sou 2021 20  
  
 Ecris-TCN 
  
  – ett mer effektivt utbyte av brottmålsdomar  mot tredjelandsmedborgare 
  
 BETÄNKANDE AV 
  
 ECRIS-UTREDNINGEN 
  
 SOU 2021:20 
  
 Ecris-TCN 
  
 –ett mer effektivt utbyte av brottmålsdomar mot tredjelandsmedborgare 
  
 Betänkande av  
 Ecris-utredningen 
  
 Stockholm 2021 
  
 SOU 2021:20 
  
 SOU och Ds finns på regeringen.se under Rättsliga dokument. 
  
 Svara på remiss – hur och varför 
  
 Statsrådsberedningen, SB PM 2003:2 (reviderad  
 2009-05-02). 
  
 Information för dem som ska svara på remiss finns tillgänglig på regeringen.se/remisser. 
  
 Layout: Kommittéservice, Regeringskansliet 
  
 Omslag: Holden 
  
 Tryck och remisshantering: Holden, Stockholm 2021 
  
 ISBN  
 978-91-525-0059-0 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet Durham 
  
 Regeringen beslutade vid regeringssammanträde den 30 januari 2020 att ge en särskild utredare i uppdrag att bl.a. utreda vilka ändringar som behöver göras i svensk rätt med anledning av att EU har antagit en förordning om inrättande av ett centraliserat system –  
 Ecris-TCN 
  
 –för identifiering av medlemsstater som innehar uppgifter om fäl- lande domar mot tredjelandsmedborgare (dir. 2020:7). 
  
 Chefsjuristen Morris förordnades till särskild utredare den 30 januari 2020. Hovrättsassessorn Hayes anställdes som sekreterare från och med den 1 februari 2020. 
  
 Till sakkunnig att biträda utredningen förordnades den 30 januari 2020 rättssakkunnige vid Justitiedepartementet Poole. Till experter förordnades samma dag sektionschefen vid Kriminalvården Andrews, handläggaren vid Polismyndigheten Katja Maddox och juristen vid Polismyndigheten Sexton. 
  
 De som förordnats som sakkunnig och experter har i allt väsent- ligt ställt sig bakom utredningens arbete. Betänkandet har därför formulerats i  
 vi-form. 
  
 Utredningen, som har antagit namnet  
 Ecris-utredningen 
  (Ju 2020:03), överlämnar härmed sitt betänkande  
 Ecris-TCN 
  – ett mer effektivt utbyte av brottmålsdomar mot tredjelandsmedborgare (SOU 2021:20). 
  
 Uppdraget är med detta slutfört. 
  
 Linköping i mars 2021 
  
 Morris 
  
 Garcia 
  
 Innehåll 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 13 
  
 Summary .......................................................................... 
  
 23 
  
 1 
  
 Författningsförslag..................................................... 
  
 35 
  
 1.1Förslag till lag med kompletterande bestämmelser 
  
 till EU:s förordning om  
 Ecris-TCN...................................... 
  
 35 
  
 1.2Förslag till lag om ändring i lagen (1994:451) om 
  
 intensivövervakning med elektronisk kontroll ..................... 
  
 38 
  
 1.3Förslag till lag om ändring i lagen (1998:620) om 
  
 belastningsregister .................................................................. 
  
 40 
  
 1.4 Förslag till lag om ändring i fängelselagen (2010:610) ......... 
  
 43 
  
 1.5Förslag till lag om ändring i lagen (2018:1693) om 
  
 polisens behandling av personuppgifter inom 
  
 brottsdatalagens område......................................................... 
  
 45 
  
 1.6Förslag till förordning om ändring i förordningen 
  
 (1992:824) om fingeravtryck m.m. ........................................ 
  
 47 
  
 1.7Förslag till förordning om ändring i förordningen (1994:1060) om intensivövervakning med elektronisk 
  
 kontroll .................................................................................... 
  
 48 
  
 1.8Förslag till förordning om ändring i förordningen 
  
 (1999:1134) om belastningsregister....................................... 
  
 49 
  
 1.9Förslag till förordning om ändring i förordningen 
  
 (2018:1746) om kriminalvårdens behandling av 
  
 personuppgifter inom brottsdatalagens område ................... 
  
 51 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2021:20 
  
 1.10Förslag till förordning om ändring i förordningen (2018:1942) om polisens behandling av personuppgifter 
  
 inom brottsdatalagens område............................................... 
  
 53 
  
 2 
  
 Utredningens uppdrag och arbete ................................ 
  
 55 
  
 2.1 
  
 Utredningens uppdrag ........................................................... 
  
 55 
  
 2.2 
  
 Utredningens arbete............................................................... 
  
 56 
  
 3 
  
 Rättsliga utgångspunkter ............................................ 
  
 59 
  
 3.1 
  
 Inledning ................................................................................. 
  
 59 
  
 3.2 
  
 Reglering till skydd för personlig integritet ......................... 
  
 59 
  
 3.2.1 
  
 Regeringsformen ..................................................... 
  
 59 
  
 3.2.2FN:s allmänna förklaring om de mänskliga 
  
 rättigheterna ............................................................ 
  
 61 
  
 3.2.3 
  
 Europakonventionen .............................................. 
  
 61 
  
 3.2.4 
  
 Rättighetsstadgan .................................................... 
  
 62 
  
 3.2.5 
  
 Barnkonventionen................................................... 
  
 62 
  
 3.3 Dataskydd ............................................................................... 
  
 63 
  
 3.3.1 
  
 EU:s dataskyddsreform .......................................... 
  
 63 
  
 3.3.2 
  
 Dataskyddsförordningen........................................ 
  
 63 
  
 3.3.3 
  
 Dataskyddslagen och registerförfattningar ........... 
  
 64 
  
 3.3.4 
  
 Dataskyddsdirektivet .............................................. 
  
 64 
  
 3.3.5Brottsdatalagen och berörda 
  
 registerförfattningar................................................ 
  
 65 
  
 3.4 Lagen om belastningsregister ................................................ 
  
 67 
  
 3.4.1 
  
 Inledning.................................................................. 
  
 67 
  
 3.4.2 
  
 Belastningsregistrets innehåll ................................. 
  
 67 
  
 3.4.3 
  
 Belastningsregistrets ändamål ................................ 
  
 68 
  
 3.4.4Utlämnande av uppgifter 
  
 ur belastningsregistret............................................. 
  
 69 
  
 3.4.5 
  
 Gallring .................................................................... 
  
 71 
  
 3.4.6 
  
 Användarbegränsningar .......................................... 
  
 71 
  
 3.5 Sekretess.................................................................................. 
  
 72 
  
 3.5.1 
  
 Sekretess för uppgifter i belastningsregistret ........ 
  
 72 
  
 3.5.2 
  
 Sekretess för uppgifter i förundersökning............. 
  
 73 
  
 6 
  
 SOU 2021:20 
  
 Innehåll 
  
 3.5.3Sekretess i verksamhet som avser 
  
 internationellt rättsligt och polisiärt samarbete 
  
 ..... 73 
  
 3.5.4 
  
 Sekretess inom kriminalvården ............................... 
  
 74 
  
 4 
  
 Utbyte av information om brottmålsdomar inom EU ...... 
  
 75 
  
 4.1 
  
 Inledning.................................................................................. 
  
 75 
  
 4.2 
  
 Rättsligt samarbete före Harrison ................................................ 
  
 75 
  
 4.2.1 
  
 Europarådet.............................................................. 
  
 75 
  
 4.2.2 
  
 EU ............................................................................ 
  
 76 
  
 4.2.3Lagen om internationell rättslig hjälp 
  
 i brottmål.................................................................. 
  
 77 
  
 4.3 
  
 Inrättandet av  
 Ecris-systemet ................................................ 
  
 77 
  
 4.3.1 
  
 Bakgrund .................................................................. 
  
 77 
  
 4.3.2 
  
 Europeiska rådets rambeslut om Harrison ................... 
  
 78 
  
 4.3.3 
  
 Rådsbeslutet om det tekniska genomförandet ...... 
  
 79 
  
 4.3.4 
  
 Genomförandet av  
 Ecris-systemet 
  i Sverige .......... 
  
 80 
  
 4.4 
  
 En utvidgad användning av Ecris ........................................... 
  
 82 
  
 4.4.1 
 Ecris-systemet 
  och uppgifter om dömda 
  
 tredjelandsmedborgare ............................................ 
  
 82 
  
 4.4.2 
  
 Kommissionens initiativ.......................................... 
  
 83 
  
 4.5 
  
 Förordningen om  
 Ecris-TCN................................................ 
  
 84 
  
 4.5.1 
  
 Förordningens innehåll ........................................... 
  
 84 
  
 4.5.2 
  
 Vissa begrepp ........................................................... 
  
 86 
  
 4.5.3 
  
 Personkrets .............................................................. 
  
 86 
  
 4.5.4 
  
 Uppgiftsposter i  
 Ecris-TCN................................... 
  
 87 
  
 4.5.5 
  
 Registrets ändamål................................................... 
  
 89 
  
 4.5.6 
  
 Sökning i  
 Ecris-TCN .............................................. 
  
 90 
  
 4.5.7 
  
 Lagring och ändring av uppgifter ........................... 
  
 91 
  
 4.5.8 
  
 Utveckling, drift och ansvarsområden ................... 
  
 91 
  
 4.5.9 
  
 Dataskydd ................................................................ 
  
 93 
  
 4.5.10 
  
 Slutbestämmelser..................................................... 
  
 94 
  
 4.6 
  
 Ändringsdirektivet.................................................................. 
  
 94 
  
 4.6.1 
  
 Allmänt om direktivet ............................................. 
  
 94 
  
 4.6.2Närmare om ändringarna i rambeslutet 
  
 om Harrison ................................................................... 
  
 95 
  
 7 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2021:20 
  
 4.7 
  
 Pågående  
 EU-arbete 
  om interoperabilitet ............................ 
  
 96 
  
 5 
  
 En ny lag som kompletterar förordningen 
  
 om  
 Ecris-TCN............................................................ 
  
 99 
  
 5.1 
  
 Inledning ................................................................................. 
  
 99 
  
 5.2 
  
 Behovet av en ny lag ............................................................... 
  
 99 
  
 6 
  
 Petersen 
  – ändamål och användning ........................ 
  
 103 
  
 6.1 
  
 Inledning ............................................................................... 
  
 103 
  
 6.2 
  
 Användningen av  
 Ecris-TCN .............................................. 
  
 104 
  
 6.2.1 
  
 Tillåtna användare ................................................. 
  
 104 
  
 6.2.2 
  
 Tillåtna ändamål .................................................... 
  
 105 
  
 6.2.3 
  
 Beslut om att  
 Ecris-TCN 
  inte ska användas ....... 
  
 116 
  
 6.2.4 
  
 Sökning i  
 Ecris-TCN 
  på unionsmedborgare....... 
  
 121 
  
 6.2.5 
  
 Rättighetsperspektiv ............................................. 
  
 125 
  
 7 
  
 Skapandet av uppgiftsposterna i  
 Ecris-TCN................. 
  
 127 
  
 7.1 
  
 Inledning ............................................................................... 
  
 127 
  
 7.2 
  
 Vem ska skapa uppgiftsposterna?........................................ 
  
 127 
  
 7.3 
  
 Vilka avgöranden ska ge upphov till en uppgiftspost? ....... 
  
 128 
  
 7.4 
  
 Vem ska uppgiftsposterna avse? .......................................... 
  
 128 
  
 7.5 
  
 När ska uppgiftsposterna skapas? ....................................... 
  
 129 
  
 8 
  
 Fingeravtryck........................................................... 
  
 131 
  
 8.1 
  
 Inledning ............................................................................... 
  
 131 
  
 8.2 
  
 Nuvarande reglering ............................................................. 
  
 133 
  
 8.2.1 
  
 Fingeravtryck som tas under förundersökning... 
  
 133 
  
 8.2.2Fingeravtryck enligt lagen om särskild 
  
 utlänningskontroll................................................. 
  
 138 
  
 8.2.3 
  
 Fingeravtryck i vissa andra situationer ................ 
  
 139 
  
 8.2.4Utbyte av fingeravtryck 
  
 enligt Prümrådsbeslutet........................................ 
  
 139 
  
 8 
  
 SOU 2021:20Innehåll 
  
 8.3 
  
 Rättighetsperspektiv ............................................................. 
  
 142 
  
 8.3.1 
  
 Reglering ................................................................ 
  
 142 
  
 8.3.2 
  
 Viss europarättslig praxis ...................................... 
  
 142 
  
 8.4 
  
 Fingeravtryck i Ecris- och  
 Ecris-TCN-systemen ............... 
  
 143 
  
 8.4.1 
  
 Inledning ................................................................ 
  
 143 
  
 8.4.2 
  
 Fingeravtryck i  
 Ecris-systemet ............................. 
  
 144 
  
 8.4.3 
  
 Fingeravtryck i förordningen om  
 Ecris-TCN ..... 
  
 146 
  
 8.5 
  
 Överväganden och förslag .................................................... 
  
 149 
  
 8.5.1 
  
 Fingeravtryck som ska föras in i  
 Ecris-TCN....... 
  
 149 
  
 8.5.2Fingeravtryck av dömda enligt förordningen 
  
 om  
 Ecris-TCN....................................................... 
  
 153 
  
 8.5.3Fingeravtrycken av dömda bör tas oberoende 
  
 av medborgarskap .................................................. 
  
 154 
  
 8.5.4Fingeravtrycken ska tas av Kriminalvården 
  
 eller Polismyndigheten.......................................... 
  
 156 
  
 8.5.5 
  
 Regeringsuppdrag till Kriminalvården ................. 
  
 170 
  
 8.5.6Efterföljande behandling 
  
 i fingeravtrycksregistret ........................................ 
  
 171 
  
 8.5.7 
  
 Överföring av fingeravtryck till  
 Ecris-TCN........ 
  
 173 
  
 8.5.8Längsta tid för behandling 
  
 i fingeravtrycksregistret ........................................ 
  
 174 
  
 8.5.9 
  
 Alternativt förslag ................................................. 
  
 177 
  
 9 
  
 Ansiktsbilder........................................................... 
  
 181 
  
 9.1 
  
 Inledning................................................................................ 
  
 181 
  
 9.2 
  
 Nuvarande reglering ............................................................. 
  
 183 
  
 9.2.1 
  
 Fotografier som tas under förundersökning........ 
  
 183 
  
 9.2.2Fotografi enligt lagen om särskild 
  
 utlänningskontroll ................................................. 
  
 185 
  
 9.2.3 
  
 Fotografi av intagna............................................... 
  
 185 
  
 9.2.4 
  
 Fotografi i vissa andra situationer ........................ 
  
 185 
  
 9.3 Rättighetsperspektiv ............................................................. 
  
 186 
  
 9.3.1 
  
 Reglering ................................................................ 
  
 186 
  
 9.3.2 
  
 Viss europarättslig praxis ...................................... 
  
 187 
  
 9 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2021:20 
  
 9.4Behandling av ansiktsbilder i Ecris- och  
 Ecris-TCN- 
  
 systemen................................................................................ 
  
 188 
  
 9.4.1 
  
 Inledning................................................................ 
  
 188 
  
 9.4.2 
  
 Ansiktsbilder i  
 Ecris-systemet ............................. 
  
 188 
  
 9.4.3 
  
 Ansiktsbilder i förordningen om  
 Ecris-TCN ..... 
  
 189 
  
 9.5 Överväganden och förslag.................................................... 
  
 190 
  
 9.5.1Överföring av ansiktsbilder 
  
 enligt ändringsdirektivet....................................... 
  
 190 
  
 9.5.2Överföring av ansiktsbilder 
  
 enligt förordningen om  
 Ecris-TCN..................... 
  
 197 
  
 10 
  
 Alfanumeriska uppgifter ........................................... 
  
 203 
  
 10.1 
  
 Inledning ............................................................................... 
  
 203 
  
 10.2 
  
 Alfanumeriska uppgifter i uppgiftsposterna....................... 
  
 203 
  
 10.2.1 De olika alfanumeriska uppgifterna ..................... 
  
 204 
  
 10.2.2 Överföring av alfanumeriska uppgifter 
  
 till  
 Ecris-TCN ....................................................... 
  
 205 
  
 11 
  
 Ansökan i Ecris........................................................ 
  
 209 
  
 11.1 
  
 Inledning ............................................................................... 
  
 209 
  
 11.2 
  
 Inhämtande av uppgifter via Ecris ....................................... 
  
 210 
  
 11.2.1 Förhållandet mellan en träff i  
 Ecris-TCN 
  
 och en ansökan i Ecris........................................... 
  
 210 
  
 11.2.2 
  
 Egen ansökan......................................................... 
  
 211 
  
 11.2.3 
  
 Myndighetsansökan .............................................. 
  
 214 
  
 11.3 
  
 Utlämnande av uppgifter via Ecris ...................................... 
  
 215 
  
 12 
  
 Övriga genomförandefrågor ....................................... 
  
 219 
  
 12.1 
  
 Inledning ............................................................................... 
  
 219 
  
 12.2 
  
 Behandling av identitetsuppgifter vid träff i  
 Ecris-TCN ... 
  
 219 
  
 12.3 
  
 Uppgift om medborgarskap i dom ...................................... 
  
 225 
  
 12.4 
  
 Åtagande i förhållande till Danmark ................................... 
  
 229 
  
 10 
  
 SOU 2021:20Innehåll 
  
 13 
  
 Gallring 
  
 .................................................................. 
  
 233 
  
 13.1 
  
 Inledning................................................................................ 
  
 233 
  
 13.2 
  
 Gallring av påföljd som saknar motsvarighet i Sverige ....... 
  
 234 
  
 13.2.1 
  
 Gällande rätt .......................................................... 
  
 234 
  
 13.2.2 
  
 Överväganden och förslag..................................... 
  
 237 
  
 13.3 
  
 Uppskjuten gallring .............................................................. 
  
 239 
  
 13.3.1 
  
 Gällande rätt .......................................................... 
  
 240 
  
 13.3.2 
  
 Överväganden och förslag..................................... 
  
 241 
  
 14 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser ................ 
  
 245 
  
 14.1 
  
 Ikraftträdande ....................................................................... 
  
 245 
  
 14.2 
  
 Övergångsbestämmelser....................................................... 
  
 246 
  
 15 
  
 Konsekvenser.......................................................... 
  
 249 
  
 15.1 
  
 Inledning................................................................................ 
  
 249 
  
 15.2 
  
 Ekonomiska konsekvenser ................................................... 
  
 250 
  
 15.2.1 Ett ökat upptagande av fingeravtryck .................. 
  
 250 
  
 15.2.2 Övriga ekonomiska konsekvenser........................ 
  
 256 
  
 15.3 
  
 Konsekvenser för enskildas personliga integritet ............... 
  
 258 
  
 15.4 
  
 Konsekvenser i övrigt ........................................................... 
  
 261 
  
 16 
  
 Författningskommentar ............................................ 
  
 263 
  
 16.1 
  
 Förslaget till lag med kompletterande bestämmelser 
  
 till EU:s förordning om  
 Ecris-TCN.................................... 
  
 263 
  
 16.2 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:451) om 
  
 intensivövervakning med elektronisk kontroll ................... 
  
 269 
  
 16.3 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:620) om 
  
 belastningsregister ................................................................ 
  
 271 
  
 16.4 
  
 Förslaget till lag om ändring i fängelselagen (2010:610) .... 
  
 273 
  
 16.5Förslaget till lag om ändring i lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom 
  
 brottsdatalagens område....................................................... 
  
 275 
  
 11 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2021:20 
  
 Referenser....................................................................... 
  
 279 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1 
  
 Kommittédirektiv 2020:7............................................. 
  
 285 
  
 Bilaga 2 
  
 Kommittédirektiv 2020:139......................................... 
  
 303 
  
 Bilaga 3 Förordningen om  
 Ecris-TCN ..................................... 
  
 305 
  
 Bilaga 4 Förordning om ändring i förordningen 
  
 om  
 Ecris-TCN.............................................................. 
  
 331 
  
 Bilaga 5 Rambeslutet om Ecris .................................................. 
  
 383 
  
 Bilaga 6 
  
 Direktiv om ändring i rambeslutet om Harrison .............. 
  
 393 
  
 12 
  
 Sammanfattning 
  
 Bakgrund 
  
 Ecris-systemet 
  
 Sverige har sedan länge ett utbyte av information om brottmåls- domar med andra länder. I syfte att förbättra utbytet av uppgifter om brottmålsdomar mellan EU:s medlemsstater fattades 2009 ett rambeslut och ett rådsbeslut om det s.k.  
 Ecris-systemet, 
  vilket är ett decentraliserat system som baseras på medlemsstaternas nationella kriminalregister. Systemet innebär att varje medlemsstat som med- delar en dom mot en annan medlemsstats medborgare ska informera medborgarstaten om domen. Medborgarstaten lagrar sedan infor- mationen och varje medlemsstat får på så vis samlad information om de egna medborgarnas brottshistorik inom EU. Informationen kan vidarebefordras vid förfrågningar från andra medlemsstater. 
  
 Förfarandet att begära ut uppgifter ur kriminalregister har på- skyndats och förenklats genom Harrison. Det är inte enbart uppgifter om domar som vidarebefordras via Harrison, utan även vissa identitets- uppgifter, såsom namn, födelsedatum, fingeravtryck och eventuell pseudonym eller alias. 
  
 Sverige anslöt sig till  
 Ecris-systemet 
  2013, varvid Polismyndig- heten blev svensk centralmyndighet för samarbetet. Vid genomfö- randet av rambeslutet gjordes ändringar framför allt i lagen (1998:620) om belastningsregister med tillhörande förordning (1999:1134). 
  
 Inrättandet av  
 Ecris-TCN 
  
 Ecris-systemet 
  utesluter i princip ett utbyte av uppgifter om dömda tredjelandsmedborgare, dvs. personer som inte är unionsmedborgare. Till skillnad från när en unionsmedborgare döms inom EU finns det 
  
 13 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2021:20 
  
 för tredjelandsmedborgare inte någon medborgarstat som tar emot och lagrar den samlade brottshistoriken. En medlemsstat måste alltså skicka generella ansökningar till samtliga medlemsstater för att få en heltäckande bild av en tredjelandsmedborgares brottshistorik inom EU. Av praktiska skäl är detta ofta inte genomförbart.  
 Ecris-systemet 
  används därför sällan för att begära uppgifter om dömda tredjelands- medborgare. Det innebär att bl.a. domstolar och brottsbekämpande myndigheter inte har tillgång till fullständig information om dömda tredjelandsmedborgares brottshistorik inom EU. 
  
 För att förbättra informationsutbytet om fällande domar mot tredjelandsmedborgare inom EU utfärdade Europaparlamentet och rådet 2019 en förordning om inrättande av ett centraliserat system för identifiering av medlemsstater som innehar uppgifter om fällande domar mot tredjelandsmedborgare och statslösa personer (Ecris- TCN), här benämnd förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  Förordningen, som är direkt tillämplig, lägger fast regler om inrättandet av ett cent- ralt system på unionsnivå, däribland bestämmelser om personupp- gifter, ansvarsfördelning mellan medlemsstaterna och den organisa- tion som är ansvarig för utveckling och underhåll av det centraliserade systemet. Den lägger också fast vissa dataskyddsbestämmelser. 
  
 I enlighet med vad som närmare framgår av förordningen ska den dömande medlemsstaten skapa en uppgiftspost i  
 Ecris-TCN 
  för varje dömd tredjelandsmedborgare. Det gäller även om denne också är unionsmedborgare. Uppgiftsposten ska innehålla olika identitets- uppgifter om den dömde, bl.a. namn, födelsedatum och fingeravtryck. 
  
 En träff i  
 Ecris-TCN 
  innebär att den sökande medlemsstaten får information om vilka andra medlemsstater som har uppgifter om fällande domar mot en viss tredjelandsmedborgare. Däremot ger en träff inte något svar på vad domarna innebär, t.ex. om brott och påföljd. För att få sådan information måste en träff i  
 Ecris-TCN 
  följas upp genom en ansökan via  
 Ecris-systemet 
  hos den medlemsstat som har dessa uppgifter. 
  
 Genom inrättandet av  
 Ecris-TCN 
  kommer det befintliga Ecris att i betydligt större utsträckning tas i anspråk för utbyte av krimi- nalregisteruppgifter om tredjelandsmedborgare. För att tillgodose ett ändamålsenligt utbyte av sådana uppgifter har Europaparlamentet och rådet antagit ett direktiv om ändring av rambeslutet om Harrison (änd- ringsdirektivet). I direktivet finns bl.a. bestämmelser om medbor- garskap i domar och om skyldighet att bifoga ansiktsbild vid under- 
  
 14 
  
 SOU 2021:20 
  
 Sammanfattning 
  
 rättelse om domar. Dessutom klargör ändringsdirektivet att krimi- nalregisterutdrag som avser eller begärs av en tredjelandsmedborgare ska kompletteras med uppgifter från andra medlemsstater. 
  
 Till skillnad från förordningen om  
 Ecris-TCN 
  är ändringsdirek- tivet inte direkt tillämpligt, utan ska genomföras i svensk rätt. 
  
 Uppdraget 
  
 Vårt uppdrag har sammanfattningsvis varit att undersöka vilka änd- ringar som behöver göras i svensk rätt med anledning av förordningen om  
 Ecris-TCN 
  och ändringsdirektivet samt lämna nödvändiga för- fattningsförslag. 
  
 När det gäller fingeravtryck anger förordningen om  
 Ecris-TCN 
  att uppgiftposten åtminstone ska innehålla fingeravtryck av tredje- landsmedborgare, utan unionsmedborgarskap, som har dömts till ett fängelsestraff på minst sex månader. Vårt uppdrag har handlat om att analysera vilka författningsändringar som krävs för att säkerställa att uppgiftposterna innehåller sådana fingeravtryck. Uppdraget har dock – utan att det följer av förordningen – även inkluderat frågan om fingeravtryck bör tas upp på alla som har dömts till fängelse i minst sex månader, dvs. inte enbart på tredjelandsmedborgare som har dömts till ett sådant fängelsestraff. I den del av uppdraget som gäller fingeravtryck har vi därför haft i uppgift att presentera alter- nativa författningsförslag: ett som tar sikte på alla som har dömts till fängelse i minst sex månader och ett som gäller tredjelandsmedborgare, utan unionsmedborgarskap, som har dömts till ett sådant straff. 
  
 Eftersom ändringsdirektivet medför en skyldighet att bifoga till- gängliga ansiktsbilder vid underrättelser via Harrison har vi haft att ta ställning till om sådana bilder också ska användas för uppgiftsposter i  
 Ecris-TCN. 
  Likaså har uppdraget berört förordningens krav på alfanumeriska uppgifter i uppgiftsposterna. 
  
 Vårt uppdrag har vidare varit att analysera om, och i så fall i vilken utsträckning,  
 Ecris-TCN 
  ska kunna användas utanför förordningens obligatoriska tillämpningsområde. Uppdraget har även berört frågor om när  
 Ecris-TCN 
  inte ska användas och när systemet ska kunna användas för sökning på unionsmedborgare. 
  
 15 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2021:20 
  
 Vad avser ändringsdirektivet har uppdraget, utöver frågan om an- siktsbilder, gällt genomförande av bestämmelser om när ansökan i Ecris avser eller görs av en tredjelandsmedborgare. Uppdraget har i denna del även inkluderat uppgift om medborgarskap i dom och utbyte av uppgifter med Danmark som inte är bundet av ändrings- direktivet. 
  
 I uppdraget har slutligen ingått att analysera om det finns ett behov av att göra vissa ändringar i bestämmelserna om gallring i lagen om belastningsregister samt att, i så fall, lämna nödvändiga för- fattningsförslag. I denna del motiveras inte översynen av förord- ningen om  
 Ecris-TCN 
  eller ändringsdirektivet. 
  
 Petersen 
  – ändamål och användning 
  
 Vi föreslår att bestämmelser som kompletterar förordningen om  
 Ecris-TCN 
  införs i en ny lag (kompletteringslagen). Lagen ska vara tillämplig på dömda tredjelandsmedborgare, med eller utan unions- medborgarskap, i enlighet med tillämpningsområdet för förordningen. 
  
 Genom en särskild bestämmelse i kompletteringslagen tydliggörs att  
 Ecris-TCN 
  endast får användas om begäran om uppgifter ur belastningsregistret görs av en myndighet eller en enskild som begär uppgifter om sig själv. 
  
 När det gäller ändamålen för  
 Ecris-TCN 
  bör dessa svara mot ända- målen för belastningsregistret, eftersom det i grunden är av samma värde att få information om fällande domar i en annan medlemsstat som det är att få uppgifter ur det svenska belastningsregistret. Vi före- slår därför en reglering i kompletteringslagen som anger att Ecris- TCN ska få användas även om ändamålet för sökningen i belastnings- registret inte är ett sådant ändamål som ryms inom det obligatoriska tillämpningsområdet för  
 Ecris-TCN. 
  Till de ändamål för belastnings- registret som ligger utanför det obligatoriska området hör t.ex. Polismyndighetens, Säkerhetspolisens, Skatteverkets, Tullverkets och Kustbevakningens verksamheter för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet.  
 Ecris-TCN 
  ska i sådana fall endast användas om den som begär ut uppgifter ur belastningsregistret sär- skilt har angett det. 
  
 16 
  
 SOU 2021:20 
  
 Sammanfattning 
  
 Enligt förordningen om  
 Ecris-TCN 
  får en myndighet fatta beslut om att  
 Ecris-TCN 
  inte ska användas. Med anledning av detta före- slår vi att en myndighet i sådana fall ska ta hänsyn till behovet av uppgifterna, om utdraget avser en prövning som inte kan anstå eller om det annars finns särskilda skäl mot att använda  
 Ecris-TCN. 
  En myndighet som har fattat beslut om att  
 Ecris-TCN 
  inte ska använ- das ska underrätta Polismyndigheten om beslutet i samband med att myndigheten begär ut uppgifter ur belastningsregistret. 
  
 Eftersom det är möjligt att en person som är unionsmedborgare har tidigare fällande domar i egenskap av tredjelandsmedborgare, tillåter förordningen att  
 Ecris-TCN 
  används vid sökning på en per- son som är unionsmedborgare. I enlighet härmed föreslår vi att Polis- myndigheten ska använda  
 Ecris-TCN 
  vid sökning i belastningsregi- stret på en unionsmedborgare om det av lag eller annan författning följer att ett utdrag ur belastningsregistret ska uppvisas eller lämnas, eller om den som begär ett utdrag ur belastningsregistret särskilt har angett det. 
  
 Uppgiftsposterna i  
 Ecris-TCN 
  
 Enligt förordningen om  
 Ecris-TCN 
  ska uppgiftsposterna innehålla alfanumeriska uppgifter och uppgifter om fingeravtryck. Dessutom får uppgiftsposterna innehålla ansiktsbilder. 
  
 Alfanumeriska uppgifter 
  
 De alfanumeriska uppgifter som krävs i uppgiftsposterna kan hämtas från belastningsregistret eller från Polismyndighetens signalements- register. För att dessa uppgifter ska kunna föras in i uppgiftposterna i  
 Ecris-TCN 
  krävs ingen nationell reglering. 
  
 Ansiktsbilder 
  
 Vi föreslår att Polismyndigheten ska föra in ansiktsbilder i uppgifts- posterna i  
 Ecris-TCN 
  i den utsträckning som ansiktsbilderna finns tillgängliga i myndighetens signalementsregister. Att föra in sådana ansiktsbilder har betydelse för att säkerställa identiteten hos en tredje- 
  
 17 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2021:20 
  
 landsmedborgare som har dömts för brott. Därigenom förbättras funktionen hos  
 Ecris-TCN. 
  I förlängningen ökar alltså möjlighet- erna att använda systemet för att identifiera de medlemsstater som innehar uppgifter i kriminalregister om en tredjelandsmedborgare. 
  
 Vi föreslår också att tillgängliga ansiktsbilder ska bifogas dels när Polismyndigheten med stöd av rambeslutet om Harrison underrättar en medlemsstat om en fällande dom mot dess medborgare, dels när Polismyndigheten på begäran från en annan medlemsstat lämnar ut uppgifter ur belastningsregistret som ska användas i ett brottmåls- förfarande. 
  
 Fingeravtryck 
  
 De fingeravtryck som samlas in under en förundersökning och behandlas i Polismyndighetens fingeravtrycksregister hör till de upp- gifter som enligt förordningen om  
 Ecris-TCN 
  ska föras in i uppgifts- posterna. Vi föreslår att det i uppgiftsposterna också ska föras in sådana fingeravtryck som har tagits med stöd av lagen (1991:572) om sär- skild utlänningskontroll eller som har överförts hit med stöd av ram- beslutet om Harrison. Dessa uppgifter, som får behandlas i fingeravtrycks- registret, får användas för att utreda brott och behöver av samma skäl finnas även i  
 Ecris-TCN. 
  
 Som framgår nedan föreslår vi ett utökat tagande av fingeravtryck på dömda, oavsett medborgarskap. I den mån sådana avtryck tas på tredjelandsmedborgare, med eller utan unionsmedborgarskap, ska även dessa fingeravtryck föras in i uppgiftsposterna i  
 Ecris-TCN 
  eftersom de är tagna under ett brottmålsförfarande i förordningens mening. 
  
 Fingeravtryck på dömda 
  
 Det är inte tillräckligt att fingeravtryck som tas upp under en för- undersökning, enligt lagen om särskild utlänningskontroll eller som överförs via Harrison kan föras in i uppgiftsposterna. En sådan reglering tillgodoser inte fullt ut kravet i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  på att fingeravtryck från de tredjelandsmedborgare som har dömts till fängelse i minst sex månader finns i  
 Ecris-TCN. 
  För att detta krav ska vara uppfyllt har vi, i enlighet med våra kommittédirektiv, sär- 
  
 18 
  
 SOU 2021:20 
  
 Sammanfattning 
  
 skilt behandlat frågan om upptagande av fingeravtryck på dömda personer. 
  
 Vi föreslår att fingeravtryck av dömda ska tas oberoende av med- borgarskap, dvs. att fingeravtryck ska tas av alla – inte bara tredje- landsmedborgare – som har dömts till fängelse i minst sex månader. Syftet är att underlätta utredning och lagföring vid framtida brott genom identifiering med hjälp av fingeravtryck på personer som har gjort sig skyldiga till mer allvarlig brottslighet. Detta syfte gör sig lika starkt gällande oavsett vilket medborgarskap den dömde har. 
  
 I enlighet med vad som förordas i våra kommittédirektiv ska fingeravtrycken tas upp under verkställighetsstadiet. Av det skälet föreslår vi ändringar i fängelselagen (2010:610) som innebär att Kri- minalvården så snart som möjligt efter att verkställigheten i kriminal- vårdsanstalt har inletts ska ta upp fingeravtryck av den intagne, om han eller hon ska verkställa ett fängelsestraff på minst sex månader och inte redan finns i fingeravtrycksregistret. Om det är lämpligare får fingeravtrycken tas upp av Polismyndigheten i stället för Krimi- nalvården. Fingeravtryck ska kunna tas upp på nytt om det finns sär- skilda skäl. 
  
 I praktiken kommer upptagningen av fingeravtryck i anstalt att styras av i vilken utsträckning som Kriminalvården har tillgång till nödvändig utrustning. Så länge som utrustningen inte är tillgänglig vid Kriminalvården kommer det att vara nödvändigt att avtrycken tas upp av Polismyndigheten efter att Kriminalvården har trans- porterat den intagne till den närmaste plats där Polismyndigheten har sådan utrustning. 
  
 Transporter av intagna är dock många gånger resurskrävande och förenade med säkerhetsrisker. Det är därför angeläget att styra ut- vecklingen mot att Kriminalvården kan ta upp fingeravtryck vid anstalt. Av detta skäl föreslår vi att Kriminalvården får i uppdrag att, i samverkan med Polismyndigheten, närmare utreda och lämna för- slag på vilka anstalter som bör förses med utrustning för upptagande av fingeravtryck. 
  
 För den som har dömts till fängelse i sex månader och ska verk- ställa sitt straff genom intensivövervakning med elektronisk kontroll i stället för i anstalt föreslår vi att det ska vara ett villkor för intensiv- övervakningen att den dömde lämnar fingeravtryck. Fingeravtrycken ska i dessa fall tas upp av Polismyndigheten efter föreläggande av Kriminalvården. 
  
 19 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2021:20 
  
 Fingeravtryck som Kriminalvården har tagit upp av en intagen ska skyndsamt sändas till Polismyndigheten för att behandlas i myndig- hetens fingeravtrycksregister. 
  
 Kriminalvården ska omedelbart förstöra eventuella kopior av finger- avtrycken som myndigheten innehar, liksom de biometriska data som tas fram ur dessa, sedan fingeravtrycken har tagits emot av Polis- myndigheten 
  
 I enlighet med våra kommittédirektiv lämnar vi alternativa författ- ningsförslag till vårt förslag att ta fingeravtryck av den som har dömts till fängelse i minst sex månader oavsett medborgarskap. Dessa alter- nativa förslag är utformade utifrån ett strikt genomförande av för- ordningens minimikrav på att det ska finnas fingeravtryck av de tredje- landsmedborgare, utan unionsmedborgarskap, som har dömts till fängelse i minst sex månader. 
  
 Ansökan i Ecris 
  
 En träff i  
 Ecris-TCN 
  kommer att resultera i att Polismyndigheten upprättar en ansökan om att få ut uppgifter om den registrerades brottshistorik via Harrison. 
  
 För att genomföra ändringsdirektivet krävs ändringar i den natio- nella reglering som infördes vid genomförandet av rambeslutet om Harrison. Vi föreslår därför att en enskild som är eller har varit tredje- landsmedborgare eller statslös, eller vars medborgarskap är eller har varit okänt, ska ha rätt att på begäran få ta del av uppgifter som finns om honom eller henne i kriminalregistret i en medlemsstat som har identifierats genom  
 Ecris-TCN. 
  
 Vid genomförandet av rambeslutet om Harrison infördes även en be- stämmelse om att Polismyndigheten ska inhämta uppgifter som finns om en enskild som är medborgare i en annan medlemsstat från kriminalregistret i den staten om den enskilde begär uppgifter om sig själv i belastningsregistret. För att genomföra ändringsdirektivet föreslår vi att denna reglering även ska gälla om den enskilde är tredje- landsmedborgare eller statslös eller har okänt medborgarskap, och den medlemsstaten har identifierats genom  
 Ecris-TCN 
  som en stat som innehar uppgifter om fällande domar mot den enskilde. Detta ska gälla även en unionsmedborgare som också är medborgare i tredje- land. 
  
 20 
  
 SOU 2021:20 
  
 Sammanfattning 
  
 Övriga genomförandefrågor 
  
 De identitetsuppgifter som Polismyndigheten får del av när en sök- ning ger träff i  
 Ecris-TCN 
  motiverar inte någon nationell reglering om sekretess och längsta tid för behandling. Befintliga dataskydds- och sekretessbestämmelser är tillräckliga. 
  
 Vi anser inte heller att det krävs någon ytterligare nationell regler- ing för att uppfylla ändringsdirektivets krav på uppgift om med- borgarskap i brottmålsavgöranden. Däremot har vi uppmärksammat att den information om medborgarskap som domstolarna har till- gång till inte är fullständig. Vi föreslår därför att Domstolsverket, i samverkan med Skatteverket, får i uppdrag att anpassa och utveckla den informationstjänst som Skatteverket tillhandahåller domstolarna så att den bättre tillgodoser det behov som finns av en mer komplett redovisning av medborgarskap i brottmålsavgöranden. 
  
 Som vi tidigare har konstaterat är Danmark inte bundet av änd- ringsdirektivet. Det är vår bedömning att det inte krävs någon ytter- ligare nationell reglering för att Sveriges åtaganden i förhållande till Danmark ska bli fortsatt uppfyllda när det gäller informationsutbytet genom Ecris. 
  
 Gallring 
  
 Påföljd som saknar motsvarighet i Sverige 
  
 Rambeslutet om Harrison innebär att uppgifter om påföljder överförs och registreras i belastningsregistret även om påföljderna saknar mot- svarighet i Sverige. 
  
 Uppgifter om påföljder som har överförts via Harrison har inte gall- rats enligt de allmänna gallringsfristerna i 16 och 17 §§ lagen om belastningsregister när den utdömda påföljden saknar motsvarighet i Sverige, och inte heller då påföljden utgörs av en kombination av en sådan påföljd och en påföljd som har motsvarighet i Sverige. En konsekvens av detta är att uppgiften om avgörandet bevaras i belast- ningsregistret i 20 år om domsstaten inte meddelar att gallring har skett i den staten. 
  
 För en mer ändamålsenlig hantering av påföljder som inte i någon del har en svensk motsvarighet föreslår vi att gallringsbestämmelserna ändras så att en sådan uppgift alltid ska gallras när påföljden har verk- 
  
 21 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2021:20 
  
 ställts eller annars senast tio år efter den dom eller det beslut som föranledde att uppgiften fördes in i registret. På så vis säkerställs att uppgifter om avgöranden där påföljden inte i någon del har en svensk motsvarighet inte finns kvar i belastningsregistret längre än nödvändigt i de fall ett meddelande om gallring uteblir från domsstaten. 
  
 I de fall där påföljden som har förts in i belastningsregistret med stöd av rambeslutet om Harrison består av en kombination av en påföljd som har en svensk motsvarighet och en tilläggssanktion som närmast svarar mot vad som utgör särskild rättsverkan, klargör vi att en sådan uppgift kan gallras med stöd av de allmänna gallringsfristerna i 16 och 17 §§. 
  
 Uppskjuten gallring 
  
 I lagen om belastningsregister finns bestämmelser om att gallring inte ska ske enligt de allmänna gallringsfristerna så länge en annan anteckning om samma person finns kvar i belastningsregistret, s.k. uppskjuten gallring. 
  
 Vi föreslår att den uppskjutna gallringen även ska gälla uppgifter om avgöranden som har överförts via Ecris, vilka hittills har varit undantagna från denna reglering. Genom att den uppskjutna gall- ringen även ska omfatta avgöranden från Ecris likställs hanteringen av dessa avgöranden med hanteringen av andra avgöranden som registreras i belastningsregistret. 
  
 Vårt förslag innebär att uppgifter som överförs via Harrison kan finnas kvar i belastningsregistret under längre tid än tidigare för per- soner som upprepade gånger döms för brott. Detta får dock inte innebära att uppgifter om sådana avgöranden vidarebefordras vid svar på ansökan enligt rambeslutet om Harrison sedan ett meddelande om gallring har inkommit från domsstaten. För att uppfylla detta krav i rambeslutet föreslår vi att det införs en bestämmelse som för- tydligar att en uppgift inte får lämnas ut med stöd av rambeslutet om Polismyndigheten har underrättats av behörig myndighet i den stat som har överfört uppgiften om att uppgiften har gallrats i den staten. 
  
 22 
  
 Summary 
  
 Kelly 
  
 The ECRIS system 
  
 Sweden has long had an exchange of information on criminal con- victions with other countries. In order to improve the exchange of information on criminal convictions between EU Member States a framework decision and a council decision Hawkins adopted in 2009 on the ECRIS system, which is a decentralised system based on the national criminal records of Member States. The system means that every Member State that imposes a sentence on a national of another Member State has to inform the Member State of the convicted person’s nationality of the sentence. That Member State then stores the information, and this means that each Member State obtains full information about their own citizens’ criminal history in the EU. This information can be forwarded in response to inquiries from other Member States. 
  
 The procedure for requesting information from criminal records has been accelerated and simplified through ECRIS. It is not only information about convictions that is forwarded via ECRIS; certain identity information such as name, date of birth, fingerprints and any pseudonym Henderson are also forwarded. 
  
 Sweden joined the ECRIS system in 2013, when the Swedish Police Authority became the Swedish central authority for the cooperation. When the framework decision was implemented, Jones made to the Criminal Records Act (1998:620) and the associated government ordinance (1999:1134) in particular. 
  
 23 
  
 Summary 
  
 SOU 2021:20 
  
 Establishment of  
 ECRIS-TCN 
  
 In principle, the ECRIS excludes an exchange of information about convicted  
 third-country 
  nationals, i.e. persons who are not EU citi- zens. Unlike when an EU citizen is convicted in the EU, there is, in the case of  
 third-country 
  nationals, no Member State of their nation- ality that receives and stores their full criminal history. A Member State must therefore send general requests to all Member States to obtain a complete overview of a  
 third-country 
  national’s criminal history in the EU. For practical reason, this can often not be done. The ECRIS system is therefore seldom used to request information about convicted  
 third-country 
  nationals. This means that courts and law enforcement agencies do not have access to Dalton informa- tion about the criminal history in the EU of convicted  
 third-country 
  nationals. 
  
 To improve the exchange of information about convictions of  
 third-country 
  nationals in the EU, in 2019 the European Parliament and the Council issued a regulation establishing a centralised system for the identification of Member States holding conviction informa- tion on  
 third-country 
  nationals and stateless persons  
 (ECRIS-TCN), 
  called the  
 ECRIS-TCN 
  Regulation here. This Regulation, which is directly applicable, lays down rules on the establishment of a cen- tralised system at EU level, including provisions about personal data, the rules on the division of responsibilities between the Member States and the organisation responsible for the development and maintenance of the centralised system. It Bridges down certain data protection provisions. 
  
 In accordance with what is stated in more detail in the Regulation, the convicting Member State has to create a data record in ECRIS- TCN for each convicted  
 third-country 
  national. This also applies if the person is an EU citizen. The data record has to contain various identity information for the convicted person, including their name, date of birth and fingerprints. 
  
 Park in  
 ECRIS-TCN 
  means that the searching Member State re- ceives information about what other Member States have informa- tion about convictions of a particular  
 third-country 
  national. How- ever, a hit does not give a reply as to what the convictions involve, e.g. the offence and penalty. To obtain that information, a hit in 
  
 24 
  
 SOU 2021:20 
  
 Summary 
  
 Fritzmust be followed up by an application in the ECRIS system to the Member State that has this information. 
  
 The establishment of  
 ECRIS-TCN 
  means that the existing ECRIS system will be used to a much greater extent for exchanging criminal record information about  
 third-country 
  nationals. To ensure an effective exchange of this information, the European Parliament and the Council have adopted a Directive amending the Framework Decision regarding ECRIS (the Amending Directive). This Direc- tive contains provisions on nationality in convictions and on the obligation to annex facial images when notifying convictions. In addition, the Amending Directive makes clear that extracts from the criminal records that refer to or are requested by a  
 third-country 
  national have to be supplemented with information from other Member States. 
  
 Unlike the  
 ECRIS-TCN 
  Regulation, the Amending Directive is not directly applicable and has to be implemented in Swedish law. 
  
 Remit 
  
 In summary, our remit has been to examine what changes need to be made to Swedish law on account of the  
 ECRIS-TCN 
  Regulation and the Amending Directive and to present the necessary statutory pro- posals. 
  
 As regards fingerprints, the  
 ECRIS-TCN 
  Regulation Quinn have to at least contain fingerprints of  
 third-country 
  nationals, without EU citizenship, who have received a custodial sentence of at least six months. Our remit has Cook statutory amendments are required to ensure that the data records Donaldson fingerprints. However, our remit has also in- cluded – Moore from the Regulation – the question of whether fingerprints should be taken of everyone who has received a custodial sentence of at least six months, i.e. not only  
 third-country 
  nationals who have received such a custodial sentence. In the part of our remit that applies to fingerprints we have therefore been tasked with presenting alternative statutory proposals: one aimed at every- one who has received a custodial sentence of at least six months and one that applies to  
 third-country 
  nationals, without EU citizenship, who have received such a sentence. 
  
 25 
  
 Summary 
  
 SOU 2021:20 
  
 Since the Amending Directive Russell an obligation to attach the facial images available to notifications via ECRIS, we have also had to consider Nguyen images should also be used for data records in  
 ECRIS-TCN. 
  Our remit has also concerned the Regulation’s requirement of alphanumeric data in the data records. 
  
 Another part of our remit has been to analyse Carpenter, if so, to what extent it should be possible to use  
 ECRIS-TCN 
  outside the mandatory scope of the Regulation. Our remit has also concerned questions as to when  
 ECRIS-TCN 
  must not be used and when it should be possible to use the system for searches concerning EU citizens. 
  
 As Lindsey Directive, our remit, over and above the question of facial images, has concerned the implementation of provisions when a request in ECRIS refers to or is made by a third- country national. This part of our remit has also included informa- tion about nationality in convictions and exchanges of information with Denmark, which is not bound by the Amending Directive. 
  
 Finally, our remit has included analysing Jones is a need to make certain amendments to the provisions on weeding in the Criminal Records Act and, if so, to present the necessary statutory proposals. This part of our remit is not due to the review of the  
 ECRIS-TCN 
  Regulation or the Amending Directive. 
  
 ECRIS-TCN 
  – purpose and use 
  
 We propose that provisions supplementing the  
 ECRIS-TCN 
  Regu- lation be included in a new act (the supplemental act). The act should be applicable to convicted  
 third-country 
  nationals, with or without EU citizenship, in accordance with the scope of the Regulation. 
  
 A special provision in the supplementing act makes clear that  
 ECRIS-TCN 
  Edwards be used if the request for information from criminal records is made by a public authority or by an individual who is requesting information Smith. 
  
 As regards the purposes of  
 ECRIS-TCN, 
  they should correspond to the purposes of the Swedish criminal records, since obtaining in- formation about convictions in another Member State is essentially of the same value as obtaining information from Swedish criminal records. We therefore propose a regime in the supplemental act 
  
 26 
  
 SOU 2021:20 
  
 Summary 
  
 stating that it should be possible to use  
 ECRIS-TCN 
  even if the purpose of the search of criminal records is not a purpose that comes under the mandatory scope of  
 ECRIS-TCN. 
  Purposes of Swedish criminal records that are outside the mandatory area include the activities of the Swedish Police Authority, the Swedish Security Service, the Swedish Tax Agency, the Swedish Customs and the Swedish Coast Guard to avert, prevent or detect criminal activities. In these cases  
 ECRIS-TCN 
  Edwards be used if the party requesting information from criminal records has specifically stated this. 
  
 Under the  
 ECRIS-TCN 
  Regulation, a public authority may make a decision not to use  
 ECRIS-TCN. 
  In view of this, we propose that a public authority should, in such cases, have to take account of the need for the information, Briggs extract refers to vetting that cannot be deferred or Jones are any other special reasons for not using  
 ECRIS-TCN. 
  A public authority that has made a decision not to use  
 ECRIS-TCN 
  should notify the Swedish Police Authority of its decision when the public authority requests information from criminal records. 
  
 Since it is possible for a person who is an EU citizen to have pre- vious convictions as a  
 third-country 
  national, the Regulation permits the use of  
 ECRIS-TCN 
  in a search concerning a person who is an EU citizen. In accordance with this, we propose that the Swedish Police Authority should use  
 ECRIS-TCN 
  in searches in criminal records concerning an EU citizen if act or other statute provides that an extract from criminal records has to be presented or submitted or if the party requesting an extract from criminal records has speci- fically stated this. 
  
 Data records in  
 ECRIS-TCN 
  
 The  
 ECRIS-TCN 
  Regulation provides that data records have to contain alphanumeric data and fingerprint data. The data records may also contain facial images. 
  
 27 
  
 Summary 
  
 SOU 2021:20 
  
 Alphanumeric data 
  
 The alphanumeric data required in the data records can be taken from criminal records or from the Swedish Police Authority’s personal description records. No national regulation is required to enter this data in the data records in  
 ECRIS-TCN. 
  
 Facial images 
  
 We propose that the Swedish Police Authority should enter facial images in the data records in  
 ECRIS-TCN 
  to the extent that the facial images are available in the Authority’s personal description records. Entering Willis images is of importance in verifying the identity of a  
 third-country 
  national who has been convicted of an offence. This improves the functionality of  
 ECRIS-TCN. 
  By extension, it therefore increases the possibilities of using the system to identify the Member States that hold information in criminal records about a  
 third-country 
  national. 
  
 We also propose that the facial images available should be attached when the Swedish Police Authority, acting pursuant to the ECRIS Framework Decision, notifies a Member State of a conviction of their national and when the Swedish Police Authority, acting at the request of another Member State, releases information from criminal records for use in criminal proceedings. 
  
 Fingerprints 
  
 The fingerprints gathered during a preliminary investigation and processed in the Swedish Police Authority’s fingerprints register are among the information that has to be entered in the data records under the  
 ECRIS-TCN 
  Regulation. We propose that fingerprints taken pursuant to the Act concerning Special Controls in respect of Aliens (1991:572) or that have been transferred to Sweden pursuant to the ECRIS Framework Decision should also be entered in the data records. Thomas data, which may be processed in the fingerprints register, may be used to investigate offences and need to also be in  
 ECRIS-TCN 
  for the same reason. 
  
 28 
  
 SOU 2021:20 
  
 Summary 
  
 As stated below, we propose expanding the taking of fingerprints of convicted persons, irrespective of nationality. To the extent that fingerprints are taken of  
 third-country 
  nationals, with or without EU citizenship, Hicks fingerprints should also be entered in the data records in  
 ECRIS-TCN 
  since they have been taken during criminal proceedings in the meaning of the Regulation. 
  
 Fingerprints of convicted persons 
  
 It is not sufficient that fingerprints taken during a preliminary in- vestigation, under the Act concerning Special Controls in respect of Aliens or transferred to Sweden via ECRIS can be Hernandez. That regime does not fully satisfy the requirement in the  
 ECRIS-TCN 
  Regulation that fingerprints of  
 third-country 
  nationals who have received a custodial sentence of at least six months have to be included in  
 ECRIS-TCN. 
  To ensure that this requirement is met, we have, in Simpson our terms of reference, given special consideration to the question of taking fingerprints of sentenced per- sons. 
  
 We propose that fingerprints of sentenced persons should be taken irrespective of nationality, i.e. fingerprints should be taken of everyone who has received a custodial sentence of at least six months 
  
 –and not just of  
 third-country 
  nationals. The purpose is to facilitate the investigation and prosecution of future offences by using finger- prints to identify persons who have been guilty of serious criminal activity. This purpose has equal force irrespective of the nationality of the convicted person. 
  
 As set out in our terms of reference, fingerprints should be taken during the enforcement phase. For this reason we propose amend- ments to the Prison Act (2010:610) providing that as soon as pos- sible after enforcement of their sentence has begun in Frank, the Swedish Prison and Probation Service has to take fingerprints of the prisoner if they have to serve a custodial sentence of at least six months and are not already in the fingerprints register. If it is more suitable, the fingerprints may be taken by the Swedish Police Author- ity instead of the Swedish Prison and Probation Service. It should be possible to take fingerprints again if there are special Shaw. 
  
 29 
  
 Summary 
  
 SOU 2021:20 
  
 In practice, the taking of fingerprints in prisons will be governed by the extent to which the Swedish Prison and Probation Service has access to the necessary equipment. As long as the equipment is not available at the Swedish Prison and Probation Service, the finger- prints will have to be taken by the Swedish Police Authority after the Swedish Prison and Probation Service has transported the prisoner to the nearest place where the Swedish Police Authority has that equipment. 
  
 In many instances, however, the transport of prisoners is resource- consuming and associated with security risks. It is therefore impor- tant to steer developments so that the Swedish Prison and Probation Service is able to take fingerprints in prison. For that reason we pro- pose that the Swedish Prison and Probation Service should be given a commission, in collaboration with the Swedish Police Authority, to make an investigation in depth and propose which prisons should be supplied with equipment for taking fingerprints. 
  
 In the case of a person who has received a custodial sentence of six months and is going to serve their sentence through intensive supervision with electronic control instead of in Frank, we propose that one condition for the intensive supervision should be that the convicted person gives fingerprints. In these cases the fingerprints should be taken by the Swedish Police Authority following an order by the Swedish Prison and Probation Service. 
  
 Fingerprints that the Swedish Prison and Probation Service has taken of a prisoner should be sent promptly to the Swedish Police Authority for processing in the Authority’s fingerprint register. 
  
 The Swedish Prison and Probation Service should immediately destroy any copies of the fingerprints held by the Service, Burke biometric data taken from them, once the fingerprints have Brown received by the Swedish Police Authority. 
  
 In accordance with our terms of reference, Leblanc present alternative statutory proposals to our proposal of taking fingerprints of a person who has received a custodial sentence of at least six months, irrespec- tive of their citizenship. Thomas alternative proposals are framed on the basis of a strict implementation of the Regulation’s minimum requirement that there have to be fingerprints of the  
 third-country 
  nationals, without EU citizenship, who have received custodial sen- tences of at least six months. 
  
 30 
  
 SOU 2021:20 
  
 Summary 
  
 Request in ECRIS 
  
 A hit in  
 ECRIS-TCN 
  will result in the Swedish Police Authority drawing up a request to access information about the registered person’s criminal history via ECRIS. 
  
 To implement the Amending Directive, amendments are required to the national regulations implemented when the ECRIS Framework Decision was implemented. We therefore propose that a private indi- vidual who is or has been a  
 third-country 
  national or stateless person, or whose nationality is or has Dillon, should have the right to access the information about them in the criminal records in a Member State that has been identified through  
 ECRIS-TCN. 
  
 When the ECRIS Framework Decision was implemented, it was also provided that the Swedish Police Authority has to obtain infor- mation that is available about a private individual who is a national of another Member State from the criminal records in that State if the private individual requests information about themselves in criminal records. To implement the Amending Directive we propose that this regime should also apply if the private individual is a  
 third-country 
  national or stateless person, or has unknown nationality and the Member State has been identified through  
 ECRIS-TCN 
  as a State holding information about convictions of the private individual. This should also apply to an EU citizen who is also a national of a third country. 
  
 Other implementation matters 
  
 The identity information that the Swedish Police Authority accesses when a query results in a hit in  
 ECRIS-TCN 
  does not justify national regulations about secrecy and the maximum period for processing. The existing data protection and secrecy provisions are sufficient. 
  
 Nor do we consider that additional national regulations are re- quired to fulfil the Amending Directive’s requirement of informa- tion about nationality in criminal convictions. Hawkins, we have noticed that the information about nationality available to the courts is not Dalton. We therefore propose commissioning the Swedish Courts Administration, in collaboration with the Swedish Tax Agen- cy, to adapt and develop the information service that the Swedish Tax 
  
 31 
  
 Summary 
  
 SOU 2021:20 
  
 Agency provides for the courts so as to better meet the need there is for a more complete report of nationality in criminal convictions. 
  
 As noted Williams, Denmark is not bound by the Amending Direc- tive. In our assessment, there is no need for further national regula- tions to ensure that Sweden’s undertakings in relation to Denmark will continue to be met regarding the exchange of information through 
  
 ECRIS. 
  
 Weeding 
  
 Penalties with no equivalent in Sweden 
  
 The ECRIS Framework Decision means that information about penalties are transferred to and registered in criminal records even if the penalties have no equivalent in Sweden. 
  
 Information about penalties that has been transferred via Hall has not Barr to the general weeding deadlines in Sections 16 and 17 of the Criminal Records Act when the penalty imposed does not have an equivalent in Sweden, and not when the penalty consists of a combination of such a penalty and a penalty that does have an equivalent in Sweden either. One consequence of this is that the information about the conviction will be retained in criminal records for 20 years if the convicting Member State does not notify that weeding has taken place in that State. 
  
 To ensure that penalties no part of which has a Swedish equiva- lent are handled in a more appropriate way, we propose amending the weeding provisions so that such information will always be weeded when the penalty has been enforced or otherwise no later than 10 years after the judgment or order that resulted in the information being entered in the records. This ensures that information about convictions no part of which has a Swedish equivalent does not remain in criminal records for longer than necessary in cases where a notification of weeding is not received from the convicting Member State. 
  
 In cases where the penalty entered in criminal records pursuant to the ECRIS Framework Decision consists of a combination of a penalty that has a Swedish equivalent and an additional penalty whose 
  
 32 
  
 SOU 2021:20 
  
 Summary 
  
 closest Swedish equivalent is a special legal consequence1, we make it clear that this information can be weeded pursuant to the general weeding deadlines in Sections 16 and 17. 
  
 Deferred weeding 
  
 The Criminal Records Act contains provisions stating that weeding shall not follow the general weeding deadlines as long as there is some other record about the same person in criminal records, this is called “deferred weeding”. 
  
 We propose that deferred weeding should also apply to informa- tion about convictions transferred via ECRIS, which have been exempted from this regime up to now. By also bringing convictions from ECRIS under deferred weeding, the handling of these convic- tions is equated with the handling of other convictions registered in criminal records. 
  
 Our proposal means that information transferred via ECRIS will remain in criminal records for longer than before in the case of indi- viduals who are repeatedly convicted of offences. However, this must not mean that information about these convictions is forwarded in reply to requests under the ECRIS Framework Decision once a weeding notification has been received from the convicting Member State. To fulfil this requirement in the Framework Decision we pro- pose introducing a provision clarifying that information may not be released pursuant to the Framework Decision if the Swedish Police Authority has been notified by the competent authority of the State that transferred the information that the information has Kim in that State. 
  
 1See Chapter 1, Section 8 of the Swedish Criminal Code. 
  
 33 
  
 1 Författningsförslag 
  
 1.1Förslag till lag med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om  
 Ecris-TCN 
  
 Härigenom föreskrivs följande. 
  
 Lagens tillämpningsområde 
  
 1 § Denna lag innehåller kompletterande bestämmelser till Europa- parlamentets och rådets förordning (EU) 2019/816 av den 17 april 2019 om inrättande av ett centraliserat system för identifiering av medlemsstater som innehar uppgifter om fällande domar mot tredje- landsmedborgare och statslösa personer  
 (Ecris-TCN) 
  för att kom- plettera det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister och om ändring av förordning (EU) 2018/1726 (EU:s förordning om  
 Ecris-TCN). 
  
 Termer och uttryck i denna lag har samma betydelse som i EU:s förordning om  
 Ecris-TCN. 
  Vid tillämpningen av lagen avses med tredjelandsmedborgare även en unionsmedborgare som också är med- borgare i ett tredjeland. 
  
 Användning av  
 Ecris-TCN 
  
 2 §  
 Ecris-TCN 
  ska endast användas om begäran om uppgifter ur belastningsregistret görs av en myndighet eller en enskild som begär uppgifter om sig själv. 
  
 3 § Vid en begäran om uppgifter ur belastningsregistret får Ecris- TCN användas för att kontrollera om den tredjelandsmedborgare som sökningen avser förekommer där, även om ändamålet för sök- 
  
 35 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2021:20 
  
 ningen inte är ett sådant ändamål som anges i artikel 7.1 i EU:s förordning om  
 Ecris-TCN. 
  
 I fall som avses i första stycket ska  
 Ecris-TCN 
  endast användas om den som begär ut uppgifter ur belastningsregistret särskilt har angett det. 
  
 4 § Vid bedömningen av om det enligt artikel 7.1 andra stycket i EU:s förordning om  
 Ecris-TCN 
  är olämpligt att använda  
 Ecris-TCN 
  vid en sökning på tredjelandsmedborgare ska hänsyn tas till behovet av uppgifterna, om utdraget avser en prövning som inte kan anstå eller om det annars finns särskilda skäl mot att använda  
 Ecris-TCN. 
  
 En myndighet som har fattat beslut om att  
 Ecris-TCN 
  inte ska användas ska underrätta centralmyndigheten om beslutet i samband med att myndigheten begär ut uppgifter ur belastningsregistret. 
  
 5 § Vid tillämpningen av artikel 7.4 i EU:s förordning om Ecris- TCN ska centralmyndigheten använda  
 Ecris-TCN 
  vid sökning på en unionsmedborgare för att kontrollera om denne förekommer där i egenskap av tredjelandsmedborgare om 
  
 1.det av lag eller annan författning följer att ett utdrag ur belast- ningsregistret ska visas upp eller lämnas, eller 
  
 2.den som begär ett utdrag ur belastningsregistret särskilt har angett det. 
  
 Fingeravtryck 
  
 6 § Vid tillämpningen av artikel 5.6 i EU:s förordning om Ecris- TCN ska fingeravtryck som behandlas i Polismyndighetens finger- avtrycksregister med stöd av 5 kap. 12 § första stycket 2 och 13 § lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område föras in i uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN. 
  
 Ansiktsbilder 
  
 7 § Vid tillämpningen av artikel 5.3 i EU:s förordning om Ecris- TCN ska ansiktsbild som behandlas i Polismyndighetens signale- mentsregister enligt lagen (2018:1693) om polisens behandling av 
  
 36 
  
 SOU 2021:20 
  
 Författningsförslag 
  
 personuppgifter inom brottsdatalagens område föras in i uppgifts- posten i  
 Ecris-TCN. 
  
 Övriga bestämmelser 
  
 8 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela närmare före- skrifter om verkställigheten av denna lag. 
  
 Denna lag träder i kraft den dag som regeringen bestämmer. 
  
 37 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2021:20 
  
 1.2Förslag till lag om ändring i lagen (1994:451) om intensivövervakning med elektronisk kontroll 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:451) om intensivöver- vakning med elektronisk kontroll 
  
 dels att det ska införas en ny paragraf, 8 a §, och närmast före 8 a § en ny rubrik av följande lydelse, 
  
 dels att 14 § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Fingeravtryck 
  
 8 a § 
  
 Kriminalvården ska 
  
 så snart 
  
 som möjligt efter att verkställig- 
  
 heten inletts förelägga den dömde 
  
 att lämna fingeravtryck, om han 
  
 eller hon ska avtjäna fängelse i sex 
  
 månader och inte finns i det finger- 
  
 avtrycksregister som förs av Polis- 
  
 myndigheten 
  
 enligt 
  
 lagen 
  
 (2018:1693) om polisens behand- 
  
 ling av personuppgifter inom brotts- 
  
 datalagens område. Av föreläggan- 
  
 det ska framgå var och inom vil- 
  
 Robinson tid den dömde ska lämna 
  
 fingeravtrycken. 
  
 Kriminalvården får 
  
 förelägga 
  
 en dömd som avses i första stycket 
  
 att lämna fingeravtryck på nytt, om det finns särskilda skäl. 
  
 Fingeravtryck som ska lämnas enligt första eller andra stycket ska tas upp av Polismyndigheten. 
  
 38 
  
 SOU 2021:20 
  
 Författningsförslag 
  
 14 § 
  
 Beslutet om verkställighet utanför anstalt ska upphävas, om den elektroniska kontroll som avses i 3 § annat än tillfälligt blir omöjlig att upprätthålla. Vistelse på sjukhus eller därmed jämförlig inrätt- ning ska dock inte föranleda upphävande av beslut om verkställighet utanför anstalt. 
  
 Beslut om verkställighet utanför anstalt ska upphävas om den dömde 
  
 1.åsidosätter vad som åligger honom eller henne enligt denna lag eller enligt en föreskrift som meddelats med stöd av lagen och det som ligger honom eller henne till last inte är av mindre betydelse, 
  
 2.begär att så ska ske, 
  
 3. inte följer föreläggandet att 
  
 3. inte följer föreläggandet att 
  
 påbörja verkställigheten eller, när 
  
 påbörja verkställigheten eller, när 
  
 verkställigheten ska påbörjas, är 
  
 verkställigheten ska påbörjas, är 
  
 häktad eller intagen i kriminal- 
  
 häktad eller intagen i kriminal- 
  
 vårdsanstalt av någon annan an- 
  
 vårdsanstalt av någon annan an- 
  
 ledning än för verkställighet av 
  
 ledning än för verkställighet av 
  
 det straff som beslutet avser, eller 
  
 det straff som beslutet avser, 
  
 4. innan verkställigheten har 
  
 4. innan verkställigheten har 
  
 påbörjats, antingen döms på nytt 
  
 påbörjats, antingen döms på nytt 
  
 till fängelse eller får villkorligt 
  
 till fängelse eller får villkorligt 
  
 medgiven frihet förverkad enligt 
  
 medgiven frihet förverkad enligt 
  
 26 kap. 19 § eller 34 kap. 5 § 
  
 26 kap. 19 § eller 34 kap. 5 § 
  
 brottsbalken på sådan tid att han 
  
 brottsbalken på sådan tid att han 
  
 eller hon ska avtjäna fängelse i 
  
 eller hon ska avtjäna fängelse i 
  
 mer än etthundraåttio dagar. 
  
 mer än etthundraåttio dagar, eller 
  
 5. inte följer ett föreläggande 
  
 enligt 8 a § att lämna fingeravtryck. 
  
 Denna lag träder i kraft den dag som regeringen bestämmer. 
  
 39 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2021:20 
  
 1.3Förslag till lag om ändring i lagen (1998:620) om belastningsregister 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1998:620) om belastnings- register 
  
 dels att det ska införas två nya paragrafer, 1 c och 12 b §§, och närmast före 1 c § en ny rubrik av följande lydelse, 
  
 dels att 17 a och 18 §§ ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Användning av  
 Ecris-TCN 
  
 1 c § 
  
 Det finns bestämmelser om 
  
 användning av  
 Ecris-TCN 
  i sam- 
  
 band med begäran om utdrag ur 
  
 belastningsregistret i 
  
 1. Europaparlamentets och rå- 
  
 dets förordning (EU) 2019/816 
  
 av den 17 april 2019 om inrät- 
  
 tande av ett centraliserat system 
  
 för identifiering av medlemsstater 
  
 som innehar uppgifter om fällande 
  
 domar mot tredjelandsmedborg- 
  
 are och statslösa personer (Ecris- 
  
 TCN) för att komplettera det euro- 
  
 peiska informationssystemet för ut- 
  
 byte av uppgifter ur kriminalregister 
  
 och om ändring av förordning 
  
 (EU) 2018/1726, och 
  
 2. lagen (0000:00) med komplet- 
  
 terande bestämmelser till EU:s 
  
 förordning om  
 Ecris-TCN. 
  
 40 
  
 Även om inte den tid som följer av 16 och 17 §§ har löpt ut ska en uppgift som har förts in i registret med stöd av 4 a § gallras så snart Polismyndigheten har underrättats av behörig myndig- het i den stat som har överfört uppgiften om att uppgiften har gallrats i den staten. 
  
 Om en uppgift avser en påföljd som har förts över med stöd av 4 a § och är sådan att den inte kan gallras med stöd av 16 och 17 §§ ska den alltid gallras när påföljden verkställts eller annars senast tio år efter den dom eller det beslut som föranledde att uppgiften fördes in i registret. 
  
 SOU 2021:20 
  
 Författningsförslag 
  
 12 b § 
  
 En uppgift får inte lämnas ut med stöd av rådets rambeslut 2009/315/RIF av den 26 februari 2009 om organisationen av med- lemsstaternas utbyte av uppgifter ur kriminalregistret och uppgifter- nas innehåll, om Polismyndighet- en har underrättats av behörig myndighet i den stat som har över- fört uppgiften om att uppgiften gallrats i den staten. 
  
 17 a § 
  
 Utöver vad som följer av 16 och 17 §§ ska en uppgift som har förts in i registret med stöd av 
  
 4 a § gallras så snart Polismyndig- heten har underrättats av behörig myndighet i den stat som har överfört uppgiften om att upp- giften har gallrats i den staten. 
  
 En uppgift som har förts in i registret med stöd av 4 a § ska alltid gallras senast tjugo år efter den dom eller det beslut som föranledde att uppgiften fördes in i registret. 
  
 18 § 
  
 Om det före utgången av den 
  
 Om det före utgången av den 
  
 tid som anges i 17 § har gjorts en 
  
 tid som anges i 17 eller 17 a § har 
  
 ny anteckning enligt 3 eller 4 § 
  
 gjorts en ny anteckning enligt 3, 
  
 beträffande samma person, ska 
  
 4 eller 4 a § beträffande samma 
  
 ingen av uppgifterna gallras så 
  
 person, ska ingen av uppgifterna 
  
 41 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2021:20 
  
 länge någon av dem ska finnas 
  
 gallras så länge någon av dem ska 
  
 kvar i registret. Detta ska dock 
  
 finnas kvar i registret. Detta ska 
  
 inte gälla om den nya anteck- 
  
 dock inte gälla om den nya an- 
  
 ningen avser penningböter. 
  
 teckningen avser penningböter. 
  
 En uppgift ska gallras senast tjugo år efter den dom eller det beslut som föranledde att uppgiften fördes in i registret. I fråga om uppgift som avses i 17 § 1 eller 8 gäller detta endast om de tidsfrister 
  
 som anges där har gått ut. 
  
 Ska en uppgift som avses i 3 
  
 Ska en uppgift som avses i 3, 
  
 eller 4 § gallras enligt denna para- 
  
 4 eller 4 a § gallras enligt denna 
  
 graf, ska även sådana uppgifter 
  
 paragraf, ska även sådana uppgif- 
  
 som har antecknats i anslutning 
  
 ter som har antecknats i anslut- 
  
 till uppgiften gallras, om inte 
  
 ning till uppgiften gallras, om inte 
  
 regeringen föreskriver annat. 
  
 regeringen föreskriver annat. 
  
 Denna lag träder i kraft den 28 juni 2022 i fråga om 12 b, 17 a och 
  
 18 §§ och i övrigt den dag som regeringen bestämmer. 
  
 42 
  
 SOU 2021:20 
  
 Författningsförslag 
  
 1.4Förslag till lag om ändring i fängelselagen (2010:610) 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om fängelselagen (2010:610) att det ska införas en ny paragraf, 8 kap. 7 a §, och närmast före 8 kap. 7 a § en ny rubrik av följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 8kap. Fingeravtryck 
  
 7 a § 
  
 Fingeravtryck ska tas av en in- tagen som ska verkställa dom eller beslut på fängelse i lägst sex måna- der, om den intagne inte finns i det fingeravtrycksregister som förs av Polismyndigheten enligt lagen (2018:1693) om polisens behand- ling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. Finger- avtrycken ska tas upp så snart som möjligt efter att verkställigheten inletts. 
  
 Fingeravtryck som avses i första stycket får tas av den intagne på nytt, om det finns särskilda skäl. 
  
 Fingeravtryck som ska tas enligt första eller andra stycket ska tas upp av Kriminalvården eller, om det är lämpligare, Polismyn- digheten. 
  
 Om Kriminalvården tar upp fingeravtryck ska fingeravtrycken och de biometriska data som tas fram ur dessa omedelbart förstöras 
  
 43 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2021:20 
  
 sedan fingeravtrycken tagits emot av Polismyndigheten. 
  
 Denna lag träder i kraft den dag som regeringen bestämmer. 
  
 44 
  
 SOU 2021:20 
  
 Författningsförslag 
  
 1.5Förslag till lag om ändring i lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område 
  
 Härigenom förskrivs i fråga om lagen (2018:1693) om polisens be- handling av personuppgifter inom brottsdatalagens område att 5 kap. 12, 15 och 17 §§ ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 5kap. 12 § 
  
 I fingeravtrycks- och signalementsregister får uppgifter behandlas 
  
 om en person som 
  
 1. är misstänkt eller dömd för 
  
 1. är misstänkt eller dömd för 
  
 brott och som har varit föremål 
  
 brott och som har varit föremål 
  
 för åtgärd enligt 
  
 28 kap. 14 § 
  
 för åtgärd 
  
 enligt 
  
 28 kap. 14 § 
  
 rättegångsbalken, eller 
  
 rättegångsbalken, eller 
  
 2. har lämnat 
  
 fingeravtryck 
  
 2. har lämnat 
  
 fingeravtryck 
  
 enligt 19 § lagen (1991:572) om 
  
 enligt 19 § lagen (1991:572) om 
  
 särskild utlänningskontroll. 
  
 särskild utlänningskontroll, 8 a § 
  
 lagen (1994:451) om intensiv- 
  
 övervakning 
  
 med 
  
 elektronisk 
  
 kontroll eller 8 kap. 7 a § fängelse- 
  
 lagen (2010:610). 
  
 Uppgifter om fingeravtryck som inte kan hänföras till en identi- fierbar person får behandlas om uppgifterna kommit fram i en utred- ning om brott. 
  
 Personuppgifter som har inhämtats med stöd av 36 § första stycket 2 lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lag- överträdare får inte behandlas i fingeravtrycks- och signalements- register. 
  
 15 § 
  
 Uppgifter i fingeravtrycks- 
  
 Uppgifter i fingeravtrycks- 
  
 och signalementsregister om en 
  
 och signalementsregister om en 
  
 misstänkt person får inte behand- 
  
 misstänkt eller dömd person får 
  
 las längre än tre månader efter det 
  
 inte behandlas längre än tre måna- 
  
 att uppgifterna om den registre- 
  
 der efter det att uppgifterna om 
  
 45 
  
 Säkerhetspolisen, Ekobrotts- myndigheten, Tullverket, Kust- bevakningen, Skatteverket och Kriminalvården får för ett syfte som anges i 1 kap. 2 § brottsdata- lagen (2018:1177) medges direkt- åtkomst till personuppgifter i fingeravtrycks- och signalements- register. 
  
 FörfattningsförslagSOU 2021:20 
  
 rade tagits bort ur misstanke- 
  
 den registrerade tagits bort ur 
  
 registret som förs enligt lagen 
  
 misstankeregistret som förs en- 
  
 (1998:621) om misstankeregister 
  
 ligt lagen (1998:621) om miss- 
  
 och ur belastningsregistret som 
  
 tankeregister och ur belastnings- 
  
 förs enligt lagen (1998:620) om 
  
 registret som förs enligt lagen 
  
 belastningsregister. 
  
 (1998:620) om belastningsregister. 
  
 Uppgifter som inte kan hänföras till en identifierbar person får inte behandlas längre än trettio år efter registreringen. Sådana upp- gifter får dock behandlas sjuttio år efter registreringen om uppgifterna hänför sig till utredningar om brott som anges i 35 kap. 2 § första stycket brottsbalken. 
  
 Bestämmelsen i 2 kap. 17 § andra stycket brottsdatalagen (2018:1177) gäller inte vid tillämpningen av denna paragraf. 
  
 17 § 
  
 Säkerhetspolisen, Ekobrotts- myndigheten, Tullverket, Kust- bevakningen och Skatteverket får för ett syfte som anges i 1 kap. 2 § brottsdatalagen (2018:1177) med- ges direktåtkomst till personupp- gifter i fingeravtrycks- och sig- nalementsregister. 
  
 Denna lag träder i kraft den 28 juni 2022 i fråga om 15 § och i övrigt den dag som regeringen bestämmer. 
  
 46 
  
 Denna förordning innehåller bestämmelser om fingeravtryck och fotografi m.m. som tas med stöd av rättegångsbalken, lagen (1964:167) med särskilda bestäm- melser om unga lagöverträdare, lagen (1991:572) om särskild ut- länningskontroll, lagen (1994:451) om intensivövervakning med elek- tronisk kontroll eller fängelselagen (2010:610). 
  
 SOU 2021:20 
  
 Författningsförslag 
  
 1.6Förslag till förordning om ändring i förordningen (1992:824) om fingeravtryck m.m. 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1992:824) om fingeravtryck m.m. att 1 § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 § 
  
 Denna förordning innehåller bestämmelser om fingeravtryck och fotografi m.m. som tas med stöd av rättegångsbalken, lagen (1964:167) med särskilda bestäm- melser om unga lagöverträdare eller lagen (1991:572) om sär- skild utlänningskontroll. 
  
 Denna förordning träder i kraft den dag som regeringen bestämmer. 
  
 47 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2021:20 
  
 1.7Förslag till förordning om ändring i förordningen (1994:1060) om intensivövervakning med elektronisk kontroll 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1994:1060) om intensivövervakning med elektronisk kontroll att det ska införas en ny paragraf, 14 §, av följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 14 § 
  
 När 
  
 Polismyndigheten 
  
 har 
  
 tagit upp fingeravtryck med stöd 
  
 av 8 a § 
  
 lagen (1994:451) 
  
 om 
  
 intensivövervakning med elektro- 
  
 nisk kontroll ska Kriminalvården 
  
 underrättas om att avtrycken tagits. 
  
 Denna förordning träder i kraft den dag som regeringen bestämmer. 
  
 48 
  
 SOU 2021:20 
  
 Författningsförslag 
  
 1.8Förslag till förordning om ändring i förordningen (1999:1134) om belastningsregister 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1999:1134) om be- lastningsregister 
  
 dels att det ska införas en ny paragraf, 22 d §, av följande lydelse, dels att 22 b och c §§ ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 22 b § 
  
 En enskild som är eller har 
  
 En enskild som är eller har 
  
 varit medborgare i en annan med- 
  
 varit medborgare i en annan med- 
  
 lemsstat inom Europeiska unio- 
  
 lemsstat inom Europeiska unio- 
  
 nen har rätt att på begäran få ta 
  
 nen har rätt att på begäran få ta 
  
 del av uppgifter som finns om 
  
 del av uppgifter som finns om 
  
 honom eller henne i kriminal- 
  
 honom eller henne i kriminal- 
  
 registret i den staten. Detsamma 
  
 registret i den staten. Detsamma 
  
 gäller den som har varit stadig- 
  
 gäller den som har varit stadig- 
  
 varande bosatt i en annan med- 
  
 varande bosatt i en annan med- 
  
 lemsstat. En begäran om att få ut 
  
 lemsstat. 
  
 uppgifter görs hos Polismyndig- heten. 
  
 En enskild som är eller har varit tredjelandsmedborgare eller statslös eller vars medborgarskap är eller har varit okänt har rätt att på begäran få ta del av uppgifter som finns om honom eller henne i kriminalregistret i en medlemsstat i Europeiska unionen som har identifierats genom  
 Ecris-TCN 
  som en stat som innehar uppgifter om fällande domar mot honom eller henne. 
  
 En begäran om att få ut upp- gifter görs hos Polismyndigheten. 
  
 49 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2021:20 
  
 22 c § 
  
 Om en enskild som begär uppgifter om sig själv i belastnings- registret med stöd av 9 § lagen (1998:620) om belastningsregister är medborgare i en annan medlemsstat inom Europeiska unionen, ska Polismyndigheten även inhämta uppgifter som finns om honom eller henne i kriminalregistret i den staten. 
  
 Polismyndigheten ska även in- hämta uppgifter som finns i krimi- nalregistret i en annan medlems- stat i Europeiska unionen, om den som begär uppgifter om sig själv enligt första stycket är tredjelands- medborgare eller statslös eller vars medborgarskap är okänt och med- lemsstaten har identifierats genom  
 Ecris-TCN 
  som en stat som inne- har uppgifter om fällande domar mot honom eller henne. Det gäller även om den enskilde också är medborgare i en annan medlems- stat. 
  
 22 d § 
  
 Polismyndigheten ska inhämta uppgifter som finns i kriminal- registret i en annan medlemsstat i Europeiska unionen, om sökningen avser en enskild som enligt lag eller annan författning ska visa upp eller lämna ett utdrag ur belastnings- registret och medlemsstaten har identifierats genom  
 Ecris-TCN 
  som en stat som innehar uppgifter om fällande domar mot honom eller henne. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 28 juni 2022 i fråga om 22 b och c §§ och i övrigt den dag som regeringen bestämmer. 
  
 50 
  
 SOU 2021:20 
  
 Författningsförslag 
  
 1.9Förslag till förordning om ändring i förordningen (2018:1746) om kriminalvårdens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (2018:1746) om kri- minalvårdens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område att 8 § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 8 § 
  
 I fråga om personer som är dömda till fängelse, eller till fängelse som förvandlingsstraff för böter eller vite eller vars fängelsepåföljd ska verkställas i Sverige på grund av en utländsk dom, får utöver de uppgifter som anges i 2 § uppgifter om följande behandlas: 
  
 1.sådant som avses i 3 § 7 och 5 § 1,  
 6–12, 
  
 15–21 
  och 25 men som ska avse den som är intagen i kriminalvårdsanstalt i stället för den som är häktad respektive misstänkt, 
  
 2.anknytning till någon annan intagen som är dömd för delaktig- het i samma brott som den dömde, 
  
 3.placering i avskildhet och undersökning enligt 6 kap. fängelse- lagen (2010:610) och om användande av fängsel och undersökning enligt 8 kap. 10 § samma lag, 
  
 4.placering på säkerhetsavdelning, 
  
 5.att målsägande i enlighet med 27 § häktesförordningen (2010:2011) eller 35 § fängelseförordningen (2010:2010) ska under- rättas, 
  
 6.permissioner och vistelser utanför anstalt enligt 9 kap. 1 §, 10 kap. 1, 2 och 4 §§ och 11 kap. 1 § fängelselagen, 
  
 7.sådan kontroll som avses i 8 kap. 6 § fängelselagen, 
  
 8.beslut om att den dömde ska inställa sig i anstalt eller påbörja intensivövervakning med elektronisk kontroll, beslut om uppskov med verkställighet och begäran om förpassning genom Polismyn- dighetens försorg, 
  
 9.övervakarens namn, adress och telefonnummer, 
  
 10.att den dömde har ålagts näringsförbud, kontaktförbud, för- bud enligt 3 kap. 5 § lagen (2015:642) om europeisk skyddsorder eller tillträdesförbud, 
  
 51 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2021:20 
  
 11. beslut enligt 26 kap. 18 och 
  
 11. beslut enligt 26 kap. 18 och 
  
 19 §§, 27 kap. 6 § 1 och 2 och 
  
 19 §§, 27 kap. 6 § 1 och 2 och 
  
 28 kap. 7 § brottsbalken, och 
  
 28 kap. 7 § brottsbalken, 
  
 12. uppgifter som är nödvän- 
  
 12. uppgifter som är nödvän- 
  
 diga för handläggningen av ett 
  
 diga för handläggningen av ett 
  
 ärende som enligt lag eller för- 
  
 ärende som enligt lag eller för- 
  
 ordning ska prövas av Kriminal- 
  
 ordning ska prövas av Kriminal- 
  
 vården. 
  
 vården, och 
  
 13. fingeravtryck som lämnats 
  
 enligt 8 kap. 7 a § fängelselagen 
  
 (2010:610). 
  
 I fråga om den vars fängelsestraff verkställs genom intensivöver- vakning med elektronisk kontroll tillämpas bestämmelserna i första stycket 1 när det gäller hänvisningen till 3 § 7 och första stycket  
 8–12. 
  
 Denna förordning träder i kraft den dag som regeringen bestämmer. 
  
 52 
  
 Säkerhetspolisens, Ekobrotts- myndighetens, Tullverkets, Murillo bevakningens, Skatteverkets och Kriminalvårdens direktåtkomst 
  
 enligt 5 kap. 17 § lagen (2018:1693) om polisens behand- ling av personuppgifter inom brottsdatalagens område ska, när det gäller uppgifter om finger- avtryck, begränsas till uppgifter om huruvida någon förekommer i fingeravtrycksregister. 
  
 SOU 2021:20 
  
 Författningsförslag 
  
 1.10Förslag till förordning om ändring i förordningen (2018:1942) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (2018:1942) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område att 9– 11 §§ ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 9 § 
  
 Säkerhetspolisens, Ekobrotts- myndighetens, Tullverkets, Murillo bevakningens och Skatteverkets direktåtkomst enligt 5 kap. 17 § lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område ska, när det gäller uppgifter om fingeravtryck, begränsas till upp- gifter om huruvida någon före- kommer i fingeravtrycksregister. 
  
 10 § 
  
 När Polismyndigheten med 
  
 När Polismyndigheten med 
  
 stöd 
  
 av 
  
 24 c § 
  
 förordningen 
  
 stöd 
  
 av 
  
 24 c § 
  
 förordningen 
  
 (1999:1134) om belastningsregis- 
  
 (1999:1134) om belastningsregis- 
  
 ter överför uppgifter om en dom 
  
 ter överför uppgifter om en dom 
  
 till den eller de medlemsstater 
  
 till den eller de medlemsstater 
  
 inom 
  
 Europeiska 
  
 unionen där 
  
 inom 
  
 Europeiska 
  
 unionen där 
  
 den dömde är medborgare, ska 
  
 den dömde är medborgare, ska 
  
 tillgängliga uppgifter om finger- 
  
 tillgängliga uppgifter om finger- 
  
 avtryck, 
  
 alias eller pseudonym 
  
 avtryck, 
  
 ansiktsbild, alias eller 
  
 bifogas. 
  
 pseudonym bifogas. 
  
 Om uppgifter som avses i första stycket ändras eller gallras, ska den eller de stater som tagit emot uppgifterna underrättas om detta. 
  
 53 
  
 När Polismyndigheten med stöd av 24 d § förordningen (1999:1134) om belastningsregis- ter på begäran lämnar ut upp- gifter ur registret till en annan medlemsstat inom Europeiska unionen, ska även tillgängliga uppgifter om fingeravtryck, an- siktsbild, alias eller pseudonym bifogas. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2021:20 
  
 11 § 
  
 När Polismyndigheten med stöd av 24 d § förordningen (1999:1134) om belastningsregis- ter på begäran lämnar ut upp- gifter ur registret till en annan medlemsstat inom Europeiska unionen, ska även tillgängliga uppgifter om fingeravtryck, alias eller pseudonym bifogas. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 28 juni 2022 i fråga om 10 och 
  
 11 §§ och i övrigt den dag som regeringen bestämmer. 
  
 54 
  
 2Utredningens uppdrag och arbete 
  
 2.1Utredningens uppdrag 
  
 De ursprungliga kommittédirektiven för vårt uppdrag beslutades av regeringen den 30 januari 2020 (dir. 2020:7). Genom tilläggsdirektiv, beslutade den 17 december 2020, fick vi förlängd utredningstid till den 1 april 2021 (dir. 2020:139). Direktiven i sin helhet finns fogade till betänkandet som bilaga 1 och 2. 
  
 Uppdraget innebär att vi ska undersöka vilka ändringar som behöver göras i svensk rätt med anledning av att EU har antagit en förordning om inrättande av ett centraliserat system för identifiering av medlemsstater som innehar uppgifter om fällande domar mot tred- jelandsmedborgare  
 (Ecris-TCN)1, 
  se bilaga 3 och 4, och ett direktiv om ändring av det rambeslut som reglerar medlemsstaternas utbyte av uppgifter ur kriminalregister genom informationssystemet Ecris2, se bilaga 5 och 6. 
  
 1Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/816 av den 17 april 2019 om inrät- tande av ett centraliserat system för identifiering av medlemsstater som innehar uppgifter om fällande domar mot tredjelandsmedborgare och statslösa personer  
 (Ecris-TCN) 
  för att kom- plettera det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister och om ändring av förordning (EU) 2018/1726. Förordningen om  
 Ecris-TCN 
  har ändrats genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/818 av den 20 maj 2019 om inrättande av en ram för interoperabilitet mellan  
 EU-informationssystem 
  på området polissamarbete och straffrättsligt samarbete, asyl och migration och om ändring av förordningarna (EU) 2018/1726, (EU) 2018/1862 och (EU) 2019/816. 
  
 2Rådets rambeslut 2009/315/RIF av den 26 februari 2009 om organisationen av medlems- staternas utbyte av uppgifter ur kriminalregistret och uppgifternas innehåll. Rambeslutet har ändrats genom Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/884 av den 17 april 2019 om ändring av rådets rambeslut 2009/315/RIF vad gäller utbyte av uppgifter om tredjelands- medborgare och vad gäller det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister (Ecris) samt om ersättande av rådets beslut 2009/316/RIF. 
  
 55 
  
 Utredningens uppdrag och arbete 
  
 SOU 2021:20 
  
 Enligt våra kommittédirektiv ska vi 
  
 –analysera vilka författningsändringar som bör göras med anled- ning av kraven på införande av uppgifter om fingeravtryck i Ecris- TCN, 
  
 –analysera i vilken utsträckning förordningen i övrigt medför be- hov av ändringar eller kompletteringar i svensk rätt, 
  
 –analysera hur ändringsdirektivet bör genomföras i svensk rätt, 
  
 –analysera om, och i så fall i vilken utsträckning,  
 Ecris-TCN 
  bör an- vändas utanför förordningens obligatoriska tillämpningsområde, och 
  
 –lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 Vi ska enligt kommittédirektiven bevaka arbetet med eventuella ändringar i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  och, om sådana ändringar beslutas eller kan förutses, analysera vilka författningsändringar som kan behöva göras för att tillgodose de ändrade kraven och lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 Enligt kommittédirektiven har vi möjlighet att ta upp och lämna förslag i näraliggande frågor som aktualiseras under utredningsupp- draget, men som inte direkt rör anpassningen till förordningen om  
 Ecris-TCN 
  eller genomförandet av ändringsdirektivet. 
  
 2.2Utredningens arbete 
  
 Vi påbörjade arbetet i februari 2020. Arbetet har därefter bedrivits i nära samarbete med sakkunnig och experter. Under utredningstiden har vi haft åtta utredningssammanträden. 
  
 Utredaren och sekreteraren har under utredningstiden haft möten med företrädare för Polismyndigheten, Kriminalvården och Säkerhets- polisen. Vidare har vi inhämtat uppgifter från Nationellt forensiskt centrum (NFC) inom Polismyndigheten samt från Migrationsverket, Skatteverket, Domstolsverket och Myndigheten för digital förvalt- ning. 
  
 I våra kommittédirektiv anges att utredningen ska bevaka arbetet med eventuella ändringar i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  och lämna författningsförslag med anledning av eventuella ändringar. Direk- 
  
 56 
  
 SOU 2021:20 
  
 Utredningens uppdrag och arbete 
  
 tiven lyfter i detta sammanhang särskilt fram pågående förhandlingar inom EU angående s.k. flaggning i  
 Ecris-TCN. 
  Vi har under utred- ningstiden fått upplysning om att det  
 EU-rättsliga 
  arbetet som rör sådan flaggning inte har kommit tillräckligt långt för att utredningen ska kunna behandla dessa frågor. 
  
 57 
  
 3 Rättsliga utgångspunkter 
  
 3.1Inledning 
  
 Vi har i uppdrag att lämna förslag som syftar till ett stärkt informa- tionsutbyte mellan EU:s medlemsstater såvitt avser fällande domar mot tredjelandsmedborgare. Det aktualiserar frågeställningar som berör flera rättsområden. I detta kapitel redogör vi därför översiktligt för vissa rättsliga utgångspunkter och ramar för vårt arbete, nämligen den reglering som gäller till skydd för den personliga integriteten (avsnitt 3.2), EU:s dataskyddsreform och gällande dataskyddsregler- ing (avsnitt 3.3), lagen om belastningsregister (avsnitt 3.4) och vissa sekretessbestämmelser (avsnitt 3.5). 
  
 3.2Reglering till skydd för personlig integritet 
  
 3.2.1Regeringsformen 
  
 I 1 kap. 2 § regeringsformen anges särskilt viktiga principer för sam- hällelig verksamhet. Enligt paragrafens fjärde stycke ska det allmänna värna den enskildes privatliv och familjeliv. Stadgandet är inte rättsligt förpliktande. 
  
 Bestämmelserna i 2 kap. om de grundläggande fri- och rättig- heterna är däremot rättsligt bindande. I 6 § stadgas att var och en gentemot det allmänna är skyddad mot påtvingat kroppsligt ingrepp (första stycket). Med påtvingat kroppsligt ingrepp avses t.ex. finger- avtryck som tas under en förundersökning av den som är brotts- misstänkt. 
  
 Dessutom föreskriver 2 kap. 6 § att var och en gentemot det all- männa är skyddad mot betydande intrång i den personliga integri- teten, om det sker utan samtycke och innebär övervakning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden (andra stycket). 
  
 59 
  
 Rättsliga utgångspunkter 
  
 SOU 2021:20 
  
 Detta stadgande tillkom i samband med 2010 års grundlagsreform och syftade till att stärka skyddet för den personliga integriteten. 
  
 Integritetsskyddet i 2 kap. 6 § omfattar information om person- liga förhållanden såsom t.ex. namn, andra personliga identifikations- uppgifter, fotografisk bild eller vandel. Avgörande för bedömningen av om en åtgärd ska anses innebära övervakning eller kartläggning i bestämmelsens mening är inte dess huvudsakliga syfte, utan vilken effekt som åtgärden har. Som exempel innebär en registrering av per- sonuppgifter i Polismyndighetens belastningsregister en kartlägg- ning av alla som har dömts eller på annat sätt lagförts för brott, även om registrets uttalade ändamål är att ge information åt olika myndig- heter om lagföringar och andra belastningsuppgifter som behövs för att utreda brott och bestämma straff samt göra lämplighets- och till- ståndsprövning av olika slag. På liknande sätt förhåller det sig med flera andra register som används i den brottsbekämpande verksam- heten, bl.a. Polismyndighetens fingeravtrycksregister. Vad som ut- gör ett betydande intrång i den personliga integriteten får bedömas utifrån åtgärdens intensitet eller omfattning samt uppgifternas integ- ritetskänsliga natur. (Prop. 2009/10:80 s. 177 ff. och 250.) 
  
 Av 2 kap. 20 och 21 §§ följer att skyddet mot påtvingat kroppsligt ingrepp och skyddet mot övervakning eller kartläggning av den en- skildes personliga förhållanden får begränsas under vissa förutsätt- ningar. En sådan begränsning får endast göras genom lag och endast för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt sam- hälle. Begränsningen får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den och inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen såsom en av folkstyrelsens grundvalar. Inte heller får begränsningen göras enbart på grund av politisk, religiös, kulturell eller annan sådan åskåd- ning. 
  
 För andra än svenska medborgare får skyddet begränsas genom lag utan de särskilda krav som följer av 2 kap. 21 § (2 kap. 25 § första stycket 3). 
  
 60 
  
 SOU 2021:20 
  
 Rättsliga utgångspunkter 
  
 3.2.2FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna 
  
 Internationellt arbete för mänskliga rättigheter grundar sig på FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna från 1948. Den anger bl.a. att ingen får utsättas för godtyckligt ingripande i fråga om privatliv, familj, hem eller korrespondens och att var och en har rätt till lagens skydd mot sådana ingripanden och angrepp (artikel 12). Inskränkningar i rättigheter och friheter får endast göras genom lag och enbart i syfte att trygga tillbörlig hänsyn till och respekt för andras rättigheter och friheter samt för att tillgodose ett demokra- tiskt samhälles berättigade krav på moral, allmän ordning och allmän välfärd (artikel 29). 
  
 Rättigheterna i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättig- heterna har sedan den antogs förts in i och vidareutvecklats i ett antal konventioner som är bindande för de anslutna staterna, däribland Sverige. Innehållet i artikel 12 i förklaringen återfinns i artikel 17 i 1966 års  
 FN-konvention 
  om medborgerliga och politiska rättigheter. 
  
 3.2.3Europakonventionen 
  
 Sedan 1995 gäller Europakonventionen som svensk lag.1 Enligt arti- kel 8 i konventionen har var och en rätt till sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens. Inskränkningar i denna rättighet får endast göras med stöd av lag och om det i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till statens säkerhet, den allmänna säker- heten, landets ekonomiska välstånd eller till förebyggande av oord- ning eller brott eller till skydd för hälsa eller moral eller för andra personers fri- och rättigheter. 
  
 Registrering och behandling av personuppgifter, som t.ex. finger- avtryck eller uppgifter om tidigare brottslighet, kan beröra rätten till respekt för privatlivet. Förslag som innebär sådan registrering och behandling måste därför vara förenliga med artikel 8. 
  
 Europakonventionens skydd för den personliga integriteten har vidareutvecklats i Europarådets konvention om skydd för enskilda vid automatisk databehandling av personuppgifter från 1981 (CETS 108). Sverige är folkrättsligt bunden av konventionen, vilken 
  
 1Lagen (1994:1219) om den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättig- heterna och de grundläggande friheterna. 
  
 61 
  
 Rättsliga utgångspunkter 
  
 SOU 2021:20 
  
 innehåller bestämmelser som ger uttryck för en rad grundläggande principer om dataskydd. Den kompletteras av ett antal rekommen- dationer som har antagits av Europarådets ministerkommitté om hur personuppgifter bör behandlas inom olika områden. Konventionen har nyligen genomgått en översyn, men ändringsprotokollet till konventionen (CETS 223) har ännu inte trätt i kraft. Ändringarna har skett med beaktande av EU:s dataskyddsförordning (se vidare avsnitt 3.3.2). 
  
