marknadsföring av och  
 e-handel 
  med alkohol och tobak. [50] 
 Tillgång till läkemedel och sjukvårdsmateriel vid allvarliga händelser och kriser. [54] 
 Statens kulturfastigheter – urval och förvaltning för framtiden. [55] 
 Samordnade bullerregler för att underlätta bostadsbyggandet. [57] 
 Försvarsfastigheter i framtiden. [61] 
 Pensionärers och förtroendevaldas ersättningsrätt i arbetslöshetsförsäkringen. [64] 
 Flygbuller och bostadsbyggande. [67] 
 Finansdepartementet 
 Förändrad hantering av importmoms. [1] 
 Trängselskatt – delegation, sanktioner och utländska fordon. [3] 
 Att förebygga och hantera finansiella kriser. [6] 
 Riksbankens finansiella oberoende och balansräkning. [9] 
 Goda affärer – en strategi för hållbar, offentlig upphandling. [12] 
 Försäkring på transportområdet i krig och kris. [28] 
 Budgetramverket 
 – uppfyller det EU:s direktiv? [32] Beskattning av mikroproducerad el m.m. [46] Privata utförare – kontroll och insyn. [53] 
 Förbudet mot dubbla förfaranden och andra rättssäkerhetsfrågor i skatteförfarandet. [62] 
 Förstärkta kapitaltäckningsregler. [65] 
 En utvecklad budgetprocess 
 – ökad tydlighet och struktur. [73] 
 Utbildningsdepartementet 
 Ungdomar utanför gymnasieskolan 
 – ett förtydligat ansvar för stat och kommun. [13] 
 För framtidens hälsa – en ny läkarutbildning. [15] 
 Kommunal vuxenutbildning på grundläggande nivå – en översyn för ökad individanpassning och effektivitet. [20] 
 Fri att leka och lära 
 – ett målinriktat arbete för barns ökade säkerhet i förskolan. [26] 
 Det tar tid 
 – om effekter av skolpolitiska reformer. [30] 
 Förskolegaranti. [41] Moderniserad studiehjälp. [52] Friskolorna i samhället. [56] 
 Unga som varken arbetar eller studerar 
 – statistik, stöd och samverkan. [74] 
 Svenska för invandrare – valfrihet, flexibilitet och individanpassning. [76] 
 Landsbygdsdepartementet 
 Djurhållning och miljön 
 – hantering av risker och möjligheter med stallgödsel. [5] 
 Viltmyndigheten 
 – jakt och viltförvaltning i en ny tid. [71] 
 Miljödepartementet 
 Kunskapsläget på Kärnavfallsområdet 2013. Slutförvarsansökan under prövning: kompletteringskrav och framtidsalternativ. [11] 
 Långsiktigt hållbar markanvändning 
 – del 1. [43] 
 Ersättning vid rådighetsinskränkningar 
 – vilka fall omfattas av 2 kap. 15 § tredje stycket regeringsformen och när ska ersättning lämnas? [59] 
 Åtgärder för samexistens mellan människa och varg. [60] 
 Synliggöra värdet av ekosystemtjänster 
 – Åtgärder för välfärd genom 
 biologisk mångfald och ekosystemtjänster. [68] 
 Ny tid ny prövning – förslag till ändrade vattenrättsliga regler. [69] 
 Säker utveckling! 
 – Nationell handlingsplan för säker användning och hantering av nanomaterial. [70] 
 Näringsdepartementet 
 Effektivare konkurrenstillsyn. [16] 
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt 
  
 – 
  
 samordning och digital samverkan. [22] En digital agenda i människans tjänst 
  
 – 
  
 Sveriges digitala ekosystem, dess aktörer och drivkrafter. [31] 
  
 Effektivare bredbandsstöd. [47] Organisering av framtidens  
 e-förvaltning. 
  [75] 
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt 
 –  
 IT-standardisering 
  inom socialtjänsten. [77] 
 Ett minskat och förenklat uppgiftslämnande för företagen. [80] 
 Kulturdepartementet 
 Mera glädje för pengarna. [19] 
 Lättläst. + Lättläst version + Coleman. [58] 
 Översyn av det statliga stödet till dagspressen. [66] 
 Arbetsmarknadsdepartementet 
 Det svenska medborgarskapet. [29]