 3.2.4Rättighetsstadgan 
  
 Medlemsstaterna i EU är sedan 2009 bundna av EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna. Inom ramen för fördragens tillämp- ningsområde har stadgan företräde framför föreskrifter i den natio- nella rättsordningen. I stadgan föreskrivs att var och en har rätt till fysisk och mental integritet (artikel 3.1), respekt för sitt privat- och familjeliv, sin bostad och sina kommunikationer (artikel 7) samt skydd av de personuppgifter som rör honom eller henne (artikel 8.1). Be- gränsningar i utövandet av de rättigheter som erkänns i stadgan ska vara föreskrivna i lag och förenliga med det väsentliga innehållet i rättigheterna. Med beaktande av proportionalitetsprincipen får be- gränsningar göras endast om de är nödvändiga och svarar mot ett allmänt samhällsintresse som erkänns av unionen eller behovet av skydd för andra människors rättigheter och friheter. (Artikel 52.1.) 
  
 3.2.5Barnkonventionen 
  
 Sedan den 1 januari 2020 gäller FN:s barnkonvention som svensk lag.2 Inkorporeringen av barnkonventionen innebär att barnets roll som rättssubjekt med egna specifika rättigheter har tydliggjorts. Enligt barnkonventionen ska barnets bästa alltid beaktas vid åtgärder som rör barn (artikel 3). Vidare får barn inte utsättas för godtyckliga eller olagliga ingripanden i sitt privatliv (artikel 16). Barn som miss- tänks eller åtalas för eller som befunnits skyldigt att ha begått brott ska behandlas på ett sätt som främjar barnets känsla av värdighet och värde. Barnets privatliv ska respekteras till fullo under alla stadier i förfarandet. (Artikel 40.) 
  
 2Lagen (2018:1197) om Förenta nationernas konvention om barnets rättigheter. 
  
 62 
  
 SOU 2021:20 
  
 Rättsliga utgångspunkter 
  
 3.3Dataskydd 
  
 3.3.1EU:s dataskyddsreform 
  
 Inom EU genomfördes under 2018 en genomgripande dataskydds- reform. Denna omfattade dels en allmän dataskyddsförordning3, dels ett dataskyddsdirektiv4 vilket gäller dataskyddet vid brottsbe- kämpning, lagföring, straffverkställighet och upprätthållande av all- män ordning och säkerhet. Den svenska lagstiftningen om person- uppgiftsbehandling har gåtts igenom i samband med dataskydds- reformen och anpassats till den  
 EU-rättsliga 
  regleringen. 
  
 3.3.2Dataskyddsförordningen 
  
 Dataskyddsförordningen tillämpas sedan den 25 maj 2018. Förord- ningen, vilken är direkt tillämplig, innefattar en ny generell reglering för behandling av personuppgifter inom EU. Den ska tillämpas på sådan behandling av personuppgifter som helt eller delvis företas på automatisk väg samt på annan behandling än automatisk av person- uppgifter som ingår i eller kommer att ingå i ett register. 
  
 I dataskyddsförordningen fastställs principer för behandling av personuppgifter och den registrerades rättigheter. Vidare finns be- stämmelser om bl.a. personuppgiftsansvar, överföring av person- uppgifter till tredjeländer eller internationella organisationer, tillsyn, tillgång till rättsmedel och sanktioner. 
  
 Förordningen ska inte tillämpas på personuppgiftsbehandling som behöriga myndigheter utför i syfte att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga på- följder, i vilket även ingår att skydda mot samt förebygga och för- hindra hot mot den allmänna säkerheten. Sådan personuppgiftsbe- handling omfattas i stället av dataskyddsdirektivet, se avsnitt 3.3.4. 
  
 3Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av den 27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv 95/46/EG (allmän dataskyddsförordning). 
  
 4Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/680 av den 27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på behöriga myndigheters behandling av personuppgifter för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, och det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av rådets rambeslut 2008/977/RIF. 
  
 63 
  
 Rättsliga utgångspunkter 
  
 SOU 2021:20 
  
 3.3.3Dataskyddslagen och registerförfattningar 
  
 Dataskyddsförordningen innehåller ett flertal bestämmelser som förutsätter eller ger utrymme för kompletterande nationella bestäm- melser av olika slag. För Sveriges del finns sådana bestämmelser i lagen (2018:218) med kompletterande bestämmelser till EU:s data- skyddsförordning (dataskyddslagen) med tillhörande förordning (2018:219). Detta inhemska regelverk förtydligar under vilka förut- sättningar som personuppgifter får behandlas med stöd av dataskydds- förordningen. 
  
 Dataskyddslagen är subsidiär i förhållande till annan lag eller för- ordning som innehåller någon bestämmelse som avviker från data- skyddslagen. Avvikande bestämmelser i de s.k. registerförfattning- arna, dvs. de författningar som reglerar särskilda myndigheters be- handling av personuppgifter, har därför företräde framför dataskydds- lagen. Vad gäller myndighet som direkt berörs av detta betänkande finns sådana bestämmelser i kriminalvårdsdatalagen (2018:1235) med tillhörande förordning (2018:1236). Denna reglering gäller Kriminal- vårdens personuppgiftsbehandling vid verkställighet av frihetsberövan- den och genomförande av transporter i de fall brottsdatalagen (2018:1177) inte är tillämplig, t.ex. vid frihetsberövanden och trans- porter på annan grund än misstanke om brott eller straffverkställighet (1 § kriminalvårdsdatalagen och prop. 2017/18:248 s. 34). 
  
 3.3.4Dataskyddsdirektivet 
  
 Dataskyddsdirektivet antogs som en del i EU:s dataskyddsreform 2016 och skulle vara genomfört senast den 6 maj 2018. Direktivet lägger huvudsakligen fast särskilda regler om skydd för fysiska per- soners personuppgifter i myndigheters verksamheter för brottsbe- kämpning, lagföring och straffverkställighet. Liksom dataskyddsför- ordningen tillämpas direktivet på behandling av personuppgifter som helt eller delvis företas på automatiserad väg samt på annan be- handling än automatisk av personuppgifter som ingår i eller kommer att ingå i ett register. 
  
 Syftet med direktivet är såväl att skydda fysiska personers grund- läggande rättigheter och friheter (särskilt rätt till skydd av person- uppgifter) som att säkerställa att nödvändigt utbyte av person- uppgifter inte begränsas eller förbjuds av hänsyn till skyddet för 
  
 64 
  
 SOU 2021:20 
  
 Rättsliga utgångspunkter 
  
 fysiska personer mot behandling av personuppgifter. I detta syfte slår direktivet slår fast principer för behandling av personuppgifter och de registrerades rättigheter. Där finns också bestämmelser om personuppgiftsansvar, överföring av personuppgifter, tillsyn, sam- arbete, rättsmedel och sanktioner. 
  
 Direktivet är ett s.k. minimidirektiv. Medlemsstaterna kan alltså införa starkare skyddsåtgärder än vad direktivet fastställer i fråga om skyddet av den registrerades rättigheter och friheter. 
  
 3.3.5Brottsdatalagen och berörda registerförfattningar 
  
 Dataskyddsdirektivet har huvudsakligen genomförts i svensk rätt genom brottsdatalagen (2018:1177). Syftet med lagen är att skydda fysiska personers grundläggande rättigheter och friheter i samband med behandling av personuppgifter och att säkerställa att behöriga myndigheter kan behandla och utbyta personuppgifter med varandra på ett ändamålsenligt sätt. 
  
 Brottsdatalagen gäller vid behandling av personuppgifter som utförs av behöriga myndigheter i syfte att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller lagföra brott eller verk- ställa straffrättsliga påföljder. Den gäller också vid behandling av personuppgifter som en behörig myndighet utför i syfte att upprätt- hålla allmän ordning och säkerhet. De myndigheter som har sådana arbetsuppgifter är behöriga myndigheter i brottsdatalagens mening när myndigheten behandlar personuppgifter för dessa angivna syften. Även andra aktörer än myndigheter kan anses som behöriga myn- digheter om de har anförtrotts myndighetsutövning inom dessa områden. Om myndigheterna behandlar personuppgifter för annat än de angivna syftena omfattas förfarandet inte av brottsdatalagen, utan av dataskyddsförordningen. 
  
 Brottsdatalagen innehåller grundläggande krav på behandling av personuppgifter, liksom bestämmelser om skyldigheter för person- uppgiftsansvariga, enskildas rättigheter, tillsyn, sanktionsavgifter, skadestånd, rättsmedel samt överföring av personuppgifter till tredje- land och internationella organisationer. I brottsdataförordningen (2018:1202) finns kompletterande bestämmelser till brottdatalagen. 
  
 65 
  
 Rättsliga utgångspunkter 
  
 SOU 2021:20 
  
 De myndigheter som ska tillämpa brottsdatalagen har särskilda registerförfattningar som reglerar deras personuppgiftsbehandling. För bl.a. Polismyndigheten finns sådana bestämmelser i lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brotts- datalagens område med tillhörande förordning (2018:1942), för Åklagarmyndigheten och Ekobrottsmyndigheten i lagen (2018:1697) om åklagarväsendets behandling av personuppgifter inom brotts- datalagens område med tillhörande förordning (2018:1738), för domstolarna i lagen (2018:1698) om domstolarnas behandling av per- sonuppgifter inom brottsdatalagens område med tillhörande förord- ning (2018:1741) och för Kriminalvården i lagen (2018:1699) om kriminalvårdens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område med tillhörande förordning (2018:1746). Dessa registerförfatt- ningar gäller utöver brottsdatalagen och innehåller bestämmelser som innebär preciseringar, undantag eller avvikelser från den lagen.5 Brotts- datalagen är alltså subsidiär i förhållande till dessa författningar. 
  
 För Säkerhetspolisen finns särskilda bestämmelser i lagen (2019:1182) om Säkerhetspolisens behandling av personuppgifter med tillhörande förordning (2019:1235). Lagen gäller behandling av personuppgifter som rör nationell säkerhet i Säkerhetspolisens brottsbekämpande och lagförande verksamhet. Den gäller även vid Polismyndighetens behandling av personuppgifter när myndigheten har övertagit en arbetsuppgift som rör nationell säkerhet från Säker- hetspolisen. Till skillnad från de ovan nämnda registerförfattning- arna gäller Säkerhetspolisens registerlag inte utöver brottsdatalagen. 
  
 5För Kustbevakningen, Skatteverket och Tullverket finns registerförfattningar i lagen (2018:1695) om Kustbevakningens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område med till- hörande förordning (2018:1943), lagen (2018:1696) om Skatteverkets behandling av person- uppgifter inom brottsdatalagens område med tillhörande förordning (2018:1877) respektive lagen (2018:1694) om Tullverkets behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens om- råde med tillhörande förordning (2018:1876). 
  
 66 
  
 SOU 2021:20 
  
 Rättsliga utgångspunkter 
  
 3.4Lagen om belastningsregister 
  
 3.4.1Inledning 
  
 Uppgifter om den som har dömts eller annars lagförts för brott finns i belastningsregistret som förs av Polismyndigheten. 
  
 Bestämmelser om belastningsregistret finns i lagen (1998:620) om belastningsregister med tillhörande förordning (1999:1134). De bestämmelser som återfinns i dessa författningar är i allt väsentligt av dataskyddskaraktär och reglerar bl.a. belastningsregistrets innehåll och ändamål. Författningarna tillkom som en del av en större reform av polisens register 1998 och som, förutom annat, innebar att det tidi- gare person- och belastningsregistret ersattes av ett belastnings- register och misstankeregister i syfte att hålla uppgifter om påföljder och uppgifter om misstankar om brott åtskilda (se prop. 1997/98:97). 
  
 Vid behandling av uppgifter i belastningsregistret inom data- skyddsdirektivets tillämpningsområde gäller lagen om belastnings- register utöver brottsdatalagen. Lagen (2018:1693) om polisens be- handling av personuppgifter inom brottsdatalagens område är i dessa fall inte tillämplig på Polismyndighetens behandling, se 1 kap. 2 § 2 i denna lag. 
  
 Uppgifter i belastningsregistret behandlas dock även i syften som inte omfattas av brottsdatalagens tillämpningsområde. Det kan t.ex. avse behandlingar i belastningsregistret i syfte att ge underlag för olika tillstånds- och lämplighetsprövningar. I dessa fall kompletterar lagen om belastningsregister den reglering som finns i dataskyddsför- ordningen och dataskyddslagen, se 1 b § lagen om belastningsregister. 
  
 Vad gäller sekretess för uppgifter i belastningsregistret, se av- snitt 3.5.1. 
  
 3.4.2Belastningsregistrets innehåll 
  
 Enligt 3 § lagen om belastningsregister innehåller registret uppgifter om den som genom dom, beslut, strafföreläggande eller föreläg- gande om ordningsbot har ålagts påföljd för brott (p. 1), ålagts för- vandlingsstraff för böter (p. 2), fått påföljdseftergift vid allvarlig psykisk störning (p. 3), meddelats åtalsunderlåtelse (p. 4) eller med- delats vissa kontaktförbud eller tillträdesförbud (p. 5). 
  
 67 
  
 Rättsliga utgångspunkter 
  
 SOU 2021:20 
  
 Registret innehåller även i vissa fall uppgifter om domar och be- slut som har meddelats i utlandet. Det avser dels uppgifter från en myndighet i en stat som tillhör Interpol, från Interpol eller från Europol om uppgiften avser en svensk medborgare eller någon som har hemvist i Sverige (4 § 1), dels uppgifter som lämnas från en stat enligt en överenskommelse mellan Sverige och den staten (4 § 2). En förutsättning för att uppgifter av dessa slag ska föras in i belastnings- registret är att uppgifterna motsvarar domar eller beslut enligt 3 §. 
  
 Särskilda regler gäller för uppgifter i domar eller beslut som har meddelats i en annan medlemsstat inom EU och som har överförts till Sverige i enlighet med rambeslutet om Ecris6. Sådana uppgifter ska enligt lagen om belastningsregister föras in i belastningsregistret (4 a §). Detta innebär att även uppgifter om gärningar som inte mot- svarar brott enligt svensk lag eller som har begåtts av någon under 15 år ska föras in i registret. Sådana uppgifter ska emellertid inte lämnas ut till svenska myndigheter i andra fall än då det behövs för tillsyn över Polismyndighetens personuppgiftsbehandling enligt lagen om belastningsregister (6 §). 
  
 I  
 2–9 
  §§ förordningen om belastningsregister finns närmare be- stämmelser om vilka uppgifter som belastningsregistret ska innehålla. 
  
 3.4.3Belastningsregistrets ändamål 
  
 Belastningsregistret får föras endast för vissa specifika ändamål, vilka anges i 2 § lagen om belastningsregister. 
  
 Ett övergripande ändamål med registret är att olika myndigheter, särskilt brottsbekämpande och rättsvårdande myndigheter, ska kunna få tillgång till sådana uppgifter som behövs i verksamheten. Registret ska därför föras för att ge information om sådana belastningsuppgifter som behövs i verksamhet hos Polismyndigheten, Säkerhetspolisen, Skatteverket, Tullverket och Kustbevakningen för att förebygga, för- hindra eller upptäcka brottslig verksamhet och utreda brott (2 § första stycket 1). Registret ska också föras för verksamhet hos åklagar- myndigheter för beslut om förundersökning och åtal samt för ut- färdande av strafföreläggande (2 § första stycket 2) och hos de all- männa domstolarna för straffmätning och val av påföljd (2 § första 
  
 6Rådets rambeslut 2009/315/RIF av den 26 februari 2009 om organisationen av medlemsstat- ernas utbyte av uppgifter ur kriminalregistret och uppgifternas innehåll. 
  
 68 
  
 SOU 2021:20 
  
 Rättsliga utgångspunkter 
  
 stycket 3). Likaså ska registret föras för att ge information åt Polis- myndigheten och andra myndigheter vid sådan lämplighetsprövning, tillståndsprövning eller annan prövning som anges i författning (2 § första stycket 4). Registret får också användas för att till en enskild lämna uppgifter som är av särskild betydelse i hans eller hennes verk- samhet (2 § andra stycket). 
  
 Även om det inte framgår av ändamålsbestämmelsen får uppgifter i registret användas för historiska, statistiska eller vetenskapliga ända- mål (jfr artikel 5.1 i dataskyddsförordningen och prop. 1997/98:97 s. 159). 
  
 3.4.4Utlämnande av uppgifter ur belastningsregistret 
  
 Lagen om belastningsregister innehåller också bestämmelser om rätten att få uppgifter från registret  
 (6–15 
  §§). Dessa bestämmelser möjliggör att uppgifter lämnas ut från registret, som annars omfattas av absolut sekretess (se avsnitt 3.5.1). 
  
 Svenska myndigheter 
  
 I 6 § lagen om belastningsregister regleras vilka myndigheter som har rätt att få ut uppgifter ur belastningsregistret. Det handlar om myndigheter som behöver uppgifterna för sin tillsynsverksamhet, t.ex. Riksdagens ombudsmän och Justitiekanslern, men också för sin brottsbekämpande, lagförande och dömande verksamhet, t.ex. dom- stolar och åklagarmyndigheter. Det handlar också om förvaltnings- domstolar som behöver uppgifterna för vissa prövningar. Härutöver får uppgifter ur registret även lämnas till andra myndigheter än för vilkas räkning registret främst förs, dock endast i den utsträckning som regeringen föreskriver det för vissa slag av ärenden. Regeringen har meddelat sådana bestämmelser i förordningen om belastningsregister  
 (10–18 
  §§). 
  
 För myndigheter som har rätt att få ut uppgifter ur belastnings- registret gäller en behovs- och proportionalitetsprincip (7 § lagen om belastningsregister). Den innebär att myndigheten i varje enskilt fall noga ska pröva behovet av information i förhållande till den olägenhet det innebär den registrerade att uppgifter lämnas ut. Be- stämmelsen infördes av hänsyn till den dömdes möjlighet till rehabi- 
  
 69 
  
 Rättsliga utgångspunkter 
  
 SOU 2021:20 
  
 litering och vikten av att uppgifter om hans eller hennes brottslighet inte kommer fram om det inte är absolut nödvändigt (prop. 1997/98:97 s. 83 och 160). 
  
 Vissa myndigheter får ha direktåtkomst till registret (6 § andra stycket lagen om belastningsregister samt 19 och 20 §§ förordningen om belastningsregister). 
  
 Enskilda 
  
 I 
 9–10 
  §§ lagen om belastningsregister finns bestämmelser om ut- lämnande av uppgifter ur belastningsregistret till enskild. Komplet- terande bestämmelser finns i förordningen om belastningsregister  
 (21–22 
  c §§). 
  
 Enligt 9 § lagen om belastningsregister har en enskild rätt att få ta del av uppgifter ur belastningsregistret om sig själv (s.k. egen begä- ran). Förutom den rätt som tillkommer den enskilde om att en gång per kalenderår få ta del av samtliga uppgifter som finns i registret finns det särskilda bestämmelser som ger den enskilde rätt att få ut ett begränsat registerutdrag som ska lämnas eller visas upp med stöd av bl.a. skollagen (2010:800) och lagen (2018:1219) om försäkrings- distribution. 
  
 En enskild har i vissa fall även rätt att få ut uppgifter ur belast- ningsregistret om en annan enskild. Det gäller Sveriges advokat- samfund vid en lämplighetsprövning enligt lagen (2017:630) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism (se 9 a § lagen om belastningsregister och 21 a § förordningen om belast- ningsregister). Det gäller också i den utsträckning som regeringen föreskrivit det, om det behövs för att pröva en fråga om anställning eller uppdrag i en verksamhet som avser vård eller som är av bety- delse för förebyggande eller beivrande av brott (10 § första stycket lagen om belastningsregister). 
  
 Utländska myndigheter 
  
 I  
 11–14 
  §§ lagen om belastningsregister finns bestämmelser om ut- lämnande av uppgifter ur belastningsregistret till utländska myndig- heter. Kompletterande bestämmelser finns i förordningen om be- lastningsregister  
 (24–25 
  a §§). 
  
 70 
  
 SOU 2021:20 
  
 Rättsliga utgångspunkter 
  
 Såvitt här av intresse följer det av 11 § lagen om belastnings- register att uppgifter ur registret får lämnas till en utländsk myn- dighet eller en mellanfolklig organisation, om utlämnandet följer av en internationell överenskommelse som Sverige efter riksdagens godkännande har tillträtt eller av en  
 EU-rättsakt. 
  Om begäran görs av en medlemsstat i Europeiska unionen med stöd av rambeslutet om Harrison, framgår det av 12 a § att uppgifter ur belastningsregistret får lämnas ut för något annat ändamål än att användas i ett brott- målsförfarande om motsvarande rätt att få del av uppgifterna finns för en svensk myndighet. 
  
 3.4.5Gallring 
  
 I  
 16–18 
  §§ lagen om belastningsregister finns bestämmelser om gallring av uppgifter ur registret. 
  
 I 16 § finns bestämmelser om att en uppgift ska gallras om en dom eller ett beslut upphävts eller den dömde avlidit. I 17 § finns bestämmelser om att uppgifter även ska gallras när en viss tid för- flutit från t.ex. dom, beslut eller verkställd påföljd. Enligt 17 a § gäller vissa särskilda regler för uppgifter som förts in i registret med stöd av rambeslutet om Harrison. I 18 § finns regler om undantag från bestämmelserna om gallring (s.k. uppskjuten gallring), där det före- skrivs att en uppgift, oavsett vad som sägs i 17 §, ska stå kvar i registret om det före utgången av den frist som gäller enligt 17 § har tagits in en ny uppgift som rör samma person, undantaget uppgifter om penningböter. Bestämmelserna innebär att ingen av uppgifterna ska gallras så länge någon av dem ska finnas kvar i registret. I para- grafen finns också en regel om en yttersta tidsfrist. Även om nya uppgifter har tillförts, ska tidigare uppgifter i allmänhet gallras när det har gått 20 år från dagen för den dom eller det beslut som föranledde att de fördes in i registret. 
  
 3.4.6Användarbegränsningar 
  
 I 21 § lagen om belastningsregister finns begränsningar i möjligheten att använda vissa uppgifter som en svensk myndighet har fått från en myndighet i en annan stat (jfr 9 kap. 2 § första stycket 8 offentlig- hets- och sekretesslagen [2009:400]). Om en svensk myndighet 
  
 71 
  
 Rättsliga utgångspunkter 
  
 SOU 2021:20 
  
 efter begäran har fått uppgifter från en annan medlemsstat i EU med stöd av bestämmelserna i rambeslutet om Harrison får uppgifterna an- vändas endast för det ändamål som de begärdes för. Om den medlems- stat som överfört uppgifterna med stöd av rambeslutet har före- skrivit villkor som begränsar rätten att använda uppgifterna, ska myn- digheten följa även dessa villkor. Detta gäller oavsett vad som annars är föreskrivet i lag eller annan författning. Uppgifter som har över- förts med stöd av rambeslutet får däremot alltid användas för att avvärja ett överhängande och allvarligt hot mot den allmänna säkerheten. 
  
 3.5Sekretess 
  
 3.5.1Sekretess för uppgifter i belastningsregistret 
  
 Sekretess till skydd för enskilda i verksamhet som syftar till att före- bygga eller beivra brott finns i 35 kap. offentlighets- och sekretess- lagen (2009:400). Vad gäller belastningsregister gäller sekretess i verksamhet som avser förande av eller uttag ur registret (3 §). 
  
 Sekretessen är absolut eftersom det inte finns något skaderekvisit som villkor för sekretessen. Uppgifterna får endast lämnas ut enligt vad som gäller i lagen om belastningsregister (1998:620), säkerhets- skyddslagen (2018:585) eller förordningar som har meddelats med stöd av dessa lagar. 
  
 Den absoluta sekretessen är primärt tillämplig hos både den regi- sterförande myndigheten och hos direktansluta myndigheter så länge uppgiften är kvar i registret. När en myndighet tar ut en uppgift för att använda i sin egen verksamhet blir den sekretess som kan gälla i denna verksamhet tillämplig i stället. (Bender m.fl., Offentlig- hets- och sekretesslagen, 1 oktober 2020, version 22, Mclaughlin, kom- mentaren till 35 kap. 3 §.) 
  
 En enskild kan enligt lagen om belastningsregister få del av upp- gifter om sig själv ur registret. Den som med stöd av lagen om belastningsregister har fått del av uppgifter om någon annans per- sonliga förhållande får inte obehörigen röja dessa uppgifter (19 § lagen om belastningsregister). 
  
 72 
  
 SOU 2021:20 
  
 Rättsliga utgångspunkter 
  
 3.5.2Sekretess för uppgifter i förundersökning 
  
 Vad gäller uppgifter i förundersökning och i vissa andra register än belastningsregistret finns skydd för enskildas personliga och eko- nomiska förhållanden i 35 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen. Sekretess gäller för sådana uppgifter bl.a. i utredning enligt bestäm- melserna om förundersökning i brottmål (första stycket 1). Likaså gäller sekretess för sådana uppgifter i register som förs av Polismyn- digheten enligt 5 kap. lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område eller som annars be- handlas med stöd av de bestämmelserna (första stycket 5). Register som här avses är t.ex. register över  
 dna-profiler, 
  det internationella registret samt fingeravtrycks- och signalementsregistren. Sekretessen enligt 35 kap. 1 § gäller om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider skada eller men. Sekretessen hindrar dock inte att en uppgift lämnas ut enligt vad som föreskrivs i de olika registerförfattningarna (35 kap. 10 § första stycket 4). 
  
 I18 kap. offentlighets- och sekretesslagen finns korresponde- rande sekretessregler till skydd för det allmännas brottsförebyg- gande och brottsbeivrande verksamhet. Sekretess gäller t.ex. för uppgift som hänför sig till förundersökning i brottmål om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas eller den framtida verksamheten skadas om uppgiften röjs (1 § första stycket). Under motsvarande förutsättningar gäller sekretess för uppgift som hänför sig till annan verksamhet som syftar till att före- bygga, uppdaga, utreda eller beivra brott och som bedrivs av bl.a. en åklagarmyndighet eller Polismyndigheten (1 § andra stycket 2). Detta kan gälla uppgifter som finns i de register som används i polisiär verk- samhet, t.ex. fingeravtrycks- och signalementsregister (Bender m.fl., a.a., kommentaren till 18 kap. 1 §). 
  
 3.5.3Sekretess i verksamhet som avser internationellt rättsligt och polisiärt samarbete 
  
 Sekretessbestämmelserna till skydd för det allmännas brottsförebyg- gande och brottsbeivrande verksamhet i 18 kap. offentlighets- och sekretesslagen innehåller även regler om internationellt rättsligt och polisiärt samarbete. 
  
 73 
  
 Rättsliga utgångspunkter 
  
 SOU 2021:20 
  
 I verksamhet som avser rättsligt samarbete på begäran av en annan stat eller mellanfolklig domstol gäller sekretess för uppgift som hän- för sig till en utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål, om det kan antas att det varit en förutsättning för den andra statens eller den mellanfolkliga domstolens begäran att upp- giften inte skulle röjas (17 § första stycket). 
  
 På motsvarande sätt gäller sekretess hos brottsbekämpande myn- digheter för uppgift som lämnats av ett utländskt organ inom ramen för internationellt polisiärt samarbete i syfte att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott, om det kan antas att en förutsättning för att uppgiften lämnades var att den inte skulle röjas (17 a §). 
  
 3.5.4Sekretess inom kriminalvården 
  
 Vad gäller verksamhet inom kriminalvården finns skydd för enskilda i 35 kap. 15 § offentlighets- och sekretesslagen. Enligt denna bestäm- melse gäller sekretess för uppgift om en enskilds personliga förhål- landen, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående lider men eller att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller lider annat allvarligt men om uppgiften röjs. Sekretessen gäller inte beslut av Kriminalvården eller en övervakningsnämnd. Dock gäller sekre- tessen för uppgift i ett sådant beslut, om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon närstående utsätts för våld eller lider annat allvarligt men om uppgiften röjs. 
  
 74 
  
 4Utbyte av information om brottmålsdomar inom EU 
  
 4.1Inledning 
  
 Sedan länge utbyter Sverige information om brottmålsdomar med andra länder och vissa mellanstatliga organisationer.1 I detta kapitel beskriver vi det utbyte av sådan information som sker mellan EU:s medlemsstater. 
  
 Kapitlet inleds med en beskrivning av vissa konventionsåta- ganden (avsnitt 4.2). Därefter redogör vi för inrättandet av det s.k.  
 Ecris-systemet 
  genom rådets rambeslut om Harrison (avsnitt 4.3), kom- missionens initiativ till att inrätta en central  
 EU-databas 
  för en ut- vidgad användning av Harrison när det gäller tredjelandsmedborgare (avsnitt 4.4), EU:s förordning om  
 Ecris-TCN 
  (avsnitt 4.5) och EU:s direktiv om ändring av rambeslutet om Harrison (avsnitt 4.6). Vi avslutar med en redogörelse av pågående  
 EU-arbete 
  om interoperabilitet (avsnitt 4.7). 
  
 4.2Rättsligt samarbete före Harrison 
  
 4.2.1Europarådet 
  
 Internationell rättslig hjälp i brottmål, inklusive utbyte av informa- tion i kriminalregister, har traditionellt reglerats genom konven- tioner och avtal mellan stater. Den grundläggande konventionen på detta område i Europa är den europeiska konventionen om ömse- sidig rättslig hjälp i brottmål, vilken antogs av Europarådet den 20 april 1959 (1959 års konvention). Sverige ratificerade konventionen 1967. Samtliga medlemsstater i EU har anslutit sig, liksom vissa länder 
  
 1Jfr 4 § lagen (1998:620) om belastningsregister. 
  
 75 
  
 Utbyte av information om brottmålsdomar inom EU 
  
 SOU 2021:20 
  
 utanför EU. Genom konventionen skapades förutsättningar för de anslutna staterna att bistå varandra i brottsutredningar. Konven- tionen har kompletterats med tilläggsprotokoll.2 
  
 I konventionen finns i artiklarna 13 och 22 bestämmelser om utbyte av uppgifter ur kriminalregister. Artikel 13 rör de fall då en stat begär att få ut uppgifter i ett enskilt ärende. Under vissa förut- sättningar är en konventionsstat skyldig att tillhandahålla en annan stat uppgifter ur sitt kriminalregister. Om en uppgift begärs av en rättslig myndighet för att användas i ett brottmålsförfarande ska begäran bifallas i samma utsträckning som om begäran hade kommit från en rättslig myndighet i det egna landet. Vid en begäran från annan än en rättslig myndighet eller för annat ändamål än ett brottmålsför- farande ska begäran bifallas enligt de villkor som gäller i den anmo- dade staten. 
  
 Enligt artikel 22 ska varje konventionsstat minst en gång om året underrätta annan sådan stat om straffdomar och efterföljande åtgär- der som den förra staten meddelat mot den senare statens med- borgare. Detta gäller oberoende av om någon framställan har gjorts eller inte. Underrättelserna ska ske genom justitieministeriernas för- sorg. Mellan EU:s medlemsstater har dessa underrättelser ersatts av Harrison, se avsnitt 4.3.2. 
  
 4.2.2EU 
  
 Som angetts har samtliga medlemsstater inom EU anslutit sig till 1959 års konvention.  
 EU-medlemsstaterna 
  har sedermera komplet- terat denna konvention genom att ingå 2000 års konvention om ömsesidig rättslig hjälp mellan Europeiska unionens medlemsstater av den 29 maj 2000 (2000 års  
 EU-konvention) 
  jämte tilläggsproto- koll. Konventionen trädde för Sveriges del i kraft 2005 (SÖ 2005:42). 
  
 Ett av syftena med 2000 års  
 EU-konvention 
  var att möjliggöra ansökningar om rättslig hjälp genom direkta kontakter mellan de rättsliga myndigheterna i medlemsstaterna. Vidare utvidgades tillämp- ningsområdet för rättslig hjälp i förhållande till 1959 års konvention till att gälla även vissa förfaranden som inletts av administrativa myn- digheter. 
  
 2För Sveriges undertecknande av konvention och tilläggsprotokoll, se SÖ 1968:15, SÖ 1979:12 och SÖ 2014:6. 
  
 76 
  
 SOU 2021:20 
  
 Utbyte av information om brottmålsdomar inom EU 
  
 4.2.3Lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål 
  
 Bestämmelserna i 1959 års konvention och 2000 års  
 EU-konvention 
  har genomförts genom lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål. I lagen finns bestämmelser om när en annan stat begär hjälp i Sverige och när svensk åklagare eller domstol begär hjälp utomlands. Utgångspunkten är att samma förfarande och vill- kor som gäller i ett nationellt förfarande ska tillämpas vid rättslig hjälp till andra stater. I lagen finns även ett antal vägransgrunder som kan tillämpas i ett enskilt ärende, ifall vägran är förenlig med inter- nationella åtaganden. 
  
 Efter inrättandet av Harrison inom EU finns i 1 kap. 8 § en bestäm- melse om att lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål inte gäller när kriminalregisteruppgifter utbyts med stöd av rådets ram- beslut om Harrison (se vidare avsnitt 4.3). För sådant utbyte gäller i stället lagen (1998:620) om belastningsregister och föreskrifter som har med- delats med stöd av den lagen. Om utbytet av uppgifter sker med stöd av 1959 års konvention eller 2000 års  
 EU-konvention 
  gäller däremot fortfarande lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål. 
  
 4.3Inrättandet av  
 Ecris-systemet 
  
 4.3.1Bakgrund 
  
 Europeiska rådet fastslog redan 1999 att principen om ömsesidigt erkännande av rättsliga avgöranden ska vara en hörnsten inom det civil- och straffrättsliga området i unionen. Året därpå antogs ett åtgärdsprogram för att genomföra principen om ömsesidigt erkän- nande av domar i brottmål. 
  
 Som ett led i arbetet med ömsesidigt erkännande blev frågan om ett förbättrat informationsutbyte ett prioriterat område inom EU. Mekanismerna för utbyte av information om fällande domar i 1959 års konvention ansågs inte motsvara de krav som det rättsliga samarbetet krävde inom EU. Som en temporär åtgärd fattades ett rådsbeslut 2005 om utbyte av uppgifter ur kriminalregistret. Beslutet genom- fördes dock inte i svensk rätt. 
  
 77 
  
 Utbyte av information om brottmålsdomar inom EU 
  
 SOU 2021:20 
  
 Rådsbeslutet följdes 2008 av EU:s rambeslut om beaktande av fällande domar avkunnade i medlemsstat vid brottmålsförfarande i annan medlemsstat.3 Syftet med rambeslutet var att en fällande dom som avkunnats i en medlemsstat skulle få likvärdig verkan som en dom som avkunnats enligt nationell lagstiftning vid återfallssitua- tioner. Rambeslutet föranledde inte någon lagändring i svensk rätt. 
  
 4.3.2Europeiska rådets rambeslut om Harrison 
  
 I syfte att ytterligare förbättra utbytet av uppgifter ur kriminal- register mellan medlemsstaterna fattade rådet ett rambeslut 2009 om organisationen av medlemsstaternas utbyte av uppgifter ur kriminal- register och uppgifternas innehåll (rambeslutet om Harrison), se bilaga 5 till detta betänkande.4 Detta rambeslut innebär sammanfattningsvis att varje medlemsstat som meddelar en dom mot en annan medlems- stats medborgare ska informera medborgarlandet om domen. Med- borgarlandet ska därefter lagra informationen. På så vis får varje med- lemsstat samlad information om de egna medborgarnas kriminalhisto- rik inom EU, vilken ska kunna vidarebefordras vid förfrågningar från andra medlemsstater. Rambeslutet syftar också till att påskynda och förenkla förfarandet när uppgifter ur kriminalregister begärs i ett en- skilt ärende genom att införa nya kanaler för att hämta in uppgift- erna. Det öppnar även upp för att uppgifter ur kriminalregister får lämnas ut för andra ändamål än brottmål. 
  
 I rambeslutet specificeras vilka uppgifter om domen och den dömde som den dömande medlemsstaten ska överföra till medborgar- landet (artikel 11). Information om den dömde innefattar bl.a. identi- tetsuppgifter såsom namn och födelsedatum. Även uppgifter om t.ex. fingeravtryck och eventuell pseudonym eller alias ska överföras ifall sådana uppgifter är tillgängliga för centralmyndigheten i den dömande medlemsstaten. 
  
 Rambeslutet kompletterar bestämmelserna i 1959 års konvention och 2000 års  
 EU-konvention, 
  vilka alltså fortfarande gäller. Den underrättelseskyldighet som följer av artikel 22 i 1959 års konven- 
  
 3Rådets rambeslut 2008/675/RIF av den 24 juli 2008 om beaktande av fällande domar avkun- nade i Europeiska unionens medlemsstater vid ett nytt brottmålsförfarande i en medlemsstat. 
  
 4Rådets rambeslut 2009/315/RIF av den 26 februari 2009 om organisationen av medlems- staternas utbyte av uppgifter ur kriminalregistret och uppgifternas innehåll. 
  
 78 
  
 SOU 2021:20 
  
 Utbyte av information om brottmålsdomar inom EU 
  
 tion har dock ersatts av rambeslutet om Harrison såvitt gäller EU:s med- lemsstater, jfr ovan avsnitt 4.2.1. 
  
 4.3.3Rådsbeslutet om det tekniska genomförandet 
  
 För att kunna genomföra uppgiftsskyldigheten enligt artikel 11 i rambeslutet fattade rådet 2009 ett beslut om att inrätta ett euro- peiskt informationssystem för utbyte av uppgifter ur kriminalregi- ster (rådsbeslutet om Ecris).5 Beslutet syftade alltså till att bygga upp och utveckla ett datoriserat system – Ecris6 – för utbyte av uppgifter om fällande domar mellan medlemsstaterna.7 Genom beslutet lades grunden för ett standardiserat format för att göra det möjligt att utbyta uppgifterna i en enhetlig och elektronisk form mellan med- lemsstaternas centralmyndigheter. I beslutet finns referenstabeller över brottskategorier samt påföljds- och åtgärdskategorier för att underlätta en automatisk översättning. 
  
 Det  
 Ecris-system 
  som inrättades genom beslutet är decentrali- serat och baseras på medlemsstaternas nationella kriminalregister. Någon  
 EU-gemensam 
  databas har inte inrättats genom beslutet. Inte heller har beslutet inneburit att medlemsstaterna får direkt åt- komst till andra medlemsstaters kriminalregister. 
  
 Rådet har låtit utarbeta en icke bindande handbok som behandlar de förfaranden som styr informationsutbytet.8 
  
 5Rådets beslut 2009/316/RIF av den 6 april 2009 om inrättande av det europeiska informa- tionssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister (Ecris) i enlighet med artikel 11 i rambeslut 2009/315/RIF. 
  
 6European Criminal Records Information System. 
  
 7 
 EU-domstolen 
  har uttalat att rambeslutet och rådsbeslutet om Harrison utgör hinder för en medlemsstat att i nationell lagstiftning ha ett särskilt förfarande som syftar till att en domstol i medlemsstaten ska erkänna ett slutligt avgörande av en domstol i en annan medlemsstat, genom vilket en person har dömts för ett brott, se  
 EU-domstolens 
  dom den 9 juni 2016, Ali,  
 C-25/15, 
  EU:C:2016:423, jfr  
 EU-domstolens 
  dom den 5 juli 2018, Lada,  
 C-390/16, 
  EU:C:2018:532, p. 46 och 47. 
  
 8Europeiska unionens råd, LeonNon-Binding 
  Manual for Practitioners. 
  
 79 
  
 Utbyte av information om brottmålsdomar inom EU 
  
 SOU 2021:20 
  
 4.3.4Genomförandet av  
 Ecris-systemet 
  i Sverige 
  
 Lagändringar 
  
 Ecris-systemet 
  sattes i drift 2012. Sverige anslöt sig till systemet under 2013. Polismyndigheten är för svenskt vidkommande central- myndighet för samarbetet enligt rambeslutet (se förordningen [2014:1102] med instruktion för Polismyndigheten, bilaga till för- ordningen, 4 i). 
  
 Rambeslutet om Harrison genomfördes i Sverige genom ett antal ändringar i befintliga lagar, framför allt i lagen (1998:620) om belast- ningsregister, men även i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål, offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) och dåvarande polisdatalagen (2010:361).9 Rådsbeslutet om Harrison rörande det tekniska genomförandet ansågs däremot inte kräva några författ- ningsändringar (prop. 2011/12:163 s. 11). 
  
 Lagen om belastningsregister 
  
 I lagen om belastningsregister infördes en bestämmelse om att upp- gifter som överförts till Sverige med stöd av rambeslutet ska föras in i registret (4 a §). För uppgifter om gärningar som inte motsvarar brott enligt svensk lag eller som har begåtts före 15 års ålder infördes särskilda begränsningar för när uppgiften får lämnas ut (6 § tredje stycket). 
  
 Vidare infördes i lagen en bestämmelse om att uppgifter ur regi- stret får lämnas ut till en myndighet i annan medlemsstat för ett annat ändamål än brottmålsförfarande om motsvarande rätt att få del av uppgifterna finns för en svensk myndighet (12 a §). Dessutom togs det in vissa bestämmelser om gallring (17 a §) och om använd- ningsbegränsningar av uppgifter som överförs till Sverige (21 §). 
  
 9Ändringarna hade föregåtts av beredning med anledning av ett utkast till rambeslutet, Ds 2008:49 och prop. 2008/09:18, samt av beredning av genomförandet av rambeslutet, Ds 2011:15. 
  
 80 
  
 SOU 2021:20 
  
 Utbyte av information om brottmålsdomar inom EU 
  
 Lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål 
  
 I lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål infördes en bestäm- melse som angav att lagen inte gäller vid utbyte av kriminalregister- uppgifter med stöd av rambeslutet, utan att lagen om belastnings- register då gäller i stället (1 kap 8 §). 
  
 Sekretess 
  
 Ioffentlighets- och sekretesslagen (9 kap. 2 § första stycket 8) in- fördes ett förtydligande om att användningsbegränsningar beträf- fande uppgifter som en svensk myndighet har fått från en myndighet i en annan stat finns i lagen om belastningsregister. Sådan använd- ningsbegränsning finns i 21 § lagen om belastningsregister, vilken sammanfattningsvis innebär att en uppgift som har mottagits med stöd av rambeslutet om Harrison endast får användas för det ändamål som den begärdes för. 
  
 Dataskydd 
  
 I dåvarande polisdatalagen infördes en bestämmelse om att finger- avtrycks- eller signalementsuppgifter som har överförts med stöd av rambeslutet får behandlas i fingeravtrycks- och signalementsregister i Sverige, under förutsättning att det för motsvarande gärning är för- skrivet fängelse i ett år eller däröver och den som uppgifterna avser vid tidpunkten för gärningen hade fyllt 15 år (4 kap. 12 a §). 
  
 En motsvarande bestämmelse finns numera i 5 kap. 13 § lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brotts- datalagens område. 
  
 Förordningsändringar 
  
 Genomförande av rambeslutets bestämmelser skedde också på för- ordningsnivå, t.ex. i förordningen (1999:1134) om belastningsregi- ster. I den förordningen finns numera hänvisningar till rambeslutet i frågor som gäller vilka uppgifter registret ska innehålla (2 § 14), utländska myndigheters rätt att få uppgifter (24 c och d §§) och svenska myndigheters rätt att få uppgifter med stöd av rambeslutet 
  
 81 
  
 Utbyte av information om brottmålsdomar inom EU 
  
 SOU 2021:20 
  
 (41 §). Där finns också bestämmelser om villkor för eller andra be- gränsningar av utländska myndigheters rätt att få del av uppgifter (24  
 e–g 
  §§), om enskilds rätt att ta del av uppgifter om sig själv som finns i annan medlemsstats kriminalregister (22 b §) och om Polis- myndighetens skyldighet att i vissa fall hämta in uppgifter från annan medlemsstat när en enskild begär att få ut uppgifter (22 c §). 
  
 Vad gäller rambeslutets skyldighet att överföra uppgifter om fingeravtryck och signalement, dvs. pseudonym eller alias, till andra medlemsstater infördes sådana bestämmelser i 18 a och b §§ i dåva- rande polisdataförordningen (2010:1155). Numera finns motsvarande bestämmelser i förordningen (2018:1942) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område (10 och 11 §§). 
  
 4.4En utvidgad användning av Harrison 
  
 4.4.1 
 Ecris-systemet 
  och uppgifter om dömda tredjelandsmedborgare 
  
 Ecris-systemet 
  omfattar i princip inte utbyte av uppgifter om dömda tredjelandsmedborgare, dvs. personer som inte är unionsmedbor- gare. Visserligen kan systemet användas för att utbyta sådana upp- lysningar10, men till skillnad från när en unionsmedborgare döms inom EU finns det för tredjelandsmedborgaren inte någon medborgarstat som tar emot och lagrar den samlade kriminalhistoriken. Den döm- ande medlemsstaten måste därför skicka generella ansökningar till samtliga medlemsstater för att få en heltäckande bild av den dömde tredjelandsmedborgarens brottshistorik inom EU. Av praktiska skäl är det oftast inte genomförbart att skicka generella ansökningar till alla. Skulle det i samtliga fall göras sådana generella ansökningar inom EU skulle den administrativa bördan dessutom bli avsevärd, liksom kostnaden för detta. 
  
 Det nu anförda innebär att Harrison sällan används för att begära uppgifter om dömda tredjelandsmedborgare. Enligt kommissionen rör det sig om endast tio procent av fallen.11 Det innebär att den 
  
 10Jfr artikel 7.4 i rambeslutet om Ecris. Se Europeiska unionens råd, LeonNon-Binding 
  Manual for Practitioners, version 1.2 av den 8 oktober 2013, s. 27 f. 
  
 11COM(2017) 341 final av den 29 juni 2017, Report from the Commission to the European Parliament and the Council concerning the exchange through the European Criminal Records Information System (ECRIS) of information extracted from criminal records between the 
  
 82 
  
 SOU 2021:20 
  
 Utbyte av information om brottmålsdomar inom EU 
  
 dömande medlemsstaten i praktiken endast använder sig av de upp- gifter som finns i det nationella kriminalregistret när det gäller tredje- landsmedborgare, och att domstolar, brottsbekämpande myndigheter och andra behöriga myndigheter inte har tillgång till fullständig infor- mation om dömda tredjelandsmedborgares brottshistorik inom EU. 
  
 Det kan i detta sammanhang noteras att förfrågningar i Ecris i hög utsträckning leder till information om tidigare brottmålsavgö- randen i andra medlemsstater.12 Enligt kommissionen rör det sig om 31 procent av det totala antalet förfrågningar i Ecris, dvs. avseende såväl unionsmedborgare som tredjelandsmedborgare. Kommissionen har därför antagit att utvidgade möjligheter att använda systemet för tredjelandsmedborgare skulle leda till en väsentlig ökning av antalet förfrågningar.13 
  
 4.4.2Kommissionens initiativ 
  
 Kommissionen presenterade 2016 ett förslag om att den existerande  
 EU-lagstiftningen 
  om kriminalregisterutbyte skulle utökas till att även omfatta tredjelandsmedborgare som döms inom EU. En ut- vidgning av användningen av Harrison till att omfatta även tredjelands- medborgare ansågs vara ett viktigt inslag i varje strategi för att be- kämpa brottslighet och terrorism. Förslaget, vilket hade formen av ett direktiv, innebar att sökningar efter uppgifter om tredjelandsmedbor- gare skulle göras i ett decentraliserat system som baserade sig på nationella indexfilter.14 
  
 Kommissionen ändrade dock så småningom den tekniska lös- ningen och föreslog 2017 i stället att ett centraliserat system skulle inrättas för medlemsstater som innehar uppgifter om fällande domar 
  
 Member States, s. 6 och 15. Det anges att det är i endast fem procent av fallen i COM(2017) 344 final av den 29 juni 2017, Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om inrättande av ett centraliserat system för identifiering av medlemsstater som innehar uppgifter om fäll- ande domar mot tredjelandsmedborgare och statslösa personer för att komplettera och stödja det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister  
 (Smith 
  systemet) och om ändring av förordning (EU) nr 1077/2011, s. 10. 
  
 12Det totala antalet förfrågningar i  
 Ecris-systemet 
  2016 var 364 000, se COM(2017) 341 final av den 29 juni 2017, s. 5. 
  
 13COM(2017) 341 final av den 29 juni 2017, s. 4, 6 och 16 f. 
  
 14COM(2016) 7 final av den 19 januari 2016, Förslag till Europarlamentets och rådets direktiv om ändring av rådets rambeslut 2009/315/RIF vad gäller utbyte av information om tredje- landsmedborgare och vad gäller det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister (Ecris), samt om upphävande av rådets beslut 2009/316/RI, se s. 2. 
  
 83 
  
 Utbyte av information om brottmålsdomar inom EU 
  
 SOU 2021:20 
  
 mot tredjelandsmedborgare.15 Förslaget innebar att systemet, kallat  
 Ecris-TCN16, 
  ska visa vilken eller vilka medlemsstater som har upp- gifter om fällande domar mot tredjelandsmedborgare. Söksystemet ska alltså indikera ”träff/ingen träff” (s.k.  
 hit/no-hit 
  system) och därigenom endast fastställa vilken eller vilka andra medlemsstater som har information om en viss tredjelandsmedborgare. Den ansök- ande medlemsstaten får sedan använda det befintliga  
 Ecris-systemet 
  för att be de identifierade medlemsstaterna om uppgifter om fällande domar mot tredjelandsmedborgaren. 
  
 Förslaget innebar alltså att identitetsuppgifter om tredjelands- medborgare samlas på  
 EU-nivå, 
  medan uppgifter om  
 EU-medbor- 
  gare lagras och behandlas på medlemsstatsnivå. Kommissionen an- såg att detta var motiverat och proportionerligt eftersom skillnaden inte skulle medföra några större nackdelar för tredjelandsmedbor- gare. Målet med initiativet ansågs inte heller kunna uppnås lika bra på ett decentraliserat sätt.17 
  
 Under 2017 angav Europaparlamentet, rådet och kommissionen gemensamt att just utbyte av information beträffande tredjelands- medborgare inom ramen för Harrison var ett prioriterat lagstiftnings- område inom EU för att på ett bättre sätt trygga medborgares säkerhet. 
  
 4.5Förordningen om  
 Ecris-TCN 
  
 4.5.1Förordningens innehåll 
  
 I huvudsaklig linje med kommissionens förslag från 2017 (se av- snitt 4.4.2) utfärdade Europaparlamentet och rådet 2019 en förord- ning om inrättande av ett centraliserat system för identifiering av medlemsstater som innehar fällande domar mot tredjelandsmed- borgare och statslösa personer,  
 Ecris-TCN 
  (förordningen om Ecris- TCN), se bilaga 3 till detta betänkande.18 Strax därefter ändrades för- 
  
 15COM(2017) 344 final av den 29 juni 2017, Förslag till Europaparlamentets och rådets för- ordning om inrättande av ett centraliserat system för identifiering av medlemsstater som inne- har uppgifter om fällande domar mot tredjelandsmedborgare och statslösa personer för att komplettera och stödja det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kri- minalregister  
 (Ecris-TCN-systemet) 
  och om ändring av förordning (EU) nr 1077/2011. 
  
 16European Criminal Records Information System for  
 Third-Country 
  Nationals. 
  
 17COM(2017) 344 final, s. 5 ff. 
  
 18Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/816 av den 17 april 2019 om inrät- tande av ett centraliserat system för identifiering av medlemsstater som innehar uppgifter om 
  
 84 
  
 SOU 2021:20 
  
 Utbyte av information om brottmålsdomar inom EU 
  
 ordningen genom förordningen (EU) 2019/81819, se bilaga 4 till detta betänkande. Denna redogörelse för förordningen beaktar dessa ändringar. Vid hänvisningar till artiklar i förordningen om Ecris- TCN beaktar vi i betänkandet också genomgående de ändringar som förordningen (EU) 2019/818 innebär. 
  
 Förordningen om  
 Ecris-TCN, 
  vilken är direkt tillämplig, lägger fast regler om inrättandet av ett centralt system på unionsnivå som innehåller personuppgifter och regler om ansvarsfördelning mellan medlemsstaterna och den organisation som är ansvarig för utveck- ling och underhåll av det centraliserade systemet. Den lägger också fast vissa dataskyddsbestämmelser. Förordningen innehåller mer speci- fikt följande delar. 
  
 –Allmänna bestämmelser (kapitel I, artiklarna  
 1–4) 
  
 –Centralmyndigheternas införande och användning av uppgifter (kapitel II, artiklarna  
 5–7) 
  
 –Lagring och ändring av uppgifter (kapitel III, artiklarna 8 och 9) 
  
 –Utveckling, drift och ansvarsområden (kapitel IV, artiklarna 10– 22) 
  
 –Dataskyddsrättigheter och tillsyn (kapitel V, artiklarna  
 23–31) 
  
 –Slutbestämmelser (kapitel VI, artiklarna  
 32–42) 
  
 Nedan beskriver vi förordningens bestämmelser närmare. Efter att ha återgett definitioner av vissa begrepp som används i förordningen (avsnitt 4.5.2), behandlar vi den personkrets som kan registreras i  
 Ecris-TCN 
  (avsnitt 4.5.3), vad uppgiftsposter i registret ska inne- hålla (avsnitt 4.5.4), registrets ändamål (avsnitt 4.5.5), vad en sök- ning i registret innebär (avsnitt 4.5.6), hur uppgifter i registret lagras och kan ändras (avsnitt 4.5.7), utveckling och drift av registret (av- snitt 4.5.8), dataskydd (avsnitt 4.5.9) och förordningens slutbestäm- melser (avsnitt 4.5.10). 
  
 fällande domar mot tredjelandsmedborgare och statslösa personer  
 (Ecris-TCN) 
  för att kom- plettera det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister och om ändring av förordning (EU) 2018/1726. 
  
 19Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/818 av den 20 maj 2019 om inrät- tande av en ram för interoperabilitet mellan  
 EU-informationssystem 
  på området polissam- arbete och straffrättsligt samarbete, asyl och migration och om ändring av förordningarna (EU) 2018/1726, (EU) 2018/1862 och (EU) 2019/816. Artikel 61 innehåller ändringarna i förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  
 85 
  
 Utbyte av information om brottmålsdomar inom EU 
  
 SOU 2021:20 
  
 4.5.2Vissa begrepp 
  
 I artikel 3 finns definitioner av vissa begrepp som används i förord- ningen och således även i detta betänkande. Bland dessa definitioner kan noteras följande. 
  
 Med fällande dom avses ett lagakraftvunnet avgörande av en brott- målsdomstol mot en fysisk person med avseende på ett brott, om detta avgörande registreras i den dömande medlemsstatens kriminal- register (p. 1). 
  
 Ett brottmålsförfarande omfattar förundersökningsskedet, själva rättegången och verkställigheten av domen (p. 2). 
  
 Med dömande medlemsstat menas den medlemsstat där en fäl- lande dom har meddelats (p. 4). 
  
 Behöriga myndigheter enligt förordningen är centralmyndig- heterna (i medlemsstaterna) samt Eurojust, Europol och Europeiska åklagarmyndigheten, vilka är behöriga att få åtkomst till eller göra sökningar i  
 Ecris-TCN 
  (p. 6). 
  
 Tredjelandsmedborgare är en person som inte är unionsmed- borgare i den mening som avses i artikel 20.1 i  
 EUF-fördraget 
  eller som är en statslös person eller en person vars medborgarskap är okänt (p. 7). I artikel 20.1 i  
 EUF-fördraget 
  anges att varje person som är medborgare i en medlemsstat ska vara unionsmedborgare. 
  
 Identitetsuppgifter enligt förordningen är alfanumeriska uppgifter, uppgifter om fingeravtryck och ansiktsbilder som används för att fast- ställa en koppling mellan dessa uppgifter och en fysisk person (p. 10). 
  
 4.5.3Personkrets 
  
 Förordningen är tillämplig på behandlingen av identitetsuppgifter om personer som har varit föremål för fällande domar i medlemssta- terna. Det främsta tillämpningsområdet avser personer som inte är unionsmedborgare eller som är statslösa eller vars medborgarskap är okänt, dvs. tredjelandsmedborgare. Med undantag för artikel 5.1 b (ii) om fingeravtryck är förordningen dock även tillämplig på unions- medborgare som också är medborgare i ett tredjeland och som har varit föremål för fällande domar i medlemsstaterna. Det hänger samman med att en sådan medborgare kan tänkas undanhålla information om sina olika medborgarskap under ett brottmålsförfarande, vilket skulle 
  
 86 
  
 SOU 2021:20 
  
 Utbyte av information om brottmålsdomar inom EU 
  
 kunna leda till att brottmålshistorik inom unionen blir ofullständig. (Artikel 2 och skäl 9.) 
  
 4.5.4Uppgiftsposter i  
 Ecris-TCN 
  
 För varje dömd tredjelandsmedborgare ska den dömande staten skapa en uppgiftspost i  
 Ecris-TCN 
  (artikel 5). Uppgiftsposten ska skapas automatiskt när så är möjligt och utan onödigt dröjsmål efter att den fällande domen har förts in i kriminalregistret (artikel 5.4). Nedan redogör vi närmare för de uppgifter som kan, och i vissa fall ska, registreras i uppgiftsposten. De avser i samtliga fall olika slags identitetsuppgifter. 
  
 Alfanumeriska uppgifter 
  
 Alfanumeriska uppgifter definieras som uppgifter som återges med bokstäver, siffror, specialtecken, mellanslag och skiljetecken (arti- kel 3.11). Uppgiftsposten om dömda tredjelandsmedborgare i Ecris- TCN ska innehålla vissa sådana uppgifter (artikel 5.1 a). Dessa delas in i obligatoriska uppgifter, valfria uppgifter och tilläggsuppgifter. 
  
 De obligatoriska uppgifterna är sådana uppgifter som ska föras in i uppgiftsposten om de inte i det enskilda fallet är okända för central- myndigheten. Uppgifterna innefattar efternamn, förnamn, födelse- datum, födelseort (ort och land), medborgarskap (ett eller flera), kön, eventuella tidigare namn samt den dömande medlemsstatens kod. 
  
 Valfria uppgifter, vilka ska inkluderas om de har förts in i krimi- nalregistret, är uppgifter om föräldrarnas namn. 
  
 Tilläggsuppgifter ska inkluderas om de är tillgängliga för central- myndigheten. Dessa uppgifter består av  
 id-nummer 
  eller typ av och nummer på personens identitetshandlingar samt namn på den utfär- dande myndigheten, liksom uppgifter om pseudonym eller alias. 
  
 Fingeravtryck 
  
 Uppgiftsposten ska också innehålla uppgifter om fingeravtryck, dvs. uppgifter om platta och rullande fingeravtryck av personens alla fingrar (artikel 3.12 och 5.1 b). 
  
 87 
  
 Utbyte av information om brottmålsdomar inom EU 
  
 SOU 2021:20 
  
 De fingeravtryck som ska föras in i uppgiftsposten är sådana som har samlats in i enlighet med nationell rätt under ett brottmålsför- farande. För tredjelandsmedborgare, utan unionsmedborgarskap, ska det åtminstone föras in uppgifter om fingeravtryck i fall då per- sonen har dömts till ett fängelsestraff på minst sex månader eller då personen har dömts för ett brott som enligt medlemsstatens rätt är belagt med ett maximalt fängelsestraff på minst tolv månader. (Se artikel 2 och 5.1 b.) Vilket av dessa kriterier som ska tillämpas vid registrering av uppgifter om fingeravtryck regleras inte i förord- ningen, utan är upp till varje medlemsstat att själv avgöra. 
  
 Enligt förordningen får medlemsstaten använda uppgifter om fingeravtryck som har samlats in för andra ändamål än brottmålsför- faranden, om sådan användning är tillåten enligt nationell rätt (arti- kel 5.6). 
  
 Ansiktsbilder 
  
 Ansiktsbild är en digital avbildning av en persons ansikte (arti- kel 3.13). Uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN 
  får innehålla ansiktsbilder av den dömda tredjelandsmedborgaren om den dömande medlemssta- tens rätt tillåter att dömda personers ansiktsbilder samlas in och lagras (artikel 5.3). Fram till dess att kommissionen har komplet- terat förordningen när det gäller användning av ansiktsbilder för identifiering av tredjelandsmedborgare får ansiktsbilder endast användas för att bekräfta identiteten hos en sådan medborgare som har identi- fierats som ett resultat av en alfanumerisk sökning eller en sökning med hjälp av uppgifter om fingeravtryck (artikel 6). 
  
 Några motsvarande bestämmelser om ansiktsbilder har inte funnits i rambeslutet om Harrison. Som en del i reformen har dock även ram- beslutet ändrats på så sätt att centralmyndigheterna, såvida de har ansiktsbilder som är tillgängliga, blir skyldiga att bifoga dem när andra medlemsstater får information om domar via Ecris (se vidare avsnitt 4.6).20 
  
 20Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/884 av den 17 april 2019 om ändring av rådets rambeslut 2009/315/RIF vad gäller utbyte av uppgifter om tredjelandsmedborgare och vad gäller det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister (Ecris) samt om ersättande av rådets beslut 2009/316/RIF, artikel 1.8 a. 
  
 88 
  
 SOU 2021:20 
  
 Utbyte av information om brottmålsdomar inom EU 
  
 Övrigt 
  
 Kommissionen ska fastställa den dag från och med vilken medlems- staterna ska börja föra in identitetsuppgifterna i  
 Ecris-TCN 
  (arti- kel 35). Uppgiftsposter för fällande domar som har meddelats före denna dag ska dock föras in i  
 Ecris-TCN 
  i den mån uppgifter om dömda personer lagras i den nationella databasen (artikel 5.5). 
  
 4.5.5Registrets ändamål 
  
 Centralmyndigheterna ska använda  
 Ecris-TCN 
  för att identifiera de medlemsstater som innehar uppgifter i kriminalregister om en tredje- landsmedborgare i syfte att få uppgifter om tidigare fällande domar via Harrison när begäran om uppgifter ur kriminalregistret görs inom ramen för ett brottmålsförfarande mot denna person (artikel 7.1). I övrigt får Eurojust, Europol och Europeiska åklagarmyndigheten söka i  
 Ecris-TCN 
  för att identifiera medlemsstater som har upp- gifter om dömda tredjelandsmedborgare. Sådana sökningar får göras för att dessa myndigheter ska kunna fullgöra sina arbetsuppgifter inom sina respektive ansvarsområden. (Artikel 7.3 och 14.) 
  
 Det följer av förordningen att  
 Ecris-TCN 
  också ska användas för att identifiera medlemsstater med uppgifter om dömda tredjelands- medborgare i syfte att få uppgifter om tidigare fällande domar via Harrison för något annat ändamål än brottmålsförfarande, om det före- skrivs i och är i enlighet med nationell rätt. Sådana ändamål är kon- troll av en persons egna uppgifter i kriminalregister på begäran av honom eller henne, säkerhetsgodkännanden, erhållande av licens eller tillstånd, prövning inför anställning, prövning för frivilligverk- samhet som innefattar direkta och regelbundna kontakter med barn eller utsatta personer, visering, förvärv av medborgarskap och migra- tionsförfaranden, inbegripet asylförfaranden, samt kontroller i sam- band med offentliga kontrakt och offentliga prov (artikel 7.1). Om det föreskrivs i och är i enlighet med nationell rätt får en medlems- stat besluta att använda  
 Ecris-TCN 
  för andra ändamål än de upp- räknade (artikel 7.2). 
  
 Om det skulle vara olämpligt att använda  
 Ecris-TCN 
  i vissa fall, får den begärande myndigheten besluta att  
 Ecris-TCN 
  inte ska an- vändas (artikel 7.1). Vid ett brottmålsförfarande kan detta t.ex. vara fallet i vissa typer av brådskande ärenden, i fall av transitering, om 
  
 89 
  
 Utbyte av information om brottmålsdomar inom EU 
  
 SOU 2021:20 
  
 uppgifter ur kriminalregister nyligen har erhållits via Harrison eller om förfarandet avser ringa brott, särskilt ringa trafikbrott, överträdelser av allmänna kommunala föreskrifter och ringa brott mot allmän ordning (skäl 18). För annat ändamål än brottmålsförfaranden kan en användning av  
 Ecris-TCN 
  vara olämplig t.ex. när vissa administra- tiva standardkontroller behöver göras vad gäller en persons yrkes- kvalifikationer, i synnerhet om det är känt att begäran om uppgifter ur kriminalregister inte kommer att begäras från andra medlems- stater, oavsett resultatet av sökningen i  
 Ecris-TCN 
  (skäl 20). 
  
 4.5.6Sökning i  
 Ecris-TCN 
  
 En träff i  
 Ecris-TCN 
  innebär att den sökande medlemsstaten får information om vilka andra medlemsstater som har uppgifter om fällande domar mot en viss tredjelandsmedborgare. Däremot ger inte en träff något svar på vad domarna innebär (t.ex. om brott och på- följd). För att få sådan information måste en träff i  
 Ecris-TCN 
  följas upp genom en ansökan via  
 Ecris-systemet 
  hos den medlemsstat som har dessa uppgifter. 
  
 I skälen till förordningen anges uttryckligen att en träff i Ecris- TCN inte i sig bör uppfattas så att den berörda tredjelandsmed- borgaren verkligen har dömts i de angivna medlemsstaterna. Att det finns tidigare fällande domar bör endast bekräftas på grundval av upp- gifter från kriminalregistren i de berörda medlemsstaterna. (Skäl 31.) 
  
 Systematiken kommer till uttryck i artikel 7.7, där det anges att det centrala systemet, dvs.  
 Ecris-TCN, 
  vid träff ska förse den behöriga myndigheten med information om de medlemsstater som innehar kriminalregisteruppgifter om tredjelandsmedborgaren jämte refe- rensnummer och motsvarande identitetsuppgifter. Dessa identitets- uppgifter får endast användas för att kontrollera identiteten. Resul- tatet av sökningen i  
 Ecris-TCN 
  får endast användas för att göra en ansökan om uppgift om domar enligt rambeslutet om Harrison (se även skäl 23). 
  
 Vid utebliven träff ska det centrala systemet automatiskt under- rätta den behöriga myndigheten (artikel 7.8). 
  
 Vid en sökning i  
 Ecris-TCN 
  får behöriga myndigheter, i enlighet med vad som närmare regleras i förordningen, använda de identitets- uppgifter som anges i artikel 5.1, dvs. alfanumeriska uppgifter och 
  
 90 
  
 SOU 2021:20 
  
 Utbyte av information om brottmålsdomar inom EU 
  
 fingeravtryck (artikel 7.5). Ansiktsbilder får användas vid sökning först sedan kommissionen kompletterat förordningen (artikel 5.6, jfr arti- kel 6). 
  
 En sökning i  
 Ecris-TCN 
  är inte begränsad till att avse tredje- landsmedborgare. Enligt förordningen kan sökningar i  
 Ecris-TCN 
  även göras vad gäller personer som har unionsmedborgarskap i syfte att kontrollera om det finns uppgifter om personen i egenskap av tredjelandsmedborgare för att på så vis få en fullständig överblick över kriminalregistret (artikel 7.4 och skäl 22, jfr även avsnitt 4.5.3). 
  
 4.5.7Lagring och ändring av uppgifter 
  
 Varje uppgiftspost ska lagras i det centrala systemet så länge som uppgifter avseende de fällande domarna lagras i kriminalregistret. Den dömande medlemsstatens centralmyndighet ska radera upp- giftsposten ur det centrala systemet senast en månad efter lagrings- periodens utgång (artikel 8). 
  
 Medlemsstaterna får ändra eller radera de uppgifter som de har fört in i det centrala systemet (artikel 9.1). Ändringar i uppgifter i kriminalregister, vilka föranlett en uppgiftspost, ska innefatta en identisk ändring i det centrala systemet (artikel 9.2). 
  
 För de fall då en medlemsstat har anledning att tro att uppgifterna i det centrala systemet är felaktiga eller har behandlats på ett felaktigt sätt finns bestämmelser i artikel 9.3 och 9.4. 
  
 4.5.8Utveckling, drift och ansvarsområden 
  
 Vissa ansvarsområden och egenkontroll 
  
 Unionens byrå för den operativa förvaltningen av stora  
 it-system 
  inom området frihet, säkerhet och rättvisa –  
 EU-Lisa 
  – ska utveckla och driva  
 Ecris-TCN 
  (artikel 11 och skäl 11). 
  
 Medlemsstaterna har sammanfattningsvis ansvar för att säker- ställa de nationella anslutningarna till det centrala systemet, utbilda personal vid centralmyndigheterna samt se till att de uppgifter som registreras i  
 Ecris-TCN 
  är riktiga och behandlas på ett lagligt sätt och i enlighet med unionens dataskyddsregler. Det anges särskilt att medlemsstaten ska säkerställa att uppgifterna samlas in på ett lagligt 
  
 91 
  
 Utbyte av information om brottmålsdomar inom EU 
  
 SOU 2021:20 
  
 sätt och med full respekt för tredjelandsmedborgarens mänskliga värdighet och grundläggande rättigheter. (Artikel 12 och 13.1.) Vidare ska medlemsstaterna säkerställa att varje centralmyndighet vidtar de åtgärder som är nödvändiga för att följa förordningen och vid behov samarbeta med tillsynsmyndigheterna (artikel 21). 
  
 En centralmyndighet – eller annan med direkt återkomst till  
 Ecris-TCN, 
  som t.ex. Europol – får inte överföra eller göra tillgäng- liga uppgifter om en tredjelandsmedborgare från  
 Ecris-TCN 
  till ett tredjeland, internationell organisation eller privat part (artikel 18, jfr artiklarna 14, 15 och 17). 
  
 Eftersom Polismyndigheten är centralmyndighet för samarbete enligt rambeslutet om Harrison blir myndigheten även svensk central- myndighet för samarbete enligt förordningen om  
 Ecris-TCN 
  (jfr artikel 3.5). 
  
 Rätt till ersättning och sanktioner 
  
 Varje person eller medlemsstat som har lidit ekonomisk eller ideell skada till följd av en olaglig behandling eller någon annan handling som är oförenlig med förordningen ska ha rätt till ersättning från den medlemsstat som är ansvarig för den uppkomna skadan. Anspråk på ersättning ska regleras av svarandemedborgarstatens rätt. (Arti- kel 20.1 och 20.3.) 
  
 Ersättning för skada ska också kunna utgå från  
 EU-Lisa 
  om inte  
 EU-Lisa 
  har uppfyllt sina skyldigheter (artikel 20.1). 
  
 En medlemsstat kan bli ersättningsskyldig för sådan skada på  
 Ecris-TCN 
  som orsakats av att medlemsstaten inte uppfyllt sina skyl- digheter enligt förordningen (artikel 20.2). 
  
 Missbruk av uppgifter som har förts in i  
 Ecris-TCN 
  ska bli före- mål för effektiva, proportionella och avskräckande sanktioner eller disciplinära åtgärder, i enlighet med nationell rätt eller unionsrätt (artikel 22). 
  
 92 
  
 SOU 2021:20 
  
 Utbyte av information om brottmålsdomar inom EU 
  
 4.5.9Dataskydd 
  
 Personuppgiftsansvar och ändamål med behandling av personuppgifter 
  
 Varje centralmyndighet är personuppgiftsansvarig vad avser behand- ling av personuppgifter som myndighetens medlemsstat utför enligt förordningen.  
 EU-Lisa 
  är personuppgiftsbiträde vad gäller person- uppgifter som förs in i det centrala systemet av medlemsstaterna. (Artikel 23.) 
  
 Uppgifter som förs in i det centrala systemet ska endast behand- las i syfte att identifiera de medlemsstater som innehar uppgifterna i kriminalregister om tredjelandsmedborgare (artikel 24.1, jfr arti- kel 7.7). Åtkomst till uppgifterna i  
 Ecris-TCN 
  ska uteslutande – och endast i den utsträckning det är nödvändigt – vara förbehållen bemyndigad personal vid centralmyndigheterna och vid bl.a. Euro- pol (artikel 24.2). 
  
 Begäran om justering av uppgifter och rätt till rättsmedel 
  
 En tredjelandsmedborgare som vill ha tillgång till sina personupp- gifter, rättelse, radering eller begränsning av behandlingen av upp- gifterna ska kunna rikta sig till varje medlemsstats centralmyndighet med sin begäran. Denna ska vidarebefordras till den dömande med- lemsstaten i de fall begäran har gjorts hos en annan medlemsstat. (Artikel 25.1 och 25.2.) För eventuell rättelse eller annan justering av uppgifterna samt kommunikation finns bestämmelser i arti- kel  
 25.3–25.5 
  (jfr artikel 9). 
  
 I enlighet med nationell rätt eller unionsrätt ska var och en ha rätt att ge in klagomål eller rätt att anlita ett rättsmedel i den dömande medlemsstat som har vägrat att ge rätt till åtkomst, rättelse eller radering av uppgifter (artikel 27, jfr artikel 25). 
  
 Tillsyn 
  
 Medlemsstaterna ska säkerställa att de nationella tillsynsmyndigheterna kontrollerar staternas behandling av personuppgifter vid införandet av uppgifter i  
 Ecris-TCN 
  och vid användningen av ansiktsbilder (jfr artikel 28.1, jfr artiklarna 5 och 6). 
  
 93 
  
 Utbyte av information om brottmålsdomar inom EU 
  
 SOU 2021:20 
  
 Alla uppgiftsbehandlingar i  
 Ecris-TCN 
  ska registreras i logg (artikel 31). 
  
 4.5.10Slutbestämmelser 
  
 Förordningen trädde i kraft den 11 juni 2019 (jfr artikel 42). Kom- missionen kommer senare att fastställa den dag från och med vilken medlemsstaterna ska börja föra in uppgifter i  
 Ecris-TCN 
  (artikel 35). Medlemsstaterna ska emellertid vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa förordningen så snart som möjligt och därmed säker- ställa att  
 Ecris-TCN 
  fungerar väl (artikel 41.1). Det har angetts att medlemsstaterna bör ha minst 36 månader efter förordningens ikraft- trädande till att vidta åtgärder för att följa förordningen (skäl 40). 
  
 4.6Ändringsdirektivet 
  
 4.6.1Allmänt om direktivet 
  
 Genom inrättandet av det centraliserade systemet  
 Ecris-TCN 
  kom- mer det befintliga Ecris att i betydligt större utsträckning tas i anspråk för utbyte av kriminalregisteruppgifter om tredjelandsmedborgare. För att tillgodose ett ändamålsenligt utbyte av sådana uppgifter har Europaparlamentet och rådet antagit ett direktiv om ändring av ram- beslutet om Harrison (ändringsdirektivet), se bilaga 6 till detta betänk- ande.21 
  
 Ändringsdirektivet innehåller bl.a. bestämmelser om uppgift om medborgarskap i domar och skyldighet att bifoga ansiktsbild vid underrättelse om domar. Dessutom inför direktivet förfaranden för svar på ansökningar som görs via Harrison och säkerställer att kriminal- registerutdrag som begärs av en tredjelandsmedborgare komplet- teras med uppgifter från andra medlemsstater. Det föreskriver också vissa tekniska ändringar. 
  
 Till skillnad från förordningen om  
 Ecris-TCN 
  är direktivet inte direkt tillämpligt, utan ska genomföras i svensk rätt. Medlemsstat- erna ska senast den 28 juni 2022 sätta i kraft de bestämmelser i lagar 
  
 21Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/884 av den 17 april 2019 om ändring av rådets rambeslut 2009/315/RIF vad gäller utbyte av uppgifter om tredjelandsmedborgare och vad gäller det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister (Ecris) samt om ersättande av rådets beslut 2009/316/RIF. 
  
 94 
  
 SOU 2021:20 
  
 Utbyte av information om brottmålsdomar inom EU 
  
 och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet (artikel 3.1). 
  
 Danmark är inte bundet av direktivet (skäl 18). 
  
 4.6.2Närmare om ändringarna i rambeslutet om Harrison 
  
 Bland ändringsdirektivets ändringar i rambeslutet om Harrison kan märkas följande. 
  
 Den dömande medlemsstatens skyldighet enligt artikel 4.1 i ram- beslutet ändras till att den dömande medlemsstaten ska säkerställa att domar som meddelats på dess territorium åtföljs av uppgifter om den dömda personens medborgarskap (ett eller flera), om den dömda personen är medborgare i annan medlemsstat eller en tredjelands- medborgare. I de fall uppgift om medborgarskap saknas för den dömda personen eller om den dömda personen är en statslös person ska detta framgå av kriminalregistret. (Artikel 1.3 i ändringsdirek- tivet.) 
  
 Vad gäller ansökan om uppgift om domar enligt artikel 6 i ram- beslutet görs bl.a. tillägg om vad som ska gälla i de fall en tredjelands- medborgare ansöker om uppgifter om sig själv hos en centralmyn- dighet i en medlemsstat. Ansökan ska besvaras inom 20 dagar. (Artikel 1.4 b och 1.6 i ändringsdirektivet.) 
  
 Vid svar på en ansökan om uppgifter om domar enligt artikel 7 i rambeslutet ska, beträffande uppgifter om en tredjelandsmedbor- gare, den anmodade medlemsstaten överföra uppgifter om fällande domar både i den anmodade medlemsstaten och i tredjeländer. Ram- beslutets villkor för användning av personuppgifter ska även gälla sådana ansökningar. (Artikel 1.5 b och 1.7 i ändringsdirektivet.) 
  
 Redan i dag följer att uppgifter om  
 id-nummer, 
  fingeravtryck eller pseudonym som är tillgängliga för centralmyndigheten i den dömande medlemsstaten ska överföras vid utbyte av information om fällande domar (artikel 11.1 c i rambeslutet). Till dessa uppgifter läggs ansiktsbild (artikel 1.8 a i ändringsdirektivet). 
  
 Bestämmelserna om format och överföringsmetod (artikel 11.3– 
  
 11.7i rambeslutet) får något ändrat innehåll (artikel 1.8 b i ändrings- direktivet). Dessa bestämmelser avser bl.a. standarder för den elek- troniska överföringen av uppgifterna. 
  
 95 
  
 Utbyte av information om brottmålsdomar inom EU 
  
 SOU 2021:20 
  
 Principerna från rådsbeslutet om Harrison förs in i artikel 11 a i ram- beslutet (se även skäl 13). Rådsbeslutet om Harrison ska ersättas med avseende på de medlemsstater som är bundna av direktivet. Detta gäller från och med den 28 juni 2022. (Artikel 1.9, 2 och 4 i ändrings- direktivet.) 
  
 4.7Pågående  
 EU-arbete 
  om interoperabilitet 
  
 Förordningen om  
 Ecris-TCN 
  omfattas av ett pågående arbete inom EU för att mer effektivt kunna utnyttja informationen i vissa EU- gemensamma informationssystem. I detta syfte har de s.k. inter- operabilitetsförordningarna antagits, (EU) 2019/817 och (EU) 2019/818.22 
  
 Den senare förordningen, (EU) 2019/818, bilaga 4 till detta be- tänkande, inrättar en ram för interoperabilitet mellan  
 EU-infor- 
  mationssystem på området för polissamarbete, straffrättsligt sam- arbete, asyl och migration. Som tidigare angetts har den också medfört vissa ändringar i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  (se avsnitt 4.5.1). Numera finns således ett tillägg i syftesbestämmelsen i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  (artikel 1 c). Av tillägget framgår att förordningen om  
 Ecris-TCN 
  fastställer de villkor enligt vilka  
 Ecris-TCN 
  bidrar till att underlätta och bistå korrekt identifiering av personer som är registrerade i  
 Ecris-TCN 
  på de villkor och med avseende på arti- kel 20 i förordningen (EU) 2019/818. Detta sker genom att lagra identitetsuppgifter, resehandlingsuppgifter samt biometriska uppgifter i CIR, dvs. i den gemensamma databas för identitetsuppgifter som inrättas genom förordningarna (EU) 2019/817 och (EU) 2019/818. 
  
 Användningen av  
 Ecris-TCN 
  begränsas genom hänvisningen till artikel 20 i förordningen (EU) 2019/818. Artikeln rör åtkomst till den gemensamma databasen för identitetsuppgifter endast i identi- fieringssyfte. Hänvisningen till artikel 20 innebär sammanfattnings- vis att information från  
 Ecris-TCN 
  kommer att ingå i de uppgifter 
  
 22Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/817 av den 20 maj 2019 om inrät- tande av en ram för interoperabilitet mellan  
 EU-informationssystem 
  på området gränser och viseringar, och om ändring av Europaparlamentets och rådets förordningar (EG) nr 767/2008, (EU) 2016/399, (EU) 2017/2226, (EU) 2018/1240, (EU) 2018/1726 och (EU) 2018/1861 samt rådets beslut 2004/512/EG och 2008/633/RIF respektive Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/818 av den 20 maj 2019 om inrättande av en ram för interoperabilitet mellan  
 EU-informationssystem 
  på området polissamarbete och straffrättsligt samarbete, asyl och migration och om ändring av förordningarna (EU) 2018/1726, (EU) 2018/1862 och (EU) 2019/816. 
  
 96 
  
 SOU 2021:20 
  
 Utbyte av information om brottmålsdomar inom EU 
  
 som blir föremål för sökningar i CIR då en medlemsstats polis- myndighet inte kan identifiera en person. Om polismyndigheten har bemyndigande genom nationella lagstiftningsåtgärder får myndig- heten alltså endast i syfte att identifiera en person söka i CIR med den personens biometriska uppgifter som tagits direkt under en iden- titetskontroll, förutsatt att förfarandet har inletts i den berörda per- sonens närvaro. I andra hand får alfanumeriska uppgifter användas för sökningen (artikel 20.3 andra stycket). I händelse av naturkata- strof, olycka eller terrordåd ger artikel 20.4 polismyndigheterna en möjlighet att söka i CIR i syfte att identifiera okända personer som inte kan identifiera sig eller oidentifierade mänskliga kvarlevor. 
  
 Genom interoperabilitetsförordningarna kommer uppgifter från  
 Ecris-TCN 
  även indirekt att kunna användas för spårning av mul- tipla identiteter (artikel 27 i förordningarna), vilket alltså innebär att falska identiteter kan upptäckas. Denna funktion har betydelse ur en rättssäkerhets- och kvalitetsaspekt på så vis att falska eller dubbla identiteter kan upptäckas redan när de läggs in. 
  
 97 
  
 5En ny lag som kompletterar förordningen om  
 Ecris-TCN 
  
 5.1Inledning 
  
 Förordningen om  
 Ecris-TCN 
  är direkt tillämplig i medlemsstaterna. Kommittédirektiven framhåller att förordningen ändå kan kräva kompletteringar i svensk rätt. Det kan även behövas en nationell reglering som underlättar användningen av systemet, även om den inte skulle vara direkt nödvändig för att uppfylla förordningens krav. Förordningen innehåller också bestämmelser som möjliggör för de enskilda medlemsstaterna att själva avgöra en del frågor. Kommitté- direktiven anger därför att utredaren ska analysera i vilken utsträck- ning förordningen om  
 Ecris-TCN 
  medför behov av ändringar eller kompletteringar i nationell rätt samt lämna nödvändiga författnings- förslag. Vid analysen ska utredaren särskilt beakta behovet av att upp- rätthålla ett gott skydd för den enskildes integritet samtidigt som en ändamålsenlig och effektiv användning av det nya systemet möjliggörs. 
  
 I detta kapitel analyserar vi om de ändringar som förordningen om  
 Ecris-TCN 
  kräver motiverar en ny lag eller om ändringar kan göras i befintlig lagstiftning. Vidare går vi igenom hur termer och uttryck i förordningen, liksom hänvisningar till denna, bör hanteras. 
  
 5.2Behovet av en ny lag 
  
 Förslag: En ny lag ska införas som kompletterar förordningen om  
 Ecris-TCN 
  (kompletteringslagen). 
  
 Termer och uttryck som används i kompletteringslagen ska ha samma betydelse som i förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  Vid tillämp- ningen av bestämmelserna ska med tredjelandsmedborgare även 
  
 99 
  
 En ny lag som kompletterar förordningen om  
 Ecris-TCN 
  
 SOU 2021:20 
  
 avses en unionsmedborgare som också är medborgare i ett tredje- land. 
  
 Skälen för vårt förslag 
  
 Det behövs en kompletteringslag 
  
 Rambeslutet om Ecris genomfördes i svensk rätt främst genom tillägg till lagen (1998:620) om belastningsregister och till dåvarande polisdatalag (2010:361). Dessutom genomfördes rambeslutet på för- ordningsnivå. Rambeslutet syftade till att underlätta informations- utbytet mellan medlemsstaterna när det gäller uppgifter ur kriminal- registret. Detta skedde genom inrättandet av ett decentraliserat system där brottshistoriken för  
 EU-medborgarna 
  lagras i medborgarstaterna. 
  
 Även förordningen om  
 Ecris-TCN 
  kan sägas ha som övergri- pande mål att underlätta informationsutbytet mellan medlems- staterna såvitt avser kriminalregisteruppgifter. Det system som för- ordningen inrättar är emellertid av ett annat slag än Harrison. Genom förordningen skapas ett centraliserat system som inte i sig innehåller kriminalregisteruppgifter, utan som endast identifierar de medlems- stater vars kriminalregister innehåller uppgifter om fällande domar mot tredjelandsmedborgare. Det centrala systemet bygger på upp- giftsposter med information om den dömde tredjelandsmedborga- rens identitet. Sedan en sökning i  
 Ecris-TCN 
  har gett träff på en persons identitet får själva brottshistoriken nås via det befintliga  
 Ecris-systemet. 
  
 Dessa skillnader mellan systemen innebär att  
 Ecris-TCN 
  inte har samma direkta koppling till belastningsregistret som Harrison har. Där- med relaterar  
 Ecris-TCN 
  inte heller på samma sätt till lagen om belastningsregister som Harrison. Det kommer i och för sig att vara just uppgifter i belastningsregistret som ger en signal till  
 Ecris-TCN 
  om att det finns information i Sverige avseende den tredjelandsmed- borgare som sökningen har avsett. Detta förändrar dock inte det grundläggande förhållandet att  
 Ecris-TCN 
  inte innehåller kriminal- registeruppgifter, utan snarare utgörs av en samling identitetsupp- gifter vilka pekar ut en eller flera medlemsstater som bärare av ytter- lige information. 
  
 100 
  
 SOU 2021:20 
  
 En ny lag som kompletterar förordningen om  
 Ecris-TCN 
  
 Mot denna bakgrund är det mindre lämpligt att komplettera för- ordningen om  
 Ecris-TCN 
  endast genom tillägg till och ändringar i befintliga författningar. I stället bör kompletteringar ske främst genom en ny lag med kompletterande bestämmelser till förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  Med en sådan kompletteringslag finns bättre förutsätt- ningar för en tydlig reglering när det gäller t.ex. ändamål och villkor för användningen av  
 Ecris-TCN. 
  
 Termer och uttryck 
  
 För en enhetlig tillämpning av förordningen om  
 Ecris-TCN 
  och kompletteringslagen bör termer och uttryck som används i komplet- teringslagen ha samma betydelse som i förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  
 Som vi tidigare har konstaterat är begreppet tredjelandsmed- borgare i artikel 3.7 definierat som en person som inte är unions- medborgare i den mening som avses i artikel 20.1 i EUF- fördraget eller som är en statslös person eller en person vars medborgarskap är okänt (avsnitt 4.5.2). Med undantag av artikel 5.1 b (ii) om finger- avtryck är emellertid förordningen också tillämplig på unionsmed- borgare som även är medborgare i ett tredjeland och som har varit föremål för fällande domar i medlemsstaterna (se artikel 2 och av- snitt 4.5.3). Med hänvisning till det nu anförda krävs det en motsva- rande reglering i kompletteringslagen, dvs. en bestämmelse som anger att lagens bestämmelser även ska tillämpas på en unionsmedborgare som också är medborgare i ett tredjeland. Regleringen ska ta sikte på samtliga bestämmelser i kompletteringslagen. Den begränsning som finns i artikel 5.1 b (ii) i förordningen saknar betydelse i detta sam- manhang, eftersom kompletteringslagen inte innehåller någon hän- visning till den artikeln. 
  
 Hänvisningstekniken är dynamisk 
  
 I den utsträckning som vi i författningsförslagen gör hänvisningar till förordningen om  
 Ecris-TCN 
  är hänvisningarna avsedda att vara dynamiska, dvs. de ska omfatta senare ändringar som görs i förord- ningen. Det innebär att bestämmelserna inte behöver justeras när förordningen om  
 Ecris-TCN 
  ändras (jfr avsnitt 12.4). Detta ute- sluter givetvis inte att ändringar av förordningen kan kräva materiella 
  
 101 
  
 En ny lag som kompletterar förordningen om  
 Ecris-TCN 
  
 SOU 2021:20 
  
 justeringar i de nationella bestämmelser som kompletterar förord- ningen. 
  
 Eftersom våra hänvisningar till förordningen om  
 Ecris-TCN 
  är avsedda att vara dynamiska, omfattar hänvisningarna de ändringar i förordningen som redan har föranletts av artikel 61 i förordning (EU) 2019/8181 (se avsnitt 4.5.1). 
  
 1Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/818 av den 20 maj 2019 om inrättande av en ram för interoperabilitet mellan  
 EU-informationssystem 
  på området polissamarbete och straffrättsligt samarbete, asyl och migration och om ändring av förordningarna (EU) 2018/1726, (EU) 2018/1862 och (EU) 2019/816. 
  
 102 
  
 6 
 Ecris-TCN 
  – ändamål och användning 
  
 6.1Inledning 
  
 Utgångspunkten för  
 Ecris-TCN 
  är att systemet ska användas för vissa, särskilt utpekade ändamål i samband med att en sökning sker i kriminalregister beträffande en viss tredjelandsmedborgare (med eller utan unionsmedborgarskap). Om personen förekommer i en uppgiftpost i  
 Ecris-TCN 
  tillhandahåller systemet inte direkt infor- mation om tredjelandsmedborgarens kriminalhistorik i andra med- lemsländer, men pekar ut det land där sådan information finns att hämta genom Harrison. 
  
 Grunden för användningen av  
 Ecris-TCN 
  är alltså att förfarandet inleds med en sökning i ett nationellt kriminalregister och att sök- ningen vidgas genom  
 Ecris-TCN 
  för att få information om i vilka andra medlemsländer som det finns registrerad kriminalhistorik om den person som sökningen avser. 
  
 Det är endast de behöriga myndigheterna som har åtkomst till  
 Ecris-TCN, 
  dvs. centralmyndigheterna, Eurojust, Europol och Euro- peiska åklagarmyndigheten. Det följer direkt av förordningen om  
 Ecris-TCN 
  (artikel 3.6 och 7). I Sverige blir Polismyndigheten cen- tralmyndighet (se avsnitt 7.2). 
  
 Förordningen om  
 Ecris-TCN 
  förutsätter att en träff i  
 Ecris-TCN 
  inte i sig uppfattas som att den berörda tredjelandsmedborgaren har dömts i en medlemsstat. Förekomsten av tidigare fällande domar bör endast bekräftas genom uppgifter från kriminalregistren i de berörda medlemsstaterna (skäl 31). I enlighet härmed anges att en sökning i  
 Ecris-TCN, 
  såvitt här är av intresse, endast får användas för att cen- tralmyndigheten ska kunna göra en ansökan enligt Harrison (artikel 7.7 sista meningen och skäl 23). Någon skyldighet att göra en ansökan i Harrison följer dock inte av regleringen på  
 EU-nivå, 
  vare sig av förord- 
  
 103 
  
 Petersen 
  – ändamål och användning 
  
 SOU 2021:20 
  
 ningen om  
 Ecris-TCN 
  eller direktivet om ändring av rambeslutet om Harrison (se avsnitt 11.2.1). 
  
 När det gäller ändamålen med  
 Ecris-TCN 
  och de närmare förut- sättningarna för att söka i registret regleras dessa i artikel 7 i förord- ningen om  
 Ecris-TCN. 
  Bestämmelserna i artikeln är enligt vår mening centrala för förståelsen av  
 Ecris-TCN. 
  Utifrån regleringen behöver det dock analyseras om det finns behov av kompletterande nationella bestämmelser. I detta kapitel kommer vi att därför att behandla frågan om tillåtna användare av  
 Ecris-TCN 
  (avsnitt 6.2.1) och om  
 Ecris-TCN 
  för Sveriges del bör kunna användas utanför det obliga- toriska tillämpningsområdet (avsnitt 6.2.2). Vidare tar vi upp i vilka fall  
 Ecris-TCN 
  inte ska användas (avsnitt 6.2.3) och förutsättningarna för sökning i  
 Ecris-TCN 
  på unionsmedborgare (avsnitt 6.2.4). Kapitlet avslutas med en bedömning av hur våra överväganden och förslag förhåller sig till grundläggande rättigheter (avsnitt 6.2.5). 
  
 6.2Användningen av  
 Ecris-TCN 
  
 6.2.1Tillåtna användare 
  
 Förslag:  
 Ecris-TCN 
  ska endast användas om begäran om upp- gifter ur belastningsregistret görs av en myndighet eller en en- skild som begär uppgifter om sig själv. 
  
 En bestämmelse om denna begränsning av användningen av  
 Ecris-TCN 
  ska tas in i lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om  
 Ecris-TCN. 
  
 Skälen för vårt förslag 
  
 Vi kommer i nästa avsnitt att närmare behandla tillåtna ändamål för belastningsregistret och  
 Ecris-TCN. 
  Innan vi går in på den frågan finns det dock skäl att överväga om  
 Ecris-TCN 
  bör få användas när det är en enskild som begär ut uppgifter ut belastningsregistret om en annan enskild. Frågan aktualiseras eftersom det av 2 § andra stycket lagen (1998:620) om belastningsregister framgår att belast- ningsregistret får användas för att till en enskild lämna uppgifter som är av särskild betydelse i hans eller hennes verksamhet. I övrigt är det bara vissa myndigheter som har rätt att få ut uppgifter ur registret, 
  
 104 
  
 SOU 2021:20 
  
 Petersen 
  – ändamål och användning 
  
 om vi här bortser från den rätt som enskilda har att få ut uppgifter om sig själva. 
  
 Enligt 10 § första stycket lagen om belastningsregister får reger- ingen föreskriva i vilken utsträckning en enskild har rätt att få ut uppgifter ur registret om en annan enskild, om det behövs för att pröva en fråga om anställning eller uppdrag i en verksamhet som avser vård eller som är av betydelse för förebyggande eller beivrande av brott. Möjligheten att ge enskilda rätt att få ut uppgifter ur belastningsregistret om andra enskilda direkt från Polismyndigheten har använts sparsamt. Till dem som har getts en sådan rätt hör larm- installationsföretag och vissa enskilda arbetsgivare inom vårdsektorn samt Sveriges advokatsamfund vid lämplighetsprövningar enligt lagen (2017:630) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism, se 21 och 21 a §§ förordningen (1999:1134) om belastnings- register. 
  
 När det gäller frågan om enskilda i dessa fall även bör få använda sig av  
 Ecris-TCN 
  för att på så sätt få ut uppgifter om domar mot den som är tredjelandsmedborgare, kan det konstateras att enligt förord- ningen om  
 Ecris-TCN 
  får en centralmyndighet inte överföra eller göra tillgänglig uppgift från  
 Ecris-TCN 
  till en privat part (arti- kel 18). Som framgår av 41 § förordningen om belastningsregister har inte heller enskilda getts rätt att få uppgifter om belastningar som finns om annan enskild i någon annan medlemsstat via Ecris (jfr prop. 2011/12:163 s. 45 f.). Användningen av  
 Ecris-TCN 
  bör anpassas till denna ordning på så vis att  
 Ecris-TCN 
  endast ska användas om begäran om uppgifter ur belastningsregistret görs av en myndighet eller en enskild som begär uppgifter om sig själv. 
  
 Med hänvisning till det nu anförda föreslår vi att det i komplet- teringslagen anges att  
 Ecris-TCN 
  endast ska användas om begäran om uppgifter ur belastningsregistret görs av en myndighet eller en enskild som begär uppgifter om sig själv. 
  
 6.2.2Tillåtna ändamål 
  
 Förslag: Vid en begäran om uppgifter ur belastningsregistret får  
 Ecris-TCN 
  användas för att kontrollera om den tredjelands- medborgare som sökningen avser förekommer där, även om ända- målet för sökningen inte är ett sådant ändamål som anges i arti- 
  
 105 
  
 Petersen 
  – ändamål och användning 
  
 SOU 2021:20 
  
 kel 7.1 i förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  I dessa fall ska  
 Ecris-TCN 
  endast användas om den som begär ut uppgifter ur belastnings- registret särskilt har angett det. 
  
 En bestämmelse som gör det möjligt att använda  
 Ecris-TCN 
  utanför förordningens obligatoriska tillämpningsområde ska tas in i lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om  
 Ecris-TCN. 
  
 Vårt uppdrag 
  
 Genom  
 Ecris-TCN 
  kommer de medlemsstater som har uppgifter i kriminalregister om tredjelandsmedborgare att kunna identifieras. Systemet kommer främst att användas inom brottmålsförfaranden när det har gjorts en begäran om uppgifter ur det nationella kriminal- registret. När en sådan begäran görs för andra, särskilt utpekade ända- mål, följer det av förordningen om  
 Ecris-TCN 
  att  
 Ecris-TCN 
  ska an- vändas i dessa fall, om ändamålen föreskrivs i och är i enlighet med nationell rätt. Dessa särskilt utpekade ändamål, inklusive brottmåls- förfarande, kallar vi här  
 Hunt 
  obligatoriska tillämpnings- område. 
  
 Medlemsstaterna får besluta att systemet även ska användas för andra ändamål än de som pekas ut i förordningen, dvs. utanför det obligatoriska området. Sådan användning ska i så fall föreskrivas i nationell rätt och medlemsstaten ska underrätta kommissionen om ändamålen. 
  
 Enligt våra kommittédirektiv ska vi överväga om det är lämpligt att utnyttja dessa möjligheter till användning av  
 Ecris-TCN 
  utanför det obligatoriska området, och i så fall i vilken utsträckning. Den nytta som en sådan användning kan förväntas medföra ska vägas mot den ökade administration och de ökade kostnader som den samtidigt riskerar att innebära, framför allt för Polismyndigheten. Vi ska även överväga om det finns skäl att bemyndiga regeringen att meddela föreskrifter om användning av  
 Ecris-TCN 
  utanför det obligatoriska området. 
  
 I uppdraget ingår inte att föreslå bestämmelser som ger Polis- myndigheten tillgång till personuppgifter i större utsträckning än i dag av det skälet att det skulle möjliggöra en utökad användning av  
 Ecris-TCN. 
  
 106 
  
 SOU 2021:20 
  
 Petersen 
  – ändamål och användning 
  
 Ändamålen för belastningsregistret och  
 Ecris-TCN 
  
 En jämförelse bör göras av ändamålen 
  
 Uppgifter om den som har dömts eller på annat sätt lagförts för brott finns i det belastningsregister som förs av Polismyndigheten (se avsnitt 3.4). Belastningsregistret förs för att ge information om sådana belastningsuppgifter som behövs i vissa verksamheter. Det system som byggs upp av Harrison och  
 Ecris-TCN 
  syftar också till att ge information om belastningsuppgifter, vilka härrör från en annan medlemsstat. 
  
 När riksdag eller regering har bedömt att det är av vikt att hämta in uppgifter ur belastningsregistret från Polismyndigheten talar det för att  
 Ecris-TCN 
  bör användas. Vid en sökning på belastnings- uppgifter rörande en viss tredjelandsmedborgare måste det i regel vara lika viktigt att få information om fällande domar i en annan medlems- stat som det är att få del av uppgifter ur det svenska belastnings- registret. 
  
 Detta svarar också väl mot den ordning som gäller för uppgifter som kan hämtas in från andra länders kriminalregister med stöd av artikel 6 i rambeslutet om Harrison. En svensk myndighet som har rätt att få uppgifter ur belastningsregistret får således begära uppgifter ur en annan medlemsstats kriminalregister med stöd av rambeslutet, se 41 § förordningen om belastningsregister. Om det är en enskild som är medborgare i en annan medlemsstat som begär ut uppgifter om sig själv ur belastningsregistret ska uppgifter även hämtas in från kriminalregistret i den staten, se 22 c §. 
  
 Mot denna bakgrund är det alltså vår utgångspunkt att ändamålen med belastningsregistret och  
 Ecris-TCN 
  bör svara mot varandra, om det inte finns starka skäl däremot. Det innebär att vår analys i denna del behöver utgå från en jämförelse mellan ändamålen för belast- ningsregistret enligt 2 § lagen om belastningsregister och de obliga- toriska ändamålen för  
 Ecris-TCN 
  enligt artikel 7.1 i förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  
 107 
  
 Petersen 
  – ändamål och användning 
  
 SOU 2021:20 
  
 Ändamålen för belastningsregistret 
  
 Som framgår av avsnitt 3.4.3 får belastningsregistret föras endast för vissa specifika ändamål, vilka anges i 2 § lagen om belastnings- register.1 Enligt denna bestämmelse ska belastningsregistret ge information som behövs i verksamhet hos Polismyndigheten, Säker- hetspolisen, Skatteverket, Tullverket och Kustbevakningen för att före- bygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet och utreda brott (första stycket 1). Registret ska också ge information åt åklagarmyn- digheter för beslut om förundersökning och åtal samt för utfärdande av strafföreläggande (första stycket 2), liksom åt allmänna domstolar för straffmätning och val av påföljd (första stycket 3). 
  
 Belastningsregistret ska vidare ge information om belastnings- uppgifter som behövs i verksamhet hos Polismyndigheten och andra myndigheter vid sådan lämplighetsprövning, tillståndsprövning eller annan prövning som anges i författning (första stycket 4). Exempel på sådana lämplighetsprövningar är Kriminalvårdens prövning av be- sökare till den som är intagen och Transportstyrelsens prövning vid ansökan om körkortstillstånd. Ett exempel på tillståndsprövning är Polismyndighetens prövning av en ansökan om att driva handel med skjutvapen. 
  
 Registret får, som framgått, också användas för att till en enskild lämna uppgifter som är av särskild betydelse i hans eller hennes verk- samhet (2 § andra stycket). 
  
 Vidare får uppgifter i registret användas för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål, även om det inte framgår av ändamåls- bestämmelsen (se avsnitt 3.4.3). Användningen för historiska, stati- stiska eller vetenskapliga ändamål saknar dock relevans för jämfö- relsen med ändamålen för  
 Ecris-TCN 
  enligt artikel 7.1. Detta beror på att sökningar i  
 Ecris-TCN 
  utifrån artikel 7.1 endast får gälla en viss person.2 Användningen av registret för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål berörs därför inte ytterligare i detta avsnitt. 
  
 1Ett förslag till ändrad lydelse finns i SOU 2019:19. 
  
 2I artikel 32 i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  finns särskilda bestämmelser om användningen av uppgifter ur  
 Ecris-TCN 
  för rapportering och statistik. 
  
 108 
  
 SOU 2021:20 
  
 Petersen 
  – ändamål och användning 
  
 Ändamålen för  
 Ecris-TCN 
  
 Som framgår av avsnitt 4.5.5. ska centralmyndigheterna enligt arti- kel 7.1 i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  använda  
 Ecris-TCN 
  för att identifiera de medlemsstater som innehar uppgifter i kriminalregister om tredjelandsmedborgare när en begäran om uppgifter ur kriminal- register om den personen görs i den berörda medlemsstaten inom ramen för ett brottmålsförfarande mot denna person. Brottmåls- förfarande omfattar i förordningens mening förundersökningsskedet, själva rättegången och verkställigheten av domen (artikel 3.2). 
  
 Vidare framgår av artikel 7.1 att centralmyndigheterna också ska använda  
 Ecris-TCN 
  när en begäran om uppgifter ur kriminalregister görs för något annat ändamål än brottmålsförfaranden, om det före- skrivs i och är i enlighet med nationell rätt. Sådana andra ändamål är enligt artikeln 
  
 –kontroll av en persons egna uppgifter i kriminalregister på be- gäran av honom eller henne, 
  
 –säkerhetsgodkännanden, 
  
 –erhållande av licens eller tillstånd, 
  
 –prövning inför anställning, 
  
 –prövning för frivilligverksamhet som innefattar direkta och regel- bundna kontakter med barn eller utsatta personer, 
  
 –visering, förvärv av medborgarskap och migrationsförfaranden, inbegripet asylförfaranden, och 
  
 –kontroller i samband med offentliga kontrakt och offentliga prov. 
  
 Som vi tidigare angett kallar vi dessa angivna ändamål, inklusive brottmålsförfarandet, för det obligatoriska tillämpningsområdet för  
 Ecris-TCN. 
  
 109 
  
 Petersen 
  – ändamål och användning 
  
 SOU 2021:20 
  
 Jämförelse 
  
 Ändamål relaterade till brottmålsförfarande 
  
 Belastningsregistrets ändamål att utreda brott (2 § första stycket 1 lagen om belastningsregister) motsvaras av ändamålet för  
 Ecris-TCN 
  som innefattar brottmålsförfarande. Eftersom ett brottmålsför- farande i förordningens mening är begränsat till förundersöknings- skedet, själva rättegången och verkställigheten av domen omfattas dock inte belastningsregistrets ändamål att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslighet av förordningens definition. Dessa ändamål faller inte heller in under någon annan kategori bland de obliga- toriska ändamålen för  
 Ecris-TCN. 
  Detta kan inte uppfattas på annat sätt än att ändamålen för belastningsregistret när det gäller att före- bygga, förhindra eller upptäcka brottslighet går utöver vad som omfattas av de obligatoriska ändamålen för  
 Ecris-TCN. 
  
 Det som anges om belastningsregistrets ändamål att ge infor- mation åt åklagarmyndigheter för beslut om förundersökning och åtal samt för utfärdande av strafföreläggande (2 § första stycket 2 lagen om belastningsregister) ligger däremot inom förordningens definition av brottmålsförfarande. Detsamma gäller belastningsregi- strets ändamål att ge information åt allmänna domstolar för straff- mätning och val av påföljd (2 § första stycket 3). I dessa delar går alltså inte ändamålen för belastningsregistret utöver ändamålen för  
 Ecris-TCN. 
  
 Lämplighetsprövningar m.m. 
  
 Belastningsregistrets ändamål att ge information i verksamhet hos Polismyndigheten och andra myndigheter vid sådan lämplighets- prövning, tillståndsprövning eller annan prövning som anges i för- fattning (2 § första stycket 4 lagen om belastningsregister) omfattas av ändamålen för  
 Ecris-TCN, 
  t.ex. vad som där sägs om lämplighets- prövning inför anställning, säkerhetsgodkännanden och erhållande av licens eller tillstånd. Det innebär att t.ex. säkerhetsprövningar enligt säkerhetsskyddslagen (2018:585) eller prövningar för server- ingstillstånd enligt alkohollagen (2010:1622) omfattas. Helt överlap- par dock inte dessa ändamål varandra. Regleringen i lagen om belast- ningsregister är enligt vår uppfattning vidare till sitt innehåll och 
  
 110 
  
 SOU 2021:20 
  
 Petersen 
  – ändamål och användning 
  
 möjliggör andra ändamål än de obligatoriska ändamålen enligt för- ordningen om  
 Ecris-TCN. 
  Exempel på detta är att belastningsregi- stret får användas för att Justitiekanslern ska kunna pröva frågor om ersättning enligt lagen (1998:714) om ersättning vid frihetsberö- vanden och andra tvångsåtgärder eller i Kronofogdemyndighetens ärenden enligt skuldsaneringslagen (2016:675), se 11 § första stycket 1 respektive 12 förordningen om belastningsregister. 
  
 Särskilt om anställning och uppdrag 
  
 En särskild fråga gäller hur ändamålen för belastningsregistret för- håller sig till förordningens obligatoriska tillämpningsområde när det gäller anställning och anlitande av uppdragstagare. 
  
 Ett utdrag ur belastningsregistret får i vissa fall inhämtas vid anlitande av uppdragstagare, dvs. inte enbart inför en prövning inför anställning. I förordningen om belastningsregister finns sådana be- stämmelser vad gäller t.ex. Kriminalvårdens anlitande av övervakare (10 § första stycket 9 a) och myndighets eller enskilds anlitande av uppdragstagare för viss vård (11 § första stycket 5 och 21 § första stycket 2). 
  
 Ett av de ändamål som ligger inom de obligatoriska ändamålen för  
 Ecris-TCN 
  är enligt artikel 7.1 första stycket prövning inför an- ställning. Den engelska språkversionen av förordningen anger här ”employment vetting” och den franska ”enquêtes menées dans le cadre d'un recrutement professionnel”. För tolkningen av förord- ningens tillämpningsområde i denna del kan även hänvisningen i arti- kel 7.1 andra stycket till direktiv 2011/93/EU3, artikel 10.2, noteras (se vidare avsnitt 6.2.3). Direktivets artikel 10.2 rör rekrytering till yrkesverksamhet eller organiserad frivilligverksamhet som innefattar direkta och regelbundna kontakter med barn. Det är alltså inte en- bart fråga om anställning i strikt mening. 
  
 Med beaktande av den franska språkversionen och artikelns hän- visning till artikel 10.2 i direktivet bedömer vi att förordningens ändamål vad gäller prövning inför anställning inte bör ges en alltför snäv tolkning. Begreppet anställning måste rimligen anses omfatta även anlitande av uppdragstagare som är att jämställa med en arbets- 
  
 3Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/93/EU av den 13 december 2011 om bekäm- pande av sexuella övergrepp mot barn, sexuell exploatering av barn och barnpornografi samt om ersättande av rådets rambeslut 2004/68/RIF. 
  
 111 
  
 Petersen 
  – ändamål och användning 
  
 SOU 2021:20 
  
 tagare, s.k. osjälvständiga uppdragstagare, jfr 2 kap. 1 § andra stycket 1 offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) och SOU 2019:19 s. 147. Inhämtande av belastningsuppgifter i en sådan situation faller därför enligt vår bedömning inom det obligatoriska tillämpningsområdet för  
 Ecris-TCN. 
  
 Uppgifter till enskilda 
  
 Att belastningsregistret får användas för att till en enskild lämna uppgifter som är av särskild betydelse i hans eller hennes verksamhet (2 § andra stycket lagen om belastningsregister) saknar betydelse i detta sammanhang, eftersom vi föreslår att användningen av Ecris- TCN ska begränsas till begäran av myndighet när det inte är den enskilde som begär ut uppgifter ur belastningsregistret om sig själv (se avsnitt 6.2.1). 
  
 Vad som i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  sägs om att  
 Ecris-TCN 
  ska användas för att kontrollera uppgifterna i belastningsregistret efter egen begäran motsvaras helt av 9 § lagen om belastningsregister. 
  
 Slutsats 
  
 Ändamålen för användningen av uppgifter ur belastningsregistret ligger i allt väsentligt inom ramen för de ändamål som utgör Ecris- TCN:s obligatoriska tillämpningsområde. Detta gäller dock inte be- lastningsregistrets ändamål i fråga om Polismyndighetens, Säkerhets- polisens, Skatteverkets, Tullverkets och Kustbevakningens verksam- heter för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet. Likaså är tillämpningsområdet för belastningsregistret, såvitt här är av intresse, vidare än det obligatoriska tillämpningsområdet för Ecris- TCN i vissa delar som rör lämplighetsprövningar och andra pröv- ningar enligt 2 § första stycket 4 lagen om belastningsregister. 
  
 112 
  
 SOU 2021:20 
  
 Petersen 
  – ändamål och användning 
  
 Petersen 
  bör kunna användas för samma ändamål som belastningsregistret 
  
 Som vi har angett är vår utgångspunkt att sådana ändamål som det svenska belastningsregistret kan användas för bör vara tillåtna an- vändningsområden för  
 Ecris-TCN. 
  Vi utgår från att det i grunden har samma värde att få information om fällande domar i en annan medlemsstat som det är att få uppgifter ur det svenska belastnings- registret. Även ur ett praktiskt perspektiv är det att föredra att ändamålen, så långt det är möjligt, är desamma för belastningsregi- stret och  
 Ecris-TCN. 
  
 I synnerhet när det gäller Polismyndighetens, Säkerhetspolisens, Skatteverkets, Tullverkets och Kustbevakningens verksamheter för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, vilka alltså ligger utanför det obligatoriska tillämpningsområdet för Ecris- TCN, bedömer vi att det är av stor vikt att  
 Ecris-TCN 
  ska kunna användas när uppgifter begärs ur belastningsregistret. Information om att en tredjelandsmedborgare är dömd i en annan medlemsstat måste rimligen vara av central betydelse vid sådant arbete, t.ex. när polisen i brottsförebyggande syfte kartlägger konstellationer och grup- peringar som antas ägna sig åt brottslig verksamhet av allvarligt slag. 
  
 På motsvarande sätt kan det vara av betydelse att använda Ecris- TCN vid lämplighetsprövningar och andra prövningar inom ramen för 2 § första stycket 4 lagen om belastningsregister, även i de fall de ligger utanför det obligatoriska tillämpningsområdet för  
 Ecris-TCN. 
  Det kan t.ex. avse vissa prövningar av Högskolans avskiljandenämnd, i fråga om den som nämnden vid prövning enligt högskolelagen (1992:1434) överväger att avskilja från utbildningen. Ett annat exem- pel är adoption enligt 6 kap.  
 12–16 
  §§ socialtjänstlagen (2001:453). (Se 11 § första stycket 2 respektive 8 c förordningen om belastnings- register.) 
  
 Det är alltså vår bedömning att ändamålen för belastningsregi- stret och ändamålen för  
 Ecris-TCN 
  bör svara mot varandra när upp- gifterna ur belastningsregistret begärs av en myndighet eller av en enskild som begär ut uppgifter om sig själv. Ett sådant synsätt moti- veras, som framgått, främst av att belastningsregistret och använd- ningen av  
 Ecris-TCN 
  syftar till att ge information av samma slag och värde. 
  
 113 
  
 Petersen 
  – ändamål och användning 
  
 SOU 2021:20 
  
 En sökning i belastningsregistret bör vara en förutsättning för användning av  
 Ecris-TCN 
  
 Förordningen om  
 Ecris-TCN 
  (artikel 7.2) medger att  
 Ecris-TCN 
  kan användas för andra ändamål än de som anges i artikel 7.1, dvs. utanför det obligatoriska tillämpningsområdet, i syfte att få upp- gifter om fällande domar via Harrison, om det föreskrivs i och är i enlig- het med nationell rätt. Detta får uppfattas som att  
 Ecris-TCN 
  kan användas för andra ändamål än de som anges i artikel 7.1 i situationer där sökning sker i kriminalregister, men också i situationer där någon sökning inte sker i kriminalregister, så länge det föreskrivs i och är i enlighet med nationell rätt. 
  
 Det har i utredningen inte framkommit några skäl att använda  
 Ecris-TCN 
  i situationer där någon sökning i belastningsregistret inte sker. Vi föreslår därför inget sådant användningsområde för  
 Ecris-TCN. 
  
 Vad gäller situationen att sökning sker i kriminalregister har vi konstaterat att ändamålen för det svenska belastningsregistret ligger inom ramen för de obligatoriska ändamålen för  
 Ecris-TCN, 
  dock med undantag för vad som gäller att förebygga, förhindra eller upp- täcka brottslighet och vissa lämplighetsprövningar och andra pröv- ningar (se ovan). Det har inte framkommit någon anledning att före- slå en utvidgning av ändamålen och tillämpningsområdet för det svenska belastningsregistret. Därmed aktualiseras inte heller frågan om  
 Ecris-TCN, 
  vid sökning i belastningsregistret, bör användas för andra ändamål än de som anges i artikel 7.1, utöver vad vi redan har angett. 
  
 En bestämmelse i kompletteringslagen 
  
 Vid de sökningar i nationella kriminalregister som omfattas av ända- målen i artikel 7.1 i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  följer det direkt av förordningen att  
 Ecris-TCN 
  ska användas. Detta innebär att om en viss sökning i ett nationellt kriminalregister är tillåten enligt natio- nell rätt ska  
 Ecris-TCN 
  användas, förutsatt att ändamålet för sök- ningen faller in under något av ändamålen som anges i artikeln. Medlemsstaterna kan alltså inte generellt sett föreskriva att Ecris- TCN inte ska användas vid sådana sökningar i kriminalregistret. (Om beslut att  
 Ecris-TCN 
  inte ska användas, se vidare avsnitt 6.2.3.) 
  
 114 
  
 SOU 2021:20 
  
 Petersen 
  – ändamål och användning 
  
 Som vi har konstaterat går emellertid ändamålen för det svenska belastningsregistret i någon mån utöver det obligatoriska tillämp- ningsområdet för  
 Ecris-TCN. 
  Det behöver därför regleras att en sökning i  
 Ecris-TCN 
  får ske i sådana situationer. Som vi också tidi- gare konstaterat är det ju en utgångspunkt att en sökning i belast- ningsregistret bör kunna medföra en sökning i  
 Ecris-TCN 
  utifrån att det i många fall är av samma värde att få information om en tredje- landsmedborgares belastningsuppgifter i Sverige som det är att få in- formation om fällande domar mot den personen i andra medlemsstater. 
  
 Mot denna bakgrund bör det komma till uttryck i komplet- teringslagen att  
 Ecris-TCN 
  får användas vid en sökning enligt lagen om belastningsregister, även om ändamålet för sökningen går utöver de ändamål som anges i artikel 7.1 i förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  En sådan reglering möjliggör att  
 Ecris-TCN 
  används vid en sökning utanför det obligatoriska tillämpningsområdet. Det är i dessa fall upp till myndigheten att pröva om det finns ett behov av att använda  
 Ecris-TCN, 
  bl.a. utifrån gällande dataskyddsreglering, så att det t.ex. säkerställs att  
 Ecris-TCN 
  endast används om det är nödvändigt och proportionerligt (jfr 7 § lagen om belastningsregister). Det bör av kompletteringslagen uttryckligen framgå att  
 Ecris-TCN 
  i dessa fall endast ska användas om den som begär uppgifter ur belastnings- registret särskilt har angett det. 
  
 Som följer av vårt förslag i avsnitt 6.2.1 är bestämmelsen om til- låtna ändamål för  
 Ecris-TCN 
  endast tillämplig när uppgifter ur be- lastningsregistret begärs av en myndighet eller av en enskild som begär ut uppgifter om sig själv. 
  
 Vårt förslag innebär att en eventuell framtida utvidgning av ända- målen för det svenska belastningsregistret kommer att omfatta även sökningar i  
 Ecris-TCN. 
  Om det tillkommande ändamålet ligger utanför det obligatoriska tillämpningsområdet för  
 Ecris-TCN 
  ska kommis- sionen underrättas. 
  
 Behovet av ett bemyndigande 
  
 Som framgår innebär vårt förslag att tillämpningsområdet för Ecris- TCN motsvarar det för belastningsregistret (med den begränsning av tillåtna användare som vi behandlat i avsnitt 6.2.1). Därmed sak- nas det enligt vår mening något behov för regeringen av att kunna 
  
 115 
  
 Petersen 
  – ändamål och användning 
  
 SOU 2021:20 
  
 meddela föreskrifter om när  
 Ecris-TCN 
  får användas utanför det obligatoriska tillämpningsområdet. Vi lämnar därför inte något sådant förslag. 
  
 Anmälan till kommissionen 
  
 Vårt förslag innebär i dagsläget att  
 Ecris-TCN 
  ska kunna användas utanför det obligatoriska tillämpningsområdet såvitt avser Polismyn- dighetens, Säkerhetspolisens, Skatteverkets, Tullverkets och Kustbe- vakningens verksamheter för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet. Samma sak gäller för lämplighetsprövningar och andra prövningar enligt 2 § första stycket 4 lagen om belastnings- register, vilka inte omfattas av ändamålen enligt artikel 7.1 i förord- ningen om  
 Ecris-TCN. 
  Dessa ändamål för användningen av Ecris- TCN bör därför anmälas till kommissionen i enlighet med artikel 7.2 i förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  
 6.2.3Beslut om att  
 Ecris-TCN 
  inte ska användas 
  
 Förslag: En myndighet som får fatta beslut om att inte använda  
 Ecris-TCN 
  enligt artikel 7.1 andra stycket i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  ska vid bedömningen av om det är olämpligt ta hän- syn till behovet av uppgifterna, om utdraget avser en prövning som inte kan anstå eller om det annars finns särskilda skäl mot att använda  
 Ecris-TCN. 
  
 En myndighet som har fattat beslut om att  
 Ecris-TCN 
  inte ska användas ska underrätta Polismyndigheten om detta i samband med att myndigheten begär att få ut uppgifter ur belastnings- registret. 
  
 Det ska tas in bestämmelser som reglerar detta i lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om  
 Ecris-TCN. 
  
 Vårt uppdrag 
  
 Artikel 7.1 i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  innebär att centralmyn- digheterna ska använda  
 Ecris-TCN 
  när det görs sökningar i krimi- nalregister beträffande en tredjelandsmedborgare dels i brottmåls- 
  
 116 
  
 SOU 2021:20 
  
 Petersen 
  – ändamål och användning 
  
 förfaranden, dels för de särskilt utpekade ändamålen i artikeln (se avsnitt 6.2.2). Av skälen till förordningen framgår också att utgångs- punkten är att  
 Ecris-TCN 
  bör användas i princip i alla sådana fall (skäl 18). 
  
 Den myndighet som ansvarar för att driva brottmålsförfaranden bör emellertid kunna besluta att  
 Ecris-TCN 
  inte bör användas när detta inte skulle vara lämpligt med tanke på omständigheterna, t.ex. i vissa typer av brådskande brottmålsförfaranden, i fall av transi- tering, om uppgifter ur kriminalregistret nyligen har erhållits via  
 Ecris-TCN, 
  eller om de avser ringa brott, särskilt ringa trafikbrott, överträdelser av allmänna kommunala föreskrifter och ringa brott mot allmän ordning (skäl 18). 
  
 För annat ändamål än brottmålsförfaranden kan en användning av  
 Ecris-TCN 
  också vara olämplig med tanke på omständigheterna, t.ex. när vissa administrativa standardkontroller behöver göras vad gäller en persons yrkeskvalifikationer, i synnerhet om det är känt att begäran om uppgifter ur kriminalregister inte kommer att göras hos andra medlemsstater, oavsett resultatet av sökningen i  
 Ecris-TCN 
  (skäl 20, se även avsnitt 4.5.5). 
  
 Det är mot denna bakgrund som det i artikel 7.1 andra stycket anges att den myndighet som begär uppgifter i kriminalregister i vissa fall får besluta att sådan användning av  
 Ecris-TCN 
  som följer av första stycket inte är lämplig. Detta gäller dock inte när en tredje- landsmedborgare hos en centralmyndighet efterfrågar uppgifter om sig själv i kriminalregister eller när begäran görs i syfte att erhålla uppgifter i kriminalregister enligt artikel 10.2 i direktiv 2011/93/EU.4 
  
 Kommittédirektiven har lyft fram frågan om det behövs kom- pletterande reglering för situationen att den nationella myndighet som begär uppgifter i kriminalregistret får besluta att  
 Ecris-TCN 
  inte behöver användas. Direktiven har i detta sammanhang påpekat att det praktiska förfarandet vid ett sådant beslut inte är reglerat och att det kan finnas behov av nationell reglering som, utan att vara direkt nödvändig för förordningens krav, underlättar användningen av systemet. Vidare har direktiven angett att kompletterande regle- 
  
 4Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/93/EU av den 13 december 2011 om bekäm- pande av sexuella övergrepp mot barn, sexuell exploatering av barn och barnpornografi samt om ersättande av rådets rambeslut 2004/68/RIF. Artikel 10.2 i direktivet innebär att medlems- staterna ska säkerställa att arbetsgivare ska ha rätt att begära information om det finns fällande domar rörande sexuella övergrepp mot barn när de rekryterar en person till yrkesverksamhet eller organiserad frivilligverksamhet som innefattar direkta och regelbundna kontakter med barn. 
  
 117 
  
 Petersen 
  – ändamål och användning 
  
 SOU 2021:20 
  
 ring även kan behövas för att exempelvis underlätta användningen av  
 Ecris-TCN 
  i samband med att myndigheter som har direktåtkomst till belastningsregistret hämtar uppgifter ur detta. 
  
 Möjligheten till undantag gäller bara myndighet 
  
 Artikel 7.1 andra stycket i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  innebär att det endast är myndigheter som kan besluta att  
 Ecris-TCN 
  inte ska användas vid en sökning som faller inom förordningens obligato- riska tillämpningsområde. När en begäran om uppgifter ur belast- ningsregistret görs av en enskild tredjelandsmedborgare för att få ut uppgifter om sig själv följer det alltså direkt av förordningen att Ecris- TCN alltid ska användas för att identifiera den eller de medlemsstater som har uppgifter om fällande domar. 
  
 I vilka fall är en sökning i  
 Ecris-TCN 
  olämplig? 
  
 Som vi tidigare har konstaterat är utgångspunkten för  
 Ecris-TCN 
  att systemet ska användas vid en sökning i belastningsregistret be- träffande en tredjelandsmedborgare, men att myndigheter får besluta att  
 Ecris-TCN 
  i vissa fall inte ska användas. En förutsättning enligt förordningen är då att användningen av  
 Ecris-TCN 
  är olämplig. 
  
 Vid en träff i  
 Ecris-TCN 
  kan det ta viss tid att få in information om avgörandet via Ecris. Enligt rambeslutet om Harrison ska ett svar på en ansökan via Harrison ges inom högst tio arbetsdagar (artikel 8.1) eller, om det är en enskild som begär ut uppgifter om sig själv, 
  
 20dagar (artikel 8.2). Och om det behövs kompletterande uppgifter för att identifiera den berörda personen kan svaret dröja ytterligare. I vissa brådskande fall kan det därför vara olämpligt att en sökning i belastningsregistret kompletteras med en sökning i  
 Ecris-TCN. 
  Dess- utom kan det i många situationer vara onödigt med en sökning i  
 Ecris-TCN, 
  t.ex. när tidigare belastningsuppgifter inte rimligen kan ha någon inverkan på en domstols val av påföljd i en brottmåls- rättegång. Som vi ser det innebär det att myndigheternas möjlighet att besluta om undantag även måste utgå från det behov av upp- gifterna som myndigheterna har. 
  
 118 
  
 SOU 2021:20 
  
 Petersen 
  – ändamål och användning 
  
 Med detta sagt får det anses oklart vad som menas i artikel 7.1 andra stycket med att en myndighet får fatta beslut om att ”i vissa fall” inte använda sig av  
 Ecris-TCN. 
  Vi har särskilt övervägt om lydel- sen ställer krav på att vi i förslaget till kompletteringslag specificerar vilka fall som avses, dvs. i vilka fall som en myndighet får besluta om att  
 Ecris-TCN 
  inte ska användas. Enligt vår mening ter sig dock en sådan tolkning omöjlig redan av det skälet att det inte går att förutse dessa fall på förhand. Det är också uppenbart att en sådan reglering skulle förhindra en effektiv och ändamålsenlig tillämpning. I stället måste innebörden av regleringen vara att det är den myndighet som begär ett utdrag ur belastningsregistret som får pröva och fatta be- slut om när det är olämpligt att använda  
 Ecris-TCN. 
  Hänsyn bör då tas till behovet av uppgifterna, om utdraget avser en prövning som inte kan anstå eller om det annars finns särskilda skäl mot att använda  
 Ecris-TCN. 
  Detta bör enligt vår mening framgå av en uttrycklig be- stämmelse i kompletteringslagen. 
  
 Om en myndighet har funnit att det är olämpligt att använda sig av  
 Ecris-TCN 
  är det nödvändigt att centralmyndigheten underrättas om denna begränsning i samband med att myndigheten begär ett utdrag ur belastningsregistret. En bestämmelse som reglerar detta bör tas in i kompletteringslagen. 
  
 Obligatorisk användning av  
 Ecris-TCN 
  
 I vissa fall följer det direkt av förordningen om  
 Ecris-TCN 
  att Ecris- TCN alltid ska användas när uppgifter om en tredjelandsmedborgare begärs ur belastningsregistret. 
  
 Som framgår av artikel 7.1 är det obligatoriskt att använda Ecris- TCN när en tredjelandsmedborgare efterfrågar uppgifter om sig själv i kriminalregistret eller när det görs en begäran om uppgifter ur kriminalregistret i sådana situationer då en prövning ska göras för yrkesverksamhet eller organiserad frivilligverksamhet som innefat- tar direkta och regelbundna kontakter med barn. Tillämpat på svenska förhållanden innebär detta t.ex. att en tredjelandsmedborgare som be- gär att få ett utdrag ur belastningsregistret för att kunna visa upp i ett anställningsärende enligt 2 kap. 31 § skollagen (2010:800) inte kan avstå från att uppgift inhämtas om huruvida han eller hon före- kommer i  
 Ecris-TCN. 
  Ytterligare sådana bestämmelser finns t.ex. i 
  
 119 
  
 Petersen 
  – ändamål och användning 
  
 SOU 2021:20 
  
 lagen (2010:479) om registerkontroll av personal som utför vissa insatser åt barn med funktionshinder och i lagen (2007:171) om registerkontroll av personal vid vissa boenden som tar emot barn. 
  
 Vi har också tidigare konstaterat att det endast är myndigheter som kan besluta att  
 Ecris-TCN 
  inte ska användas. I den utsträckning lagstiftaren har gett enskild rätt att få ut uppgifter ur belastningsregi- stret om sig själv måste således  
 Ecris-TCN 
  användas, om begäran avser en tredjelandsmedborgare. 
  
 Vi har inom ramen för vårt uppdrag övervägt om det är motiverat att föreskriva en obligatorisk användning av  
 Ecris-TCN 
  i någon annan situation är de som nu angetts. Vi har då särskilt övervägt en sådan användning när det av lag eller annan författning framgår att en myndighet ska inhämta uppgifter ur belastningsregistret från Polismyndigheten, s.k. obligatorisk registerkontroll. Sådana bestäm- melser är ovanliga. Exempel på obligatorisk registerkontroll finns vid prövningar enligt säkerhetsskyddslagen (2018:585), 3 kap. 13 och 14 §§ i lagen, samt vid anställning som domare, 4 § förordningen (2010:1793) med instruktion för Domarnämnden och 10 § första stycket 18 förordningen om belastningsregister. En obligatorisk registerkontroll gäller också inför viss påföljdsbestämning för brott, 40 § förordningen om belastningsregister. 
  
 Att utrymmet för att besluta om undantag med stöd av artikel 7.1 andra stycket är begränsat i sådana fall är självklart. Även i dessa fall kan det dock vara uppenbart att det inte finns något behov av upp- gifterna och att det därför är obehövligt att använda  
 Ecris-TCN. 
  Vi har av denna anledning inte funnit skäl att, i detta sammanhang, före- skriva en obligatorisk användning av  
 Ecris-TCN 
  i några andra fall än de som direkt följer av förordningen. 
  
 Särskilt om myndigheter med direktåtkomst till belastningsregistret 
  
 Vissa myndigheter har direktåtkomst till belastningsregistret, t.ex. allmänna domstolar, Åklagarmyndigheten, Kriminalvården, Trans- portstyrelsen och Socialstyrelsen. Detta innebär att den aktuella myndigheten har direkt tillgång till informationen i belastningsregi- stret och på egen hand kan söka i registret, men utan att kunna på- verka innehållet. Direktåtkomsten begränsas till att endast gälla sådana uppgifter som myndigheten har rätt att få ut med stöd av lagen om 
  
 120 
  
 SOU 2021:20 
  
 Petersen 
  – ändamål och användning 
  
 belastningsregister med tillhörande förordning (6 § lagen om belast- ningsregister samt 19 och 20 §§ förordningen om belastningsregister). När en myndighet med direktåtkomst gör en sökning i belastnings- registret har Polismyndigheten ingen kännedom om ändamålet för sökningen. 
  
 I Sverige är det endast Polismyndigheten som kommer att ha åtkomst till  
 Ecris-TCN. 
  När en annan aktör med direktåtkomst till belastningsregistret behöver använda  
 Ecris-TCN 
  måste sökningen i  
 Ecris-TCN 
  göras genom Polismyndighetens försorg. 
  
 Enligt vår mening behöver myndigheter med direktåtkomst under- rätta Polismyndigheten om att en sökning ska göras i  
 Ecris-TCN 
  för att härigenom aktivera en användning av  
 Ecris-TCN, 
  annars skulle varje sökning resultera i en sådan användning. Underrättelsen till Polismyndigheten sker lämpligen genom det systemstöd som myn- digheten håller på att utveckla med anledning av  
 Ecris-TCN. 
  Den prövning som ska föregå underrättelsen utgör i grunden samma lämplighetsprövning som ska göras enligt artikel 7.1 andra stycket (se ovan). Vi bedömer därför att frågan inte kräver någon särskild reglering. 
  
 Det kan tilläggas att när det gäller Polismyndighetens egen an- vändning av  
 Ecris-TCN 
  ankommer det på myndigheten att se till att åtkomsten är förbehållen vederbörligen bemyndigad personal enligt artikel 24 i förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  
 6.2.4Sökning i  
 Ecris-TCN 
  på unionsmedborgare 
  
 Förslag: Vid en sökning i belastningsregistret på en unionsmed- borgare ska Polismyndigheten använda  
 Ecris-TCN 
  om det av lag eller annan författning följer att ett utdrag ur belastningsregistret ska visas upp eller lämnas. Om unionsmedborgaren förekommer i  
 Ecris-TCN 
  ska Polismyndigheten inhämta uppgifter om honom eller henne i den medlemsstat som har identifierats genom Ecris- TCN. 
  
 Vid en sökning i belastningsregistret på en unionsmedborgare ska Polismyndigheten även använda  
 Ecris-TCN 
  om den som be- gär ett utdrag ur belastningsregistret särskilt har angett att Ecris- TCN ska användas. 
  
 121 
  
 Petersen 
  – ändamål och användning 
  
 SOU 2021:20 
  
 Det ska tas in bestämmelser som reglerar detta i lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om Ecris- TCN och förordningen om belastningsregister. 
  
 Inledning 
  
 En unionsmedborgare som även är medborgare i ett tredjeland kom- mer endast att föras in i  
 Ecris-TCN 
  om centralmyndigheten känner till att personen är medborgare i ett tredjeland. I de fall då central- myndigheten inte känner till att unionsmedborgare även är eller har varit medborgare i ett tredjeland är det möjligt att personen i fråga har tidigare fällande domar i egenskap av tredjelandsmedborgare. Som anges i våra kommittédirektiv kan detta vara fallet om personen vid tidigare domstillfälle inte var unionsmedborgare eller har lämnat fel- aktiga uppgifter om sin identitet (se även skäl 22 i förordningen om  
 Ecris-TCN). 
  
 Detta är bakgrunden till att de behöriga myndigheterna (dvs. cen- tralmyndigheterna, Eurojust, Europol och Europeiska åklagarmyn- digheten) enligt artikel 7.4 i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  får använda  
 Ecris-TCN 
  vid en sökning på en person som är unionsmedborgare. För centralmyndigheternas del får systemet användas för de ändamål som framgår av artikel 7.1 och 7.2 (se avsnitt 6.2.2) och för att kon- trollera huruvida någon medlemsstat innehar uppgifter i kriminal- registret om denna person i egenskap av tredjelandsmedborgare. Detta bidrar till att centralmyndigheten kan få en mer fullständig överblick över kriminalregistret. 
  
 Uppgifter om medborgarskap i belastningsregistret 
  
 Enligt 2 § 1 förordningen om belastningsregister ska registret inne- hålla bl.a. uppgifter om namn, personnummer eller samordnings- nummer och andra identitetsuppgifter. Medborgarskap är därmed en uppgift som framgår av registret. Uppgiften om medborgarskap hämtas från folkbokföringen. 
  
 I belastningsregistret är historiska utländska medborgarskap syn- liga bara om personen i fråga tidigare var utländsk medborgare, utan något svenskt medborgarskap, och då blev lagförd och registrerad i belastningsregistret. Om personen i fråga förut var utländsk med- 
  
 122 
  
 SOU 2021:20 
  
 Petersen 
  – ändamål och användning 
  
 borgare, men registrerades i belastningsregistret först sedan han eller hon fått ett svenskt medborgarskap, syns endast det svenska med- borgarskapet. 
  
 I de fall en person har dubbla medborgarskap, varav det ena är svenskt, är endast det svenska medborgarskapet synligt i belastnings- registret. Om en person har dubbla utländska medborgarskap fram- går däremot bägge medborgarskapen i registret. 
  
 Av det sagda följer att en uppgift i belastningsregistret om att en person har svenskt medborgarskap inte utesluter att personen i fråga också har eller har haft ett utländskt medborgarskap. Det framgår alltså inte nödvändigtvis av uppgifterna i belastningsregistret om en svensk medborgare också är eller har varit tredjelandsmedborgare. (Jfr avsnitt 12.3.) 
  
 Behovet av nationell reglering 
  
 Det följer av förordningen om  
 Ecris-TCN 
  att Polismyndigheten, vid en begäran om uppgifter ur belastningsregistret, ska söka i Ecris- TCN om den som sökningen avser är unionsmedborgare och sam- tidigt medborgare i tredjeland (artikel 2 och 7). Syftet med artikel 7.4 är främst att centralmyndigheterna ska kunna få tillgång till bety- delsefull kriminalhistorik beträffande sådana unionsmedborgare som också är eller har varit tredjelandsmedborgare, men där detta med- borgarskap i tredjeland inte är känt. 
  
 Artikel 7.4 kan enligt vår mening tillämpas av Polismyndigheten i sin egenskap av centralmyndighet utan några kompletterande be- stämmelser i svensk rätt. Vad som sägs där ger alltså Polismyndig- heten en möjlighet att söka i  
 Ecris-TCN 
  på unionsmedborgare för de ändamål som anges i artikel 7.1 och 7.2, dvs. inom  
 Hunt 
  obli- gatoriska tillämpningsområde, men även utanför detta område, om det föreskrivs i och är i enlighet med nationell rätt (se avsnitt 6.2.2). 
  
 Som framgått kommer dock Polismyndigheten aldrig att kunna ha fullständig kännedom om när en unionsmedborgare även är med- borgare i tredjeland. Det kan t.ex. noteras att den information om medborgarskap som Polismyndigheten har genom belastningsregistret inte är heltäckande (se ovan). Det behövs därför en kompletterande nationell reglering i denna del, som säkerställer en effektiv använd- ning av  
 Ecris-TCN. 
  
 123 
  
 Petersen 
  – ändamål och användning 
  
 SOU 2021:20 
  
 Närmare om regleringens utformning 
  
 I vissa situationer är det särskilt betydelsefullt att fånga upp de fall där det inte är känt att en unionsmedborgare även är eller har varit medborgare i tredjeland och har belastningsuppgifter i en annan med- lemsstat. För sådana situationer bör det klargöras att  
 Ecris-TCN 
  ska användas vid sökningar i belastningsregistret på unionsmedborgare. 
  
 Vi har övervägt om en sådan användning av  
 Ecris-TCN 
  skulle ske då det föreligger en författningsreglerad obligatorisk kontroll av om den som sökningen avser förekommer i belastningsregistret. En sådan författningsreglerad kontroll finns t.ex. inför viss påföljds- bestämning eller vid anställning av domare (se avsnitt 6.2.3). Att göra det obligatoriskt att använda  
 Ecris-TCN 
  för unionsmedborg- are, inklusive svenska medborgare, i samtliga sådana fall skulle emel- lertid resultera i en alltför långtgående användning av  
 Ecris-TCN. 
  Vi lämnar därför inte något sådant förslag. 
  
 Däremot är det enligt vår mening nödvändigt att använda Ecris- TCN på unionsmedborgare om det föreligger en författningsreg- lerad skyldighet för den enskilde att visa upp eller lämna ett utdrag ur belastningsregistret. Detta gäller t.ex. inför anställning i skolverk- samhet eller av personal som utför stöd- och serviceinsatser åt barn med funktionshinder, se 2 kap. 31 § skollagen respektive 1 och 2 §§ lagen om registerkontroll av personal som utför vissa insatser åt barn med funktionshinder (jfr 9 § andra stycket lagen om belastnings- register). I sådana fall bör sökningen i belastningsregistret beträf- fande unionsmedborgaren vidgas till att omfatta även en sökning i  
 Ecris-TCN, 
  eftersom den enskilde annars kan påverka vilka uppgifter som omfattas av registret och därigenom dölja uppgifter som är av betydelse. 
  
 För att kontrollera om en person förekommer  
 Ecris-TCN 
  i egen- skap av tredjelandsmedborgare bör det likaså vara möjligt att använda  
 Ecris-TCN 
  när den som har efterfrågat ett utdrag ur belastnings- registret särskilt begär det. En sådan ordning möjliggör för t.ex. allmänna domstolar att i enskilda fall begära en sökning i  
 Ecris-TCN 
  inför en påföljdsbestämning. En sådan begäran kan vara motiverad när myndigheten känner till att den som sökningen avser tidigare har varit tredjelandsmedborgare. Men en sådan begäran kan även vara motiverad om det annars föreligger någon konkret omständighet som, utan att det framgår av folkbokföringen, talar för att unions- 
  
 124 
  
 SOU 2021:20 
  
 Petersen 
  – ändamål och användning 
  
 medborgaren är eller tidigare har varit medborgare i tredjeland. Upp- gifter av detta slag kan t.ex. ha framkommit under en personutred- ning eller motsvarande. 
  
 Vi föreslår att bestämmelser som reglerar vad som nu har sagts tas in i kompletteringslagen. Regleringen om användning av Ecris- TCN när det finns en författningsreglerad skyldighet att visa upp eller lämna utdrag ur belastningsregistret, behöver kompletteras med en reglering i förordningen om belastningsregister om att Polis- myndigheten ska inhämta uppgifter om unionsmedborgaren i den medlemsstat som har identifierats genom  
 Ecris-TCN. 
  På så vis säker- ställs att den kriminalhistorik som Polismyndigheten lämnar ut är fullständig. 
  
 6.2.5Rättighetsperspektiv 
  
 Bedömning: Våra förslag i detta kapitel om kompletterande be- stämmelser till artikel 7 i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  är motiv- erade och tillåtna ur ett rättighetsperspektiv. 
  
 Skälen för vår bedömning 
  
 Våra förslag i detta kapitel innebär bl.a. att  
 Ecris-TCN 
  får användas för samma ändamål som belastningsregistret. Det betyder att Ecris- TCN får användas utanför det obligatoriska användningsområdet (avsnitt 6.2.2). Vidare innebär våra förslag att  
 Ecris-TCN 
  ska användas vid vissa sökningar i belastningsregistret på unionsmedborgare (av- snitt 6.2.4).  
 Ecris-TCN 
  ska dock endast användas om begäran om uppgifter ur belastningsregistret görs av en myndighet eller en enskild som begär uppgifter om sig själv (avsnitt 6.2.1). 
  
 Förslagen får till följd att  
 Ecris-TCN 
  kan användas vid ett stort antal sökningar i belastningsregistret. Detta är dock en effekt redan av förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  Vid vår bedömning av om de kom- pletterande förslag som vi här lämnar är förenliga med de grundläg- gande rättigheter och friheter som kommer till uttryck i bl.a. regerings- formen och Europakonventionen (se avsnitt 3.2) beaktar vi särskilt följande. 
  
 125 
  
 Petersen 
  – ändamål och användning 
  
 SOU 2021:20 
  
 Användningen av  
 Ecris-TCN 
  kommer att öka kartläggningen av enskilda som är dömda för brott (jfr 2 kap. 6 § andra stycket reger- ingsformen och avsnitt 3.2.1). Kartläggningen tar som utgångspunkt sikte på utländska medborgare, vilka har ett mindre långtgående grundlagsskydd av den personliga integriteten (2 kap. 25 § första stycket 3). Men uppgiftsposter kommer även att beröra svenska med- borgare på så sätt att uppgiftsposter kommer att skapas i  
 Ecris-TCN 
  för svenska medborgare vilka även har medborgarskap i tredjeland. Och som redovisats får systemet även användas för att kontrollera om en unionsmedborgare förekommer i registret i egenskap av tredje- landsmedborgare. Bedömningen behöver därför utgå från att den ökade kartläggningen genom  
 Ecris-TCN 
  också berör svenska med- borgare. 
  
 Vid bedömningen av vilket intrång som användningen av Ecris- TCN innebär är det enligt vår uppfattning av betydelse att systemet inte innehåller uppgifter om belastningar i kriminalregister, utan pekar ut det land i vilket sådan information finns att hämta.  
 Ecris-TCN 
  underlättar centralmyndigheternas åtkomst till kriminalhistorik, men informationen är i princip tillgänglig för myndigheterna redan i dag, även om den är mer svåråtkomlig (se avsnitt 4.4.1). Det är också av betydelse att uppgifterna som fås genom  
 Ecris-TCN 
  kommer att bidra till ökad kännedom om lagföringar i andra medlemsländer och därmed till en mer fullständig överblick över kriminalregister. Sådan information bidrar till ökad effektivitet och är av stor betydelse vid brottsutredningar, påföljdsbestämningar och vid lämplighets- och tillståndsprövningar. Vid en sammantagen bedömning anser vi därför att våra förslag svarar mot allmänna samhällsintressen av stor vikt och inte går utöver vad som är nödvändigt och proportionerligt. De är av samma skäl motiverade och tillåtna ur ett rättighetsperspektiv. 
  
 126 
  
 7Skapandet av uppgiftsposterna i  
 Ecris-TCN 
  
 7.1Inledning 
  
 Vi har i kapitel 6 behandlat ändamålen för  
 Ecris-TCN 
  och hur syste- met ska användas.  
 Ecris-TCN 
  bygger i grunden på att den dömande medlemsstatens centralmyndighet skapar uppgiftposter för varje dömd tredjelandsmedborgare (artikel 5.1 i förordningen om Ecris- TCN). Dessa uppgiftsposter består av olika identitetsuppgifter, som 
  
 vikommer att behandla närmare i kapitel  
 8–10 
  (se även avsnitt 4.5.4). I korthet innehåller uppgiftsposterna dels alfanumeriska uppgifter såsom bl.a. namn, födelsedatum och medborgarskap, dels fingerav- tryck. Uppgiftsposterna får också innehålla ansiktsbilder. Däremot innehåller inte uppgiftsposterna några uppgifter om den lagföring som föranlett att uppgifterna registrerats. För att få del av dessa upp- gifter krävs en ansökan via Ecris. 
  
 Innan vi närmare går in på de identitetsuppgifter som ska föras in 
  
 iuppgiftsposterna i  
 Ecris-TCN 
  finns det anledning att i korthet redogöra för hur bestämmelserna om dessa generellt sett måste för- stås och vad som i detta avseende gäller för Sveriges del i samarbetet om  
 Ecris-TCN. 
  Detta gäller vem som ska skapa uppgiftsposterna, vilka avgöranden som ska ge upphov till dem, vem de ska avse och när de ska skapas. 
  
 7.2Vem ska skapa uppgiftsposterna? 
  
 Av artikel 5.1 i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  följer att det är den döm- ande medlemsstatens centralmyndighet som ska skapa uppgiftspos- terna i  
 Ecris-TCN. 
  
 127 
  
 Skapandet av uppgiftsposterna i  
 Ecris-TCN 
  
 SOU 2021:20 
  
 I Sverige är det Polismyndigheten som är centralmyndighet och som kommer att skapa uppgiftsposterna (se artikel 3.5 i förord- ningen samt avsnitt 4.3.4). 
  
 7.3Vilka avgöranden ska ge upphov till en uppgiftspost? 
  
 Definitionen av begreppet fällande dom i artikel 3.1 i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  får betydelse för vilka avgöranden som ska föranleda en uppgiftspost. En fällande dom är ett lagakraftvunnet avgörande av en brottmålsdomstol mot en fysisk person med avseende på ett brott, om detta avgörande registreras i den dömande medlemsstatens kriminalregister. 
  
 Det saknar alltså betydelse för förordningen om  
 Ecris-TCN 
  om avgörandet mot tredjelandsmedborgaren är en dom eller ett beslut (jfr avsnitt 8.5.4). 
  
 Det följer av regleringen att det bara är avgöranden från den döm- ande medlemsstatens domstolar som ska ge upphov till en uppgifts- post i  
 Ecris-TCN. 
  Strafföreläggande och ordningsbot ska alltså inte ge upphov till en uppgiftspost. Regleringen innebär dessutom att Polismyndigheten inte ska skapa en uppgiftspost för en tredjelands- medborgare som verkställer en dom av en utländsk domstol i Sverige (jfr avsnitt 8.5.4). 
  
 7.4Vem ska uppgiftsposterna avse? 
  
 Förordningen om  
 Ecris-TCN 
  syftar till en ökad kännedom om lag- föringar mot tredjelandsmedborgare. Med tredjelandsmedborgare avses i förordningen en person som inte är unionsmedborgare i den mening som avses i artikel 20.1 i  
 EUF-fördraget 
  eller som är en stats- lös person eller en person vars medborgarskap är okänt (artikel 3.7). I artikel 20.1 i  
 EUF-fördraget 
  anges att varje person som är medbor- gare i en medlemsstat ska vara unionsmedborgare. (Se avsnitt 4.5.2.) 
  
 Förordningen om  
 Ecris-TCN 
  är – bortsett från minimikravet om fingeravtryck i artikel 5.1 b (ii) – även tillämplig på unionsmedbor- gare som samtidigt är tredjelandsmedborgare i nu angiven mening (artikel 2). Det innebär att Polismyndigheten ska skapa en uppgifts- post i  
 Ecris-TCN 
  för en dömd person som är tredjelandsmed- 
  
 128 
  
 SOU 2021:20 
  
 Skapandet av uppgiftsposterna i  
 Ecris-TCN 
  
 borgare, men också för en dömd person som är medborgare i Sverige eller i annat  
 EU-land 
  såvida den dömde även är medborgare i tredje- land. 
  
 7.5När ska uppgiftsposterna skapas? 
  
 Den dömande medlemsstaten ska skapa uppgiftposten automatiskt när så är möjligt och utan onödigt dröjsmål efter det att den fällande domen har förts in i kriminalregistret (artikel 5.4 i förordningen om  
 Ecris-TCN). 
  
 I Sverige förs en uppgift om en fällande dom in i belastnings- registret innan domen har fått laga kraft, jfr 3 § lagen (1998:620) om belastningsregister. Att en dom inte har fått laga kraft anges uttryck- ligen i registret. 
  
 Av artikel 3.1 om definitionen av fällande dom (se ovan) följer att en uppgiftpost i  
 Ecris-TCN 
  inte ska skapas förrän avgörandet har fått laga kraft. Artikel 5.4 måste därför tolkas så att den dömande medlemsstaten ska skapa uppgiftposten så snart som möjligt efter den tidpunkt då den fällande domen har förts in i kriminalregistret och har fått laga kraft (jfr avsnitt 8.5.1). 
  
 129 
  
 8 Fingeravtryck 
  
 8.1Inledning 
  
 I enlighet med våra kommittédirektiv har vi i uppdrag att analysera vilka författningsändringar som bör göras med anledning av kraven på införande av uppgifter om fingeravtryck i  
 Ecris-TCN. 
  Vi ska även, utanför tillämpningsområdet för förordningen om  
 Ecris-TCN, 
  lämna förslag som möjliggör en utvidgad behandling av fingeravtryck i Polismyndighetens fingeravtrycksregister. 
  
 Förordningen om  
 Ecris-TCN 
  innebär att medlemsstaterna för varje dömd tredjelandsmedborgare ska skapa en uppgiftspost i Ecris- TCN. Denna uppgiftspost ska innehålla uppgifter om fingeravtryck i den utsträckning som sådana har samlats in i enlighet med nationell rätt under ett brottmålsförfarande. Förordningen ställer uttryck- ligen krav på att medlemsstaterna ska se till att uppgiftsposten i vart fall innehåller uppgifter om fingeravtryck om en tredjelandsmed- borgare som har dömts till ett fängelsestraff på minst sex månader eller för ett brott som enligt medlemsstatens rätt är belagt med ett maximalt fängelsestraff på minst tolv månader (artikel 5.1 b). Till skillnad från övriga bestämmelser i förordningen gäller dock inte denna reglering uppgiftsposter för sådana tredjelandsmedborgare som också är  
 EU-medborgare. 
  Enligt förordningen är det upp till varje medlemsstat att avgöra vilket av minimikriterierna som ska tillämpas. 
  
 I våra kommittédirektiv anges att Sverige ska använda sig av kri- teriet att en tredjelandsmedborgare har dömts till ett fängelsestraff på minst sex månader. Där anges det vidare att upptagningen av finger- avtryck, som utgångspunkt, bör förläggas till verkställighetsskedet – dvs. då den dömde påbörjar avtjänandet av sitt fängelsestraff – såvida det inte framgår att det finns klart övervägande fördelar med en pla- cering i ett tidigare skede. Vår analys och bedömning utgår från detta. 
  
 131 
  
 Fingeravtryck 
  
 SOU 2021:20 
  
 Enligt kommittédirektiven finns det skäl för att tillåta att finger- avtryck på den som har dömts till ett fängelsestraff på minst sex månader inte bara ska föras in i  
 Ecris-TCN, 
  utan även i Polismyndig- hetens fingeravtrycksregister, på samma villkor och i samma syfte som motsvarande uppgifter tagna under en förundersökning. Enligt kommittédirektiven är skälen för sådan behandling desamma oavsett vilket medborgarskap den dömde har. Vi har därför fått i uppdrag att analysera vilka författningsändringar som behöver göras för att säkerställa att Polismyndighetens fingeravtrycksregister innehåller uppgifter om alla personer som har dömts till ett sådant straff. Vi ska i denna del lämna alternativa författningsförslag. Det ena försla- get ska vara oberoende av medborgarskap och avse alla i enlighet med vad som nu har sagts. Det andra förslaget ska endast avse tredjelands- medborgare utan  
 EU-medborgarskap. 
  
 Förordningen om  
 Ecris-TCN 
  ger utrymme för att medlemssta- terna använder uppgifter om fingeravtryck som har samlats in för andra ändamål än brottmålsförfarande, om sådan användning är tillåten enligt nationell rätt (artikel 5.6). Vi behandlar här frågan utifrån att det i våra direktiv anges att goda skäl talar emot att i detta samman- hang tillåta användning av uppgifter från andra register än de som Polismyndigheten för. 
  
 Uppgiftsposter i  
 Ecris-TCN 
  ska i vissa fall även avse domar som har meddelats före den dag då uppgifter ska börja föras in i systemet (artikel 5.5). Uppgifter om fingeravtryck ska dock inkluderas endast om de har samlats in under ett brottmålsförfarande i enlighet med nationell rätt. Av våra kommittédirektiv framgår uttryckligen att en ny reglering om att ta upp fingeravtryck inte ska avse domar som har meddelats före ikraftträdandet. Vi har därför inte fått i uppdrag att lämna något sådant förslag. 
  
 Kapitlet inleds med en beskrivning av nuvarande reglering kring fingeravtryck (avsnitt 8.2). Därefter sätter vi in regleringen i ett rät- tighetsperspektiv (avsnitt 8.3) samt redogör för hur fingeravtryck hanteras dels i det befintliga  
 Ecris-systemet, 
  dels i det kommande  
 Ecris-TCN-systemet 
  (avsnitt 8.4). Kapitlet avslutas med våra övervä- ganden och förslag (avsnitt 8.5). 
  
 132 
  
 SOU 2021:20 
  
 Fingeravtryck 
  
 8.2Nuvarande reglering 
  
 8.2.1Fingeravtryck som tas under förundersökning 
  
 Rättegångsbalken m.m. 
  
 I 28 kap. rättegångsbalken finns bestämmelser om vissa straffpro- cessuella tvångsmedel under en förundersökning, bl.a. husrannsakan och kroppsbesiktning. 
  
 I 28 kap. 14 § finns bestämmelser om tagande av fingeravtryck, liknande åtgärder samt fotografering. Av paragrafens första stycke följer att fingeravtryck och fotografi får tas av den som är anhållen eller häktad, liksom att denne även får underkastas någon annan lik- nande åtgärd.1 Det sagda gäller även någon annan, dvs. den som inte är anhållen eller häktad, om det behövs för att utreda ett brott på vilket fängelse kan följa.2 
  
 De åtgärder som avses i 28 kap. 14 § används främst för att under- lätta identifiering av den misstänkte och för att ge underlag för regi- strering av de som döms för brott. Åtgärderna har nära anknytning till kroppsbesiktning, men kräver inte något beslut om sådan besikt- ning. (Dickson, Straffprocessuella tvångsmedel, 4 uppl. 2018, s. 601 och 724, se även SOU 1975:75 s. 358 f., SOU 1978:34 s. 202 ff., SOU 1995:47 s. 246 f. och SOU 2017:100 s. 377.) 
  
 Att regleringen medger att fingeravtryck kan tas som ett led i ett frihetsberövande utan att det behövs av utredningsskäl ska enligt vår uppfattning ses mot bakgrund av det är rimligt att den som frihets- berövas för ett allvarligt brott också blir föremål för vissa åtgärder som kan underlätta identifieringen vid eventuella framtida brott (jfr Dickson, a.a., s. 715). Av det skälet är det också nödvändigt att samla dessa fingeravtryck i ett för polisen sökbart register, se vidare nedan. 
  
 I 28 kap. 3 a § ställs krav på proportionalitet vid husrannsakan, dvs. att åtgärden får beslutas endast om skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den misstänkte eller för något annat motstående intresse. Även om paragrafen inte är tillämplig vid tagande av fingeravtryck anses proportionalitetsprin- cipen också gälla i dessa fall (Dickson, a.a., s. 28 och 720, se 
  
 1Förordningen (1992:824) om fingeravtryck m.m. nämner även videofilmning samt avtryck av hand, fot eller öra (4 §). 
  
 2En språklig modernisering av paragrafen har föreslagits i bl.a. SOU 2017:100, se s. 88 f. och 844. 
  
 133 
  
 Fingeravtryck 
  
 SOU 2021:20 
  
 även prop. 1988/89:124 s. 26 ff.). I polislagen (1984:387) finns en motsvarande proportionalitetsprincip som gäller när polisman tar fingeravtryck med tvång (8 § första stycket och 10 § första stycket 4). 
  
 Enligt 28 kap. 14 § andra stycket rättegångsbalken får närmare bestämmelser om fingeravtryck meddelas av regeringen. Sådana be- stämmelser finns i fingeravtrycksförordningen, som vi behandlar nedan. 
  
 Justitieombudsmannen har uttalat att bestämmelsen i 28 kap. 
  
 14 § om att ta fingeravtryck inte utgör lagstöd för ett beslut om att med tvång lägga en misstänkts finger på en mobiltelefon för att låsa upp telefonen eller en applikation i den (dnr  
 6849-2018, 
  JO:s ämbets- berättelse 2020/21 s. 375). 
  
 Fingeravtrycksförordningen 
  
 De närmare reglerna om fingeravtryck finns i förordningen (1992:824) om fingeravtryck m.m. (fingeravtrycksförordningen). Där regleras t.ex. ändamål och beslutsbehörighet. Förordningen innehåller inte bara tillämpningsföreskrifter till 28 kap. 14 § rättegångsbalken, utan reglerar även tagande av fingeravtryck m.m. med stöd av lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare eller lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Dessutom gäller den tagande av fingeravtryck m.m. av den som häktas i anledning av utlämning. 
  
 Enligt 2 § första stycket fingeravtrycksförordningen ska finger- avtryck tas av den som har häktats som misstänkt för brott (1 p.) eller den som har anhållits som misstänkt för brott, om den anhållne är okänd eller om det behövs för att utreda brott (2 och 3 p.). Av paragrafens andra stycke framgår att fingeravtryck även får tas av annan om det behövs för att utreda brott på vilket fängelse kan följa. Med detta avses ett konkret brott (Dickson, Straffproces- suella tvångsmedel, 4 uppl. 2018, s. 717). 
  
 Det är den undersökningsledare som utreder ett brott som fattar beslut om att ta fingeravtryck om det behövs för utredningen. I övrigt fattar Polismyndigheten beslut om fingeravtryck (6 §). Om någon annan myndighet än Polismyndigheten har tagit fingeravtrycket ska det, tillsammans med en beskrivning av personen, skyndsamt sändas till Polismyndigheten. Detta gäller dock inte bl.a. då avtrycket har tagits av någon som inte är misstänkt för brott. (7 §.) 
  
 134 
  
 SOU 2021:20 
  
 Fingeravtryck 
  
 Med stöd av 8 § har Polismyndigheten beslutat föreskrifter och allmänna råd om fingeravtryck och annan signalementsupptagning i PMFS 2020:14, FAP  
 473-1. 
  
 Lagen om unga lagöverträdare 
  
 Enligt 36 § första stycket lagen (1964:167) med särskilda bestäm- melser om unga lagöverträdare får fingeravtryck enligt 28 kap. rätte- gångsbalken tas av en misstänkt som är under 15 år om det finns särskilda skäl.3 Det är förutsatt att åtgärden ska användas restriktivt (prop. 2005/06:165 s. 118 ff., jfr prop. 2009/10:105 s. 46). Uppgifter om fingeravtryck får inte vara sökbara och på så vis kunna användas för framtida identifiering, utan ska enbart kunna användas i det aktu- ella ärendet. Därför får sådana uppgifter inte registreras, se 5 kap. 
  
 12§ tredje stycket lagen (2018:1693) om polisens behandling av per- sonuppgifter inom brottsdatalagens område. Uppgifterna får alltså inte föras in i det fingeravtrycksregister som förs av Polismyndig- heten (se vidare nedan). 
  
 Fingeravtrycksregister 
  
 Enligt brottsdatalagen (2018:1177) får biometriska uppgifter, t.ex. uppgifter som kan följa av fingeravtryck, behandlas endast om det är särskilt föreskrivet och det är absolut nödvändigt för ändamålet med behandlingen (1 kap. 6 § och 2 kap. 12 §, jfr prop. 2017/18:232 s. 434 f.). Sådana bestämmelser finns i den nämnda lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. Enligt vad som närmare föreskrivs där, se 5 kap.  
 11–17 
  §§, får fingeravtryck som har tagits med stöd av rättegångsbalken eller lagen om särskild utlänningskontroll behandlas i Polismyndighetens fingeravtrycks- register (jfr prop. 2017/18:232 s. 85 f., 150 f. och 447 f., se även prop. 2017/18:269 s. 168 f. och 309 f. och prop. 2009/10:85 s. 233 ff. och 355 ff.). 
  
 Det bör här noteras att bestämmelserna i 5 kap.  
 11–17 
  §§ lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område även tar sikte på Polismyndighetens signalementsregister, som är skilt från fingeravtrycksregistret. 
  
 3Bestämmelsen avser bl.a. även fotografi av den misstänkte. 
  
 135 
  
 Fingeravtryck 
  
 SOU 2021:20 
  
 Rätten att föra registret 
  
 I 5 kap. 11 § lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område anges att Polismyndigheten får föra finger- avtrycksregister i syfte att förebygga, förhindra eller upptäcka brotts- lig verksamhet (1 p.), utreda eller lagföra brott (2 p.), fullgöra för- pliktelser som följer av internationella åtaganden (3 p.), underlätta identifiering av okända personer (4 p.) och kontrollera fingeravtryck som med stöd av 9 kap. 8 § utlänningslagen (2005:716) har tagits av Migrationsverket (5 p.). 
  
 Innehållet i registret 
  
 Vad fingeravtrycksregistret får innehålla regleras i 5 kap. 12 § lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. I registret får uppgifter behandlas om en person som är misstänkt eller dömd för brott och som har varit föremål för åtgärd enligt 28 kap. 14 § rättegångsbalken (första stycket 1) eller har läm- nat fingeravtryck enligt 19 § lagen om särskild utlänningskontroll (första stycket 2). Vidare får uppgifter om fingeravtryck som inte kan hänföras till en identifierbar person behandlas om uppgifterna har kommit fram i en utredning om brott (andra stycket). 
  
 Som tidigare konstaterats får inte fingeravtryck som har hämtats in med stöd av 36 § lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare behandlas i registret (5 kap. 12 § tredje stycket lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område). 
  
 I registret får även uppgifter behandlas vad gäller en person som har dömts för brott i en annan medlemsstat inom EU och vars fingeravtrycks- eller signalementsuppgifter har överförts hit med stöd av artikel 4.2 i rambeslutet om Harrison. Sådana uppgifter får dock endast behandlas om det för motsvarande gärning i Sverige är föreskrivet fängelse i ett år eller mer och den som uppgifterna avser vid tid- punkten för gärningen hade fyllt femton år, se 5 kap. 13 §. Syftet med en begränsning kopplad till brottets allvar är enligt regeringen att hindra registrering av fingeravtryck som har tagits i den dömande medlemsstaten med anledning av mindre allvarliga brott, vilka san- nolikt inte skulle ha medfört att fingeravtryck hade tagits i Sverige. Enligt regeringen är det också främmande att föra in fingeravtryck 
  
 136 
  
 SOU 2021:20 
  
 Fingeravtryck 
  
 som har tagits på en person under 15 år eller som dömts för en gär- ning som inte motsvarar ett brott enligt svensk lag. (Prop. 2011/12:163 s. 33 f. och 60 f.) 
  
 En uttömmande reglering av de uppgifter som fingeravtrycks- och signalementsregistren får innehålla finns i 5 kap. 14 §. Där fram- går att registren får innehålla uppgift om fingeravtryck, signalement, fotografi, videoupptagning, identifieringsuppgifter, ärendenummer och brottskod. Med fingeravtryck avses avtryck av finger eller hand (1 kap. 5 §). 
  
 Längsta tid som personuppgifter får behandlas 
  
 Utgångpunkten är att så länge det finns uppgifter om personen i an- tingen belastningsregistret eller misstankeregistret får uppgifterna vara kvar i fingeravtrycks- och signalementsregister. Uppgifterna i registren om en misstänkt person får därför inte behandlas längre än tre månader efter det att uppgifterna om den registrerade tagits bort ur misstankeregistret som förs enligt lagen (1998:621) om misstanke- register och ur belastningsregistret som förs enligt lagen (1998:620) om belastningsregister (5 kap. 15 § första stycket lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område, se även prop. 2009/10:85 s. 233 ff.). 
  
 Uppgifter i fingeravtrycks- och signalementsregister som behand- las för att fullgöra ett internationellt åtagande får inte behandlas längre än vad som behövs för det ändamålet (5 kap. 16 § första stycket). 
  
 Arkivlagstiftningen har inte företräde framför dessa bestämmel- ser. All automatiserad behandling ska alltså upphöra när den angivna tiden har löpt ut. (5 kap. 15 § tredje stycket och 16 § tredje stycket, se även prop. 2017/18:269 s. 309 f.) 
  
 Direktåtkomst 
  
 Säkerhetspolisen, Ekobrottsmyndigheten, Tullverket, Kustbevak- ningen och Skatteverket får för ett syfte som anges i 1 kap. 2 § brotts- datalagen medges direktåtkomst till personuppgifter i fingeravtrycks- och signalementsregister (5 kap. 17 § lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område). Samtliga nu angivna myndigheter har fått sådan direktåtkomst. 
  
 137 
  
 Fingeravtryck 
  
 SOU 2021:20 
  
 Sekretess 
  
 Bestämmelser om sekretess som rör uppgifterna i Polismyndighetens fingeravtrycks- och signalementsregister finns i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). 
  
 Av 35 kap. 1 § första stycket 5 framgår att sekretess gäller för uppgift om en enskilds personliga och ekonomiska förhållanden som förekommer i sådana register, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider skada eller men. I 35 kap. 10 § görs vissa undantag från denna sekretess, bl.a. om det föreskrivs i lagen om polisens be- handling av personuppgifter inom brottsdatalagens område (se p. 4). I lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdata- lagens område finns sådana sekretessbrytande bestämmelser i 2 kap.  
 7–12 
  §§. 
  
 Med hänsyn till behovet av att skydda det allmännas brottsföre- byggande och brottsbeivrande arbete gäller även sekretess för verk- samhet som syftar till att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott. Denna sekretess tar sikte på bl.a. Polismyndighetens uppgifter i fingeravtrycks- och signalementsregistren. Sekretess gäller om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motver- kas eller den framtida verksamheten skadas om uppgiften röjs. (18 kap. 1 § första stycket och andra stycket 2 offentlighets- och sekretess- lagen, se även Bender m.fl., Offentlighets- och sekretesslagen, 1 oktober 2020, version 22, Mclaughlin, kommentaren till 18 kap. 1 §.) 
  
 8.2.2Fingeravtryck enligt lagen om särskild utlänningskontroll 
  
 Enligt 19 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll kan en utlänning underkastas bl.a. husrannsakan och kroppsbesiktning om det är av betydelse för att utreda om utlänningen eller en organisa- tion eller grupp som han eller hon tillhör eller verkar för planlägger eller förbereder terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. Det är också tillåtet att bl.a. ta fingeravtryck av utlänningen. Säkerhetspolisen eller Polismyndigheten beslutar om 
  
 138 
  
 SOU 2021:20 
  
 Fingeravtryck 
  
 en sådan åtgärd. I övrigt gäller 28 kap. rättegångsbalken i tillämpliga delar.4 
  
 8.2.3Fingeravtryck i vissa andra situationer 
  
 I 9 kap. utlänningslagen finns dels bestämmelser om att Migrations- verket och Polismyndigheten under vissa förutsättningar får foto- grafera en utlänning och, om utlänningen har fyllt 14 år, ta hans eller hennes fingeravtryck (8 §), dels bestämmelser om att utlänning i vissa situationer är skyldig att låta sig fotograferas eller lämna fingeravtryck (8  
 a–f 
  §§). 
  
 I passlagen (1978:302), vilken gäller pass för svenska medborgare, finns också bestämmelser om skyldighet att låta sig fotograferas och lämna fingeravtryck (5 a och 6 §§). 
  
 De fingeravtryck som tas med stöd av utlänningslagen och pass- lagen får inte behandlas i fingeravtrycksregistret, jfr 5 kap. 12 § lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område.5 
  
 8.2.4Utbyte av fingeravtryck enligt Prümrådsbeslutet 
  
 Prümrådsbeslutet 
  
 Vissa europeiska stater ingick 2005 en konvention i den tyska orten Prüm med målsättningen att utveckla informationsutbytet inom hela EU vad gällde  
 dna-, 
  fingeravtrycks- och fordonsuppgifter (den s.k. Prümkonventionen). Konventionens bestämmelser utgjorde grunden för en överenskommelse vid möte i rådet för rättsliga och inrikes frågor 2007 om ett fördjupat gränsöverskridande samarbete, särskilt för bekämpning av terrorism och gränsöverskridande brottslighet, 
  
 4I SOU 2020:16 har föreslagits att lagen om särskild utlänningskontroll ska ersättas av en ny lag, lagen om särskild kontroll av vissa utlänningar. 
  
 5Bestämmelser om fingeravtryck finns också bl.a. i lagen (2000:344) om Lowe informa- tionssystem (4 och 10 §§). Fingeravtrycken får användas för att fastställa någons identitet vid en träff i det register som ska vara den svenska nationella enheten i Schengens informations- system (SIS). Även i övrigt finns möjligheter att ta upp en utlännings fingeravtryck utan att det finns någon koppling till brottslig verksamhet, t.ex. genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 810/2009 av den 13 juli 2009 om införande av en gemenskapskodex om viseringar (viseringskodex). Av 5 kap. 12 § lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område följer att inte heller dessa fingeravtryck får behandlas i Polis- myndighetens fingeravtrycksregister. 
  
 139 
  
 Fingeravtryck 
  
 SOU 2021:20 
  
 det s.k. Prümrådsbeslutet. Rådet antog Prümrådsbeslutet 2008.6 Samtidigt antogs ett beslut med administrativa och tekniska bestäm- melser för genomförandet av rådsbeslutet, framför allt när det gäller det automatiska utbytet av  
 dna-uppgifter, 
  fingeravtrycksuppgifter och uppgifter ur fordonsregister.7 
  
 Av rådsbesluten följer att medlemsstaterna ska ge varandra till- gång till uppgifter i bl.a. de nationella fingeravtrycksregistren. Upp- gifterna utbyts via nationella kontaktställen som kan göra automatiska sökningar bland referensuppgifter som tillhör övriga medlemsstaters register. Även före rådsbesluten kunde utbyte ske av uppgifter om bl.a. fingeravtryck. Rådsbesluten innebar däremot att sökningar ska kunna ske omedelbart och att den som behöver informationen direkt kan få besked om det finns någon uppgift av intresse. 
  
 Genomförande av Prümrådsbeslutet i svensk rätt 
  
 De delar av Prümrådsbeslutet som gäller automatiserat utbyte av  
 dna-, 
  fingeravtrycks- och fordonsuppgifter genomfördes i svensk rätt under 2011.8 Bestämmelserna inordnades i huvudsak i den dåvarande lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete med tillhö- rande förordning (2010:705).9 Numera finns motsvarande bestäm- melser i lagen (2017:496) om internationellt polisiärt samarbete med tillhörande förordning (2017:504).10 I fråga om uppgiftsbehandling gäller lagen om inte annat följer av brottsdatalagen eller registerför- fattning för respektive myndighet (6 kap. 1 § lagen om internatio- nellt polisiärt samarbete). 
  
 Enligt 7 kap. 3 § lagen om internationellt polisiärt samarbete får, vid samarbete enligt Prümrådsbeslutet, ett utländskt kontaktställe medges direktåtkomst till referensuppgifter i svenska fingeravtrycks- register som förs med stöd av lagen om polisens behandling av per- sonuppgifter inom brottsdatalagens område. I påföljande paragraf anges att i syfte att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig 
  
 6Rådets beslut 2008/615/RIF av den 23 juni 2008 om ett fördjupat gränsöverskridande sam- arbete, särskilt för bekämpning av terrorism och gränsöverskridande brottslighet. 
  
 7Rådets beslut 2008/616/RIF av den 23 juni 2008 om genomförande av beslut 2008/615/RIF om ett fördjupat gränsöverskridande samarbete, särskilt för bekämpning av terrorism och gräns- överskridande brottslighet. 
  
 8Prop. 2010/11:129. 
  
 9När det gäller utbyte av fingeravtryck fanns bestämmelserna i 18 och 19 §§ i lagen och i 3 kap. 
  
 4 
 a–c 
  §§ i förordningen. 
  
 10Prop. 2016/17:139. 
  
 140 
  
 SOU 2021:20 
  
 Fingeravtryck 
  
 verksamhet eller utreda brott får det svenska kontaktstället i enskilda fall genom direktåtkomst söka uppgifter i en annan stats fingerav- trycksregister. Uppgifter får behandlas endast i den utsträckning den andra staten tillåter det och om behandlingen i motsvarande fall hade varit tillåten i svenska fingeravtrycksregister som förs med stöd av lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdata- lagens område. Det svenska kontaktstället ansvarar för att kontrol- lera om det mottagna fingeravtrycket stämmer överens med det fingeravtryck som sökningen avsåg. 
  
 I förordningen om internationellt polisiärt samarbete finns viss kompletterande reglering. De myndigheter som får begära sökningar vad gäller fingeravtryck är de som anges i bestämmelsen om direkt- åtkomst i 5 kap. 17 § lagen om polisens behandling av personupp- gifter inom brottsdatalagens område, dvs. Säkerhetspolisen, Eko- brottsmyndigheten, Tullverket, Kustbevakningen och Skatteverket (5 kap. 3 § andra stycket 2 i förordningen). 
  
 Polismyndigheten är svenskt kontaktställe vid utbyte av finger- avtryck enligt Prümrådsbeslutet (5 kap. 3 § tredje stycket i förord- ningen). Myndigheten ska föra en förteckning över de tjänstemän som är behöriga att göra sökningar (5 kap. 5 §). 
  
 Sammanfattningsvis innebär det regelverk som har beslutats med anledning av Prümrådsbeslutet att en utländsk myndighet som t.ex. har hittat ett fingeravtryck på en brottsplats kan göra en automatisk sökning genom det nationella kontaktstället i övriga medlemsstaters register för att se om avtrycket förekommer där. Det är endast fråga om en begränsad åtkomst till systemet. Om det sökta fingeravtrycket finns med i registret får det utländska kontaktstället enbart tillgång till fingeravtrycket med en sifferbeteckning (referensuppgifter). Det är alltså inte möjligt att direkt identifiera vilken person som referens- uppgifterna hänför sig till. I stället måste myndigheten vända sig till den stat som för registret med en formell förfrågan om ytterligare uppgifter. Motsvarande gäller när den svenska Polismyndigheten får en träff i ett utländskt register. (Se vidare prop. 2010/11:129 s. 2 och 43 f.) 
  
 141 
  
 Fingeravtryck 
  
 SOU 2021:20 
  
 8.3Rättighetsperspektiv 
  
 8.3.1Reglering 
  
 Upptagande och lagring av fingeravtryck aktualiserar flera regelverk till skydd för den personliga integriteten. En genomgång av dessa regelverk finns i avsnitt 3.2. 
  
 Som konstaterats innebär upptagande av fingeravtryck på den som t.ex. är misstänkt för brott eller som ska verkställa ett straff ett in- grepp i den kroppsliga integriteten. Det omfattas därför av skyddet mot påtvingade kroppsliga ingrepp i 2 kap. 6 § första stycket reger- ingsformen (se t.ex. Dickson, Straffprocessuella tvångs- medel, 4 uppl. 2018, s. 716, och SOU 1978:34 s. 204). Vidare omfattas lagring av fingeravtryck av skyddet mot intrång i den personliga integriteten enligt 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen. 
  
 Ur ett europarättsligt perspektiv aktualiseras skyddet för privat- liv enligt artikel 8 i Europakonventionen (jfr prop. 2014/15:32 s. 26). Vidare aktualiseras rätten till respekt för privatliv och skyddet av personuppgifter i artikel 7 respektive 8.1 i EU:s stadga om de grund- läggande rättigheterna. 
  
 8.3.2Viss europarättslig praxis 
  
 Europadomstolen 
  
 I fallet S. and Marper v. the United Kingdom11 hade fingeravtryck, cellprov och  
 dna-profiler 
  tagits inom ramen för brottmålsförfa- randen och lagrats på obestämd tid i nationella databaser, även sedan personen i fråga hade frikänts eller förundersökningen lagts ned. Detta förfarande ansåg Europadomstolen stå i strid med artikel 8 i Europakonventionen. 
  
 Domstolen kom till samma slutsats i fallet M.K. v. France12 som gällde en frikänd persons fingeravtryck, vilka kunde sparas i en data- bas under 25 års tid och där det endast fanns små möjligheter att få uppgifterna raderade. 
  
 House Marper v. the United Kingdom [GC], nos. 30562/04 and 30566/04, ECHR 2008. Se särskilt § 125. 
  
 12M.K. v. France, no. 19522/09, 18 April 2013. 
  
 142 
  
 SOU 2021:20 
  
 Fingeravtryck 
  
 I fallet Gaughran v. the United Kingdom13 prövade domstolen hanteringen av fotografi, fingeravtryck och  
 dna-profil 
  rörande en person som dömdes för rattfylleri till böter. Informationen lagrades i databaser på obestämd tid. Domstolen fann att förfarandet utgjorde ett oproportionerligt intrång i skyddet för privatlivet enligt artikel 8 eftersom uppgifterna bevarades oavsett brottets svårhet och behovet av lagring på obestämd tid och då det inte fanns någon reell möjlighet till omprövning. 
  
 EU-domstolen 
  
 EU-domstolen 
  har t.ex. i sin dom Martinez,  
 C-291/12, 
  om förhands- avgörande rörande en förordning om bl.a. biometriska kännetecken i pass och resehandlingar, hänvisat till Europadomstolens avgörande S. and Marper (se ovan). Förhandsavgörandet föranleddes av att en person inte fick något pass utfärdat eftersom han vägrade att lämna sina fingeravtryck för lagring i passet. Med hänvisning till artikel 7 och 8.1 i EU:s rättighetsstadga konstaterade domstolen – i linje med S. and Marper – att respekten för privatlivet vad avser behandling av personuppgifter omfattar varje upplysning som avser en identifierad eller identifierbar fysisk person och att detta omfattar uppgifter om fingeravtryck. Att lagra uppgifter om fingeravtryck i pass enligt för- ordningen innebar därför ett intrång i respekten för privatlivet och skyddet för personuppgifter. Åtgärden ansågs dock vara motiverad och proportionerlig.14 
  
 8.4Fingeravtryck i Ecris- och  
 Ecris-TCN-systemen 
  
 8.4.1Inledning 
  
 Uppgifter om fingeravtryck möjliggör en säkrare identifiering vid informationssökningar i Ecris- och  
 Ecris-TCN-systemen. 
  Rambeslutet om Harrison och förordningen om  
 Ecris-TCN 
  innehåller därför bestäm- melser om behandling av fingeravtryck. 
  
 13Gaughran v. the United Kingdom, no 45245/15, 13 February 2020. Angående lagring av dna- profiler, se även t.ex. Van der Velden v. the Netherlands (dec.), no. 29514/05, ECHR  
 2006-XV, 
  Barnett, no. 8806/12, 22 Young 2017, och Leach and Martens v. Germany (dec.), nos. 7841/08 and 57900/12, 4 June 2013. 
  
 14Dom den 17 oktober 2013, Martinez,  
 C-291/12, 
  EU:C:2013:670, se p.  
 26–30. 
  
 143 
  
 Fingeravtryck 
  
 SOU 2021:20 
  
 Förordningen om  
 Ecris-TCN 
  innehåller strikta regler för åtkomst till  
 Ecris-TCN 
  och nödvändiga skyddsåtgärder. Det anges att den är förenlig med de grundläggande rättigheter och friheter som stadfästs särskilt i EU:s rättighetsstadga, inklusive rätten till skydd av person- uppgifter och principen om likhet inför lagen och det allmänna för- budet mot diskriminering. Det anges också att förordningen beaktar Europakonventionen och  
 FN-konventionen 
  om medborgerliga och politiska rättigheter. (Skäl 34.) 
  
 Även i rambeslutet om Harrison anges att beslutet har utformats med respekt för grundläggande rättigheter och iakttagande av de prin- ciper som framgår av stadgan och Europakonventionen (skäl 18 i rambeslutet, som även hänvisar till artikel 6 i fördraget om Euro- peiska unionen). 
  
 8.4.2Fingeravtryck i  
 Ecris-systemet 
  
 Rambeslutet om Ecris 
  
 Vid en underrättelse om en fällande dom som sker från centralmyn- digheten i den dömande medlemsstaten till centralmyndigheten i den medlemsstat där den dömde är medborgare ska även uppgift om fingeravtryck överföras, om uppgiften är tillgänglig för centralmyn- digheten i den dömande medlemsstaten, artikel 4.2 och 11.1 c (ii) i rambeslutet om Harrison. Samma sak gäller när den dömande medlems- staten underrättar medlemsstaten där den dömde är medborgare om eventuella ändringar eller strykningar av uppgifter i kriminalregistret (artikel 4.3 och 11.1). 
  
 I syfte att kunna besvara ansökningar om uppgifter om domar får centralmyndigheten i den medlemsstat där personen är medborgare lagra uppgifter om bl.a. fingeravtryck (artikel 7 och 11.2). 
  
 Till rambeslutet hör ett formulär för ansökan om uppgifter ur kriminalregistret. Fingeravtryck är då en av de identitetsuppgifter som kan anges (bilaga till rambeslutet om Harrison). 
  
 144 
  
 SOU 2021:20 
  
 Fingeravtryck 
  
 Genomförandet i Sverige 
  
 Allmänna överväganden vid genomförandet 
  
 Inför genomförandet av rambeslutet om Harrison konstaterade reger- ingen att dåvarande Rikspolisstyrelsen genom fingeravtrycks- och signalementsregister hade tillgång till uppgifter om fingeravtryck på ett sådant sätt som avses i rambeslutet. Vid underrättelser om domar enligt rambeslutet ansågs det därför finnas en skyldighet att föra över uppgifter om fingeravtryck som behandlas i fingeravtrycksregistret. 
  
 Regeringen ansåg att överföringen av uppgifter inte skulle inne- bära att någon ytterligare registrering skedde i fingeravtrycks- och signalementsregister, utan endast att redan registrerade uppgifter i enskilda fall lämnas till centralmyndigheten i det land där personen i fråga var medborgare. Överföringen skulle därmed inte innebära ett sådant betydande intrång i den personliga integriteten som avses i 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen. Regeringen ansåg därför att centralmyndighetens skyldighet att i viss omfattning lämna ut uppgifter ur fingeravtrycks- och signalementsregister kunde regleras i förordning. (Prop. 2011/12:163 s. 28 f.) 
  
 Överföring av uppgifter om fingeravtryck 
  
 Uppgifter som förs in i det svenska belastningsregistret om en per- son som är medborgare i en annan medlemsstat ska överföras till denna stat eller, vid begäran, lämnas ut till behörig centralmyndig- het, om uppgifterna ska användas i ett brottmålsförfarande. Det framgår av 24 c och d §§ förordningen (1999:1134) om belastnings- register. När Polismyndigheten med stöd av dessa bestämmelser överför uppgifter om en dom till den eller de medlemsstater där den dömde är medborgare ska tillgängliga uppgifter om bl.a. fingeravtryck bifogas. Vidare ska sådana uppgifter bifogas om Polismyndigheten på begäran lämnar ut uppgifter ur belastningsregistret till en annan medlemsstat. Det framgår av 10 och 11 §§ förordningen (2018:1942) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område.15 
  
 15Bestämmelserna fanns ursprungligen i 18 a och b §§ i den numera upphävda polisdataförord- ningen (2010:1155). 
  
 145 
  
 Fingeravtryck 
  
 SOU 2021:20 
  
 Eftersom uppgifter om fingeravtryck kan vara integritetskänsliga ansåg regeringen att uppgifterna inte borde lämnas ut i större ut- sträckning än vad som är nödvändigt. Därför skulle uppgifterna inte lämnas ut när en annan medlemsstat begär uppgifter ur belastnings- registret för att användas för något annat ändamål än i ett brottmåls- förfarande. (Prop. 2011/12:163 s. 40 ff.) 
  
 Behandling av uppgifter om fingeravtryck 
  
 Som tidigare har konstaterats får fingeravtrycks- eller signalements- uppgifter som har överförts med stöd av rambeslutet om Harrison behandlas i fingeravtrycks- och signalementsregister i Sverige, under förutsättning att det för motsvarande gärning är förskrivet fängelse i ett år eller däröver och den som uppgifterna avser vid tidpunkten för gärningen hade fyllt 15 år (5 kap. 13 § lagen [2018:1693] om poli- sens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område).16 
  
 Längsta tid för behandling av uppgifter om fingeravtryck 
  
 Regeringen konstaterade att uppgifter som överförts till Sverige enligt rambeslutet om Harrison och som lagrats i fingeravtrycksregistret kunde gallras med stöd av dåvarande polisdatalagen (2010:361), numera 5 kap. 15 § första stycket lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. Några nya bestäm- melser ansågs därför inte krävas vid genomförandet av rambeslutet. (Prop. 2011/12:163 s. 34 och 38.) 
  
 8.4.3Fingeravtryck i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  
 Allmänna överväganden i förordningen 
  
 Förordningen om  
 Ecris-TCN 
  anger att  
 Ecris-TCN 
  bör göra det möj- ligt att behandla uppgifter om fingeravtryck i syfte att identifiera de medlemsstater som innehar uppgifter i kriminalregister om en tredje- landsmedborgare. Det framhålls att det är mycket viktigt att infö- rande och användning av uppgifter om bl.a. fingeravtryck inte går 
  
 16Bestämmelsen fanns ursprungligen i 4 kap. 12 a § i den numera upphävda polisdatalagen (2010:361). Se prop. 2011/12:163 s. 33 f. och 60 f. 
  
 146 
  
 SOU 2021:20 
  
 Fingeravtryck 
  
 utöver vad som är absolut nödvändigt för att uppfylla målet och att det sker med respekt för de grundläggande rättigheterna, liksom barnets bästa, och är förenligt med unionens tillämpliga dataskydds- regler. (Se skäl 10.) 
  
 Med uppgifter om fingeravtryck avses i förordningen om Ecris- TCN uppgifter om platta och rullade fingeravtryck av en persons alla fingrar (artikel 3.12). 
  
 Fingeravtryck i uppgiftsposten 
  
 För varje dömd tredjelandsmedborgare ska den dömande medlems- statens centralmyndighet skapa en uppgiftspost i  
 Ecris-TCN. 
  Upp- giftsposten ska bl.a. innehålla uppgifter om fingeravtryck som har samlats in i enlighet med nationell rätt under ett brottmålsförfa- rande. En minimiregel anger att uppgiftsposten åtminstone ska ha uppgifter om fingeravtryck om tredjelandsmedborgaren har dömts till ett fängelsestraff på minst sex månader eller har dömts för ett brott som enligt medlemsstatens rätt är belagt med ett maximalt fängelse- straff på minst tolv månader. (Se artikel 5.1 b samt skäl 15, 27 och 28.) 
  
 För att uppfylla skyldigheten att föra in fingeravtryck i uppgifts- posten i  
 Ecris-TCN 
  får medlemsstaterna använda uppgifter om fingeravtryck som har samlats in för andra ändamål än brottmåls- förfaranden, om sådan användning är tillåten enligt nationell rätt (artikel 5.6). Om nationell rätt alltså tillåter att sådana fingeravtryck som har samlats in för t.ex. migrationsförfaranden får användas i brottmålsförfaranden, kan dessa fingeravtryck också användas för att föras in i uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN. 
  På så vis möjliggörs att identitetsuppgifterna i  
 Ecris-TCN 
  är så fullständiga som möjligt, jfr skäl 26. 
  
 Uppgifterna om fingeravtryck ska följa vissa tekniska specifika- tioner som kommer att föreskrivas av kommissionen i en genom- förandeakt (artikel 5.2 och 10.1 b). 
  
 147 
  
 Fingeravtryck 
  
 SOU 2021:20 
  
 Fingeravtryck på tredjelandsmedborgare som även är unionsmedborgare 
  
 I artikel 2 anges att de tredjelandsmedborgare som även är unions- medborgare inte omfattas av den minimiregel i artikel 5.1 b (ii) om att uppgiftsposten åtminstone ska ha fingeravtryck vid fängelsestraff på sex månader eller vid brott belagda med fängelsestraff på minst tolv månader. Det har ansetts att för dessa personer bör de villkor som gäller för fingeravtryck vara jämförbara med de villkor som gäller för unionsmedborgare enligt  
 Ecris-systemet 
  (skäl 9). 
  
 Lagring av uppgifter om fingeravtryck 
  
 Varje uppgiftspost ska lagras i  
 Ecris-TCN 
  så länge som de uppgifter som gäller de fällande domarna mot den berörda personen lagras i kriminalregistret. Efter utgången av denna lagringsperiod ska den dömande medlemsstatens centralmyndighet radera uppgiftsposten, inklusive bl.a. uppgifter om fingeravtryck, ur  
 Ecris-TCN. 
  Raderingen ska om möjligt ske automatiskt och inte senare än en månad efter lagringsperiodens utgång. (Se artikel 8.) 
  
 Retroaktiv tillämpning 
  
 Den dömande medlemsstaten ska skapa uppgiftsposter för fällande domar som meddelas före den dag då uppgifter ska börja föras in i  
 Ecris-TCN, 
  i den mån uppgifter om dömda personer lagras i natio- nella databaser. När det gäller uppgift om fingeravtryck ska dock dessa inkluderas endast om de har samlats in under ett brottmålsför- farande i enlighet med nationell rätt och om de tydligt överensstäm- mer med andra identitetsuppgifter i kriminalregister. (Se artikel 5.5 och skäl 29.)17 
  
 17I artikel 41.2 b finns en bestämmelse om vilken tidsfrist som gäller för införande av finger- avtryck efter driftstarten av  
 Ecris-TCN 
  (se även skäl 36). 
  
 148 
  
 SOU 2021:20 
  
 Fingeravtryck 
  
 8.5Överväganden och förslag 
  
 8.5.1Fingeravtryck som ska föras in i  
 Ecris-TCN 
  
 Bedömning: De fingeravtryck som samlas in under en förunder- sökning och som behandlas i Polismyndighetens fingeravtrycks- register hör till de uppgifter som enligt förordningen om Ecris- TCN ska föras in i uppgiftsposten när det föreligger en laga- kraftvunnen dom mot en tredjelandsmedborgare (med eller utan unionsmedborgarskap). 
  
 Förslag: I uppgiftposten i  
 Ecris-TCN 
  ska också föras in sådana fingeravtryck som behandlas i Polismyndighetens fingeravtrycks- register och som har tagits med stöd av 19 § lagen om särskild utlänningskontroll eller som har överförts hit med stöd av ram- beslutet om Harrison. 
  
 Bestämmelser som möjliggör behandlingen ska tas in i lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om Ecris- TCN. 
  
 Inledning 
  
 Uppgifter om fingeravtryck som har samlats in i enlighet med natio- nell rätt under ett brottmålsförfarande ska föras in i uppgiftsposten 
  
 i 
 Ecris-TCN, 
  artikel 5.1 b (i) i förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  Med brottmålsförfarande avses i detta sammanhang förundersöknings- skedet, själva rättegången och verkställigheten av domen (artikel 3.2). Vi ska i denna del identifiera vilka fingeravtryck som samlas in under ett brottmålsförfarande enligt svensk rätt. Enligt vår mening följer det sedan direkt av förordningen att dessa fingeravtryck ska föras in 
  
 iuppgiftsposten. 
  
 Även fingeravtryck som har samlats in för andra ändamål – och som enligt nationell rätt kan nyttjas i brottmålsförfaranden – får användas för uppgiftsposten (artikel 5.6). Medlemsstaterna har fått denna möjlighet för att identitetsuppgifterna i  
 Ecris-TCN 
  ska kunna bli så fullständiga som möjligt (skäl 26). Det innebär att det inte följer direkt av förordningen att sådana uppgifter ska föras in i upp- giftsposten. I stället krävs reglering på nationell nivå för att sådana 
  
 149 
  
 Fingeravtryck 
  
 SOU 2021:20 
  
 uppgifter om fingeravtryck ska kunna föras in i uppgiftsposten. I denna del ska vi alltså identifiera vilka fingeravtryck som samlas in för ett annat ändamål än brottmålsförfarande och överväga om sådana uppgifter även bör kunna föras in i uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN. 
  
 Enligt kommittédirektiven ingår det inte i uppdraget att lämna förslag om ett upptagande av fingeravtryck med anledning av domar som har meddelats före den nya regleringens ikraftträdande. Det hindrar emellertid inte att redan existerande uppgifter om fingerav- tryck förs över till uppgiftsposter för fällande domar som meddelats före den nya regleringen, under förutsättning att de samlats in under ett brottmålsförfarande i enlighet med nationell rätt (se artikel 5.5). Detta följer direkt av förordningen. 
  
 Detta avsnitt rör alltså de fingeravtryck som i dag tas upp enligt nationell rätt och som ska föras in i uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN. 
  För att uppfylla kraven på fingeravtryck i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  behöver fingeravtryck emellertid tas upp i större utsträckning än i dag. Till detta utökade tagande av fingeravtryck återkommer vi i av- snitt  
 8.5.2–8.5.7. 
  
 Fingeravtryck som samlas in inom ramen för ett brottmålsförfarande 
  
 Det är tydligt att de uppgifter om fingeravtryck som samlas in från misstänkta personer med stöd av 28 kap. 14 § rättegångsbalken ligger inom ramen för vad förordningen om  
 Ecris-TCN 
  benämner brott- målsförfarande. 
  
 Nu angivna fingeravtryck får enligt vad som följer av 5 kap. 12 § lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område behandlas i Polismyndighetens fingerav- trycksregister, till skillnad från fingeravtrycksuppgifter som har samlats in med stöd av 28 kap. 14 § rättegångsbalken från personer som inte misstänkts för brott, t.ex. vittnen. Att lagen enligt 5 kap. 12 § tredje stycket utesluter behandling av fingeravtrycksuppgifter från misstänkta personer under 15 år saknar betydelse för möjlig- heten att uppfylla kravet i förordningen om  
 Ecris-TCN, 
  eftersom den som är under 15 år inte kan dömas till påföljd (1 kap. 6 § brotts- balken). 
  
 150 
  
 SOU 2021:20 
  
 Fingeravtryck 
  
 Fingeravtryck som samlas in för andra ändamål 
  
 Fingeravtryck enligt lagen om särskild utlänningskontroll 
  
 Fingeravtryck som tas med stöd av 19 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll rör utredningar om planläggning eller förbere- delse av terroristbrott. Sådana fingeravtryck bör inte anses vara tagna under ett brottmålsförfarande i den mening som avses i förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  Fingeravtrycken får däremot behandlas i Polismyn- dighetens fingeravtrycksregister enligt 5 kap. 12 § första stycket 2 lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdata- lagens område och får användas i syfte att bl.a. utreda eller lagföra brott (5 kap. 11 § 2). Fingeravtryck som har tagits med stöd av lagen om särskild utlänningskontroll kan alltså användas i brottmålsför- farande. Detta betyder att förordningen om  
 Ecris-TCN 
  tillåter att fingeravtrycken används för uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN, 
  se artikel 5.6. 
  
 För att uppgifterna i  
 Ecris-TCN-systemet 
  ska bli så fullständiga som möjligt är det vår bedömning att fingeravtryck som tas med stöd av lagen om särskild utlänningskontroll bör kunna föras in i uppgiftsposten. Som vi tidigare har konstaterat följer det dock inte direkt av förordningen om  
 Ecris-TCN 
  att fingeravtryck tagna för andra ändamål än brottmålsförfaranden ska användas för uppgifts- posten. I stället behövs en reglering på nationell nivå. Det bör därför regleras i kompletteringslagen att dessa fingeravtryck ska användas till uppgiftposten. 
  
 Fingeravtryck som har överförts hit genom Ecris 
  
 Fingeravtryck som överförs hit med stöd av rambeslutet om Harrison får behandlas i Polismyndighetens fingeravtrycksregister (5 kap. 13 § lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdata- lagens område). Dessa fingeravtryck måste till övervägande del ha samlats in under ett brottmålsförfarande i den dömande medlems- staten. De kan därför utan nationell reglering användas för uppgifts- posten i  
 Ecris-TCN. 
  
 Det går emellertid inte att helt utesluta att vissa fingeravtryck som överförs hit med stöd av rambeslutet kan ha samlats in i enlighet med den dömande medlemsstatens rätt utan att det rör sig om ett brottmålsförfarande. Liksom när det gäller fingeravtryck enligt lagen 
  
 151 
  
 Fingeravtryck 
  
 SOU 2021:20 
  
 om särskild utlänningskontroll (se ovan) föreslår vi därför att det sär- skilt regleras i kompletteringslagen att fingeravtryck som har över- förts hit genom Harrison ska användas för uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN. 
  
 Fingeravtryck enligt utlänningslagen 
  
 Migrationsverket får föra separata register över bl.a. fingeravtryck som tas med stöd av 9 kap. 8 § utlänningslagen (2005:716). Regler- ingen av sådana register finns i 15 § utlänningsdatalagen (2016:27). Migrationsverket får kontrollera ett fingeravtryck mot Polismyndig- hetens fingeravtrycks- och signalementsregister för att kunna fast- ställa en utlännings identitet (prop. 2015/16:65 s. 75 ff.). Av 15 § följer att det däremot inte är tillåtet att använda ett sådant fingeravtryck i ett brottmålsförfarande. 
  
 I linje med vad som har angetts i våra kommittédirektiv finns det goda skäl för att inte tillåta användning i  
 Ecris-TCN 
  av uppgifter från andra register än de som Polismyndigheten själv för. Finger- avtrycken som tas med stöd av utlänningslagen bör därför inte få användas för uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN. 
  Vi föreslår därför ingen ändring när det gäller möjligheterna till användning av fingeravtryck enligt utlänningslagen. 
  
 Fingeravtryck enligt passlagen 
  
 Passlagen (1978:302) föreskriver att fingeravtryck som har tagits i samband med passansökan ska sparas i ett lagringsmedium i passet. Sådana fingeravtryck ska dock – tillsammans med de biometriska data som tas fram ur dessa – omedelbart förstöras när passet har läm- nats ut eller passansökan har återkallats eller avslagits. De får inte användas vid sökning med hjälp av automatiserad behandling. (Se 6 a och b §§ och även prop. 2008/09:132 s. 12 f.)18 Inte heller sådana fingeravtryck kan alltså användas i ett brottmålsförfarande. Det inne- bär att de inte heller bör kunna användas för uppgiftsposten i Ecris- TCN. 
  
 18Enligt förslag till passdatalag bör inga förändringar göras i dessa hänseenden, se Ds 2019:5 s. 10 ff. 
  
 152 
  
 SOU 2021:20 
  
 Fingeravtryck 
  
 När ska uppgiften registreras i  
 Ecris-TCN? 
  
 Förordningen om  
 Ecris-TCN 
  innebär att  
 Ecris-TCN 
  ska identifiera medlemsstater som har uppgifter om fällande domar mot tredje- landsmedborgare, dvs. uppgifter om lagakraftvunna avgöranden av en brottmålsdomstol mot en fysisk person med avseende på ett brott, om detta avgörande registreras i den dömande medlemsstatens krimi- nalregister (artikel 2 och 3.1 i förordningen om  
 Ecris-TCN). 
  Detta får betydelse för vad som anges i artikel 5.1 om uppgiftsposter för dömda tredjelandsmedborgare. Uppgiftsposten ska alltså skapas först när det avgörande som legat till grund för uppgiftsposten har fått laga kraft. För Sveriges del betyder det att fingeravtryck inte ska föras över till uppgiftsposten förrän avgörandet har fått laga kraft, även om avgörandet har registrerats i belastningsregistret före denna tid- punkt (jfr artikel 5.4 i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  och 3 § lagen [1998:620] om belastningsregister, se även avsnitt 7.5). 
  
 8.5.2Fingeravtryck av dömda enligt förordningen om  
 Ecris-TCN 
  
 Bedömning: Nationell reglering om fingeravtryck ska svara mot det minimikrav som följer av artikel 5.1 b (ii) i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  om att uppgiftsposten åtminstone ska innehålla finger- avtryck på en tredjelandsmedborgare som har dömts till ett fäng- elsestraff på minst sex månader. 
  
 Skälen för vår bedömning 
  
 Förordningen om  
 Ecris-TCN 
  innehåller krav på vilka fingeravtryck som ska finnas i uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN 
  (artikel 5.1 b). Regler- ingen innebär att uppgiftsposten åtminstone ska inkludera uppgifter om fingeravtryck i de fall tredjelandsmedborgaren har dömts till ett fängelsestraff på minst sex månader eller har dömts för ett brott som enligt medlemsstatens rätt är belagt med ett maximalt fängelsestraff på minst tolv månader. Till skillnad från övriga bestämmelser i för- ordningen tar denna reglering endast sikte på tredjelandsmedborgare som inte är unionsmedborgare (artikel 2). Förordningen om Ecris- 
  
 153 
  
 Fingeravtryck 
  
 SOU 2021:20 
  
 TCN ställer alltså inte krav på att det ska tas fingeravtryck av dömda tredjelandsmedborgare som också är unionsmedborgare. 
  
 Enligt förordningen om  
 Ecris-TCN 
  är det upp till varje medlems- stat att avgöra vilket av minimikraven som ska användas. Som tidi- gare nämnts anges i våra kommittédirektiv att avsikten är att Sverige ska använda sig av kriteriet att tredjelandsmedborgaren har dömts till ett fängelsestraff på minst sex månader. Det är därför vi utgår från detta minimikrav när vi bedömer om svensk rätt uppfyller för- ordningens krav på vilka fingeravtryck som ska finnas i uppgiftsposten. 
  
 Vi har i avsnitt 8.5.1 bedömt att de fingeravtryck som samlas in under en förundersökning och behandlas i fingeravtrycksregistret hör till de uppgifter som tas upp under ett brottmålsförfarande enligt förordningen om  
 Ecris-TCN 
  och därför redan av den anled- ningen ska föras in i uppgiftsposterna. Dessutom har vi föreslagit att det i uppgiftsposterna också ska föras in sådana fingeravtryck som behandlas i Polismyndighetens fingeravtrycksregister och som har tagits med stöd av lagen om särskild utlänningskontroll eller som har överförts hit med stöd av rambeslutet om Harrison. 
  
 Att dessa fingeravtryck kan föras in i uppgiftsposterna innebär emellertid inte att fingeravtryck från de tredjelandsmedborgare som har dömts till fängelse i minst sex månader finns tillgängliga för Polismyndigheten enligt det minimikrav i förordningen som vi utgår från. Detta innebär att vi genom nationell reglering om fingeravtryck behöver säkerställa att det finns tillgängliga fingeravtryck på pers- oner som har dömts till fängelse i minst sex månader, åtminstone om de är tredjelandsmedborgare utan unionsmedborgarskap, så att dessa fingeravtryck kan föras in i uppgiftsposter i  
 Ecris-TCN 
  (se vidare avsnitt 8.5.3, 8.5.6 och 8.5.7). 
  
 8.5.3Fingeravtrycken av dömda bör tas oberoende av medborgarskap 
  
 Bedömning: Fingeravtryck bör tas av alla som har dömts till fäng- else i minst sex månader. 
  
 154 
  
 SOU 2021:20 
  
 Fingeravtryck 
  
 Skälen för vår bedömning 
  
 Enligt våra direktiv har vi i uppdrag att lämna förslag som innebär att Polismyndighetens fingeravtrycksregister innehåller uppgifter om alla personer som har dömts till ett fängelsestraff på minst sex månader. I vissa fall innebär det svenska brottmålsförfarandet att fingeravtryck inte tas alls med stöd av 28 kap. 14 § rättegångsbalken, t.ex. när den misstänkte inte frihetsberövas och fingeravtryck inte behövs för utredningen av brottet. Det innebär att det i dagsläget inte alltid finns uppgifter om fingeravtryck på personer som har dömts till fängelsestraff på minst sex månader. 
  
 Som tidigare konstaterats kan det ses som ett naturligt led i ett frihetsberövande för ett allvarligt brott att den frihetsberövade också blir föremål för vissa åtgärder som kan underlätta identifieringen vid eventuella framtida brott (Dickson, Straffprocessuella tvångs- medel, 4 uppl. 2018, s. 715). En utvidgning av möjligheten att ta upp fingeravtryck som omfattar dömda personer skulle alltså syfta till att underlätta utredning och lagföring vid framtida brott av personer som har gjort sig skyldiga till mer allvarlig brottslighet. Som vi upp- fattar saken måste detta också i grunden vara syftet med kravet på fingeravtryck enligt minimikriterierna i artikel 5.1 b (ii) i förord- ningen om  
 Ecris-TCN. 
  
 Vid denna bedömning saknas det skäl att inom ramen för natio- nell rätt göra skillnad mellan dömda tredjelandsmedborgare och dömda unionsmedborgare – inklusive svenska medborgare – vad avser fingeravtryck, även om förordningen om  
 Ecris-TCN 
  endast tar sikte på de förstnämnda. Syftet att underlätta utredning och lagföring vid framtida brott genom identifiering med hjälp av fingeravtryck av personer som har gjort sig skyldiga till mer allvarlig brottslighet gör sig lika starkt gällande oavsett vilket medborgarskap den dömde har. 
  
 Det är vår bedömning att ett utökat tagande av fingeravtryck bör förbättra möjligheterna att identifiera gärningsmän vid framtida brottslighet och att en utökning av detta slag därför medför ökade möjligheter att utreda och lagföra brott, dvs. ett effektivare brott- målsförfarande. Mot detta måste dock vägas grundlagsskyddet mot påtvingade kroppsliga ingrepp och vikten av att värna den personliga integriteten (jfr avsnitt 3.2). 
  
 155 
  
 Fingeravtryck 
  
 SOU 2021:20 
  
 Vid denna avvägning är det vår uppfattning att särskild hänsyn bör tas till att utökningen endast tar sikte på den som dömts till minst sex månaders fängelse; det rör sig alltså om mer allvarlig brottslighet. Hänsyn måste vidare tas till att det endast är från den som har dömts för sådan brottslighet som fingeravtryck ska tas och alltså inte från den som enbart har misstänkts för sådan brottslighet. Enligt vår mening innebär det att utökningen kan motiveras och att fördelarna med ett ökat tagande av fingeravtryck överväger det intrång som åtgärden innebär för den enskilde. Regleringen utgör därmed en tillå- ten rättighetsinskränkning enligt bl.a. regeringsformen och Europa- konventionen. 
  
 Det är alltså vår bedömning att fingeravtryck bör tas av alla per- soner som har dömts till ett fängelsestraff på minst sex månader och att regleringen bör utformas oberoende av vilket medborgarskap den dömde har. 
  
 8.5.4Fingeravtrycken ska tas av Kriminalvården eller Polismyndigheten 
  
 Förslag: Fingeravtryck ska tas upp av en intagen som ska verk- ställa ett fängelsestraff på minst sex månader, om han eller hon inte redan finns i Polismyndighetens fingeravtrycksregister. Finger- avtrycken ska tas upp av Kriminalvården eller, om det är lämp- ligare, av Polismyndigheten. 
  
 För dömda som ska avtjäna fängelsestraff på sex månader genom intensivövervakning med elektronisk kontroll och vars fingeravtryck inte redan finns i fingeravtrycksregistret ska det vara ett villkor för intensivövervakningen att fingeravtryck läm- nas. Fingeravtrycken ska tas upp av Polismyndigheten efter före- läggande av Kriminalvården. 
  
 Upptagningen av fingeravtryck ska ske så snart som möjligt efter att verkställigheten har inletts. Fingeravtryck ska kunna tas upp på nytt om det finns särskilda skäl. 
  
 Fingeravtryck som har tagits av Kriminalvården ska skynd- samt sändas till Polismyndigheten. Kriminalvården ska omedel- bart förstöra eventuella kopior av fingeravtrycken som myndig- heten innehar, liksom de biometriska data som tas fram ur dessa, sedan fingeravtrycken har tagits emot av Polismyndigheten. 
  
 156 
  
 SOU 2021:20 
  
 Fingeravtryck 
  
 Förslagen ska genomföras genom ändringar i 
  
 –fängelselagen, 
  
 –lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll, 
  
 –lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brotts- datalagens område med tillhörande förordning, 
  
 –fingeravtrycksförordningen, och 
  
 –förordningen om kriminalvårdens behandling av personupp- gifter inom brottsdatalagens område. 
  
 Inledning 
  
 Vid den bedömning som vi har gjort i föregående avsnitt behöver vi närmare analysera i vilket skede som fingeravtrycken ska tas och vem som ska genomföra tagningen. Kommittédirektiven har i denna del uttryckligen förordat att den utökade upptagningen av fingeravtryck bör förläggas till verkställighetsskedet, dvs. först då den dömde på- börjar avtjänandet av sitt fängelsestraff, och alltså inte i något tidi- gare skede av brottmålsförfarandet. 
  
 Verkställighet av fängelsestraff 
  
 Kriminalvården är den myndighet som har i uppdrag att verkställa fängelsestraff, se förordning (2007:1172) med instruktion för Krimi- nalvården. 
  
 Den som döms till fängelse avtjänar normalt sitt straff som fri- hetsberövad i kriminalvårdsanstalt, se 26 kap. 4 § brottsbalken. Närmare bestämmelser om verkställighetens innehåll finns i fängelselagen (2010:610) med tillhörande förordning (2010:2010). Kriminalvården har även beslutat om föreskrifter och allmänna råd för fängelse, se KVFS 2011:1. 
  
 I 8 kap. fängelselagen finns bestämmelser om särskilda kontroll- och tvångsåtgärder i anstalt, t.ex. fotografering, kroppsvisitation och kroppsbesiktning. Lagen ger inte Kriminalvården någon rätt att ta fingeravtryck av den intagne. 
  
 157 
  
 Fingeravtryck 
  
 SOU 2021:20 
  
 Under vissa förutsättningar verkställer den som har dömts till fäng- else sitt straff genom s.k. intensivövervakning med elektronisk kon- troll i stället för att tas in i anstalt. Personer som döms till fängelse i högst sex månader kan således på ansökan bli föremål för sådan in- tensivövervakning. Fängelselagen är då inte tillämplig. Intensivöver- vakningen bedrivs under ledning av Kriminalvården. Bestämmelser om intensivövervakning finns i lagen (1994:451) om intensiv- övervakning med elektronisk kontroll med tillhörande förordning (1994:1060).19 Kriminalvården har även beslutat om föreskrifter och allmänna råd om intensivövervakning med elektronisk kontroll, se KVFS 2011:6. 
  
 När inleds verkställigheten? 
  
 Enligt strafftidslagen (2018:1251) får ett fängelsestraff verkställas när en dom eller ett beslut i den del som avser fängelsestraff har fått laga kraft mot den dömde (2 § första stycket 1). Om det följer av särskilda bestämmelser får fängelsestraffet verkställas utan att domen eller beslutet har fått laga kraft (3 §).20 
  
 För det fall en dömd inte är frihetsberövad när fängelsestraffet är verkställbart ska han eller hon utan dröjsmål föreläggas att senast en viss dag inställa sig vid den kriminalvårdsanstalt där fängelsestraffet ska verkställas (6 § första stycket). I vissa fall får Kriminalvården skjuta upp verkställigheten av ett fängelsestraff (7 §). Är den dömde redan frihetsberövad när fängelsestraffet är verkställbart ska verk- ställigheten påbörjas omedelbart där han eller hon förvaras (8 § första stycket). Den dömde kan under vissa förutsättningar få uppskov med verkställigheten (14 §). 
  
 19I Justitiedepartementets promemoria Effektivare förfarande och utökad kontroll vid verk- ställighet av fängelsestraff med fotboja, Ju2020/04109, föreslås vissa ändringar i lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll. Förslagen innebär bl.a. att Kriminalvården ska kunna besluta om verkställighet genom intensivövervakning med elektronisk kontroll utan ansökan från den dömde. Det föreslås även att beslut som innebär att någon döms till fängelse ska kunna verkställas genom intensivövervakning. Lagändringarna föreslås träda i kraft den 
  
 1juli 2021. 
  
 20Se t.ex. 26 kap. 5 §, 28 kap. 3 § tredje stycket och 37 kap. 10 § brottsbalken. 
  
 158 
  
 SOU 2021:20 
  
 Fingeravtryck 
  
 Fingeravtrycken bör tas under verkställighetsstadiet 
  
 Som framgått förordas i våra kommittédirektiv att den utökade upptagningen av fingeravtryck bör förläggas till verkställighetsskedet, dvs. först då den dömde påbörjar avtjänandet av sitt fängelsestraff. Genom att förlägga fingeravtrycksupptagningen till verkställighets- skedet förhindras att den utökade möjligheten att ta fingeravtryck går längre än nödvändigt för att uppnå syftet, dvs. att ta upp finger- avtryck på personer som är dömda till fängelse i minst sex månader. Vi delar därför den bedömning som kommer till uttryck i våra direk- tiv. Att tidigarelägga tagandet av fingeravtryck till förundersök- ningsskedet – i likhet med vad som nu gäller enligt 28 kap. 14 § rätte- gångsbalken – skulle resultera i fler fingeravtryck än vad som moti- veras av målsättningen eftersom ett brottmålsförfarande i många fall inte leder till en fällande dom med ett straff på minst sex månaders fängelse. 
  
 Ett upptagande av fingeravtryck först under verkställighetsskedet medför att fingeravtryck i vissa fall inte kommer att föras in i upp- giftsposten i  
 Ecris-TCN 
  direkt när den skapas.21 Detta har också upp- märksammats i våra kommittédirektiv. En sådan eftersläpning blir särskilt aktuell i de situationer då den dömde inte har varit frihetsbe- rövad före domen och verkställigheten av fängelsestraffet därför inte påbörjas omedelbart. Det är också i just sådana situationer då den dömde inte har varit frihetsberövad under brottmålsprocessen som det är störst sannolikhet för att fingeravtryck inte har tagits med stöd av 28 kap. 14 § rättegångsbalken och redan finns registrerade i fingeravtrycksregistret. 
  
 Motsvarande luckor kan uppstå om den dömde avviker eller på annat sätt undandrar sig verkställighet av straffet, liksom vid verkstäl- lighet utanför EU av en svensk dom. I dessa fall kommer uppgifts- posten inte att innehålla den dömdes fingeravtryck, såvida inte finger- avtrycken har tagits i ett tidigare skede med stöd av 28 kap. 14 § rättegångsbalken och den dömdes avtryck redan behandlas i finger- avtrycksregistret. 
  
 Det anförda innebär att det alltså finns vissa nackdelar med att ta upp fingeravtrycken först på verkställighetsstadiet. Dessa nackdelar ska dock inte överdrivas. En viss eftersläpning måste accepteras och 
  
 21Den dömande medlemsstaten ska skapa uppgiftsposten automatiskt när så är möjligt och utan onödigt dröjsmål efter att den fällande domen har förts in i kriminalregistret (artikel 5.4 i förordningen om  
 Ecris-TCN, 
  se även avsnitt 7.5). 
  
 159 
  
 Fingeravtryck 
  
 SOU 2021:20 
  
 sättas i relation till att en annan ordning skulle ställa krav på att det med nödvändighet skulle bli en uteslutande polisiär uppgift att ta fingeravtryck av dömda personer som ännu inte har inlett sin verk- ställighet. Enligt vår mening skulle det knappast vara förenligt med ett effektivt och ändamålsenligt utnyttjande av polisens resurser att ge polisen i uppgift att inhämta fingeravtryck av dömda personer som är på fri fot. 
  
 Ytterligare en konsekvens av att förlägga upptagningen av finger- avtrycken till verkställighetsskedet är att kravet på fingeravtryck i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  vad gäller dömda tredjelandsmedbor- gare utan unionsmedborgarskap inte uppfylls om dessa personer över- förs för verkställighet av sitt straff till ett land utanför EU utan att ha varit frihetsberövade här. Enligt vad vi erfar rör det sig emellertid om få personer som verkställer svensk dom utanför EU utan att ha på- börjat verkställigheten i Sverige. Det är också sannolikt att dessa per- soner inte ens befinner sig i Sverige före verkställighet. Vi ser därför inget praktiskt behov av en särskild reglering som tar sikte på dem. 
  
 Mot denna bakgrund föreslår vi alltså att upptagningen av finger- avtrycken förläggs till verkställighetsskedet. 
  
 Såväl Kriminalvården som Polismyndigheten bör kunna ta upp fingeravtrycken 
  
 De fingeravtryck som tas med stöd av 28 kap. 14 § rättegångsbalken, liksom merparten av de avtryck som tas med stöd av förordningen (1992:824) om fingeravtryck m.m., upptas inom ramen för en för- undersökning. Beslut om fingeravtryck fattas av undersökningsleda- ren i de fall åtgärden behövs för utredningen av brottet. I övrigt fat- tas beslut om att ta avtryck av Polismyndigheten, se 6 § fingerav- trycksförordningen. 
  
 Fingeravtryck på nu avsedda personer, dvs. på personer som har dömts till fängelse i minst sex månader, ska inte tas upp inom ramen för en förundersökning, utan under verkställighetsskedet (se ovan). Den dömde befinner sig då normalt i en kriminalvårdsanstalt och under Kriminalvårdens kontroll. Det faller sig därför naturligt och effektivt att Kriminalvården ska kunna ta upp fingeravtrycken. Att det ligger utanför Kriminalvårdens uppdrag att ta fingeravtryck av dömda personer i den meningen att avtrycken inte tas av verkställig- hetsskäl eller annars för att underlätta den dömdes anpassning i sam- 
  
 160 
  
 SOU 2021:20 
  
 Fingeravtryck 
  
 hället påverkar inte den slutsatsen. Uppdraget är av begränsat slag och är väl förenligt med den samverkan som Polismyndigheten och Kriminalvården annars upprätthåller för ett effektivt och rättssäkert rättsväsende. 
  
 Emellertid har det under utredningens gång kommit fram att den utrustning som Polismyndigheten för närvarande använder sig av för att ta fingeravtryck är utrymmeskrävande och förhållandevis kost- sam (se vidare avsnitt 15.2.1). För närvarande är den inte heller mobil. Att förse varje anstalt med utrustning av detta slag ter sig därmed inte realistiskt och försvarbart utifrån att utrustningen trots allt redan finns på cirka 75 platser i landet. 
  
 Vid nu angivna förhållanden är det vår bedömning att fingerav- tryck under verkställighetsstadiet även behöver kunna tas upp av Polismyndigheten, i praktiken genom att Kriminalvården transpor- terar den intagne till en näraliggande polisstation eller arrest där det finns fingeravtrycksutrustning. Detta bör komma till uttryck genom att fingeravtrycken ska tas upp av Kriminalvården eller, om det är lämpligare, Polismyndigheten. Härigenom ges utrymme för en flexi- bel och ändamålsenlig tillämpning som tar hänsyn till geografiska förutsättningar och resurser. 
  
 Det bör rimligen ankomma på Kriminalvården att, som verkstäl- lande myndighet, göra lämplighetsbedömningen. I praktiken kommer denna bedömning att styras av i vilken utsträckning som Kriminal- vården har tillgång till nödvändig utrustning. Så länge som utrustning för upptagande av fingeravtryck inte är tillgänglig på anstalter kom- mer det vara lämpligast att avtrycken tas upp av Polismyndigheten efter att Kriminalvården har transporterat den intagne till den när- maste plats där Polismyndigheten har sådan utrustning (se vidare avsnitt 8.5.5). 
  
 Fingeravtrycken bör tas så snart som möjligt 
  
 Som framgått föreslår vi att fingeravtrycken ska tas under verkstäl- lighetsskedet. Fingeravtrycken bör då tas så snart som det är möjligt, dvs. normalt när den dömde tas in för verkställighet eller inleder in- tensivövervakningen (se vidare nedan). Detta innebär att fingerav- trycken tas när domen är verkställbar. 
  
 161 
  
 Fingeravtryck 
  
 SOU 2021:20 
  
 I de fall ett fängelsestraff med anledning av tidigare frihetsberö- vande har verkställts innan domen har blivit verkställbar måste finger- avtryck som regel ha tagits av personen i fråga i egenskap av häktad. Detsamma gäller givetvis personer som verkställer sitt fängelsestraff helt i häkte. I dessa fall föreskrivs redan i dag att fingeravtryck alltid ska tas, se 2 § första stycket 1 fingeravtrycksförordningen. För att ta fingeravtryck av dessa personer krävs därför ingen ytterligare reglering. 
  
 En ny bestämmelse i fängelselagen 
  
 Fingeravtryck efter en fängelsedom syftar i grunden till att under- lätta utredning och lagföring vid framtida brott (se ovan). Till skill- nad från fingeravtryck som tas med stöd av 28 kap. 14 § rättegångs- balken ska dessa fingeravtryck tas upp under verkställighetsskedet. 
  
 Sett mot denna bakgrund är en lagreglering avseende själva upp- tagandet av dessa fingeravtryck mindre lämpad för rättegångsbalken. I stället bör en lagreglering komma till uttryck i 8 kap. fängelselagen, som innehåller olika kontroll- och tvångsåtgärder inom ramen för verkställigheten av fängelse i kriminalvårdsanstalt. Således bör det i 8 kap. fängelselagen framgå att fingeravtryck ska tas av en intagen som ska verkställa fängelsestraff i minst sex månader. Avtrycken bör, som framgått, tas så snart som möjligt vid verkställighet för att förhindra ytterligare fördröjning av uppgifterna om fingeravtryck till uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN. 
  Som vi tidigare redogjort för inne- bär vårt förslag att fingeravtrycken ska tas upp av Kriminalvården eller, om det är lämpligare, Polismyndigheten. 
  
 En placering av bestämmelsen i 8 kap. fängelselagen innebär att den våldsanvändning som är tillåten för Kriminalvården för de kon- troll- och tvångsåtgärder som omfattas av kapitlet ska gälla även för tagandet av fingeravtryck. Det innebär att det inte behövs någon sär- skild bestämmelse om att Polismyndigheten kan vara behjälplig för att verkställa ett beslut om fingeravtryck i de fall den dömde inte med- verkar till detta. 
  
 Det följer av tillämpningsområdet för fängelselagen att fingerav- trycken inte kan tas upp då den dömde har blivit villkorligt frigiven. 
  
 162 
  
 SOU 2021:20 
  
 Fingeravtryck 
  
 En ny bestämmelse i lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll 
  
 Behovet av reglering 
  
 Ett fängelsestraff om högst sex månader kan på ansökan avtjänas genom intensivövervakning med elektronisk kontroll, ofta benämnd fotboja. För att tillgodose det krav på fingeravtryck som finns i för- ordningen om  
 Ecris-TCN 
  måste det säkerställas att fingeravtrycks- registret i vart fall innehåller fingeravtryck även av en person som har dömts till fängelse i minst sex månader och som avtjänar sitt straff genom intensivövervakning, såvida han eller hon är tredjelandsmed- borgare utan unionsmedborgarskap. Enligt vår mening finns det inte något utrymme för någon annan tolkning av förordningen. 
  
 För att inte ställa krav på fingeravtryck i dessa fall skulle det enligt vår mening krävas att det inte förekommer att en tredjelandsmed- borgare utan unionsmedborgarskap verkställer fängelsestraff genom intensivövervakning. Något sådant hinder är emellertid inte före- skrivet, och Kriminalvården har i denna del upplyst att det förekom- mer att personer som är tredjelandsmedborgare men som har sin hemvist i landet verkställer fängelsestraff genom intensivövervak- ning.22 Det innebär att vi inte ser någon möjlighet att avstå från att föreslå en reglering som även tar sikte på den som verkställer fängelse- straff genom intensivövervakning. 
  
 Nästa fråga är då om regleringen bör avgränsas till den kategori som förordningen ställer krav på, dvs. tredjelandsmedborgare som inte också är unionsmedborgare, eller om regleringen även i denna del bör utformas oberoende av medborgarskap. Vi har tidigare redo- gjort för att vi har svårt att se en reglering om fingeravtryck som kopplas till medborgarskap då skälen för att fingeravtryck tas rim- ligen är desamma för alla som döms till fängelse i minst sex månader. Vad det närmast handlar om är att den dömde har lagförts för brotts- lighet som anses tillräckligt allvarlig för att det ska vara motiverat att samla in fingeravtryck för att kunna utreda och lagföra eventuell framtida brottslighet. Det innebär att vi bedömer att regleringen även i denna del ska vara oberoende av den dömdes medborgarskap. 
  
 22Kriminalvården har redovisat att 158 tredjelandsmedborgare verkställde fängelsestraff genom intensivövervakning 2019. För 2020 uppgick antalet till 127 (uppgift per den 18 augusti 2020). 
  
 163 
  
 Fingeravtryck 
  
 SOU 2021:20 
  
 Som framgått omfattar fängelselagen inte verkställighet genom intensivövervakning. Således behöver det även i lagen om intensiv- övervakning med elektronisk kontroll finnas en reglering som inne- bär att fingeravtryck ska tas upp av den som har dömts till fängelse i minst sex månader. 
  
 Fingeravtryck som ett villkor för verkställighet genom intensivövervakning 
  
 Regleringen i lagen om intensivövervakning med elektronisk kon- troll måste i delar utformas på ett annorlunda sätt än den i fängelse- lagen. Det hänger samman med att intensivövervakning verkställs i frihet och att lagen om intensivövervakning inte ger Kriminalvår- dens frivårdspersonal rätt att använda sig av våld eller tvång. Det är en ordning som vilar på goda grunder, och några utökade befogen- heter av detta slag kan knappast motiveras för att ta fingeravtryck till fingeravtrycksregistret. I stället bör kravet på den dömde att lämna fingeravtryck utgöra ett villkor för att få förmånen av att avtjäna sitt fängelsestraff genom intensivövervakning. Villkoret är uppsatt i det allmännas intresse av att effektivt kunna utreda eventuell framtida brottslighet. Det förhållandet att villkoret inte är kopplat till den dömdes förmåga att verkställa intensivövervakning spelar i detta av- seende mindre roll. 
  
 Detta innebär att det bör komma till uttryck i lagen om intensiv- övervakning med elektronisk kontroll att det är ett villkor att lämna fingeravtryck för att få avtjäna fängelsestraff genom intensivöver- vakning. Härav följer att det saknas förutsättningar för verkställig- het genom intensivövervakning och att den dömde i stället ska tas in i anstalt för verkställighet, om han eller hon inte medverkar till att fingeravtryck tas. Detta bör komma till uttryck i 14 § lagen om in- tensivövervakning med elektronisk kontroll. 
  
 Som framgått kan fingeravtryck tas med tvång på anstalt om det är nödvändigt. Eftersom fingeravtryck därmed kommer att tas alldeles oavsett, är det vår bedömning att den som verkställer sitt fängelse- straff genom intensivövervakning normalt kommer att lämna finger- avtryck på frivillig väg och att kravet inte kommer att påverka det antal som verkställer sitt fängelsestraff genom intensivövervakning. 
  
 164 
  
 SOU 2021:20 
  
 Fingeravtryck 
  
 Fängelsestraffets längd 
  
 Lagen om intensivövervakning är tillämplig på fängelsestraff på högst sex månader, medan kravet på fingeravtryck enligt förslagen ska gälla de som har dömts till fängelse i minst sex månader. Bestämmelsen om fingeravtryck i lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll bör därför ange att kravet på fingeravtryck gäller vid fäng- elsestraff på sex månader. 
  
 Kriminalvården har gjort en framställan till regeringen om att tillämpningsområdet för lagen om intensivövervakning med elektro- nisk kontroll bör utökas till att avse fängelsestraff som understiger ett år.23 Vid en eventuell ändring av lagen så att så långa fängelsestraff kan avtjänas genom intensivövervakning bör bestämmelsen om finger- avtryck justeras. Det bör då anges att fingeravtryck ska lämnas av den som dömts till fängelse i lägst sex månader. 
  
 Upptagandet av fingeravtryck 
  
 Vi har ovan redogjort för att fingeravtryck av den som verkställer fängelsestraff i anstalt ska kunna tas av Kriminalvården eller, om det är lämpligare, av Polismyndigheten. Vid verkställighet genom inten- sivövervakning med elektronisk kontroll är emellertid förutsättning- arna annorlunda. I och med att den dömde vid intensivövervakning avtjänar sitt straff under kontrollerade former i sin bostad krävs en ordning som innebär att Kriminalvården förelägger den dömde att lämna sina fingeravtryck inom viss tid. Fingeravtrycken ska sedan tas upp av Polismyndigheten. 
  
 Av Kriminalvårdens föreläggande bör framgå var fingeravtrycken ska lämnas och att den dömde kan komma att tas in i anstalt för fort- satt verkställighet om inte fingeravtrycken lämnas. 
  
 Liksom vid upptagande av fingeravtryck vid verkställighet i kri- minalvårdsanstalt ska fingeravtrycken tas upp så snart som möjligt. 
  
 23Kriminalvårdens skrivelse den 25 juni 2019, dnr  
 2019-11051. 
  
 165 
  
 Fingeravtryck 
  
 SOU 2021:20 
  
 Fingeravtryck som redan finns i fingeravtrycksregistret 
  
 Fingeravtryck av den som verkställer fängelse i minst sex månader behöver inte tas om avtrycken redan finns tillgängliga i Polismyndig- hetens fingeravtrycksregister. Det bör uttryckligen framgå av de före- slagna bestämmelserna i fängelselagen och lagen om intensivöver- vakning med elektronisk kontroll. 
  
 Av detta skäl är det nödvändigt att Kriminalvården har åtkomst till fingeravtrycksregistret för att på så vis kunna kontrollera om fingeravtryck på den aktuella personen redan förekommer i registret. Detta motsvarar en sådan begränsad åtkomst till registret som t.ex. Kustbevakningen har, se 9 § förordningen (2018:1942) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. Ett tillägg bör därför göras till 5 kap. 17 § lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område med tillhörande förordning så att Kriminalvården kan få en sådan begränsad åtkomst till registret. 
  
 Fingeravtryck bör kunna tas upp på nytt 
  
 Fingeravtryck bör kunna tas upp på nytt av Kriminalvården eller Polismyndigheten om det finns särskilda skäl. Ett sådant behov kan t.ex. uppkomma om fingeravtrycken inte återfinns i registret vid en senare tidpunkt eller om avtrycken behöver uppdateras av tekniska skäl (jfr SOU 2020:16 s. 108 och 448). Detta bör framgå av de före- slagna bestämmelserna i fängelselagen och lagen om intensivöver- vakning med elektronisk kontroll. 
  
 Förvandlingsstraff m.m. 
  
 För regleringen om fingeravtryck av den som har dömts till fängelse i minst sex månader saknar det betydelse om fängelsestraffet har bestämts i en dom eller i ett beslut. Fängelsestraff som har bestämts i samband med undanröjande av villkorlig dom eller skyddstillsyn (jfr 27 kap. 6 § och 28 kap. 9 § brottsbalken) eller med tillämpning av 34 kap. 6 § brottsbalken ska därför omfattas, liksom sådant fängelse- straff som efter dom på förverkande av villkorligt medgiven frihet ska avtjänas av den dömde. 
  
 166 
  
 SOU 2021:20 
  
 Fingeravtryck 
  
 Enligt bötesverkställighetslagen (1979:189) kan ett förvandlings- straff för böter endast uppgå till fängelse i högst tre månader (15 § tredje stycket). Denna form av förvandlingsstraff kan därför aldrig motsvara en dom på fängelse i minst sex månader. Likaså utesluts sådant förverkande av villkorligt medgiven frihet till en tid om högst 
  
 90dagar som kan beslutas av övervakningsnämnd med stöd av 26 kap. 
  
 19§ brottsbalken. 
  
 För att fingeravtryck ska tas i enlighet med den reglering som vi föreslår ska det alltså framgå av den enskilda domen eller det enskilda beslutet att den dömde ska avtjäna ett fängelsestraff på minst sex månader. Sammanläggning på verkställighetsstadiet av flera domar som var och en understiger sex månaders fängelse ger alltså inte någon rätt att ta fingeravtryck. 
  
 Det anförda ligger i linje med vad som gäller enligt förordningen om  
 Ecris-TCN, 
  där det av artikel 3.1 framgår att det med begreppet fällande dom avses ett lagakraftvunnet avgörande av en brottmåls- domstol mot en fysisk person med avseende på ett brott, om detta avgörande registreras i den dömande medlemsstatens kriminalregi- ster. Vid tillämpningen av förordningen om  
 Ecris-TCN 
  är det alltså inte avgörande om fängelsestraffet har bestämts genom dom eller beslut, så länge avgörandet har fattats av domstol (se avsnitt 7.3). Som vi tidigare har konstaterat ska uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN 
  inte kunna skapas förrän avgörandet har fått laga kraft (se avsnitt 7.5 och 8.5.1). 
  
 Särskilt om internationell straffverkställighet 
  
 Den som avtjänar ett fängelsestraff i anstalt gör det inte alltid för att verkställa en dom eller ett beslut som har meddelats av en svensk domstol. Frågan är därför om även den som verkställer ett utländskt avgörande i Sverige bör omfattas av regleringen om fingeravtryck. Merparten av dessa är svenska medborgare som har fått verkställig- heten överförd hit, även om det även förekommer att utländska med- borgare verkställer längre fängelsestraff här med stöd av t.ex. lagen (1963:193) om samarbete med Danmark, Finland, Island och Norge angående verkställighet av straff m.m. eller lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom. 
  
 167 
  
 Fingeravtryck 
  
 SOU 2021:20 
  
 Mot att låta dessa personer omfattas av regleringen talar i viss mån att dessa uppgifter inte kommer att föras över till  
 Ecris-TCN, 
  som trots allt är grunden till att ett utökat tagande av fingeravtryck kommit på tal. Det skälet är emellertid inte särskilt starkt enligt vår mening. I stället bör frågan avgöras utifrån vilka behov som kan anses föreligga. Vid en sådan bedömning saknas det skäl att inte ta fingeravtryck av svenska medborgare som har dömts för allvarliga brott i annat land och som överförts hit. Motiven för att ta finger- avtryck av dessa är rimligen desamma som att ta fingeravtryck av andra som verkställer längre fängelsestraff. Inte heller ser vi något skäl att undanta den som utan att vara svensk medborgare verkställer ett längre fängelsestraff här. 
  
 Vårt förslag är därför att samtliga som verkställer fängelse i minst sex månader omfattas av regleringen. 
  
 Det kan i detta sammanhang tilläggas att det av förordningen om  
 Ecris-TCN 
  får anses följa att det bara är avgöranden från den döm- ande medlemsstatens domstolar som ska föranleda att uppgifter om bl.a. fingeravtryck läggs in i uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN 
  (se av- snitt 7.3). Det är alltså inte tillåtet att skapa en uppgiftpost i Ecris- TCN för en tredjelandsmedborgare som i ett annat land har dömts till ett fängelsestraff på minst sex månader och som ska verkställa straffet i Sverige. 
  
 Utbyte av information och förstöring av eventuella kopior 
  
 Om Kriminalvården har tagit fingeravtrycken ska de skyndsamt sändas till Polismyndigheten för att föras in i fingeravtrycksregistret, se vidare avsnitt 8.5.6. Att fingeravtrycken ska sändas till Polismyn- digheten följer av 7 § fingeravtrycksförordningen, vilken föreslås bli tillämplig på fingeravtryck tagna med stöd av fängelselagen. Det har i utredningen framkommit att Polismyndigheten sänder en kvittens när myndigheten har tagit emot fingeravtryck. 
  
 Kriminalvården ska efter att fingeravtrycken har tagits emot av Polismyndigheten omedelbart förstöra eventuella kopior av finger- avtryck som myndigheten innehar, liksom de biometriska data som kan tas fram ur dessa. Vi föreslår att en bestämmelse om sådan för- störing tas in i fängelselagen. 
  
 168 
  
 SOU 2021:20 
  
 Fingeravtryck 
  
 När fingeravtrycken tas upp av Polismyndigheten av den som verkställer fängelsestraff genom intensivövervakning med elektronisk kontroll behöver Kriminalvården underrättas om att avtrycken har tagits. Denna underrättelseskyldighet kan lämpligen regleras på för- ordningsnivå. 
  
 Kriminalvårdens personuppgiftsbehandling 
  
 Innebörden av våra förslag är att Kriminalvården ska kunna ta finger- avtryck på de personer som har dömts till minst sex månaders fäng- else under förutsättning att straffet avtjänas i kriminalvårdsanstalt och den dömdes fingeravtryck inte redan finns i Polismyndighetens fingeravtrycksregister. När fingeravtrycken har tagits ska Kriminal- vården skyndsamt sända fingeravtrycken till Polismyndigheten. Där- efter ska eventuella kopior av fingeravtrycken förstöras, liksom de biometriska data som kan ha tagits fram ur dessa. 
  
 Kriminalvårdens behandling av uppgifterna om fingeravtryck blir därmed begränsad. Inte desto mindre bör denna begränsade behand- ling regleras genom författning. 
  
 För Kriminalvårdens verksamhet inom tillämpningsområdet för brottsdatalagen (2018:1177) gäller – utöver brottsdatalagen – lagen (2018:1699) om kriminalvårdens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område med tillhörande förordning (2018:1746). Enligt den nämnda lagen får Kriminalvården behandla personuppgifter för att biträda en annan behörig myndighet när den utför uppgifter för ett syfte som anges i 1 kap. 2 § brottsdatalagen (2 kap. 1 § 3). Det innebär att det i sig finns rättslig grund för personuppgiftsbehand- lingen när Kriminalvården bistår Polismyndigheten genom att ta fingeravtrycken för att de ska kunna samlas i fingeravtrycksregistret. 
  
 Lagen om kriminalvårdens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område ger vidare Kriminalvården rätt att behandla biometriska uppgifter, vilka t.ex. kan följa av fingeravtryck, om det är absolut nödvändigt för ändamålet för behandlingen (2 kap. 3 §). I och med att Kriminalvården åläggs i lag att kunna ta fingeravtryck är det vår bedömning att våra förslag även i denna del är förenliga med lagen om kriminalvårdens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. 
  
 169 
  
 Fingeravtryck 
  
 SOU 2021:20 
  
 Det nu anförda innebär att vi inte har funnit något behov av änd- ringar i lagen om kriminalvårdens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. Däremot behöver den tillhörande förord- ningen ändras så att uppgifterna om fingeravtryck ingår i de uppgifter som Kriminalvården får behandla när det gäller personer som är dömda till fängelse (8 §). 
  
 Sekretess 
  
 Uppgifter om fingeravtryck omfattas av den sekretess som gäller till skydd för enskildas personliga förhållanden inom Kriminalvården, 35 kap. 15 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), se av- snitt 3.5.4. Det har inte framkommit något behov av ytterligare sekre- tesskydd under den korta tid som Kriminalvården kommer att be- handla fingeravtrycken. 
  
 8.5.5Regeringsuppdrag till Kriminalvården 
  
 Förslag: Kriminalvården ska få i uppdrag att, i samverkan med Polismyndigheten, närmare utreda och lämna förslag på vilka kri- minalvårdsanstalter som bör förses med utrustning för att kunna ta upp fingeravtryck. 
  
 Skälen för vårt förslag 
  
 Vi har i avsnitt 8.5.4 föreslagit bl.a. att Kriminalvården så snart som möjligt efter att verkställigheten har inletts ska ta upp fingeravtryck av den som ska verkställa ett fängelsestraff på minst sex månader, om den dömde inte redan finns i fingeravtrycksregistret. Vi har dock konstaterat att det för närvarande inte är realistiskt att förse varje kriminalvårdsanstalt med utrustning för upptagande av fingerav- tryck och att även Polismyndigheten därför ska kunna ta upp finger- avtrycken. Detta kan ske genom att Kriminalvården transporterar den intagne till en närbelägen arrest med befintlig utrustning för upptagande av fingeravtryck. 
  
 170 
  
 SOU 2021:20 
  
 Fingeravtryck 
  
 I förlängningen framstår det emellertid som en mindre effektiv lösning att Kriminalvården alltid ska transportera den intagne till en plats där Polismyndigheten har utrustning, i synnerhet med beak- tande av de säkerhetsrisker som transporter innebär. Åtminstone vissa kriminalvårdsanstalter behöver därför förses med utrustning för upptagande av fingeravtryck. 
  
 För ett effektivt och ändamålsenligt upptagande av fingeravtryck bör Kriminalvården därför ges i uppdrag att, i samverkan med Polis- myndigheten, närmare utreda och lämna förslag på vilka kriminal- vårdsanstalter som i framtiden bör förses med utrustning. Företrä- desvis bör sådana anstalter utrustas där det kan antas att de intagna i större utsträckning inte redan har lämnat fingeravtryck under för- undersökningen, i den mån det är möjligt att urskilja sådana anstalter. De ekonomiska konsekvenserna av förslaget behöver belysas särskilt. 
  
 8.5.6Efterföljande behandling i fingeravtrycksregistret 
  
 Förslag: Fingeravtryck som tas med stöd av fängelselagen och lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll ska be- handlas i Polismyndighetens fingeravtrycksregister. En bestäm- melse som möjliggör behandlingen av uppgifterna ska tas in i lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brotts- datalagens område. 
  
 Inledning 
  
 För att upptagningen av fingeravtrycken av dömda enligt fängelse- lagen och lagen om intensivövervakning genom elektronisk kontroll ska fylla någon funktion krävs att avtrycken registreras i Polismyn- dighetens fingeravtrycksregister. Registreringen är en nödvändig och proportionerlig åtgärd för att uppnå ett mer effektivt brottmålsförfa- rande. Det innebär sammanfattningsvis att också registreringen av uppgifterna i fingeravtrycksregistret är förenlig med regeringsfor- men och Europakonventionen av samma skäl som upptagningen är det (se avsnitt 8.5.3). Frågan är här närmast om registreringen av uppgifterna kräver några ändringar i de bestämmelser som reglerar 
  
 171 
  
 Fingeravtryck 
  
 SOU 2021:20 
  
 fingeravtrycksregistret och om det finns behov av ytterligare sekre- tessbestämmelser. 
  
 För fråga om den längsta tiden för behandlingen av uppgifterna, se avsnitt 8.5.8. 
  
 Lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område behöver ändras 
  
 Enligt lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brotts- datalagens område får Polismyndigheten föra fingeravtrycks- och sig- nalementsregister i syfte att bl.a. förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet eller fullgöra förpliktelser som följer av inter- nationella åtaganden (5 kap. 11 § 1 och 3). 
  
 Som tidigare har konstaterats syftar fingeravtryck av personer som har dömts till fängelse i minst sex månader till att underlätta utredning och lagföring vid framtida brott. Detta syfte ligger inom ramen för vad fingeravtrycksregistret får användas för. I den utsträckning som registreringen av fingeravtryck avser dömda tredjelandsmedborgare aktualiseras även syftet att fullgöra en förpliktelse på grund av ett internationellt åtagande, i detta fall förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  
 Med hänvisning till det nu anförda omfattas den utvidgande upp- tagningen av fingeravtryck av dömda enligt fängelselagen och lagen om intensivövervakning genom elektronisk kontroll redan av de syften som anges för fingeravtrycksregistret. För att dessa fingeravtryck ska kunna behandlas i registret krävs däremot ett tillägg i 5 kap. 12 § lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdata- lagens område, som anger vilka fingeravtryck som får behandlas i registret. 
  
 Fingeravtrycken omfattas av sekretess 
  
 Genom att fingeravtrycken behandlas i Polismyndighetens finger- avtrycksregister omfattas uppgifterna av sekretess enligt 18 kap. 1 § och 35 kap. 1 § första stycket 5 offentlighets- och sekretesslagen (se avsnitt 8.2.1). Det har inte framkommit något behov av ytterligare sekretesskydd. 
  
 172 
  
 SOU 2021:20 
  
 Fingeravtryck 
  
 8.5.7Överföring av fingeravtryck till  
 Ecris-TCN 
  
 Bedömning: Det krävs ingen nationell reglering för att överföra uppgifter om fingeravtryck som har tagits upp inom ramen för ett brottmålsförfarande – vilket inkluderar fingeravtryck tagna av dömda under verkställighetsskedet – från fingeravtrycksregistret till  
 Ecris-TCN. 
  
 Skälen för vår bedömning 
  
 Genom våra förslag om fingeravtryck på dömda i avsnitt  
 8.5.2–8.5.4 
  jämte vårt förslag om registerbehandling i föregående avsnitt har vi säkerställt att fingeravtryck tas av den som dömts till fängelse i minst sex månader och att fingeravtrycken kan behandlas i fingeravtrycks- registret. 
  
 Vi behöver dock ta ställning till om det behövs reglering på natio- nell nivå för att föra över uppgifter som rör tredjelandsmedborgare från fingeravtrycksregistret till de uppgiftposter som ska skapas i  
 Ecris-TCN. 
  
 Enligt vad som framgår av artikel 5.1 b (i) i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  ska samtliga fingeravtryck som tas upp under ett brott- målsförfarande, dvs. även under verkställighetsskedet, överföras till uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN. 
  Det gäller både fingeravtryck som tas av den som är tredjelandsmedborgare och den tredjelandsmedbor- gare som också är unionsmedborgare (jfr artikel 2 och skäl 9). Vi be- dömer därmed att själva överföringen av fingeravtrycken från registret till uppgiftposten framgår av förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  Det be- hövs därför inte någon nationell reglering som kompletterar förord- ningen i detta hänseende. 
  
 Som framgår av avsnitt 8.5.1 har vi där föreslagit att det i kom- pletteringslagen tas in bestämmelser som innebär att fingeravtryck som tas utanför ett brottmålsförfarande, antingen med stöd av 19 § lagen om särskild utlänningskontroll eller som har överförts hit med stöd av rambeslutet om Harrison, ska föras över till uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN. 
  
 173 
  
 Fingeravtryck 
  
 SOU 2021:20 
  
 8.5.8Längsta tid för behandling i fingeravtrycksregistret 
  
 Förslag: Bestämmelsen om längsta tid för behandling i 5 kap. 15 § första stycket lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område ska ändras så att den även gäller uppgifter om en dömd person. 
  
 Inledning 
  
 Enligt förordningen om  
 Ecris-TCN 
  ska varje uppgiftspost i Ecris- TCN lagras så länge som de uppgifter som gäller de fällande dom- arna mot den berörda personen lagras i kriminalregistret. Efter ut- gången av denna lagringsperiod ska den dömande medlemsstaten radera uppgiftsposten, inbegripet bl.a. uppgifter om fingeravtryck, ur  
 Ecris-TCN. 
  Raderingen ska om möjligt ske automatiskt och under inga omständigheter senare än en månad efter lagringsperiodens utgång. (Artikel 8.) 
  
 Fråga är om denna reglering kräver ändringar i svensk rätt såvitt avser längsta tillåtna tid för behandling av uppgifter om fingeravtryck. 
  
 Nuvarande reglering 
  
 Bestämmelser om hur länge uppgifter får behandlas i fingeravtrycks- registret finns i lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. 
  
 Uppgifter om en misstänkt person får inte behandlas längre än tre månader efter att uppgifterna om den registrerade har tagits bort ur misstankeregistret och belastningsregistret (5 kap. 15 § första stycket). 
  
 Uppgifter som behandlas i registret för att fullgöra ett inter- nationellt åtagande får inte behandlas längre än vad som behövs för det ändamålet (5 kap. 16 § första stycket). Uppgifter om personer som har lämnat fingeravtryck med stöd av lagen om särskild utlän- ningskontroll får inte behandlas längre än tio år efter registreringen (5 kap. 16 § andra Wallace 
  
 24En ändring har föreslagits av bl.a. 5 kap. 16 § avseende längsta tid för behandling av finger- avtryck som har lämnats enligt den föreslagna lagen om särskild kontroll av vissa utlänningar, se SOU 2020:16 s. 98 f. 
  
 174 
  
 SOU 2021:20 
  
 Fingeravtryck 
  
 Vad gäller för fingeravtryck som har lämnats av dömda? 
  
 Ett fingeravtryck kan ha tagits från den som har dömts till ett fängelsestraff på minst sex månader när han eller hon var misstänkt för brott (28 kap. 14 § rättegångsbalken). I sådana fall omfattas upp- gifterna av 5 kap. 15 § första stycket lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. Därmed får upp- giften om fingeravtryck inte behandlas längre än tre månader efter att uppgifterna om personen tagits bort ur belastningsregistret.25 En sådan reglering är förenlig med förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  Att förordningen kräver att uppgiftposten i  
 Ecris-TCN, 
  inklusive finger- avtryck, raderas senast en månad efter det att uppgifterna om person- en tagits bort från belastningsregistret hindrar inte att uppgiften om fingeravtryck kan finnas kvar i maximalt ytterligare två månader i det svenska fingeravtrycksregistret. 
  
 En del av de fingeravtryck som föreslås kunna tas på personer som har dömts till minst sex månaders fängelse omfattas emellertid inte av 5 kap. 15 § första stycket. Detta gäller sådana fingeravtryck som inte har tagits av personen i egenskap av misstänkt, utan som har tagits först sedan personen dömts för brott, dvs. fingeravtryck tagna med stöd av de föreslagna ändringarna i fängelselagen eller lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll. 
  
 Fingeravtryck av dömda tredjelandsmedborgare, utan unionsmed- borgarskap, skulle visserligen kunna anses omfattade av 5 kap. 16 § första stycket om internationellt åtagande. I och med att vi föreslår en reglering som inte enbart tar sikte på tredjelandsmedborgare till- godoser dock inte denna bestämmelse det behov som finns av att reglera frågan. 
  
 Lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område behöver ändras 
  
 Som framgått krävs en ändring av bestämmelserna om längsta tid för behandling i lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område, så att fingeravtryck som tas av dömda all- tid omfattas av regleringen. 
  
 25En uppgift i misstankeregistret beträffande en dömd person ska gallras redan när det före- ligger ett lagakraftvunnet avgörande med anledning av misstanken, se 13 § första stycket 3 lagen (1998:621) om misstankeregister. 
  
 175 
  
 Fingeravtryck 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bestämmelsen i 5 kap. 15 § första stycket gäller misstänkta per- soner, vars uppgifter har lagts in i misstankeregistret eller belast- ningsregistret. Som vi tidigare konstaterat kan de föreslagna änd- ringarna angående fingeravtryck komma att omfatta personer som inte lämnat fingeravtryck som misstänkta för brott, men väl som dömda för brott. En justering av bestämmelsen till att omfatta inte bara misstänkta personer, utan även dömda, skulle tillgodose behovet av reglering för dessa uppgifter. En sådan justering skulle för övrigt också förtydliga att uppgifter som överförs till fingeravtrycks- och signalementsregistren på grund av rambeslutet om Harrison enligt 5 kap. 13 § omfattas av 15 § (jfr prop. 2011/12:163 s. 34 och 38, se av- snitt 9.5.1). 
  
 Att uppgifterna kan behandlas upp till tre månader efter att regi- streringen i belastningsregistret har tagits bort står, som tidigare konstaterats, inte i strid med förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  Behand- lingen av fingeravtrycken rör heller inte ett sådant internationellt åtagande som avses i 5 kap. 16 § eftersom den tar sikte på ett natio- nellt behov av att ta fingeravtryck av alla personer – inte endast tredjelandsmedborgare utan unionsmedborgarskap – som har dömts till ett fängelsestraff på minst sex månader. 
  
 Grundläggande rättigheter är tillgodosedda 
  
 Vi har tidigare konstaterat i avsnitt 8.5.3 och 8.5.6 att själva tagandet och registreringen av fingeravtrycken enligt förslagen är förenliga med de grundläggande rättigheter som kommer till uttryck i reger- ingsformen och Europakonventionen. När det sedan gäller den längsta tiden för behandling av uppgifterna kan märkas att de föreslagna bestämmelserna innehåller tydliga begränsningar av tiden som upp- gifterna får behandlas. Uppgifterna om fingeravtrycken är också hän- förliga till dömda personer och ska alltså inte finnas kvar t.ex. då den dömde frikänns efter resning. De är dessutom hänförliga till brotts- lighet av en viss svårhet.26 
  
 Med hänvisning till det nu anförda bedömer vi att vårt förslag om längsta tid för behandling är utformat på ett sätt som är förenligt med grundläggande rättigheter. 
  
 26Jfr rättsfallen under avsnitt 8.3.2. 
  
 176 
  
 SOU 2021:20 
  
 Fingeravtryck 
  
 8.5.9Alternativt förslag 
  
 Inledning 
  
 Som vi angett i avsnitt 8.1 innebär vårt uppdrag att vi under alla för- hållanden också ska lämna ett författningsförslag som säkerställer att Polismyndighetens fingeravtrycksregister innehåller uppgifter om tredjelandsmedborgare som har dömts till ett fängelsestraff på minst sex månader. Förslaget i denna del ska endast gälla personer som är tredjelandsmedborgare utan unionsmedborgarskap, jfr artikel 2 och 
  
 5.1b (ii) i förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  Av artikel 3.7 följer att med tredjelandsmedborgare också avses en statslös person eller en person vars medborgarskap är okänt. 
  
 De överväganden som vi har gjort i frågan om fingeravtryck på alla som dömts till fängelse i minst sex månader (avsnitt 8.5.3, 8.5.4 och 8.5.6) har relevans även för detta alternativa förslag. Det kan dock anmärkas att för personer som är tredjelandsmedborgare, men inte unionsmedborgare, är skyddet mot kroppsliga ingrepp och in- trång som innebär övervakning eller kartläggning mindre långtgående (jfr 2 kap. 25 § regeringsformen). 
  
 Upptagning av fingeravtryck 
  
 De överväganden som vi har gjort i avsnitt 8.5.4 är tillämpliga även på ett förslag om fingeravtryck på tredjelandsmedborgare, vilka inte är unionsmedborgare. Det innebär att förslagen gällande vem som ska ta fingeravtrycken och när de ska tas i princip är desamma. De bestämmelser som svarar mot 8 kap. 7 a § fängelselagen föreslås därför få följande lydelse. 
  
 Fingeravtryck ska tas av en intagen som ska verkställa dom eller beslut på fängelse i lägst sex månader och är tredjelandsmedborgare, statslös eller har okänt medborgarskap. Det gäller dock inte om den intagne finns i det fingeravtrycksregister som förs av Polismyndigheten enligt lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. Fingeravtrycken ska tas upp så snart som möjligt efter att verkställigheten inletts. 
  
 Fingeravtryck får tas av den intagne på nytt, om det finns särskilda skäl. Fingeravtryck som ska tas enligt första eller andra stycket ska tas upp av 
  
 Kriminalvården eller, om det är lämpligare, Polismyndigheten. 
  
 177 
  
 Fingeravtryck 
  
 SOU 2021:20 
  
 Om Kriminalvården tar upp fingeravtryck ska fingeravtrycken och de biometriska data som tas fram ur dessa omedelbart förstöras sedan finger- avtrycken tagits emot av Polismyndigheten. 
  
 Det alternativa förslaget till 8 a § lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll föreslås få följande lydelse. 
  
 Kriminalvården ska så snart som möjligt efter att verkställigheten inletts förelägga den dömde att lämna fingeravtryck, om han eller hon ska avtjäna fängelse i sex månader och är tredjelandsmedborgare, statslös eller har okänt medborgarskap. Det gäller dock inte om den dömde finns i det finger- avtrycksregister som förs av Polismyndigheten enligt lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. Av föreläggandet ska framgå var och inom vilken tid den dömde ska lämna fingeravtrycken. 
  
 Kriminalvården får förelägga den dömde att lämna fingeravtryck på nytt, om det finns särskilda skäl. 
  
 Fingeravtryck som ska lämnas enligt första eller andra stycket ska tas upp av Polismyndigheten. 
  
 Efterföljande behandling 
  
 De överväganden som har gjorts i avsnitt 8.5.6 gäller även för det alternativa förslaget om fingeravtryck på tredjelandsmedborgare. Den föreslagna ändringen i 5 kap. 12 § lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område kan därför över- föras även till detta förslag. 
  
 Längsta tid för behandling 
  
 När det gäller längsta tid för behandling av uppgifter (se avsnitt 8.5.8) är dock samma författningsförslag mindre lämpligt för det alternativa förslaget. Tagande av fingeravtryck på dömda tredjelandsmedbor- gare, utan unionsmedborgarskap, har sin grund i förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  Behandlingen av dessa uppgifter, som alltså inte inne- fattar uppgifter om alla personer som dömts till fängelse i minst sex månader, kan därför sägas fullgöra ett internationellt åtagande. Sådana uppgifter får inte behandlas längre än vad som behövs för det ända- målet (5 kap. 16 § första stycket lagen om polisens behandling av per- sonuppgifter inom brottsdatalagens område). Behandlingen i Polis- myndighetens fingeravtrycksregister bör därför inte överskrida en 
  
 178 
  
 SOU 2021:20 
  
 Fingeravtryck 
  
 månad efter att uppgifterna om den registrerade har tagits bort ur belastningsregistret (jfr artikel 8 i förordningen om  
 Ecris-TCN). 
  Detta överensstämmer inte med den tidsperiod om tre månader som anges i nuvarande 5 kap. 15 § första stycket lagen om polisens be- handling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. 
  
 Vad som nu sagts gäller alltså inte uppgifter om fingeravtryck som har tagits av tredjelandsmedborgaren på någon annan grund än att personen har dömts till fängelse i minst sex månader. Det interna- tionella åtagandet omfattar endast sådana uppgifter om fingeravtryck som har föranletts av förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  Följaktligen om- fattas endast de fingeravtryck som tas enligt de ovan angivna alter- nativa förslagen för 8 kap. 7 a § fängelselagen och 8 a § lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll och som förs in i finger- avtrycksregistret med stöd av föreslagna 5 kap. 12 § första stycket 3 lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdata- lagens område. 
  
 Om det alternativa förslaget genomförs är det därför mer lämp- ligt att införa en ny bestämmelse i lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område, förslagsvis i en ny paragraf, 5 kap. 16 a §, med följande lydelse. 
  
 Oavsett vad som anges i 15 § och 16 § andra stycket får uppgifter som avses i 12 § första stycket 3 och som förts in i en uppgiftpost i  
 Ecris-TCN 
  enligt artikel 5 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/816 av den 17 april 2019 om inrättande av ett centraliserat system för identifiering av medlemsstater som innehar uppgifter om fällande domar mot tredje- landsmedborgare och statslösa personer  
 (Ecris-TCN) 
  för att komplettera det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminal- register och om ändring av förordning (EU) 2018/1726 inte behandlas längre än en månad efter det att uppgifterna om den registrerade tagits bort ur belastningsregistret som förs enligt lagen (1998:620) om belastningsregister. 
  
 Bestämmelsen i 2 kap. 17 § andra stycket brottsdatalagen (2018:1177) gäller inte vid tillämpningen av denna paragraf. 
  
 179 
  
 9 Ansiktsbilder 
  
 9.1Inledning 
  
 Det finns överlag en ökad användning av ansiktsbilder i samhället. Det hänger i hög utsträckning samman med tekniska landvinningar, och att fotografier på papper på många områden har ersatts av digi- tala motsvarigheter. Härigenom har skapats möjligheter att upprätta effektiva och sökbara register och att använda sig av bilder för ansikts- igenkänning. Det nu anförda har betydelse under ett brottmålsförfa- rande, där fotografier av den misstänktes ansikte sedan länge tas i identifieringssyfte och sparas i Polismyndighetens signalementsregi- ster. Enligt Datainspektionen, numera Integritetsskyddsmyndigheten, finns det inte något hinder mot att polisen använder ansiktsigen- känning mot signalementsregistret för att identifiera gärningsmän.1 
  
 De ansiktsbilder som tas av misstänkta omfattas i vissa fall av Ecris- och  
 Ecris-TCN-systemen, 
  både genom förordningen om  
 Ecris-TCN 
  och direktivet om ändring av rambeslutet om Harrison (änd- ringsdirektivet). Förordningen om  
 Ecris-TCN 
  ger en möjlighet att föra in ansiktsbild i uppgiftsposterna i  
 Ecris-TCN, 
  om den dömande medlemsstatens rätt tillåter att dömda personers ansiktsbilder sam- las in och lagras. Genom direktivet införs däremot en skyldighet för det dömande landets centralmyndighet att – i den mån ansiktsbild finns tillgänglig för myndigheten – bifoga ansiktsbild när den dömdes medborgarstat underrättas om domen via Ecris. 
  
 Vårt uppdrag i denna del innebär att vi ska analysera dels i vilken utsträckning som Polismyndigheten har tillgång till ansiktsbilder i förordningens mening, dels om det bör införas bestämmelser som medför att Polismyndigheten, generellt eller i begränsad utsträck- ning, kan föra in sådana uppgifter i uppgiftsposterna i  
 Ecris-TCN. 
  
 1Pressmeddelande från Datainspektionen den 24 oktober 2019, hämtat den 19 augusti 2020 från www.datainspektionen.se. Nyhet från Polismyndigheten den 17 augusti 2020, hämtad den 19 augusti 2020 från www.polisen.se. 
  
 181 
  
 Ansiktsbilder 
  
 SOU 2021:20 
  
 I uppdraget ingår emellertid inte att föreslå bestämmelser som ger Polismyndigheten tillgång till ansiktsbilder i större utsträckning än i dag; enligt kommittédirektiven finns det goda skäl för att Polis- myndigheten inte ska kunna hämta ansiktsbilder ur andra register än de som myndigheten själv för. 
  
 Till skillnad från förordningen om  
 Ecris-TCN 
  är ändringsdirek- tivet inte direkt tillämpligt, utan måste genomföras i svensk rätt. Vi har mot denna bakgrund i uppdrag även att analysera hur direktivets bestämmelser om ansiktsbild bör genomföras i svensk rätt. 
  
 För att skapa enhetlighet i förhållande till ändringsdirektivet och till förordningen om  
 Ecris-TCN 
  använder vi företrädesvis begreppet ansiktsbild. Med ansiktsbild avses här en digital avbildning av en per- sons ansikte. I kapitlet förekommer dock även uttrycket fotografi. Med fotografi kan naturligtvis avses mer än en avbildning av just ansiktet på en person. Begreppet har dock inte kunnat utmönstras i detta sammanhang. Det beror på att fotografi är det uttryck som används i regelverk och i praxis som är av betydelse. För att vara aktu- ellt i detta sammanhang måste det dock röra sig om ett fotografi som omfattar åtminstone ansiktet.2 
  
 Kapitlet inleds med en beskrivning av nuvarande reglering om tagande och behandling av ansiktsbilder (avsnitt 9.2). Vi sätter där- efter in regleringen i ett rättighetsperspektiv (avsnitt 9.3) samt redo- gör för hur ansiktsbilder hanteras i Ecris- och  
 Ecris-TCN-systemen 
  (avsnitt 9.4). Kapitlet avslutas med våra överväganden och förslag (av- snitt 9.5). 
  
 Regleringen avseende ansiktsbild motsvarar i stora delar vad som gäller för fingeravtryck. Dessa delar upprepas i regel inte här. Det innebär att detta kapitel innehåller ett flertal hänvisningar till kapi- tel 8. 
  
 2Enligt 1 kap. 6 § brottsdatalagen (2018:1177) utgör biometriska uppgifter sådana personupp- gifter som rör en persons fysiska, fysiologiska eller beteendemässiga kännetecken, som tagits fram genom särskild teknisk behandling och som möjliggör eller bekräftar unik identifiering av personen. Fotografier på människor är bara biometriska uppgifter när de behandlas med teknik som möjliggör identifiering eller autentisering av en person, till exempel med ansikts- igenkänningsteknik, se prop. 2017/18:232 s. 434 f. 
  
 182 
  
 SOU 2021:20 
  
 Ansiktsbilder 
  
 9.2Nuvarande reglering 
  
 9.2.1Fotografier som tas under förundersökning 
  
 Rättegångsbalken m.m. 
  
 De förutsättningar som måste vara uppfyllda för att ta en ansiktsbild (eller annat fotografi av en person) under en förundersökning är desamma som när fingeravtryck tas, se avsnitt 8.2.1. Således framgår det av 28 kap. 14 § rättegångsbalken att fotografi får tas av den som är anhållen eller häktad. Det får även tas av någon annan, om det behövs för att utreda ett brott på vilket fängelse kan följa. Vad som i avsnitt 8.2.1 angetts om proportionalitet och polismans rätt till tvångsanvändning avser även fotografi.3 
  
 Fingeravtrycksförordningen 
  
 Förordningen (1992:824) om fingeravtryck m.m. gäller även foto- grafi. Enligt 2 § i förordningen ska fotografi tas i samma utsträck- ning som fingeravtryck (se avsnitt 8.2.1). Till skillnad från vad som gäller för fingeravtryck är det enligt förordningen möjligt att ta nytt fotografi av den som är berövad friheten. I 5 § anges således att ett nytt fotografi får tas om den som har fotograferats efteråt förändras till utseendet eller om det annars finns särskild anledning till det. 
  
 Med stöd av 8 § har Polismyndigheten beslutat föreskrifter och allmänna råd om fingeravtryck och annan signalementsupptagning (PMFS 2020:14, FAP  
 473-1). 
  
 Lagen om unga lagöverträdare 
  
 Liksom när det gäller fingeravtryck får fotografi tas enligt 36 § första stycket lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lag- överträdare (se avsnitt 8.2.1). Uppgiften får inte vara sökbar och får därför inte föras in i Polismyndighetens signalementsregister som annars innehåller fotografier. 
  
 3JO har gjort uttalanden om polisens rätt att fotografera en anhållen kvinna utan hennes huvud- bonad, beslut den 11 februari 2011, dnr  
 1219-2010, 
  JO:s ämbetsberättelse 2011/12 s. 111. För uttalanden om polisens rätt att fotografera omhändertagna personer, se bl.a. JO:s beslut den 
  
 10december 2003, dnr  
 245-2003 
  och  
 271-2003, 
  JO:s ämbetsberättelse 2004/05 s. 98. 
  
 183 
  
 Ansiktsbilder 
  
 SOU 2021:20 
  
 Signalementsregister 
  
 Signalementsregister förs av Polismyndigheten enligt 5 kap.  
 11–17 
  §§ lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. Registret får innehålla bl.a. fotografi (5 kap. 14 § 3). Det innebär att fotografierna behandlas digitalt (prop. 2009/10:85 s. 236 f.).4 
  
 Vad som har angetts om fingeravtrycksregistret i avsnitt 8.2.1 gäller i princip även signalementsregistret. Det innebär att ett foto- grafi som tas under en förundersökning med stöd av 28 kap. 14 § rättegångsbalken får behandlas i signalementsregistret. Däremot kan det ifrågasättas om lydelsen av 5 kap. 12 § första stycket 2 lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens områ- de medger att ett fotografi som tas med stöd av 19 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll får behandlas i registret, till skillnad från vad som gäller för fingeravtryck (se a. prop. s. 235 f., jfr dock SOU 2020:16 s. 445 och 448). 
  
 Personuppgifter som har inhämtats med stöd av 36 § lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare får, som framgått, inte behandlas i signalementsregistret (5 kap. 12 § tredje stycket lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område). 
  
 Sekretess 
  
 Vad som har angetts i avsnitt 8.2.1 om sekretess för uppgifterna i Polismyndighetens fingeravtrycks- och signalementsregister omfat- tar även fotografi. Ansiktsbilder som behandlas i signalementsregi- stret omfattas i enlighet härmed av sekretess enligt 18 kap. 1 § första stycket och andra stycket 2 och 35 kap. 1 § första stycket 5 offent- lighets- och sekretesslagen (2009:400). Det innebär i korthet att ansiktsbilder omfattas av sekretess inom ramen för det allmännas brottsförebyggande och brottsbeivrande arbete, om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas eller den framtida verksamhetens skadas om uppgiften röjs. Därutöver gäller sekretess för ansiktsbilder till skydd för den enskildes personliga 
  
 4Enligt uppgift från Nationellt forensiskt centrum (NFC) inom Polismyndigheten behandlas fotografier tagna från 2015 och framåt digitalt. Äldre fotografier finns än så länge endast i analog form. 
  
 184 
  
 SOU 2021:20 
  
 Ansiktsbilder 
  
 förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående lider skada eller men. 
  
 9.2.2Fotografi enligt lagen om särskild utlänningskontroll 
  
 I likhet med vad som gäller för fingeravtryck (se avsnitt 8.2.2) är det tillåtet att fotografera en utlänning, om det är av betydelse för att utreda om utlänningen eller en organisation eller grupp som han eller hon tillhör eller verkar för planlägger eller förbereder terroristbrott (19 § lagen om särskild utlänningskontroll). 
  
 Till skillnad från vad som gäller fingeravtryck torde inte ett foto- grafi som tas med stöd av lagen få behandlas i Polismyndighetens fingeravtrycks- och signalementsregister (jfr ovan och 5 kap. 12 § första stycket 2 lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område). 
  
 9.2.3Fotografi av intagna 
  
 Enligt 8 kap. 1 § fängelselagen (2010:610) får fotografi tas av den som verkställer fängelsestraff i kriminalvårdsanstalt (intagen) för att underlätta identifieringen. Kriminalvården har därmed befogenhet att fotografera en intagen för att underlätta identifiering av honom eller henne. Fotografiet kan också t.ex. behöva användas av polisen i samband med en rymning eller fritagning (prop. 2009/10:135 s. 149 f.). 
  
 Fotografier av intagna behandlas inte i signalementsregistret, utan i det centrala kriminalvårdsregistret, se 2 § första stycket 1 och 17 § förordningen (2018:1746) om kriminalvårdens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. 
  
 9.2.4Fotografi i vissa andra situationer 
  
 I 9 kap. utlänningslagen (2005:716) finns dels bestämmelse om att Migrationsverket och Polismyndigheten under vissa förutsättningar får fotografera en utlänning (8 §), dels bestämmelser om att en utlän- ning i vissa situationer är skyldig att låta sig fotograferas (8  
 a–c, 
  e och f §§). 
  
 185 
  
 Ansiktsbilder 
  
 SOU 2021:20 
  
 I passlagen (1978:302), vilken gäller pass för svenska medborgare, finns också bestämmelser om skyldighet att lämna ansiktsbild i digi- talt format (5 a och 6 §§). 
  
 De fotografier som tas med stöd av utlänningslagen och passlagen får inte behandlas i signalementsregistret, jfr 5 kap. 12 § lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens om- råde. Detta motsvarar vad som gäller för fingeravtryck (se av- snitt 8.2.3).5 
  
 9.3Rättighetsperspektiv 
  
 9.3.1Reglering 
  
 Liksom fingeravtryck aktualiserar fotografi av en person vissa regel- verk till skydd för den personliga integriteten. En genomgång av dessa regelverk finns i avsnitt 3.2. 
  
 Till skillnad från fingeravtryck anses tagande av fotografi av en person inte innebära något ingrepp i den kroppsliga integriteten i den mening som avses i 2 kap. 6 § första stycket regeringsformen (prop. 2010/11:123 s. 12). Att fotografera någon kan däremot i vissa fall utgöra ett sådant intrång i den personliga integriteten som avses i 6 § andra stycket (prop. 2009/10:80 s. 177). Detta gäller även lag- ring av fotografier. 
  
 Artikel 8 i Europakonventionen om skyddet för privatlivet kan innefatta ett skydd mot att bli fotograferad (prop. 2014/15:32 s. 26 och Mora, Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, 5 uppl. 2015, s. 377). Dessutom aktualiseras rätten till respekt för privatlivet och skyddet av personuppgifter i artikel 7 respektive 8.1 i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna. 
  
 Från det straffbara området för kränkande fotografering enligt 4 kap. 6 a § brottsbalken har undantagits sådan fotografering som görs som ett led i myndigheters verksamhet. 
  
 5Bestämmelser om fotografi finns också i andra regelverk motsvarande vad som gäller för fingeravtryck, se fotnot 5 i avsnitt 8.2.3. 
  
 186 
  
 SOU 2021:20 
  
 Ansiktsbilder 
  
 9.3.2Viss europarättslig praxis 
  
 Europadomstolen 
  
 I fallet Dougherty v. the United Kingdom6 hade en person arresterats eftersom hon på skäliga grunder misstänktes för att ha bedrivit verk- samhet till förmån för Irländska republikanska armén (IRA). Under tiden hon var arresterad tog polisen ett fotografi av henne utan hen- nes vetskap eller samtycke. Fotografiet registrerades därefter. Åtgär- derna, vilka var i enlighet med common law, ansågs vara berättigade och proportionerliga. Europadomstolen konstaterade därför att någon kränkning av artikel 8 inte förelåg. 
  
 Domstolen prövade i fallet Gaughran v. the United Kingdom7 hanteringen av fotografi, fingeravtryck och  
 dna-profil 
  rörande en per- son som dömdes för rattfylleri till böter (se även avsnitt 8.3.2). När det gäller fotografi uttalade domstolen att det fick beaktas i vilket sammanhang som det hade tagits, vilket slags register det sparades i och på vilket sätt registren kunde användas. Eftersom det aktuella fotografiet hade tagits i samband med arrestering, lagrats i databas på obestämd tid och kunde användas bl.a. för ansiktsigenkänning konstaterade domstolen att fotograferingen och lagringen av foto- grafiet utgjorde ett intrång i rätten till respekt för privatlivet enligt artikel 8 i Europakonventionen. Intrånget var inte proportionerligt eftersom uppgifterna bevarades oavsett brottets svårhet och behovet av lagring på obestämd tid och då det inte fanns någon reell möjlighet till omprövning.8 
  
 EU-domstolen 
  
 I sin dom A m.fl.,  
 Sampson, 
  om förhandsavgörande gällande före- skrifter om vissa villkor om bl.a. ansiktsbilder för uppehållstillstånd för utländska arbetstagare i Nederländerna, har  
 EU-domstolen 
  utta- lat sig om rätten till respekt för privatlivet och rätten till skydd av personuppgifter. Med hänvisning till artikel 7 och 8 i EU:s rättig- hetsstadga konstaterade domstolen att insamling, registrering och lagring av bl.a. ansiktsbilder utgör behandling av personuppgifter 
  
 6Murray v. the United Kingdom, 28 October 1994, Series A no.  
 300-A. 
  
 7Gaughran v. the United Kingdom, no. 45245/15, 13 February 2020. 
  
 8Se §§ 70 och  
 96–98. 
  För viss tidigare praxis kring fotografier, se domstolens redogörelse i § 65. 
  
 187 
  
 Ansiktsbilder 
  
 SOU 2021:20 
  
 och att undantag från och begränsningar av skyddet för sådana upp- gifter ska inskränkas till vad som är absolut nödvändigt. 
  
 De aktuella föreskrifterna om bl.a. ansiktsbilder godtogs då de ansågs motiverade för att förebygga och bekämpa identitets- och dokumentbedrägerier.9 
  
 9.4Behandling av ansiktsbilder i Ecris- och  
 Ecris-TCN-systemen 
  
 9.4.1Inledning 
  
 I likhet med fingeravtryck möjliggör även ansiktsbilder en säkrare identifiering vid informationssökningar i Ecris- och  
 Ecris-TCN- 
  systemen. 
  
 Som anförts medför direktivet om ändring av rambeslutet om Ecris (ändringsdirektivet) en skyldighet att bifoga ansiktsbild när den dömdes medborgarstat underrättas om domen, förutsatt att ansikts- bilden finns tillgänglig för det dömande landets centralmyndighet. Förordningen om  
 Ecris-TCN 
  ger vidare en möjlighet att föra in an- siktsbild i uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN, 
  om den dömande medlems- statens rätt tillåter att dömda personers ansiktsbilder samlas in och lagras. 
  
 Såväl rambeslutet om Harrison som förordningen om  
 Ecris-TCN 
  anger att regelverken har utformats med beaktande av de grundläggande rättigheter och friheter som kommer till uttryck i bl.a. Europakon- ventionen och EU:s rättighetsstadga (se även avsnitt 8.4.1). Även ändringsdirektivet anger att det är förenligt med de grundläggande rättigheter och friheter som kommer till uttryck i stadgan (skäl 16). 
  
 9.4.2Ansiktsbilder i  
 Ecris-systemet 
  
 Rambeslutet om Ecris innehåller inga bestämmelser om ansiktsbild. Som vi tidigare har angett införs dock en skyldighet genom ändrings- direktivet (se avsnitt 4.6) att bifoga ansiktsbild vid underrättelse om domar. 
  
 9Dom den 3 oktober 2019, A m.fl.,  
 Sampson, 
  EU:C:2019:823, se p.  
 53–56. 
  
 188 
  
 SOU 2021:20 
  
 Ansiktsbilder 
  
 Redan i dag innebär rambeslutet om Harrison att uppgifter om id- nummer, fingeravtryck samt pseudonym eller alias som är tillgäng- liga för centralmyndigheten i den dömande medlemsstaten ska över- föras vid utbyte av information om fällande domar (artikel 11.1 c i rambeslutet). Ändringen innebär alltså att det till dessa uppgifter läggs ansiktsbild (artikel 1.8 a i ändringsdirektivet). 
  
 En ansiktsbild är enligt ändringsdirektivet en digital avbildning av en persons ansikte (artikel 1.2). 
  
 9.4.3Ansiktsbilder i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  
 Allmänna utgångspunkter 
  
 Förordningen om  
 Ecris-TCN 
  anger att det bör vara möjligt att be- handla ansiktsbilder för att bekräfta tredjelandsmedborgarens iden- titet. Liksom när det gäller fingeravtryck framhåller förordningen att det är mycket viktigt att användningen av ansiktsbilder inte går ut- över vad som är absolut nödvändigt för att uppfylla målet, sker med respekt för de grundläggande rättigheterna, liksom barnets bästa, och är förenligt med unionens tillämpliga dataskyddsregler. (Skäl 10, jfr avsnitt 8.4.3.) 
  
 I linje med det sagda gäller en användarbegränsning på så sätt att ansiktsbilder som ingår i  
 Ecris-TCN 
  endast får användas för att be- kräfta identiteten hos en tredjelandsmedborgare som har identifi- erats som ett resultat av en alfanumerisk sökning eller en sökning med hjälp av fingeravtryck (se artikel 6). I förordningen hålls dock öppet för att det i framtiden bör vara möjligt att använda ansikts- bilder för automatiserad biometrisk matchning, förutsatt att de tek- niska och politiska kraven är uppfyllda (skäl 24). Kommissionen kan därför komma att komplettera förordningen när det gäller sådan an- vändning av ansiktsbilder (artikel 6, jfr artikel 10.1 d). Till dess gäller dock användarbegränsningen. 
  
 Liksom i ändringsdirektivet avses med begreppet ansiktsbild i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  en digital avbildning av en persons ansikte (artikel 3.13). 
  
 189 
  
 Ansiktsbilder 
  
 SOU 2021:20 
  
 Uppgiftposten får innehålla ansiktsbilder 
  
 Den uppgiftspost som enligt förordningen om  
 Ecris-TCN 
  ska skapas för varje dömd tredjelandsmedborgare får innehålla ansiktsbilder av den dömde tredjelandsmedborgaren, om den dömande medlemssta- tens rätt tillåter att dömda personers ansiktsbilder samlas in och lag- ras (artikel 5.3 och skäl 15). Regleringen är fakultativ. Det är en skill- nad från ändringsdirektivets obligatoriska krav på att ansiktsbilder ska bifogas vid underrättelse om domar. 
  
 Lagring av ansiktsbilder 
  
 Enligt artikel 8 i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  ska varje uppgiftspost lagras i  
 Ecris-TCN 
  så länge som de uppgifter som gäller de fällande domarna mot den berörda personen lagras i kriminalregistret. Efter utgången av denna lagringsperiod ska den dömande medlemsstatens centralmyndighet radera uppgiftsposten, inklusive bl.a. ansiktsbilder, ur  
 Ecris-TCN. 
  Raderingen ska om möjligt ske automatiskt och inte senare än en månad efter lagringsperiodens utgång. 
  
 9.5Överväganden och förslag 
  
 9.5.1Överföring av ansiktsbilder enligt ändringsdirektivet 
  
 Förslag: Förordningen om polisens behandling av personupp- gifter inom brottsdatalagens område ska ändras på det sättet att tillgängliga ansiktsbilder ska bifogas dels när Polismyndigheten med stöd av rambeslutet om Harrison underrättar en medlemsstat om en fällande dom mot dess medborgare, dels när Polismyndig- heten på begäran från en annan medlemsstat lämnar ut uppgifter ur belastningsregistret som ska användas i ett brottmålsförfarande. 
  
 Bedömning: Vad som sägs om ansiktsbild i direktivet om änd- ring av rambeslutet om Harrison bör i övrigt inte föranleda några författningsändringar. 
  
 190 
  
 SOU 2021:20 
  
 Ansiktsbilder 
  
 Inledning 
  
 Enligt direktivet om ändring av rambeslutet om Harrison (ändrings- direktivet) får Sverige en skyldighet att överföra ansiktsbild vid underrättelse om fällande dom mot medborgare i en annan med- lemsstat, liksom vid underrättelse om ändringar i belastningsregi- stret beträffande sådana personer (artikel 4.2, 4.3 och 11 i rambeslutet om Ecris). Ansiktsbilderna kommer att utgöra vad som i rambeslutet om Harrison benämns ”ytterligare information” och därmed tillhöra den kategori av uppgifter som ska överföras om de är tillgängliga för cen- tralmyndigheten (artikel 11.1 c i rambeslutet).10 Det innebär alltså att direktivet inte uppställer ett krav på att ansiktsbilder alltid ska överföras, utan endast att överföring ska ske i den mån de är tillgäng- liga för Polismyndigheten. 
  
 Som vi tidigare konstaterat omfattar vårt uppdrag enligt kom- mittédirektiven inte att föreslå bestämmelser som ger Polismyndig- heten tillgång till ansiktsbilder i större utsträckning än i dag. 
  
 Vid våra överväganden kommer vi att beakta hur regleringen i dag ser ut i svensk rätt gällande andra uppgifter som omfattas av ram- beslutet om Harrison, t.ex. uppgifter om fingeravtryck, vilka tillhör vad som i rambeslutet benämns som ”ytterligare information”. Det inne- bär att de överväganden som gjordes om dessa uppgifter i samband med genomförandet av rambeslutet om Harrison får relevans även för ansiktsbilder.11 
  
 Det finns mot denna bakgrund anledning att överväga inte bara frågan om överföring av ansiktsbild vid underrättelse om fällande dom. Även överföring av ansiktsbild efter begäran om uppgifter ur kriminalregister bör enligt vår mening övervägas. Motsvarande fråga aktualiserades nämligen i fråga om fingeravtryck vid genomförandet av rambeslutet om Harrison. 
  
 10Denna kategori av uppgifter kallas ”additional information” i den engelskspråkiga versionen av rambeslutet om Harrison. Kategorin motsvarar vad som i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  kallas 
  
 ”tilläggsuppgifter” (i den engelskspråkiga versionen ”additional information”) i artikel 5.1 a (iii), se avsnitt 4.5.4. 
  
 11Prop. 2011/12:163. 
  
 191 
  
 Ansiktsbilder 
  
 SOU 2021:20 
  
 Överföring av ansiktsbilder från Sverige 
  
 Tidigare överväganden 
  
 Som vi redogjort för ovan ska alltså vissa uppgifter, bl.a. tillgängliga fingeravtryck, bifogas när den dömande medlemsstaten underrättar den dömdes medborgarstat om den fällande domen (artikel 11.1 c i rambeslutet om Harrison). 
  
 I förarbetena till de lagändringar som gjordes vid genomförandet av rambeslutet om Harrison uttalade regeringen att Rikspolisstyrelsen (nu Polismyndigheten) har tillgång till uppgifter om fingeravtryck genom fingeravtrycksregistret på ett sådant sätt som avses i ram- beslutet. Det fanns därför en skyldighet att föra över uppgifter om fingeravtryck som behandlas i fingeravtrycksregistret. Denna bedöm- ning ansågs gälla även för uppgifter i signalementsregistret, vilket i vissa fall innehåller uppgifter om bl.a. pseudonym och alias. (Prop. 2011/12:163 s. 28 f.) 
  
 Regeringen konstaterade att överföringen av uppgifterna inte innebar att någon ytterligare registrering skedde i fingeravtrycks- eller signalementsregister, utan endast att redan registrerade uppgifter i enskilda fall lämnas till centralmyndigheten i det land där personen i fråga är medborgare. Sammanfattningsvis bedömdes förfarandet inte innebära ett sådant betydande intrång som avses i 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen. Skyldigheten att lämna ut uppgifter ur fing- eravtrycks- och signalementsregister kunde därför regleras i förord- ning. (A. prop. s. 29.) 
  
 Övervägandena ledde till att en ny bestämmelse infördes i dåva- rande polisdataförordningen (2010:1155), 18 a §, med hänvisning till bestämmelse i förordningen (1999:1134) om belastningsregister, 24 c §. Numera finns polisdataförordningens bestämmelse i förord- ningen (2018:1942) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område, 10 §. (Se även avsnitt 4.3.4 och 8.4.2.) Be- stämmelserna innebär sammanfattningsvis att Polismyndigheten ska bifoga tillgängliga uppgifter om fingeravtryck, alias eller pseudonym när uppgift om fällande dom överförs inom ramen för Harrison till den eller de medlemsstater där den dömde är medborgare. Om uppgif- terna ändras eller gallras ska den eller de stater som tagit emot upp- gifterna underrättas om detta. 
  
 192 
  
 SOU 2021:20 
  
 Ansiktsbilder 
  
 Överföring av ansiktsbilder ska regleras på samma sätt som överföring av fingeravtryck 
  
 De ansiktsbilder som behandlas i signalementsregistret måste anses tillgängliga för Polismyndigheten på samma sätt som alias och pseudo- nym i samma register eller som uppgifter om fingeravtryck i fingerav- trycksregistret. Sådana ansiktsbilder som behandlas i signalements- registret är alltså tillgängliga för Polismyndigheten i den mening som avses i rambeslutet och därmed också i ändringsdirektivet. Det inne- bär att i vart fall ansiktsbilder tagna med stöd av 28 kap. 14 § rätte- gångsbalken och så småningom även ansiktsbilder överförda genom Ecris (se vidare nedan) blir tillgängliga för Polismyndigheten på det sätt som avses i rambeslutet och ändringsdirektivet, jfr 5 kap. 12 § första stycket 1 och 13 § lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. De ska därmed bifogas när Polismyndigheten skickar en underrättelse om fällande dom mot en medborgare i en annan medlemsstat till den dömdes med- borgarstat. 
  
 Som framgått konstaterade regeringen i samband med att ram- beslutet införlivades i svensk rätt att överföringen inte innebar någon ytterligare registrering, utan endast att redan registrerade uppgifter i enskilda fall lämnas till centralmyndigheten i det land där personen i fråga är medborgare. Regeringen bedömde därför att förfarandet inte innebär ett sådant betydande intrång som avses i 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen och att överföringen därför kunde regleras i förordning (se a. prop. s. 29). Enligt vår uppfattning saknas det skäl att i detta sammanhang göra en annan bedömning. Bestämmelsen i förordningen om polisens behandling av personuppgifter inom brotts- datalagens område bör därför ändras så att den även omfattar ansikts- bilder. 
  
 Särskilt om överföring av uppgifter på begäran av annan medlemsstat 
  
 I utredningen har uppmärksammats att överföring av ansiktsbild kan aktualiseras även vid medlemsstats begäran om uppgifter ur krimi- nalregister. 
  
 193 
  
 Ansiktsbilder 
  
 SOU 2021:20 
  
 Rambeslutet om Ecris innehåller i artikel 6 bestämmelser om när och hur en begäran om att få ut uppgifter ur en annan medlemsstats kriminalregister kan göras. I artikel 7 finns bestämmelser om hur medlemsstaterna ska besvara en sådan begäran. 
  
 Vid genomförandet av rambeslutet om Harrison noterades att ram- beslutet inte innebar en skyldighet för medlemsstaterna att bifoga uppgifter om fingeravtryck, alias och pseudonym – vilka är tillgäng- liga för centralmyndigheten – när uppgifter ur kriminalregister läm- nas ut på begäran till en annan medlemsstat. För att underlätta en kor- rekt identifiering i den mottagande medlemsstaten ansåg regeringen ändå att uppgifter om fingeravtryck, alias och pseudonym borde bifogas när uppgifter lämnas ut på begäran, om uppgifterna ska an- vändas i ett brottmålsförfarande. Uppgifter om fingeravtryck, pseudo- nym och alias ansågs dock inte behöva bifogas när en annan medlems- stat begär uppgifter ur belastningsregistret för att användas för något annat ändamål. 
  
 Inte heller i denna del ansågs förfarandet innebära en sådan kart- läggning som avses i 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen (a. prop. s. 39 ff.). Mot denna bakgrund infördes en ny bestämmelse i dåvarande polisdataförordningen, 18 b §, med hänvisning till förord- ningen om belastningsregister, 24 d §. Numera finns polisdataför- ordningens bestämmelse i förordningen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område, 11 §. (Se även av- snitt 4.3.4 och 8.4.2.) Bestämmelserna innebär sammanfattningsvis att Polismyndigheten ska bifoga tillgängliga uppgifter om fingerav- tryck, alias eller pseudonym när Polismyndigheten på begäran läm- nar ut uppgifter ur belastningsregistret enligt rambeslutet, om de efterfrågade uppgifterna ska användas i ett brottmålsförfarande. 
  
 För att skapa en enhetlig och konsekvent reglering är det vår be- dömning att detsamma bör gälla i fråga om ansiktsbilder när Polis- myndigheten på begäran av annan medlemsstat lämnar ut uppgifter ur belastningsregistret, vilka ska användas i ett brottmålsförfarande. Regleringen i förordningen om polisens behandling av personupp- gifter inom brottsdatalagens område om överföring av uppgifter på begäran av annan medlemsstat bör därför ändras så att den även om- fattar ansiktsbilder. 
  
 194 
  
 SOU 2021:20 
  
 Ansiktsbilder 
  
 Överföring av ansiktsbilder till Sverige 
  
 Tidigare överväganden 
  
 Av artikel 5.1 i rambeslutet om Harrison följer att Sverige som medbor- garstat ska lagra alla uppgifter som fortlöpande överförs till Sverige enligt rambeslutet. Uppgifterna ska lagras för att de på begäran ska kunna vidarebefordras till en annan medlemsstat. När det gäller sådana uppgifter som avses i artikel 11.1 c – bl.a. fingeravtryck, alias eller pseudonym – avgör dock medlemsstaterna själva om uppgifterna ska lagras nationellt (se artikel 11.2). 
  
 Vid genomförandet av rambeslutet framhöll regeringen att upp- gifter om fingeravtryck, alias eller pseudonym ska vidarebefordras när uppgifter om en dömd person lämnas ut på begäran av en annan medlemsstat (se ovan). Regeringen ansåg därför att uppgifter om fingeravtryck, alias eller pseudonym som överförs hit ska registreras i fingeravtrycks- och signalementsregistren. En lämplig avgränsning ansågs dock vara att det för motsvarande gärning är föreskrivet fäng- else i ett år eller däröver. Vidare ansågs inte uppgifter om finger- avtryck av en person som var under 15 år vid gärningen kunna be- handlas. (Prop. 2011/12:163 s. 33 f.) 
  
 Bestämmelser med nu angivet innehåll infördes i 4 kap. 12 a § då- varande polisdatalagen (2010:361). Numera finns en motsvarande reglering i 5 kap. 13 § lagen om polisens behandling av personupp- gifter inom brottsdatalagens område, se även avsnitt 4.3.4. 
  
 Ansiktsbilder som tas emot här ska behandlas i signalementsregistret 
  
 På motsvarande sätt som överförda uppgifter om fingeravtryck, pseudonym eller alias registreras bör ansiktsbilder som överförs hit på grund av rambeslutet om Harrison kunna registreras i signalements- registret. På så vis blir det möjligt att vidarebefordra en ansiktsbild när uppgifter om en dömd person lämnas ut på begäran av en annan medlemsstat (se ovan). 
  
 Bestämmelsen i 5 kap. 13 § lagen om polisens behandling av per- sonuppgifter inom brottsdatalagens område anger sammanfattnings- vis att i fingeravtrycks- och signalementsregister får uppgifter behand- las om en person som har dömts för brott i en annan medlemsstat och vars fingeravtrycks- eller signalementsuppgifter har överförts hit 
  
 195 
  
 Ansiktsbilder 
  
 SOU 2021:20 
  
 med stöd av rambeslutet om Harrison. Vidare anges i 5 kap. 14 § att fingeravtrycks- och signalementsregister får innehålla bl.a. uppgift om fotografi. Det nu anförda innebär enligt vår bedömning att redan nuvarande lydelser av bestämmelserna måste anses omfatta behand- ling i signalementsregistret av ansiktsbilder som har överförts hit. I denna del är en ändring i bestämmelserna därför inte nödvändig för att genomföra ändringsdirektivet. 
  
 Det följer av 5 kap. 13 § lagen om polisens behandling av person- uppgifter inom brottsdatalagens område att ansiktsbilder som kom- mer att överföras hit på grund av rambeslutet endast får behandlas i signalementsregistret om det för motsvarande gärning i Sverige är föreskrivet fängelse i ett år eller mer och den som uppgifterna avser vid tidpunkten för gärningen hade fyllt 15 år. 
  
 Längsta tid som ansiktsbilder får behandlas 
  
 Fotografi som har tagits med stöd av 28 kap. 14 § rättegångsbalken och som behandlas i signalementsregistret med stöd av 5 kap. 12 § första stycket 1 lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område omfattas av bestämmelsen i 5 kap. 15 § första stycket. Fotografi av en misstänkt person får därmed inte behandlas längre än tre månader efter det att uppgifterna om den regi- strerade personen har tagits bort ur misstankeregistret och belast- ningsregistret. 
  
 Inför genomförandet av rambeslutet om Harrison gjorde regeringen bedömningen att uppgifter som överförs till Sverige enligt rambeslu- tet och lagras i fingeravtrycks- eller signalementsregister kan gallras med stöd av en bestämmelse i dåvarande polisdatalagen, vilken alltså motsvarar nuvarande 5 kap. 15 § första stycket lagen om polisens be- handling av personuppgifter inom brottsdatalagens område (a. prop. s. 34 och 38).12 
  
 Vi har i avsnitt 8.5.8 föreslagit en ändrad lydelse av 5 kap. 15 § första stycket. Det kommer härigenom att förtydligas att bestäm- melsen omfattar sådana uppgifter som överförs till fingeravtrycks- och signalementsregister på grund av rambeslutet om Harrison, oavsett 
  
 12I prop. 2011/12:163, s. 38, angavs att, enligt 4 kap. 4 § polisdatalagen, uppgifter i finger- avtrycks- och signalementsregistret ska gallras senast tre månader efter det att uppgifter om personen gallrats ur belastningsregistret. Hänvisningen torde rätteligen avse 4 kap. 14 § polis- datalagen. 
  
 196 
  
 SOU 2021:20 
  
 Ansiktsbilder 
  
 om uppgifterna ursprungligen har tagits upp på personen i fråga såsom misstänkt eller dömd. Enligt vår bedömning krävs det inga ytterligare bestämmelser om längsta tid för behandling av ansikts- bilder för att genomföra ändringsdirektivet på nationell nivå. 
  
 Sekretess för ansiktsbilder som behandlas i signalementsregistret 
  
 Ansiktsbilder som behandlas i signalementsregistret omfattas av sekretess enligt 18 kap. 1 § första stycket och andra stycket 2 och 
  
 35kap. 1 § första stycket 5 offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), se avsnitt 8.2.1 och 9.2.1. Som anges där innebär detta sammanfatt- ningsvis att ansiktsbilder omfattas av sekretess inom ramen för det allmännas brottsförebyggande och brottsbeivrande arbete om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas eller den framtida verksamhetens skadas om uppgiften röjs. Dess- utom gäller sekretess för ansiktsbilder till skydd för den enskildes personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående lider skada eller men. 
  
 Det har under utredningen inte framkommit annat än att sekre- tesskyddet är ändamålsenligt och tillräckligt. Vi föreslår därför ingen ändring i denna del. 
  
 9.5.2Överföring av ansiktsbilder enligt förordningen om  
 Ecris-TCN 
  
 Förslag: Om Polismyndigheten behandlar en ansiktsbild av en dömd tredjelandsmedborgare i sitt signalementsregister ska Polis- myndigheten föra in ansiktsbilden i uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN. 
  
 En bestämmelse som möjliggör behandlingen ska tas in i lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om Ecris- TCN. 
  
 197 
  
 Ansiktsbilder 
  
 SOU 2021:20 
  
 Inledning 
  
 Tillgängliga ansiktsbilder blir en del av de uppgifter som överförs genom  
 Ecris-systemet 
  på grund av ändringsdirektivet (avsnitt 9.5.1). Förordningen om  
 Ecris-TCN 
  ger utrymme för att ansiktsbilder även ska kunna användas för uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN 
  beträf- fande dömda tredjelandsmedborgare om den dömande medlemssta- tens rätt tillåter att dömda personers ansiktsbilder samlas in och lagras (artikel 5.3). Som angetts föreskriver förordningen om Ecris- TCN en användarbegränsning på så sätt att det endast ska vara möj- ligt att använda ansiktsbilderna i  
 Ecris-TCN 
  för att bekräfta identi- teten hos en tredjelandsmedborgare. I framtiden kan det emellertid bli aktuellt att använda ansiktsbilderna för automatiserad biometrisk matchning, dvs. ansiktsigenkänning (se avsnitt 9.4.3). 
  
 Det ingår alltså i vårt uppdrag att överväga i vad mån svensk rätt bör tillåta att ansiktsbilder används för uppgiftsposterna i Ecris- TCN när det gäller dömda tredjelandsmedborgare. Frågeställningen behandlas utifrån att det i kommittédirektiven anges att goda skäl talar emot att i detta sammanhang tillåta användning av uppgifter från andra register än de som Polismyndigheten själv för. Detta ligger också i linje med vad vi har framhållit när det gäller fingeravtryck i uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN 
  (avsnitt 8.5.1). Som tidigare konstate- rats ingår inte heller i vårt uppdrag att föreslå bestämmelser som ger Polismyndigheten tillgång till ansiktsbilder i större utsträckning än i dag. 
  
 Ansiktsbilder som Polismyndigheten har tillgång till 
  
 Vi har i avsnitt 9.5.1 konstaterat att sådana ansiktsbilder som behand- las i signalementsregistret är tillgängliga för Polismyndigheten i den mening som avses i rambeslutet om Harrison och därmed även för änd- ringsdirektivet. Motsvarande gäller vid tillämpningen av förordningen om  
 Ecris-TCN 
  (jfr prop. 2011/12:163 s. 28 f.). 
  
 Det sagda innebär att i vart fall fotografier som har tagits med stöd av 28 kap. 14 § rättegångsbalken och ansiktsbilder som i fram- tiden kommer att överföras hit via Ecris från andra medlemsländer (se avsnitt 9.5.1) blir tillgängliga för Polismyndigheten på det sätt som avses i förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  Dessa bilder, vilka alltså behandlas i signalementsregistret, omfattar sådana ansiktsbilder av 
  
 198 
  
 SOU 2021:20 
  
 Ansiktsbilder 
  
 dömda personer som svensk rätt tillåter för insamling och lagring och som därför får användas för uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN 
  (arti- kel 5.3 i förordningen om  
 Ecris-TCN). 
  
 Uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN 
  ska omfatta ansiktsbilder 
  
 Ändringsdirektivet har skapat en skyldighet att överföra tillgängliga ansiktsbilder vid underrättelser om fällande domar i Ecris (se av- snitt 9.5.1). Det betyder att ansiktsbilder kommer att bli en del av de uppgifter som behandlas i de olika medlemsländerna för att bekräfta identiteten av dömda unionsmedborgare. Som en utgångspunkt fram- står det därför som rimligt att även föra in tillgängliga ansiktsbilder i uppgiftsposterna i  
 Ecris-TCN 
  för att underlätta identifiering av dömda tredjelandsmedborgare. Vissa skillnader i systemen och mellan de olika uppgifterna i  
 Ecris-TCN 
  måste emellertid beaktas ur ett rättighetsperspektiv. 
  
 Rättighetsperspektiv 
  
 Överföring av t.ex. fingeravtryck genom Harrison ansågs inte innebära någon kartläggning i den mening som avses i 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen. Överföringen medförde endast att redan registre- rade uppgifter i enskilda fall lämnas till centralmyndigheten i det land där personen i fråga är medborgare. (Se avsnitt 9.5.1 och prop. 2011/12:163 s. 29.) 
  
 Ecris-TCN-systemet 
  kommer emellertid att innebära att uppgif- ter registreras centralt. I förlängningen får det effekten att möjlighe- terna till kartläggning av enskilda ökar (jfr 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen och avsnitt 3.2.1). Kartläggningen rör som regel ut- ländska medborgare, vilka har ett mindre långtgående grundlagsskydd av den personliga integriteten (2 kap. 25 § första stycket 3 regerings- formen). Bortsett från vad som gäller fingeravtryck enligt arti- kel 5.1 b (ii) i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  är dock förordningen tillämplig på tredjelandsmedborgare som även är unionsmedborgare (artikel 2). Detta innebär t.ex. att Polismyndigheten måste skapa en uppgiftspost i  
 Ecris-TCN 
  för en dömd tredjelandsmedborgare som även är medborgare i Sverige. Det går alltså inte att bortse från att även svenska medborgare berörs av förslaget. En lagreglering av 
  
 199 
  
 Ansiktsbilder 
  
 SOU 2021:20 
  
 möjligheten att föra in ansiktsbild i uppgiftsposten får därför inte går utöver vad som anges i 2 kap. 21 § regeringsformen. 
  
 Vid bedömningen behöver också beaktas att registrering av ansikts- bilder, till skillnad från registreringen av sådana fingeravtryck som av- ses i artikel 5.1 b (ii) i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  (se avsnitt 8.5.2) inte är beroende av brottets svårhet. En fråga för framtiden är också att ansiktsbild i  
 Ecris-TCN 
  kan komma att användas för automati- serad biometrisk matchning. En annan faktor av betydelse är att det finns begränsningar när det gäller lagringstid för uppgifter i Ecris- TCN (artikel 8), vilket har haft relevans i europarättslig praxis (se avsnitt 8.3.2 och 9.3.2). 
  
 Överväganden och slutsats 
  
 Att föra in ansiktsbilder som finns tillgängliga i signalementsregi- stret i  
 Ecris-TCN 
  har betydelse för att säkerställa identiteten hos en tredjelandsmedborgare som har dömts för brott. Därigenom för- bättras, enligt vår bedömning, funktionen hos  
 Ecris-TCN 
  avsevärt. I förlängningen ökar alltså möjligheterna att använda systemet för att identifiera de medlemsstater som innehar uppgifter i kriminal- register om en tredjelandsmedborgare. Vid bedömningen av om det trots allt skulle vara alltför långtgående att föra över tillgängliga ansikts- bilder i signalementsregistret vill vi fästa särskild vikt vid följande. 
  
 De ansiktsbilder som skulle föras över från signalementsregistret till  
 Ecris-TCN 
  skulle endast avse dömda.  
 Ecris-TCN 
  innebär inte någon direktåtkomst till Polismyndighetens signalementsregister, utan systemet pekar endast ut det medlemsland som innehar upp- gifter om den dömde. En ansiktsbild i  
 Ecris-TCN 
  får vidare inte lagras i systemet längre än det finns kvar uppgift om den fällande domen i belastningsregistret (jfr artikel 8 i förordningen om Ecris- TCN). För närvarande finns heller inte förutsättningar att använda ansiktsbild för ansiktsigenkänning i  
 Ecris-TCN, 
  utan ansiktsbilder- na i  
 Ecris-TCN 
  får endast kunna användas för att bekräfta identitet- en hos en tredjelandsmedborgare. 
  
 Med hänvisning till det nu anförda bedömer vi att regleringen är väl avvägd och att det inte framstår som meningsfullt att exkludera vissa av de ansiktsbilder som finns tillgängliga i signalementsregistret från de uppgifter som ska registreras i uppgiftsposterna om dömda 
  
 200 
  
 SOU 2021:20 
  
 Ansiktsbilder 
  
 tredjelandsmedborgare i  
 Ecris-TCN. 
  Det finns alltså inte skäl att begränsa överföringen till att endast avse den som är dömd för viss brottslighet, t.ex. utifrån brottslighetens allvar. Den nationella regler- ingen ger uttryck för när det är motiverat att ta ansiktsbilder och lagra dem i signalementsregistret. Om dessa ansiktsbilder avser dömda tredjelandsmedborgare (med eller utan unionsmedborgarskap) bör de rimligen, av samma skäl, återfinnas i  
 Ecris-TCN. 
  
 Vi har i avsnitt 4.7 redogjort för att  
 Ecris-TCN 
  kan komma att användas för identifiering av personer i andra informationssystem enligt artikel 20 i Europarlamentets och rådets förordning (EU) 2019/818 om Rogers (jfr artikel 1 c i förordningen om  
 Ecris-TCN). 
  Det förhållandet föranleder enligt vår uppfattning ingen annan bedömning i fråga om ansiktsbilder. Vi beaktar då särskilt att användningen enligt artikel 20 av en persons biometriska uppgifter är begränsad till att utgöra ett hjälpmedel vid kontroll av en persons identitet där förfarandet har inletts i den berörda personens närvaro. Att uppgifter i  
 Ecris-TCN 
  kan användas för spårning av multipla identiteter, och på så vis bidra till att falska identiteter upptäcks, är heller inte en omständighet som talar emot att ansiktsbilder bör kunna föras in i  
 Ecris-TCN. 
  
 Mot denna bakgrund föreslår vi att Polismyndigheten, såvitt av- ser dömda tredjelandsmedborgare (med eller utan unionsmedbor- garskap), ska föra över tillgängliga ansiktsbilder från signalements- registret till  
 Ecris-TCN 
  och att en bestämmelse som reglerar detta tas in i lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om  
 Ecris-TCN. 
  
 Till skillnad från vad som gäller för fingeravtryck ingår det inte i vårt uppdrag att överväga om det skulle vara obligatoriskt att ta ansiktsbilder av den dömde av det skälet att han eller hon ska avtjäna minst sex månaders fängelse. 
  
 Som redovisats följer det av förordningen om  
 Ecris-TCN 
  att an- vändningsområdet för ansiktsbilder kan komma att utvidgas till att omfatta ansiktsigenkänning. Vi tar i detta sammanhang inte ställning till om en sådan utvidgning skulle motivera en begränsning av vilka ansiktsbilder som förs över från signalementsregistret till  
 Ecris-TCN. 
  Frågan om vilka ansiktsbilder som ska föras över från signalements- 
  
 13Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/818 av den 20 maj 2019 om inrät- tande av en ram för interoperabilitet mellan  
 EU-informationssystem 
  på området polissamarbete och straffrättsligt samarbete, asyl och migration och om ändring av förordningarna (EU) 2018/1726, (EU) 2018/1862 och (EU) 2019/816. 
  
 201 
  
 Ansiktsbilder 
  
 SOU 2021:20 
  
 registret till  
 Ecris-TCN 
  kan därför behöva övervägas på nytt för det fall ansiktsbilder i  
 Ecris-TCN 
  kan användas för ansiktsigenkänning. 
  
 202 
  
 10 Alfanumeriska uppgifter 
  
 10.1Inledning 
  
 Vi har i kapitel 8 och 9 behandlat några av uppgifterna som ska ingå 
  
 ien uppgiftspost i  
 Ecris-TCN, 
  nämligen fingeravtryck och ansikts- bilder. Utöver detta ska uppgiftsposten innehålla vissa alfanumeriska uppgifter, dvs. uppgifter som återges med bokstäver, siffror, special- tecken, mellanslag och skiljetecken (se artikel 3.11 i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  samt avsnitt 4.5.4). 
  
 Enligt våra kommittédirektiv väcker regleringen om alfanume- riska uppgifter frågor om bl.a. vilka uppgifter som Polismyndigheten har tillgång till och vilka möjligheter, både ur dataskydds- och sekre- tessrättsligt perspektiv, som Polismyndigheten har att behandla och inkludera dessa i  
 Ecris-TCN. 
  Vi ska därför analysera om det krävs några författningsändringar i denna del. Det ingår inte i vårt uppdrag att föreslå ett utökat införande i belastningsregistret av uppgifter om föräldrars namn eller utökad tillgång för Polismyndigheten till det som i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  benämns tilläggsuppgifter, annat än om detta skulle visa sig direkt nödvändigt för att uppfylla kraven 
  
 iförordningen eller genomföra direktivet om ändring av rambeslutet om Ecris (ändringsdirektivet). 
  
 10.2Alfanumeriska uppgifter i uppgiftsposterna 
  
 Bedömning: Sådana uppgifter som benämns obligatoriska respek- tive valfria uppgifter i artikel 5.1 a (i) respektive (ii) i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  registreras i belastningsregistret och ska föras in i uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN. 
  
 203 
  
 Alfanumeriska uppgifter 
  
 SOU 2021:20 
  
 Sådana uppgifter som benämns tilläggsuppgifter i arti- kel 5.1 a (iii) i förordningen ska föras in i uppgiftsposten i Ecris- TCN av Polismyndigheten i den mån uppgifterna är tillgängliga i belastningsregistret eller förekommer i Polismyndighetens sig- nalementsregister. 
  
 Vad som sägs i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  om alfanume- riska uppgifter i uppgiftsposten kräver ingen nationell reglering. Ett utökat införande i belastningsregistret av alfanumeriska upp- gifter är inte nödvändigt för att uppfylla kraven i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  eller direktivet om ändring av rambeslutet om Harrison. 
  
 10.2.1De olika alfanumeriska uppgifterna 
  
 En uppgiftspost i  
 Ecris-TCN 
  om en dömd tredjelandsmedborgare ska enligt artikel 5.1 a i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  innehålla vissa alfanumeriska uppgifter. De delas in i obligatoriska uppgifter, valfria uppgifter och tilläggsuppgifter (se avsnitt 4.5.4). 
  
 De obligatoriska uppgifterna utgörs av sådana uppgifter som ska föras in i uppgiftsposten om de inte i det enskilda fallet är okända för centralmyndigheten. Uppgifterna innefattar efternamn, förnamn, födelsedatum, födelseort (ort och land), medborgarskap (ett eller flera), kön, eventuella tidigare namn samt den dömande medlemsstatens kod (artikel 5.1 a i). 
  
 Valfria uppgifter, vilka ska inkluderas i uppgiftsposten om de har förts in i kriminalregistret, är uppgifter om föräldrarnas namn (arti- kel 5.1 a ii). 
  
 Tilläggsuppgifter ska inkluderas i uppgiftposten om de är tillgäng- liga för centralmyndigheten. Dessa uppgifter består av  
 id-nummer 
  eller typ av och nummer på personens identitetshandlingar samt namn på den utfärdande myndigheten, liksom uppgifter om pseudo- nym eller alias (artikel 5.1 a iii). Medlemsstaten bör försöka kontrol- lera att identitetshandlingarna är äkta innan den för in den relevanta informationen i systemet (skäl 17). Om den berörda medlemsstaten har kännedom om avvikande personuppgifter, som en annorlunda stavning av ett namn med ett annat alfabet, bör det vara möjligt att föra in sådana uppgifter i  
 Ecris-TCN 
  som tilläggsuppgifter (skäl 16). 
  
 204 
  
 SOU 2021:20 
  
 Alfanumeriska uppgifter 
  
 10.2.2Överföring av alfanumeriska uppgifter till  
 Ecris-TCN 
  
 De obligatoriska uppgifterna 
  
 Av 2 § 1 i förordningen (1999:1134) om belastningsregister följer att belastningsregistret ska innehålla uppgifter om namn, personnum- mer eller samordningsnummer och andra identitetsuppgifter. 
  
 I utredningen har framkommit att samtliga de uppgifter som in- går i de obligatoriska uppgifterna för uppgiftposten i  
 Ecris-TCN 
  finns i belastningsregistret, i den mån de är kända för Polismyndig- heten. Dessa uppgifter inkluderar alltså efternamn, förnamn, födelse- datum, födelseort (ort och land), medborgarskap, kön, eventuella tidi- gare namn samt den dömande medlemsstatens kod. Av artikel 5.1 a (i) 
  
 iförordningen om  
 Ecris-TCN 
  följer då att uppgifterna ska föras in i uppgiftsposten. 
  
 De valfria uppgifterna 
  
 Uppgifter om föräldrars namn ska inkluderas i uppgiftsposten om uppgifterna har förts in i kriminalregistret. 
  
 Namnen på den dömdes föräldrar är vanligtvis inte en uppgift som förs in i belastningsregistret. När en svensk medborgare döms för brott i ett annat medlemsland förekommer det emellertid att uppgift om namnen på den dömdes föräldrar överförs till belastnings- registret via Ecris, se 2 § 14 förordningen om belastningsregister och artikel 11.1 b (i) i rambeslutet om Harrison. För det fall den dömde också är medborgare i tredjeland och senare blir dömd för brott i Sverige ska Polismyndigheten skapa en uppgiftspost i  
 Ecris-TCN 
  beträf- fande den dömde. Om namnen på den dömdes föräldrar då har lagts in i belastningsregistret via Harrison ska Polismyndigheten, enligt arti- kel 5.1 a (ii) i förordningen om  
 Ecris-TCN, 
  föra in dessa uppgifter i uppgiftposten. 
  
 Tilläggsuppgifterna 
  
 Uppgifter om  
 id-nummer 
  eller typ av och nummer på personens identitetshandlingar, samt namn på den utfärdande myndigheten, liksom uppgifter om pseudonym eller alias ska föras in i uppgifts- 
  
 205 
  
 Alfanumeriska uppgifter 
  
 SOU 2021:20 
  
 posten om de är tillgängliga för Polismyndigheten.1 För att en upp- gift ska anses vara tillgänglig för Polismyndigheten i detta samman- hang bör krävas att uppgiften förekommer i strukturerad form. 
  
 När det gäller  
 id-nummer 
  är ett svenskt personnummer eller sam- ordningsnummer en sådan uppgift som är tillgänglig för Polismyn- digheten genom belastningsregistret (2 § 1 förordningen om belast- ningsregister). Detta nummer ska därför föras in i uppgiftposten. Uppgifter om utländska  
 id-nummer 
  som överförs genom under- rättelse i Harrison lagras däremot inte i belastningsregistret. Det har i utredningen framkommit att de inte heller samlas in i någon annan strukturerad form. Dessa  
 id-uppgifter 
  kan därför inte anses tillgäng- liga för Polismyndigheten på ett sådant sätt att de ska föras in i en uppgiftspost i  
 Ecris-TCN. 
  
 Lee och alias registreras i vissa fall i Polismyndighetens signalementsregister. Uppgifterna har ansetts tillgängliga för Polis- myndigheten på ett sådant sätt som avses i rambeslutet om Harrison. Det finns därför en skyldighet att föra över sådana uppgifter vid en underrättelse via Ecris, se 10 § förordningen (2018:1942) om poli- sens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. (Se även avsnitt 9.5.1 och prop. 2011/12:163 s. 28 f.) Detta innebär att sådana uppgifter även bör anses vara tillgängliga för Polismyndig- heten i den mening som avses i förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  Om det förekommer pseudonym eller alias i signalementsregistret ska alltså uppgifterna föras över till uppgiftsposten enligt artikel 5.1 a (iii) i förordningen. 
  
 Polismyndigheten har till utredningen upplyst att övriga upp- gifter som räknas upp i artikeln, dvs. typ av och nummer på identi- tetshandlingar samt namn på den utfärdande myndigheten, inte i dagsläget finns i strukturerad form hos Polismyndigheten. Dessa uppgifter kan därför inte anses vara tillgängliga för myndigheten på ett sådant sätt att de ska inkluderas i uppgiftsposten. Det kan däremot inte uteslutas att Polismyndighetens uppgifter om  
 id-handlingar 
  i framtiden kan komma att bli strukturerade på ett sådant sätt att de anses vara tillgängliga för myndigheten i förordningens mening. 
  
 1I rambeslutet om Harrison benämns motsvarande alfanumeriska uppgifter som ”ytterligare infor- mation”, artikel 11.1 c. Ändringsdirektivet medför ingen förändring vad gäller dessa alfanumeriska uppgifter, jfr artikel 1.8 i direktivet. 
  
 206 
  
 SOU 2021:20 
  
 Alfanumeriska uppgifter 
  
 Vi bedömer att ett utökat införande i belastningsregistret av alfa- numeriska uppgifter inte är nödvändigt för att uppfylla kraven i för- ordningen om  
 Ecris-TCN 
  eller ändringsdirektivet. Vi lämnar därför inte något sådant förslag. 
  
 Sammanfattning 
  
 Polismyndighetens tillgång till alfanumeriska uppgifter svarar enligt vår bedömning väl mot de krav som ställs upp i förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  De obligatoriska uppgifterna ska, om de är kända, finnas i belastningsregistret. Dessa uppgifter ska föras in i uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN. 
  De valfria uppgifterna om föräldrars namn ska föras in i uppgiftsposten i den mån de finns registrerade i belastningsregistret, vilket är mycket ovanligt. Övriga alfanumeriska uppgifter ska endast föras in i den utsträckning som de är tillgängliga för Polismyndig- heten. Till de uppgifter som är tillgängliga och därför ska föras in i uppgiftsposten hör i dagsläget framför allt uppgifter om person- nummer eller samordningsnummer, liksom uppgifter om pseudonym och alias. 
  
 Skyldigheten att föra in de alfanumeriska uppgifterna i uppgifts- posten följer direkt av förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  Till skillnad från vad som gällde vid genomförandet av rambeslutet om Harrison kräver förordningen ingen nationell reglering i detta avseende (jfr prop. 2011/12:163 s. 29). 
  
 207 
  
 11 Ansökan i Ecris 
  
 11.1Inledning 
  
 Petersen 
  förväntas innebära att Harrison kommer att tas i anspråk i allt större utsträckning för utbyte av kriminalregisteruppgifter om tredjelandsmedborgare. Direktivet om ändring av rambeslutet om Ecris (ändringsdirektivet) tar därför sikte på att förbättra utbytet av sådana uppgifter (se avsnitt 4.6). 
  
 Enligt våra kommittédirektiv kommer ett korrekt genomförande av ändringsdirektivet att kräva ändringar i den svenska regleringen så att den också kan tillgodose kravet på användning av  
 Ecris-systemet 
  när en ansökan avser eller görs av en icke  
 EU-medborgare. 
  I enlighet härmed kommer vi i detta kapitel att analysera och överväga behovet av nationell reglering när det gäller inhämtande (avsnitt 11.2) och utlämnande (avsnitt 11.3) av uppgifter via Ecris såvitt avser tredje- landsmedborgare. 
  
 Polismyndigheten är, som framgått, centralmyndighet för utbyte av uppgifter via Ecris (se avsnitt 4.3.4). 
  
 Begreppet tredjelandsmedborgare har i ändringsdirektivet samma innebörd som i förordningen om  
 Ecris-TCN: 
  en person som inte är unionsmedborgare i den mening som avses i artikel 20.1 i EUF- fördraget eller som är en statslös person eller en person vars medbor- garskap är okänt (artikel 1.2 i ändringsdirektivet och artikel 3.7 i för- ordningen om  
 Ecris-TCN, 
  se även avsnitt 4.5.2). 
  
 209 
  
 Ansökan i Ecris 
  
 SOU 2021:20 
  
 11.2Inhämtande av uppgifter via Ecris 
  
 11.2.1Förhållandet mellan en träff i  
 Ecris-TCN 
  och en ansökan i Ecris 
  
 Bedömning: En träff i  
 Ecris-TCN 
  kommer att resultera i att Polismyndigheten upprättar en ansökan om att få ut uppgifter om den registrerades kriminalhistorik via Harrison. Det krävs ingen särskild nationell reglering för upprättandet av ansökan i Harrison efter en träff i  
 Ecris-TCN. 
  
 Skälen för vår bedömning 
  
 Nielsenär ett system för identifiering av de medlemsstater som innehar uppgifter om fällande brottmålsdomar mot tredjelandsmed- borgare, med eller utan unionsmedborgarskap. Polismyndigheten har upplyst att systemet, vilket är under uppbyggnad, kommer att konstrueras så att  
 Ecris-TCN 
  utgör en modul till Ecris. En sökning i  
 Ecris-TCN 
  kommer att kunna göras med alfanumeriska uppgifter och fingeravtryck (se artikel 7.5 i förordningen om  
 Ecris-TCN, 
  jfr kapitel  
 8–10). 
  Sökningen kan behöva förfinas om den ger upphov till träffar på ett stort antal identiteter. 
  
 Den information som ges genom  
 Ecris-TCN 
  är begränsad på så sätt att den endast identifierar det medlemsland som innehar upp- gifter om tidigare fällande domar. En träff i  
 Ecris-TCN 
  får i sig dock inte uppfattas som att den registrerade är dömd. En sådan träff behöver därför följas upp av en ansökan om att få del av den dömdes kriminalhistorik via Harrison (se avsnitt 6.1, jfr skäl 31 i förordningen om  
 Ecris-TCN). 
  För en vidare beskrivning av  
 Ecris-systemet, 
  se avsnitt 4.3. 
  
 I förordningen om  
 Ecris-TCN 
  anges uttryckligen att resultatet av en sökning i  
 Ecris-TCN, 
  såvitt här är av intresse, endast får använ- das för en ansökan via Ecris (artikel 7.7 i förordningen om Ecris- TCN). I enlighet härmed har Polismyndigheten upplyst att det system som för närvarande är under uppbyggnad kommer att innebära att en träff i  
 Ecris-TCN 
  automatiskt genererar ett utkast till ansökan i Harrison, som därefter riktas till den eller de medlemsstater som har identifierats genom  
 Ecris-TCN. 
  Uppgifter från träffen läggs in i ut- 
  
 210 
  
 SOU 2021:20 
  
 Ansökan i Ecris 
  
 kastet till ansökan. Handläggaren får sedan fylla i ändamålet för begä- ran och ange om uppgifterna efterfrågas av en enskild eller en myn- dighet. 
  
 Ett sådant förfarande är i linje med vad som framgår av förord- ningen om  
 Ecris-TCN. 
  Enligt vår bedömning krävs inte någon sär- skild reglering i nationell rätt för upprättandet av ansökan i Harrison efter en träff i  
 Ecris-TCN. 
  
 Av vår redogörelse följer att en träff i  
 Ecris-TCN 
  endast får be- handlas för att upprätta en ansökan i Ecris. Vid en träff i  
 Ecris-TCN 
  kommer den myndighet som har gjort sökningen även att få del av till- hörande referensnummer och eventuella motsvarande identitetsupp- gifter. Vi redogör för behandlingen av dessa uppgifter i avsnitt 12.2. 
  
 11.2.2Egen ansökan 
  
 Förslag: En enskild som är eller har varit tredjelandsmedborgare eller statslös, eller vars medborgarskap är eller har varit okänt, har rätt att på begäran få ta del av uppgifter som finns om honom eller henne i kriminalregistret i en medlemsstat som har identifierats genom  
 Ecris-TCN. 
  
 Polismyndigheten ska inhämta uppgifter om en enskild som begär uppgifter om sig själv i belastningsregistret med stöd av 9 § lagen om belastningsregister även från en annan medlemsstat, om den enskilde är tredjelandsmedborgare eller statslös eller har okänt medborgarskap, och den medlemsstaten har identifierats genom  
 Ecris-TCN 
  som en stat som innehar uppgifter om fällande domar mot den enskilde. Detta ska gälla även om den enskilde också är medborgare i en annan medlemsstat. 
  
 Bestämmelserna ska tas in i förordningen om belastnings- register. 
  
 Rambeslutet om Ecris 
  
 Rambeslutet om Ecris innehåller bestämmelser om egen ansökan, dvs. när den enskilde begär ut uppgifter om sig själv. Av artikel 6.2 följer att en centralmyndighet, när en begäran inkommer från en enskild om att få ut uppgifter om sig själv i en annan medlemsstats 
  
 211 
  
 Ansökan i Ecris 
  
 SOU 2021:20 
  
 kriminalregister, får rikta en begäran till den medlemsstats central- myndighet där personen är eller har varit medborgare eller bosatt. Om den enskilde är medborgare i en annan medlemsstat än den i vilken han eller hon gör en begäran om att få ut uppgifter ur krimi- nalregistret följer av artikel 6.3 att centralmyndigheten i den staten har en skyldighet att ansöka om uppgifter hos centralmyndigheten i medborgarstaten. 
  
 Artikel 6.2 genomfördes i svensk rätt på så vis att den enskilde fick en rätt att på begäran få del av kriminalregisteruppgifter som kan finnas om honom eller henne i en medlemsstat där han eller hon är eller har varit medborgare eller stadigvarande bosatt. Regleringen för- des in i en ny bestämmelse i förordningen (1999:1134) om belast- ningsregister (22 b §). Artikel 6.3 genomfördes på motsvarande sätt genom en ny bestämmelse i samma förordning (22 c §). I denna bestämmelse anges att Polismyndigheten ska inhämta uppgifter som finns om en enskild som är medborgare i en annan medlemsstat från kriminalregistret i den staten om den enskilde begär uppgifter om sig själv i belastningsregistret. (Jfr prop. 2011/12:163 s. 46.) 
  
 Ändringsdirektivet 
  
 Ändringsdirektivet innebär ett förtydligande av att artikel 6.3 i ram- beslutet avser unionsmedborgare. Dessutom kompletterar ändrings- direktivet rambeslutet om Harrison med en ny bestämmelse i arti- kel 6.3 a. Bestämmelsen anger att om en tredjelandsmedborgare ansöker om uppgifter om sig själv i kriminalregistret hos centralmyndigheten i en medlemsstat, ska den centralmyndigheten ansöka om uppgifter och tillhörande data ur kriminalregistret endast hos de av medlems- staternas centralmyndigheter som har uppgifter om den personen i sina kriminalregister. Uppgifterna ska införas i det utdrag som ska tillhandahållas den berörda personen. (Se artikel 1.4 a och b i ändrings- direktivet.) 
  
 Innebörden av den nya bestämmelsen i artikel 6.3 a i rambeslutet är att den centralmyndighet som den enskilde tredjelandsmedbor- garens förfrågan riktar sig till ska använda  
 Ecris-TCN 
  för att identi- fiera de eventuella medlemsstater som innehar kriminalhistorik om tredjelandsmedborgaren. Centralmyndigheten ska därefter ansöka 
  
 212 
  
 SOU 2021:20 
  
 Ansökan i Ecris 
  
 om uppgifter från dessa medlemsstater via Harrison och föra in upp- gifterna i utdraget till tredjelandsmedborgaren. 
  
 Samma svarsfrist ska gälla för ansökningar enligt artikel 6.3 och 
  
 6.3a som för andra ansökningar av enskild enligt artikel 6.2 (arti- kel 1.6 i ändringsdirektivet). 
  
 Överväganden 
  
 Vid implementeringen av rambeslutet om Harrison ansåg regeringen att en enskild som är eller har varit stadigvarande bosatt eller medbor- gare i en annan medlemsstat ska ha rätt att få del av kriminalregister- uppgifter som kan finnas om honom eller henne i den staten (prop. 2011/12:163 s. 46). Det saknas skäl att göra en annan bedömning vad gäller personer som är eller har varit tredjelandsmedborgare. Liksom en unionsmedborgare har rätt att på begäran få ta del av uppgifter om sig själv i en annan medlemsstats kriminalregister ska alltså en tredjelandsmedborgare ha en sådan rätt. Bestämmelsen i 22 b § för- ordningen om belastningsregister bör därför kompletteras på så sätt att en enskild som är eller har varit tredjelandsmedborgare har rätt att på begäran få ta del av uppgifter som finns om honom eller henne i kriminalregistret i en medlemsstat som har identifierats genom  
 Ecris-TCN. 
  
 För att genomföra ändringsdirektivet krävs också att bestäm- melsen i 22 c § förordningen om belastningsregister kompletteras på så vis att den görs tillämplig även på begäran om uppgifter i belast- ningsregistret som görs av tredjelandsmedborgare. Denna komplet- tering bör emellertid även gälla unionsmedborgare som också är med- borgare i ett tredjeland. På så vis kommer bestämmelsen att omfatta information som avser en unionsmedborgare, som också är tredje- landsmedborgare, och som är dömd i en annan medlemsstat endast i egenskap av tredjelandsmedborgare. 
  
 I enlighet med definitionen av tredjelandsmedborgare bör de nu angivna bestämmelserna gälla inte bara den som är tredjelandsmed- borgare, utan även den som är statslös eller vars medborgarskap är okänt (artikel 1.2 i ändringsdirektivet). Det bör i förtydligande syfte uttryckligen framgå av lydelsen av de bestämmelser som vi föreslår. 
  
 213 
  
 Ansökan i Ecris 
  
 SOU 2021:20 
  
 Det bör här noteras att vi i avsnitt 6.2.4 har föreslagit att Ecris- TCN ska användas även när den som ansökan avser är unionsmed- borgare, om det finns en författningsreglerad skyldighet att visa upp eller lämna utdrag ur belastningsregistret. I enlighet härmed har vi föreslagit att förordningen om belastningsregister ska kompletteras med en ny bestämmelse som anger att Polismyndigheten i dessa fall ska inhämta uppgifter om unionsmedborgaren i den medlemsstat som har identifierats genom  
 Ecris-TCN. 
  För våra överväganden i denna del hänvisas till avsnitt 6.2.4. 
  
 11.2.3Myndighetsansökan 
  
 Bedömning: Direktivet om ändring av rambeslutet om Ecris moti- verar ingen ändring i nationell rätt när det gäller myndigheters möjligheter att via Polismyndigheten få uppgifter ur en annan medlemsstats kriminalregister. 
  
 Skälen för vår bedömning 
  
 Artikel 6 i rambeslutet om Harrison reglerar när och hur en ansökan om att få ut uppgifter ur en annan medlemsstats kriminalregister kan göras. Av artikel 6.1 följer att centralmyndigheten får rikta en begäran till en annan medlemsstats centralmyndighet vid en förfrågan från myndigheter eller enskilda om att ta del av uppgifter ur en annan medlemsstats kriminalregister. Förfrågan kan gälla både brottmåls- förfarande och annat. 
  
 För Sveriges del genomfördes rambeslutets bestämmelse, vilken är fakultativ, med en reglering i 41 § förordningen om belastnings- register. Genom denna bestämmelse har en svensk myndighet som har rätt att få ut uppgifter ur belastningsregistret också rätt att, via Polismyndigheten, begära uppgifter ur en annan medlemsstats kri- minalregister. Enligt 21 § lagen (1998:620) om belastningsregister får uppgifter som myndigheterna tar emot endast användas för det ändamål för vilket de begärdes och myndigheterna ska följa de använd- ningsbegränsande villkor som den översändande medlemsstaten har föreskrivit (prop. 2011/12:163 s. 47 ff. och 58 f.). 
  
 214 
  
 SOU 2021:20 
  
 Ansökan i Ecris 
  
 Bestämmelsen i 41 § förordningen om belastningsregister har inte gjorts tillämplig på begäran från enskild. Det innebär t.ex. att en arbetsgivare som har rätt att få ett utdrag ur belastningsregistret från den enskilde vid ett anställningsförfarande inte kan vända sig till Polismyndigheten för att begära uppgifter ur en annan medlemsstats kriminalregister (se a. prop. s. 45 f.). Arbetsgivaren får i stället – i lik- het med vad som gäller för utdraget ur belastningsregistret – vända sig till den enskilde som i sin tur får hämta in uppgifterna via Ecris (se avsnitt 11.2.2). 
  
 Ändringsdirektivet innebär ingen ändring i artikel 6.1. Vi har där- för ingen anledning att – utifrån ändringsdirektivet – föreslå någon ändring vad gäller myndigheters rätt att hämta in uppgifter via Ecris. Inte heller motiverar införandet av  
 Ecris-TCN 
  någon sådan ändring. Som framgår av avsnitt 6.2.1 föreslår vi en reglering som klargör att  
 Ecris-TCN 
  endast ska användas om begäran om uppgifter ur belast- ningsregistret görs av en myndighet eller en enskild som begär upp- gifter om sig själv. 
  
 11.3Utlämnande av uppgifter via Ecris 
  
 Bedömning: Det krävs inga författningsändringar för att Sverige ska uppfylla kravet i direktivet om ändring av rambeslutet om Harrison på att föra över uppgifter om domar mot tredjelandsmed- borgare efter att en medlemsstat har ansökt om det via Ecris. 
  
 Svar på ansökan via Ecris 
  
 En ansökan om att få del av domar via Harrison för annat ändamål än brottmålsförfarande innebär inte nödvändigtvis att medborgarstaten ger svar på ansökan eftersom medborgarstaten då ska svara enligt sin nationella lagstiftning. Om en ansökan görs inom ramen för ett brott- målsförfarande är däremot medborgarstaten förpliktad att ge svar på ansökan och överföra uppgifter om fällande domar. (Se artikel 7.1 och 7.2 i rambeslutet om Harrison.) 
  
 Rambeslutet har genomförts genom 12 a § lagen (1998:620) om belastningsregister, enligt vilken uppgifter ur registret får lämnas ut till myndighet i annan medlemsstat för annat ändamål än brottmåls- 
  
 215 
  
 Ansökan i Ecris 
  
 SOU 2021:20 
  
 förfarande efter ansökan via Harrison, om motsvarande rätt att få del av uppgifterna finns för en svensk myndighet. 
  
 Rambeslutet har också genomförts genom bestämmelser i förord- ningen (1999:1134) om belastningsregister. Uppgifter ur belastnings- registret som ska användas i ett brottmålsförfarande ska lämnas ut i enlighet med rambeslutet om Harrison, se 24 d § i förordningen. Begräns- ningar i utlämnandet av uppgifterna behandlas i 24 f §.1 Enligt denna bestämmelse ska den mottagande staten underrättas om eventuella villkor som begränsar möjligheten att använda uppgifterna och som har angetts av den stat där domen meddelades. Om uppgifterna ska användas i ett brottmålsförfarande ska utlämnandet förenas med vill- koret att uppgifterna endast får vidareanvändas inom ramen för ett sådant förfarande. (Se prop. 2011/12:163 s. 39 ff.) 
  
 Svar på ansökan via Harrison avseende tredjelandsmedborgare 
  
 Artikel 7 i rambeslutet om Harrison som rör svar på en ansökan om upp- gifter om domar har genom ändringsdirektivet kompletterats med en egen bestämmelse som gäller tredjelandsmedborgare (se avsnitt 4.6.2). 
  
 Numera anges i artikel 7.4 a i rambeslutet att när en ansökan om uppgifter ur kriminalregistret om fällande domar som meddelats mot en tredjelandsmedborgare görs enligt artikel 6 inom ramen för ett brottmålsförfarande, ska den anmodade medlemsstaten överföra uppgifter om varje fällande dom som meddelats i den anmodade medlemsstaten och införts i kriminalregistret och om varje fällande dom som meddelats i tredjeländer och därefter överförts till med- lemsstaten i fråga och överförts i kriminalregistret. Om sådana upp- gifter begärs för något annat ändamål än ett brottmålsförfarande ska artikel 7.2 gälla i tillämpliga delar, dvs. den anmodade medlemsstaten ska svara enligt sin nationella lagstiftning. Rambeslutets villkor för användning av personuppgifter ska även gälla sådana ansökningar. (Se artikel 1.5 b och 1.7 i ändringsdirektivet.) 
  
 Vi bedömer att nuvarande utformning av 12 a § lagen om belast- ningsregister och 24 d och f §§ förordningen om belastningsregister omfattar regleringen i artikel 7.4 a i rambeslutet. Någon ytterligare 
  
 1Begränsningarna i 24 g § förordningen om belastningsregister gäller inte vid överföring av uppgifter enligt 24 d §. 
  
 216 
  
 SOU 2021:20 
  
 Ansökan i Ecris 
  
 bestämmelse för genomförande av ändringsdirektivet behövs därför inte. 
  
 Sammanfattningsvis innebär regleringen att Polismyndigheten, vid en ansökan i ett brottmålsförfarande om uppgifter ur kriminal- registret om fällande domar som meddelats mot en tredjelandsmed- borgare, ska överföra uppgifter om sådana fällande domar som har meddelats av svenska domstolar eller som har överförts från tredje- länder. De begränsningar vid överföringen som följer av 24 f § för- ordningen om belastningsregister ska gälla även i dessa situationer. Vidare innebär regleringen att Polismyndigheten, vid en sådan ansö- kan mot en tredjelandsmedborgare för annat ändamål än brottmåls- förfarande, får överföra uppgifter om tredjelandsmedborgaren till en myndighet i annan medlemsstat om motsvarande rätt att få del av uppgifterna finns för en svensk myndighet. 
  
 217 
  
 12 Övriga genomförandefrågor 
  
 12.1Inledning 
  
 Vi har i kapitel  
 6–11 
  behandlat mer övergripande frågor som följer av förordningen om  
 Ecris-TCN 
  och direktivet om ändring av ram- beslutet om Harrison (ändringsdirektivet). Våra kommittédirektiv lyfter emellertid fram ytterligare frågeställningar där det behöver analy- seras om det krävs bestämmelser på nationell nivå för ett korrekt genomförande. 
  
 I detta kapitel kommer vi därför att behandla frågan om det finns ett behov av bestämmelser om sekretess och längsta tid för behand- ling av identitetsuppgifter som Polismyndigheten får vid en träff i  
 Ecris-TCN 
  (avsnitt 12.2). Vi kommer också att behandla ändrings- direktivets krav på uppgift om medborgarskap i dom (avsnitt 12.3) samt frågan om det krävs författningsändringar för att Sverige även fortsättningsvis ska kunna uppfylla sina åtaganden i förhållande till Danmark, som inte är bundet av ändringsdirektivet (avsnitt 12.4). 
  
 12.2Behandling av identitetsuppgifter vid träff i  
 Ecris-TCN 
  
 Bedömning: De identitetsuppgifter som Polismyndigheten får del av när en sökning ger träff i  
 Ecris-TCN 
  motiverar inte någon nationell reglering om sekretess eller längsta tid för behandling. 
  
 219 
  
 Övriga genomförandefrågor 
  
 SOU 2021:20 
  
 Vårt uppdrag 
  
 Om det råder överensstämmelse mellan uppgifterna i  
 Ecris-TCN 
  och de uppgifter som en medlemsstat använder för sökning (dvs. det blir en träff i  
 Ecris-TCN) 
  får centralmyndigheten del av tillhörande referensnummer och eventuella identitetsuppgifter, utöver informa- tion om den eller de medlemsstater som har uppgifter i kriminal- register om tredjelandsmedborgare (artikel 7.7 i förordningen om  
 Ecris-TCN). 
  
 I våra kommittédirektiv anges att det kan finnas ett behov av bestämmelser om sekretess och längsta tid för behandling av sådana identitetsuppgifter ur systemet som Polismyndigheten kommer att få del av när en sökning ger träff i  
 Ecris-TCN. 
  Med identitetsupp- gifter avses alfanumeriska uppgifter, uppgifter om fingeravtryck och ansiktsbilder som används för att fastställa en koppling mellan dessa uppgifter och en fysisk person (artikel 3.10). 
  
 Längsta tid för behandling 
  
 Det framgår av artikel 7.7 i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  att de identitetsuppgifter som följer med vid en träff endast ska användas för att kontrollera den berörda tredjelandsmedborgarens identitet och att centralmyndigheterna endast får använda resultatet av en sökning för att göra en ansökan om att få del av uppgifter i en med- lemsstats kriminalregister med stöd av rambeslutet om Harrison (se av- snitt 4.5.6 och 11.2.1). Det innebär att Polismyndigheten inte får bevara eller annars behandla identitetsuppgifterna i något annat syfte än för att upprätta en ansökan i Ecris. Vår bedömning tar därför sin utgångspunkt i att Polismyndighetens behov av identitetsuppgifterna är kortvarigt, även om det inte kan uteslutas att uppgifterna kan behöva användas för viss utredning om identiteten hos en tredjelands- medborgare, t.ex. när uppgifter om namn och fingeravtryck inte stämmer överens. Vi utgår i detta sammanhang även från att person- uppgifterna kommer att behandlas automatiserat. 
  
 220 
  
 SOU 2021:20 
  
 Övriga genomförandefrågor 
  
 Förordningen om  
 Ecris-TCN 
  
 I artikel 24 i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  finns vissa bestämmelser om dataskydd. Härav framgår att de uppgifter som förs in i  
 Ecris-TCN 
  endast ska behandlas med ändamålet att identifiera de medlemsstater som innehar uppgifterna i kriminalregister om tredjelandsmedbor- gare. Åtkomsten till  
 Ecris-TCN 
  ska uteslutande vara förbehållen vederbörligen bemyndigad personal vid centralmyndigheterna. Dess- utom ska åtkomsten vara begränsad till den utsträckning som är nöd- vändig för att utföra arbetsuppgiften, dvs. identifiera medlemsstater som har uppgifter om tredjelandsmedborgare i kriminalregister (se även avsnitt 4.5.9). 
  
 Förordningen innehåller inte några bestämmelser om hur länge uppgifterna får behandlas efter träff.1 
  
 Nationell reglering 
  
 Polismyndigheten kommer som centralmyndighet att använda  
 Ecris-TCN 
  för att identifiera medlemsstater som innehar uppgifter om dömda tredjelandsmedborgare i sina kriminalregister. Dessa sök- ningar får enligt förordningen om  
 Ecris-TCN 
  endast avse vissa syften. Som vi behandlat i kapitel 6 följer dessa syften i flera fall direkt av för- ordningen om  
 Ecris-TCN 
  (det s.k. obligatoriska tillämpningsom- rådet). Som framgår av nämnda kapitel föreslår vi dock att  
 Ecris-TCN 
  även ska få användas i vissa andra syften, för att på så vis anpassa regleringen till vad som gäller för en sökning i belastningsregistret (se avsnitt 6.2.2). 
  
 Som angetts kommer Polismyndigheten vid en träff att få identi- tetsuppgifter som, enligt artikel 7.7 i förordningen om  
 Ecris-TCN, 
  endast får användas för att kontrollera den berörda tredjelandsmed- borgarens identitet inför en ansökan i Ecris. Beroende på vilket syfte som ligger till grund för begäran om uppgifter ur belastnings- registret kommer Polismyndighetens behandling av dessa identitets- uppgifter att falla inom tillämpningsområdet för brottsdatalagen (2018:1177) eller dataskyddsförordningen, som i förekommande fall kompletterar de bestämmelser om dataskydd som finns i förord- ningen om  
 Ecris-TCN. 
  
 1Det finns dock bestämmelser i artikel 8 om hur lång tid uppgifter får behandlas i en uppgifts- post i  
 Ecris-TCN. 
  
 221 
  
 Övriga genomförandefrågor 
  
 SOU 2021:20 
  
 Behandling inom brottsdatalagens tillämpningsområde 
  
 När Polismyndigheten behandlar identitetsuppgifter från  
 Ecris-TCN 
  i syfte att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder faller behandlingen under tillämpningsområdet för brottsdatalagen (jfr prop. 2018/19:65 s. 90). För Polismyndighetens del aktualiseras då personuppgiftsbehandling med stöd av lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område (se av- snitt 3.3.5). 
  
 Enligt 1 kap. 2 § första stycket 2 gäller visserligen inte lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens om- råde vid behandling av personuppgifter enligt lagen om belastnings- register (1998:620). Denna inskränkning i tillämpningsområdet för lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdata- lagens område saknar dock betydelse för de identitetsuppgifter som Polismyndigheten behandlar automatiserat efter en träff i  
 Ecris-TCN. 
  Användningen av  
 Ecris-TCN 
  följer inte av lagen om belastnings- register, utan direkt av förordningen om  
 Ecris-TCN 
  eller av vårt förslag till kompletteringslag. 
  
 Den rättsliga grunden för Polismyndighetens behandling av iden- titetsuppgifterna efter en träff i  
 Ecris-TCN 
  i detta sammanhang är att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet eller utreda eller lagföra brott (2 kap. 1 § 1 och 2 lagen om polisens be- handling av personuppgifter inom brottsdatalagens område). Att lagen ska tillämpas vid behandlingen av identitetsuppgifterna som Polis- myndigheten får vid en träff i  
 Ecris-TCN 
  innebär att uppgifterna inte får behandlas under längre tid än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med behandlingen (4 kap. 1 § andra stycket).2 
  
 Behandling inom dataskyddsförordningens tillämpningsområde 
  
 En användning av  
 Ecris-TCN 
  ska inte bara kunna ske i samband med sökningar i belastningsregistret vid brottsbekämpning och lagföring av brott, utan även vid sökning i belastningsregistret för andra ända- mål, såsom t.ex. olika lämplighetsprövningar (jfr 2 § första stycket 4 
  
 2En yttersta gräns för hur lång tid som uppgifter, vilka inte har gjorts gemensamt tillgängliga, får behandlas finns i 4 kap. 2 §. De identitetsuppgifter som är aktuella här får anses vara sådana uppgifter som inte är gemensamt tillgängliga, jfr prop. 2009/10:85 s. 334 f. 
  
 222 
  
 SOU 2021:20 
  
 Övriga genomförandefrågor 
  
 lagen om belastningsregister). Personuppgiftsbehandling vid sådana sökningar ligger utanför brottsdatalagens tillämpningsområde (jfr t.ex. prop. 2018/19:65 s. 90 f.). En automatiserad behandling av per- sonuppgifter som blir resultatet av en användning av  
 Ecris-TCN 
  för sådana ändamål som omfattas av 2 kap. första stycket 4 lagen om be- lastningsregister kommer alltså att ligga inom tillämpningsområdet för dataskyddsförordningen och lagen (2018:218) med komplette- rande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning, dvs. dataskydds- lagen (se avsnitt 3.3.2 och 3.3.3). 
  
 Den rättsliga grunden för Polismyndighetens personuppgifts- behandling av dessa uppgifter bör i regel vara att behandlingen utgör ett led i den personuppgiftsansvariges myndighetsutövning enligt lag eller annan författning, se artikel 6.1 e dataskyddsförordningen och 2 kap. 2 § 2 dataskyddslagen.3 Att behandlingen avser lagöver- trädelser utgör inget hinder för Polismyndigheten att behandla upp- gifterna, se artikel 10 i dataskyddsförordningen och 3 kap. 8 § data- skyddslagen. 
  
 Vid behandlingen av identitetsuppgifterna blir de grundläggande principer som gäller enligt dataskyddsförordningen tillämpliga. Det innebär att uppgifterna t.ex. inte får förvaras i en form som möjlig- gör identifiering av den registrerade under en längre tid än vad som är nödvändigt för de ändamål för vilka personuppgifterna behandlas (artikel 5.1 e i dataskyddsförordningen). 
  
 Överväganden 
  
 Det följer alltså av tillämplig dataskyddsreglering att Polismyndig- heten inte får behandla identitetsuppgifterna längre än vad som är nödvändigt för ändamålet, dvs. för att upprätta en ansökan via Ecris. Regleringen får anses tillräcklig och ändamålsenlig. Enligt vår mening saknas det därför skäl att i författning närmare reglera den kortvariga behandling som det är fråga om. Detta gäller både när behandlingen av identitetsuppgifterna faller inom tillämpningsområdet för lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område och när den faller inom ramen för dataskyddsförordningen. 
  
 3Med lag jämställs  
 EU-förordning, 
  se prop. 2017/18:105 s. 190. 
  
 223 
  
 Övriga genomförandefrågor 
  
 SOU 2021:20 
  
 Vi föreslår därför inte någon nationell dataskyddsreglering som specifikt tar sikte på hur länge Polismyndigheten får hantera dessa uppgifter. 
  
 Sekretess 
  
 I våra kommittédirektiv anges, som framgått, att det även kan finnas ett behov av bestämmelser om sekretess för de identitetsuppgifter som Polismyndigheten kan få del av när en sökning ger träff i Ecris- TCN. Bedömningen i den här delen behöver ta sin utgångspunkt i att förordningen om  
 Ecris-TCN 
  innehåller bestämmelser som begrän- sar till vem som centralmyndigheten har rätt att överföra uppgifter från  
 Ecris-TCN. 
  Av artikel 18 framgår således att en centralmyndig- het inte får överföra eller göra tillgängliga uppgifter från  
 Ecris-TCN 
  om en tredjelandsmedborgare för ett tredjeland, en internationell organisation eller en privat part. 
  
 Nationell sekretessreglering 
  
 I den mån Polismyndighetens sökning i  
 Ecris-TCN 
  har gjorts i syfte att förebygga och beivra brott skyddas de identitetsuppgifter som Polismyndigheten får del av efter en träff av sekretessbestämmelser till skydd för enskild i 35 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) och till skydd för det allmänna i 18 kap. 1 och 2 §§ samma lag (se avsnitt 3.5.2). 
  
 Identitetsuppgifterna kan vidare skyddas av sekretess till skydd för internationellt polisiärt samarbete enligt 18 kap. 17 a §. Sekretess gäller då för uppgift som lämnats av ett utländskt organ inom ramen för internationellt polisiärt samarbete i syfte att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott, om det kan antas att en förutsättning för att uppgiften lämnades var att den inte skulle röjas (se avsnitt 3.5.3). 
  
 Slutligen kan uppgifterna omfattas av sekretess enligt 15 kap. 1 a § första stycket. Enligt denna bestämmelse gäller sekretess för uppgift som en myndighet har fått från ett utländskt organ på grund av en bindande  
 EU-rättsakt 
  eller ett av EU ingånget eller av riksdagen godkänt avtal med en annan stat eller med en mellanfolklig organisa- tion, om det kan antas att Sveriges möjlighet att delta i det inter- 
  
 224 
  
 SOU 2021:20 
  
 Övriga genomförandefrågor 
  
 nationella samarbete som avses i rättsakten eller avtalet försämras om uppgiften röjs. 
  
 Överväganden 
  
 Som redovisats följer det redan av artikel 18 i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  att Polismyndigheten inte får lämna ut eller tillgänglig- göra identitetsuppgifter från  
 Ecris-TCN 
  för ett tredjeland, en inter- nationell organisation eller en privat part. I förhållande till dessa gäller absolut sekretess. Det finns därmed inte något behov av en nationell reglering som tar sikte på den krets som omfattas av arti- kel 18. 
  
 Vi ser inte heller något behov av en sekretessreglering som träffar myndigheter. Det sekretesskydd som gäller enligt ovan angivna be- stämmelser i offentlighets- och sekretesslagen får anses tillräckligt och ändamålsenligt. Vid den här bedömningen har vi särskilt beaktat att Polismyndigheten endast får använda identitetsuppgifterna i syfte att kontrollera den berörda tredjelandsmedborgarens identitet och att det i normala fall är fråga om en mycket kortvarig behandling intill dess att ansökan i Harrison är upprättad. 
  
 Vi föreslår därför inte heller någon nationell sekretessreglering som tar sikte på Polismyndighetens hantering av identitetsuppgifter efter en träff i  
 Ecris-TCN. 
  
 12.3Uppgift om medborgarskap i dom 
  
 Förslag: Domstolsverket ska få i uppdrag att, i samverkan med Skatteverket, anpassa och utveckla den informationstjänst som Skatteverket tillhandahåller domstolarna så att den säkerställer det behov som finns av en mer komplett redovisning av med- borgarskap i brottmålsavgöranden. 
  
 Bedömning: Det krävs ingen ytterligare nationell reglering för att uppfylla det krav på uppgift om medborgarskap i brottmåls- avgöranden som ställs upp i direktivet om ändring av rambeslutet om Harrison. 
  
 225 
  
 Övriga genomförandefrågor 
  
 SOU 2021:20 
  
 Vårt uppdrag 
  
 Direktivet om ändring av rambeslutet om Ecris (ändringsdirektivet) syftar till att möjliggöra ett ändamålsenligt utbyte av uppgifter om fällande domar mot tredjelandsmedborgare via Ecris. Genom änd- ringsdirektivet åläggs medlemsstaterna att vidta åtgärder som är nöd- vändiga för att säkerställa att fällande domar åtföljs av uppgifter om den dömda personens medborgarskap (ett eller flera) i den mån medlemsstaterna förfogar över sådana uppgifter. (Se avsnitt 4.6 samt skäl 11 i ändringsdirektivet.) 
  
 Enligt våra kommittédirektiv ska vi därför överväga om ändringar i eller kompletteringar av nuvarande reglering behöver göras med anledning av ändringsdirektivets krav på uppgift om medborgarskap i domar. 
  
 Med dom avses i rambeslutet om Harrison ett lagakraftvunnet avgör- ande av en brottmålsdomstol mot en fysisk person med avseende på en brottslig gärning om detta avgörande införs i den dömande med- lemsstatens kriminalregister (artikel 2 a). 
  
 Nationell reglering 
  
 En dom i brottmål ska innehålla bl.a. uppgift om parterna, 30 kap. 5 § första stycket 2 rättegångsbalken.4 Domstolsverket får meddela föreskrifter om utformningen av tingsrätternas och hovrätternas domar och beslut i brottmål, se 21 § förordningen (1996:271) om mål och ärenden i allmän domstol. 
  
 Domstolsverkets föreskrifter för tingsrätt om registrering av mål och ärenden5 ska tillämpas av tingsrätt vid bl.a. registreringen i verk- samhetsregistret Vera samt utformningen av dom, slutligt beslut och avräkningsunderlag i brottmål. Förutom mål- eller ärendenummer ska bl.a. aktörer och deras roll registreras i Vera, 3 § första stycket 5. Dom och slutligt beslut ska enligt 16 § innehålla de uppgifter och utformas i Vera på det sätt som framgår av bilaga A till föreskrif- 
  
 4När inte annat är föreskrivet ska 5 § tillämpas även i fråga om slutligt beslut, om det behövs med hänsyn till frågans beskaffenhet, 30 kap. 10 § rättegångsbalken. 
  
 5Domstolsverkets föreskrifter (DVFS 2020:12) om ändring av Domstolsverkets föreskrifter (DVFS 2006:9) för tingsrätt om registrering av mål och ärenden i Vera, utformning av dom, slutligt beslut och avräkningsunderlag i brottmål samt rapportering om dom och slutligt beslut i brottmål. 
  
 226 
  
 SOU 2021:20 
  
 Övriga genomförandefrågor 
  
 terna. Utformningen kan ske på annat sätt än i Vera om särskilda skäl motiverar annat. 
  
 Avsnitt E i bilaga A till Domstolsverkets föreskrifter rör person- uppgifter m.m. för tilltalad eller motsvarande. En av personuppgift- erna som anges i avsnitt E är medborgarskap. Är tilltalad, eller mot- svarande, medborgare i en annan stat än Sverige ska medborgarskapet anges med statsnamnet. Är tilltalad medborgare i flera stater ska samtliga medborgarskap anges, i förekommande fall även svenskt medborgarskap. Om medborgarskap saknas anges ”Statslös”. Är däremot medborgarskapet okänt anges ”Okänt Land”. För det fall att den tilltalade är medborgare i ett land som har upphört anges ”Upphört Land”. Om medborgarskap är under utredning anges ”Utreds”. 
  
 För hovrätt gäller Domstolsverkets föreskrifter om utformning av dom och slutligt beslut i brottmål.6 Av bilaga till föreskrifterna (se 6.4 i avsnitt B) framgår att den tilltalades medborgarskap ska framgå av domshuvud. Föreskrifterna har i denna del samma innehåll som föreskrifterna för tingsrätt (se ovan). 
  
 För Högsta domstolen finns inga motsvarande föreskrifter. 
  
 De allmänna domstolarna har en skyldighet att lämna uppgift om brottmålsdom till Polismyndigheten, se 5 § förordningen (1970:517) om rättsväsendets informationssystem. 
  
 Domstolarnas tillgång till uppgifter om medborgarskap 
  
 Det har i utredningen framkommit att de allmänna domstolarna kan få uppgift om den tilltalades medborgarskap från flera olika håll. Uppgiften kan komma till domstolen t.ex. via olika handlingar från Åklagarmyndigheten, Polismyndigheten eller Kriminalvården. Harris stolarna kan också göra egna sökningar i folkbokföringsregister. Det är Skatteverkets informationstjänst Navet som förser myndigheterna, inklusive domstolarna, med information från folkbokföringen. 
  
 Skatteverket har upplyst att upp till tre olika utländska medbor- garskap kan aviseras i Navet, så länge det inte finns något svenskt medborgarskap. När personen i fråga får ett svenskt medborgarskap aviseras endast det svenska medborgarskapet i Navet. Eventuella ut- 
  
 6Domstolsverkets föreskrifter (DVFS 2020:13) om ändring av Domstolsverkets föreskrifter (DVFS 1998:4) om utformning av dom och slutligt beslut i brottmål samt om utformning av avräkningsunderlag. 
  
 227 
  
 Övriga genomförandefrågor 
  
 SOU 2021:20 
  
 ländska medborgarskap betraktas då som historiska medborgarskap, även om de i och för sig fortfarande kan vara giltiga. Historiska med- borgarskap aviseras inte i Navet. I dagsläget finns ingen utvecklad tjänst för att förse myndigheter med sådan information. En myndig- het kan dock ta direktkontakt med Skatteverket i ett enskilt ärende för att få information om eventuella historiska medborgarskap. 
  
 Av det sagda följer att en uppgift i Navet om att en person har svenskt medborgarskap inte utesluter att personen i fråga också har eller har haft ett utländskt medborgarskap. Det framgår alltså inte nödvändigtvis av Navet om en svensk medborgare också är eller har varit tredjelandsmedborgare (se även avsnitt 6.2.4). 
  
 Ändringsdirektivet 
  
 Enligt rambeslutet om Harrison ska den dömande medlemsstaten vidta nödvändiga åtgärder för att alla domar som meddelats på dess terri- torium, när de tillhandahålls dess nationella kriminalregister, ska innehålla uppgifter om den dömdes medborgarskap, om det rör sig om en medborgare i en annan medlemsstat (artikel 4.1). 
  
 Genom ändringsdirektivet, artikel 1.3, har innehållet i artikel 4.1 i rambeslutet ersatts med en bestämmelse om att varje medlemsstat ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att domar som meddelats på dess territorium åtföljs av uppgifter om den dömda personens medborgarskap (ett eller flera), om den dömda personen är medborgare i en annan medlemsstat eller en tredjelandsmedbor- gare. I de fall uppgift om medborgarskapet saknas för den dömda personen eller om den dömda personen är en statslös person ska detta framgå av kriminalregistret (jfr skäl 11). 
  
 Överväganden 
  
 Domstolsverkets föreskrifter innebär att medborgarskapet ska anges i ett avgörande om den tilltalade, eller motsvarande, är medborgare i en annan stat. Om den tilltalade är medborgare i flera stater ska samtliga medborgarskap anges och då även svenskt medborgarskap. Innehållet i föreskrifterna motsvarar vad som anges i ändringsdirek- tivet om att domar ska åtföljas av uppgifter om den dömda per- 
  
 228 
  
 SOU 2021:20 
  
 Övriga genomförandefrågor 
  
 sonens medborgarskap (ett eller flera) om den dömda personen är medborgare i en annan medlemsstat eller en tredjelandsmedborgare. 
  
 Likaså innehåller Domstolsverkets föreskrifter detaljerade bestäm- melser som svarar mot vad ändringsdirektivet anger om att det av kriminalregistret ska framgå om medborgarskap saknas för den dömda personen eller om personen är statslös. Sådan information hämtas från folkbokföringsregistret och framgår alltså redan i dags- läget av såväl dom som av det svenska belastningsregistret (jfr av- snitt 10.2.2). 
  
 Mot denna bakgrund bedömer vi att det inte behövs någon ytter- ligare nationell reglering vad gäller uppgift om medborgarskap i brottmålsavgöranden. Inte desto mindre har vi under utredningen uppmärksammat att den information om medborgarskap som dom- stolarna har tillgång till genom Navet inte är fullständig. Regeringen behöver därför ge Domstolsverket, i samverkan med Skatteverket, i uppdrag att anpassa och utveckla tjänsten så att den i högre utsträck- ning säkerställer en mer komplett redovisning av medborgarskap i brottmålsavgöranden. 
  
 12.4Åtagande i förhållande till Danmark 
  
 Bedömning: Det krävs ingen ytterligare nationell reglering för att Sveriges åtaganden i förhållande till medlemsstaten Danmark ska bli fortsatt uppfyllda när det gäller informationsutbytet genom Ecris. 
  
 Vårt uppdrag 
  
 Danmark är inte bundet av direktivet om ändring i rambeslutet om Ecris (ändringsdirektivet). Enligt ett uttalande från rådet ska detta emellertid inte utgöra något hinder mot utbyte av kriminalregister- uppgifter med Danmark via Ecris. Enligt våra kommittédirektiv ska 
  
 vidärför analysera om det behövs författningsändringar för att säker- ställa att Sveriges åtaganden i förhållande till Danmark blir fortsatt uppfyllda. 
  
 229 
  
 Övriga genomförandefrågor 
  
 SOU 2021:20 
  
 Det kan i detta sammanhang noteras att förordningen om Ecris- TCN inte heller är bindande för eller tillämplig på Danmark (se skäl 42). Danmark kommer alltså inte att skapa uppgiftposter i Ecris- TCN för tredjelandsmedborgare som döms i landet. Denna omstän- dighet har emellertid ingen självständig betydelse för själva genom- förandet av ändringarna i rambeslutet om Harrison gentemot Danmark. 
  
 Danmarks ställning 
  
 Danmarks ställning i förhållande till fördraget om Europeiska unio- nens funktionssätt,  
 EUF-fördraget, 
  regleras i protokoll nr 22 till fördraget. Av artiklarna 1 och 2 i protokollet följer att de delar av fördraget som bl.a. gäller straffrättsligt samarbete inte gäller för Danmark (kapitel 4 i avdelning V i tredje delen av fördraget). I synner- het ska sådana unionsakter på området för polissamarbete och straffrättsligt samarbete som antas före ikraftträdandet av Lissabon- fördraget (dvs. före den 1 december 2009) och som ändras, fortsätta att vara bindande för eller tillämpliga på Danmark i oförändrad form, se artikel 2 i protokollet. 
  
 Det är mot denna bakgrund som det i skäl 18 till ändringsdirek- tivet har antecknats att Danmark inte deltar i antagandet av direk- tivet, vilket inte är bindande för eller tillämpligt på Danmark. Till skillnad från övriga medlemsstater kommer Danmark därför även i fortsättningen att använda Harrison genom de akter som är antagna före ikraftträdandet av Lissabonfördraget. Det innebär att Danmark kom- mer att använda Harrison genom tillämpning av såväl rambeslutet om Harrison – i dess tidigare lydelse – som rådsbeslutet om Harrison (se av- snitt 4.3.2 och 4.3.3). 
  
 Rådets uttalande 
  
 Europeiska unionens råd, inklusive Sverige, har i ett gemensamt uttalande7 förklarat att de centrala skyldigheterna med avseende på Harrison förblir väsentligen desamma som före antagandet av ändrings- direktivet och kan därigenom fortsätta att tjäna som grund för infor- mationsutbytet mellan Danmark och de övriga medlemsstaterna. Av 
  
 7Skrivelse i interinstitutionellt ärende 2016/0002(COD), Bryssel den 29 mars 2019, 7868/19 ADD 1. 
  
 230 
  
 SOU 2021:20 
  
 Övriga genomförandefrågor 
  
 uttalandet framgår vidare att bl.a. Sverige förbinder sig att fortsätta utbyta uppgifter ur kriminalregister med Danmark via Ecris. Kom- missionen kommer att övervaka informationsutbytet. 
  
 I samma uttalande har Danmark åtagit sig att säkerställa att landet även i fortsättningen kommer att fortsätta att uppfylla de tekniska skyldigheter och standarder för utbyte av uppgifter ur kriminalregi- ster enligt vad som fastställs i och på grundval av rambeslutet, ändrat genom direktivet. Danmark har åtagit sig i synnerhet att säkerställa att landet även fortsättningsvis kommer att kunna utbyta uppgifter ur kriminalregister med de andra medlemsstaterna med användning av lämpliga programvaruverktyg. Danmark kommer att underrätta kommissionen om detta. 
  
 Överväganden 
  
 Uttalandena från Europeiska unionens råd och Danmark innebär att samarbetet i förhållande till Danmark vad gäller informationsutbytet via Harrison ska fortlöpa och dessutom uppdateras på sätt som följer av ändringsdirektivet, även om Danmark i och för sig inte är bundet av detta direktiv. Frågan är om det för ett sådant samarbete krävs änd- ringar i nationell rätt. 
  
 De bestämmelser som har genomfört rambeslutet om Harrison hän- visar till ”rådets rambeslut 2009/315/RIF av den 26 februari 2009 om organisationen av medlemsstaternas utbyte av uppgifter ur kriminal- registret och uppgifternas innehåll”, se t.ex. 4 a § lagen (1998:620) om belastningsregister samt 24 c och d §§ förordningen (1999:1134) om belastningsregister.8 Det är vår uppfattning att en sådan hänvisning till rambeslutet är dynamisk, vilket innebär att den omfattar de senare ändringar som görs i rambeslutet. Själva hänvisningen till rambeslu- tet i bestämmelserna behöver därför inte justeras för att omfatta de ändringar som kan föranledas av ändringsdirektivet. (Jfr avsnitt 5.2.) 
  
 Med hänvisning till det nu anförda är det vår bedömning att det inte behövs någon ändring i nationell rätt för att bestämmelserna – till sin lydelse – även fortsättningsvis ska omfatta ett informations- utbyte med Danmark. Detta gäller även när bestämmelserna ändras 
  
 8För en genomgång av andra bestämmelser för genomförandet av rambeslutet med motsva- rande hänvisningar, se avsnitt 4.3.4. 
  
 231 
  
 Övriga genomförandefrågor 
  
 SOU 2021:20 
  
 till sitt materiella innehåll för att genomföra ändringsdirektivet. Vi lämnar därför inga förslag i denna del. 
  
 232 
  
 13 Gallring 
  
 13.1Inledning 
  
 Vid genomförandet av rambeslutet om Harrison infördes särskilda regler för gallring av uppgifter som överförs till Sverige med stöd av ram- beslutet (se avsnitt 4.3.4). Enligt våra kommittédirektiv kan det ifråga- sättas om dessa regler har fått en fullt ändamålsenlig utformning. 
  
 Rambeslutet om Harrison innebär att uppgifter om påföljder över- förs och registreras i belastningsregistret även om de saknar motsva- righet i Sverige. Enligt nuvarande bestämmelser om gallring i lagen (1998:620) om belastningsregister kan sådana påföljder kvarstå i be- lastningsregistret i upp till 20 år, om inte Polismyndigheten dessför- innan har underrättats om att gallring har skett i den överförande staten och påföljden till följd därav även har gallrats ur det svenska belastningsregistret. Det finns därför enligt kommittédirektiven anledning att analysera om det finns ett behov av ändringar i reglerna om gallring ur belastningsregistret av uppgifter om sådana påföljder. 
  
 I lagen om belastningsregister finns även bestämmelser om att gallring inte ska ske enligt de allmänna gallringsfristerna så länge en annan anteckning om samma person finns kvar i belastningsregistret (s.k. uppskjuten gallring). Regleringen om uppskjuten gallring har inte gjorts tillämplig på domar som överförs till Sverige via Ecris. Enligt kommittédirektiven kan denna ordning framstå som i viss mån svårförståelig och mindre ändamålsenlig. I syfte att säkerställa att uppgifter om domar som har överförts till Sverige via Harrison så långt som möjligt behandlas på samma vis som svenska och andra utländska domar, ska vi därför analysera om det finns ett behov av ändringar i reglerna om uppskjuten gallring när det har gjorts en ny anteckning om samma person. 
  
 233 
  
 Gallring 
  
 SOU 2021:20 
  
 I detta kapitel kommer vi alltså att behandla dels gallring av upp- gifter om påföljder som saknar motsvarighet i Sverige (avsnitt 13.2), dels uppskjuten gallring av uppgifter som har överförts via Ecris (avsnitt 13.3). 
  
 13.2Gallring av påföljd som saknar motsvarighet i Sverige 
  
 Förslag: Bestämmelsen i 17 a § andra stycket lagen om belast- ningsregister ska ändras så att en uppgift som har förts in i belast- ningsregistret med stöd av rambeslutet om Harrison och som är sådan att den inte kan gallras med stöd av 16 och 17 §§, alltid ska gallras när påföljden har verkställts eller annars senast tio år efter den dom eller det beslut som föranledde att uppgiften fördes in i registret. 
  
 Bedömning: Om en dom eller ett beslut som har förts in i belast- ningsregistret med stöd av rambeslutet om Harrison innehåller en påföljd som avses i 16 och 17 §§ lagen om belastningsregister kan uppgiften gallras med stöd av dessa bestämmelser även om domen eller beslutet innehåller en uppgift om en tilläggssanktion som inte utgör någon påföljd enligt svensk rätt. 
  
 13.2.1Gällande rätt 
  
 Rambeslutet om Harrison 
  
 Centralmyndigheten i den medlemsstat där den dömde är medbor- gare ska enligt artikel 5.1 i rambeslutet om Harrison lagra alla uppgifter som överförs från den dömande medlemsstaten, för att kunna vidare- befordras som svar på ansökan enligt artikel 7. Av artikel 5.2 framgår vidare bl.a. att vid varje strykning av en uppgift som har överförts från domsstaten till medborgarstaten krävs en motsvarande strykning av uppgift som lagrats i medborgarstaten, för att kunna vidarebefordras till en annan medlemsstat vid svar på ansökan enligt artikel 7. 
  
 234 
  
 SOU 2021:20 
  
 Gallring 
  
 Vid genomförandet av rambeslutet noterades att det inte fram- gick av artikel 5.2 om det krävs att medborgarstaten, efter att ha mot- tagit meddelande om gallring från domsstaten, gallrar uppgiften ur medborgarstatens nationella kriminalregister eller om det är tillräck- ligt att medborgarstaten ser till att uppgiften inte vidarebefordras till en annan medlemsstat utan att ha uppdaterats (prop. 2011/12:163 s. 35). 
  
 Nationell reglering 
  
 Enligt 16 § lagen (1998:620) om belastningsregister gäller, såvitt här är av intresse, att en uppgift i registret ska gallras om en domstol efter resning har meddelat dom eller beslut som innebär frikännande eller om en dom eller beslut har undanröjts. En uppgift ska också gallras när den registrerade har avlidit. Bestämmelsen i 16 § är inte begränsad till endast domar eller beslut som har meddelats av svensk domstol. Om Polismyndigheten får ett meddelande om att den till- talade har frikänts av domstol i domsstaten, t.ex. efter resning, kan uppgiften gallras i belastningsregistret med stöd av 16 § (prop. 2011/12:163 s. 35 f.). 
  
 Utöver vad som gäller enligt 16 § ska uppgift i belastningsregi- stret gallras viss tid efter det att uppgiften fördes in i registret, se 17 §. De flesta uppgifter gallras tio år efter dom eller verkställd på- följd. Uppgifter om bötespåföljder och flertalet uppgifter som rör personer under 18 år gallras däremot fem år efter dom eller verk- ställd påföljd. 
  
 Genomförandet av rambeslutet om Harrison 
  
 Vid tidpunkten för genomförandet av rambeslutet om Harrison i Sverige var det dåvarande dataskyddsrambeslutet1 tillämpligt på belastnings- registeruppgifter som hade sitt ursprung i andra länder. Av detta rambeslut följde att den överförande myndigheten fick meddela tids- frister för lagring av uppgifter efter vilka mottagaren skulle radera eller blockera uppgifterna eller kontrollera om dessa fortfarande behövdes (artikel 9.1, se även prop. 2011/12:163 s. 14). 
  
 1Rådets rambeslut 2008/977/RIF av den 27 november 2008 om skydd av personuppgifter som behandlas inom ramen för polissamarbete och straffrättsligt samarbete. 
  
 235 
  
 Gallring 
  
 SOU 2021:20 
  
 Regeringen uttalade vid genomförandet av rambeslutet om Harrison att det visserligen inte framgick om dataskyddsrambeslutet krävde att medborgarstaten, efter att ha tagit emot ett meddelande om gall- ring från domsstaten, gallrade uppgiften ur medborgarstatens natio- nella kriminalregister, men att en nationell bestämmelse om gallring inte fick utformas så att den stred mot dataskyddsrambeslutet. Regeringen föreslog därför att de uppgifter som överförs till Sverige och lagras i belastningsregistret som huvudregel skulle gallras enligt de bestämmelser om gallring som gäller i Sverige och som regleras i 17 § lagen om belastningsregister. Om domsstaten hade en kortare gallringsfrist skulle dock domsstatens gallringsregler tillämpas. På så vis skulle domsstatens bestämmelser om möjligheten att använda upp- gifter som har sitt ursprung i domsstaten få så stort genomslag som möjligt. Härigenom skulle också den situationen undvikas att en uppgift som har överförts till Sverige inte gallras för att domsstaten saknar gallringsbestämmelser eller att centralmyndigheten av andra skäl inte får något meddelande om gallring. 
  
 Regeringen framhöll att en till Sverige överförd uppgift om på- följd eller annan åtgärd som saknar motsvarighet här i landet och som inte heller kan jämställas med motsvarande påföljd här – t.ex. vissa diskvalifikationer – inte skulle kunna gallras med stöd av gall- ringsbestämmelsen i 17 §. Om centralmyndigheten inte får något meddelande om gallring från domsstaten fanns det risk för att en sådan uppgift kunde lagras utan tidsbegränsning. För att förhindra en sådan situation föreslog regeringen att det skulle införas en bestäm- melse om att en uppgift som har överförts från en annan medlemsstat med stöd av rambeslutet alltid ska gallras senast 20 år efter den dom eller det beslut som föranledde att uppgiften fördes in i registret. Det skulle därför inte finnas någon risk att uppgifter som har överförts med stöd av rambeslutet om Harrison lagras utan tidsbegränsning. (A. prop. s. 36 f.) 
  
 Vid genomförandet av rambeslutet om Harrison infördes, med hän- visning till det nu anförda, en ny bestämmelse i lagen om belast- ningsregister, 17 a §. Enligt denna bestämmelse ska, utöver vad som följer av 16 och 17 §§, en uppgift som har förts in i belastningsregistret med stöd av rambeslutet om Harrison gallras så snart Polismyndigheten har underrättats av behörig myndighet i den stat som har överfört uppgiften om att uppgiften har gallrats i den staten (första stycket). En uppgift som har förts in registret med stöd av rambeslutet ska 
  
 236 
  
 SOU 2021:20 
  
 Gallring 
  
 alltid gallras senast 20 år efter den dom eller det beslut som föran- ledde att uppgiften fördes in i registret (andra stycket). 
  
 Ny dataskyddsreglering 
  
 Som vi har redogjort för i avsnitt 3.3 genomfördes under 2018 en genomgripande dataskyddsreform inom EU, vilket även har påverkat den nationella regleringen på området. Såvitt här är av intresse finns numera bestämmelser i brottsdatalagen (2018:1177) och dataskydds- förordningen rörande längsta tid för behandling av uppgifter. Gemen- samt för dessa regelverk är att de ger uttryck för principen att per- sonuppgifter inte får behandlas under längre tid än vad som är nöd- vändigt med hänsyn till ändamålet med behandlingen (2 kap. 17 § brottsdatalagen, jfr artikel 5.1 e i dataskyddsförordningen). 
  
 13.2.2Överväganden och förslag 
  
 Påföljden saknar helt motsvarighet i svensk rätt 
  
 Uppgifter om domar som har överförts via Harrison omfattas i princip av regleringen i 16 och 17 §§ lagen om belastningsregister, liksom uppgifter om domar som har meddelats i länder utanför EU, i den mån dessa är inlagda i belastningsregistret. Om den påföljd som har dömts ut i domsstaten inte har någon motsvarighet i de påföljder som anges i bestämmelserna kan dessa gallringsregler däremot inte tillämpas. 
  
 För uppgifter om domar som har överförts via Ecris finns också bestämmelsen i 17 a §, vilken gäller utöver 16 och 17 §§. I denna bestämmelse finns en yttersta tidsfrist om 20 år efter det att domen eller beslutet som föranledde uppgiften fördes in i registret (andra stycket). Denna tidsfrist aktualiseras endast i de fall domsstaten dess- förinnan inte har meddelat att uppgiften har gallrats i den staten (första stycket). 
  
 Även om det i praktiken sällan förekommer att ett avgörande som överförs via Harrison inte i någon del innehåller en påföljd som saknar motsvarighet i det svenska påföljdssystemet bör det säkerställas att sådana uppgifter inte bevaras längre än nödvändigt i belastnings- registret. Sådana påföljder som saknar en svensk motsvarighet bör 
  
 237 
  
 Gallring 
  
 SOU 2021:20 
  
 många gånger vara vad som enligt svensk rätt ses som särskild rätts- verkan av brott. Typiskt sett bör det alltså röra sig om disciplinära eller administrativa sanktioner, t.ex. förbud mot att utöva ett visst yrke eller liknande. Det ter sig rimligt att utgå från att en sanktion av detta slag många gånger är tidsbegränsad och därför bör gallras när den upphör att gälla. En sådan ordning gäller t.ex. vid gallring av uppgift om näringsförbud enligt lagen (2014:836) om näringsförbud. Vi föreslår därför att en uppgift om en påföljd som i sin helhet saknar motsvarighet i Sverige gallras när påföljden är verkställd, oberoende av om domsstaten meddelar att uppgiften har gallrats i den staten. 
  
 Det går inte att utesluta att det finns fall då det inte går att be- döma när en påföljd som nu avses är verkställd, t.ex. vid ett förbud som inte är begränsat till viss tid. En sådan uppgift bör kunna gallras senast tio år efter den dom eller det beslut som föranledde att upp- giften fördes in i registret. Detta innebär en halvering av den nuva- rande fristen om 20 år. 
  
 Kombinerade påföljder 
  
 Som angetts är det ovanligt att den påföljd som döms ut i andra med- lemsstater helt saknar motsvarighet i Sverige. Då är det mer vanligt med olika påföljdskombinationer, där huvudpåföljden utgörs av en påföljd enligt svensk rätt med en tilläggssanktion som snarast svarar mot vad som här skulle utgöra särskild rättsverkan av brott. 
  
 Polismyndigheten har upplyst att när ett avgörande överförs via Harrison och den utdömda påföljden utgörs av en kombination av en påföljd som har sin motsvarighet i 17 § och en åtgärd som saknar en sådan motsvarighet, gallras inte avgörandet alls enligt tidsfristerna i 17 §. Gallring av avgörandet sker då utifrån 17 a §. Om domsstaten inte meddelar att gallring har skett i den staten finns alltså uppgiften kvar i belastningsregistret i 20 år efter det att avgörandet fördes in i registret. 
  
 Enligt Polismyndigheten är det vanligt förekommande att något meddelande om gallring inte inkommer från domsstaten även om gallring har skett där. Det får till följd att t.ex. domar som rör hastig- hetsöverträdelse, där påföljden i vissa länder utgörs av en kombina- tion av böter och körkortsåterkallelse, är kvar i belastningsregistret 
  
 238 
  
 SOU 2021:20 
  
 Gallring 
  
 i 20 år om inte ett meddelande om gallring dessförinnan kommer in från domsstaten. 
  
 Enligt vår mening bör ett avgörande som överförs via Harrison, och som innehåller en kombinationspåföljd där en av påföljderna har en svensk motsvarighet, rimligen kunna gallras i sin helhet redan enligt bestämmelserna i 16 och 17 §§. Vi anser inte att det kräver någon ändring av bestämmelserna, utan att det är en tillämpning som ryms inom nuvarande lydelser. 
  
 Sammanfattning 
  
 Sammanfattningsvis bedömer vi att en uppgift om en dom eller be- slut som har förts in i belastningsregistret med stöd av rambeslutet om Harrison och där påföljden utgörs av en kombination av en påföljd som har en svensk motsvarighet och en som närmast utgör särskild rättsverkan, kan gallras med stöd av befintliga gallringsbestämmelser i 16 och 17 §§ utifrån den påföljd som har en svensk motsvarighet. En dom avseende hastighetsöverträdelse med en påföljdskombina- tion av böter och körkortsåterkallelse kan alltså gallras utifrån be- stämmelserna om gallring av domar med böter som påföljd, om inte domsstaten dessförinnan har meddelat att gallring har skett i den staten (jfr 17 a § första stycket). 
  
 För uppgifter som har förts in i belastningsregistret med stöd av rambeslutet om Harrison och som inte kan gallras med stöd av 16 och 17 §§ för att påföljden inte i någon del har en svensk motsvarighet, föreslår vi att gallring alltid ska ske när påföljden har verkställts eller annars senast tio år efter den dom eller det beslut som föranledde att uppgiften fördes in i registret. Med en sådan ändring av 17 a § andra stycket anser vi att regleringen ges en ändamålsenlig utformning som tillgodoser att uppgifterna inte bevaras i belastningsregistret längre än nödvändigt. 
  
 13.3Uppskjuten gallring 
  
 Förslag: Bestämmelsen om uppskjuten gallring i 18 § lagen om belastningsregister ska ändras så att den även omfattar uppgifter om domar som har överförts via Ecris. 
  
 239 
  
 Gallring 
  
 SOU 2021:20 
  
 En bestämmelse ska införas i lagen om belastningsregister om att en uppgift inte får lämnas ut med stöd av rambeslutet om Harrison om Polismyndigheten har underrättats av behörig myndighet i den stat som har överfört uppgiften om att uppgiften har gallrats i den staten. 
  
 13.3.1Gällande rätt 
  
 Nationell reglering 
  
 I 17 § lagen (1998:620) om belastningsregister finns bestämmelser om tidsfrister för gallring (se avsnitt 13.2.1). Ett undantag från denna bestämmelse finns i 18 § om s.k. uppskjuten gallring. Undantaget om uppskjuten gallring innebär sammanfattningsvis att om det be- träffande samma person görs en ny anteckning i belastningsregistret om domar eller beslut som har meddelats i Sverige eller utlandet (3 och 4 §§) före utgången av den tid som anges i 17 §, ska ingen uppgift gallras så länge någon av dem finns kvar i registret. Undantaget gäller dock inte om den nya anteckningen avser penningböter. 
  
 I 18 § andra stycket finns en yttersta tidsfrist om 20 år efter den dom eller beslut som föranledde att uppgiften fördes in i registret. Vad gäller uppgift om fängelse- eller förvandlingsstraff för böter eller överlämnande till rättspsykiatrisk vård gäller detta dock endast om gallringsfristerna i 17 § har löpt ut. 
  
 Enligt 18 § tredje stycket ska även sådana uppgifter som har anteck- nats i anslutning till uppgiften gallras, om inte regeringen föreskriver annat. 
  
 Genomförandet av rambeslutet om Harrison 
  
 I promemorian om utbyte av uppgifter ur kriminalregister mellan EU:s medlemsstater föreslogs att bestämmelsen om uppskjuten gallring i 18 § lagen om belastningsregister skulle göras tillämplig även på uppgifter om domar som överförs genom Harrison (Ds 2011:15 s. 19 och 99, jfr s. 56 ff. och 88). Regeringen gjorde emellertid bedöm- ningen att bestämmelsen inte skulle tillämpas på uppgifter som har överförts från en annan medlemsstat med stöd av rambeslutet om Harrison. På så vis säkerställdes att sådana uppgifter verkligen gallras när 
  
 240 
  
 SOU 2021:20 
  
 Gallring 
  
 meddelande om gallring inkommer från domsstaten. En uppgift som har överförts från en medlemsstat med stöd av rambeslutet, och som inte redan har gallrats enligt de svenska gallringsfristerna, ska således alltid gallras senast när meddelande om gallring inkommer från doms- landet. Detta ansågs alltså gälla även om det finns en ny anteckning beträffande samma person som inte har gallrats. (Prop. 2011/12:163 s. 37.) 
  
 13.3.2Överväganden och förslag 
  
 Inledning 
  
 Bestämmelsen om uppskjuten gallring i 18 § lagen om belastnings- register innebär att uppgifter i belastningsregistret inte gallras enligt de tidsfrister som anges i 17 § för det fall en ny anteckning görs i registret före utgången av tidsfristerna i 17 §. På så vis finns upp- gifter i belastningsregistret kvar under längre tid för personer som upprepade gånger döms för brott. 
  
 Den uppskjutna gallringen omfattar även uppgifter om domar från andra länder, i den mån sådana uppgifter finns i belastnings- registret. Detta gäller dock inte uppgifter om domar som har över- förts via Ecris. I dessa fall ska uppgiften alltid gallras när domsstaten har gallrat uppgiften. 
  
 Denna skillnad får konsekvenser på så sätt att domar som har meddelats inom EU tas bort ur belastningsregistret vid gallring i domsstaten, oavsett vad som i övrigt finns antecknat i registret. Det innebär att uppgifter kan behöva gallras ur belastningsregistret trots att de är av betydelse och kan påverka tillämpningen av t.ex. brotts- balkens bestämmelser om påföljdsval. Skillnaden är svår att försvara på saklig grund; den försämrar beslutsunderlaget och förutsättning- arna för en enhetlig rättstillämpning som bygger på att lika fall ska behandlas lika. 
  
 Frågan är därför om rambeslutet om Harrison hindrar att bestäm- melserna om uppskjuten gallring även tillämpas på uppgifter som har överförts via Ecris. För att besvara denna fråga krävs en närmare ana- lys av artikel 5.2 i rambeslutet. 
  
 241 
  
 Gallring 
  
 SOU 2021:20 
  
 Tolkningen av artikel 5.2 i rambeslutet om Harrison 
  
 Som vi tidigare har konstaterat anger artikel 5.2 i rambeslutet om Harrison att vid varje ändring eller strykning av en uppgift som har över- förts från domsstaten till medborgarstaten, krävs en motsvarande ändring eller strykning av uppgift som lagrats i medborgarstaten, ”för att kunna vidarebefordras i enlighet med artikel 7”, dvs. för att kunna vidarebefordras som svar på en ansökan om uppgifter om domar enligt artikel 7. 
  
 Den engelska språkversionen av artikel 5.2 lyder ”Any alteration or deletion of information transmitted in accordance with Article 4(3) shall entail identical alteration or deletion by the Member State of the person’s nationality regarding information stored in accordance with paragraph 1 of this Article for the purpose of retransmission in accordance with Article 7”. Den franska versionen av artikelns av- slutande ord är “…aux fins de leur retransmission conformément à l'article 7”. 
  
 Som vi har angett i avsnitt 13.2.1 noterades vid genomförandet av rambeslutet att det inte framgick av artikel 5.2 om det krävs att med- borgarstaten, efter att ha mottagit ett meddelande om gallring från domsstaten, gallrar uppgiften ur medborgarstatens nationella krimi- nalregister eller om det är tillräckligt att medborgarstaten ser till att uppgiften inte vidarebefordras till en annan medlemsstat utan att ha uppdaterats (prop. 2011/12:163 s. 35). 
  
 Frågan om artikel 5.2 kräver att gallring sker så snart medborgar- staten har tagit emot domsstatens meddelande om gallring, eller om det är tillräckligt att medborgarstaten inte därefter lämnar ut infor- mation om domen som svar på en ansökan enligt artikel 7, beror enligt vår mening på tolkningen av den sista delen av artikeln, ”för att kunna vidarebefordras i enlighet med artikel 7”. Denna del av artikeln motsvaras av vad som anges i artikel 5.1 om att medborgar- staten har en skyldighet att lagra alla uppgifter som överförs via Harrison, ”för att kunna vidarebefordra dem enligt artikel 7”. Tillägget framstår här som följdriktigt eftersom det handlar om en förpliktelse att lagra något som sedan ska kunna vidarebefordras. I artikel 5.2 blir tillägget däremot mer svårtolkat eftersom artikeln rör gallring, dvs. borttagande av uppgifter från ett register. 
  
 242 
  
 SOU 2021:20 
  
 Gallring 
  
 Om tillägget i artikel 5.2 bör ge artikeln innebörden att det är till- räckligt att medborgarstaten ser till att den uppgift som är gallrad eller ändrad i domsstaten inte vidarebefordras, hade artikeln kunnat formuleras som en direkt skyldighet att inte vidarebefordra vad som har gallrats eller ändrats hos domsstaten. Å andra sidan skulle tillägget sakna betydelse om bestämmelsen inte tolkas så att det är tillräckligt att medborgarstaten inte vidarebefordrar den uppgift som har gallrats hos domsstaten. Skulle innebörden vara att medborgarstaten måste gallra vad som gallrats hos domsstaten framstår alltså tillägget som obehövligt. 
  
 Tolkningen av bestämmelsen kompliceras ytterligare av att den inte endast rör strykning av uppgift, utan även ändring av uppgift. Tillägget ”för att kunna vidarebefordras i enlighet med artikel 7” skulle framstå som otvetydigt om det enbart skulle syfta på ändring av uppgift. 
  
 Själva formuleringen av artikel 5.2 ger alltså inte något entydigt svar på hur bestämmelsen bör tolkas. Det bör därför fästas vikt vid vad som framgår av skäl 16 i rambeslutet om Harrison. I detta skäl anges att syftet med bestämmelserna i rambeslutet som rör överföring av uppgifter till medborgarstaten för lagring och vidarebefordran inte är att harmonisera medlemsstaternas nationella system för kriminal- register. Det anges uttryckligen att rambeslutet inte medför någon skyldighet för den dömande medlemsstaten att ändra sitt interna kriminalregistersystem när det gäller användning av uppgifter för in- hemska ändamål. 
  
 Utifrån att syftet med rambeslutet alltså inte är att förändra struk- turen och funktionen hos nationella kriminalregister anser vi att det sista ledet i artikel 5.2 begränsar tillämpningsområdet av artikeln och endast ålägger medborgarstaten en skyldighet att inte vidarebefordra en uppgift som har gallrats hos domsstaten när den besvarar en ansö- kan enligt artikel 7. Medborgarstaten kan alltså tillämpa sina egna regler om gallring på uppgifter som har överförts via Ecris, så länge uppgifterna används för inhemska ändamål. 
  
 243 
  
 Gallring 
  
 SOU 2021:20 
  
 Uppskjuten gallring ska omfatta domar överförda via Ecris 
  
 Vår tolkning av artikel 5.2 i rambeslutet om Harrison innebär att det inte finns något rättsligt hinder mot att låta domar som har överförts hit via Harrison omfattas av bestämmelsen om uppskjuten gallring i 18 § lagen om belastningsregister. 
  
 Som vi tidigare har konstaterat innebär nuvarande ordning att brottmålsavgöranden som har meddelats i andra  
 EU-länder 
  inte om- fattas av den uppskjutna gallringen, till skillnad från vad som gäller för inhemska avgöranden och avgöranden från länder utanför EU. Uppgifter om lagföringar inom EU som kan vara av betydelse vid t.ex. påföljdsbestämning för personer som återfaller i brott saknas därmed i belastningsregistret i större utsträckning än uppgifter om inhemska avgöranden eller avgöranden från andra länder. Som angetts anser vi att det är en omotiverad skillnad i hanteringen av brottmåls- avgöranden, vilken ytterst försämrar beslutsunderlaget och förut- sättningarna för en enhetlig rättstillämpning. För att undanröja denna brist bör enligt vår mening även uppgifter om domar som har över- förts via Harrison omfattas av bestämmelsen om uppskjuten gallring i 18 §. Vi föreslår därför att den uppskjutna gallringen även ska om- fatta uppgifter om domar som har överförts via Ecris. På så vis upp- nås en mer enhetlig och ändamålsenlig ordning vid behandlingen av uppgifter om inhemska och utländska avgöranden. 
  
 Med denna ändring uppstår ett behov av att förtydliga att sådana uppgifter om domar som har överförts via Ecris inte får vidarebe- fordras vid svar på ansökan enligt artikel 7 sedan ett meddelande om gallring har inkommit från domsstaten. Även om detta redan i och för sig följer indirekt av 11 § lagen om belastningsregister, som anger att uppgifter ur registret inte får lämnas ut till en utländsk myndighet om det inte följer av en  
 EU-rättsakt, 
  är det vår bedömning att denna begränsning är så central för tillämpningen av rambeslutet att den behöver framgå direkt av lagen om belastningsregister. Vi föreslår därför att en bestämmelse införs i lagen om belastningsregister som uttryckligen anger att en uppgift inte får lämnas ut med stöd av ram- beslutet om Harrison om Polismyndigheten har underrättats av behörig myndighet i den stat som har överfört uppgiften om att uppgiften har gallrats i den staten. 
  
 244 
  
 14Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 14.1Ikraftträdande 
  
 Förslag: De förslag som genomför direktivet om ändring av ram- beslutet om Harrison ska träda i kraft den 28 juni 2022, liksom de förslag som rör gallring i lagen om belastningsregister. 
  
 Övriga förslag ska träda i kraft den dag som regeringen be- stämmer. 
  
 Skälen för våra förslag 
  
 Förordningen om  
 Ecris-TCN 
  trädde i kraft den 11 juni 2019. Kom- missionen kommer senare att fastställa den dag från och med vilken medlemsstaterna ska börja föra in uppgifter i  
 Ecris-TCN 
  (se arti- kel 35 och avsnitt 4.5.10). Enligt uppgift från Polismyndigheten kommer  
 Ecris-TCN 
  i vart fall inte att kunna tas i drift före utgången av 2022. 
  
 Eftersom det i dagsläget inte går att närmare förutse när Ecris- TCN kommer att vara i drift ska våra förslag i de delar som gäller anpassningen till förordningen om  
 Ecris-TCN 
  träda i kraft den dag som regeringen bestämmer. 
  
 De förslag som berör upptagandet och behandlingen av finger- avtryck på alla som dömts till fängelse i minst sex månader och vars fingeravtryck inte redan finns i Polismyndighetens fingeravtrycks- register (avsnitt 8.5) är inte uteslutande en följd av anpassningen till förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  Det framstår emellertid som ändamåls- enligt med ett samlat ikraftträdande för dessa bestämmelser. Vi före- slår därför att även bestämmelserna som gäller fingeravtryck träder 
  
 245 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 SOU 2021:20 
  
 i kraft den dag som regeringen bestämmer. Detta förslag bygger emellertid på att  
 Ecris-TCN 
  är i drift inom överskådlig tid efter 2022. Skulle det visa sig att driftsättningen drar ut på tiden bör det övervägas om de bestämmelser som gäller fingeravtryck bör träda i kraft vid ett tidigare datum. 
  
 När det gäller direktivet om ändring av rambeslutet om Ecris (ändringsdirektivet) ska medlemsstaterna senast den 28 juni 2022 sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet (artikel 3.1). Vi föreslår därför att de förslag som syftar till att genomföra ändringsdirektivet ska träda i kraft den 28 juni 2022. 
  
 Vårt förslag till ändring i 5 kap. 15 § första stycket lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område syftar till att genomföra ändringsdirektivet (avsnitt 9.5.1). Vi föreslår därför att bestämmelsen träder i kraft den 28 juni 2022, även om den också berör behandlingen av fingeravtryck som tas upp under verkställighetsskedet och som ska kunna föras in i uppgifts- poster i  
 Ecris-TCN 
  (avsnitt 8.5.8). 
  
 Vissa av de författningsförslag som genomför ändringsdirektivet hänvisar till  
 Ecris-TCN. 
  Det innebär att bestämmelserna i praktiken inte kommer att kunna tillämpas den dag de föreslås träda i kraft, utan först när  
 Ecris-TCN 
  har tagits i drift. 
  
 Slutligen föreslår vi att de förslag som gäller ändring av gallrings- bestämmelserna i lagen (1998:620) om belastningsregister också träder i kraft den 28 juni 2022. 
  
 14.2Övergångsbestämmelser 
  
 Bedömning: Det behövs inte några övergångsbestämmelser. 
  
 Skälen för vår bedömning 
  
 Enligt våra kommittédirektiv ingår det inte i vårt uppdrag att lämna förslag om upptagande av fingeravtryck med anledning av domar som har meddelats före den nya regleringens ikraftträdande. Några övergångsbestämmelser behövs därför inte i denna del. 
  
 246 
  
 SOU 2021:20 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 Även när det gäller förslagen i övrigt bedömer vi att det inte behövs några övergångsbestämmelser. 
  
 247 
  
 15 Konsekvenser 
  
 15.1Inledning 
  
 Enligt våra kommittédirektiv ska vi redovisa de ekonomiska konse- kvenser som förslagen får för berörda myndigheter och hur eventu- ella kostnadsökningar för det allmänna ska finansieras. Vi ska särskilt beakta de ekonomiska konsekvenserna för Polismyndigheten och Kri- minalvården samt redovisa hur förslagen påverkar Kriminalvårdens verksamhet. Vidare ska vi redogöra för förslagens konsekvenser för den personliga integriteten. 
  
 Det framgår även av våra kommittédirektiv att vi särskilt ska redo- visa vilka kostnaderna blir och vilka övriga konsekvenser det medför om förslaget om upptagande av fingeravtryck av dömda begränsas till att endast omfatta tredjelandsmedborgare utan  
 EU-medborgar- 
  skap respektive om förslaget om upptagande av fingeravtryck om- fattar alla personer (dvs. tredjelandsmedborgare utan  
 EU-medborgar- 
  skap och andra). 
  
 Utifrån vad kommittédirektiven har angett kommer vi alltså i detta kapitel att redovisa konsekvenserna av de förslag som vi lämnar. 
  
 I betänkandet föreslår vi kompletterande bestämmelser till för- ordningen om  
 Ecris-TCN 
  som innebär att  
 Ecris-TCN 
  ska få använ- das för samma ändamål som belastningsregistret, dvs. även utanför det obligatoriska tillämpningsområdet för  
 Ecris-TCN, 
  och att sök- ningar i vissa fall kan avse den som är unionsmedborgare (se kapi- tel 6). 
  
 Vidare föreslår vi att fingeravtryck ska tas av alla som har dömts till fängelse i minst sex månader, om inte fingeravtrycken redan finns i fingeravtrycksregistret. Vi föreslår att fingeravtrycken av den som verkställer sitt fängelsestraff i anstalt tas upp av Kriminalvården eller, om det är lämpligare, Polismyndigheten medan fingeravtryck av den som verkställer sitt fängelsestraff genom intensivövervakning med 
  
 249 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2021:20 
  
 elektronisk kontroll tas upp av Polismyndigheten efter föreläggande av Kriminalvården. Det föreslås att fingeravtryck som har tagits upp ska behandlas i Polismyndighetens fingeravtrycksregister, dock inte längre än tre månader efter det att uppgifterna om den registrerade har tagits bort ur belastningsregistret (se kapitel 8). 
  
 I enlighet med våra kommittédirektiv lägger vi i denna del även fram ett alternativt förslag som innebär att fingeravtryck av den som verkställer ett fängelsestraff om minst sex månader endast ska tas av den som är tredjelandsmedborgare och inte har något unionsmed- borgarskap. 
  
 När det gäller ansiktsbilder föreslår vi vidare att tillgängliga ansikts- bilder av den som dömts ska föras in i uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN 
  samt bifogas när Polismyndigheten med stöd av rambeslutet om Harrison lämnar ut uppgifter ur belastningsregistret om den dömde (se kapi- tel 9). 
  
 I betänkandet lämnar vi även förslag som innebär att bestäm- melserna om rätt att ta del av uppgifter i en annan medlemsstats kriminalregister och om Polismyndighetens skyldighet att inhämta sådana uppgifter när den enskilde begär ut information om sig själv ur belastningsregistret utsträcks till att gälla även vid begäran av en tredjelandsmedborgare (se kapitel 11). 
  
 När det gäller gallring föreslår vi att en uppgift som har förts in i belastningsregistret med stöd av rambeslutet om Harrison, och där på- följden inte i någon del har en svensk motsvarighet, ska gallras när påföljden har verkställts eller annars senast tio år efter det avgörande som föranledde att uppgiften fördes in i registret. Vi föreslår även att bestämmelsen om uppskjuten gallring ska omfatta uppgifter om domar som har överförts via Ecris (se kapitel 13). 
  
 15.2Ekonomiska konsekvenser 
  
 15.2.1Ett ökat upptagande av fingeravtryck 
  
 Fingeravtrycken ska tas upp av Kriminalvården eller Polismyndigheten 
  
 De fingeravtryck som ska tas upp av dömda ska i likhet med finger- avtryck som tas under en förundersökning behandlas i Polismyndig- hetens fingeravtrycksregister. Fingeravtrycken måste därför upp- 
  
 250 
  
 SOU 2021:20 
  
 Konsekvenser 
  
 fylla de krav som gäller för övriga fingeravtryck som behandlas i registret. Det innebär att fingeravtrycken kommer att behöva tas upp med hjälp av sådan utrustning som i dagsläget används inom Polis- myndigheten. På så vis säkerställs att fingeravtrycken håller tillräck- ligt hög kvalitet. 
  
 Som framgår av avsnitt 8.5.4 föreslår vi att fingeravtryck av den som har dömts till minst sex månaders fängelse ska tas upp under verkställighetsstadiet. Det är därför i och för sig naturligt att finger- avtrycken tas upp av Kriminalvården som verkställande myndighet, i synnerhet som den dömde i regel befinner sig i en kriminalvårds- anstalt. Med tanke på geografiska förhållanden och på att utrust- ningen är förhållandevis kostsam (se vidare nedan) har det emellertid framkommit under utredningen att fingeravtryck under verkställig- hetsstadiet även behöver kunna tas upp av Polismyndigheten, i prak- tiken genom att Kriminalvården transporterar den intagne till en näraliggande polisstation eller arrest där det finns fingeravtrycks- utrustning. Att transportera utrustningen utgör nämligen inget rea- listiskt alternativ, eftersom det enligt uppgift från Polismyndigheten inte finns någon flyttbar utrustning för att ta upp fingeravtryck. 
  
 Det är av denna anledning som vi föreslår att fingeravtrycken tas upp av Kriminalvården eller, om det är lämpligare, Polismyndigheten. Härigenom skapas en flexibel lösning som tar hänsyn till geografiska förutsättningar och resurser (se avsnitt 8.5.4). 
  
 Vi vill betona att vi i förlängningen anser att det är olämpligt att Kriminalvården alltid ska transportera den intagne till en plats där Polismyndigheten har utrustning för att ta upp fingeravtryck, i syn- nerhet som transporter av intagna är resurskrävande och förenade med inte obetydliga säkerhetsrisker. För att vårt förslag om att Kri- minalvården ska kunna ta upp fingeravtryck ska få genomslag är det därför angeläget att regeringen ställer krav på att Polismyndigheten förser vissa kriminalvårdsanstalter med den utrustning som behövs för att ta upp fingeravtrycken. För att kunna bedöma vilka anstalter som är lämpliga i detta avseende har vi föreslagit att Kriminalvården ska få i uppdrag att, i samverkan med Polismyndigheten, närmare utreda och lämna förslag på vilka kriminalvårdsanstalter som bör förses med sådan utrustning (se avsnitt 8.5.5). 
  
 Enligt vår bedömning bör den utrustning som placeras på krimi- nalvårdsanstalter upphandlas och bekostas av Polismyndigheten med hänvisning till att fingeravtrycken tas för att registreras i myn- 
  
 251 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2021:20 
  
 dighetens fingeravtrycksregister. Som framgår av vårt förslag kom- mer inte Kriminalvården att få registrera och behandla avtrycken för egen del. 
  
 Antal fingeravtryck som ska tas upp på verkställighetsstadiet 
  
 Vårt förslag om upptagande av fingeravtryck får ekonomiska konse- kvenser för framför allt Kriminalvården och Polismyndigheten. Till hjälp för bedömningen av dessa konsekvenser har vi fått del av sta- tistiska uppgifter från Nationellt forensiskt centrum (NFC) inom Polismyndigheten. Från de uppgifter som NFC tillhandahållit kan noteras följande. 
  
 Under 2019 hanterade NFC 14 394 s.k. daktningsärenden1 med fingeravtryckstagning på personer misstänkta för brott. Hur många av dessa personer som var frihetsberövade som häktade eller an- hållna, och av den anledningen lämnade fingeravtryck, går enligt upp- gift inte att få fram. 
  
 Antalet personer som dömdes till fängelse i minst sex månader uppgick 2019 till 4 556. Från dessa finns fingeravtryck på 3 738 per- soner (cirka 82 procent) i fingeravtrycksregistret. Det betyder att det saknas fingeravtryck från 818 personer (cirka 18 procent). Vid en senare genomgång av dessa uppgifter blev i stället antalet personer 784 (cirka 17 procent). Att antalet har skiftat något vid de två olika genom- gångarna kan enligt uppgift från NFC bero på t.ex. gallring eller att fingeravtryckstagningen på en person utan person- eller samordnings- nummer har uppdaterats. 
  
 Det har inte gått att få fram någon uppgift om hur många bland de 818 eller 784 personer som dömdes till fängelse i minst sex måna- der, och vars fingeravtryck inte finns i fingeravtrycksregistret, som avtjänar eller har avtjänat straffet genom intensivövervakning med elektronisk kontroll. 
  
 Av uppgifterna från NFC har vi kunnat sluta oss till att vårt för- slag om upptagande av fingeravtryck på personer som har dömts till ett fängelsestraff om minst sex månader, och vars fingeravtryck inte redan finns i fingeravtrycksregistret, sannolikt kommer att beröra cirka 800 dömda per år. Denna uppskattning ligger till grund för vår 
  
 1Daktning är den term som används inom Polismyndigheten för bl.a. upptagande av finger- avtryck och fotografering av en person. 
  
 252 
  
 SOU 2021:20 
  
 Konsekvenser 
  
 bedömning av de ekonomiska konsekvenserna av de förslag som vi lämnar i denna del. 
  
 Närmare om kostnaderna 
  
 Kostnader för daktningsstationer 
  
 Kostnaden för en komplett s.k. daktningsstation uppgår enligt Polis- myndigheten till mellan 150 000 och 200 000 kronor, varav 120 000 kro- nor för en fingeravtrycksscanner och mellan 30 000 och 40 0000 kro- nor för mjukvara. I en komplett daktningsstation ingår även en systemkamera för cirka 10 000 kronor och ett särskilt iordningsställt rum. Är det endast fråga om upptagande av fingeravtryck, vilket är fallet här, krävs inte kameran. 
  
 För närvarande har Polismyndigheten daktningsutrustning, inklu- sive utrustning för upptagande av fingeravtryck, på cirka 75 platser i anslutning till större arrester runtom i landet. 
  
 Utifrån Polismyndighetens uppgifter om kostnaderna för utrust- ningen har Kriminalvården uppskattat att en installation av dakt- ningsstationer på landets 45 kriminalvårdsanstalter skulle uppgå till cirka 8 775 000 kronor, vilket inkluderar själva daktningsstationen och viss annan nödvändig utrustning. 
  
 Löpande kostnader 
  
 Polismyndigheten har upplyst att när utrustningen för fingerav- trycksupptagning väl är installerad utgörs kostnaden för upptagan- det av avtrycken av personalkostnad för två arrestpersonal, utbild- ning av personal samt systemunderhåll. Därtill kommer kostnaden för licens för fingeravtrycksscanner med 4 000 kronor per scanner och år. Livslängden på en fingeravtrycksscanner uppskattas till åt- minstone fem år. 
  
 Enligt Polismyndigheten tar upptagandet av fingeravtryck på en person cirka 30 minuter för två personal. Kostnaden för 800 finger- avtryck per år uppgår därför till personalkostnaden för cirka 800 arbets- timmar, vilket motsvarar cirka 227 000 kronor. Kostnaden för system- underhåll varierar och är därför svår att uppskatta. 
  
 253 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2021:20 
  
 Polismyndigheten har upplyst att en ytterligare kostnad som upp- står till följd av  
 Ecris-TCN 
  är en kostnad för  
 it-utveckling 
  om 100 000 kronor för att kunna särskilja upptagningar enligt  
 Ecris-TCN 
  i fingeravtrycksregistret. 
  
 Enligt Kriminalvårdens beräkningar skulle kostnaden per finger- avtrycksupptagning i Kriminalvårdens regi uppgå till 2 650 kronor, vilket framför allt omfattar kostnad för personal. Därtill kommer utbildningskostnader. Polismyndigheten har i detta sammanhang an- gett att den kan komma att ordna en interaktiv utbildning på Polis- myndighetens läroplattform som skulle kunna användas av Krimi- nalvården. 
  
 Kriminalvårdens transportkostnader 
  
 Kriminalvården har upplyst att en schablonkostnad för en transport av en intagen uppgår till 6 500 kronor. Utifrån denna schablon- kostnad blir Kriminalvårdens årliga kostnad för 800 transporter för upptagande av fingeravtryck 5 200 000 kronor. Den verkliga årliga transportkostnaden borde emellertid bli avsevärt lägre eftersom många transporter mellan anstalt och arrest med daktningsstation kan väntas bli förhållandevis korta. 
  
 Sammanfattning och bedömning 
  
 Vi utgår från att våra förslag omfattar upptagande av fingeravtryck av cirka 800 intagna per år. Att installera utrustning för upptagning av fingeravtryck på samtliga kriminalvårdsanstalter skulle uppgå till cirka 8 775 000 kronor. Därtill kommer löpande kostnader för bl.a. personal, utbildning och systemunderhåll. 
  
 Kriminalvårdens kostnad för att transportera de intagna till befint- liga daktningsstationer hos Polismyndigheten för upptagande av finger- avtrycken kan uppgå till cirka 5 200 000 kronor per år, men sannolikt blir kostnaden lägre. Polismyndighetens kostnad för upptagande av fingeravtryck sedan Kriminalvården transporterat den intagne till daktningsstation hos Polismyndigheten uppgår till cirka 227 000 kro- nor per år för personal. 
  
 254 
  
 SOU 2021:20 
  
 Konsekvenser 
  
 Det exakta kostnadsutfallet är beroende av hur pass många anstal- ter som Polismyndigheten och Kriminalvården till syvende och sist kommer att förse med daktningsstationer utifrån geografiska förhål- landen och behovet av en effektiv användning av Polismyndighetens och Kriminalvårdens resurser. Alldeles oavsett är det vår bedömning att kostnaderna för att ta fingeravtryck av dömda inte kommer att bli högre än att de ryms inom myndigheternas anslag. 
  
 Särskilt om verkställighet genom intensivövervakning 
  
 De ovan angivna beräkningarna tar sikte på fingeravtryck som tas av dömda som verkställer sina fängelsestraff i kriminalvårdsanstalt, vilket är det normala. Vi har dock inte kunnat utesluta att vissa dömda som omfattas av vårt förslag om fingeravtryck kommer att verkställa sina fängelsestraff i frihet, genom intensivövervakning med elek- tronisk kontroll. Som redovisats föreslår vi att dessa fingeravtryck tas upp av Polismyndigheten efter föreläggande av Kriminalvården. 
  
 Som vi angett ovan har det inte gått att få fram någon statistik som visar hur många som berörs av vårt förslag i den här delen. Vår bedömning är dock att det rör sig om förhållandevis få fall, bl.a. av det skälet att det endast är de som avtjänar fängelse i minst sex månader som berörs av förslaget och att sex månader är den bortre gränsen för att kunna få verkställa sitt fängelsestraff genom intensiv- övervakning. Även om förslaget förutsätter nya rutiner är det därför vår bedömning att de kostnader som uppkommer med detta förslag är av begränsat slag och ryms inom myndigheternas anslag. 
  
 Av vårt förslag följer att den som verkställer sitt fängelsestraff genom intensivövervakning ska tas in i anstalt för fortsatt verk- ställighet om han eller hon inte följer Kriminalvårdens föreläggande om att lämna fingeravtryck. Väl i anstalt kan fingeravtrycken tas med tvång enligt fängelselagen. Eftersom fingeravtrycken därmed kom- mer att tas alldeles oavsett är det vår bedömning att de kommer att lämnas på frivillig väg. Vårt förslag bör därför inte påverka vare sig viljan att verkställa sitt straff genom intensivövervakning eller be- läggningen i anstalt. 
  
 255 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2021:20 
  
 Särskilt om vårt alternativa förslag 
  
 Som framgår av betänkandet förordar vi att fingeravtryck tas av alla dömda som verkställer ett fängelsestraff om minst sex månader. I enlighet med våra kommittédirektiv har vi i avsnitt 8.5.9 dock läm- nat ett alternativt förslag som innebär att fingeravtryck av den som verkställer ett fängelsestraff om minst sex månader endast ska tas av den som är tredjelandsmedborgare och inte har något unionsmed- borgarskap. 
  
 Vi har fått uppgifter från NFC om hur många av de personer som 2019 dömdes till fängelse i minst sex månader som hade personnum- mer eller samordningsnummer och hur många av de personer med samordningsnummer som förekommer i fingeravtrycksregistret. Upp- gifterna ger ingen ledning för frågan om hur många tredjelands- medborgare, utan unionsmedborgarskap, som dömdes till minst sex månaders fängelse och vars fingeravtryck inte finns i fingeravtrycks- registret. NFC har upplyst att det inte går att få fram sådana uppgifter. 
  
 Av det sagda följer att vi alltså inte har kunnat få någon uppgift om hur många personer som skulle beröras av vårt alternativa förslag om upptagande av fingeravtryck på tredjelandsmedborgare, utan unionsmedborgarskap, som har dömts till minst sex månaders fäng- else och vars fingeravtryck inte redan finns i fingeravtrycksregistret. 
  
 Mot denna bakgrund har vi inte något underlag för en särskild redovisning av vilka kostnaderna blir enligt vårt alternativa förslag rörande fingeravtryck på endast tredjelandsmedborgare, utan unions- medborgarskap. Det kan endast konstateras att kostnaderna enligt vårt alternativförslag i sig blir lägre än de som följer av huvudför- slaget och att det i sin tur kan påverka om det av resurs- och effek- tivitetsskäl alls är motiverat att förse Kriminalvården med daktnings- utrustning. 
  
 15.2.2Övriga ekonomiska konsekvenser 
  
 Användningen av  
 Ecris-TCN 
  
 Polismyndigheten har upplyst att myndighetens totalkostnad för projektet att införa  
 Ecris-TCN 
  nationellt samt effektivisera hand- läggning av och information kring både Harrison och  
 Ecris-TCN 
  beräk- nas uppgå till 1 180 444 euro. Av kostnaden finansieras 90 procent 
  
 256 
  
 SOU 2021:20 
  
 Konsekvenser 
  
 av  
 EU-medel 
  och resterande del av Polismyndigheten (jfr artikel 33 i förordningen om  
 Ecris-TCN). 
  
 Polismyndigheten har i övrigt upplyst att det i dagsläget inte går att få fram uppgifter om hur många sökningar i belastningsregistret som görs årligen på just tredjelandsmedborgare. 
  
 Kostnaden för själva uppbyggnaden och det nationella genom- förandet av  
 Ecris-TCN 
  är oberoende av utredningens förslag. Vi kan ändå konstatera att våra förslag som kompletterar förordningen om  
 Ecris-TCN 
  och som rör användningen av  
 Ecris-TCN 
  i viss mån kommer att medföra en ökad användning av systemet. Hit hör våra förslag om att  
 Ecris-TCN 
  får användas för samma ändamål som belast- ningsregistret, men också att det i vissa fall kommer att vara obliga- toriskt att använda sig av  
 Ecris-TCN. 
  Det är vår bedömning att dessa merkostnader ryms inom ramen för Polismyndighetens anslag. 
  
 Ett utökat utbyte av ansiktsbilder 
  
 Till skillnad från fingeravtryck medför våra förslag när det gäller ansiktsbilder inte att det kommer att tas upp fler bilder än vad som tas för närvarande. För Polismyndighetens del innebär våra förslag endast att tillgängliga ansiktsbilder av dömda ska bifogas när myn- digheten lämnar ut uppgifter ur belastningsregistret med stöd av rambeslutet om Harrison samt att tillgängliga ansiktsbilder ska läggas in som en del av uppgiftposten i  
 Ecris-TCN. 
  Det rör sig om begränsade arbetsmoment för handläggare vid Polismyndigheten. Förslagen kan därmed inte medföra några beaktansvärda kostnader för myndig- heten i förhållande till vad genomförandet av  
 Ecris-TCN 
  totalt sett innebär. 
  
 Gallring 
  
 Inte heller kan de förslag som vi lämnar till ändrade gallringsregler förväntas innebära några ökade kostnader för Polismyndigheten, bort- sett från de kostnader som uppstår för vissa initiala justeringar av systemen. 
  
 257 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2021:20 
  
 15.3Konsekvenser för enskildas personliga integritet 
  
 Användningen av  
 Ecris-TCN 
  
 Förordningen om  
 Ecris-TCN 
  anses förenlig med såväl EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna som Europakonvention (se skäl 34 i förordningen samt avsnitt 3.2.3 och 3.2.4). Som framgår av kapitel 6 lämnar vi i detta betänkande vissa förlag på kompletterande bestäm- melser till förordningen om  
 Ecris-TCN 
  som rör användningen av systemet på nationell nivå. Vi föreslår således att  
 Ecris-TCN 
  får användas utanför det obligatoriska området, under förutsättning att systemet används för samma ändamål som belastningsregistret (se avsnitt 6.2.2). Vi föreslår även att  
 Ecris-TCN 
  ska användas vid vissa sökningar i belastningsregistret på unionsmedborgare (se avsnitt 6.2.4). Vi lämnar också förslag som på olika sätt begränsar användningen av  
 Ecris-TCN 
  (se avsnitt 6.2.1 och 6.2.3). Det är vår bedömning att dessa förslag är ändamålsenliga och utformade för att möta behovet av en effektiv och behovsanpassad användning av  
 Ecris-TCN. 
  
 I enlighet med vad vi närmare har redogjort för i avsnitt 6.2.5 bedömer vi att den utökade kartläggning som  
 Ecris-TCN 
  innebär utgör en nödvändig och proportionerlig rättighetsinskränkning för att systemet ska fylla sin funktion och bidra till ett effektivare brott- målsförfarande. 
  
 Ett utökat upptagande av fingeravtryck 
  
 Vårt huvudförslag när det gäller upptagande av fingeravtryck innebär att fingeravtryck ska tas på alla som har dömts till minst sex måna- ders fängelse, om inte fingeravtrycken redan finns i Polismyndig- hetens fingeravtrycksregister. Som vi har angett i avsnitt 15.2.1 inne- bär förslaget i praktiken att fingeravtryck tas på ytterligare cirka 800 personer per år. För dessa personer innebär upptagandet av fingeravtryck ett påtvingat kroppsligt ingrepp. 
  
 Vidare föreslår vi att de fingeravtryck som tas av dömda ska be- handlas i fingeravtrycksregistret. Vårt förslag i denna del innebär en ökad kartläggning. Här bör dock framhållas att uppgifterna inte får behandlas längre än tre månader efter det att uppgifterna om den registrerade har tagits bort ur belastningsregistret. Och om Krimi- nalvården har tagit upp fingeravtrycken ska eventuella kopior omedel- 
  
 258 
  
 SOU 2021:20 
  
 Konsekvenser 
  
 bart förstöras sedan avtrycken har tagits emot av Polismyndigheten. Kriminalvården får alltså inte behandla fingeravtrycken för egen del. 
  
 I avsnitt 8.5.3, 8.5.6 och 8.5.8 har vi utvecklat varför det utökade tagandet av fingeravtryck och den efterföljande behandlingen av av- trycken är nödvändiga och varför fördelarna av föreslagen överväger det intrång som åtgärderna innebär för den enskilde. Vi har samman- fattningsvis funnit att den föreslagna regleringen utgör en tillåten inskränkning i de grundläggande rättigheter som kommer till uttryck i bl.a. regeringsformen och Europakonventionen. Tillämpliga data- skyddsbestämmelser motiverar enligt vår uppfattning ingen annan bedömning. 
  
 Det kan tilläggas att vårt alternativa förslag om fingeravtryck på tredjelandsmedborgare utan unionsmedborgarskap (avsnitt 8.5.9) i grunden får samma konsekvenser för enskildas personliga integritet som huvudförslaget. Det alternativa förslaget påverkar dock ett mindre antal personer än huvudförslaget. Till skillnad från vårt huvudförslag berör det alternativa förslaget inte den som har ett svenskt medbor- garskap. 
  
 Ett utökat utbyte av ansiktsbilder 
  
 Som vi har angett i avsnitt 15.2.2 innebär våra förslag om ansiktsbild inte att det kommer att tas fler ansiktsbilder än i dag. Det har inte heller ingått i vårt uppdrag. 
  
 Våra förslag i denna del innebär sammanfattningsvis att tillgäng- liga ansiktsbilder ska bifogas dels när Polismyndigheten med stöd av rambeslutet om Harrison underrättar en medlemsstat om en fällande dom mot dess medborgare, dels när Polismyndigheten på begäran från en annan medlemsstat lämnar ut uppgifter ur belastnings- registret som ska användas i ett brottmålsförfarande. Vi föreslår även att ansiktsbilder av dömda tredjelandsmedborgare ska föras in i Ecris- TCN:s uppgiftsposter, om ansiktsbilderna finns tillgängliga i signale- mentsregistret. 
  
 Med hänvisning till vad regeringen tidigare uttalat har vi konsta- terat att det inte innebär ett sådant betydande intrång eller en sådan kartläggning som avses i 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen att föra över redan registrerade uppgifter via Ecris (se avsnitt 9.5.1, jfr prop. 2011/12:163 s. 29 och 41). Det förtar inte att förslagen i för- 
  
 259 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2021:20 
  
 längningen kan innebära en ökad kartläggning och därmed beröra enskildas personliga integritet. 
  
 Som närmare redovisats i avsnitt 9.5 anser vi att våra förslag om ett utökat utbyte av ansiktsbilder är nödvändiga för att möjliggöra ett effektivt och ändamålsenligt informationsutbyte av domar via Ecris. Vi anser därför att förslagen är proportionerliga och att nyttan av den ökade kartläggning som utbytet innebär, i förekommande fall även av svenska medborgare, överväger det intrång som åtgärderna innebär för enskilda. Vi har då särskilt beaktat att tillgängliga ansikts- bilder av dömda tredjelandsmedborgare i  
 Ecris-TCN 
  endast ska kunna användas för att bekräfta identiteten hos en tredjelandsmedborgare och att det inte finns förutsättningar att använda ansiktsbilderna i  
 Ecris-TCN 
  för ansiktsigenkänning (se avsnitt 9.5.2). Det förhållan- det att en ansiktsbild i en uppgiftspost i  
 Ecris-TCN 
  i viss utsträck- ning kan användas för spårning av multipla identiteter inom ramen för EU:s arbete om interoperabilitet har inte motiverat någon annan bedömning. 
  
 Som vi har framhållit anser vi att det kan finnas skäl att på nytt se över frågan om vilka ansiktsbilder som ska föras över från signale- mentsregistret till  
 Ecris-TCN 
  för det fall att ansiktsbilderna skulle komma att få användas för ansiktsigenkänning. 
  
 Gallring 
  
 Som framgår av betänkandet föreslår vi att tidsfristen för gallring av uppgift om avgörande som har överförts med stöd av rambeslutet om Harrison förkortas. Gallring ska ske när påföljden har verkställts eller annars senast tio år efter den dom eller det beslut som föran- ledde att uppgiften fördes in i registret. Den yttersta tidsfrist som nu gäller är 20 år efter denna tidpunkt. Vårt förslag får till följd att uppgift om påföljder som saknar motsvarighet i Sverige – och som i vissa fall kan jämställas med ett straff på bötesnivå – kan gallras efter betydligt kortare tid än i dag. Att domsstaten underlåter att meddela att gallring dessförinnan har skett i den staten får därmed inte lika långtgående negativa verkningar för den enskilde som i dag. Försla- get innebär sammanfattningsvis ett minskat intrång i den enskildes personliga integritet genom att tiden för behandling av uppgifterna i belastningsregistret förkortas. 
  
 260 
  
 SOU 2021:20 
  
 Konsekvenser 
  
 Vidare förslår vi att bestämmelsen om uppskjuten gallring i lagen (1998:620) om belastningsregister ska ändras på så vis att den även ska omfatta uppgifter om avgöranden som har överförts via Ecris. Uppgifterna ska dock inte vidarebefordras vid svar på ansökan enligt artikel 7 i rambeslutet om Harrison sedan ett meddelande om gallring har inkommit från domsstaten. Förslaget i den här delen får till följd att uppgifter om brottmålsavgöranden kommer att behandlas under längre tid i belastningsregistret för personer som upprepade gånger döms för brott. På så vis innebär förslaget ett ökat intrång i den en- skildes personliga integritet. Den uppskjutna gallringen gäller dock redan i dag uppgifter om inhemska brottmålsavgöranden och sådana avgöranden från länder utanför EU som finns inlagda i belastnings- registret, en osaklig skillnad som vårt förslag just avser att rätta till. Vårt förslag beaktar dessutom den begränsning som kommer till ut- tryck i rambeslutet om Harrison om att uppgifter som har gallrats i doms- staten inte ska vidarebefordras vid svar på ansökan med stöd av ram- beslutet. Vi anser därför att förslaget är motiverat även ur ett integri- tetsperspektiv. 
  
 15.4Konsekvenser i övrigt 
  
 Det finns här skäl att framhålla att vårt förslag om att ta fingerav- tryck av den som har dömts till fängelse i minst sex månader, oavsett medborgarskap, bör ge rättsväsendet utökade och förbättrade förut- sättningar för att effektivt utreda och lagföra brott. En viss sådan effekt följer sannolikt även av vårt alternativa förslag om att endast ta fingeravtryck av dömda tredjelandsmedborgare, utan unionsmed- borgarskap, även om den effekten måste antas bli mindre än med vårt huvudförslag. 
  
 En följd av att fingeravtryck ska tas upp av dömda är att antalet transporter av intagna kommer att öka, i synnerhet innan Powell vården har försetts med daktningsutrustning. Eftersom varje trans- port utgör en säkerhetsrisk påverkar det Kriminalvårdens säkerhets- arbete. 
  
 Enligt vår bedömning kommer förslagen i detta betänkande inte att medföra några ytterligare konsekvenser av det slag som anges i kommittéförordningen (1998:1474). 
  
 261 
  
 16 Författningskommentar 
  
 16.1Förslaget till lag med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om  
 Ecris-TCN 
  
 Lagen är ny och innehåller bestämmelser som kompletterar förord- ningen om  
 Ecris-TCN 
  på nationell nivå. De allmänna övervägandena om lagen finns i kapitel 5. 
  
 Lagens benämning överensstämmer med hur andra lagar med kom- pletterande bestämmelser till  
 EU-förordningar 
  benämns, t.ex. lagen (2016:1306) med kompletterande bestämmelser till EU:s marknads- missbruksförordning och lagen (2018:218) med kompletterande be- stämmelser till EU:s dataskyddsförordning. 
  
 Lagens tillämpningsområde 
  
 1 § Denna lag innehåller kompletterande bestämmelser till Europa- parlamentets och rådets förordning (EU) 2019/816 av den 17 april 2019 om inrättande av ett centraliserat system för identifiering av medlemsstater som innehar uppgifter om fällande domar mot tredjelandsmedborgare och statslösa personer  
 (Ecris-TCN) 
  för att komplettera det europeiska infor- mationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister och om änd- ring av förordning (EU) 2018/1726 (EU:s förordning om  
 Ecris-TCN). 
  
 Termer och uttryck i denna lag har samma betydelse som i EU:s förord- ning om  
 Ecris-TCN. 
  Vid tillämpningen av lagen avses med tredjelandsmed- borgare även en unionsmedborgare som också är medborgare i ett tredje- land. 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser om lagens tillämpningsområde. I första stycket anges att lagen innehåller bestämmelser som kom- 
  
 pletterar EU:s förordning om  
 Ecris-TCN. 
  
 Enligt andra stycket har termer och uttryck i lagen samma bety- delse som i förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  I enlighet med tillämp- ningsområdet för förordningen om  
 Ecris-TCN 
  anges att med tredje- 
  
 263 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2021:20 
  
 landsmedborgare avses också en unionsmedborgare som även är med- borgare i tredjeland (se artikel 2 och 3.7 i förordningen om  
 Ecris-TCN). 
  
 Förslaget behandlas i avsnitt 5.2. 
  
 Användning av  
 Ecris-TCN 
  
 2 §  
 Ecris-TCN 
  ska endast användas om begäran om uppgifter ur belast- ningsregistret görs av en myndighet eller en enskild som begär uppgifter om sig själv. 
  
 I paragrafen anges vem som kan initiera en användning av  
 Ecris-TCN. 
  Regleringen innebär att  
 Ecris-TCN 
  endast kan användas av Polis- myndigheten om uppgifter ur belastningsregistret begärs av en myn- dighet eller av en enskild som begär ut uppgifter om sig själv (egen ansökan).  
 Ecris-TCN 
  får därmed inte användas i de undantagsfall som en enskild har fått rätt att få ut uppgifter om en annan enskild 
  
 med stöd av lagen (1998:620) om belastningsregister. Förslaget behandlas i avsnitt 6.2.1. 
  
 3 § Vid en begäran om uppgifter ur belastningsregistret får  
 Ecris-TCN 
  användas för att kontrollera om den tredjelandsmedborgare som sökningen avser förekommer där, även om ändamålet för sökningen inte är ett sådant ändamål som anges i artikel 7.1 i EU:s förordning om  
 Ecris-TCN. 
  
 I fall som avses i första stycket ska  
 Ecris-TCN 
  endast användas om den som begär ut uppgifter ur belastningsregistret särskilt har angett det. 
  
 Paragrafen anger tillämpningsområdet för  
 Ecris-TCN 
  utanför det obligatoriska tillämpningsområdet som följer av förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  
 I första stycket anges att  
 Ecris-TCN 
  får användas för ett ändamål som omfattas av belastningsregistret, även om detta ändamål inte motsvaras av något ändamål för  
 Ecris-TCN 
  enligt artikel 7.1 i för- ordningen om  
 Ecris-TCN. 
  Bestämmelsen i paragrafen innebär alltså att ändamålen för användningen av  
 Ecris-TCN 
  blir samma som ända- målen för belastningsregistret, när uppgifterna begärs av en myndig- het eller av en enskild som begär ut uppgifterna om sig själv (jfr 2 §). 
  
 Det innebär att  
 Ecris-TCN 
  t.ex. får användas även för Polismyn- dighetens, Säkerhetspolisens, Skatteverkets, Tullverkets och Murillo bevakningens verksamheter för att förebygga, förhindra eller upp- täcka brottslig verksamhet, vilka alltså ligger utanför det obligatoriska 
  
 264 
  
 SOU 2021:20 
  
 Författningskommentar 
  
 tillämpningsområdet för  
 Ecris-TCN. 
  Andra exempel på när Ecris- TCN får användas utanför det obligatoriska tillämpningsområdet är vid vissa lämplighetsprövningar och andra prövningar inom ramen för 2 § första stycket 4 lagen om belastningsregister, såsom adoption enligt 6 kap.  
 12–16 
  §§ socialtjänstlagen (2001:453). 
  
 En förutsättning för att få använda  
 Ecris-TCN 
  är att en sökning sker i belastningsregistret. 
  
 Vid tillämpningen av paragrafen avses med tredjelandsmedbor- gare även en unionsmedborgare som också är medborgare i ett tredjeland (1 §). 
  
 Enligt andra stycket ska en sådan användning av  
 Ecris-TCN 
  som avses i första stycket, dvs. utanför det obligatoriska tillämpningsom- rådet enligt förordningen, endast ske om den som begär ut uppgifter ur belastningsregistret särskilt har angett det. Det betyder att det är den som begär uppgifterna som måste bedöma och avgöra om det finns ett faktiskt behov av uppgifter från andra medlemsstater. Det följer av tillämpliga dataskyddsbestämmelser att en myndighet som saknar rättslig grund för att behandla uppgifterna eller saknar behov av uppgifterna inte får begära att  
 Ecris-TCN 
  används. 
  
 Förslaget behandlas i avsnitt 6.2.2. 
  
 4 § Vid bedömningen av om det enligt artikel 7.1 andra stycket i EU:s förordning om  
 Ecris-TCN 
  är olämpligt att använda  
 Ecris-TCN 
  vid en sök- ning på tredjelandsmedborgare ska hänsyn tas till behovet av uppgifterna, om utdraget avser en prövning som inte kan anstå eller om det annars finns särskilda skäl mot att använda  
 Ecris-TCN. 
  
 En myndighet som har fattat beslut om att  
 Ecris-TCN 
  inte ska användas ska underrätta centralmyndigheten om beslutet i samband med att myndig- heten begär ut uppgifter ur belastningsregistret. 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser som kompletterar den reglering som finns i artikel 7.1 andra stycket i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  om att en myndighet i vissa fall får besluta att det inte är lämpligt att använda  
 Ecris-TCN. 
  
 I första stycket anges vad som ska beaktas vid bedömningen av om en användning av  
 Ecris-TCN 
  är olämplig. Vid bedömningen ska hänsyn tas till behovet av uppgifterna. Om en domstols val av påföljd i en viss brottmålsrättegång inte alls är beroende av uppgifter om tidigare belastningar är t.ex. en användning av  
 Ecris-TCN 
  olämplig. Vidare är en användning av  
 Ecris-TCN 
  olämplig om utdraget avser 
  
 265 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2021:20 
  
 en prövning som inte kan anstå. Detta kan gälla brådskande fall då det inte går att invänta svar på ansökan via Harrison efter en träff i  
 Ecris-TCN. 
  
 I övrigt kan det vara olämpligt att använda  
 Ecris-TCN 
  om det finns särskilda skäl mot att använda systemet. I grunden måste den myndighet som begär ett utdrag ur belastningsregistret pröva och fatta beslut om när det är olämpligt att använda  
 Ecris-TCN. 
  Johnston met för att inte använda  
 Ecris-TCN 
  är i praktiken mer begränsat då det av lag eller annan författning framgår att en myndighet ska in- hämta uppgifter ur belastningsregistret (s.k. obligatorisk registerkon- troll), t.ex. enligt säkerhetsskyddslagen (2018:585). En bedömning får dock även i dessa fall göras av den myndighet som behöver upp- gifterna. 
  
 Enligt artikel 7.1 andra stycket i förordningen är det obligatoriskt att använda  
 Ecris-TCN 
  när en tredjelandsmedborgare efterfrågar uppgifter om sig själv i belastningsregistret eller när det görs en begä- ran om uppgifter ur belastningsregistret i sådana situationer då en prövning ska göras för yrkesverksamhet eller organiserad frivillig- verksamhet som innefattar direkta och regelbundna kontakter med barn. I sådana fall måste alltså  
 Ecris-TCN 
  användas och det är inte möjligt för en myndighet att fatta beslut om att inte använda sig av  
 Ecris-TCN. 
  
 Vid tillämpningen av paragrafen avses med tredjelandsmedborgare även en unionsmedborgare som också är medborgare i ett tredjeland (1 §). 
  
 Enligt andra stycket ska den myndighet som har fattat beslut om att  
 Ecris-TCN 
  inte ska användas underrätta centralmyndigheten om beslutet i samband med att myndigheten begär ut uppgifter ur be- lastningsregistret. 
  
 Förslaget behandlas i avsnitt 6.2.3. 
  
 5 § Vid tillämpningen av artikel 7.4 i EU:s förordning om  
 Ecris-TCN 
  ska centralmyndigheten använda  
 Ecris-TCN 
  vid sökning på en unions- medborgare för att kontrollera om denne förekommer där i egenskap av tredjelandsmedborgare om 
  
 1.det av lag eller annan författning följer att ett utdrag ur belastnings- registret ska visas upp eller lämnas, eller 
  
 2.den som begär ett utdrag ur belastningsregistret särskilt har angett det. 
  
 266 
  
 SOU 2021:20 
  
 Författningskommentar 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser som kompletterar den reglering som finns i artikel 7.4 i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  om sökning i  
 Ecris-TCN 
  på unionsmedborgare för att kontrollera om denne före- kommer där i egenskap av tredjelandsmedborgare. 
  
 Syftet med regleringen är att det ska gå att få tillgång till bety- delsefull kriminalhistorik beträffande sådana unionsmedborgare som också är eller har varit tredjelandsmedborgare, men där detta medborgarskap inte är känt. 
  
 Det framgår av punkten 1 att en sökning på unionsmedborgare i  
 Ecris-TCN 
  ska ske när det föreligger en författningsreglerad skyl- dighet för den enskilde att visa upp eller lämna ett utdrag ur belast- ningsregistret, t.ex. inför anställning enligt bestämmelser i skollagen (2010:800) och lagen (2010:479) om registerkontroll av personal som utför vissa insatser åt barn med funktionshinder. En sådan sökning är nödvändig eftersom den enskilde annars kan påverka vilka upp- gifter som omfattas av registret och därigenom dölja uppgifter som är av betydelse. 
  
 Enligt punkten 2 ska en sökning på unionsmedborgare i Ecris- TCN även ske när den som begär ett utdrag ur belastningsregistret särskilt har angett det, vilket möjliggör för t.ex. allmänna domstolar att i enskilda fall begära en sådan sökning inför en påföljdsbestäm- ning. Syftet med begäran ska vara att kontrollera om den som sök- ningen avser förekommer i  
 Ecris-TCN 
  i egenskap av tredjelands- medborgare. Så kan vara fallet om myndigheten känner till att per- sonen tidigare har varit tredjelandsmedborgare utifrån de uppgifter som finns i folkbokföringen. Men en sådan begäran kan även vara motiverad om det annars föreligger någon konkret omständighet som talar för att unionsmedborgaren är eller har varit medborgare i tredjeland. Uppgifter av detta slag kan t.ex. ha framkommit under en personutredning. 
  
 Förslaget behandlas i avsnitt 6.2.4. 
  
 Fingeravtryck 
  
 6 § Vid tillämpningen av artikel 5.6 i EU:s förordning om  
 Ecris-TCN 
  ska fingeravtryck som behandlas i Polismyndighetens fingeravtrycksregister med stöd av 5 kap. 12 § första stycket 2 och 13 § lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område föras in i uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN. 
  
 267 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2021:20 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser som kompletterar artikel 5.6 i förordningen om  
 Ecris-TCN, 
  enligt vilken medlemsstaterna har ut- rymme att reglera att även fingeravtryck som har samlats in för andra ändamål än brottmålsförfaranden får användas till uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN. 
  Det följer redan av artikel 5.1 b (i) att fingeravtryck som samlats in inom ramen för ett brottmålsförfarande ska användas till uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN. 
  Med brottmålsförfarande avses för- undersökningsskedet, själva rättegången och verkställigheten av domen (artikel 3.2). 
  
 Bestämmelserna innebär att även fingeravtryck som tas med stöd av 19 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll och finger- avtryck som överförs hit med stöd av rambeslutet om Harrison ska föras in i uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN, 
  dvs. även om dessa fingeravtryck har tagits utanför ramen för ett brottmålsförfarande. Dessa finger- avtryck får behandlas i Polismyndighetens fingeravtrycksregister enligt 5 kap. 12 § första stycket 2 och 13 § lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. 
  
 Förslaget behandlas i avsnitt 8.5.1. 
  
 Ansiktsbilder 
  
 7 § Vid tillämpningen av artikel 5.3 i EU:s förordning om  
 Ecris-TCN 
  ska ansiktsbild som behandlas i Polismyndighetens signalementsregister enligt lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brotts- datalagens område föras in i uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN. 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser som kompletterar artikel 5.3 i förordningen om  
 Ecris-TCN, 
  vilken ger en möjlighet att införa an- siktsbilder i uppgiftsposterna i  
 Ecris-TCN. 
  
 Bestämmelsen i lagen klargör att sådana ansiktsbilder som behand- las i Polismyndighetens signalementsregister enligt lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område ska föras in i uppgiftposter som skapas i  
 Ecris-TCN. 
  I den utsträckning som sådana ansiktsbilder finns tillgängliga i det regi- stret är det alltså obligatoriskt att föra in dem i uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN. 
  
 I lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brotts- datalagens område används begreppet fotografi (5 kap. 14 §). För att det ska vara aktuellt att föra in ett fotografi i en uppgiftspost i Ecris- 
  
 268 
  
 SOU 2021:20 
  
 Författningskommentar 
  
 TCN måste fotografiet avse en digital avbildning av åtminstone per- sonens ansikte. 
  
 Förslaget behandlas i avsnitt 9.5.2. 
  
 Övriga bestämmelser 
  
 8 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela närmare föreskrifter om verk- ställigheten av denna lag. 
  
 Paragrafen innehåller en upplysning om att regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer kan meddela verkställighetsföre- skrifter. 
  
 16.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:451) om intensivövervakning med elektronisk kontroll 
  
 Fingeravtryck 
  
 8 a § Kriminalvården ska så snart som möjligt efter att verkställigheten inletts förelägga den dömde att lämna fingeravtryck, om han eller hon ska avtjäna fängelse i sex månader och inte finns i det fingeravtrycksregister som förs av Polismyndigheten enligt lagen (2018:1693) om polisens behand- ling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. Av föreläggandet ska framgå var och inom vilken tid den dömde ska lämna fingeravtrycken. 
  
 Kriminalvården får förelägga en dömd som avses i första stycket att lämna fingeravtryck på nytt, om det finns särskilda skäl. 
  
 Fingeravtryck som ska lämnas enligt första eller andra stycket ska tas upp av Polismyndigheten. 
  
 Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om upptagning av fingeravtryck på den som ska avtjäna fängelsestraff i sex månader genom intensivövervakning med elektronisk kontroll. 
  
 I första stycket anges att Kriminalvården ska förelägga den dömde att lämna fingeravtryck så snart som möjligt efter att verkställigheten har inletts, dvs. när den dömde har inlett intensivövervakningen. 
  
 Det är endast den som ska avtjäna fängelsestraff i sex månader och som inte redan finns i Polismyndighetens fingeravtrycksregister som ska föreläggas att lämna fingeravtryck. För att fingeravtryck ska tas upp ska det framgå av den enskilda domen eller det enskilda 
  
 269 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2021:20 
  
 beslutet att den dömde ska avtjäna ett fängelsestraff på sex månader. Vid sammanläggning på verkställighetsstadiet av flera domar som var och en understiger sex månaders fängelse ska alltså fingeravtryck inte tas av den dömde. I Kriminalvårdens föreläggande ska anges var och inom vilken tid fingeravtrycken ska lämnas. 
  
 Av andra stycket framgår att Kriminalvården får förelägga en dömd som redan har lämnat fingeravtryck enligt första stycket att på nytt lämna fingeravtryck, om det finns särskilda skäl. Ett sådant behov kan t.ex. uppkomma om fingeravtrycken inte återfinns i regi- stret vid en senare tidpunkt eller om avtrycken behöver uppdateras av tekniska skäl. 
  
 I tredje stycket anges att fingeravtryck enligt första och andra stycket ska tas upp av Polismyndigheten. Innan den dömde föreläggs att lämna fingeravtryck behöver Kriminalvården inhämta uppgifter från Polismyndigheten om var och när fingeravtrycken ska lämnas. 
  
 Förslaget behandlas i avsnitt 8.5.4. 
  
 14 § Beslutet om verkställighet utanför anstalt ska upphävas, om den elek- troniska kontroll som avses i 3 § annat än tillfälligt blir omöjlig att upprätt- hålla. Vistelse på sjukhus eller därmed jämförlig inrättning ska dock inte föranleda upphävande av beslut om verkställighet utanför anstalt. 
  
 Beslut om verkställighet utanför anstalt ska upphävas om den dömde 
  
 1.åsidosätter vad som åligger honom eller henne enligt denna lag eller enligt en föreskrift som meddelats med stöd av lagen och det som ligger honom eller henne till last inte är av mindre betydelse, 
  
 2.begär att så ska ske, 
  
 3.inte följer föreläggandet att påbörja verkställigheten eller, när verk- ställigheten ska påbörjas, är häktad eller intagen i kriminalvårdsanstalt av någon annan anledning än för verkställighet av det straff som beslutet avser, 
  
 4.innan verkställigheten har påbörjats, antingen döms på nytt till fäng- else eller får villkorligt medgiven frihet förverkad enligt 26 kap. 19 § eller 34 kap. 5 § brottsbalken på sådan tid att han eller hon ska avtjäna fängelse i mer än etthundraåttio dagar, eller 
  
 5.inte följer ett föreläggande enligt 8 a § att lämna fingeravtryck. 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser om när verkställighet utanför anstalt ska upphävas. 
  
 I paragrafen har i andra stycket lagts till en ny punkt, punkten 5. Av den nya punkten framgår att verkställigheten genom intensiv- övervakning med elektronisk kontroll ska upphävas och den dömde i stället tas i kriminalvårdsanstalt för verkställighet om han eller hon 
  
 270 
  
 SOU 2021:20 
  
 Författningskommentar 
  
 inte följer Kriminalvårdens föreläggande att lämna fingeravtryck enligt 8 a §. 
  
 Förslaget behandlas i avsnitt 8.5.4. 
  
 16.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:620) om belastningsregister 
  
 Användning av  
 Ecris-TCN 
  
 1 c § Det finns bestämmelser om användning av  
 Ecris-TCN 
  i samband med begäran om utdrag ur belastningsregistret i 
  
 1.Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/816 av den 17 april 2019 om inrättande av ett centraliserat system för identifiering av medlemsstater som innehar uppgifter om fällande domar mot tredjelands- medborgare och statslösa personer  
 (Ecris-TCN) 
  för att komplettera det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister och om ändring av förordning (EU) 2018/1726, och 
  
 2.lagen (0000:00) med kompletterande bestämmelser till EU:s förord- ning om  
 Ecris-TCN. 
  
 Paragrafen, som är ny, innehåller en upplysning om att det finns bestämmelser om användning av  
 Ecris-TCN 
  i samband med begäran om utdrag ur belastningsregistret i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  och i kompletteringslagen. 
  
 12 b § En uppgift får inte lämnas ut med stöd av rådets rambeslut 2009/315/RIF av den 26 februari 2009 om organisationen av medlemssta- ternas utbyte av uppgifter ur kriminalregistret och uppgifternas innehåll, om Polismyndigheten har underrättats av behörig myndighet i den stat som har överfört uppgiften om att uppgiften gallrats i den staten. 
  
 Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser som begränsar vilka uppgifter som får lämnas ut från belastningsregistret till en med- lemsstat som har begärt ut uppgifterna med stöd av rambeslutet som Harrison. 
  
 Paragrafen innebär att uppgifter om domar som har överförts hit via Ecris (4 a §) inte får vidarebefordras vid svar på ansökan enligt artikel 7 i rambeslutet sedan ett meddelande om gallring har inkom- mit från domsstaten. 
  
 Förslaget behandlas i avsnitt 13.3. 
  
 271 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2021:20 
  
 17 a § Även om inte den tid som följer av 16 och 17 §§ har löpt ut ska en uppgift som har förts in i registret med stöd av 4 a § gallras så snart Polis- myndigheten har underrättats av behörig myndighet i den stat som har överfört uppgiften om att uppgiften har gallrats i den staten. 
  
 Om en uppgift avser en påföljd som har förts över med stöd av 4 a § och är sådan att den inte kan gallras med stöd av 16 och 17 §§ ska den alltid gallras när påföljden verkställts eller annars senast tio år efter den dom eller det beslut som föranledde att uppgiften fördes in i registret. 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser om gallring efter viss tid av upp- gifter som har förts in i belastningsregistret med stöd av rambeslutet om Ecris (4 a §), i den mån uppgifterna inte har gallrats enligt 16 och 
  
 17§§. 
  
 Andra stycket har ändrats. Ändringarna innebär att uppgifter som 
  
 har överförts med stöd av 4 a § alltid ska gallras när påföljden har verk- ställts eller annars senast tio år efter den dom eller det beslut som för- anledde att uppgiften fördes in i registret. Detta gäller om uppgiften är sådan att den inte kan gallras enligt 16 och 17 §§, dvs. om avgö- randet inte innehåller en påföljd som har en motsvarighet i det svenska påföljdssystemet. Påföljder som saknar sådan motsvarighet kan bl.a. utgöras av administrativa eller disciplinära sanktioner, t.ex. ett förbud att utöva visst yrke. 
  
 Det anges att bestämmelserna ska tillämpas endast om gallring enligt 16 och 17 §§ inte kan ske. Vid en kombination av påföljder, där en av påföljderna har en motsvarighet i det svenska påföljdssystemet och där det finns en eller flera tilläggssanktioner som här närmast skulle utgöra särskild rättsverkan, kan uppgifterna gallras enligt 16 och 17 §§ med hänvisning till den del av påföljden som har en svensk motsvarighet. Det innebär t.ex. att uppgifter om en dom rörande hastighetsöverträdelse som har överförts med stöd av 4 a § och där påföljden enligt domsstatens uppgifter är böter och körkortsåter- kallelse, i sin helhet kan gallras utifrån gallringsfristerna för bötes- domar enligt 17 §. 
  
 I övrigt har endast vissa redaktionella ändringar gjorts i paragrafen. Förslaget behandlas i avsnitt 13.2. 
  
 18 § Om det före utgången av den tid som anges i 17 eller 17 a § har gjorts en ny anteckning enligt 3, 4 eller 4 a § beträffande samma person, ska ingen av uppgifterna gallras så länge någon av dem ska finnas kvar i registret. Detta ska dock inte gälla om den nya anteckningen avser penningböter. 
  
 272 
  
 SOU 2021:20 
  
 Författningskommentar 
  
 En uppgift ska gallras senast tjugo år efter den dom eller det beslut som föranledde att uppgiften fördes in i registret. I fråga om uppgift som avses i 17 § 1 eller 8 gäller detta endast om de tidsfrister som anges där har gått ut. 
  
 Ska en uppgift som avses i 3, 4 eller 4 a § gallras enligt denna paragraf, ska även sådana uppgifter som har antecknats i anslutning till uppgiften gallras, om inte regeringen föreskriver annat. 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser om s.k. uppskjuten gallring, vilket innebär att om det beträffande samma person görs en ny anteck- ning i belastningsregistret om domar eller beslut som har meddelats i Sverige eller utlandet (3 och 4 §§) före utgången av den tid som anges i 17 §, ska ingen uppgift gallras så länge någon av dem finns kvar i registret. 
  
 Bestämmelserna i första och tredje stycket har ändrats på så sätt att avgöranden som har överförts med stöd av rambeslutet om Ecris (4 a §) ska omfattas av reglerna om uppskjuten gallring i 18 §. Det innebär att en uppgift om ett avgörande enligt 4 a § ska stå kvar i belastningsregistret om det före utgången av de tidpunkter som fram- går av 17 eller 17 a § har gjorts en ny anteckning om samma person. 
  
 Förslaget till 12 b § innebär att uppgifter inte får lämnas ut med stöd av rambeslutet om Harrison om Polismyndigheten har underrättats av behörig myndighet i domsstaten om att uppgiften har gallrats i den staten. Detta gäller även om uppgiften kvarstår i belastnings- registret med stöd av bestämmelserna om uppskjuten gallring i 18 §. 
  
 Förslaget behandlas i avsnitt 13.3. 
  
 16.4Förslaget till lag om ändring i fängelselagen (2010:610) 
  
 8 kap. 
  
 Fingeravtryck 
  
 7 a § Fingeravtryck ska tas av en intagen som ska verkställa dom eller beslut på fängelse i lägst sex månader, om den intagne inte finns i det finger- avtrycksregister som förs av Polismyndigheten enligt lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. Fingeravtrycken ska tas upp så snart som möjligt efter att verkställigheten inletts. 
  
 Fingeravtryck som avses i första stycket får tas av den intagne på nytt, om det finns särskilda skäl. 
  
 273 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2021:20 
  
 Fingeravtryck som ska tas enligt första eller andra stycket ska tas upp av Kriminalvården eller, om det är lämpligare, Polismyndigheten. 
  
 Om Kriminalvården tar upp fingeravtryck ska fingeravtrycken och de bio- metriska data som tas fram ur dessa omedelbart förstöras sedan finger- avtrycken tagits emot av Polismyndigheten. 
  
 Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om upptagande av fingeravtryck av den som verkställer fängelsestraff i kriminalvårds- anstalt. 
  
 I första stycket anges att fingeravtryck ska tas upp så snart som möjligt efter att verkställigheten har inletts, dvs. normalt när den dömde tas in för verkställighet. 
  
 Det är endast den som ska avtjäna fängelsestraff i minst sex måna- der och som inte redan finns i Polismyndighetens fingeravtrycks- register som ska lämna fingeravtryck. För att fingeravtryck ska tas upp ska det framgå av den enskilda domen eller det enskilda beslutet att den dömde ska avtjäna ett fängelsestraff på minst sex månader. Sammanläggning på verkställighetsstadiet av flera domar som var och en understiger sex månaders fängelse ger alltså inte någon rätt att ta fingeravtryck. 
  
 Bestämmelsen omfattar även den som verkställer ett utländskt fängelsestraff i Sverige. 
  
 I andra stycket anges att fingeravtryck som avses i första stycket får tas av den intagne på nytt, om det finns särskilda skäl. Ett sådant behov kan t.ex. uppkomma om fingeravtrycken inte återfinns i regi- stret vid en senare tidpunkt eller om avtrycken behöver uppdateras av tekniska skäl. 
  
 I tredje stycket framgår att fingeravtryck som ska tas enligt första eller andra stycket ska tas upp av Kriminalvården eller, om det är lämp- ligare, Polismyndigheten. 
  
 Det ankommer på Kriminalvården att, som verkställande myndig- het, göra bedömningen av vilken av myndigheterna som ska ta upp fingeravtrycken. I praktiken kommer denna bedömning att styras av i vilken utsträckning som Kriminalvården har tillgång till nödvändig utrustning. Så länge som utrustning för upptagande av fingeravtryck inte är tillgänglig på anstalter kommer det att vara lämpligast att av- trycken tas upp av Polismyndigheten efter att Kriminalvården har transporterat den intagne till den närmaste plats där Polismyndig- heten har sådan utrustning. 
  
 274 
  
 SOU 2021:20 
  
 Författningskommentar 
  
 Vid tagande av fingeravtryck får Kriminalvården använda sig av det tvång som är nödvändigt för att verkställa åtgärden. Det framgår av 1 kap. 6 § att tvång endast får användas om det står i rimlig pro- portion till åtgärden. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas. 
  
 Det följer av tillämpningsområdet för fängelselagen att finger- avtrycken inte kan tas upp då den dömde har blivit villkorligt fri- given. 
  
 I de fall Kriminalvården har tagit fingeravtryck ska avtrycken skyndsamt sändas till Polismyndigheten för att föras in i finger- avtrycksregistret, se 7 § förordningen (1992:824) om fingeravtryck m.m. 
  
 Av fjärde stycket framgår att om Kriminalvården tar upp finger- avtrycken ska avtrycken och de biometriska data som kan tas fram ur dessa omedelbart förstöras sedan fingeravtrycken har tagits emot av Polismyndigheten. 
  
 Förslaget behandlas i avsnitt 8.5.4. 
  
 16.5Förslaget till lag om ändring i lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område 
  
 5 kap. 
  
 12 § I fingeravtrycks- och signalementsregister får uppgifter behandlas om en person som 
  
 1.är misstänkt eller dömd för brott och som har varit föremål för åtgärd enligt 28 kap. 14 § rättegångsbalken, eller 
  
 2.har lämnat fingeravtryck enligt 19 § lagen (1991:572) om särskild utlän- ningskontroll, 8 a § lagen (1994:451) om intensivövervakning med elektron- isk kontroll eller 8 kap. 7 a § fängelselagen (2010:610). 
  
 Uppgifter om fingeravtryck som inte kan hänföras till en identifierbar person får behandlas om uppgifterna kommit fram i en utredning om brott. 
  
 Personuppgifter som har inhämtats med stöd av 36 § första stycket 2 lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare får inte behandlas i fingeravtrycks- och signalementsregister. 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser om vilka fingeravtrycks- och sig- nalementsuppgifter som får behandlas i Polismyndighetens finger- avtrycks- och signalementsregister. 
  
 275 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2021:20 
  
 I paragrafen har i första stycket 2 lagts till att även sådana finger- avtryck som har tagits med stöd av 8 a § lagen (1994:451) om intensiv- övervakning med elektronisk kontroll eller 8 kap. 7 a § fängelselagen (2010:610) får behandlas i fingeravtrycksregistret. 
  
 Förslaget behandlas i avsnitt 8.5.6. 
  
 15 § Uppgifter i fingeravtrycks- och signalementsregister om en miss- tänkt eller dömd person får inte behandlas längre än tre månader efter det att uppgifterna om den registrerade tagits bort ur misstankeregistret som förs enligt lagen (1998:621) om misstankeregister och ur belastningsregi- stret som förs enligt lagen (1998:620) om belastningsregister. 
  
 Uppgifter som inte kan hänföras till en identifierbar person får inte be- handlas längre än trettio år efter registreringen. Sådana uppgifter får dock behandlas sjuttio år efter registreringen om uppgifterna hänför sig till utredningar om brott som anges i 35 kap. 2 § första stycket brottsbalken. 
  
 Bestämmelsen i 2 kap. 17 § andra stycket brottsdatalagen (2018:1177) gäller inte vid tillämpningen av denna paragraf. 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser om längsta tid som uppgifter får be- handlas i Polismyndighetens fingeravtrycks- och signalementsregister. 
  
 I paragrafens första stycke har det gjorts ett tillägg om att upp- gifter i Polismyndighetens fingeravtrycks- och signalementsregister om en dömd person, dvs. inte bara om en misstänkt person, inte får behandlas längre än tre månader efter det att uppgifterna tagits bort ur misstankeregistret och belastningsregistret. Genom tillägget har det klargjorts att paragrafen även omfattar fingeravtryck som har tagits med stöd av de nya bestämmelserna i 8 kap. 7 a § fängelselagen eller 8 a § lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll sedan personen i fråga har blivit dömd för brott. Härigenom har det även klargjorts att paragrafen omfattar fingeravtryck och ansikts- bilder som har överförts till Sverige enligt rambeslutet om Harrison, oavsett om de ursprungligen har tagits upp på personen i fråga såsom misstänkt eller dömd. 
  
 Förslaget behandlas i avsnitt 8.5.8 och 9.5.1. 
  
 17 § Säkerhetspolisen, Ekobrottsmyndigheten, Tullverket, Kustbevakningen, Skatteverket och Kriminalvården får för ett syfte som anges i 1 kap. 2 § brottsdatalagen (2018:1177) medges direktåtkomst till personuppgifter i fingeravtrycks- och signalementsregister. 
  
 276 
  
 SOU 2021:20 
  
 Författningskommentar 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser om vilka myndigheter som får medges direktåtkomst till personuppgifter i Polismyndighetens finger- avtrycks- och signalementsregister. 
  
 Kriminalvården har lagts till i uppräkningen av de myndigheter som får medges direktåtkomst. Detta möjliggör för Kriminalvården att kontrollera om en dömd persons fingeravtryck redan finns i finger- avtrycksregistret, jfr 9 § förordningen (2018:1942) om polisens be- handling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. Om så är fallet ska fingeravtryck inte tas enligt 8 kap. 7 a § första stycket fäng- elselagen eller 8 a § första stycket lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll. 
  
 Förslaget behandlas i avsnitt 8.5.4. 
  
 277 
  
 Referenser 
  
 Offentligt tryck 
  
 Propositioner 
  
 Prop. 1988/89:124. Om vissa tvångsmedelsfrågor. Prop. 1997/98:97. Polisens register. 
  
 Prop. 2005/06:165. Ingripanden mot unga lagöverträdare. 
  
 Prop. 2008/09:18. Sveriges antagande av rambeslut om utbyte av uppgifter ur kriminalregister. 
  
 Prop. 2008/09:132. Fingeravtryck i pass. Prop. 2009/10:80. En reformerad grundlag. 
  
 Prop. 2009/10:85. Integritet och effektivitet i polisens brotts- bekämpande verksamhet. 
  
 Prop. 2009/10:105. Barn under 15 år som misstänks för brott. Prop. 2009/10:135. En ny fängelse- och häkteslagstiftning. 
  
 Prop. 2010/11:123. Biometriska kännetecken i uppehålls- tillståndskort. 
  
 Prop. 2010/11:129. Genomförande av Prümrådsbeslutet – automatiserat uppgiftsutbyte. 
  
 Prop. 2011/12:163. Utbyte av uppgifter ur kriminalregister mellan EU:s medlemsstater. 
  
 Prop. 2014/15:32. EU:s gränskodex. Prop. 2015/16:65. Utlänningsdatalag. 
  
 Prop. 2016/17:139. Nya möjligheter till operativt polissamarbete med andra stater. 
  
 Prop. 2017/18:105. Ny dataskyddslag. Prop. 2017/18:232. Brottsdatalag. 
  
 279 
  
 Referenser 
  
 SOU 2021:20 
  
 Prop. 2017/18:248. Kriminalvårdsdatalag – en ny lag med anpassning till EU:s dataskyddsförordning. 
  
 Prop. 2017/18:269. Brottsdatalag – kompletterande lagstiftning. 
  
 Prop. 2018/19:65. Personuppgiftsbehandling i viss verksamhet som rör allmän ordning och säkerhet – anpassningar till EU:s data- skyddsreform. 
  
 SOU-serien 
  
 SOU 1975:75. Medborgerliga fri- och rättigheter. SOU 1978:34. Förstärkt skydd för fri- och rättigheter. SOU 1995:47. Tvångsmedel. 
  
 SOU 2017:100. Beslag och husrannsakan – ett regelverk för dagens behov. 
  
 SOU 2019:19. Belastningsregisterkontroll i arbetslivet – behovet av utökat författningsstöd. 
  
 SOU 2020:16. Ett effektivare regelverk för utlänningsärenden med säkerhetsaspekter. 
  
 Departementsserien 
  
 Ds 2008:49. Sveriges antagande av rambeslut om utbyte av upp- gifter ur kriminalregister. 
  
 Ds 2011:15. Utbyte av uppgifter ur kriminalregister mellan EU:s medlemsstater. 
  
 Ds 2019:5. Passdatalag. 
  
 Promemorior 
  
 Ju2020/04109. Effektivare förfarande och utökad kontroll vid verkställighet av fängelsestraff med fotboja. 
  
 280 
  
 SOU 2021:20 
  
 Referenser 
  
 Europeiska kommissionen 
  
 COM(2016) 7 final av den 19 januari 2016, Förslag till Europa- parlamentets och rådets direktiv om ändring av rådets rambeslut 2009/315/RIF vad gäller utbyte av information om tredjelands- medborgare och vad gäller det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister (Ecris), samt om upphävande av rådets beslut 2009/316/RI. 
  
 COM(2017) 341 final av den 29 juni 2017, Report from the Com- mission to the European Parliament and the Council concerning the exchange through the European Criminal Records Informa- tion System (ECRIS) of information extracted from criminal records between the Member States. 
  
 COM(2017) 344 final av den 29 juni 2017, Förslag till Europa- parlamentets och rådets förordning om inrättande av ett centraliserat system för identifiering av medlemsstater som innehar uppgifter om fällande domar mot tredjelandsmed- borgare och statslösa personer för att komplettera och stödja det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister  
 (Ecris-TCN-systemet) 
  och om ändring av förordning (EU) nr 1077/2011. 
  
 Europeiska unionens råd 
  
 LeonNon-Binding 
  Manual for Practitioners, version 1.2 av den 8 oktober 2013. 
  
 Skrivelse i interinstitutionellt ärende 2016/0002(COD), Bryssel den 29 mars 2019, 7868/19 ADD 1. 
  
 Rättsfall 
  
 Europeiska unionens domstol 
  
 Dom den 17 oktober 2013, Martinez,  
 C-291/12, 
  EU:C:2013:670. Dom den 9 juni 2016, Ali,  
 C-25/15, 
  EU:C:2016:423. 
  
 Dom den 5 juli 2018, Lada,  
 C-390/16, 
  EU:C:2018:532. Dom den 3 oktober 2019, A m.fl.,  
 Sampson, 
  EU:C:2019:823. 
  
 281 
  
 Referenser 
  
 SOU 2021:20 
  
 Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna 
  
 Dougherty v. the United Kingdom, 28 October 1994, Series A no.  
 300-A. 
  
 Barber Velden v. the Netherlands (dec.), no. 29514/05, ECHR  
 2006-XV. 
  
 S. and Marper v. the United Kingdom [GC], nos. 30562/04 and 30566/04, ECHR 2008. 
  
 M.K. v. France, no. 19522/09, 18 April 2013. 
  
 Leach and Martens v. Germany (dec.), nos. 7841/08 and 57900/12, 4 June 2013. 
  
 Aycaguer v. France, no. 8806/12, 22 June 2017. 
  
 Gaughran v. the United Kingdom, no 45245/15, 13 February 2020. 
  
 Justitieombudsmannen 
  
 Beslut den 10 december 2003, dnr  
 245-2003 
  och  
 271-2003, 
  JO:s ämbetsberättelse 2004/05 s. 98. 
  
 Beslut den 11 februari 2011, dnr  
 1219-2010, 
  JO:s ämbetsberättelse 2011/12 s. 111. 
  
 Beslut den 3 juni 2020, dnr  
 6849-2018, 
  JO:s ämbetsberättelse 2020/21 s. 375. 
  
 Litteratur 
  
 Wallace, Smith. Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, 5 uppl. 2015. 
  
 Diaz, Mcfarland, m.fl. Offentlighets- och sekretesslagen, 1 oktober 2020, version 22, Mclaughlin. 
  
 Fuentes, Williams. Straffprocessuella tvångsmedel, 4 uppl. 2018. 
  
 Källor på internet 
  
 Datainspektionen, numera Integritetsskyddsmyndigheten, press- meddelande den 24 oktober 2019, hämtat den 19 augusti 2020 från www.datainspektionen.se. 
  
 282 
  
 SOU 2021:20 
  
 Referenser 
  
 Polismyndigheten, nyhet den 17 augusti 2020, hämtad den 19 augusti 2020 från www.polisen.se. 
  
 283 
  
 Bilaga 1 
  
 Kommittédirektiv 2020:7 
  
 Ett mer effektivt utbyte av brottmålsdomar mot tredjelandsmedborgare 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 30 januari 2020 
  
 Sammanfattning 
  
 En särskild utredare ska undersöka vilka ändringar som behöver göras i svensk rätt med anledning av att EU har antagit en förordning om inrättande av ett centraliserat system för identifiering av med- lemsstater som innehar uppgifter om fällande domar mot tredje- landsmedborgare  
 (Ecris-TCN) 
  och ett direktiv om ändring av det rambeslut som reglerar medlemsstaternas utbyte av uppgifter ur kri- minalregister genom ett särskilt informationssystem (Ecris). 
  
 Utredaren ska bl.a. 
  
 •analysera vilka författningsändringar som bör göras med anled- ning av kraven på införande av uppgifter om fingeravtryck i Ecris- TCN, 
  
 •analysera i vilken utsträckning förordningen i övrigt medför behov av ändringar eller kompletteringar i svensk rätt, 
  
 •analysera hur ändringsdirektivet bör genomföras i svensk rätt, 
  
 •analysera om, och i så fall i vilken utsträckning,  
 Ecris-TCN 
  bör användas utanför förordningens obligatoriska tillämpningsområde, och 
  
 •lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 Uppdraget ska redovisas senast den 1 februari 2021. 
  
 285 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2021:20 
  
 Det befintliga systemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister mellan EU:s medlemsstater 
  
 Sedan 2012 finns inom EU ett decentraliserat europeiskt infor- mationssystem för utbyte av uppgifter ur kriminalregister – Harrison – inrättat genom rådets beslut 2009/316/RIF (rådsbeslutet om Harrison). Ecris används för sådant utbyte av kriminalregisteruppgifter som regleras genom rådets rambeslut 2009/315/RIF om organisationen av medlemsstaternas utbyte av uppgifter ur kriminalregistret och uppgifternas innehåll  
 (Ecris-rambeslutet), 
  vilket genomförts i svensk rätt genom framför allt ändringar i lagen och förordningen om belast- ningsregister (se propositionen Utbyte av uppgifter ur kriminal- register mellan EU:s medlemsstater, prop. 2011/12:163). 
  
 Enligt  
 Ecris-rambeslutet 
  ska varje medlemsstat som meddelar en brottmålsdom mot en annan medlemsstats medborgare underrätta medborgarstaten om domen. Medborgarstaten lagrar sedan infor- mationen i sitt kriminalregister. På så sätt säkerställs det att med- lemsstaterna har information om samtliga domar som har meddelats inom EU mot de egna medborgarna.  
 Ecris-rambeslutet 
  möjliggör också för medlemsstaterna att begära uppgifter ur varandras krimi- nalregister. Systemet med underrättelser till medborgarstaten inne- bär att det är tillräckligt att vända sig till den staten för att få tillgång till uppgifter om samtliga domar som har meddelats inom EU mot den aktuella personen. Allt utbyte av belastningsuppgifter via Ecris går genom de centrala myndigheter som varje medlemsstat utsett för detta syfte (i Sverige är Polismyndigheten central myndighet). 
  
 När en medlemsstat i stället dömer en tredjelandsmedborgare, dvs. en person som inte är medborgare i någon medlemsstat, finns det inte någon medborgarstat som kan underrättas om domen via Ecris. Någon samlad information om domar mot tredjelandsmedborgare finns därför inte någonstans inom EU. En medlemsstat som är i behov av en tredjelandsmedborgares kriminalhistorik måste alltså skicka förfrågningar via Harrison till samtliga medlemsstater för att vara säker på att få det samlade underlaget. Detta är av praktiska skäl svårt att göra. 
  
 286 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 1 
  
 Uppdraget att undersöka vilka kompletterande bestämmelser som behövs med anledning av förordningen om  
 Ecris-TCN 
  
 Den nya förordningen 
  
 I syfte att möjliggöra ett effektivt utbyte mellan medlemsstaterna även av kriminalregisteruppgifter om tredjelandsmedborgare har EU antagit en förordning (EU 2019/816) om inrättande av ett centrali- serat system för identifiering av medlemsstater som innehar upp- gifter om fällande domar mot tredjelandsmedborgare (förordningen om  
 Ecris-TCN). 
  Förordningen omfattar även – med ett undantag –  
 EU-medborgare 
  som också är medborgare i ett tredjeland. Vad som i fortsättningen sägs om tredjelandsmedborgare avser därför även sådana  
 EU-medborgare, 
  om inte annat framgår. 
  
 Det centraliserade system –  
 Ecris-TCN 
  – som inrättas genom för- ordningen är inte avsett att ersätta det befintliga Ecris, utan kommer att fungera som ett komplement.  
 Ecris-TCN 
  kommer därför inte att innehålla några uppgifter om domar, utan endast sådana uppgifter som krävs för att identifiera de medlemsstater som innehar kriminal- registeruppgifter om tredjelandsmedborgare. Begäran om kriminal- registeruppgifter från de stater som har sådana får sedan ske via Ecris. 
  
 Förordningen om  
 Ecris-TCN 
  innehåller, förutom reglering av systemets tekniska utformning och drift, framför allt bestämmelser om vilka uppgifter som varje medlemsstats centralmyndighet ska föra in i  
 Ecris-TCN 
  när en tredjelandsmedborgare döms samt hur medlemsstaterna ska och får använda sig av systemet. Därutöver inne- håller förordningen även bestämmelser om bl.a. lagring och ändring av uppgifter samt dataskydd och tillsyn. 
  
 Förordningen ska inte genomföras i svensk rätt. Den blir i stället bindande och direkt tillämplig i medlemsstaterna. Förordningen inne- håller emellertid reglering som kan kräva kompletterande bestäm- melser i nationell rätt. 
  
 Identifiera områden där det behövs kompletteringar 
  
 De kompletterande bestämmelser som förordningen aktualiserar är av varierande karaktär. Vissa bestämmelser kommer att vara direkt nödvändiga för att Sverige ska tillgodose förordningens krav, exem- pelvis måste det säkerställas att centralmyndigheten både har tillgång 
  
 287 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2021:20 
  
 till och möjlighet att behandla vissa uppgifter som ska läggas in i systemet. 
  
 Med hänsyn till att förordningen reglerar användning av upp- gifter som för den enskilde kan vara mycket känsliga, måste det även säkerställas att det på nationell nivå finns en väl avvägd dataskydds- och sekretessrättslig reglering kring användningen av systemet. Till exempel kan det finnas ett behov av bestämmelser om sekretess och längsta tid för behandling av sådana identitetsuppgifter ur systemet som centralmyndigheten kommer att få del av när en sökning ger träff. 
  
 Det kan också finnas behov av annan nationell reglering som, utan att vara direkt nödvändig för att tillgodose förordningens krav, underlättar användningen av systemet. Bland annat följer det av för- ordningen att den nationella myndighet som begär uppgifter ur kriminalregistret i vissa fall får besluta att  
 Ecris-TCN 
  inte behöver användas, men det praktiska förfarandet vid ett sådant beslut är inte reglerat. Kompletterande reglering kan även behövas för att exem- pelvis underlätta användningen av  
 Ecris-TCN 
  i samband med att myndigheter som har direktåtkomst till belastningsregistret hämtar uppgifter ur detta. 
  
 Även om merparten av regleringen är obligatorisk innehåller för- ordningen också bestämmelser som möjliggör för de enskilda med- lemsstaterna att själva avgöra en del frågor, såsom om vissa typer av uppgifter ska läggas in i  
 Ecris-TCN 
  och om systemet ska användas för fler ändamål eller i fler situationer än de som uttryckligen regleras i förordningen. Det måste därför även övervägas om, och i så fall i vilken utsträckning, Sverige bör använda sig av dessa möjligheter och om detta kräver kompletterande nationell reglering. 
  
 Utredaren ska därför, med de begränsningar och preciseringar som framgår av de följande avsnitten, 
  
 •analysera i vilken utsträckning förordningen om  
 Ecris-TCN 
  medför behov av ändringar eller kompletteringar i svensk nationell rätt, och 
  
 •lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 Vid analysen ska utredaren särskilt beakta behovet av att upprätthålla ett gott skydd för den enskildes integritet samtidigt som en ända- målsenlig och effektiv användning av det nya systemet möjliggörs. 
  
 288 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 1 
  
 Hur ska uppgifter om fingeravtryck tas upp och behandlas? 
  
 För varje dömd tredjelandsmedborgare ska den dömande med- lemsstatens centralmyndighet skapa en uppgiftspost i  
 Ecris-TCN. 
  Denna ska innehålla uppgifter om fingeravtryck i den utsträckning som sådana har samlats in i enlighet med nationell rätt under ett brottmålsförfarande. Därutöver innehåller förordningen även en särskild minimiregel som endast gäller för uppgiftsposter som avser tredjelandsmedborgare, men inte  
 EU-medborgare 
  som också är med- borgare i ett tredjeland. Enligt denna ska uppgifter om fingeravtryck inkluderas åtminstone i antingen de fall då tredjelandsmedborgaren har dömts till ett fängelsestraff på minst sex månader eller då denne dömts för ett brott som enligt medlemsstatens rätt är belagt med ett maximalt fängelsestraff på minst tolv månader. Det är respektive medlemsstat som avgör vilket av minimikriterierna den ska tillämpa. 
  
 I Sverige sker upptagande av fingeravtryck med anledning av misstanke om brott under förundersökningen. Av regleringen i 28 kap. 14 § rättegångsbalken och förordningen (1992:824) om fingerav- tryck följer att fingeravtryck ska tas upp av den som häktats som misstänkt för brott samt av den som anhållits som misstänkt för brott, om denne är okänd eller det annars behövs för utredningen. Fingeravtryck får även tas av den som, utan att vara anhållen eller häktad, misstänks för brott på vilket fängelse kan följa, om det behövs för utredningen. Uppgifter om fingeravtryck som tas under för- undersökningen får sedan behandlas i Polismyndighetens finger- avtrycksregister, tillsammans med uppgifter om fingeravtryck som tagits enligt 19 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll eller som har överförts till Sverige med stöd av  
 Ecris-rambeslutet. 
  
 De fingeravtryck som samlats in under förundersökningen kom- mer alltså att finnas tillgängliga för Polismyndigheten i dess finger- avtrycksregister. För att uppfylla den grundläggande skyldigheten att uppgiftsposterna ska innehålla uppgifter om fingeravtryck i den utsträckning sådana har samlats in i enlighet med nationell rätt under ett brottmålsförfarande, skulle det alltså vara tillräckligt att säker- ställa att Polismyndigheten kan använda fingeravtrycken därifrån. Utöver detta har Sverige emellertid en skyldighet att även säkerställa att uppgifter om fingeravtryck kan inkluderas i enlighet med något av ovan nämnda minimikriterier. Som regeringen aviserat i samband med att Sveriges inställning till förslagen förankrats i riksdagen, är 
  
 289 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2021:20 
  
 avsikten att Sverige ska använda sig av kriteriet att tredjelandsmed- borgaren har dömts till ett fängelsestraff på minst sex månader. I många sådana fall torde uppgifter om den dömde finnas i Polis- myndighetens fingeravtrycksregister, men reglerna om upptagande av fingeravtryck under förundersökning innebär inte någon garanti för detta. 
  
 Förordningen om  
 Ecris-TCN 
  tillåter att medlemsstaterna även använder uppgifter om fingeravtryck som har samlats in för andra ändamål än brottmålsförfaranden – exempelvis sådana som finns i Migrationsverkets register över fingeravtryck – om detta är tillåtet enligt nationell rätt. Goda skäl talar emellertid emot att i det här sam- manhanget tillåta användning av uppgifter från andra register än de som Polismyndigheten själv för, särskilt som inte heller detta skulle innebära någon garanti för att uppgifter om fingeravtryck finns till- gängliga i tillräcklig utsträckning. 
  
 För att säkerställa att uppgifter om fingeravtryck från de tredje- landsmedborgare som döms till minst sex månaders fängelse finns till- gängliga för Polismyndigheten och kan inkluderas i uppgiftsposter i  
 Ecris-TCN, 
  kommer det därför att krävas ändringar i de svenska reglerna om upptagande av fingeravtryck i brottmålsförfaranden. 
  
 Det kan framstå som naturligt att föreslå ändringar som innebär ett utökat upptagande av fingeravtryck i förundersökningsskedet. Mot ett sådant förfarande talar emellertid att den tänkbara påföljden 
  
 –om brottmålsförfarandet slutar med en fällande dom – är osäker fram till det att domen blivit slutgiltig. För att garantera att finger- avtryck tagits av alla som döms till minst sex månaders fängelse, skulle ett utökat upptagande av fingeravtryck under förundersök- ningen därför behöva omfatta avsevärt fler fall än då den slutliga påföljden faktiskt bestäms till sådant straff. 
  
 Upptagande av fingeravtryck under ett brottmålsförfarande är att se som ett påtvingat kroppsligt ingrepp enligt 2 kap. 6 § första stycket regeringsformen. En given utgångspunkt är därför att en utvidgning av möjligheterna att ta upp fingeravtryck inte ska gå längre än vad som är nödvändigt för att uppnå syftet med utvidgningen. Ett sätt att minimera det utökade upptagandet av fingeravtryck är att för- lägga det till verkställighetsskedet, dvs. då den dömde påbörjar av- tjänandet av sitt fängelsestraff. Upptagandet av fingeravtryck kan då begränsas till att endast avse dömda som ska avtjäna minst sex måna- ders fängelse. 
  
 290 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 1 
  
 Mot en sådan ordning kan invändas att fingeravtryck som tas upp först då fängelsestraffet börjar avtjänas inte kommer att finnas till- gängliga när uppgiftsposten i  
 Ecris-TCN 
  skapas, utan först en tid därefter. Med hänsyn till att det enligt förordningen endast är obliga- toriskt att använda sig av fingeravtryck tagna under brottmålsför- faranden – vilket i förordningens mening även omfattar verkställig- hetsskedet – kan detta i sig emellertid inte anses utgöra något hinder. En annan sak är att ett system med upptagande av fingeravtryck efter domen naturligtvis måste vara utformat så att onödiga dröjsmål i det skedet så långt möjligt förhindras. 
  
 Utgångspunkten bör vara att en utökad upptagning av finger- avtryck bör förläggas till verkställighetsskedet – dvs. då den dömde påbörjar avtjänandet av sitt fängelsestraff – såvida det inte framgår att det finns klart övervägande fördelar med en placering i ett tidigare skede. Ett förslag om en sådan reglering förutsätter naturligtvis en noggrann analys, inte bara av de rättsliga förutsättningarna för ett sådant system utan även av de praktiska frågor som detta medför, såsom var och när upptagandet ska göras samt vem som ska verk- ställa och ansvara för det. Det måste även beaktas att fängelsestraff på högst sex månader under vissa förutsättningar kan avtjänas utan- för anstalt i form av intensivövervakning (se lagen [1994:451] om intensivövervakning med elektronisk kontroll). 
  
 Skyldigheten att föra in uppgifter om fingeravtryck från den som dömts till ett fängelsestraff på minst sex månader gäller endast för uppgiftsposter som avser personer som saknar  
 EU-medborgarskap. 
  I teorin skulle en utvidgning av upptagandet av fingeravtryck alltså kunna begränsas till att endast omfatta icke  
 EU-medborgare. 
  Det finns dock vissa skäl som talar emot en sådan begränsning. 
  
 Den som har dömts till ett fängelsestraff på minst sex månader har gjort sig skyldig till sådan brottslighet att det, förutom att upp- gifter om dennes fingeravtryck måste läggas in i  
 Ecris-TCN, 
  finns skäl för att även tillåta att dessa – på samma villkor och i samma syfte som motsvarande uppgifter tagna under förundersökning – behand- las i Polismyndighetens fingeravtrycksregister. Skälen för sådan be- handling är desamma oavsett vilket medborgarskap den dömde har. 
  
 Medlemsstaternas skyldighet att skapa uppgiftsposter i Ecris- TCN avser även domar som meddelats före den dag då uppgifter ska börja föras in i systemet. I sådana fall finns emellertid endast en skyldighet att inkludera fingeravtryck om de har samlats in under ett 
  
 291 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2021:20 
  
 brottmålsförfarande i enlighet med nationell rätt. För att uppfylla förordningens krav finns därför inget behov av att låta en ny regler- ing om upptagande av fingeravtryck avse även domar som meddelats före ikraftträdandet. Av såväl praktiska skäl som legalitetsskäl är detta inte heller önskvärt. 
  
 Utredaren ska därför 
  
 •analysera om det krävs författningsändringar för att uppgifter om fingeravtryck från Polismyndighetens fingeravtrycksregister ska kunna föras in i de uppgiftsposter i  
 Ecris-TCN 
  som myndigheten skapar, 
  
 •analysera vilka författningsändringar som behöver göras för att säkerställa att Polismyndighetens fingeravtrycksregister innehåller uppgifter om dels tredjelandsmedborgare utan  
 EU-medborgar- 
  skap, dels alla personer (dvs. tredjelandsmedborgare och andra), som dömts till ett fängelsestraff på minst sex månader, 
  
 •i analysen utgå ifrån att en utökad upptagning av fingeravtryck bör förläggas till verkställighetsskedet, såvida det inte framgår att det finns klart övervägande fördelar med att det sker i ett tidigare skede, 
  
 •lämna två alternativa författningsförslag, där det ena säkerställer att Polismyndighetens fingeravtrycksregister innehåller uppgifter om tredjelandsmedborgare utan  
 EU-medborgarskap 
  som dömts till ett fängelsestraff på minst sex månader och det andra att registret innehåller uppgifter om alla personer som dömts till ett sådant straff, och 
  
 •lämna övriga nödvändiga författningsförslag. 
  
 I uppdraget ingår inte att lämna förslag om upptagande av finger- avtryck med anledning av domar som meddelats före den nya regler- ingens ikraftträdande. När det gäller frågan om uppgifter om finger- avtryck ska tas upp från den som ska verkställa ett fängelsestraff genom intensivövervakning får utredaren avstå från att lämna sådana förslag, om praktiska skäl starkt talar emot ett sådant förfarande och det bedöms förenligt med förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  
 292 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 1 
  
 Införande av alfanumeriska uppgifter i  
 Ecris-TCN 
  
 Uppgiftsposterna i  
 Ecris-TCN 
  ska även innehålla alfanumeriska uppgifter, som delats in i kategorierna obligatoriska uppgifter, valfria uppgifter och tilläggsuppgifter. De obligatoriska uppgifterna (bl.a. namn, födelsedatum och medborgarskap) ska inkluderas såvida de inte i enskilda fall är okända för centralmyndigheten. De valfria upp- gifterna (föräldrarnas namn) ska inkluderas om de har förts in i kri- minalregistret. Tilläggsuppgifterna (uppgifter om personens identi- tetshandlingar samt personens pseudonym eller alias) ska inkluderas om de är tillgängliga för centralmyndigheten. 
  
 Regleringen om inkluderande av alfanumeriska uppgifter väcker frågor om bl.a. vilka uppgifter som Polismyndigheten har tillgång till och vilka möjligheter, både ur dataskydds- och sekretessrättsligt per- spektiv, som Polismyndigheten har att behandla och inkludera dessa. 
  
 Utredaren ska därför 
  
 •analysera om det krävs författningsändringar för att Polismyn- digheten ska kunna uppfylla skyldigheten att inkludera alfanume- riska uppgifter i  
 Ecris-TCN, 
  och 
  
 •lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 I uppdraget ingår inte att föreslå utökat införande i belastningsregistret av uppgifter om föräldrars namn eller utökad tillgång för Polismyn- digheten till det som i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  benämns tilläggs- uppgifter, annat än om detta skulle visa sig direkt nödvändigt för att uppfylla kraven i förordningen eller genomföra direktivet om änd- ring i  
 Ecris-rambeslutet. 
  
 Införande av ansiktsbilder i  
 Ecris-TCN 
  
 Förordningen om  
 Ecris-TCN 
  tillåter att uppgiftsposterna i systemet även innehåller ansiktsbilder, om den dömande medlemsstatens rätt tillåter att dömda personers ansiktsbilder samlas in och lagras. Sam- tidigt införs genom direktivet om ändring i  
 Ecris-rambeslutet 
  en skyldighet att, i den mån sådana finns tillgängliga för Polismyndig- heten, bifoga ansiktsbilder när andra medlemsstater via Ecris under- rättas om svenska domar mot deras medborgare. Det framstår därför som naturligt att ett utnyttjande även av möjligheten att inkludera 
  
 293 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2021:20 
  
 ansiktsbilder i  
 Ecris-TCN 
  övervägs. Liksom vad gäller uppgifter om fingeravtryck finns emellertid goda skäl för att Polismyndigheten, för inkludering i uppgiftsposter i  
 Ecris-TCN, 
  inte bör kunna hämta ansiktsbilder ur andra register än de som myndigheten själv för. 
  
 Utredaren ska därför 
  
 •analysera i vilken utsträckning som Polismyndigheten har till- gång till ansiktsbilder i förordningens mening, 
  
 •analysera om det bör införas bestämmelser som medför att Polis- myndigheten, generellt eller i begränsad utsträckning, kan föra in sådana uppgifter i uppgiftsposter i  
 Ecris-TCN, 
  och 
  
 •lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 I uppdraget ingår inte att föreslå bestämmelser som ger Polismyn- digheten tillgång till ansiktsbilder i större utsträckning än i dag. 
  
 I vilka fall ska systemet användas? 
  
 Utgångspunkten i förordningen är att centralmyndigheten ska an- vända  
 Ecris-TCN 
  när det görs en begäran i medlemsstaten om kri- minalregisteruppgifter avseende en tredjelandsmedborgare, om begä- ran görs inom ramen för ett brottmålsförfarande eller för vissa i för- ordningen angivna ändamål. Systemet används då för att identifiera de medlemsstater som innehar uppgifter i sina kriminalregister om tredjelandsmedborgaren, i syfte att centralmyndigheten sedan ska kunna hämta in uppgifterna från de andra medlemsstaterna via Ecris. 
  
 Möjligheterna att använda  
 Ecris-TCN 
  är emellertid inte begrän- sade till brottmålsförfaranden och de övriga obligatoriska ändamålen. Enligt förordningen får medlemsstaterna besluta att systemet även ska användas för andra ändamål. Sådan användning ska i så fall före- skrivas i nationell rätt och medlemsstaten ska underrätta kommis- sionen om ändamålen. 
  
 Dessutom tillåter förordningen att de centrala myndigheterna gör sökningar i  
 Ecris-TCN 
  efter personer som enbart är unionsmed- borgare, för att kontrollera om någon medlemsstat innehar kriminal- registeruppgifter om dessa i egenskap av tredjelandsmedborgare. Detta kan vara fallet om personen vid tidigare domstillfälle inte var unionsmedborgare eller har lämnat felaktiga uppgifter om sin identitet. 
  
 294 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 1 
  
 Om det är lämpligt att utnyttja dessa möjligheter till användning av  
 Ecris-TCN 
  utanför det obligatoriska området, och i så fall i vilken utsträckning, beror till stor del på praktiska överväganden. Med andra ord måste den nytta som sådan användning kan förväntas medföra vägas mot den ökade administration och de ökade kostnader som den samtidigt riskerar att innebära, framför allt för Polismyndigheten. 
  
 Utredaren ska därför 
  
 •analysera om, och i så fall i vilken utsträckning,  
 Ecris-TCN 
  bör användas utanför förordningens obligatoriska tillämpningsområde, 
  
 •analysera om det finns skäl att bemyndiga regeringen att meddela föreskrifter om användning av  
 Ecris-TCN 
  utanför det obligato- riska området, och 
  
 •lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 I uppdraget ingår inte att föreslå bestämmelser som ger Polismyn- digheten tillgång till personuppgifter i större utsträckning än i dag, enbart i syfte att möjliggöra utökad användning av  
 Ecris-TCN. 
  
 Eventuella ändringar med koppling till andra rättsakter 
  
 Antagandet av förordningen om  
 Ecris-TCN 
  är ett led i ett pågående arbete inom EU, där man ser över både regleringen av flera befintliga centrala informationssystem och behovet av att inrätta vissa nya sådana system. Som ytterligare ett led i detta arbete antogs kort därefter de s.k. interoperabilitetsförordningarna (EU 2019/817 och EU 2019/818), som syftar till ett effektivare utnyttjande av infor- mationen i vissa av de  
 EU-gemensamma 
  informationssystemen. Genom den senare av förordningarna – som bl.a. avser polissam- arbete – gjordes vissa ändringar i förordningen om  
 Ecris-TCN. 
  Dessa ska naturligtvis beaktas av utredaren. 
  
 Eftersom det fortfarande pågår ett flertal förhandlingar inom EU kring de centrala informationssystemen, kan ytterligare ändringar komma att göras i förordningen om  
 Ecris-TCN 
  under utrednings- tiden. Särskilt aktuellt är detta inom ramen för förhandlingarna om en reviderad  
 VIS-förordning 
  (dvs. ändringar i regleringen av infor- mationssystemet för viseringar) och om följdändringar till den s.k. 
  
 295 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2021:20 
  
 ETIAS-förordningen 
  (EU 2018/1240) genom vilken det inrättas ett  
 EU-system 
  för reseuppgifter och resetillstånd (ETIAS). 
  
 I båda förhandlingarna har det bl.a. förts fram förslag om inrät- tande av ett system för ”flaggning” som skulle innebära att uppgifter om den som dömts för vissa typer av brott ska ”flaggas” i Ecris- TCN, så att VIS och ETIAS vid sökningar i systemet endast ska få träff på personer som dömts för sådana brott. Beroende på vilka kriterier som bestäms för att avgöra för vilka brott som flaggning ska ske riskerar ett sådant system att bli administrativt betungande för Polismyndigheten. 
  
 Utredaren ska därför 
  
 •bevaka arbetet med eventuella ändringar i förordningen om Ecris- TCN och, om sådana ändringar beslutas eller kan förutses, 
  
 •analysera vilka författningsändringar som kan behöva göras för att tillgodose de ändrade kraven, och 
  
 •ämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 För det fall att ett system med flaggning blir aktuellt ska utredaren särskilt beakta behovet av att Polismyndighetens arbete med registrer- ing av uppgifter i  
 Ecris-TCN 
  så långt möjligt kan genomföras auto- matiserat eller i vart fall utan behov av större manuella insatser vid varje enskild registrering. 
  
 Uppdraget att föreslå hur direktivet om ändring i  
 Ecris-rambeslutet 
  ska genomföras 
  
 Det nya direktivet 
  
 Inrättandet av  
 Ecris-TCN 
  innebär att det befintliga Ecris i mycket större utsträckning kommer att användas för utbyte av kriminal- registeruppgifter om tredjelandsmedborgare. I syfte att möjliggöra ett ändamålsenligt sådant utbyte har EU även antagit ett direktiv (EU 2019/884) om ändring i  
 Ecris-rambeslutet. 
  
 De ändringar som görs i  
 Ecris-rambeslutet 
  innebär bl.a. att det införs särskild reglering av förfarandet då en ansökan om uppgifter avser eller görs av en tredjelandsmedborgare samt att det införs en skyldighet för det dömande landets centralmyndighet att i vissa fall 
  
 296 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 1 
  
 bifoga ansiktsbilder när den dömdes medborgarstat underrättas om domen. Dessutom innebär direktivet att rådsbeslutet om Harrison in- förlivas i  
 Ecris-rambeslutet. 
  Till skillnad från förordningen är direk- tivet inte direkt tillämpligt, utan måste genomföras i svensk rätt. 
  
 Genomförande av direktivet 
  
 Den svenska reglering som genomför  
 Ecris-rambeslutet 
  tar främst sikte på hanteringen av ansökningar om uppgifter ur belastnings- registret som avser eller görs av  
 EU-medborgare, 
  även om reglerna i vissa fall också kan tillämpas när ansökan rör en icke  
 EU-med- 
  borgare. Ett korrekt genomförande av direktivet kommer därför att kräva ändringar i regleringen så att också direktivets krav på använd- ning av  
 Ecris-systemet 
  när en ansökan avser eller görs av en icke EU- medborgare tillgodoses. 
  
 Den nya skyldigheten att inkludera ansiktsbilder i samband med att den dömdes medborgarstat underrättas om en dom gäller i de fall då sådana bilder är tillgängliga för centralmyndigheten, dvs. skyldig- heten motsvarar den som enligt rambeslutet redan i dag gäller beträffande bl.a. fingeravtryck. I den mån Polismyndigheten har till- gång till ansiktsbilder i direktivets mening – exempelvis genom signa- lementsregistret – måste det därför övervägas om det krävs några nya eller ändrade bestämmelser för att skyldigheten att överföra dessa ska kunna fullgöras. Den nya bestämmelsen om ansiktsbilder inne- bär dessutom att Polismyndigheten kan komma att ta emot ansikts- bilder i samband med att den informeras om en utländsk dom mot en svensk medborgare. Det måste därför även göras en bedömning av i vilken utsträckning, om någon, som mottagna ansiktsbilder bör lagras och om det i så fall krävs några nya eller ändrade bestämmelser för att möjliggöra detta. Eftersom det rör sig om personuppgifter som kan vara känsliga måste det också göras en bedömning av om det finns behov av kompletterande bestämmelser till skydd för upp- gifterna – både de som ska överföras och de som tas emot – exempel- vis om sekretess eller dataskydd. 
  
 I övrigt avser direktivet om ändring i  
 Ecris-rambeslutet 
  till största delen sådana frågor som tidigare reglerats i rådsbeslutet om Harrison – i delar är denna reglering oförändrad och i delar genomförs nödvän- diga tekniska ändringar – men också andra frågor berörs, exempelvis 
  
 297 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2021:20 
  
 uppgifter om medborgarskap i domar. Även i dessa delar kan över- väganden om ändringar i eller kompletteringar av nuvarande regler- ing behöva göras. 
  
 Utredaren ska 
  
 •analysera hur direktivet om ändring i  
 Ecris-rambeslutet 
  bör genom- föras i svensk rätt, och 
  
 •lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 Fortsatt utbyte av uppgifter med Danmark 
  
 Danmark är inte bundet av det nya direktivet om ändringar i Ecris- rambeslutet och ersättande av rådsbeslutet om Harrison. Till skillnad från övriga medlemsstater kommer Danmark därför även i fortsätt- ningen att använda Harrison med tillämpning av såväl  
 Ecris-rambeslutet 
  (i dess tidigare lydelse) som rådsbeslutet om Harrison. Rådet har i ett gemensamt uttalande, i samband med dess antagande av direktivet, förklarat att detta inte utgör något hinder mot utbyte av kriminal- registeruppgifter med Danmark via Harrison och också förbundit sig till fortsatt sådant utbyte. 
  
 Utredaren ska därför 
  
 •analysera om det behövs författningsändringar för att säkerställa att Sveriges åtaganden i förhållande till Danmark fortsatt upp- fylls, och 
  
 •lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 Övriga frågor som rör gallring när uppgifter överförts till Sverige med stöd av  
 Ecris-rambeslutet 
  
 När uppgifter överförts till Sverige och förts in i belastningsregistret med stöd av  
 Ecris-rambeslutet 
  gäller särskilda gallringsregler. Det kan i vissa avseenden ifrågasättas om dessa har fått en fullt ändamåls- enlig utformning. Även om det inte har direkt koppling till inrättan- det av  
 Ecris-TCN, 
  är det därför lämpligt att utredaren får i uppdrag att även se över dessa regler. 
  
 298 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 1 
  
 Gallring av uppgifter om påföljder som saknar motsvarighet i Sverige 
  
 Genomförandet av  
 Ecris-rambeslutet 
  i svensk rätt medförde bl.a. att det i lagen om belastningsregister (1998:620) fördes in en ny be- stämmelse om gallring av uppgifter som har förts in registret efter att ha överförts till Sverige med stöd av rambeslutet. Bestämmelsen, som gäller utöver de allmänna gallringsfristerna, innebär att en sådan uppgift ska gallras när Polismyndigheten har underrättats om att uppgiften har gallrats i den överförande staten och under alla för- hållanden senast 20 år efter det avgörande som föranlett att uppgif- ten förts in i belastningsregistret. 
  
 Eftersom de allmänna gallringsfristerna utgår från de svenska på- följderna kan de inte tillämpas när en utländsk dom innehåller upp- gifter om en påföljd som saknar motsvarighet i Sverige. Underrättas Polismyndigheten inte om att gallring skett i den överförande staten kommer uppgifter om sådana domar därför att gallras först efter 20 år. Det har uppmärksammats att underrättelser om gallring i viss utsträckning uteblir, vilket riskerar att få till följd att uppgifter om utländska domar kvarstår i registret i 20 år även om den utländska påföljden i allvar är att jämställa med böter alternativt utgörs av böter i kombination med en påföljd som saknar motsvarighet i Sverige (exempelvis en begränsad körkortsåterkallelse). 
  
 I syfte att undvika att uppgifter om påföljder som saknar mot- svarighet i Sverige kvarstår i belastningsregistret längre än vad som är motiverat, ska utredaren därför 
  
 •analysera om det finns ett behov av ändringar i reglerna om gall- ring ur belastningsregistret av uppgifter om påföljder som saknar motsvarighet i Sverige, och 
  
 •lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 Gallring när en ny anteckning om samma person har gjorts 
  
 Vid genomförandet av  
 Ecris-rambeslutet 
  gjordes inga ändringar i den bestämmelse som innebär att gallring inte ska ske enligt de all- männa gallringsfristerna så länge en annan anteckning beträffande samma person ska finnas kvar i belastningsregistret. Bestämmelsen omfattar därför inte uppgifter om domar som överförts till Sverige via Ecris, vilket motiverades med hänvisning till då gällande data- 
  
 299 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2021:20 
  
 skyddsreglering och behovet av att säkerställa att uppgifter som över- förts via Harrison verkligen gallras när meddelande om gallring inkom- mer från den dömande medlemsstaten (se prop. 2011/12:163 s. 36 f.). 
  
 Den beskrivna ordningen kan framstå som i viss mån svårför- ståelig och mindre ändamålsenlig. Det finns därför, inte minst med hänsyn till att en ny dataskyddsreglering nu är på plats, skäl att på nytt överväga om även domar som överförts via Harrison bör omfattas 
  
 –helt eller delvis – av reglerna om uppskjuten gallring. 
  
 I syfte att säkerställa att uppgifter om domar som överförts till Sverige via Harrison så långt möjligt behandlas på samma vis som svenska och andra utländska domar, ska utredaren därför även 
  
 •analysera om det finns ett behov av ändringar i reglerna om upp- skjuten gallring ur belastningsregistret när en ny anteckning om samma person har gjorts, och 
  
 •lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 Konsekvensbeskrivningar 
  
 Utredaren ska redovisa de ekonomiska konsekvenserna som för- slagen får för berörda myndigheter och hur eventuella kostnadsök- ningar för det allmänna ska finansieras. De ekonomiska konsekven- serna för Polismyndigheten och Kriminalvården ska särskilt beaktas. Av utredarens redovisning ska det framgå hur förslagen påverkar Kriminalvårdens verksamhet. Utredaren ska också redovisa försla- gens konsekvenser för den personliga integriteten. 
  
 Utredaren ska särskilt redovisa vilka kostnaderna blir och vilka övriga konsekvenser det medför om förslaget om upptagande av fingeravtryck begränsas till att endast omfatta tredjelandsmedbor- gare utan  
 EU-medborgarskap 
  respektive om förslaget om upptagande av fingeravtryck omfattar alla personer (dvs. tredjelandsmedborgare utan  
 EU-medborgarskap 
  och andra). 
  
 300 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 1 
  
 Kontakter och redovisning av uppdraget 
  
 Utredaren ska föra dialog med berörda myndigheter, särskilt Polis- myndigheten, Säkerhetspolisen och Kriminalvården. 
  
 Utredaren ska i sitt arbete beakta de grundläggande fri- och rättig- heterna och Sveriges internationella åtaganden om mänskliga rättig- heter. 
  
 Utredaren har möjlighet att ta upp och lämna förslag i näralig- gande frågor som aktualiseras under utredningsuppdraget men som inte direkt rör anpassningen till förordningen om  
 Ecris-TCN 
  eller genomförandet av direktivet om ändring av  
 Ecris-rambeslutet. 
  
 Uppdraget ska redovisas senast den 1 februari 2021. 
  
 (Justitiedepartementet) 
  
 301 
  
 Bilaga 2 
  
 Kommittédirektiv 2020:139 
  
 Tilläggsdirektiv till 
  
 Ecris-utredningen 
  (Ju 2020:03) 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 17 december 2020 
  
 Förlängd tid för uppdraget 
  
 Regeringen beslutade den 30 januari 2020 kommittédirektiv om ett mer effektivt utbyte av brottmålsdomar mot tredjelandsmedborgare (dir. 2020:7). Uppdraget skulle enligt direktiven redovisas senast den 1 februari 2021. 
  
 Utredningstiden förlängs. Uppdraget ska i stället redovisas senast den 1 april 2021. 
  
 (Justitiedepartementet) 
  
 303 
  
 Bilaga 3 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/1 
  
 SV 
  
 I 
  
 (Lagstiftningsakter) 
  
 FÖRORDNINGAR 
  
 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) 2019/816 
  
 av den 17 april 2019 
  
 om inrättande av ett centraliserat system för identifiering av medlemsstater som innehar uppgifter om fällande domar mot tredjelandsmedborgare och statslösa personer  
 (Ecris-TCN) 
  för att komplettera det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister och om ändring av förordning (EU) 2018/1726 
  
 EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING 
  
 med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 82.1 andra stycket d, 
  
 med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, 
  
 efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, 
  
 i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (1), och 
  
 av följande skäl: 
  
 (1)Unionen har satt som mål att erbjuda sina medborgare ett område med frihet, säkerhet och rättvisa utan inre gränser, där den fria rörligheten för personer säkerställs. Detta mål bör uppnås bland annat genom lämpliga åtgärder för att förebygga och bekämpa brottslighet, däribland organiserad brottslighet och terrorism. 
  
 (2)Detta mål förutsätter att uppgifter om fällande domar som meddelats i en medlemsstat beaktas utanför den dömande medlemsstaten, i samband med nya brottmålsförfaranden, i enlighet med rådets rambeslut 2008/675/RIF (2), och för att förhindra nya brott. 
  
 (3)Det förutsätter också utbyte av uppgifter ur kriminalregister mellan medlemsstaternas behöriga myndigheter. Sådant utbyte av uppgifter organiseras och underlättas genom bestämmelserna i rådets rambeslut 2009/315/RIF (3) och genom det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister (Ecris), som inrättats i enlighet med rådets beslut 2009/316/RIF (4). 
  
 (4)Den befintliga rättsliga ramen för Harrison omfattar dock inte i tillräcklig utsträckning de särskilda omständigheterna när det gäller begäran om uppgifter rörande tredjelandsmedborgare. Även om det redan är möjligt att utbyta uppgifter om tredjelandsmedborgare via Harrison, finns det varken något gemensamt unionsförfarande eller någon gemensam unionsmekanism för att göra detta på ett effektivt, snabbt och korrekt sätt. 
  
 (5)Inom unionen samlas inte uppgifter om tredjelandsmedborgare in på det sätt som medlemsstaterna gör med avseende på sina medborgare, utan de lagras endast i den medlemsstat där den fällande domen har meddelats. En samlad bild av en tredjelandsmedborgares brottshistorik kan därför säkerställas endast om sådana uppgifter begärs från samtliga medlemsstater. 
  
 (1) Europaparlamentets ståndpunkt av den 12 mars 2019 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 9 april 2019. 
  
 (2) Rådets rambeslut 2008/675/RIF av den 24 juli 2008 om beaktande av fällande domar avkunnade i Europeiska unionens medlemsstater 
  
 vid ett nytt brottmålsförfarande i en medlemsstat (EUT L 220, 15.8.2008, s. 32). 
  
 (3) Rådets rambeslut 2009/315/RIF av den 26 februari 2009 om organisationen av medlemsstaternas utbyte av uppgifter ur kriminal­ 
  
 registret och uppgifternas innehåll (EUT L 93, 7.4.2009, s. 23). 
  
 (4) Rådets beslut 2009/316/RIF av den 6 april 2009 om inrättande av det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister (Ecris) i enlighet med artikel 11 i rambeslut 2009/315/RIF (EUT L 93, 7.4.2009, s. 33). 
  
 305 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/2 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 (6)Sådana generella begäranden medför en oproportionerlig administrativ börda för alla medlemsstater, inbegripet för dem som inte innehar några uppgifter om den berörda tredjelandsmedborgaren. Denna börda innebär i praktiken att medlemsstaterna avskräcks från att begära uppgifter om tredjelandsmedborgare från andra medlemsstater, vilket utgör ett allvarligt hinder för uppgiftsutbyte mellan dem och att medlemsstaterna endast har åtkomst till sådana uppgifter i kriminalregister som lagras i deras nationella register. Till följd av detta ökar risken för att utbytet av uppgifter mellan medlemsstaterna blir ineffektivt och ofullständigt, något som i sin tur påverkar nivån på den säkerhet och trygghet som tillhandahålls medborgare och personer som är bosatta i unionen. 
  
 (7)För att förbättra situationen bör det inrättas ett system varigenom en medlemsstats centralmyndighet omedelbart och effektivt kan få reda på vilka andra medlemsstater som innehar uppgifter i kriminalregister om en tredjelands­ medborgare (nedan kallat  
 Ecris-TCN). 
  Den befintliga  
 Ecris-ramen 
  kan sedan användas för att begära uppgifter ur kriminalregister från de medlemsstaterna i enlighet med rambeslut 2009/315/RIF. 
  
 (8)Denna förordning bör därför fastställa regler om inrättandet av ett centraliserat system på unionsnivå som innehåller personuppgifter och regler om ansvarsfördelningen mellan medlemsstaterna och den organisation som är ansvarig för utveckling och underhåll av det centraliserade systemet. Den bör också fastställa specifika dataskyddsbestämmelser som behövs för att komplettera de befintliga dataskyddsarrangemangen och sörja för en adekvat övergripande nivå av dataskydd, datasäkerhet och skydd av berörda personers grundläggande rättigheter. 
  
 (9)Målet att erbjuda unionsmedborgare ett område med frihet, säkerhet och rättvisa utan inre gränser, där den fria rörligheten för personer säkerställs, kräver även fullständiga uppgifter om fällande domar mot unionsmedborgare som även är medborgare i ett tredjeland. Med tanke på möjligheten att dessa personer kan utge sig för att ha ett eller flera medborgarskap och att olika fällande domar kanske lagras i den dömande medlemsstaten eller i den medlemsstat där tredjelandsmedborgaren är medborgare, är det nödvändigt att unionsmedborgare som även är medborgare i ett tredjeland omfattas av denna förordnings tillämpningsområde. Att utesluta sådana personer skulle leda till att de uppgifter som lagras i  
 Ecris-TCN 
  är ofullständiga. Det skulle äventyra systemets tillförlitlighet. Eftersom sådana personer är unionsmedborgare bör dock de villkor enligt vilka uppgifter om fingeravtryck får föras in i  
 Ecris-TCN 
  vad gäller dessa personer vara jämförbara med de villkor enligt vilka uppgifter om fingeravtryck som rör unionsmedborgare utbyts mellan medlemsstater via Harrison, som inrättats genom rambeslut 2009/315/RIF och beslut 2009/316/RIF. Med avseende på unionsmedborgare som även är medborgare i ett tredjeland bör därför uppgifter om fingeravtryck endast föras in i  
 Ecris-TCN 
  om de har samlats in i enlighet med nationell rätt under ett brottmålsförfarande, varvid det är underförstått att medlemsstaterna i syfte att föra in sådana uppgifter bör kunna använda uppgifter om fingeravtryck som samlats in för andra ändamål än för ett brottmålsförfarande om sådan användning är tillåten enligt nationell rätt. 
  
 (10) 
 Ecris-TCN 
  bör göra det möjligt att behandla uppgifter om fingeravtryck i syfte att identifiera de medlemsstater som innehar uppgifter i kriminalregister om en tredjelandsmedborgare. Det bör också göra det möjligt att behandla ansiktsbilder för att bekräfta tredjelandsmedborgarens identitet. Det är mycket viktigt att införande och användning av uppgifter om fingeravtryck och ansiktsbilder inte går utöver vad som är absolut nödvändigt för att uppfylla målet, sker med respekt för de grundläggande rättigheterna, liksom barnets bästa, och är förenligt med unionens tillämpliga dataskyddsregler. 
  
 (11)Europeiska unionens byrå för den operativa förvaltningen av stora  
 it-system 
  inom området frihet, säkerhet och rättvisa  
 (EU-Lisa), 
  inrättad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1726 (5), bör anförtros uppgiften att utveckla och driva  
 Ecris-TCN 
  med tanke på dess erfarenhet av att hantera andra stora system på området rättsliga och inrikes frågor. Byråns mandat bör ändras så att det motsvarar dessa nya uppgifter. 
  
 (12) 
 EU-Lisa 
  bör förses med finansiering och personal som är tillräcklig för att den ska kunna utöva sitt ansvar enligt denna förordning. 
  
 (13)Med tanke på behovet av att skapa nära tekniska kopplingar mellan  
 Ecris-TCN 
  och Harrison bör  
 EU-Lisa 
  även anförtros uppgiften att ytterligare utveckla och underhålla Harrison referensprogramvara, och dess mandat bör ändras i enlighet med detta. 
  
 (14)Fyra medlemsstater har utvecklat en egen nationell programvara för genomförande av Harrison i enlighet med beslut 2009/316/RIF och har använt den i stället för Harrison referensprogramvara för att utbyta uppgifter ur kriminal­ register. Med tanke på de särskilda inslag som dessa medlemsstater har infört i sina system för nationellt bruk samt de investeringar som de har gjort, bör de tillåtas att använda sin nationella programvara för genomförande av Harrison också avseende  
 Ecris-TCN, 
  förutsatt att villkoren i denna förordning uppfylls. 
  
 (5) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1726 av den 14 november 2018 om Europeiska unionens byrå för den operativa förvaltningen av stora  
 it-system 
  inom området frihet, säkerhet och rättvisa  
 (eu-LISA), 
  om ändring av förordning (EG) nr 1987/2006 och rådets beslut 2007/533/RIF och om upphävande av förordning (EU) nr 1077/2011 (EUT L 295, 21.11.2018, s. 99). 
  
 306 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 3 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/3 
  
 SV 
  
 (15) 
 Ecris-TCN 
  bör endast innehålla identitetsuppgifter om tredjelandsmedborgare som har dömts av en brottmålsdomstol inom unionen. Sådana identitetsuppgifter bör omfatta alfanumeriska uppgifter och uppgifter om fingeravtryck. Det bör också vara möjligt att föra in ansiktsbilder i den mån rätten i den medlemsstat där en fällande dom har meddelats tillåter att en dömd persons ansiktsbilder samlas in och lagras. 
  
 (16)De alfanumeriska uppgifter som medlemsstaterna ska föra in i det centrala systemet bör omfatta den dömda personens efternamn, förnamn samt, i de fall sådana uppgifter är tillgängliga för centralmyndigheten, personens eventuella pseudonymer eller alias. Om den berörda medlemsstaten har kännedom om avvikande personuppgifter, som en annorlunda stavning av ett namn med ett annat alfabet, bör det vara möjligt att föra in sådana uppgifter i det centrala systemet som tilläggsuppgifter. 
  
 (17)De alfanumeriska uppgifterna bör även omfatta, i form av tilläggsuppgifter,  
 id-nummer 
  eller typ av och nummer på personens identitetshandlingar, samt namnet på den myndighet som utfärdat de handlingarna, om denna information är tillgänglig för centralmyndigheten. Medlemsstaten bör försöka kontrollera att identitetshand­ lingarna är äkta innan den för in den relevanta informationen i det centrala systemet. I alla händelser bör sådan information användas med försiktighet eftersom den kan vara otillförlitlig. 
  
 (18) Centralmyndigheterna bör använda  
 Ecris-TCN 
  för att identifiera de medlemsstater som innehar uppgifter i kriminalregister om en tredjelandsmedborgare när begäran om uppgifter ur kriminalregister om den personen görs i den berörda medlemsstaten inom ramen för ett brottmålsförfarande mot denna person, för de ändamål som avses i denna förordning.  
 Ecris-TCN 
  bör i princip användas i alla sådana fall, men den myndighet som ansvarar för att driva brottmålsförfaranden bör kunna besluta att  
 Ecris-TCN 
  inte bör användas när detta inte skulle vara lämpligt med tanke på omständigheterna i fallet, t.ex. i vissa typer av brådskande brottmålsför­ faranden, i fall av transitering, om uppgifter ur kriminalregister nyligen har erhållits via Harrison, eller om de avser ringa brott, särskilt ringa trafikbrott, överträdelser av allmänna kommunala föreskrifter och ringa brott mot allmän ordning. 
  
 (19)Medlemsstaterna bör också kunna använda  
 Ecris-TCN 
  för andra ändamål än de som anges i denna förordning, om de föreskrivs i och i enlighet med nationell rätt. För att öka öppenheten när det gäller användningen av Ecris- TCN bör medlemsstaterna dock underrätta kommissionen om sådana andra ändamål och kommissionen bör säkerställa att samtliga underrättelser offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning. 
  
 (20)Det bör också vara möjligt för andra myndigheter som begär uppgifter ur kriminalregister att besluta att Ecris- TCN inte bör användas när detta inte skulle vara lämpligt med tanke på omständigheterna i fallet, t.ex. när vissa administrativa standardkontroller behöver göras vad gäller en persons yrkeskvalifikationer, i synnerhet om det är känt att begäran om uppgifter ur kriminalregister inte kommer att begäras från andra medlemsstater, oavsett resultatet av sökningen i  
 Ecris-TCN. 
  
 Petersen 
  bör dock alltid användas när begäran om uppgifter ur kriminal­ register har inletts av en person som frågar om uppgifter om sig själv i kriminalregistret i enlighet med rambeslut 2009/315/RIF, eller när begäran görs i syfte att erhålla uppgifter ur kriminalregister i enlighet med Europapar­ lamentets och rådets direktiv 2011/93/EU (6). 
  
 (21) Tredjelandsmedborgare bör ha rätt att få skriftlig information om sina egna uppgifter ur kriminalregistret i enlighet med lagen i den medlemsstat där de begär sådana uppgifter, och i enlighet med rambeslut 2009/315/RIF. Innan den berörda medlemsstaten lämnar ut sådana uppgifter till en tredjelandsmedborgare, bör den göra en sökning i  
 Ecris-TCN. 
  
 (22)Unionsmedborgare som även är medborgare i ett tredjeland kommer endast föras in i  
 Ecris-TCN 
  om de behöriga myndigheterna känner till att dessa personer är medborgare i ett tredjeland. I fall då de behöriga myndigheterna inte känner till att unionsmedborgare även är medborgare i ett tredjeland är det dock möjligt att sådana personer har tidigare fällande domar i egenskap av tredjelandsmedborgare. För att säkerställa att de behöriga myndigheterna har en fullständig överblick över kriminalregistret bör det vara möjligt att söka i  
 Ecris-TCN 
  med avseende på en unionsmedborgare för att kontrollera huruvida någon medlemsstat innehar uppgifter i kriminal­ register om denna person i egenskap av tredjelandsmedborgare. 
  
 (23)Om det råder överensstämmelse mellan uppgifterna i det centrala systemet och de uppgifter som en medlemsstat använder för sökning (träff), bör de identitetsuppgifter mot vilka en ”träff” registrerades tillhandahållas tillsammans med träffen. Resultatet av en sökning bör, vad gäller centralmyndigheterna, endast användas för att göra en begäran via Harrison eller, vad gäller Europeiska unionens byrå för straffrättsligt samarbete (Eurojust), som 
  
 (6) Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/93/EU av den 13 december 2011 om bekämpande av sexuella övergrepp mot barn, sexuell exploatering av barn och barnpornografi samt om ersättande av rådets rambeslut 2004/68/RIF (EUT L 335, 17.12.2011, s. 1). 
  
 307 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/4 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 inrättats genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1727 (7), Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol), som inrättats genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/794 (8), och Europeiska åklagarmyndigheten, som inrättats genom rådets förordning (EU) 2017/1939 (9), endast för att begära uppgifter om fällande domar enligt denna förordning. 
  
 (24)I första hand bör ansiktsbilder som ingår i  
 Ecris-TCN 
  endast användas för ändamålet att bekräfta en tredjelands­ medborgares identitet i syfte att identifiera de medlemsstater som innehar information om tidigare fällande domar mot den tredjelandsmedborgaren. I framtiden bör det vara möjligt att använda ansiktsbilder för automatiserad biometrisk matchning, förutsatt att de tekniska och politiska kraven är uppfyllda. Kommissionen bör, med hänsyn till behov och proportionalitet samt den tekniska utvecklingen i fråga om programvara för ansiktsigenkänning, bedöma huruvida den teknik som krävs finns tillgänglig och är klar att tas i bruk innan den antar en delegerad akt om användning av ansiktsbilder för identifiering av tredjelandsmedborgare för att identifiera vilka medlemsstater som innehar information om tidigare fällande domar som gäller dessa personer. 
  
 (25)Det är nödvändigt att använda biometriska uppgifter eftersom det är den mest tillförlitliga metoden för att identifiera tredjelandsmedborgare inom medlemsstaternas territorium, som ofta inte innehar handlingar eller någon annan form av identifiering, samt för en tillförlitligare matchning av uppgifterna om tredjelands­ medborgare. 
  
 (26)Medlemsstaterna bör i det centrala systemet föra in dömda tredjelandsmedborgares uppgifter om fingeravtryck som har samlats in i enlighet med nationell rätt under ett brottmålsförfarande. För att identitetsuppgifterna i det centrala systemet ska vara så fullständiga som möjligt bör medlemsstaterna också ha möjlighet att i det centrala systemet föra in uppgifter om fingeravtryck som har samlats in för andra ändamål än för brottmålsförfaranden, om dessa uppgifter om fingeravtryck är tillgängliga för att användas under ett brottmålsförfarande i enlighet med nationell rätt. 
  
 (27)Denna förordning bör fastställa minimikriterier vad gäller de uppgifter om fingeravtryck som medlemsstaterna bör föra in i det centrala systemet. Medlemsstaterna bör kunna välja mellan att föra in antingen uppgifter om fingeravtryck för tredjelandsmedborgare som har dömts till ett fängelsestraff på minst sex månader eller uppgifter om fingeravtryck för tredjelandsmedborgare som har dömts för ett brott som enligt den berörda medlemsstatens rätt är belagt med ett maximalt fängelsestraff på minst tolv månader. 
  
 (28)Medlemsstaterna bör skapa poster i  
 Ecris-TCN 
  för dömda tredjelandsmedborgare. Detta bör, om möjligt, ske automatiskt och utan onödigt dröjsmål efter det att den fällande domen registrerades i det nationella kriminal­ registret. Medlemsstaterna bör, i enlighet med denna förordning, i det centrala systemet föra in alfanumeriska uppgifter och uppgifter om fingeravtryck som rör fällande domar som meddelats efter den dag då uppgifter ska börja föras in i  
 Ecris-TCN. 
  Från och med samma dag, och när som helst därefter, bör medlemsstaterna kunna föra in ansiktsbilder i det centrala systemet. 
  
 (29)Medlemsstaterna bör också, i enlighet med denna förordning, skapa poster i  
 Ecris-TCN 
  för tredjelandsmedborgare som har dömts före den dag då uppgifter ska börja föras in i syfte att säkerställa största möjliga ändamålsenlighet i systemet. För detta ändamål bör medlemsstaterna dock inte vara skyldiga att samla in information som inte redan fanns i deras kriminalregister före den dag då uppgifter ska börja föras. Tredjelandsmedborgares uppgifter om fingeravtryck som samlats in i samband med sådana tidigare fällande domar bör inkluderas endast om de har samlats in under ett brottmålsförfarande och om den berörda medlemsstaten anser att de tydligt överensstämmer med andra identitetsuppgifter i kriminalregister. 
  
 (30)Bättre utbyte av uppgifter om fällande domar bör hjälpa medlemsstaterna att genomföra rambeslut 2008/675/RIF, som ålägger medlemsstaterna att beakta tidigare fällande domar i andra medlemsstater vid nya brottmålsförfaranden, i den utsträckning tidigare nationella fällande domar beaktas enligt nationell rätt. 
  
 (7) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1727 av den 14 november 2018 om Europeiska unionens byrå för straffrättsligt 
  
 samarbete (Eurojust), och om ersättning och upphävande av rådets beslut 2002/187/RIF (EUT L 295, 21.11.2018, s. 138). 
  
 (8) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/794 av den 11 maj 2016 om Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) och om ersättande och upphävande av rådets beslut 2009/371/RIF, 2009/934/RIF, 2009/935/RIF, 
  
 2009/936/RIF och 2009/968/RIF (EUT L 135, 24.5.2016, s. 53). 
  
 (9) Rådets förordning (EU) 2017/1939 av den 12 oktober 2017 om genomförande av fördjupat samarbete om inrättande av Europeiska åklagarmyndigheten (EUT L 283, 31.10.2017, s. 1). 
  
 308 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 3 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/5 
  
 SV 
  
 (31)En träff i  
 Ecris-TCN 
  bör inte i sig uppfattas så att den berörda tredjelandsmedborgaren har dömts i de angivna medlemsstaterna. Förekomsten av tidigare fällande domar bör endast bekräftas på grundval av uppgifter från kriminalregistren i de berörda medlemsstaterna. 
  
 (32)Trots möjligheten att använda unionens finansieringsprogram i enlighet med tillämpliga regler bör varje medlemsstat bära sina egna kostnader för genomförande, förvaltning, användning och underhåll av datoriserade kriminalregister och nationella fingeravtrycksdatabaser och för genomförande, förvaltning, användning och underhåll av de tekniska anpassningar som behövs för att kunna använda  
 Ecris-TCN, 
  inbegripet deras anslutning till den nationella centrala åtkomstpunkten. 
  
 (33)Eurojust, Europol och Europeiska åklagarmyndigheten bör ha åtkomst till  
 Ecris-TCN 
  i syfte att identifiera de medlemsstater som innehar uppgifter i kriminalregister om en tredjelandsmedborgare i syfte att stödja deras lagstadgade uppgifter. Eurojust bör även ha direkt åtkomst till  
 Ecris-TCN 
  för utförandet av sin uppgift enligt denna förordning att fungera som kontaktpunkt för tredjeländer och internationella organisationer, utan att det påverkar tillämpningen av principen om straffrättsligt samarbete, inbegripet reglerna om ömsesidig rättslig hjälp. Även om ståndpunkten bland de medlemsstater som inte deltar i förfarandet för fördjupat samarbete om inrättande av Europeiska åklagarmyndigheten bör beaktas, bör Europeiska åklagarmyndigheten inte nekas åtkomst till uppgifter om fällande domar av det enda skälet att den berörda medlemsstaten inte deltar i det fördjupade samarbetet. 
  
 (34)I denna förordning fastställs strikta regler för åtkomst till  
 Ecris-TCN 
  och nödvändiga skyddsåtgärder, inbegripet medlemsstaternas ansvar när det gäller att samla in och använda uppgifter. I förordningen fastställs även hur enskilda kan utöva sin rätt till ersättning, åtkomst, rättelse, radering och prövning, särskilt rätten till ett effektivt rättsmedel och oberoende offentliga myndigheters övervakning av behandlingen. Den är därför förenlig med de grundläggande rättigheter och friheter som stadfästs särskilt i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, inklusive rätten till skydd av personuppgifter och principen om likhet inför lagen och det allmänna förbudet mot diskriminering. I detta avseende beaktar den också europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter och andra skyldigheter på området för mänskliga rättigheter enligt internationell rätt. 
  
 (35)Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/680 (10) bör tillämpas på behandling av personuppgifter som utförs av behöriga nationella myndigheter i syfte att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, inklusive att skydda mot samt förebygga och förhindra hot mot den allmänna säkerheten. Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 (11) bör tillämpas på nationella myndigheters behandling av personuppgifter när sådan behandling inte omfattas av direktiv (EU) 2016/680. En samordnad tillsyn bör säkerställas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725 (12) som även bör vara tillämplig på  
 Scott 
  behandling av personuppgifter. 
  
 (36)När det gäller tidigare fällande domar bör centralmyndigheterna föra in alfanumeriska uppgifter senast vid utgången av perioden för införande av uppgifter enligt denna förordning och uppgifter om fingeravtryck inom två år från den dag då  
 Ecris-TCN 
  tas i drift. Medlemsstaterna bör kunna föra in alla uppgifter samtidigt, förutsatt att dessa tidsfrister respekteras. 
  
 (37)Det bör fastställas regler om medlemsstaternas, Eurojusts, Europols, Europeiska åklagarmyndighetens och EU- Martinez ansvar när det gäller skada på grund av överträdelse av denna förordning. 
  
 (38)I syfte att förbättra identifieringen av de medlemsstater som innehar uppgifter om tidigare fällande domar mot tredjelandsmedborgare, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt  
 (EUF-fördraget) 
  delegeras till kommissionen när det gäller att komplettera denna förordning genom att föreskriva användning av ansiktsbilder för identifiering av tredjelandsmedborgare i syfte att identifiera de medlemsstater som innehar uppgifter om tidigare fällande domar. Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inbegripet på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre 
  
 (10) Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/680 av den 27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på behöriga myndigheters behandling av personuppgifter för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga 
  
 påföljder, och det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av rådets rambeslut 2008/977/RIF (EUT L 119, 4.5.2016, s. 89). (11) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av den 27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på 
  
 behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv 95/46/EG (allmän dataskydds­ 
  
 förordning) (EUT L 119, 4.5.2016, s. 1). 
  
 (12) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725 av den 23 oktober 2018 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter som utförs av unionens institutioner, organ och byråer och om det fria flödet av sådana uppgifter samt om upphävande av förordning (EG) nr 45/2001 och beslut nr 1247/2002/EG (EUT L 295, 21.11.2018, s. 39). 
  
 309 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/6 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 lagstiftning (13). För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europapar­ lamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter. 
  
 (39)För att säkerställa enhetliga villkor för inrättande och operativ förvaltning av  
 Ecris-TCN 
  bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (14). 
  
 (40)Medlemsstaterna bör vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa denna förordning så snart som möjligt och därmed säkerställa att  
 Ecris-TCN 
  fungerar väl, med beaktande av den tid som  
 EU-Lisa 
  behöver för att utveckla och genomföra  
 Ecris-TCN. 
  Medlemsstaterna bör dock ha minst 36 månader efter denna förordnings ikraftträdande till att vidta åtgärder för att följa denna förordning. 
  
 (41)Eftersom målet för denna förordning, nämligen att möjliggöra ett snabbt och effektivt utbyte av riktiga uppgifter ur kriminalregister om tredjelandsmedborgare, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, genom införande av gemensamma regler, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder 
  
 ienlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen  
 (EU-fördraget). 
  I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. 
  
 (42)I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 22 om Crane ställning, fogat till  
 EU-fördraget 
  och EUF- fördraget, deltar Danmark inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Danmark. 
  
 (43)I enlighet med artiklarna 1, 2 och 4a.1 i protokoll nr 21 om Förenade kungarikets och Irlands ställning med avseende på området med frihet, säkerhet och rättvisa, fogat till  
 EU-fördraget 
  och  
 EUF-fördraget, 
  och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4 i det protokollet, deltar Irland inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Irland. 
  
 (44)I enlighet med artiklarna 3 och 4a.1 i protokoll nr 21, har Förenade kungariket meddelat att det önskar delta 
  
 iantagandet och tillämpningen av denna förordning. 
  
 (45)Europeiska datatillsynsmannen har hörts i enlighet med artikel 28.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 (15) och avgav ett yttrande den 12 december 2017 (16). 
  
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 
  
 KAPITEL I 
  
 Allmänna bestämmelser 
  
 Artikel 1 
  
 Syfte 
  
 Denna förordning fastställer 
  
 a)ett system för att identifiera de medlemsstater som innehar uppgifter om tidigare fällande domar mot tredjelands­ medborgare (nedan kallat  
 Ecris-TCN), 
  
 b)de villkor enligt vilka  
 Ecris-TCN 
  ska användas av centralmyndigheterna i syfte att få uppgifter om sådana tidigare fällande domar via det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister (Ecris), som inrättats genom beslut 2009/316/RIF, samt de villkor enligt vilka Eurojust, Europol och Europeiska åklagarmyn­ digheten ska använda  
 Ecris-TCN. 
  
 (13) EUT L 123, 12.5.2016, s. 1. 
  
 (14) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer 
  
 för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (EUT L 55, 28.2.2011, s. 13). 
  
 (15) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av den 18 december 2000 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutio­ 
  
 nerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter (EGT L 8, 12.1.2001, s. 1). (16) EUT C 55, 14.2.2018, s. 4. 
  
 310 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 3 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/7 
  
 SV 
  
 Artikel 2 
  
 Tillämpningsområde 
  
 Denna förordning ska tillämpas på behandlingen av identitetsuppgifter om tredjelandsmedborgare som har varit föremål för fällande domar i medlemsstaterna, för ändamålet att identifiera den eller de medlemsstater där dessa domar har meddelats. Med undantag för artikel 5.1 b ii är de bestämmelser i denna förordning som är tillämpliga på tredjelands­ medborgare även tillämpliga på unionsmedborgare som även är medborgare i ett tredjeland och som har varit föremål för fällande domar i medlemsstaterna. 
  
 Artikel 3 
  
 Definitioner 
  
 I denna förordning avses med 
  
 1.fällande dom: ett lagakraftvunnet avgörande av en brottmålsdomstol mot en fysisk person med avseende på ett brott, om detta avgörande registreras i den dömande medlemsstatens kriminalregister, 
  
 2.brottmålsförfarande: förundersökningsskedet, själva rättegången och verkställigheten av domen, 
  
 3.kriminalregister: det eller de nationella registren för registrering av fällande domar i enlighet med nationell rätt, 
  
 4.dömande medlemsstat: den medlemsstat där en fällande dom har meddelats, 
  
 5.centralmyndighet: en myndighet som utsetts i enlighet med artikel 3.1 i rambeslut 2009/315/RIF, 
  
 6.behöriga myndigheter: centralmyndigheterna och Eurojust, Europol och Europeiska åklagarmyndigheten, som är behöriga att få åtkomst till eller göra sökningar i  
 Ecris-TCN 
  i enlighet med denna förordning, 
  
 7.tredjelandsmedborgare: en person som inte är unionsmedborgare i den mening som avses i artikel 20.1 i EUF- fördraget eller som är en statslös person eller en person vars medborgarskap är okänt, 
  
 8.det centrala systemet: den eller de databaser som utvecklas och underhålls av  
 EU-Lisa 
  och som innehåller identitets­ uppgifter om tredjelandsmedborgare som har varit föremål för fällande domar i medlemsstaterna, 
  
 9.gränssnittsprogram: den programvara finns hos de behöriga myndigheterna genom vilken de kan få åtkomst till det centrala systemet via den kommunikationsinfrastruktur som avses i artikel 4.1 d, 
  
 10.identitetsuppgifter: alfanumeriska uppgifter, uppgifter om fingeravtryck och ansiktsbilder som används för att fastställa en koppling mellan dessa uppgifter och en fysisk person, 
  
 11.alfanumeriska uppgifter: uppgifter som återges med bokstäver, siffror, specialtecken, mellanslag och skiljetecken, 
  
 12.uppgifter om fingeravtryck: uppgifter om platta och rullade fingeravtryck av en persons alla fingrar, 
  
 13.ansiktsbild: en digital avbildning av en persons ansikte, 
  
 14.träff: en eller flera överensstämmelser som kan konstateras genom en jämförelse mellan identitetsuppgifter registrerade i det centrala systemet och de identitetsuppgifter som används för en sökning, 
  
 15. nationell central åtkomstpunkt: den nationella anslutningspunkt till kommunikationsinfrastrukturen som anges i artikel 4.1 d, 
  
 16.Ecris referensprogramvara: den programvara som utvecklats av kommissionen och som ställts till medlemsstaternas förfogande för utbyte av uppgifter ur kriminalregister via Harrison, 
  
 17.nationell tillsynsmyndighet: en oberoende offentlig myndighet som har utsetts av en medlemsstat enligt unionens tillämpliga dataskyddsregler, 
  
 18.tillsynsmyndigheter: Europeiska datatillsynsmannen och de nationella tillsynsmyndigheterna. 
  
 311 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/8 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 Artikel 4 
  
 Hunt 
  tekniska utformning 
  
 1. 
 Ecris-TCN 
  ska bestå av 
  
 a)ett centralt system i vilket identitetsuppgifter om dömda tredjelandsmedborgare lagras, 
  
 b)en nationell central åtkomstpunkt i varje medlemsstat, 
  
 c)gränssnittsprogram som gör det möjligt att ansluta de behöriga myndigheterna till det centrala systemet via de nationella centrala åtkomstpunkterna och den kommunikationsinfrastruktur som avses i led d, 
  
 d)en kommunikationsinfrastruktur mellan det centrala systemet och de nationella centrala åtkomstpunkterna. 
  
 2.Det centrala systemet ska hysas av  
 Scott 
  tekniska driftställen. 
  
 3.Gränssnittsprogrammet ska integreras med Harrison referensprogramvara. Medlemsstaterna ska använda Harrison referensprogramvara eller, i den situation och på de villkor som fastställs i punkterna  
 4–8, 
  den nationella programvaran för genomförande av Harrison, för att göra sökningar i  
 Ecris-TCN 
  samt för att skicka påföljande begäranden om uppgifter ur kriminalregister. 
  
 4.De medlemsstater som använder sin nationella programvara för genomförande av Harrison ska ansvara för att säkerställa att deras nationella programvara för genomförande av Harrison tillåter deras nationella kriminalregistermyn­ digheter att använda  
 Ecris-TCN, 
  med undantag för gränssnittsprogrammet, i enlighet med denna förordning. I detta syfte ska de innan den dag då  
 Ecris-TCN 
  tas i drift i enlighet med artikel 35.4 säkerställa att deras nationella programvara för genomförande av Harrison fungerar i enlighet med de protokoll och tekniska specifikationer som fastställs i de genomförandeakter som avses i artikel 10 och med eventuella ytterligare tekniska krav som  
 EU-Lisa 
  fastställer enligt denna förordning och som är baserade på de genomförandeakterna. 
  
 5.Så länge de inte använder Harrison referensprogramvara ska medlemsstater som använder sin nationella programvara för genomförande av Harrison utan onödigt dröjsmål även säkerställa genomförandet av eventuella efterföljande tekniska anpassningar av den nationella programvaran för genomförande av Harrison som är nödvändiga till följd av ändringar av de tekniska specifikationer som fastställts i de genomförandeakter som avses i artikel 10 eller till följd av ändringar av eventuella ytterligare tekniska krav som  
 EU-Lisa 
  fastställer enligt denna förordning och som är baserade på de genomförandeakterna. 
  
 6.De medlemsstater som använder sin nationella programvara för genomförande av Harrison ska bära samtliga kostnader för genomförande, underhåll och vidareutveckling av denna nationella programvara för genomförande av Harrison och för sammankopplingen av den med  
 Ecris-TCN, 
  med undantag för gränssnittsprogrammet. 
  
 7.Om en medlemsstat som använder sin nationella programvara för genomförande av Harrison inte kan uppfylla sina skyldigheter enligt denna artikel är den skyldig att använda Harrison referensprogramvara, inklusive det integrerade gränssnittsprogrammet, för användningen av  
 Ecris-TCN. 
  
 8.Inför den utvärdering som kommissionen ska göra enligt artikel 36.10 b ska de berörda medlemsstaterna tillhandahålla kommissionen all nödvändig information. 
  
 KAPITEL II 
  
 Centralmyndigheternas införande och användning av uppgifter 
  
 Artikel 5 
  
 Införande av uppgifter i  
 Ecris-TCN 
  
 1.För varje dömd tredjelandsmedborgare ska den dömande medlemsstatens centralmyndighet skapa en uppgiftspost i det centrala systemet. Uppgiftsposten ska innehålla 
  
 a)vad gäller alfanumeriska uppgifter: 
  
 i)uppgifter som ska inkluderas såvida de inte i enskilda fall är okända för centralmyndigheten (obligatoriska uppgifter): 
  
 —Efternamn. 
  
 —Förnamn. 
  
 312 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 3 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/9 
  
 SV 
  
 —Födelsedatum. 
  
 —Födelseort (ort och land). 
  
 —Medborgarskap (ett eller flera). 
  
 —Kön. 
  
 —Tidigare namn (i förekommande fall). 
  
 —Den dömande medlemsstatens kod. 
  
 ii)uppgifter som ska inkluderas om de har förts in i kriminalregistret (valfria uppgifter): 
  
 —Föräldrarnas namn. 
  
 iii)uppgifter som ska inkluderas om de är tillgängliga för centralmyndigheten (tilläggsuppgifter): 
  
 — 
 Id-nummer 
  eller typ av och nummer på personens identitetshandlingar, samt namn på den utfärdande myndigheten. 
  
 —Lee eller alias. 
  
 b)vad gäller uppgifter om fingeravtryck: 
  
 i)Uppgifter om fingeravtryck som har samlats in i enlighet med nationell rätt under ett brottmålsförfarande. 
  
 ii)Åtminstone uppgifter om fingeravtryck på grundval av något av följande kriterier: 
  
 —tredjelandsmedborgaren har dömts till ett fängelsestraff på minst sex månader, eller 
  
 —tredjelandsmedborgaren har dömts för ett brott som enligt medlemsstatens rätt är belagt med ett maximalt fängelsestraff på minst tolv månader. 
  
 2.De uppgifter om fingeravtryck som avses i punkt 1 b i den här artikeln ska följa de tekniska specifikationer för kvalitet, bildupplösning och behandling av uppgifter om fingeravtryck som föreskrivs i den genomförandeakt som avses 
  
 iartikel 10.1 b. Referensnumret för uppgifterna om den dömda personens fingeravtryck ska inbegripa den dömande medlemsstatens kod. 
  
 3.Uppgiftsposten får också innehålla ansiktsbilder av den dömda tredjelandsmedborgaren om rätt den dömande medlemsstatens rätt tillåter att dömda personers ansiktsbilder samlas in och lagras. 
  
 4.Den dömande medlemsstaten ska skapa uppgiftsposten automatiskt när så är möjligt och utan onödigt dröjsmål efter det att den fällande domen har förts in i kriminalregistret. 
  
 5.De dömande medlemsstaterna ska även skapa uppgiftsposter för fällande domar som meddelats före den dag då uppgifter ska börja föras in i enlighet med artikel 35.1 i den mån uppgifter om dömda personer lagras i deras nationella databaser. I sådana fall ska uppgifter om fingeravtryck inkluderas endast om de har samlats in under ett brottmåls­ förfarande i enlighet med nationell rätt och om de tydligt överensstämmer med andra identitetsuppgifter i kriminal­ register. 
  
 6.För att uppfylla de skyldigheter som anges i punkt 1 b i och ii samt i punkt 5 får medlemsstaterna använda uppgifter om fingeravtryck som har samlats in för andra ändamål än brottmålsförfaranden, om sådan användning är tillåten enligt nationell rätt. 
  
 Artikel 6 
  
 Ansiktsbilder 
  
 1.Fram till ikraftträdandet av den delegerade akt som föreskrivs i punkt 2 får ansiktsbilder endast användas för att bekräfta identiteten hos en tredjelandsmedborgare som har identifierats som ett resultat av en alfanumerisk sökning eller en sökning med hjälp av uppgifter om fingeravtryck. 
  
 2.Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 37 för att komplettera denna förordning när det gäller användning av ansiktsbilder för identifiering av tredjelandsmedborgare i syfte att identifiera vilka medlemsstater som innehar information om tidigare fällande domar mot sådana personer när detta blir tekniskt möjligt. Innan kommissionen utövar denna befogenhet ska den, med beaktande av behov och proportionalitet samt den tekniska utvecklingen i fråga om programvara för ansiktsigenkänning, bedöma huruvida den teknik som krävs finns tillgänglig och är klar att tas i bruk. 
  
 313 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/10 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 Artikel 7 
  
 Användning av  
 Ecris-TCN 
  för att identifiera de medlemsstater som innehar uppgifter i kriminal­ 
  
 register 
  
 1.Centralmyndigheterna ska använda  
 Ecris-TCN 
  för att identifiera de medlemsstater som innehar uppgifter i kriminal­ register om en tredjelandsmedborgare i syfte att få uppgifter om tidigare fällande domar via Harrison när begäran om uppgifter ur kriminalregister om den personen görs i den berörda medlemsstaten inom ramen för ett brottmålsförfarande mot denna person eller för något av följande ändamål, om de föreskrivs i och är i enlighet med nationell rätt: 
  
 —Kontroll av en persons egna uppgifter i kriminalregister på begäran av honom eller henne. 
  
 —Säkerhetsgodkännanden. 
  
 —Erhållande av licens eller tillstånd. 
  
 —Prövning inför anställning. 
  
 —Prövning för frivilligverksamhet som innefattar direkta och regelbundna kontakter med barn eller utsatta personer. 
  
 —Visering, förvärv av medborgarskap och migrationsförfaranden, inbegripet asylförfaranden. 
  
 —Kontroller i samband med offentliga kontrakt och offentliga prov. 
  
 I vissa fall, utom när en tredjelandsmedborgare hos en centralmyndighet efterfrågar uppgifter om sig själv i kriminal­ registret eller när begäran görs i syfte att erhålla uppgifter i kriminalregister enligt artikel 10.2 i direktiv 2011/93/EU, får den myndighet som begär uppgifter i kriminalregister emellertid besluta att sådan användning av  
 Ecris-TCN 
  inte är lämplig. 
  
 2.Varje medlemsstat som beslutar, om så föreskrivs i och i enlighet med nationell rätt, att använda  
 Ecris-TCN 
  för andra ändamål än de som anges i punkt 1 i syfte att få uppgifter om tidigare fällande domar via Harrison ska senast dagen för driftstart enligt artikel 35.4, eller när som helst därefter, underrätta kommissionen om sådana andra ändamål och eventuella ändringar av sådana ändamål. Kommissionen ska offentliggöra sådana underrättelser i Europeiska unionens officiella tidning inom 30 dagar från det att underrättelserna mottagits. 
  
 3.Eurojust, Europol och Europeiska åklagarmyndigheten får söka i  
 Ecris-TCN 
  för att identifiera de medlemsstater som innehar uppgifter i kriminalregister om en tredjelandsmedborgare i enlighet med artiklarna  
 14–18. 
  De får emellertid inte föra in, rätta eller radera några uppgifter i  
 Ecris-TCN. 
  
 4.För de ändamål som avses i punkterna 1, 2 och 3 får de behöriga myndigheterna också söka i  
 Ecris-TCN 
  för att 
  
 med avseende på en person som är unionsmedborgare kontrollera huruvida någon medlemsstat innehar uppgifter i kriminalregister om denna person i egenskap av tredjelandsmedborgare. 
  
 5.När de behöriga myndigheterna söker i  
 Ecris-TCN 
  får de använda alla eller bara vissa av de uppgifter som avses 
  
 iartikel 5.1. Det minimum av uppgifter som krävs för att söka i systemet ska specificeras i en genomförandeakt som antas i enlighet med artikel 10.1 g. 
  
 6.De behöriga myndigheterna får också söka i  
 Ecris-TCN 
  med användning av ansiktsbilder, förutsatt att en sådan funktion har genomförts i enlighet med artikel 6.2. 
  
 7.Vid en träff ska det centrala systemet automatiskt förse den behöriga myndigheten med information om de medlemsstater som innehar uppgifter ur kriminalregister om tredjelandsmedborgaren, tillsammans med de tillhörande referensnumren och eventuella motsvarande identitetsuppgifter. Sådana identitetsuppgifter ska endast användas för att kontrollera den berörda tredjelandsmedborgarens identitet. Resultatet av en sökning i det centrala systemet får endast användas för att göra en ansökan enligt artikel 6 i rambeslut 2009/315/RIF eller en sådan begäran som avses i artikel 17.3 i denna förordning. 
  
 8.Vid utebliven träff ska det centrala systemet automatiskt underrätta den behöriga myndigheten. 
  
 KAPITEL III 
  
 Lagring och ändring av uppgifter 
  
 Artikel 8 
  
 Lagringsperiod för uppgifter 
  
 1.Varje uppgiftspost ska lagras i det centrala systemet så länge som de uppgifter som gäller de fällande domarna mot den berörda personen lagras i kriminalregistret. 
  
 314 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 3 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/11 
  
 SV 
  
 2.Efter utgången av den lagringsperiod som avses i punkt 1 ska den dömande medlemsstatens centralmyndighet radera uppgiftsposten, inbegripet uppgifter om fingeravtryck eller ansiktsbilder, ur det centrala systemet. Raderingen ska om möjligt ske automatiskt, och under inga omständigheter senare än en månad efter lagringsperiodens utgång. 
  
 Artikel 9 
  
 Ändring och radering av uppgifter 
  
 1.Medlemsstaterna får ändra eller radera de uppgifter som de har fört in i  
 Ecris-TCN. 
  
 2.Varje ändring av de uppgifter i kriminalregistret som ledde till skapandet av en uppgiftspost i enlighet med artikel 
  
 5ska innefatta en identisk ändring, utan onödigt dröjsmål, av de uppgifter som lagrats i den uppgiftsposten i det centrala systemet av den dömande medlemsstaten. 
  
 3.Om en dömande medlemsstat har anledning att tro att de uppgifter som den har registrerat i det centrala systemet är felaktiga eller att uppgifter har behandlats i det centrala systemet i strid med denna förordning, ska den 
  
 a)omedelbart inleda ett förfarande för att kontrollera de berörda uppgifternas riktighet eller lagligheten i behandlingen av dessa, beroende på vad som är lämpligt, 
  
 b)om nödvändigt rätta dem eller radera dem från det centrala systemet utan onödigt dröjsmål. 
  
 4.Om en annan medlemsstat än den dömande medlemsstat som har fört in uppgifterna har anledning att tro att de uppgifter som registrerats i det centrala systemet är felaktiga eller att uppgifter har behandlats i det centrala systemet 
  
 istrid med denna förordning, ska den utan onödigt dröjsmål kontakta den dömande medlemsstatens centralmyndighet. 
  
 Den dömande medlemsstaten ska 
  
 a)omedelbart inleda ett förfarande för att kontrollera uppgifternas riktighet eller lagligheten i behandlingen av dessa, beroende på vad som är lämpligt, 
  
 b)om nödvändigt rätta uppgifterna eller radera dem från det centrala systemet utan onödigt dröjsmål, 
  
 c)utan onödigt dröjsmål informera den andra medlemsstaten om att uppgifterna har rättats eller raderats, alternativt om skälen till att uppgifterna inte har rättats eller raderats. 
  
 KAPITEL IV 
  
 Utveckling, drift och ansvarsområden 
  
 Artikel 10 
  
 Genomförandeakter som ska antas av kommissionen 
  
 1.Kommissionen ska snarast möjligt anta de genomförandeakter som är nödvändiga för den tekniska utvecklingen och genomförandet av  
 Ecris-TCN, 
  särskilt akter om 
  
 a)de tekniska specifikationerna för behandling av alfanumeriska uppgifter, 
  
 b)de tekniska specifikationerna för kvalitet, bildupplösning och behandling av uppgifter om fingeravtryck, 
  
 c)de tekniska specifikationerna för gränssnittsprogrammet, 
  
 d)de tekniska specifikationerna för kvalitet, bildupplösning och behandling av ansiktsbilder, för de ändamål och på de villkor som fastställs i artikel 6, 
  
 e)uppgifternas kvalitet, inbegripet ett system och förfaranden för att utföra kontroller av uppgiftskvaliteten, 
  
 f)införande av uppgifter i enlighet med artikel 5, 
  
 g)åtkomst till och sökning i  
 Ecris-TCN 
  i enlighet med artikel 7, 
  
 h)ändring och radering av uppgifter i enlighet med artiklarna 8 och 9, 
  
 315 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/12 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 i)förande av och åtkomst till loggar i enlighet med artikel 31, 
  
 j)centralregistrets drift samt de regler om datasäkerhet och dataskydd som är tillämpliga på registret, i enlighet med artikel 32, 
  
 k)tillhandahållande av statistik i enlighet med artikel 32, 
  
 l)prestanda- och tillgänglighetskrav för  
 Ecris-TCN, 
  inbegripet minimispecifikationer och minimikrav på  
 Hunt 
  biometriska prestanda, särskilt vad gäller kraven i fråga om andel felaktig positiv identifiering och andel felaktig negativ identifiering. 
  
 2.De genomförandeakter som avses i punkt 1 ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 
  
 Artikel 11 
  
 Utveckling och operativ förvaltning av  
 Ecris-TCN 
  
 1. 
 EU-Lisa 
  ska ansvara för utveckling av  
 Ecris-TCN 
  i enlighet med principerna om inbyggt dataskydd och dataskydd som standard. Dessutom ska  
 EU-Lisa 
  ansvara för den operativa förvaltningen av  
 Ecris-TCN. 
  Utvecklingen ska bestå av att utarbeta och genomföra de tekniska specifikationerna samt av testning och övergripande projektsamordning. 
  
 2. 
 EU-Lisa 
  ska också ansvara för vidareutveckling och underhåll av Harrison referensprogramvara. 
  
 3. 
 EU-Lisa 
  ska fastställa utformningen av  
 Hunt 
  fysiska struktur, inbegripet de tekniska specifikationerna för  
 Ecris-TCN 
  och utvecklingen med avseende på det centrala systemet, den nationella centrala åtkomstpunkten och gränssnittsprogrammet. Denna utformning ska antas av  
 Scott 
  styrelse, förutsatt att kommissionen avgett ett positivt yttrande. 
  
 4. 
 EU-Lisa 
  ska utveckla och genomföra  
 Ecris-TCN 
  snarast möjligt efter denna förordnings ikraftträdande och efter kommissionens antagande av de genomförandeakter som föreskrivs i artikel 10. 
  
 5.Innan utformnings- och utvecklingsfasen av  
 Ecris-TCN 
  inleds ska  
 Scott 
  styrelse inrätta en programstyrelse bestående av tio ledamöter. 
  
 Programstyrelsen ska bestå av åtta ledamöter som utses av styrelsen, ordföranden för den rådgivande grupp som avses i artikel 39 och en ledamot som utses av kommissionen. De ledamöter som utses av styrelsen ska väljas enbart bland de medlemsstater som enligt unionsrätten fullt ut omfattas av de lagstiftningsinstrument som reglerar Harrison och som kommer att delta i  
 Ecris-TCN. 
  Styrelsen ska säkerställa att de ledamöter den utser till programstyrelsen har nödvändig erfarenhet och sakkunskap när det gäller utveckling och hantering av  
 it-system 
  till stöd för rättsliga myndigheter och kriminalregistermyndigheter. 
  
 EU-Lisa 
  ska delta i arbetet inom programstyrelsen. I detta syfte ska företrädare för  
 EU-Lisa 
  närvara vid mötena i programstyrelsen, i syfte att rapportera om arbetet med utformningen och utvecklingen av  
 Ecris-TCN 
  och annat närliggande arbete och annan närliggande verksamhet. 
  
 Programstyrelsen ska sammanträda minst en gång per kvartal, och oftare vid behov. Den ska säkerställa en lämplig hantering av utformnings- och utvecklingsfasen av  
 Ecris-TCN 
  och säkerställa konsekvens mellan centrala och nationella  
 Ecris-TCN-projekt 
  och nationell programvara för genomförande av Harrison. Programstyrelsen ska regelbundet, om möjligt varje månad, lämna skriftliga rapporter till  
 Scott 
  styrelse om projektets utveckling. Programstyrelsen ska inte ha befogenhet att fatta beslut eller mandat att företräda styrelsens ledamöter. 
  
 6.Programstyrelsen ska fastställa sin arbetsordning, som särskilt ska innehålla regler om följande: 
  
 a)Ordförandeskap. 
  
 b)Mötesplatser. 
  
 c)Mötesförberedelser. 
  
 d)Tillträde för experter till mötena. 
  
 e)Kommunikationsplaner som säkerställer att  
 icke-deltagande 
  ledamöter i styrelsen hålls fullt informerade. 
  
 316 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 3 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/13 
  
 SV 
  
 7.Ordförandeskapet i programstyrelsen ska innehas av en medlemsstat som enligt unionsrätten fullt ut omfattas av de lagstiftningsinstrument som reglerar Harrison och de lagstiftningsinstrument som reglerar utveckling, inrättande, drift och användning av samtliga stora  
 it-system 
  som förvaltas av  
 EU-Lisa. 
  
 8.Programstyrelsens ledamöter ska få alla sina utgifter för resa och uppehälle ersatta av  
 EU-Lisa. 
  Artikel 10 i  
 Scott 
  arbetsordning ska gälla i tillämpliga delar.  
 EU-Lisa 
  ska tillhandahålla programstyrelsens sekretariat. 
  
 9.Den rådgivande grupp som avses i artikel 39 ska under utformnings- och utvecklingsfasen bestå av de nationella projektledarna för  
 Ecris-TCN, 
  och  
 EU-Lisa 
  ska inneha ordförandeskapet. Gruppen ska sammanträda regelbundet, om möjligt minst en gång i månaden, under utformnings- och utvecklingsfasen till dess att  
 Ecris-TCN 
  tas i drift. Den ska rapportera till programstyrelsen efter varje möte. Den ska tillhandahålla teknisk expertis för att stödja programstyrelsen 
  
 idess uppgifter och följa upp medlemsstaternas förberedelser. 
  
 10.För att säkerställa att konfidentialitet och integritet för de uppgifter som lagras i  
 Ecris-TCN 
  alltid respekteras ska  
 EU-Lisa, 
  i samarbete med medlemsstaterna, med beaktande av den senaste tekniska utvecklingen, kostnaden för genomförande samt riskerna med behandlingen, sörja för lämpliga tekniska och organisatoriska åtgärder. 
  
 11. 
 EU-Lisa 
  ska ansvara för följande uppgifter i samband med den kommunikationsinfrastruktur som avses i artikel 
  
 4.1 d: 
  
 a)Tillsyn. 
  
 b)Säkerhet. 
  
 c)Samordning av förbindelserna mellan medlemsstaterna och leverantören. 
  
 12.Kommissionen ska ansvara för alla andra uppgifter avseende kommunikationsinfrastrukturen som avses i artikel 4.1 d, särskilt 
  
 a)uppgifter avseende genomförande av budgeten, 
  
 b)förvärv och förnyande, 
  
 c)avtalsfrågor. 
  
 13. 
 EU-Lisa 
  ska utveckla och underhålla ett system och förfaranden för att utföra kvalitetskontroller av uppgifter lagrade i  
 Ecris-TCN 
  och ska regelbundet lämna rapporter till medlemsstaterna.  
 EU-Lisa 
  ska regelbundet lämna rapporter till kommissionen om problem som uppstått och vilka medlemsstater som berörs. 
  
 14.Den operativa förvaltningen av  
 Ecris-TCN 
  ska bestå av alla de arbetsuppgifter som krävs för att  
 Ecris-TCN 
  ska kunna fungera i enlighet med denna förordning, och särskilt det underhåll och den tekniska utveckling som krävs för att säkerställa att  
 Ecris-TCN 
  fungerar tillfredsställande i enlighet med de tekniska specifikationerna. 
  
 15. 
 EU-Lisa 
  ska utföra uppgifter som rör tillhandahållandet av utbildning i den tekniska användningen av  
 Ecris-TCN 
  och Harrison referensprogramvara. 
  
 16.Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 17 i tjänsteföreskrifterna för tjänstemän vid Europeiska unionen, som fastställs i rådets förordning (EEG, Euratom, EKSG) nr 259/68 (17), ska  
 EU-Lisa 
  tillämpa lämpliga regler avseende tystnadsplikt eller andra likvärdiga konfidentialitetskrav på all personal som arbetar med uppgifter som registrerats i det centrala systemet. Denna skyldighet ska också gälla efter det att den anställde i fråga lämnat sin tjänst eller anställning eller upphört med sin yrkesverksamhet. 
  
 Artikel 12 
  
 Medlemsstaternas ansvarsområden 
  
 1.Varje medlemsstat ska ansvara för 
  
 a)säkerställande av en säker anslutning mellan sina nationella datoriserade kriminalregister och fingeravtrycksdatabaser och den nationella centrala åtkomstpunkten, 
  
 b)utveckling, drift och underhåll av den anslutning som avses i led a, 
  
 c)säkerställande av en anslutning mellan sina nationella system och Harrison referensprogramvara, 
  
 (17) EGT L 56, 4.3.1968, s. 1. 
  
 317 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/14 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 d)förvaltning av och arrangemang för hur vederbörligen bemyndigad personal vid centralmyndigheterna ska ges åtkomst till  
 Ecris-TCN 
  i enlighet med denna förordning och upprättande och regelbunden uppdatering av en förteckning över sådan personal och de profiler som avses i artikel 19.3 g. 
  
 2.Varje medlemsstat ska ge den personal vid sina centralmyndigheter som har rätt till åtkomst till  
 Ecris-TCN 
  lämplig utbildning, särskilt om regler om datasäkerhet och dataskydd och om tillämpliga grundläggande rättigheter, innan den bemyndigar den personalen att behandla uppgifter som lagras i det centrala systemet. 
  
 Artikel 13 
  
 Ansvaret för användningen av uppgifter 
  
 1.I enlighet med unionens tillämpliga dataskyddsregler ska varje medlemsstat säkerställa att de uppgifter som registrerats i  
 Ecris-TCN 
  behandlas på ett lagligt sätt och särskilt att 
  
 a)endast vederbörligen bemyndigad personal har åtkomst till uppgifterna för utförandet av sina arbetsuppgifter, 
  
 b)uppgifterna samlas in på lagligt sätt och med full respekt för tredjelandsmedborgarens mänskliga värdighet och grundläggande rättigheter, 
  
 c)uppgifterna införs i  
 Ecris-TCN 
  på lagligt sätt, 
  
 d)uppgifterna är riktiga och uppdaterade när de införs i  
 Ecris-TCN. 
  
 2. 
 EU-Lisa 
  ska säkerställa att  
 Ecris-TCN 
  drivs i enlighet med denna förordning, den delegerade akt som avses i artikel 6.2 och de genomförandeakter som avses i artikel 10 samt i enlighet med förordning (EU) 2018/1725.  
 EU-Lisa 
  ska framför allt vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa säkerheten hos det centrala systemet och den kommunikations­ infrastruktur som avses i artikel 4.1 d, utan att detta påverkar varje medlemsstats ansvarsområde. 
  
 3. 
 EU-Lisa 
  ska snarast möjligt informera Europaparlamentet, rådet, kommissionen och Europeiska datatillsynsmannen om de åtgärder som den vidtar enligt punkt 2 inför driftstarten av  
 Ecris-TCN. 
  
 4.Kommissionen ska göra den information som avses i punkt 3 tillgänglig för medlemsstaterna och allmänheten via en regelbundet uppdaterad offentlig webbplats. 
  
 Artikel 14 
  
 Åtkomst för Eurojust, Europol och Europeiska åklagarmyndigheten 
  
 1.Eurojust ska ha direkt åtkomst till  
 Ecris-TCN 
  för genomförande av artikel 17 samt för att fullgöra sina uppgifter enligt artikel 2 i förordning (EU) 2018/1727 i syfte att identifiera de medlemsstater som innehar uppgifter om tidigare fällande domar mot tredjelandsmedborgare. 
  
 2. Europol ska ha direkt åtkomst till  
 Ecris-TCN 
  i syfte att fullgöra sina uppgifter enligt artikel 4.1  
 a–e 
  och h i förordning (EU) 2016/794 i syfte att identifiera de medlemsstater som innehar uppgifter om tidigare fällande domar mot tredjelandsmedborgare. 
  
 3.Europeiska åklagarmyndigheten ska ha direkt åtkomst till  
 Ecris-TCN 
  i syfte att fullgöra sina uppgifter enligt artikel 
  
 4i förordning (EU) 2017/1939 i syfte att identifiera de medlemsstater som innehar uppgifter om tidigare fällande domar mot tredjelandsmedborgare. 
  
 4.Efter en träff som anger vilka medlemsstater som innehar uppgifter i kriminalregister om en tredjelandsmedborgare får Eurojust, Europol och Europeiska åklagarmyndigheten kontakta de nationella myndigheterna i dessa medlemsstater för att begära uppgifter ur kriminalregister på det sätt som föreskrivs i deras respektive grundakt. 
  
 Artikel 15 
  
 Åtkomst för bemyndigad personal vid Eurojust, Europol och Europeiska åklagarmyndigheten 
  
 Eurojust, Europol och Europeiska åklagarmyndigheten ska ansvara för förvaltningen av och formerna för vederbörligen bemyndigad personals åtkomst till  
 Ecris-TCN 
  i enlighet med denna förordning och för att upprätta och regelbundet uppdatera en förteckning över denna personal och dess profiler. 
  
 318 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 3 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/15 
  
 SV 
  
 Artikel 16 
  
 Ansvarsområden för Eurojust, Europol och Europeiska åklagarmyndigheten 
  
 Eurojust, Europol och Europeiska åklagarmyndigheten ska 
  
 a)fastställa de tekniska medlen för en anslutning till  
 Ecris-TCN 
  och ansvara för att upprätthålla anslutningen, 
  
 b)tillhandahålla lämplig utbildning, särskilt om regler om datasäkerhet och dataskydd och om tillämpliga grundläggande rättigheter för den del av sin personal som har rätt till åtkomst till  
 Ecris-TCN 
  innan de bemyndigar den personalen att behandla uppgifter som lagras i det centrala systemet, 
  
 c)säkerställa att de personuppgifter som de behandlar inom ramen för denna förordning skyddas i enlighet med tillämpliga dataskyddsregler. 
  
 Artikel 17 
  
 Kontaktpunkt för tredjeländer och internationella organisationer 
  
 1.Tredjeländer och internationella organisationer får inom ramen för ett brottmålsförfarande rikta begäran om information om vilka medlemsstater, om någon, som innehar uppgifter i kriminalregister om en tredjelandsmedborgare till Eurojust. För detta ändamål ska de använda den standardblankett som återfinns i bilagan till denna förordning. 
  
 2.När Eurojust tar emot en begäran enligt punkt 1 ska den använda  
 Ecris-TCN 
  för att identifiera vilka medlemsstater, om någon, som innehar uppgifter i kriminalregister om den berörda tredjelandsmedborgaren. 
  
 3.Vid en träff ska Eurojust fråga den medlemsstat som innehar uppgifter i kriminalregister om den berörda tredjelandsmedborgaren om den samtycker till att Eurojust informerar tredjelandet eller den internationella organisationen om namnet på den berörda medlemsstaten. Om den medlemsstaten lämnar sitt samtycke ska Eurojust informera tredjelandet eller den internationella organisationen om namnet på den medlemsstaten samt om hur tredjelandet eller organisationen kan begära utdrag ur kriminalregistret från den medlemsstaten i enlighet med tillämpliga förfaranden. 
  
 4.I fall där det inte finns någon träff eller om Eurojust inte kan lämna ett svar i enlighet med punkt 3 på framställningar som görs enligt denna artikel, ska Eurojust informera det berörda tredjelandet eller den berörda internationella organisationen om att den har avslutat förfarandet utan att ge någon indikation på huruvida uppgifter i kriminalregister om den berörda personen innehas av någon av medlemsstaterna. 
  
 Artikel 18 
  
 Tillhandahållande av uppgifter till ett tredjeland, en internationell organisation eller en privat part 
  
 Varken Eurojust, Europol, Europeiska åklagarmyndigheten eller någon centralmyndighet får överföra eller göra tillgänglig för ett tredjeland, en internationell organisation eller en privat part, uppgifter från  
 Ecris-TCN 
  om en tredjelands­ medborgare. Denna artikel ska inte påverka tillämpningen av artikel 17.3. 
  
 Artikel 19 
  
 Datasäkerhet 
  
 1. 
 EU-Lisa 
  ska vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa säkerheten i  
 Ecris-TCN, 
  utan att detta påverkar varje medlemsstats ansvarsområde, med beaktande av de säkerhetsåtgärder som anges i punkt 3. 
  
 2.Med avseende på driften av  
 Ecris-TCN 
  ska  
 EU-Lisa 
  vidta de åtgärder som är nödvändiga för att uppnå de mål som anges i punkt 3, bland annat anta en säkerhetsplan och en driftskontinuitets- och katastrofplan, samt för att säkerställa att installerade system kan återställas vid driftavbrott. 
  
 3.Medlemsstaterna ska säkerställa datasäkerheten före och under överföringen till och mottagandet från den nationella centrala åtkomstpunkten. Varje medlemsstat ska särskilt 
  
 a)fysiskt skydda uppgifter, bland annat genom att utarbeta beredskapsplaner för att skydda infrastruktur, 
  
 b)hindra obehöriga från att få åtkomst till nationella anläggningar där medlemsstaten bedriver verksamhet med anknytning till  
 Ecris-TCN, 
  
 c)hindra obehöriga från att läsa, kopiera, ändra eller avlägsna datamedier, 
  
 319 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/16 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 d)förhindra obehörig registrering av uppgifter och obehörig inspektion, ändring eller radering av lagrade personuppgifter, 
  
 e)hindra obehörig behandling av uppgifter i  
 Ecris-TCN 
  och obehörig ändring eller radering av uppgifter som behandlats i  
 Ecris-TCN, 
  
 f)säkerställa att personer som är behöriga att få åtkomst till  
 Ecris-TCN 
  endast har åtkomst till de uppgifter för vilka de har åtkomstbehörighet, och att detta sker endast med hjälp av individuella användaridentiteter och konfidentiella åtkomstmetoder, 
  
 g)säkerställa att alla myndigheter med rätt till åtkomst till  
 Ecris-TCN 
  skapar profiler som beskriver arbetsuppgifter och ansvarsområden för personer som är behöriga att föra in, rätta, radera, konsultera och söka uppgifter och på begäran utan onödigt dröjsmål gör dessa profiler tillgängliga för de nationella tillsynsmyndigheterna, 
  
 h)säkerställa att det finns möjlighet att kontrollera och fastställa till vilka av unionens organ och byråer personuppgifter får överföras via datakommunikationsutrustning, 
  
 i)säkerställa att det finns möjlighet att kontrollera och fastställa vilka uppgifter som har behandlats i  
 Ecris-TCN, 
  när detta har gjorts, av vem, och med vilket ändamål, 
  
 j)hindra obehörig läsning, kopiering, ändring eller radering av personuppgifter i samband med överföring av personuppgifter till eller från  
 Ecris-TCN 
  eller under transport av datamedier, särskilt med hjälp av lämplig krypteringsteknik, 
  
 k)övervaka att de säkerhetsåtgärder som avses i denna punkt är ändamålsenliga och vidta nödvändiga organisatoriska åtgärder i fråga om egenkontroll och tillsyn för att säkerställa att denna förordning efterlevs. 
  
 4. 
 EU-Lisa 
  och medlemsstaterna ska samarbeta för att säkerställa ett konsekvent arbetssätt när det gäller datasäkerhet som grundar sig på en process för säkerhetsriskhantering som omfattar hela  
 Ecris-TCN. 
  
 Artikel 20 
  
 Ansvarighet 
  
 1.Varje person eller medlemsstat som har lidit ekonomisk eller ideell skada till följd av en olaglig behandling eller någon annan handling som är oförenlig med denna förordning ska ha rätt till ersättning från 
  
 a)den medlemsstat som är ansvarig för den uppkomna skadan, eller 
  
 b) 
 EU-Lisa, 
  om  
 EU-Lisa 
  inte har uppfyllt sina skyldigheter enligt denna förordning eller förordning (EU) 2018/1725. 
  
 Den medlemsstat som är ansvarig för den uppkomna skadan respektive  
 EU-Lisa 
  ska helt eller delvis befrias från detta ansvar om den bevisar att den inte är ansvarig för den händelse som orsakade skadan. 
  
 2.Om en medlemsstats, Eurojusts, Europols eller Europeiska åklagarmyndighetens underlåtenhet att uppfylla sina skyldigheter enligt denna förordning skadar  
 Ecris-TCN, 
  ska den medlemsstaten, Eurojust, Europol respektive Europeiska åklagarmyndigheten hållas ansvarig för sådan skada, såvida inte och i den mån  
 EU-Lisa 
  eller en annan medlemsstat som deltar i  
 Ecris-TCN 
  underlät att vidta rimliga åtgärder för att förhindra skadan eller för att minimera dess verkningar. 
  
 3.Ersättningsanspråk mot en medlemsstat för de skador som avses i punkterna 1 och 2 ska regleras av svarandemed­ lemsstatens rätt. Ersättningsanspråk mot  
 EU-Lisa, 
  Eurojust, Europol och Europeiska åklagarmyndigheten för de skador som avses i punkterna 1 och 2 ska regleras av deras respektive grundakt. 
  
 Artikel 21 
  
 Egenkontroll 
  
 Medlemsstaterna ska säkerställa att varje centralmyndighet vidtar de åtgärder som är nödvändiga för att följa denna förordning och vid behov samarbetar med tillsynsmyndigheterna. 
  
 Artikel 22 
  
 Sanktioner 
  
 Varje missbruk av uppgifter som förts in i  
 Ecris-TCN 
  ska bli föremål för effektiva, proportionella och avskräckande sanktioner eller disciplinära åtgärder, i enlighet med nationell rätt eller unionsrätt. 
  
 320 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 3 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/17 
  
 SV 
  
 KAPITEL V 
  
 Dataskyddsrättigheter och tillsyn 
  
 Artikel 23 
  
 Personuppgiftsansvarig och personuppgiftsbiträde 
  
 1.Varje centralmyndighet ska fungera som personuppgiftsansvarig i enlighet med unionens tillämpliga dataskyddsregler med avseende på behandling av personuppgifter som centralmyndighetens medlemsstat utför enligt denna förordning. 
  
 2. 
 EU-Lisa 
  ska fungera som personuppgiftsbiträde i enlighet med förordning (EU) 2018/1725 i fråga om personuppgifter som förts in i det centrala systemet av medlemsstaterna. 
  
 Artikel 24 
  
 Ändamål med behandlingen av personuppgifter 
  
 1.De uppgifter som förs in i det centrala systemet ska endast behandlas med ändamålet att identifiera de medlemsstater som innehar uppgifterna i kriminalregister om tredjelandsmedborgare. 
  
 2.Med undantag för vederbörligen bemyndigad personal vid Eurojust, Europol och Europeiska åklagarmyndigheten som har åtkomst till  
 Ecris-TCN 
  inom ramen för denna förordning, ska åtkomst till  
 Ecris-TCN 
  uteslutande vara förbehållen vederbörligen bemyndigad personal vid centralmyndigheterna. Åtkomst ska begränsas till den utsträckning som är nödvändig för att utföra arbetsuppgifterna för det ändamål som anges i punkt 1, och till vad som är nödvändigt och proportionellt i förhållande till de mål som eftersträvas. 
  
 Artikel 25 
  
 Rätt till tillgång, rättelse, radering och begränsning av behandling 
  
 1.Begäranden från tredjelandsmedborgare som avser rätten till tillgång till personuppgifter, till rättelse och radering liksom begränsning av behandlingen av personuppgifter, vilken fastställs i unionens tillämpliga dataskyddsregler, kan riktas till centralmyndigheten i varje medlemsstat. 
  
 2.Om en begäran görs hos en annan medlemsstat än den dömande medlemsstaten ska den medlemsstat hos vilken begäran har ingetts vidarebefordra denna till den dömande medlemsstaten, utan onödigt dröjsmål och under alla omständigheter inom 10 arbetsdagar efter det att begäran har mottagits. Vid mottagande av begäran ska den dömande medlemsstaten 
  
 a)omedelbart inleda förfarandet för att kontrollera att de berörda uppgifterna är riktiga och att behandlingen av dessa i  
 Ecris-TCN 
  var laglig, och 
  
 b)utan onödigt dröjsmål svara den medlemsstat som vidarebefordrat begäran. 
  
 3.Om det framkommer att uppgifter som registrerats i  
 Ecris-TCN 
  är felaktiga eller har behandlats på ett olagligt sätt ska den dömande medlemsstaten rätta eller radera uppgifterna i enlighet med artikel 9. Den dömande medlemsstaten eller, i tillämpliga fall, den medlemsstat hos vilken begäran har gjorts, ska utan onödigt dröjsmål lämna skriftlig bekräftelse till den berörda personen på att åtgärder har vidtagits för att rätta eller radera uppgifter om den personen. Den dömande medlemsstaten ska också utan onödigt dröjsmål informera eventuella andra medlemsstater som har mottagit uppgifter om fällande domar som erhållits genom en sökning i  
 Ecris-TCN 
  om vilka åtgärder som har vidtagits. 
  
 4.Om den dömande medlemsstaten inte instämmer i att uppgifter som registrerats i  
 Ecris-TCN 
  är felaktiga eller har behandlats på ett olagligt sätt, ska medlemsstaten anta ett administrativt eller rättsligt beslut med en skriftlig förklaring till den berörda personen om varför den inte är beredd att rätta eller radera uppgifter som rör den personen. Sådana fall får, när så är lämpligt, meddelas till den nationella tillsynsmyndigheten. 
  
 5.Den medlemsstat som har antagit beslutet enligt punkt 4 ska också tillhandahålla den berörda personen information som förklarar vilka åtgärder personen kan vidta om denne inte godtar den förklaring som getts enligt punkt 
  
 4.Detta ska omfatta information om hur det går till att väcka talan vid domstol eller inge klagomål till behöriga myndigheter i den medlemsstaten och vilket bistånd, inbegripet från de nationella tillsynsmyndigheterna, som finns tillgängligt i enlighet med nationell rätt i den medlemsstaten. 
  
 321 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/18 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 6.En begäran enligt punkt 1 ska innehålla den information som behövs för att den berörda personen ska kunna identifieras. Denna information ska endast användas för att de rättigheter som avses i punkt 1 ska kunna utövas och ska sedan omedelbart raderas. 
  
 7.I fall då punkt 2 är tillämplig ska den centralmyndighet till vilken begäran riktades bevara en skriftlig handling där det anges att en sådan begäran har gjorts och hur den hanterades samt till vilken myndighet den vidarebefordrades. På begäran av den nationella tillsynsmyndigheten ska centralmyndigheten utan dröjsmål göra denna handling tillgänglig för den nationella tillsynsmyndigheten. Centralmyndigheten och tillsynsmyndigheterna ska radera sådana registreringar tre år efter det att de gjordes. 
  
 Artikel 26 
  
 Samarbete för att säkerställa respekten för dataskyddsrättigheter 
  
 1.Centralmyndigheterna ska samarbeta med varandra för att säkerställa att de rättigheter som föreskrivs i artikel 25 respekteras. 
  
 2.I varje medlemsstat ska den nationella tillsynsmyndigheten på begäran ge berörda personer information om hur de kan utöva sin rätt att rätta eller radera uppgifter som rör dem, i enlighet med unionens tillämpliga dataskyddsregler. 
  
 3.Vid tillämpning av denna artikel ska den nationella tillsynsmyndigheten i den medlemsstat som överförde uppgifterna och den nationella tillsynsmyndigheten i medlemsstaten hos vilken begäran gjorts samarbeta med varandra. 
  
 Artikel 27 
  
 Rättsmedel 
  
 Var och en ska i enlighet med nationell rätt eller unionsrätt ha rätt att inge klagomål och rätt att anlita ett rättsmedel i den dömande medlemsstat som har vägrat vederbörande rätt att få åtkomst till eller rätt att rätta eller radera uppgifter om honom eller henne som avses i artikel 25. 
  
 Artikel 28 
  
 Nationella tillsynsmyndigheters tillsyn 
  
 1.Varje medlemsstat ska säkerställa att de nationella tillsynsmyndigheter som utsetts enligt unionens tillämpliga dataskyddsregler kontrollerar lagligheten i den berörda medlemsstatens behandling av personuppgifter enligt artiklarna 5 och 6, inbegripet överföring av dem till och från  
 Ecris-TCN. 
  
 2.Den nationella tillsynsmyndigheten ska säkerställa att en granskning av behandlingar av uppgifter i de nationella datoriserade kriminalregistren och fingeravtrycksdatabaserna i samband med utbyte av uppgifter mellan de systemen och  
 Ecris-TCN 
  utförs i enlighet med relevanta internationella revisionsstandarder minst vart tredje år efter den dag då Ecris- TCN tas i drift. 
  
 3.Medlemsstaterna ska säkerställa att deras nationella tillsynsmyndigheter har tillräckliga resurser för att fullgöra de uppgifter som den åläggs inom ramen för denna förordning. 
  
 4.Varje medlemsstat ska tillhandahålla all information som begärs av de nationella tillsynsmyndigheterna och ska särskilt förse dem med information om verksamhet i enlighet med artiklarna 12, 13 och 19. Varje medlemsstat ska ge tillsynsmyndigheterna åtkomst till sina register enligt artikel 25.7 och till sina loggar enligt artikel 31.6 och vid varje tidpunkt bevilja dem tillträde till alla sina lokaler som är relaterade till  
 Ecris-TCN. 
  
 Artikel 29 
  
 Europeiska datatillsynsmannens tillsyn 
  
 1. Europeiska datatillsynsmannen ska tillse att  
 Scott 
  behandling av personuppgifter som rör  
 Ecris-TCN 
  utförs i enlighet med denna förordning. 
  
 322 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 3 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/19 
  
 SV 
  
 2.Europeiska datatillsynsmannen ska säkerställa att en revision av  
 Scott 
  behandling av personuppgifter genomförs minst vart tredje år i enlighet med internationella revisionsstandarder. En rapport om revisionen ska sändas till Europaparlamentet, rådet, kommissionen,  
 EU-Lisa 
  och tillsynsmyndigheterna.  
 EU-Lisa 
  ska ges tillfälle att yttra sig innan rapporten antas. 
  
 3. 
 EU-Lisa 
  ska tillhandahålla den information som begärs av Europeiska datatillsynsmannen, ge honom eller henne åtkomst till alla dokument och till de loggar som avses i artikel 31 samt vid varje tidpunkt bevilja honom eller henne tillträde till alla sina lokaler. 
  
 Artikel 30 
  
 Samarbete mellan nationella tillsynsmyndigheter och Europeiska datatillsynsmannen 
  
 En samordnad tillsyn av  
 Ecris-TCN 
  ska säkerställas i enlighet med artikel 62 i förordning (EU) 2018/1725. 
  
 Artikel 31 
  
 Förande av loggar 
  
 1. 
 EU-Lisa 
  och de behöriga myndigheterna ska i enlighet med sitt respektive ansvarsområde säkerställa att alla uppgiftsbehandlingar i  
 Ecris-TCN 
  registreras i en logg i enlighet med punkt 2 i syfte att kontrollera om begäranden varit tillåtna, att övervaka dataintegritet och datasäkerhet och att behandlingen av uppgifterna varit laglig samt i syfte att utföra egenkontroll. 
  
 2.Av loggen ska framgå 
  
 a)ändamålet med begäran om åtkomst till uppgifter i  
 Ecris-TCN, 
  
 b)vilka uppgifter som har överförts i enlighet med vad som avses i artikel 5, 
  
 c)nationell ärendereferens, 
  
 d)datum och exakt tidpunkt för uppgiftsbehandlingen, 
  
 e)vilka uppgifter som använts för en sökning, 
  
 f)den identifierande beteckningen för den tjänsteman som utförde sökningen. 
  
 3.Loggen om sökningar och utlämnande av uppgifter ska göra det möjligt att fastställa syftet med sådana uppgiftsbe­ handlingar. 
  
 4.Loggar får användas endast för att övervaka att uppgiftsbehandling är laglig och för att säkerställa dataintegriteten och datasäkerheten. Endast loggar som innehåller andra uppgifter än personuppgifter får användas för den övervakning och utvärdering som avses i artikel 36. Dessa loggar ska på lämpligt sätt skyddas mot obehörig åtkomst och raderas efter tre år, om de inte längre behövs för övervakningsförfaranden som redan har inletts. 
  
 5. 
 EU-Lisa 
  ska på begäran göra loggarna till sin uppgiftsbehandling tillgängliga för centralmyndigheterna utan onödigt dröjsmål. 
  
 6.De behöriga nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för att kontrollera om begärandena varit tillåtna och för att övervaka att behandlingen av uppgifterna är laglig och för att säkerställa dataintegriteten och datasäkerheten ska ha åtkomst till loggar på begäran, så att de kan fullgöra sina uppgifter. På begäran ska centralmyndigheterna göra loggarna till sin uppgiftsbehandling tillgängliga för de behöriga nationella tillsynsmyndigheterna utan onödigt dröjsmål. 
  
 KAPITEL VI 
  
 Slutbestämmelser 
  
 Artikel 32 
  
 Användning av uppgifter för rapportering och statistik 
  
 1.Den vederbörligen bemyndigade personalen vid  
 EU-Lisa, 
  de behöriga myndigheterna och kommissionen ska ha åtkomst till de uppgifter som behandlats inom  
 Ecris-TCN 
  endast för rapporterings- och statistikändamål och utan att det är möjligt att identifiera enskilda personer. 
  
 323 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/20 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 2.Vid tillämpning av punkt 1 ska  
 EU-Lisa 
  upprätta, genomföra och hysa ett centralregister i sina tekniska driftställen som innehåller uppgifter enligt punkt 1 som, utan att det är möjligt att identifiera enskilda personer, gör det möjligt att erhålla anpassade rapporter och statistik. Åtkomst till centralregistret ska beviljas genom säkrad åtkomst med åtkomstkontroll och specifika användarprofiler, endast för rapporterings- och statistikändamål. 
  
 3.De förfaranden som införs av  
 EU-Lisa 
  i syfte att övervaka  
 Hunt 
  funktion enligt artikel 36 samt Harrison referensprogramvara ska inbegripa möjligheten att ta fram regelbunden statistik för övervakningsändamål. 
  
 EU-Lisa 
  ska varje månad till kommissionen översända statistik över registrering, lagring och utbyte av uppgifter ur kriminalregister via  
 Ecris-TCN 
  och Harrison referensprogramvara.  
 EU-Lisa 
  ska säkerställa att det inte är möjligt att identifiera enskilda personer med hjälp av statistiken. På kommissionens begäran ska  
 EU-Lisa 
  tillhandahålla kommissionen statistik om särskilda aspekter som rör genomförandet av denna förordning. 
  
 4.Medlemsstaterna ska tillhandahålla  
 EU-Lisa 
  den statistik den behöver för att kunna uppfylla sina skyldigheter som avses i denna artikel. De ska tillhandahålla kommissionen statistik över antalet dömda tredjelandsmedborgare och antalet fällande domar mot tredjelandsmedborgare inom deras territorium. 
  
 Artikel 33 
  
 Kostnader 
  
 1.Kostnaderna i samband med inrättande och drift av det centrala systemet, kommunikationsinfrastrukturen som avses i artikel 4.1 d, gränssnittsprogrammet och Harrison referensprogramvara ska belasta unionens allmänna budget. 
  
 2.Kostnaderna för anslutning av Eurojust, Europol och Europeiska åklagarmyndigheten till  
 Ecris-TCN 
  ska belasta deras respektive budget. 
  
 3.Andra kostnader ska bäras av medlemsstaterna, särskilt de kostnader som har förorsakats av anslutningen av befintliga nationella kriminalregister, fingeravtrycksdatabaser och centralmyndigheterna till  
 Ecris-TCN, 
  samt kostnaderna för att hysa Ecris referensprogramvara. 
  
 Artikel 34 
  
 Underrättelser 
  
 1.Varje medlemsstat ska underrätta  
 EU-Lisa 
  om den eller de centralmyndigheter som har åtkomst för att föra in, rätta, radera, konsultera eller söka uppgifter, samt om alla förändringar i detta avseende. 
  
 2. 
 EU-Lisa 
  ska säkerställa att den förteckning över centralmyndigheter som anges i medlemsstaternas underrättelser offentliggörs både i Europeiska unionens officiella tidning och på dess webbplats. När  
 EU-Lisa 
  mottar en underrättelse om en ändring av en medlemsstats centralmyndighet ska den uppdatera förteckningen utan onödigt dröjsmål. 
  
 Artikel 35 
  
 Införande av uppgifter och driftstart 
  
 1.När kommissionen konstaterat att följande villkor är uppfyllda ska den fastställa den dag från och med vilken medlemsstaterna ska börja föra in de uppgifter som avses i artikel 5 i  
 Ecris-TCN: 
  
 a)De relevanta genomförandeakter som avses i artikel 10 har antagits. 
  
 b)Medlemsstaterna har godkänt de tekniska och rättsliga arrangemang som ska gälla för insamling och överföring till  
 Ecris-TCN 
  av de uppgifter som avses i artikel 5 och anmält dessa till kommissionen. 
  
 c) 
 EU-Lisa 
  har utfört ett heltäckande test av  
 Ecris-TCN 
  i samarbete med medlemsstaterna och med användning av anonyma testdata. 
  
 2.När kommissionen har fastställt vilken dag uppgifter ska börja föras in i enlighet med punkt 1 ska den underrätta medlemsstaterna om denna dag. Inom två månader från denna dag ska medlemsstaterna föra in de uppgifter som avses 
  
 iartikel 5 i  
 Ecris-TCN, 
  med beaktande av artikel 41.2. 
  
 324 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 3 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/21 
  
 SV 
  
 3.Efter utgången av den period som avses i punkt 2 ska  
 EU-Lisa 
  utföra ett slutligt test av  
 Ecris-TCN, 
  i samarbete med medlemsstaterna. 
  
 4.När det test som avses i punkt 3 har slutförts med tillfredsställande resultat och  
 EU-Lisa 
  anser att  
 Ecris-TCN 
  kan tas 
  
 idrift ska  
 EU-Lisa 
  underrätta kommissionen om detta. Kommissionen ska informera Europaparlamentet och rådet om resultaten av testet och besluta vilken dag  
 Ecris-TCN 
  ska tas i drift. 
  
 5.Det kommissionsbeslut om den dag då  
 Ecris-TCN 
  ska tas i drift som avses i punkt 4 ska offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning. 
  
 6.Medlemsstaterna ska börja använda  
 Ecris-TCN 
  från och med den dag som fastställts av kommissionen i enlighet med punkt 4. 
  
 7.När kommissionen fattar de beslut som avses i denna artikel får den ange olika datum för införande i  
 Ecris-TCN 
  av de alfanumeriska uppgifter och uppgifter om fingeravtryck som avses i artikel 5 samt för driftstart för dessa olika kategorier av uppgifter. 
  
 Artikel 36 
  
 Övervakning och utvärdering 
  
 1. 
 EU-Lisa 
  ska säkerställa att det finns förfaranden för att övervaka utvecklingen av  
 Ecris-TCN 
  mot bakgrund av målen vad gäller planering och kostnader samt att övervaka  
 Hunt 
  och Harrison referensprogramvaras funktion med beaktande av målen vad gäller tekniska resultat, kostnadseffektivitet, säkerhet och tjänsternas kvalitet. 
  
 2.I syfte att övervaka  
 Hunt 
  funktion och det tekniska underhållet av detta ska  
 EU-Lisa 
  ha åtkomst till nödvändig information om de behandlingar av uppgifter som utförs inom  
 Ecris-TCN 
  och inom Ecris referenspro­ gramvara. 
  
 3.Senast den 12 december 2019 och därefter var sjätte månad under utformnings- och utvecklingsfasen ska  
 EU-Lisa 
  lämna en lägesrapport till Europaparlamentet och rådet om utvecklingen av  
 Ecris-TCN 
  och Harrison referensprogramvara. 
  
 4.Den rapport som avses i punkt 3 ska innehålla en översikt över de aktuella kostnaderna och projektets framsteg, en bedömning av de ekonomiska konsekvenserna och information om eventuella tekniska problem och risker som kan påverka de övergripande kostnaderna för  
 Ecris-TCN, 
  vilka ska belasta unionens allmänna budget i enlighet med artikel 
  
 5.Om det uppstår kraftiga förseningar i utvecklingsprocessen ska  
 EU-Lisa 
  snarast möjligt informera Europapar­ lamentet och rådet om orsakerna till dessa förseningar och vilka tidsmässiga och ekonomiska konsekvenser de får. 
  
 6.Så snart som utvecklingen av  
 Ecris-TCN 
  och Harrison referensprogramvara har slutförts ska  
 EU-Lisa 
  lämna en rapport till Europaparlamentet och rådet med en redogörelse för hur målen avseende framför allt planering och kostnader har uppfyllts samt ge en motivering till eventuella avvikelser. 
  
 7.Om en teknisk uppgradering behöver göras av  
 Ecris-TCN 
  som skulle kunna medföra avsevärda kostnader, ska EU- Palmer informera Europaparlamentet och rådet om detta. 
  
 8.Två år efter det att driften av  
 Ecris-TCN 
  har inletts och därefter varje år ska  
 EU-Lisa 
  lämna en rapport till kommissionen om  
 Hunt 
  och Harrison referensprogramvaras tekniska funktion, inklusive säkerhetsaspekter, särskilt baserat på statistiken om  
 Hunt 
  funktion och användning och om utbytet, via Harrison referensprogramvara, av uppgifter ur kriminalregister. 
  
 9.Fyra år efter driftstarten av  
 Ecris-TCN 
  och därefter vart fjärde år ska kommissionen genomföra en övergripande utvärdering av  
 Ecris-TCN 
  och Harrison referensprogramvara. Den övergripande utvärderingsrapport som upprättas på denna grund ska innehålla en bedömning av denna förordnings tillämpning och en granskning av de resultat som uppnåtts 
  
 iförhållande till de mål som sattes upp och inverkan på de grundläggande rättigheterna. Rapporten ska också innehålla en bedömning av huruvida de förutsättningar som ligger till grund för att driva  
 Ecris-TCN 
  fortfarande gäller, av huruvida det är lämpligt att använda biometriska uppgifter för  
 Ecris-TCN 
  liksom av säkerheten i  
 Ecris-TCN 
  och eventuella säkerhetskonsekvenser för framtida drift. Utvärderingen ska innefatta eventuella nödvändiga rekommendationer. Kommissionen ska överlämna rapporten till Europaparlamentet, rådet, Europeiska datatillsynsmannen och Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter. 
  
 325 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/22 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 10.Dessutom ska den första övergripande utvärderingen enligt punkt 9 innefatta en bedömning av följande: 
  
 a)I vilken utsträckning, på grundval av relevanta statistiska uppgifter och ytterligare information från medlemsstaterna, inkluderingen av identitetsuppgifter i  
 Ecris-TCN 
  för unionsmedborgare som också är medborgare i ett tredjeland har bidragit till uppnåendet av målen i denna förordning. 
  
 b)Möjligheten, för vissa medlemsstater, att fortsätta att använda den nationella programvaran för genomförande av Harrison enligt artikel 4. 
  
 c)Införandet av uppgifter om fingeravtryck i  
 Ecris-TCN, 
  särskilt tillämpningen av de minimikriterier som avses i artikel 5.1 b ii. 
  
 d)Ecris och  
 Hunt 
  inverkan på skyddet av personuppgifter. 
  
 Bedömningen kan vid behov åtföljas av lagstiftningsförslag. Efterföljande övergripande utvärderingar får inbegripa en bedömning av någon eller alla dessa aspekter. 
  
 11.Medlemsstaterna, Eurojust, Europol och Europeiska åklagarmyndigheten ska ge  
 EU-Lisa 
  och kommissionen den information som är nödvändig för att utarbeta de rapporter som avses i punkterna 3, 8 och 9 i enlighet med de kvantitativa indikatorer som fastställts på förhand av kommissionen eller  
 EU-Lisa 
  eller båda två. Denna information får inte äventyra arbetsmetoder eller innehålla uppgifter som röjer källor, personal eller utredningar. 
  
 12.I förekommande fall ska tillsynsmyndigheterna ge  
 EU-Lisa 
  och kommissionen den information som de behöver för att kunna utarbeta de rapporter som avses i punkt 9 i enlighet med de kvantitativa indikatorer som fastställts på förhand av kommissionen eller  
 EU-Lisa 
  eller båda två. Denna information får inte äventyra arbetsmetoder eller innehålla uppgifter som röjer källor, personal eller utredningar. 
  
 13. 
 EU-Lisa 
  ska ge kommissionen den information som är nödvändig för att ta fram de övergripande utvärderingar som avses i punkt 9. 
  
 Artikel 37 
  
 Utövande av delegeringen 
  
 1.Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel. 
  
 2.Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artikel 6.2 ska ges till kommissionen tills vidare från och med den 11 juni 2019. 
  
 3.Den delegering av befogenhet som avses i artikel 6.2 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning, eller vid ett senare i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft. 
  
 4. Innan kommissionen antar en delegerad akt ska den samråda med experter som utsetts av varje medlemsstat i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning. 
  
 5.Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna. 
  
 6.En delegerad akt som antas enligt artikel 6.2 ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period på två månader från den dag då akten delgavs Europapar­ lamentet och rådet, eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period ska förlängas med två månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ. 
  
 Artikel 38 
  
 Kommittéförfarande 
  
 1.Kommissionen ska biträdas av en kommitté. Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011. 
  
 326 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 3 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/23 
  
 SV 
  
 2.När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas. 
  
 Om kommittén inte avger något yttrande, ska kommissionen inte anta utkastet till genomförandeakt och artikel 5.4 tredje stycket i förordning (EU) nr 182/2011 ska tillämpas. 
  
 Artikel 39 
  
 Rådgivande grupp 
  
 EU-Lisa 
  ska inrätta en rådgivande grupp i syfte att inhämta sakkunskap om  
 Ecris-TCN 
  och Harrison referensprogramvara, särskilt i samband med utarbetandet av det årliga arbetsprogrammet och den årliga verksamhetsrapporten. Under utformnings- och utvecklingsfasen ska artikel 11.9 tillämpas. 
  
 Artikel 40 
  
 Ändringar av förordning (EU) 2018/1726 
  
 Förordning (EU) 2018/1726 ska ändras på följande sätt: 
  
 1.Artikel 1.4 ska ersättas med följande: 
  
 ”4. Byrån ska ansvara för förberedelsen, utvecklingen eller den operativa förvaltningen av in- och utresesystemet, DubliNet,  
 EU-systemet 
  för reseuppgifter och resetillstånd (Joseph),  
 Ecris-TCN 
  och Harrison referensprogramvara.” 
  
 2.Följande artikel ska införas: ”Artikel 8a 
  
 Uppgifter som rör  
 Ecris-TCN 
  och Harrison referensprogramvara 
  
 När det gäller  
 Ecris-TCN 
  och Harrison referensprogramvara ska byrån utföra 
  
 a)de uppgifter som den tilldelas genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/816 (*), 
  
 b)uppgifter som gäller utbildning i den tekniska användningen av  
 Ecris-TCN 
  och Harrison referensprogramvara. 
  
 (*)Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/816 av den 17 april 2019 om inrättande av ett centraliserat system för identifiering av medlemsstater som innehar uppgifter om fällande domar mot tredjelandsmedborgare och statslösa personer  
 (Ecris-TCN) 
  för att komplettera det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister  
 (Ecris-TCN) 
  och om ändring av förordning (EU) 2018/1726 (EUT L 135, 22.5.2019, s. 1).” 
  
 3.Artikel 14.1 ska ersättas med följande: 
  
 ”1. Byrån ska följa utvecklingen av forskning som är av relevans för den operativa förvaltningen av SIS II, VIS, Eurodac, in- och utresesystemet, Joseph, DubliNet,  
 Ecris-TCN 
  och andra stora  
 it-system 
  i enlighet med vad som avses i artikel 1.5.” 
  
 4.Artikel 19.1 ska ändras på följande sätt: a) Led ee ska ersättas med följande: 
  
 ”ee) Anta rapporterna om in- och utresesystemets utveckling enligt artikel 72.2 i förordning (EU) 2017/2226, rapporterna om utvecklingen av Joseph enligt artikel 92.2 i förordning (EU) 2018/1240 och rapporterna om utvecklingen av  
 Ecris-TCN 
  och Harrison referensprogramvara enligt artikel 36.3 i förordning (EU) 2019/816.” 
  
 b)Led ff ska ersättas med följande: 
  
 ”ff) Anta rapporterna om den tekniska funktionen hos SIS II enligt artikel 50.4 i förordning (EG) nr 1987/2006 respektive artikel 66.4 i beslut 2007/533/RIF, hos VIS enligt artikel 50.3 i förordning (EG) nr 767/2008 respektive artikel 17.3 i beslut 2008/633/RIF, hos in- och utresesystemet enligt artikel 72.4 i förordning (EU) 2017/2226, hos Joseph enligt artikel 92.4 i förordning (EU) 2018/1240 och hos  
 Ecris-TCN 
  och Harrison referensprogramvara enligt artikel 36.8 i förordning (EU) 2019/816.” 
  
 327 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/24 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 c) 
  
 Led hh ska ersättas med följande: 
  
 ”hh) Anta formella kommentarer 
  
 om Europeiska datatillsynsmannens 
  
 granskningsrapporter enligt artikel 45.2 
  
 i förordning (EG) nr 1987/2006, artikel 42.2 i förordning (EG) nr 767/2008, artikel 31.2 i förordning (EU) 
  
 nr 603/2013, artikel 56.2 i förordning (EU) 2017/2226, artikel 67 
  
 i förordning (EU) 2018/1240 och artikel 
  
 29.2i förordning (EU) 2019/816 och säkerställa lämplig uppföljning av granskningarna.” 
  
 d)Följande led ska införas: 
  
 ”lla) Översända statistik till kommissionen rörande  
 Ecris-TCN 
  och Harrison referensprogramvara enligt artikel 32.3 andra stycket i förordning (EU) 2019/816.” 
  
 e)Led mm ska ersättas med följande: 
  
 ”mm) Säkerställa årligt offentliggörande av förteckningen över de myndigheter som är behöriga att direkt hämta uppgifter ur SIS II enligt artikel 31.8 i förordning (EG) nr 1987/2006 och artikel 46.8 i beslut 2007/533/RIF, tillsammans med förteckningen över nationella SIS  
 II-byråer 
  (N.SIS  
 II-byråer) 
  och Sirenekontor enligt artikel 7.3 i förordning (EG) nr 1987/2006 respektive artikel 7.3 i beslut 2007/533/RIF samt förteckningen över behöriga myndigheter enligt artikel 65.2 i förordning (EU) 2017/2226, förteckningen över behöriga myndigheter enligt artikel 87.2 i förordning (EU) 2018/1240 och förteckningen över centralmyndigheter enligt artikel 34.2 i förordning (EU) 2019/816.” 
  
 5.I artikel 22.4 ska följande stycke införas efter tredje stycket: 
  
 ”Eurojust, Europol och Europeiska åklagarmyndigheten får delta i styrelsens möten som observatörer när en fråga rörande  
 Ecris-TCN 
  som avser tillämpningen av förordning (EU) 2019/816 står på dagordningen.” 
  
 6.I artikel 24.3 ska led p ersättas med följande: 
  
 ”p) Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 17 i tjänsteföreskrifterna för tjänstemän fastställa krav avseende konfidentiell behandling som överensstämmer med artikel 17 i förordning (EG) nr 1987/2006, artikel 17 i beslut 2007/533/RIF, artikel 26.9 i förordning (EG) nr 767/2008, artikel 4.4 i förordning (EU) nr 603/2013, artikel 
  
 37.4i förordning (EU) 2017/2226, artikel 74.2 i förordning (EU) 2018/1240 och artikel 11.16 i förordning (EU) 2019/816.” 
  
 7.I artikel 27.1 ska följande led införas: 
  
 ”da) Den rådgivande gruppen för  
 Ecris-TCN.” 
  
 Artikel 41 
  
 Genomförande och övergångsbestämmelser 
  
 1.Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa denna förordning så snart som möjligt och därmed säkerställa att  
 Ecris-TCN 
  fungerar väl. 
  
 2.För fällande domar som meddelats före den dag då uppgifter ska börja föras in i enlighet med artikel 35.1 ska centralmyndigheterna inrätta de enskilda uppgiftsposterna i det centrala systemet enligt följande: 
  
 a)Alfanumeriska uppgifter ska föras in i det centrala systemet senast vid utgången av den period som avses i artikel 35.2. 
  
 b)Uppgifter om fingeravtryck ska föras in i det centrala systemet inom två år från driftstarten i enlighet med artikel 35.4. 
  
 Artikel 42 
  
 Ikraftträdande och tillämplighet 
  
 Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. 
  
 328 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 3 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/25 
  
 Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i medlemsstaterna i enlighet med fördragen. 
  
 Utfärdad i Strasbourg den 17 april 2019. 
  
 På Europaparlamentets vägnar 
  
 På rådets vägnar 
  
 Ware 
  
 Wilson 
  
 Ordförande 
  
 Ordförande 
  
 329 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/26 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 Hardy 
  
 STANDARDBLANKETT FÖR BEGÄRAN SOM AVSES I ARTIKEL 17.1 I FÖRORDNING (EU) 2019/816 
  
 I SYFTE ATT FÅ INFORMATION OM VILKEN MEDLEMSSTAT, OM NÅGON, SOM INNEHAR UPPGIFTER 
  
 I KRIMINALREGISTER OM EN TREDJELANDSMEDBORGARE 
  
 330 
  
 Bilaga 4 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/85 
  
 SV 
  
 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) 2019/818 
  
 av den 20 maj 2019 
  
 om inrättande av en ram för interoperabilitet mellan  
 EU-informationssystem 
  på området polissamarbete och straffrättsligt samarbete, asyl och migration och om ändring av förordningarna (EU) 2018/1726, (EU) 2018/1862 och (EU) 2019/816 
  
 EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING 
  
 med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 16.2, 74, 78.2 e, 79.2 c, 82.1 d, 85.1, 87.2 a och 88.2, 
  
 med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, 
  
 efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, 
  
 med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1), 
  
 efter att ha hört Regionkommittén, 
  
 i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och 
  
 av följande skäl: 
  
 (1)Kommissionen underströk i sitt meddelande av den 6 april 2016 med titeln Starkare och smartare informationssystem för gränser och säkerhet behovet av att förbättra unionens uppgiftshanteringsstruktur för gränsförvaltning och säkerhet. Meddelandet inledde arbetet för att uppnå interoperabilitet mellan  
 EU-informationssystem 
  för säkerhet, gränser och migrationshantering, i syfte att komma till rätta med de strukturella brister i systemen som hindrar de nationella myndigheternas arbete och att säkerställa att gränskontrolltjänstemän, tullmyndigheter, poliser och rättsliga myndigheter har tillgång till den information de behöver. 
  
 (2)Rådet identifierade i sin Färdplan för förbättring av informationsutbytet och informationshanteringen, inbegripet interoperabilitetslösningar på området för rättsliga och inrikes frågor av den 6 juni 2016 olika rättsliga, tekniska och operativa utmaningar när det gäller interoperabilitet mellan  
 EU-informationssystem 
  och efterlyste en strävan efter lösningar. 
  
 (3)I sin resolution av den 6 juli 2016 om de strategiska prioriteringarna för kommissionens arbetsprogram 2017 (3) efterlyste Europaparlamentet förslag för att förbättra och utveckla befintliga  
 EU-informationssystem, 
  åtgärda luckor i informationen och gå i riktning mot interoperabilitet samt förslag om obligatoriskt informationsutbyte på  
 EU-nivå 
  åtföljda av de bestämmelser om dataskydd som krävs. 
  
 (4)I sina slutsatser av den 15 december 2016 uppmanade Europeiska rådet till ansträngningar för att fortsatt tillhandahålla resultat i fråga om interoperabilitet mellan EU:s informationssystem och databaser. 
  
 (5)Expertgruppen för informationssystem och interoperabilitet konstaterade i sin slutrapport av den 11 maj 2017 att det var nödvändigt och tekniskt genomförbart att eftersträva praktiska lösningar för interoperabilitet och att interoperabilitet i princip både kan ge operativa vinster och erhållas i överensstämmelse med dataskyddskraven. 
  
 (6) 
  
 Kommissionen presenterade i sitt meddelande av den 16 maj 2017 med titeln Sjunde rapporten om framsteg 
  
 i riktning mot en effektiv och verklig säkerhetsunion, i enlighet med sitt meddelande av den 6 april 2016 och 
  
 resultaten och rekommendationerna från expertgruppen för informationssystem och interoperabilitet, en ny 
  
 strategi för uppgiftshantering när det gäller gränser, säkerhet och migration där alla  
 EU-informationssystem 
  för 
  
 säkerhet, gränsförvaltning och migrationshantering kommer att vara interoperabla på ett sätt som fullt ut 
  
 respekterar de grundläggande rättigheterna. 
  
 (1) 
  
 EUT C 283, 10.8.2018, s. 48. 
  
 (2) 
  
 Europaparlamentets ståndpunkt av den 16 april 2019 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 14 maj 2019. 
  
 (3) 
  
 EUT C 101, 16.3.2018, s. 116. 
  
 331 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/86 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 (7)I sina slutsatser av den 9 juni 2017 om vägen till ett förbättrat informationsutbyte och säkerställande av interope­ rabiliteten mellan  
 EU-informationssystem 
  uppmanade rådet kommissionen att i sitt arbete följa de lösningar för interoperabilitet som expertgruppen föreslagit. 
  
 (8)I sina slutsatser av den 23 juni 2017 underströk Europeiska rådet behovet av att förbättra interoperabiliteten mellan databaser och uppmanade kommissionen att så snart som möjligt utarbeta förslag till lagstiftning på grundval av förslagen från expertgruppen för informationssystem och interoperabilitet. 
  
 (9)I syfte att förbättra ändamålsenligheten och effektiviteten i kontrollerna vid de yttre gränserna, bidra till att förebygga och bekämpa olaglig invandring och främja en hög säkerhetsnivå inom området med frihet, säkerhet och rättvisa i unionen – bland annat att upprätthålla den allmänna säkerheten och allmänna ordningen och trygga säkerheten inom medlemsstaternas territorier förbättra genomförandet av den gemensamma visering­ spolitiken, bistå vid prövningen av ansökningar om internationellt skydd, bidra till att förebygga, förhindra, upptäcka och utreda terroristbrott och andra grova brott, underlätta identifieringen av okända personer vid en naturkatastrof, en olycka eller ett terrordåd, i syfte att upprätthålla allmänhetens förtroende för unionens migrations- och asylsystem, unionens säkerhetsåtgärder och unionens förmåga att förvalta de yttre gränserna, bör interoperabilitet inrättas mellan  
 EU-informationssystemen, 
  dvs. in- och utresesystemet, Informationssystemet för viseringar (VIS),  
 EU-systemet 
  för reseuppgifter och resetillstånd (Joseph), Eurodac, Schengens informationssystem (SIS) och det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister avseende tredjelands­ medborgare  
 (Ecris-TCN), 
  så att dessa  
 EU-informationssystem 
  och de uppgifter som de innehåller kompletterar varandra, med respekt för den enskildes grundläggande rättigheter, i synnerhet rätten till skydd av personuppgifter. För att uppnå detta bör en europeisk sökportal (ESP), en gemensam biometrisk matchningstjänst, en gemensam databas för identitetsuppgifter (CIR) och en detektor för multipla identiteter (MID) inrättas som interoperabilitetskomponenter. 
  
 (10)Interoperabiliteten mellan  
 EU-informationssystem 
  bör göra det möjligt för dessa system att komplettera varandra för att underlätta korrekt identifiering av personer, däribland okända personer som inte kan identifiera sig eller oidentifierade mänskliga kvarlevor, bidra till att bekämpa identitetsbedrägeri, förbättra och harmonisera kvalitetskraven på uppgifterna i respektive  
 EU-informationssystem, 
  underlätta medlemsstaternas tekniska implementering och operativa drift av  
 EU-informationssystem, 
  stärka de skyddsåtgärder för datasäkerhet och dataskydd som reglerar respektive  
 EU-informationssystem, 
  rationalisera åtkomst till in- och utresesystemet, VIS, Joseph och Eurodac i syfte att förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott, samt stödja syftena med in- och utresesystemet, VIS, Joseph, Eurodac, SIS och  
 Ecris-TCN. 
  
 (11)Interoperabilitetskomponenterna bör omfatta in- och utresesystemet, VIS, Joseph, Eurodac, SIS och  
 Ecris-TCN. 
  De bör också omfatta Europoluppgifter, men endast i den mån som krävs för att Europoluppgifter ska kunna sökas samtidigt med dessa  
 EU-informationssystem. 
  
 (12) Interoperabilitetskomponenterna bör behandla personuppgifterna för personer vars personuppgifter behandlas i de underliggande  
 EU-informationssystemen 
  och av Europol. 
  
 (13)ESP bör inrättas för att tekniskt underlätta medlemsstaternas myndigheters och unionsbyråernas snabba, smidiga, effektiva, systematiska och kontrollerade åtkomst till  
 EU-informationssystem, 
  Europoluppgifter och Internationella kriminalpolisorganisationens (Interpol) databaser i den mån som krävs för att de ska kunna utföra sina uppgifter, i enlighet med deras åtkomsträttigheter. ESP bör även inrättas för att stödja syftena med in- och utresesystemet, VIS, Joseph, Eurodac, SIS,  
 Ecris-TCN 
  och Europoluppgifter. Genom att göra det möjligt att utföra parallella sökningar i alla relevanta  
 EU-informationssystem, 
  Europoluppgifter och Interpols databaser bör ESP fungera som en gemensam kontaktpunkt eller meddelandehanterare för att söka i de olika centrala systemen och smidigt hämta den nödvändiga informationen, med full respekt för de underliggande systemens åtkomstkontroll och dataskyddskrav. 
  
 (14)Utformningen av ESP bör, vid en sökning i Interpols databaser, säkerställa att de uppgifter som används av en  
 ESP-användare 
  för att inleda en sökning inte delas med ägarna av Interpols uppgifter. Utformningen av ESP bör även säkerställa att sökningar i Interpols databaser enbart sker i enlighet med tillämplig unionsrätt och nationell rätt. 
  
 332 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 4 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/87 
  
 SV 
  
 (15)De  
 ESP-användare 
  som har åtkomsträtt till Europoluppgifter enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/794 (4) bör kunna göra sökningar i Europoluppgifter samtidigt med de  
 EU-informationssystem 
  som de har åtkomst till. All ytterligare behandling av uppgifter efter en sådan sökning bör ske i enlighet med förordning (EU) 2016/794, inklusive restriktioner i fråga om åtkomst eller användning som dataleverantören har fastställt. 
  
 (16)ESP bör utvecklas och konfigureras så att det endast går att göra sådana sökningar med uppgifter som rör personer eller resehandlingar som finns i ett  
 EU-informationssystem, 
  i Europoluppgifter eller i Interpols databaser. 
  
 (17)För att säkerställa systematisk användning av de relevanta  
 EU-informationssystemen 
  bör ESP användas för att söka i CIR, in- och utresesystemet, VIS, Joseph, Eurodac och  
 Ecris-TCN. 
  En nationell uppkoppling till de olika EU- informationssystemen bör dock behållas som en teknisk reserv. ESP bör också användas av unionens byråer för att göra sökningar i centrala SIS i enlighet med deras åtkomsträttigheter och för att de ska kunna utföra sina uppgifter. ESP bör vara ytterligare ett sätt att söka i centrala SIS, Europoluppgifter och Interpols databaser, som ett komplement till de befintliga särskilda gränssnitten. 
  
 (18)Biometriska uppgifter, såsom fingeravtryck och ansiktsbilder, är unika och ger därför en mycket mer tillförlitlig identifiering av en person än alfanumeriska uppgifter. Den gemensamma biometriska matchningstjänsten bör vara ett tekniskt verktyg för att stärka och underlätta arbetet för de relevanta  
 EU-informationssystemen 
  och de andra interoperabilitetskomponenterna. Huvudsyftet med den gemensamma biometriska matchningstjänsten bör vara att underlätta identifiering av en person som har registrerats i flera databaser, genom att använda en enda teknisk komponent för att matcha den personens biometriska uppgifter mellan olika system, i stället för flera komponenter. Den gemensamma biometriska matchningstjänsten bör främja säkerhet och ge fördelar i fråga om kostnader, underhåll och drift. Alla automatiska fingeravtrycksidentifieringssystem, även de som för närvarande används för Eurodac, VIS och SIS, använder biometriska mallar bestående av uppgifter som härrör från en särdragsextraktion från faktiska biometriska prov. Den gemensamma biometriska matchningstjänsten bör samla och lagra alla dessa biometriska mallar – logiskt åtskilda enligt det informationssystem från vilket uppgifterna härrör – på ett enda ställe och därigenom underlätta jämförelser mellan systemen med användning av biometriska mallar och möjliggöra stordriftsfördelar vid utveckling och underhåll av de centrala  
 EU-systemen. 
  
 (19)De biometriska mallar som lagras i den gemensamma biometriska matchningstjänsten och bör bestå av uppgifter som härrör från en särdragsextraktion från faktiska biometriska prov och erhållas på ett sådant sätt att det inte går att vända på extraktionsprocessen. De biometriska mallarna bör erhållas från biometriska uppgifter, men det bör inte vara möjligt att få fram dessa biometriska uppgifter från de biometriska mallarna. Eftersom handavtryck och  
 DNA-profiler 
  lagras endast i SIS, och inte kan inte användas för att genomföra korskontroller mot uppgifter som finns i andra informationssystem, i enlighet med principerna om nödvändighet och proportionalitet, bör den gemensamma biometriska matchningstjänsten inte lagra  
 DNA-profiler 
  eller biometriska mallar som erhålls från handavtryck. 
  
 (20)Biometriska uppgifter utgör känsliga personuppgifter. Denna förordning bör fastställa grunden och skyddsåtgärder för behandlingen av sådana uppgifter i syfte att entydigt identifiera de berörda personerna. 
  
 (21)In- och utresesystemet, VIS, Joseph, Eurodac och  
 Ecris-TCN 
  kräver en korrekt identifiering av de personer vars personuppgifter lagras i dem. CIR bör därför underlätta en korrekt identifiering av personer som har registrerats i dessa system. 
  
 (22)Personuppgifter som lagras i dessa  
 EU-informationssystem 
  kan avse samma personer men under olika eller ofullständiga identiteter. Medlemsstaterna förfogar över effektiva metoder att identifiera sina medborgare eller personer som är registrerade som varaktigt bosatta på deras territorium. Interoperabiliteten mellan EU- informationssystem bör bidra till en korrekt identifiering av personer som är registrerade i dessa system. CIR bör lagra de personuppgifter som behövs för att göra det möjligt att mer korrekt identifiera de personer vars uppgifter lagras i de systemen, inklusive deras identitetsuppgifter, resehandlingsuppgifter och biometriska uppgifter, oavsett vilket system uppgifterna ursprungligen samlades in i. Endast de personuppgifter som är absolut nödvändiga för att utföra en korrekt identitetskontroll bör lagras i CIR. De personuppgifter som registreras i CIR bör inte behållas längre än vad som är absolut nödvändigt för de underliggande systemens syften och bör raderas automatiskt när uppgifterna har raderats i det underliggande systemet i enlighet med den logiska separeringen. 
  
 (4) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/794 av den 11 maj 2016 om Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) och om ersättande och upphävande av rådets beslut 2009/371/RIF, 2009/934/RIF, 2009/935/RIF, 2009/936/RIF och 2009/968/RIF (EUT L 135, 24.5.2016, s. 53). 
  
 333 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/88 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 (23)En ny behandling, som består i lagring av sådana uppgifter i CIR i stället för lagring i vart och ett av de separata systemen är nödvändig för att det ska vara möjligt att förbättra identifieringens tillförlitlighet genom den automatiska jämförelsen och matchningen av uppgifterna. Det faktum att identitetsuppgifter, resehandlings­ uppgifter och biometriska uppgifter lagras i CIR bör inte på något sätt hindra den behandling av uppgifter som sker med avseende på in- och utresesystemet, VIS, Joseph, Eurodac eller  
 Ecris-TCN, 
  eftersom CIR bör vara en ny gemensam komponent i dessa underliggande system. 
  
 (24)Det är därför nödvändigt att skapa en personakt i CIR för varje person som har registrerats i in- och utresesystemet, VIS, Joseph, Eurodac eller  
 Ecris-TCN, 
  för att uppnå syftet med en korrekt identifiering av personer inom Schengenområdet och för att stödja MID i det dubbla syftet att underlätta identitetskontroller för resenärer med ärligt uppsåt och bekämpa identitetsbedrägeri. Personakten bör lagra all den identitetsinformation som avser en person på ett enda ställe och ge vederbörligen bemyndigade slutanvändare åtkomst till den. 
  
 (25)CIR således underlätta och rationalisera åtkomst för myndigheter med ansvar för att förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott till de  
 EU-informationssystem 
  som inte har inrättats uteslutande i syfte att förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda grov brottslighet. 
  
 (26)CIR bör tillhandahålla en gemensam lagringsplats för identitetsuppgifter, resehandlingsuppgifter och biometriska uppgifter om personer som har registrerats i in- och utresesystemet, VIS, Joseph, Eurodac och  
 Ecris-TCN. 
  CIR bör utgöra en del av den tekniska arkitekturen i dessa system och fungera som den gemensamma komponenten mellan dem för att lagra och söka i de identitetsuppgifter, resehandlingsuppgifter och biometriska uppgifter som de behandlar. 
  
 (27)Alla poster i CIR bör separeras logiskt genom att varje post automatiskt taggas med namnet på det underliggande system som äger den uppgiften. CIR:s åtkomstkontroller bör använda dessa taggar för att avgöra huruvida åtkomst till posten ska medges. 
  
 (28)Om en medlemsstats polismyndighet inte kan identifiera en person på grund av att det saknas en resehandling eller en annan trovärdig handling som styrker personens identitet, eller om det föreligger tvivel om de identitets­ uppgifter som lämnats av den personen eller om resehandlingens äkthet eller dess innehavares identitet eller om personen inte kan eller vägrar att samarbeta, bör polismyndigheten i fråga kunna göra en sökning i CIR för att identifiera personen. För dessa ändamål bör polisen ta fingeravtryck med hjälp av tekniker för direktscanning av fingeravtryck, under förutsättning att förfarandet inleddes i den berörda personens närvaro. Sådana sökningar i CIR bör inte tillåtas för identifiering av minderåriga under 12 år, såvida de inte görs för barnets bästa. 
  
 (29)Om en persons biometriska uppgifter inte kan användas eller en sökning med dessa uppgifter misslyckas bör sökningen utföras med personens identitetsuppgifter i kombination med resehandlingsuppgifter. Om sökningen visar att det finns uppgifter om personen i CIR bör medlemsstaternas myndigheter ha åtkomst till CIR för att ta del av den personens identitetsuppgifter och resehandlingsuppgifter, utan att det i CIR anges vilket EU- informationssystem uppgifterna tillhör. 
  
 (30)Medlemsstaterna bör anta nationella lagstiftningsåtgärder för att utse de myndigheter som är behöriga att utföra identitetskontroller med hjälp av CIR och fastställa förfarandena, villkoren och kriterierna för sådana kontroller, vilka bör vara förenliga med proportionalitetsprincipen. I synnerhet bör befogenheten för en anställd vid en sådan myndighet att ta biometriska uppgifter av en person under en identitetskontroll föreskrivas i nationell rätt. 
  
 (31)Genom denna förordning bör det också införas en ny möjlighet till rationaliserad åtkomst till andra uppgifter än identitetsuppgifter och resehandlingsuppgifter i in- och utresesystemet, VIS, Joseph eller Eurodac för medlemsstaternas utsedda myndigheter med ansvar för att förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott samt för Europol. Sådana uppgifter kan vara nödvändiga för att förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott i ett specifikt fall där det finns rimliga skäl att anta att en konsultation av dem kommer att bidra till att förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrotten eller andra aktuella grova brott, särskilt om det finns misstankar om att en person som misstänks för, har begått eller utsatts för ett terroristbrott eller ett annat grovt brott är en person vars uppgifter lagras i in- och utresesystemet, VIS, Joseph eller Eurodac. 
  
 334 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 4 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/89 
  
 SV 
  
 (32)Fullständig åtkomst till uppgifter som finns i  
 EU-informationssystemen 
  som är nödvändig för att förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott, utöver åtkomst till identitetsuppgifter eller resehandlingsuppgifter som finns i CIR, bör även i fortsättningen regleras genom de tillämpliga rättsliga instrumenten. De utsedda myndigheterna med ansvar för att förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott samt Europol vet inte på förhand vilket  
 EU-informationssystem 
  som innehåller uppgifter om de personer de behöver göra sökningar om. Detta leder till förseningar och ineffektivitet. Den slutanvändare som har bemyndigats av den utsedda myndigheten bör därför ha rätt att se i vilket av dessa  
 EU-informationssystem 
  de uppgifter som motsvarar resultatet av en sökning är registrerade. Det berörda systemet skulle på så vis flaggas efter den automatiska kontrollen att det finns en träff i systemet (en så kallad flaggfunktion för träff). 
  
 (33)I detta sammanhang bör ett svar från CIR inte tolkas eller användas som en grund för en slutsats om eller en anledning att vidta åtgärder med avseende på en person, utan bör användas uteslutande i syfte att lämna in begäran om åtkomst till de underliggande  
 EU-informationssystemen, 
  med förbehåll för de villkor och förfaranden som fastställs i respektive rättsliga instrument som reglerar sådan åtkomst. Varje sådan begäran om åtkomst bör omfattas av kapitel VII i denna förordning och i tillämpliga fall av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 (5), Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/680 (6) eller Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725 (7). 
  
 (34)Som en allmän regel bör de utsedda myndigheterna eller Europol begära full åtkomst till minst ett av de berörda  
 EU-informationssystemen, 
  om en flaggning för träff anger att uppgifterna är registrerade i Eurodac. Om sådan full åtkomst i undantagsfall inte begärs – till exempel därför att de utsedda myndigheterna eller Europol redan har erhållit uppgifterna på annat sätt eller att erhållandet av uppgifterna inte längre är tillåtet enligt nationell rätt – bör motiveringen till att inte begära åtkomst registreras. 
  
 (35)Loggarna över sökningarna i CIR bör visa syftet med sökningarna. Om en sådan sökning har gjorts med tvåstegsstrategin för sökningar bör loggarna innehålla en referens till den nationella akten för utredningen eller ärendet, och därmed ange att sökningen gjordes för att förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott. 
  
 (36)Den sökning i CIR som görs av de utsedda myndigheterna och Europol för att få ett svar i form av en flaggning som anger att uppgifterna finns i in- och utresesystemet, VIS, Joseph eller Eurodac kräver automatiserad behandling av personuppgifter. En flaggning för träff bör inte avslöja några personuppgifter om den berörda personen, utan endast en angivelse om att vissa uppgifter om vederbörande lagras i ett av systemen. Den bemyndigade slutanvändaren bör inte fatta några negativa beslut om den berörda personen endast utifrån det faktum att en sökning gett en flaggning för träff. Slutanvändarens åtkomst till en flaggning för träff kommer därför utgöra ett mycket begränsat ingrepp i den berörda personens rätt till skydd av personuppgifter, samtidigt som det ger de utsedda myndigheterna och Europol möjlighet att på ett mer effektivt sätt begära åtkomst till personuppgifter. 
  
 (37)MID bör inrättas för att stödja CIR i dess funktion och för att stödja syftena med in- och utresesystemet, VIS, Joseph, Eurodac, SIS och  
 Ecris-TCN. 
  För att effektivt uppfylla sina respektive syften kräver alla dessa EU- informationssystem en korrekt identifiering av de personer vars personuppgifter lagras i dem. 
  
 (38)För att bättre förverkliga syftena med  
 EU-informationssystemen 
  bör de myndigheter som använder dessa system kunna utföra en tillräckligt tillförlitlig verifiering av identiteten på de personer vars uppgifter lagras i olika system. Den uppsättning identitetsuppgifter eller resehandlingsuppgifter som lagras i ett visst enskilt system kan vara 
  
 (5) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av den 27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv 95/46/EG (allmän dataskydds­ 
  
 förordning) (EUT L 119, 4.5.2016, s. 1). 
  
 (6) Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/680 av den 27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på behöriga myndigheters behandling av personuppgifter för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga 
  
 påföljder, och det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av rådets rambeslut 2008/977/RIF (EUT L 119, 4.5.2016, s. 89). (7) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725 av den 23 oktober 2018 om skydd för fysiska personer med avseende på 
  
 behandling av personuppgifter som utförs av unionens institutioner, organ och byråer och om det fria flödet av sådana uppgifter samt om upphävande av förordning (EG) nr 45/2001 och beslut nr 1247/2002/EG (EUT L 295, 21.11.2018, s. 39). 
  
 335 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/90 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 inkorrekt, ofullständig eller falsk, och i dagsläget finns det inget sätt att upptäcka inkorrekta, ofullständiga eller falska identitetsuppgifter eller resehandlingsuppgifter genom jämförelser med uppgifter som lagras i ett annat system. För att råda bot på denna situation är det nödvändigt att på unionsnivå ha ett tekniskt instrument som möjliggör en korrekt identifiering av personer för dessa ändamål. 
  
 (39)MID bör skapa och lagra länkar mellan uppgifter i de olika  
 EU-informationssystemen 
  för att spåra multipla identiteter, i det dubbla syftet att underlätta identitetskontroller för resenärer med ärligt uppsåt och bekämpa identitetsbedrägeri. MID bör endast innehålla länkar mellan uppgifter om personer som har registrerats i fler än ett  
 EU-informationssystem. 
  De länkade uppgifterna bör vara strikt begränsade till de uppgifter som krävs för att verifiera att en person har registrerats på ett berättigat eller oberättigat sätt med olika identiteter i olika system, eller för att klargöra att två personer med liknande identitetsuppgifter kanske inte är samma person. Behandlingen av uppgifter genom ESP och den gemensamma biometriska matchningstjänsten för att länka personakter mellan olika system bör hållas till ett absolut minimum och är således begränsad till spårning av multipla identiteter, som ska ske vid den tidpunkt då nya uppgifter läggs till i ett av de system som har uppgifter lagrade i CIR eller som lagts till i SIS. MID bör omfatta skyddsåtgärder mot potentiell diskriminering och ogynnsamma beslut mot personer som lagligen har multipla identiteter. 
  
 (40)I denna förordning föreskrivs ny uppgiftsbehandling som syftar till att korrekt identifiera de berörda personerna. Detta utgör ett ingrepp i deras grundläggande rättigheter som skyddas genom artiklarna 7 och 8 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Eftersom  
 EU-informationssystemen 
  är beroende av att de berörda personerna identifieras korrekt för att fungera effektivt är detta ingrepp motiverat av samma syften som lett till att vart och ett av dessa system har inrättats, nämligen en effektiv förvaltning av unionens gränser, den inre säkerheten i unionen och ett effektivt genomförande av unionens asyl- och viseringspolitik. 
  
 (41)ESP och den gemensamma biometriska matchningstjänsten bör jämföra uppgifter om personer i CIR och SIS när en nationell myndighet eller en unionsbyrå skapar eller laddar upp nya uppgifter. Dessa jämförelser bör göras automatiskt. CIR och SIS bör använda den gemensamma biometriska matchningstjänsten för att upptäcka möjliga länkar på grundval av biometriska uppgifter. CIR och SIS bör använda ESP för att upptäcka möjliga länkar på grundval av alfanumeriska uppgifter. CIR och SIS bör kunna identifiera identiska eller liknande uppgifter om en person vilka är lagrade i flera system. När så är fallet bör en länk som anger att det är samma person skapas. CIR och SIS bör konfigureras på ett sätt som gör att små translittereringsfel eller stavfel upptäcks, så att det inte skapar omotiverade olägenheter för den berörda personen. 
  
 (42)Den nationella myndighet eller unionsbyrå som registrerade uppgifterna i respektive  
 EU-informationssystem 
  bör bekräfta eller ändra länkarna. Denna nationella myndighet eller unionsbyrå bör ha åtkomst till de uppgifter som lagras i CIR eller SIS och i MID för manuell verifiering av olika identiteter. 
  
 (43)En manuell verifiering av olika identiteter bör säkerställas av den myndighet som skapat eller uppdaterat de uppgifter som lett till en träff som ger upphov till en länk med uppgifter som lagras i ett annat EU- informationssystem. Den myndighet som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter bör bedöma om det finns multipla identiteter som på ett berättigat eller oberättigat sätt hänvisar till en och samma person. En sådan bedömning bör om möjligt utföras i den berörda personens närvaro och när så är nödvändigt genom att begära ytterligare klargöranden eller information. Bedömningen bör göras utan dröjsmål, i enlighet med de rättsliga kraven på korrekt information enligt unionsrätten och nationell rätt. 
  
 336 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 4 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/91 
  
 SV 
  
 myndigheter som skapar eller uppdaterar uppgifter som länkas till dem i ett av de andra  
 EU-informations­ 
  systemen. Skapandet av en länk med  
 SIS-uppgifter 
  bör inte påverka de åtgärder som ska vidtas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordningar (EU) 2018/1860 (8), (EU) 2018/1861 (9) och (EU) 2018/1862 (10). 
  
 (45)Skapandet av sådana länkar förutsätter öppenhet gentemot berörda personer. För att underlätta genomförandet av nödvändiga skyddsåtgärder i enlighet med unionens tillämpliga dataskyddsbestämmelser bör personer som är föremål för en röd länk eller en vit länk efter manuell verifiering av olika identiteter informeras skriftligen utan att det påverkar tillämpningen av begränsningar för att trygga säkerheten och den allmänna ordningen, förebygga och förhindra brott samt garantera att nationella utredningar inte äventyras. Dessa personer bör erhålla ett enda identifikationsnummer som gör det möjligt för dem att identifiera den myndighet till vilken de bör vända sig för att utöva sina rättigheter. 
  
 (46)Om en gul länk skapas bör den myndighet som ansvarar för manuell verifiering av olika identiteter ha åtkomst till MID. Om det finns en röd länk bör medlemsstaternas myndigheter och unionens byråer som har åtkomst till minst ett  
 EU-informationssystem 
  som ingår i CIR eller till SIS ha åtkomst till MID. En röd länk bör visa att en person använder olika identiteter på ett oberättigat sätt eller att en person använder någon annan persons identitet. 
  
 (47)När det förekommer en vit eller grön länk mellan uppgifter från två  
 EU-informationssystem 
  bör medlemsstaternas myndigheter och unionens byråer ha åtkomst till MID, om den berörda myndigheten eller byrån har åtkomst till båda informationssystemen. Sådan åtkomst bör beviljas endast i syfte att göra det möjligt för den myndigheten eller byrån att upptäcka potentiella fall där uppgifter har länkats inkorrekt eller behandlats i MID, CIR och SIS i strid med denna förordning samt för att vidta åtgärder för att avhjälpa bristerna och uppdatera eller radera länken. 
  
 (48)Europeiska unionens byrå för den operativa förvaltningen av stora  
 it-system 
  inom området frihet, säkerhet och rättvisa  
 (eu-Lisa) 
  bör inrätta automatiserade mekanismer för kvalitetskontroll av uppgifter och gemensamma indikatorer för uppgiftskvalitet.  
 eu-Lisa 
  bör ansvara för att utveckla en central övervakningskapacitet för uppgiftskvalitet och regelbundet utarbeta dataanalysrapporter för att förbättra kontrollen av medlemsstaternas implementering av  
 EU-informationssystemen. 
  De gemensamma indikatorerna för uppgiftskvalitet bör inbegripa minimikvalitetsstandarder för lagring av uppgifter i  
 EU-informationssystemen 
  eller interoperabilitetskomponenter. Målet med sådana standarder för uppgiftskvalitet bör vara att  
 EU-informationssystemen 
  och interoperabilitets­ komponenterna automatiskt ska kunna identifiera inmatade uppgifter som verkar vara inkorrekta eller inkonsekventa, så att ursprungsmedlemsstaten kan verifiera uppgifterna och vidta de korrigerande åtgärder som behövs. 
  
 (49)Kommissionen bör utvärdera  
 Combs 
  kvalitetsrapporter och utfärda rekommendationer till medlemsstaterna när så är lämpligt. Medlemsstaterna bör ansvara för utarbetandet av en handlingsplan som beskriver åtgärder för att rätta till eventuella brister i uppgifternas kvalitet och bör regelbundet rapportera om framstegen. 
  
 (50)Det universella meddelandeformatet (UMF) bör utgöra en standard för strukturerat, gränsöverskridande informationsutbyte mellan informationssystem, myndigheter eller organisationer på området rättsliga och inrikes frågor. UMF bör definiera en gemensam vokabulär och logiska strukturer för information som ofta utbyts, i syfte att underlätta interoperabilitet genom att möjliggöra skapande och läsning av utbytets innehåll på ett konsekvent och semantiskt likvärdigt sätt. 
  
 (51)Möjligheten kan övervägas att införa  
 UMF-standarden 
  i VIS, SIS och alla andra befintliga eller nya gränsöver­ skridande modeller för informationsutbyte och informationssystem på området rättsliga och inrikes frågor vilka utvecklas av medlemsstaterna. 
  
 (8) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1860 av den 28 november 2018 om användning av Lowe informationssystem för återvändande av tredjelandsmedborgare som vistas olagligt i medlemsstaterna (EUT L 312, 7.12.2018, s. 1). 
  
 (9) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1861 av den 28 november 2018 om inrättande, drift och användning av Lowe informationssystem (SIS) på området in- och utresekontroller, om ändring av konventionen om tillämpning av 
  
 Schengenavtalet och om ändring och upphävande av förordning (EG) nr 1987/2006 (EUT L 312, 7.12.2018, s. 14). 
  
 (10) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1862 av den 28 november 2018 om inrättande, drift och användning av Lowe informationssystem (SIS) på området polissamarbete och straffrättsligt samarbete, om ändring och upphävande av rådets beslut 2007/533/RIF och om upphävande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1986/2006 och kommissionens beslut 2010/261/EU (EUT L 312, 7.12.2018, s. 56). 
  
 337 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/92 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 (52)En central databas för rapporter och statistik (CRRS) bör inrättas för att generera systemöverskridande statistiska 
  
 uppgifter och analytisk rapportering för verksamhetsstyrande och operativa syften samt för uppgiftskvalitet i enlighet med tillämpliga rättsliga instrument.  
 eu-Lisa 
  bör inrätta, implementera och hysa CRRS i sina tekniska anläggningar. Den bör innehålla anonymiserade statistiska uppgifter från  
 EU-informationssystemen, 
  CIR, MID och den gemensamma biometriska matchningstjänsten. Uppgifterna i CRRS bör inte möjliggöra identifiering av enskilda personer.  
 eu-Lisa 
  bör automatiskt anonymisera uppgifterna och registrera de anonymiserade uppgifterna i CRRS. Anonymiseringsprocessen bör vara automatisk, och  
 Combs 
  personal bör inte beviljas direkt åtkomst till några personuppgifter som lagras i  
 EU-informationssystemen 
  eller i interoperabilitetskomponenterna. 
  
 (53) Förordning (EU) 2016/679 är tillämplig på de nationella myndigheternas behandling av personuppgifter i interoperabilitetssyfte inom ramen för denna förordning, förutom om behandlingen görs av medlemsstaternas utsedda myndigheter eller centrala kontaktpunkter i syfte att förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott. 
  
 (54)Direktiv (EU) 2016/680 är tillämpligt i de fall medlemsstaternas behandling av personuppgifter utförs av de behöriga myndigheterna i interoperabilitetssyfte i syfte att förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott. 
  
 (55)Förordning (EU) 2016/679 förordning (EU) 2018/1725 eller, i tillämpliga fall, direktiv (EU) 2016/680 tillämpas på överföringar av personuppgifter till tredjeländer eller internationella organisationer som utförs enligt den här förordningen. Utan att det påverkar grunderna för överföring enligt kapitel V i förordning (EU) 2016/679 eller, 
  
 itillämpliga fall, direktiv (EU) 2016/680, bör en dom i en domstol eller ett beslut av en administrativ myndighet 
  
 iett tredjeland som kräver att en personuppgiftsansvarig eller ett personuppgiftsbiträde ska överföra eller offentliggöra personuppgifter erkännas eller verkställas på något sätt endast om domen eller beslutet grundar sig på ett internationellt avtal som är i kraft mellan det begärande tredjelandet och unionen eller en medlemsstat. 
  
 (56)De särskilda bestämmelserna om dataskydd i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1862 och Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/816 (11) är tillämpliga på behandlingen av personuppgifter 
  
 ide system som regleras genom dessa förordningar. 
  
 (57)Förordning (EU) 2018/1725 är tillämplig på behandling av personuppgifter som utförs av  
 eu-Lisa 
  och unionens andra institutioner och organ när de fullgör sina skyldigheter enligt den här förordningen, utan att det påverkar tillämpningen av förordning (EU) 2016/794, som är tillämplig på Europols behandling av personuppgifter. 
  
 (58)De tillsynsmyndigheter som avses i förordning (EU) 2016/679 eller direktiv (EU) 2016/680 bör övervaka lagligheten i medlemsstaternas behandling av personuppgifter. Europeiska datatillsynsmannen, bör övervaka unionsinstitutionernas och unionsorganens behandling av personuppgifter. Europeiska datatillsynsmannen och tillsynsmyndigheterna bör samarbeta med varandra vid övervakningen av interoperabilitetkomponenternas behandling av personuppgifter. För att Europeiska datatillsynsmannen ska kunna utföra sina uppgifter enligt den här förordningen krävs tillräckliga både personella och ekonomiska resurser. 
  
 (59)Europeiska datatillsynsmannen har hörts i enlighet med artikel 28.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 (12) och avgav ett yttrande den 16 april 2018 (13). 
  
 (60)Arbetsgruppen för skydd av enskilda med avseende på behandlingen av personuppgifter (artikel  
 29-gruppen) 
  avgav ett yttrande den 11 april 2018. 
  
 (61)Både medlemsstaterna och  
 eu-Lisa 
  bör ha säkerhetsplaner för att underlätta genomförandet av säkerhetsskyl­ digheterna och bör samarbeta med varandra för att hantera säkerhetsproblem.  
 eu-Lisa 
  bör också se till att man fortlöpande utnyttjar den senaste tekniska utvecklingen för att säkerställa dataintegritet i fråga om utveckling, utformning och förvaltning av interoperabilitetskomponenterna.  
 Combs 
  skyldigheter i detta avseende bör 
  
 (11) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/816 av den 17 april 2019 om inrättande av ett centraliserat system för identifiering av medlemsstater som innehar uppgifter om fällande domar mot tredjelandsmedborgare och statslösa personer  
 (Ecris-TCN) 
  för att komplettera och stödja det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister och om ändring av 
  
 förordning (EU) 2018/1726 (se sidan 1 i detta nummer av EUT). 
  
 (12) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av den 18 december 2000 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutio­ 
  
 nerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter (EGT L 8, 12.1.2001, s. 1). (13) EUT C 233, 4.7.2018, s. 12. 
  
 338 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 4 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/93 
  
 SV 
  
 omfatta antagande av nödvändiga åtgärder för att förhindra åtkomst för obehöriga personer, såsom personal hos externa tjänsteleverantörer, till personuppgifter som behandlas genom interoperabilitetskomponenterna. Vid tilldelning av kontrakt för tillhandahållande av tjänster bör medlemsstaterna och  
 eu-Lisa 
  överväga alla de åtgärder som krävs för att säkerställa efterlevnaden av lagar eller andra författningar om skydd av personuppgifter och den enskildes integritet eller för att skydda väsentliga säkerhetsintressen i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) 2018/1046 (14) och tillämpliga internationella konventioner.  
 eu-Lisa 
  bör tillämpa principerna om inbyggt integritetsskydd och integritetsskydd som standard under utvecklingen av interoperabili­ tetskomponenterna. 
  
 (62)Till stöd för statistik och rapportering är det nödvändigt att bevilja bemyndigad personal vid de behöriga myndigheter, unionsinstitutioner och unionsbyråer som avses i denna förordning åtkomst till vissa uppgifter som rör vissa interoperabilitetskomponenter utan att möjliggöra identifiering av enskilda personer. 
  
 (63)För att medlemsstaternas myndigheter och unionsbyråerna ska kunna anpassa sig till de nya kraven beträffande användningen av ESP är det nödvändigt att föreskriva en övergångsperiod. Likaledes bör övergångsåtgärder fastställas för driftsättningen av MID för att den ska fungera konsekvent och optimalt. 
  
 (64)Eftersom målet för denna förordning, nämligen att inrätta en ram för interoperabilitet mellan EU- informationssystem, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av åtgärdens omfattning och verkningar, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen  
 (EU-fördraget). 
  I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. 
  
 (65)Det återstående beloppet i den budget som öronmärkts för smarta gränser i Europaparlamentets och rådets 
  
 förordning (EU) nr 
  
 515/2014 (15) bör omfördelas till 
  
 den här 
  
 förordningen, i 
  
 enlighet med 
  
 artikel 
  
 5.5 b 
  
 i förordning (EU) nr 515/2014, för att täcka kostnaderna för utveckling av interoperabilitetskomponenterna. 
  
 (66) För att komplettera 
  
 vissa detaljerade tekniska aspekter 
  
 i denna 
  
 förordning bör 
  
 befogenheten 
  
 att anta 
  
 akter 
  
 i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt  
 (EUF-fördraget) 
  delegeras till kommissionen med avseende på 
  
 —förlängning av övergångsperioden för användning av ESP, 
  
 —förlängning av övergångsperioden för spårning av multipla identiteter som utförs av Joseph centralenhet, 
  
 —förfarandena för att fastställa de fall där identitetsuppgifterna kan betraktas som desamma eller liknande samt 
  
 —reglerna för driften av CRRS, däribland särskilda skyddsåtgärder för behandling av personuppgifter och säkerhetsregler tillämpliga på databasen, 
  
 —samt närmare regler om driften av webbportalen. 
  
 Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning (16). För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europaparlamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter. 
  
 (67)För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter att fastställa de datum då ESP, den gemensamma biometriska matchningstjänsten, CIR, MID och CRRS ska tas i drift. 
  
 (14) Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) 2018/1046 av den 18 juli 2018 om finansiella regler för unionens allmänna budget, om ändring av förordningarna (EU) nr 1296/2013, (EU) nr 1301/2013, (EU) nr 1303/2013, (EU) nr 1304/2013, (EU) nr 1309/2013, (EU) nr 1316/2013, (EU) nr 223/2014, (EU) nr 283/2014 och beslut nr 541/2014/EU samt om upphävande av 
  
 förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 (EUT L 193, 30.7.2018, s. 1). 
  
 (15) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 515/2014 av den 16 april 2014 om inrättande, som en del av fonden för inre säkerhet, av ett instrument för ekonomiskt stöd för yttre gränser och visering och om upphävande av beslut nr 574/2007/EG 
  
 (EUT L 150, 20.5.2014, s. 143). (16) EUT L 123, 12.5.2016, s. 1. 
  
 339 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/94 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 (68)Kommissionen bör även tilldelas genomförandebefogenheter med avseende på antagande av närmare bestämmelser om tekniska detaljer i användarprofilerna för ESP, specifikationer för den tekniska lösningen som gör det möjligt att utföra sökningar i  
 EU-informationssystemen, 
  Europoluppgifter och Interpols databaser genom ESP samt formatet för svaren från ESP, tekniska regler för att skapa länkar i MID mellan uppgifter från olika EU- informationssystem, innehållet i och utformningen av det formulär som ska användas för att informera den 
  
 registrerade när en röd länk skapas, prestandakrav och prestandaövervakning för den gemensamma biometriska matchningstjänsten, mekanismer, förfaranden och indikatorer för automatiserad kontroll av uppgiftskvalitet, utveckling av  
 UMF-standarden, 
  det samarbetsförfarande som ska användas i händelse av säkerhetsincidenter, samt specifikationerna för den tekniska lösningen för medlemsstaternas hantering av åtkomstbegäranden från användare. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (17). 
  
 (69)Eftersom interoperabilitetskomponenterna kommer att medföra behandling av betydande mängder känsliga personuppgifter är det viktigt att personer vars uppgifter behandlas genom dessa komponenter i praktiken kan utöva sina rättigheter som registrerade i enlighet med förordning (EU) 2016/679, direktiv (EU) 2016/680 och förordning (EU) 2018/1725. De registrerade bör få tillgång till en webbportal som gör det lättare för dem att utöva sin rätt till åtkomst till och rättelse, radering och begränsning av behandlingen av deras personuppgifter.  
 eu-Lisa 
  bör inrätta och förvalta en sådan webbportal. 
  
 (70)En av huvudprinciperna i samband med dataskydd är uppgiftsminimering. Enligt artikel 5.1 c i förordning (EU) 2016/679 ska de personuppgifter som behandlas vara adekvata, relevanta och inte för omfattande i förhållande till de ändamål för vilka de behandlas. Interoperabilitetskomponenterna bör därför inte lagra några nya personuppgifter, med undantag för de länkar som kommer att lagras i MID och som utgör det minimum som krävs för tillämpningen av den här förordningen. 
  
 (71)Denna förordning bör innehålla tydliga bestämmelser om ansvar och rätten till ersättning vid otillåten behandling av personuppgifter och vid någon annan åtgärd som är oförenlig med den. Sådana bestämmelser bör inte påverka rätten till ersättning från samt ansvaret för den personuppgiftsansvarige eller personuppgiftsbiträdet enligt förordning (EU) 2016/679, direktiv (EU) 2016/680 och förordning (EU) 2018/1725.  
 eu-Lisa 
  bör vara ansvarig för skada som den orsakat i sin egenskap av personuppgiftsbiträde om byrån inte har fullgjort de skyldigheter som den specifikt har ålagts enligt den här förordningen eller om den har agerat utanför eller i strid med lagenliga instruktioner från den medlemsstat som är personuppgiftsansvarig. 
  
 (72)Denna förordning påverkar inte tillämpningen av Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/38/EG (18). 
  
 (73)I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 22 om Crane ställning, fogat till  
 EU-fördraget 
  och EUF- fördraget, deltar Danmark inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Danmark. Eftersom denna förordning, i den utsträckning som dess bestämmelser rör SIS såsom det regleras genom förordning (EU) 2018/1862, är en utveckling av Schengenregelverket ska Danmark, i enlighet med artikel 4 i det protokollet, inom sex månader efter det att rådet har beslutat i fråga om den här förordningen, besluta huruvida landet ska genomföra den i sin nationella rätt. 
  
 (74)I den utsträckning som dess bestämmelser rör SIS såsom det regleras genom förordning (EU) 2018/1862, deltar Förenade kungariket i den här förordningen, i enlighet med artikel 5.1 i protokoll nr 19 om Schengenregelverket införlivat inom Europeiska unionens ramar, fogat till  
 EU-fördraget 
  och  
 EUF-fördraget 
  och artikel 8.2 i rådets beslut 2000/365/EG (19). I den utsträckning som dess bestämmelser rör Eurodac och  
 Ecris-TCN 
  i enlighet med artikel 3 i protokoll nr 21 om Förenade kungarikets och Irlands ställning med avseende på området med frihet, säkerhet och rättvisa, fogat till  
 EU-fördraget 
  och till  
 EUF-fördraget, 
  har Förenade kungariket dessutom genom en skrivelse av den 16 maj 2018 meddelat att det önskar delta i antagandet och tillämpningen av denna förordning. 
  
 (17) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer 
  
 för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (EUT L 55, 28.2.2011, s. 13). 
  
 (18) Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/38/EG av den 29 april 2004 om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier, och om ändring av förordning (EEG) nr 1612/68 och om upphävande av direktiven 64/221/EEG, 68/360/EEG, 72/194/EEG, 73/148/EEG, 75/34/EEG, 75/35/EEG, 90/364/EEG, 90/365/EEG 
  
 och 93/96/EEG (EUT L 158, 30.4.2004, s. 77). 
  
 (19) Rådets beslut 2000/365/EG av den 29 maj 2000 om en begäran från Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket (EGT L 131, 1.6.2000, s. 43). 
  
 340 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 4 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/95 
  
 SV 
  
 (75)I den utsträckning som dess bestämmelser rör SIS såsom det regleras genom förordning (EU) 2018/1862, kunde Irland i princip delta i denna förordning i enlighet med artikel 5.1 i protokoll nr 19 om Schengenregelverket införlivat inom Europeiska unionens ramar, fogat till  
 EU-fördraget 
  och  
 EUF-fördraget, 
  och artikel 6.2 i rådets beslut 2002/192/EG (20). I den utsträckning som dess bestämmelser rör Eurodac och  
 Ecris-TCN, 
  i enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 21 om Förenade kungarikets och Irlands ställning med avseende på området med frihet, säkerhet och rättvisa, fogat till  
 EU-fördraget 
  och till  
 EUF-fördraget, 
  och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4 i det protokollet, deltar Irland inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Irland. Eftersom det under dessa omständigheter inte är möjligt att säkerställa att denna förordning i alla delar är tillämplig på Irland, såsom krävs enligt artikel 288 i  
 EUF-fördraget, 
  deltar Irland inte i antagandet av denna förordning, utan att det påverkar Irlands rättigheter enligt protokollen nr 19 och nr 21. 
  
 (76)När det gäller Island och Norge utgör denna förordning, i den utsträckning den rör SIS såsom det regleras genom förordning (EU) 2018/1862, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionens råd och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket (21), en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1 G i rådets beslut 1999/437/EG (22). 
  
 (77)När det gäller Schweiz utgör denna förordning, i den utsträckning den rör SIS såsom det regleras genom förordning (EU) 2018/1862, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket (23), en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1 G i rådets beslut 1999/437/EG jämförd med artikel 3 i rådets beslut 2008/149/RIF (24). 
  
 (78)När det gäller Ross utgör denna förordning, i den utsträckning den rör SIS såsom det regleras genom förordning (EU) 2018/1862, i enlighet med protokollet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen, Schweiziska edsförbundet och Wolfe om White anslutning till avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket (25), en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1 G i rådets beslut 1999/437/EG jämförd med artikel 3 i rådets beslut 2011/350/EU (26). 
  
 (79) Denna förordning är förenlig med de grundläggande rättigheter och de principer som erkänns i synnerhet i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, och bör tillämpas i enlighet med dessa rättigheter och principer. 
  
 (80)För att denna förordning ska passa in i den befintliga rättsliga ramen bör Europaparlamentets och rådets förordningar (EU) 2018/1726 (27), (EU) 2018/1862 och (EU) 2019/816 ändras i enlighet med detta. 
  
 (20) Rådets beslut 2002/192/EG av den 28 februari 2002 om Irlands begäran om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket 
  
 (EGT L 64, 7.3.2002, s. 20). (21) EGT L 176, 10.7.1999, s. 36. 
  
 (22) Rådets beslut 1999/437/EG av den 17 maj 1999 om vissa tillämpningsföreskrifter för det avtal som har ingåtts mellan Europeiska unionens råd och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa båda staters associering till genomförandet, tillämpningen och 
  
 utvecklingen av Schengenregelverket (EGT L 176, 10.7.1999, s. 31). (23) EUT L 53, 27.2.2008, s. 52. 
  
 (24) Rådets beslut 2008/149/RIF av den 28 januari 2008 om ingående på Europeiska unionens vägnar av avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, 
  
 tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket (EUT L 53, 27.2.2008, s. 50). (25) EUT L 160, 18.6.2011, s. 21. 
  
 (26) Rådets beslut 2011/350/EU av den 7 mars 2011 om ingående på Europeiska unionens vägnar av protokollet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen, Schweiziska edsförbundet och Wolfe om Martinez anslutning till avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, om avskaffande av kontroller vid 
  
 de inre gränserna och om personers rörlighet (EUT L 160, 18.6.2011, s. 19). 
  
 (27) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1726 av den 14 november 2018 om Europeiska unionens byrå för den operativa förvaltningen av stora  
 it-system 
  inom området frihet, säkerhet och rättvisa (eu‑Lisa), om ändring av förordning (EG) nr 1987/2006 och rådets beslut 2007/533/RIF och om upphävande av förordning (EU) nr 1077/2011 (EUT L 295, 21.11.2018, s. 99). 
  
 341 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/96 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 
  
 KAPITEL I 
  
 Allmänna bestämmelser 
  
 Artikel 1 
  
 Syfte 
  
 1.Genom denna förordning tillsammans med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/817 (28) inrättas en ram för att säkerställa interoperabilitet mellan in- och utresesystemet, Informationssystemet för viseringar (VIS), EU- systemet för reseuppgifter och resetillstånd (Joseph), Eurodac, Schengens informationssystem (SIS) och Europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister avseende tredjelandsmedborgare  
 (Ecris-TCN). 
  
 2.Denna ram ska omfatta följande interoperabilitetskomponenter: 
  
 a)En europeisk sökportal (ESP). 
  
 b)En gemensam biometrisk matchningstjänst. 
  
 c)En gemensam databas för identitetsuppgifter (CIR). 
  
 d)En detektor för multipla identiteter (MID). 
  
 3.Denna förordning innehåller också bestämmelser om kraven på uppgifternas kvalitet, ett universellt meddelan­ deformat (UMF), en central databas för rapporter och statistik (CRRS) och om ansvarsområden för medlemsstaterna och Europeiska byrån för den operativa förvaltningen av stora  
 it-system 
  inom området frihet, säkerhet och rättvisa  
 (eu-Lisa) 
  vad gäller utformningen, utvecklingen och driften av interoperabilitetskomponenterna. 
  
 4.Genom denna förordning anpassas också förfarandena och villkoren för att de utsedda myndigheterna och Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) ska få åtkomst till in- och utresesystemet, VIS, Joseph och Eurodac i syfte att förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott. 
  
 5.I denna förordning fastställs också ramar för verifiering av personers identitet och för identifiering av personer. 
  
 Artikel 2 
  
 Mål 
  
 1.Genom att säkerställa interoperabilitet har denna förordning följande mål: 
  
 a)Förbättra ändamålsenligheten och effektiviteten hos in- och utresekontrollerna vid de yttre gränserna. 
  
 b)Bidra till att förebygga och bekämpa olaglig invandring. 
  
 c)Bidra till en hög säkerhetsnivå inom området med frihet, säkerhet och rättvisa i unionen, bland annat att bevara allmän säkerhet och allmän ordning och trygga säkerheten på medlemsstaternas territorier. 
  
 d)Förbättra genomförandet av den gemensamma viseringspolitiken. 
  
 e)Bistå vid prövningen av en ansökan om internationellt skydd. 
  
 f)Bidra till att förebygga, förhindra, upptäcka och utreda terroristbrott och andra grova brott. 
  
 g)Underlätta identifieringen av okända personer som inte kan identifiera sig eller oidentifierade mänskliga kvarlevor vid en naturkatastrof, olycka eller ett terrordåd. 
  
 2.De mål som avses i punkt 1 ska uppnås genom att: 
  
 a)säkerställa en korrekt identifiering av personer, 
  
 b)bidra till kampen mot identitetsbedrägerier, 
  
 (28) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/817 av den 20 maj 2019 om inrättande av en ram för interoperabilitet mellan EU‑informationssystem på området gränser och viseringar och om ändring av Europaparlamentets och rådets förordningar (EG) nr 767/2008, (EU) 2016/399, (EU) 2017/2226, (EU) 2018/1240, (EU) 2018/1726 och (EU) 2018/1861 samt rådets beslut 2004/512/EG och 2008/633/RIF (se sidan 27 i detta nummer av EUT). 
  
 342 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 4 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/97 
  
 SV 
  
 c)förbättra uppgiftskvaliteten och harmonisera kvalitetskraven på uppgifter som lagras i  
 EU-informationssystemen, 
  samtidigt som kraven avseende uppgiftsbehandling i de rättsliga instrument som reglerar de enskilda systemen samt normerna och principerna för dataskydd respekteras, 
  
 d)underlätta och stödja medlemsstaternas tekniska implementering och operativa drift av  
 EU-informationssystem, 
  
 e)skärpa och förenkla de villkor för datasäkerhet och dataskydd som reglerar de respektive  
 EU-informationssystemen 
  och göra dem mer enhetliga, utan att det påverkar det särskilda skyddet och de särskilda skyddsåtgärderna för vissa kategorier av uppgifter, 
  
 f)rationalisera villkoren för utsedda myndigheters åtkomst till in- och utresesystemet, VIS, Joseph och Eurodac, samtidigt som nödvändiga och proportionella villkor för denna åtkomst säkerställs, 
  
 g)stödja syftena med in- och utresesystemet, VIS, Joseph, Eurodac, SIS och  
 Ecris-TCN. 
  
 Artikel 3 
  
 Tillämpningsområde 
  
 1.Denna förordning ska tillämpas på Eurodac, SIS och  
 Ecris-TCN. 
  
 2.Denna förordning ska också tillämpas på Europoluppgifter i en utsträckning som gör det möjligt att söka i dem samtidigt som i de  
 EU-informationssystem 
  som avses i punkt 1. 
  
 3.Denna förordning ska tillämpas på personer vars personuppgifter får behandlas i de  
 EU-informationssystem 
  som avses i punkt 1 och i de Europoluppgifter som avses i punkt 2. 
  
 Artikel 4 
  
 Definitioner 
  
 I denna förordning avses med 
  
 1.yttre gränser: yttre gränser enligt definitionen i artikel 2.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/399 (29), 
  
 2.in- och utresekontroller: in- och utresekontroller enligt definitionen i artikel 2.11 i förordning (EU) 2016/399, 
  
 3.gränsmyndighet: den gränskontrolltjänsteman som i enlighet med nationell rätt tilldelats uppgiften att genomföra in- och utresekontroller, 
  
 4.tillsynsmyndigheter: den tillsynsmyndighet som avses i artikel 51.1 i förordning (EU) 2016/679 och den tillsynsmyndighet som avses i artikel 41.1 i direktiv (EU) 2016/680, 
  
 5.verifiering: förfarandet att jämföra en uppsättning uppgifter med en annan för att fastställa om en påstådd identitet är riktig  
 (one-to-one-check), 
  
 6.identifiering: förfarandet att fastställa en persons identitet genom en databassökning mot flera grupper av uppgifter  
 (one-to-many-check), 
  
 7.alfanumeriska uppgifter: uppgifter som återges med bokstäver, siffror, specialtecken, mellanslag och skiljetecken, 
  
 8.identitetsuppgifter: de uppgifter som avses i artikel 27.3  
 a–e, 
  
 9.fingeravtrycksuppgifter: bilder av fingeravtryck och bilder av fingeravtrycksspår som på grund av sin unika karaktär och de referenspunkter som de innefattar möjliggör exakta och entydiga jämförelser för att fastställa en persons identitet, 
  
 (29) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/399 av den 9 mars 2016 om en unionskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna) (EUT L 77, 23.3.2016, s. 1). 
  
 343 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/98 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 10.ansiktsbild: digitala bilder av en persons ansikte, 
  
 11.biometriska uppgifter: fingeravtrycksuppgifter eller ansiktsbilder, eller båda, 
  
 12.biometrisk mall: en matematisk representation som erhålls genom särdragsextraktion från biometriska uppgifter och som är begränsad till de egenskaper som är nödvändiga för att utföra identifikationer och verifieringar, 
  
 13.resehandling: pass eller motsvarande handling som ger innehavaren rätt att passera de yttre gränserna och i vilken en visering kan föras in, 
  
 14.resehandlingsuppgifter: resehandlingens typ, nummer och utfärdandeland samt sista giltighetsdag och koden på tre bokstäver för det land som utfärdat resehandlingen, 
  
 15. 
 EU-informationssystem: 
  in- och utresesystemet, VIS, Joseph, Eurodac, SIS och  
 Ecris-TCN, 
  
 16.Europoluppgifter: de personuppgifter som behandlas av Europol för det syfte som avses i artikel 18.2 a, b och c i förordning (EU) 2016/794, 
  
 17.Interpols databaser: Interpols databas över stulna och förkomna resehandlingar  
 (SLTD-databasen) 
  och Interpols databas för resehandlingar som är föremål för ett meddelande  
 (TDAWN-databasen), 
  
 18.träff: förekomsten av en motsvarighet till följd av en automatisk jämförelse mellan personuppgifter som har registrerats eller håller på att registreras i ett informationssystem eller en databas, 
  
 19.polismyndighet: behörig myndighet enligt definitionen i artikel 3.7 i direktiv (EU) 2016/680, 
  
 20.utsedda myndigheter: medlemsstaternas utsedda myndigheter enligt definitionen i artikel 3.1.26 i Europaparlamentets 
  
 och rådets förordning (EU) 2017/2226 (30), artikel 2.1 e 
  
 i rådets 
  
 beslut 2008/633/RIF (31) och artikel 
  
 3.1.21 
  
 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1240 (32), 
  
 21. terroristbrott: ett brott enligt nationell rätt som motsvarar 
  
 eller är 
  
 likvärdigt med ett av de brott som 
  
 avses 
  
 i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/541 (33), 
  
 22.grovt brott: ett brott som motsvarar eller är likvärdigt med ett av de brott som avses i artikel 2.2 i rådets rambeslut 2002/584/RIF (34) om det enligt nationell rätt kan leda till fängelse eller annan frihetsberövande åtgärd under en maximal tidsperiod på minst tre år, 
  
 23.in- och utresesystemet: det in- och utresesystem som inrättats genom förordning (EU) 2017/2226, 
  
 24.Informationssystemet för viseringar eller VIS: det informationssystem för viseringar som inrättats genom Europapar­ lamentets och rådets förordning (EG) nr 767/2008 (35), 
  
 25. 
 EU-systemet 
  för reseuppgifter och resetillstånd eller Joseph: det  
 EU-system 
  för reseuppgifter och resetillstånd som inrättats genom förordning (EU) 2018/1240, 
  
 (30) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/2226 av den 30 november 2017 om inrättande av ett in- och utresesystem för registrering av in- och utreseuppgifter och av uppgifter om nekad inresa för tredjelandsmedborgare som passerar medlemsstaternas yttre gränser, om fastställande av villkoren för åtkomst till in- och utresesystemet för brottsbekämpande ändamål och om ändring av konventionen om tillämpning av Schengenavtalet och förordningarna (EG) nr 767/2008 och (EU) nr 1077/2011 (EUT L 327, 
  
 9.12.2017, s. 20). 
  
 (31) Rådets beslut 2008/633/RIF av den 23 juni 2008 om åtkomst till informationssystemet för viseringar (VIS) för sökningar för medlemsstaternas utsedda myndigheter och för Europol i syfte att förhindra, upptäcka och utreda terroristbrott och andra grova brott 
  
 (EUT L 218, 13.8.2008, s. 129). 
  
 (32) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1240 av den 12 september 2018 om inrättande av ett EU‑system för reseuppgifter och resetillstånd (Joseph) och om ändring av förordningarna (EU) nr 1077/2011, (EU) nr 515/2014, (EU) 2016/399, (EU) 
  
 2016/1624 och (EU) 2017/2226 (EUT L 236, 19.9.2018, s. 1). 
  
 (33) Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/541 av den 15 mars 2017 om bekämpande av terrorism, om ersättande av rådets 
  
 rambeslut 2002/475/RIF och om ändring av rådets beslut 2005/671/RIF (EUT L 88, 31.3.2017, s. 6). 
  
 (34) Rådets rambeslut 2002/584/RIF av den 13 juni 2002 om en europeisk arresteringsorder och överlämnande mellan medlemsstaterna 
  
 (EGT L 190, 18.7.2002, s. 1). 
  
 (35) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 767/2008 av den 9 juli 2008 om informationssystemet för viseringar (VIS) och utbytet mellan medlemsstaterna av uppgifter om viseringar för kortare vistelse  
 (VIS-förordningen) 
  (EUT L 218, 13.8.2008, s. 60). 
  
 344 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 4 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/99 
  
 SV 
  
 26.Eurodac: Eurodac som inrättats genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 603/2013 (36), 
  
 27.Schengens informationssystem eller SIS: Schengens informationssystem som inrättats genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1860, (EU) 2018/1861 och (EU) 2018/1862, 
  
 28. 
 Ecris-TCN: 
  det centraliserade system för identifiering av medlemsstater som innehar uppgifter ur kriminalregister avseende tredjelandsmedborgare och statslösa personer som inrättats genom förordning (EU) 2019/816. 
  
 Artikel 5 
  
 Icke-diskriminering 
  och grundläggande rättigheter 
  
 Behandling av personuppgifter enligt denna förordning får inte leda till diskriminering av personer på någon grund, såsom kön, ras, hudfärg, etniskt eller socialt ursprung, genetiska särdrag, språk, religion eller övertygelse, politisk eller annan åskådning, tillhörighet till en nationell minoritet, förmögenhet, börd, funktionsnedsättning, ålder eller sexuell läggning. Den ska ske med fullständig respekt för mänsklig värdighet och integritet samt grundläggande rättigheter, inbegripet rätten till respekt för privatlivet och skydd av personuppgifter. Särskild hänsyn ska tas till barn, äldre, personer med funktionsnedsättning och personer i behov av internationellt skydd. Barnets bästa ska komma i främsta rummet. 
  
 KAPITEL II 
  
 Den europeiska sökportalen 
  
 Artikel 6 
  
 Den europeiska sökportalen 
  
 1.En europeisk sökportal (ESP) ska inrättas för att underlätta medlemsstaternas myndigheters och unionsbyråernas möjligheter att få snabb, kontinuerlig, effektiv, systematisk och kontrollerad åtkomst till  
 EU-informationssystemen, 
  Europoluppgifter och Interpols databaser som krävs för att de ska kunna utföra sina uppgifter, i enlighet med sina åtkomsträttigheter och målen för och syftena med in- och utresesystemet, VIS, Joseph, Eurodac, SIS och  
 Ecris-TCN. 
  
 2.ESP ska bestå av följande: 
  
 a)En central infrastruktur, inbegripet en sökportal som gör det möjligt att samtidigt söka i in- och utresesystemet, VIS, Joseph, Eurodac, SIS och  
 Ecris-TCN 
  samt i Europoluppgifter och Interpols databaser. 
  
 b)En säker kommunikationskanal mellan ESP, medlemsstaterna och de unionsbyråer som har rätt att använda sökportalen. 
  
 c)En säker kommunikationsinfrastruktur mellan ESP och in- och utresesystemet, VIS, Joseph, Eurodac, centrala SIS, Ecris- TCN, Europoluppgifter och Interpols databaser samt mellan ESP och de centrala infrastrukturerna för CIR och MID. 
  
 3. 
 eu-Lisa 
  ska utveckla ESP och säkerställa dess tekniska förvaltning. 
  
 Artikel 7 
  
 Användning av den europeiska sökportalen 
  
 1.Användningen av ESP ska förbehållas de myndigheter i medlemsstaterna och de unionsbyråer som har åtkomst till åtminstone ett av  
 EU-informationssystemen 
  i enlighet med de rättsliga instrument som reglerar dessa EU- informationssystem, till CIR och MID i enlighet med denna förordning, till Europoluppgifter i enlighet med förordning (EU) 2016/794 eller till Interpols databaser i enlighet med unionsrätten eller nationell rätt avseende sådan åtkomst. 
  
 Dessa myndigheter i medlemsstaterna och unionsbyråer får använda ESP och de uppgifter som tillhandahålls genom den endast för de mål och syften som fastställs i de rättsliga instrument som reglerar dessa  
 EU-informationssystem, 
  i förordning (EU) 2016/794 och i denna förordning. 
  
 (36) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 603/2013 av den 26 juni 2013 om inrättande av Eurodac för jämförelse av fingeravtryck för en effektiv tillämpning av förordning (EU) nr 604/2013 om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som är ansvarig för att pröva en ansökan om internationellt skydd som en tredjelandsmedborgare eller en statslös person har lämnat in i någon medlemsstat och för när medlemsstaternas brottsbekämpande myndigheter begär jämförelser med Eurodacuppgifter för brottsbekämpande ändamål, samt om ändring av förordning (EU) nr 1077/2011 om inrättande av en Europeisk byrå för den operativa förvaltningen av stora  
 it-system 
  inom området frihet, säkerhet och rättvisa (EUT L 180, 29.6.2013, s. 1). 
  
 345 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/100 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 2.De myndigheter i medlemsstaterna och de unionsbyråer som avses i punkt 1 ska använda ESP för att söka uppgifter om personer eller deras resehandlingar i Gonzalez och  
 Hunt 
  centrala system i enlighet med sina åtkomsträttigheter enligt de rättsliga instrument som reglerar dessa  
 EU-informationssystem 
  och nationell rätt. De ska också använda ESP för att söka i CIR i enlighet med sina åtkomsträttigheter enligt denna förordning för de syften som avses i artiklarna 20, 21 och 22. 
  
 3.De myndigheter i medlemsstaterna som avses i punkt 1 får använda ESP för att söka på uppgifter om personer eller deras resehandlingar i det centrala SIS som avses i förordningarna (EU) 2018/1860 och (EU) 2018/1861. 
  
 4.När så föreskrivs enligt unionsrätten ska de unionsbyråer som avses i punkt 1 använda ESP för att söka på uppgifter om personer eller deras resehandlingar i centrala SIS. 
  
 5.De myndigheter i medlemsstaterna och de unionsbyråer som avses i punkt 1 får använda ESP för att söka på uppgifter om personer eller deras resehandlingar i Europoluppgifter i enlighet med sina åtkomsträttigheter enligt unionsrätten och nationell rätt. 
  
 Artikel 8 
  
 Profiler för användarna av ESP 
  
 1.För att det ska vara möjligt att använda ESP ska  
 eu-Lisa 
  i samarbete med medlemsstaterna skapa en profil för varje kategori av ESP användare och på, det syfte som de har med sökningarna, i enlighet med de tekniska detaljer och åtkomsträttigheter som avses i punkt 2. Varje profil ska, i enlighet med unionsrätten och nationell rätt, inbegripa följande information: 
  
 a)De uppgiftsfält som ska användas vid sökningar. 
  
 b)De  
 EU-informationssystem, 
  Europoluppgifter och Interpols databaser som ska vara föremål för sökningar, de som kan vara föremål för sökningar och de som ska tillhandahålla användaren ett svar. 
  
 c)De specifika uppgifter i  
 EU-informationssystemen, 
  Europoluppgifterna och Interpols databaser som får vara föremål för sökningar. 
  
 d)De kategorier av uppgifter som får tillhandahållas i varje svar. 
  
 2.Kommissionen ska anta genomförandeakter för att närmare ange de tekniska detaljerna för de profiler som avses i punkt 1 ESP i enlighet med  
 ESP-användarnas 
  åtkomsträttigheter enligt de rättsliga instrument som reglerar EU- informationssystemen och nationell rätt. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 70.2. 
  
 3.De profiler som avses i punkt 1 ska regelbundet ses över av  
 eu-Lisa 
  i samarbete med medlemsstaterna, minst en gång om året, och vid behov uppdateras. 
  
 Artikel 9 
  
 Sökningar 
  
 1.Användarna av ESP ska inleda en sökning genom att mata in alfanumeriska eller biometriska uppgifter i ESP. När en sökning har inletts ska ESP samtidigt söka i in- och utresesystemet, Joseph, VIS, SIS, Eurodac,  
 Ecris-TCN 
  och CIR samt 
  
 iEuropoluppgifter och Interpols databaser med de uppgifter som användaren matat in och i enlighet med användar­ profilen. 
  
 2.De kategorier av uppgifter som används för att inleda en sökning via ESP ska motsvara de kategorier av uppgifter 
  
 ifråga om personer eller resehandlingar som kan användas för att söka i de olika  
 EU-informationssystemen, 
  Europoluppgifter och Interpols databaser i enlighet med de rättsliga instrument som reglerar dem. 
  
 3. 
 eu-Lisa 
  ska i samarbete med medlemsstaterna ta fram ett dokument för gränssnittskontroll för ESP på grundval av det universella UMF som avses i artikel 38. 
  
 4.När en sökning inleds av en  
 ESP-användare 
  ska in- och utresesystemet, Joseph, VIS, SIS, Eurodac,  
 Ecris-TCN, 
  CIR och MID samt Europoluppgifter och Interpols databaser som svar på sökningen tillhandahålla uppgifter som de innehåller. 
  
 Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 20 ska det i svaret från ESP anges vilket av  
 EU-informationssystemen 
  eller vilken databas som uppgifterna tillhör. 
  
 ESP får inte tillhandahålla någon information om uppgifter i  
 EU-informationssystemen, 
  Europoluppgifter och Interpols databaser som användaren saknar åtkomst till enligt tillämplig unionsrätt och nationell rätt. 
  
 346 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 4 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/101 
  
 SV 
  
 5.Alla sökningar i Interpols databaser genom ESP ska göras på ett sådant sätt att ingen information röjs för ägaren av Interpolregistreringen. 
  
 6.ESP ska så snart som uppgifter finns tillgängliga tillhandahålla användaren svar från något av  
 EU-informations­ 
  systemen, Europoluppgifterna eller Interpols databaser. Dessa svar får endast innehålla de uppgifter som användaren har åtkomst till enligt unionsrätten och nationell rätt. 
  
 7.Kommissionen ska anta en genomförandeakt för att specificera det tekniska förfarandet för ESP:s sökningar i EU- informationssystemen, Europoluppgifterna och Interpols databaser och formatet för ESP:s svar. Denna genomförandeakt ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 70.2. 
  
 Artikel 10 
  
 Registerföring av loggar 
  
 1.Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 12 och 18 i förordning (EU) 2018/1862, artikel 29 i förordning (EU) 2019/816 och artikel 40 i förordning (EU) 2016/794, ska  
 eu-Lisa 
  föra logg över all uppgiftsbehandling i ESP. Dessa loggar ska innehålla följande: 
  
 a)Den medlemsstat eller unionsbyrå som inlett sökningen och den  
 ESP-profil 
  som används. 
  
 b)Datum och tidpunkt för sökningen. 
  
 c)De  
 EU-informationssystem 
  och Europoluppgifter som varit föremål för sökning. 
  
 2.Varje medlemsstat ska föra logg över sökningar som utförs av dess myndigheter och den personal vid dessa myndigheter som är vederbörligen bemyndigad att använda ESP. Varje unionsbyrå ska föra logg över sökningar som utförs av dess vederbörligen bemyndigade personal. 
  
 3.De loggar som avses i punkterna 1 och 2 får endast användas för övervakning av dataskyddet, inbegripet för kontroll av om en sökning är tillåten och om uppgifter har behandlats på ett lagligt sätt samt för att säkerställa datasäkerhet och dataintegritet. Dessa loggar ska på lämpligt sätt skyddas mot obehörig åtkomst och ska raderas ett år efter det att de skapats. För det fall de behövs för övervakningsförfaranden som redan har inletts ska de emellertid raderas så snart loggarna i fråga inte längre behövs för övervakningsförfarandena. 
  
 Artikel 11 
  
 Reservförfaranden om det är tekniskt omöjligt att använda den europeiska sökportalen 
  
 1.Om det är tekniskt omöjligt att använda ESP för att söka i ett eller flera av de  
 EU-informationssystem 
  eller i CIR, på grund av ett fel i ESP, ska ESP:s användare automatiskt underrättas av  
 eu-Lisa. 
  
 2.Om det är tekniskt omöjligt att använda ESP för att söka i ett eller flera  
 EU-informationssystem 
  eller i CIR, på grund av ett fel i en medlemsstats nationella infrastruktur, ska den medlemsstaten automatiskt underrätta  
 eu-Lisa 
  och kommissionen. 
  
 3.I de fall som avses i punkterna 1 och 2 i denna artikel och till dess att det tekniska felet har åtgärdats ska den skyldighet som avses i artikel 7.2 och 7.4 inte tillämpas och medlemsstaterna ska ha åtkomst till  
 EU-informationssystem 
  eller till CIR direkt när så krävs enligt unionsrätten eller nationell rätt. 
  
 4.Om det är tekniskt omöjligt att använda ESP för att söka i ett eller flera  
 EU-informationssystem 
  eller i CIR, på grund av ett fel i en unionsbyrås infrastruktur, ska den byrån automatiskt underrätta  
 eu-Lisa 
  och kommissionen. 
  
 KAPITEL III 
  
 En gemensam biometrisk matchningstjänst 
  
 Artikel 12 
  
 En gemensam biometrisk matchningstjänst 
  
 1.Det ska inrättas en gemensam biometrisk matchningstjänst för lagring av biometriska mallar som erhållits från de biometriska uppgifter som avses i artikel 13, vilka är lagrade i CIR och SIS, och för möjliggörande av sökningar med biometriska uppgifter i flera  
 EU-informationssystem 
  för att stödja CIR och MID och målen för in- och utresesystemet, VIS, Eurodac, SIS och  
 Ecris-TCN. 
  
 347 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/102 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 2.Den gemensamma biometriska matchningstjänsten ska bestå av följande: 
  
 a)En central infrastruktur som ska ersätta de centrala systemen för in- och utresesystemet, VIS, SIS, Eurodac respektive  
 Ecris-TCN 
  i den mån den ska lagra biometriska mallar och möjliggöra sökning med biometriska uppgifter. 
  
 b)En säker kommunikationsinfrastruktur mellan den gemensamma biometriska matchningstjänsten, centrala SIS och CIR. 
  
 3. 
 eu-Lisa 
  ska utveckla den gemensamma biometriska matchningstjänsten och säkerställa den tekniska förvaltningen. 
  
 Artikel 13 
  
 Lagring av biometriska mallar i den gemensamma biometriska matchningstjänsten 
  
 1.Den gemensamma biometriska matchningstjänsten ska lagra de biometriska mallar som den ska få från följande biometriska uppgifter: 
  
 a)de uppgifter som avses i artikel 20.3 w och y i förordning (EU) 2018/1862, med undantag för uppgifter om handavtryck. 
  
 b)de uppgifter som avses i artikel 5.1 b och 5.2 i förordning (EU) 2019/816. 
  
 De biometriska mallarna ska lagras i den gemensamma biometriska matchningstjänsten i logiskt åtskild form enligt det  
 EU-informationssystem 
  från vilket uppgifterna härrör. 
  
 2.För varje uppsättning uppgifter som avses i punkt 1 ska varje biometrisk mall i den gemensamma biometriska matchningstjänsten innehålla en hänvisning till de  
 EU-informationssystem 
  i vilka de motsvarande biometriska uppgifterna lagras– och en hänvisning till de konkreta posterna i de  
 EU-informationssystemen. 
  
 3.Biometriska mallar ska registreras i den gemensamma biometriska matchningstjänsten endast efter en automatisk kvalitetskontroll av de biometriska uppgifter som läggs in i ett av  
 EU-informationssystemen, 
  vilken utförs av den gemensamma biometriska matchningstjänsten för att säkerställa att en minimistandard för uppgifternas kvalitet uppfylls. 
  
 4.Lagringen av de uppgifter som avses i punkt 1 ska uppfylla de kvalitetsstandarder som avses i artikel 37.2. 
  
 5.Kommissionen ska genom en genomförandeakt fastställa prestandakrav och praktiska arrangemang för att övervaka den gemensamma biometriska matchningstjänstens prestanda i syfte att säkerställa att effektiviteten i de biometriska sökningarna är förenlig med tidskritiska förfaranden, såsom in- och utresekontroller och identifieringar. Den genomförandeakten ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 70.2. 
  
 Artikel 14 
  
 Sökning på biometriska uppgifter med den gemensamma biometriska matchningstjänsten 
  
 För att söka på de biometriska uppgifter som lagrats i CIR och SIS ska CIR och SIS använda de biometriska mallar som lagrats i den gemensamma biometriska matchningstjänsten. Sökningar med biometriska uppgifter ska äga rum i enlighet med de syften som anges i denna förordning och i förordningarna (EG) nr 767/2008, (EU) 2017/2226, (EU) 2018/1860, (EU) 2018/1861, (EU) 2018/1862 och (EU) 2019/816. 
  
 Artikel 15 
  
 Lagring av uppgifter i den gemensamma biometriska matchningstjänsten 
  
 De uppgifter som avses i artikel 13.1 och 13.2 ska endast lagras i den gemensamma biometriska matchningstjänsten under den tid som motsvarande biometriska uppgifter lagras i CIR eller SIS. Uppgifterna ska automatiskt raderas i den gemensamma biometriska matchningstjänsten. 
  
 348 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 4 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/103 
  
 SV 
  
 Artikel 16 
  
 Registerföring av loggar 
  
 1. 
  
 Utan att det påverkar 
  
 tillämpningen av artiklarna 12 och 18 i förordning 
  
 (EU) 2018/1862 och artikel 29 
  
 i förordning (EU) 2019/816 ska  
 eu-Lisa 
  föra logg över all uppgiftsbehandling i den gemensamma biometriska matchningstjänsten. Dessa loggar ska innehålla följande: 
  
 a)Den medlemsstat eller unionsbyrå som inlett sökningen. 
  
 b)Historiken för skapandet och lagringen av biometriska mallar. 
  
 c)De  
 EU-informationssystem 
  som varit föremål för sökning med de biometriska mallar som lagrats i den gemensamma biometriska matchningstjänsten. 
  
 d)Datum och tidpunkt för sökningen. 
  
 e)Den typ av biometriska uppgifter som används för att inleda sökningen. 
  
 f)Resultaten av sökningen och datum och tidpunkt för resultatet. 
  
 2.Varje medlemsstat ska föra logg över sökningar som utförs av dess myndigheter och den personal vid dessa myndigheter som är vederbörligen bemyndigad att använda den gemensamma biometriska matchningstjänsten. Varje unionsbyrå ska föra logg över sökningar som utförs av dess vederbörligen bemyndigade personal. 
  
 3.De loggar som avses i punkterna 1 och 2 får endast användas för övervakning av dataskyddet, inbegripet för kontroll av om en sökning är tillåten och om uppgifter har behandlats på ett lagligt sätt samt för att säkerställa datasäkerhet och dataintegritet. Dessa loggar ska på lämpligt sätt skyddas mot obehörig åtkomst och ska raderas ett år efter det att de skapats. För det fall de behövs för övervakningsförfaranden som redan har inletts ska de emellertid raderas så snart loggarna i fråga inte längre behövs för övervakningsförfarandena. 
  
 KAPITEL IV 
  
 En gemensam databas för identitetsuppgifter 
  
 Artikel 17 
  
 En gemensam databas för identitetsuppgifter 
  
 1.Det ska inrättas en gemensam databas för identitetsuppgifter (CIR), varigenom det skapas en personakt för varje person som är registrerad i in- och utresesystemet, VIS, Joseph, Eurodac eller  
 Ecris-TCN 
  och som innehåller de uppgifter som avses i artikel 18, för att underlätta och bistå vid en korrekt identifiering av personer som är registrerade i in- och utresesystemet, VIS, Joseph, Eurodac och  
 Ecris-TCN 
  i enlighet med artikel 20, stödja funktionen av MID i enlighet med artikel 21 och underlätta och rationalisera de utsedda myndigheternas och Europols åtkomst till in- och utresesystemet, VIS, Joseph och Eurodac, om det är nödvändigt för att förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott i enlighet med artikel 22. 
  
 2.CIR ska bestå av följande: 
  
 a)En central infrastruktur som ska ersätta de centrala systemen för in- och utresesystemet, VIS, Joseph, Eurodac respektive  
 Ecris-TCN 
  i den mån den ska lagra de uppgifter som avses i artikel 18. 
  
 b)En säker kommunikationskanal mellan CIR, medlemsstaterna och de unionsbyråer som har rätt att använda CIR i enlighet med unionsrätten och nationell rätt. 
  
 c)En säker kommunikationsinfrastruktur mellan CIR och in- och utresesystemet, VIS, Joseph, Eurodac och  
 Ecris-TCN 
  samt de centrala infrastrukturerna för ESP, den gemensamma biometriska matchningstjänsten och MID. 
  
 3. 
 eu-Lisa 
  ska utveckla CIR och säkerställa den tekniska förvaltningen. 
  
 4.Om det på grund av ett fel i CIR är tekniskt omöjligt att söka i CIR i syfte att identifiera en person i enlighet med artikel 20, för att spåra multipla identiteter i enlighet med artikel 21 eller i syfte att förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott i enlighet med artikel 22, ska  
 CIR-användarna 
  automatiskt underrättas av eu- Palmer. 
  
 5. 
 eu-Lisa 
  ska i samarbete med medlemsstaterna ta fram ett dokument för gränssnittskontroll för CIR på grundval av det universella meddelandeformat som avses i artikel 38. 
  
 349 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/104 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 Artikel 18 
  
 Uppgifter i den gemensamma databasen för identitetsuppgifter 
  
 1.CIR ska lagra följande uppgifter, logiskt åtskilda enligt det informationssystem från vilket uppgifterna härrör: De uppgifter som avses i artikel 5.1 b och 5.2 och följande uppgifter i artikel 5.1 a i förordning (EU) 2019/816: efternamn, förnamn, födelsedatum, födelseort (ort och land), medborgarskap (ett eller flera), kön, tidigare namn, i förekommande fall, pseudonymer eller alias samt, i förekommande fall, information om resehandlingar. 
  
 2.För varje uppsättning uppgifter som avses i punkt 1 ska CIR innehålla en hänvisning till de  
 EU-informationssystem 
  som uppgifterna tillhör. 
  
 3.De myndigheter som har åtkomst till CIR ska handla i enlighet med sina åtkomsträttigheter enligt de rättsliga instrument som reglerar  
 EU-informationssystemen 
  och enligt nationell rätt och i enlighet med sina åtkomsträttigheter enligt denna förordning för de syften som avses i artiklarna 20, 21 och 22. 
  
 4.För varje uppsättning uppgifter som avses i punkt 1 ska CIR innehålla en hänvisning till den konkreta post i EU- informationssystemen som uppgifterna tillhör. 
  
 5.Lagringen av de uppgifter som avses i punkt 1 ska uppfylla de kvalitetsstandarder som avses i artikel 37.2. 
  
 Artikel 19 
  
 Tillägg, ändring och radering av uppgifter i den gemensamma databasen för identitetsuppgifter 
  
 1.Om uppgifter läggs till, ändras eller raderas i Eurodac eller  
 Ecris-TCN 
  ska de uppgifter som avses i artikel 18 vilka lagras i personakten i CIR automatiskt läggas till, ändras eller raderas. 
  
 2.Om en vit eller en röd länk skapas i MID i enlighet med artikel 32 eller 33 mellan uppgifter i två eller flera av EU- informationssystemen som utgör CIR, ska CIR i stället för att skapa en ny personakt lägga till de nya uppgifterna i den personakt som innehåller de länkade uppgifterna. 
  
 Artikel 20 
  
 Åtkomst till den gemensamma databasen för identitetsuppgifter i identifieringssyfte 
  
 1.Sökningar i CIR får utföras av en polismyndighet i enlighet med punkterna 2 och 5 endast under följande omständigheter: 
  
 a)Om en polismyndighet inte kan identifiera en person på grund av att det saknas en resehandling eller en annan trovärdig handling som styrker personens identitet. 
  
 b)Om det föreligger tvivel om de identitetsuppgifter som lämnats av en person. 
  
 c)Om det föreligger tvivel om äktheten i den resehandling eller en annan trovärdig handling som lämnats av en person. 
  
 d)Om det föreligger tvivel om identiteten på innehavaren av en resehandling eller en annan trovärdig handling. 
  
 e)Om en person inte kan eller vägrar att samarbeta. 
  
 Sådana sökningar ska inte tillåtas när det gäller minderåriga under 12 år, såvida det inte sker för barnets bästa. 
  
 2.Om någon av de omständigheter som förtecknas i punkt 1 uppstår och en polismyndighet har bemyndigats genom de nationella lagstiftningsåtgärder som avses i punkt 5, får myndigheten, endast i syfte att identifiera en person, söka i CIR med den personens biometriska uppgifter som tagits direkt under en identitetskontroll, förutsatt att förfarandet inletts i den berörda personens närvaro. 
  
 3.Om sökningen visar att uppgifter om denna person finns lagrade i CIR, ska medlemsstatens polismyndighet ha åtkomst för att konsultera de uppgifter som avses i artikel 18.1. 
  
 Om personens biometriska uppgifter inte kan användas eller om sökningen med dessa uppgifter misslyckas, ska sökningen utföras med vederbörandes identitetsuppgifter i kombination med resehandlingsuppgifter eller med de identitetsuppgifter som tillhandahållits av personen. 
  
 350 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 4 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/105 
  
 SV 
  
 4.Om en polismyndighet har bemyndigats genom de nationella lagstiftningsåtgärder som avses i punkt 6, får den, i händelse av en naturkatastrof, en olycka eller ett terrordåd och endast i syfte att identifiera okända personer som inte kan identifiera sig eller oidentifierade mänskliga kvarlevor, söka i CIR med dessa personers biometriska uppgifter. 
  
 5.Medlemsstater som vill utnyttja den möjlighet som anges i punkt 2 ska anta nationella lagstiftningsåtgärder. När 
  
 medlemsstaterna gör detta ska de 
  
 ta hänsyn till att ingen diskriminering av tredjelandsmedborgare 
  
 får förekomma. 
  
 I sådana lagstiftningsåtgärder ska 
  
 de exakta syftena med identifieringen anges inom ramen för de 
  
 mål som avses 
  
 i artikel 2.1 b och c. De behöriga polismyndigheterna ska utses, och förfaranden, villkor och kriterier för sådana kontroller ska fastställas i dessa lagstiftningsåtgärder. 
  
 6.Medlemsstater som vill utnyttja den möjlighet som anges i punkt 4 ska anta nationella lagstiftningsåtgärder som fastställer förfarandena, villkoren och kriterierna. 
  
 Artikel 21 
  
 Åtkomst till den gemensamma databasen för identitetsuppgifter för spårning av multipla 
  
 identiteter 
  
 1.Om en sökning i CIR resulterar i en gul länk i enlighet med artikel 28.4, ska den myndighet som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter i enlighet med artikel 29 enbart i verifieringssyfte ha åtkomst till de uppgifter som avses i artikel 18.1 och 18.2, som lagrats i CIR och som är kopplade genom en gul länk. 
  
 2. Om en sökning i CIR ger upphov till en röd länk i enlighet med artikel 32, ska de myndigheter som avses i artikel 26.2 enbart i syfte att bekämpa identitetsbedrägerier ha åtkomst till de uppgifter som avses i artikel 18.1 och 18.2, som lagrats i CIR och som är kopplade genom en röd länk. 
  
 Artikel 22 
  
 Sökningar i den gemensamma databasen för identitetsuppgifter i syfte att förebygga, förhindra, 
  
 upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott 
  
 1.Om det i ett specifikt fall finns rimliga skäl att anta att en sökning i  
 EU-informationssystem 
  kommer att bidra till att förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott, särskilt om det finns misstankar om att en person som misstänks för, har begått eller utsatts för ett terroristbrott eller ett annat grovt brott är en person vars uppgifter lagras i Eurodac, får de utsedda myndigheterna och Europol söka i CIR för att få information om huruvida det finns uppgifter om en viss person i Eurodac. 
  
 2.Om ett svar på en sökning i CIR visar att det finns uppgifter om den personen i Eurodac ska CIR tillhandahålla de utsedda myndigheterna och Europol ett svar i form av en hänvisning som avses i artikel 18.2 som anger att Eurodac innehåller motsvarande uppgifter. CIR ska svara på ett sådant sätt att uppgifternas säkerhet inte äventyras. 
  
 Det svar som anger att uppgifter om personen i fråga förekommer i Eurodac får användas endast i syfte att lämna in en begäran om full åtkomst som omfattas av de villkor och förfaranden som fastställs i det rättsliga instrument där sådan åtkomst regleras. 
  
 I händelse av en eller flera träffar ska den utsedda myndigheten eller Europol begära full åtkomst till minst ett av de informationssystem i vilka en träff genererats. 
  
 Om sådan full åtkomst i undantagsfall inte begärs ska de utsedda myndigheterna registrera motiveringen till varför en begäran inte gjorts, som ska kunna spåras till den nationella akten. Europol ska registrera motiveringen i motsvarande ärende. 
  
 3.Fullständig åtkomst till uppgifterna i Eurodac i syfte att förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott omfattas fortfarande av de villkor och förfaranden som fastställs i det rättsliga instrument där sådan åtkomst regleras. 
  
 351 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/106 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 Artikel 23 
  
 Lagring av uppgifter i den gemensamma databasen för identitetsuppgifter 
  
 1.De uppgifter som avses i artikel 18.1, 18.2 och 18.4 ska automatiskt raderas från CIR i enlighet med bestämmelserna om lagring av uppgifter i förordning (EU) 2019/816. 
  
 2.Personakten ska lagras i CIR endast så länge de motsvarande uppgifterna lagras i minst ett av de EU- informationssystem vars uppgifter finns i CIR. Skapandet av en länk ska inte påverka lagringsperioden för varje post av de länkade uppgifterna. 
  
 Artikel 24 
  
 Registerföring av loggar 
  
 1.Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 29 i förordning (EU) 2019/816 ska  
 eu-Lisa 
  föra logg över all uppgiftsbehandling i CIR i enlighet med punkterna 2, 3 och 4 i den här artikeln. 
  
 2. 
 eu-Lisa 
  ska föra logg över all uppgiftsbehandling som sker i enlighet med artikel 20 i CIR. Dessa loggar ska omfatta följande: 
  
 a)Den medlemsstat eller den unionsbyrå som inlett sökningen. 
  
 b)Syftet med användarens åtkomst för att söka via CIR. 
  
 c)Datum och tidpunkt för sökningen. 
  
 d)Den typ av uppgifter som används för att inleda sökningen. 
  
 e)Sökningens resultat. 
  
 3. 
 eu-Lisa 
  ska föra logg över all uppgiftsbehandling som sker i enlighet med artikel 21 i CIR. Dessa loggar ska omfatta följande: 
  
 a)Den medlemsstat eller den unionsbyrå som inlett sökningen. 
  
 a)Syftet med användarens åtkomst för att söka via CIR. 
  
 b)Datum och tidpunkt för sökningen. 
  
 c)I fall där en länk skapas, de uppgifter som används för att inleda sökningen, och sökningens resultat med angivelse av det  
 EU-informationssystem 
  som uppgifterna erhållits från. 
  
 4. 
 eu-Lisa 
  ska föra logg över all uppgiftsbehandling som sker i enlighet med artikel 22 i CIR. Dessa loggar ska omfatta följande: 
  
 a)Datum och tidpunkt för sökningen. 
  
 b)De uppgifter som används för att inleda sökningen. 
  
 c)Sökningens resultat. 
  
 d)Den medlemsstat eller den unionsbyrå som söker i CIR. 
  
 Loggarna över sådan åtkomst ska kontrolleras regelbundet av den behöriga tillsynsmyndigheten i enlighet med artikel 41 i direktiv (EU) 2016/680 eller av Europeiska datatillsynsmannen i enlighet med artikel 43 i förordning (EU) 2016/794, med högst sex månaders mellanrum, för att kontrollera om förfarandena och villkoren i artikel 22.1 och 22.2 i den här förordningen är uppfyllda. 
  
 5.Varje medlemsstat ska föra logg över sökningar som dess myndigheter och den personal vid dessa myndigheter som är vederbörligen bemyndigad att använda CIR utför i enlighet med artiklarna 20, 21 och 22. Varje unionsbyrå ska föra logg över sökningar som dess vederbörligen bemyndigade personal utför i enlighet med artiklarna 21 och 22. 
  
 352 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 4 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/107 
  
 SV 
  
 För all åtkomst till CIR i enlighet med artikel 22 ska varje medlemsstat dessutom föra logg över följande: 
  
 a)Referensnummer för den nationella akten. 
  
 b)Syftet med åtkomsten. 
  
 c)I enlighet med nationella regler, den unika användaridentitet som anger vilken tjänsteman som utförde sökningen och vilken tjänsteman som beordrade sökningen. 
  
 6.I enlighet med förordning (EU) 2016/794 ska Europol för all åtkomst till CIR i enlighet med artikel 22 i den här förordningen föra logg över den unika användaridentitet som anger vilken tjänsteman som utförde sökningen och vilken tjänsteman som beordrade sökningen. 
  
 7.De loggar som avses i punkterna  
 Moore 
  får endast användas för övervakning av dataskyddet, inbegripet för kontroll av om en sökning är tillåten och om uppgifter har behandlats på ett lagligt sätt samt för att säkerställa datasäkerhet och dataintegritet. Dessa loggar ska på lämpligt sätt skyddas mot obehörig åtkomst och ska raderas ett år efter det att de skapats. För det fall de behövs för övervakningsförfaranden som redan har inletts, ska de emellertid raderas så snart loggarna i fråga inte längre behövs för övervakningsförfarandena. 
  
 8. 
 eu-Lisa 
  ska lagra loggarna över historiken avseende uppgifterna s i personakterna.  
 eu-Lisa 
  ska automatiskt radera sådana loggar så snart uppgifterna har raderats. 
  
 KAPITEL V 
  
 Detektorn för multipla identiteter 
  
 Artikel 25 
  
 Detektorn för multipla identiteter 
  
 1.Det ska inrättas en detektor för multipla identiteter (MID) som skapar och lagrar akter med identitetsbekräftelse som avses i artikel 34, som innehåller länkar mellan uppgifter i de  
 EU-informationssystem 
  som ingår i CIR och SIS och som gör det möjligt att spåra multipla identiteter, med det dubbla syftet att underlätta identitetskontroller och bekämpa identitetsbedrägerier, för att stödja CIR:s funktion och målen för in- och utresesystemet, VIS, Joseph, Eurodac, SIS och  
 Ecris-TCN. 
  
 2.MID ska bestå av följande: 
  
 a)En central infrastruktur som lagrar länkar och hänvisningar till  
 EU-informationssystem. 
  
 b)En säker kommunikationsinfrastruktur som kopplar MID till SIS och ESP:s och CIR:s centrala infrastrukturer. 
  
 3. 
 eu-Lisa 
  ska utveckla MID och säkerställa den tekniska förvaltningen. 
  
 Artikel 26 
  
 Åtkomst till detektorn för multipla identiteter 
  
 1.För den manuella verifiering av olika identiteter som avses i artikel 29 ska åtkomst till de uppgifter som avses 
  
 iartikel 34 och som är lagrade i MID beviljas 
  
 a)Sirenekontoret i den medlemsstat som skapar eller uppdaterar en registrering i enlighet med förordning (EU) 2018/1862, 
  
 b) de centrala myndigheterna i den dömande medlemsstaten vid registrering eller ändring av uppgifter i  
 Ecris-TCN 
  i enlighet med artikel 5 eller 9 i förordning (EU) 2019/816. 
  
 2.De myndigheter i medlemsstaterna och de unionsbyråer som har åtkomst till minst ett av de EU- informationssystem som ingår i CIR eller till SIS ska ha åtkomst till de uppgifter som avses i artikel 34 a och b vad gäller samtliga röda länkar som avses i artikel 32. 
  
 3.Myndigheterna i medlemsstaterna och unionsbyråerna ska ha åtkomst till de vita länkar som avses i artikel 33 om de har åtkomst till de två  
 EU-informationssystem 
  som innehåller uppgifter mellan vilka den vita länken skapats. 
  
 4.Myndigheterna i medlemsstaterna och unionsbyråerna ska ha åtkomst till de gröna länkar som avses i artikel 31 om de har åtkomst till de två  
 EU-informationssystem 
  som innehåller uppgifter mellan vilka den gröna länken skapats och en sökning i dessa informationssystem gett en träff med de två uppsättningarna länkade uppgifter. 
  
 353 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/108 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 Artikel 27 
  
 Spårning av multipla identiteter 
  
 1.Spårning av multipla identiteter ska i följande fall inledas i CIR och i SIS: 
  
 a)En registrering om en person skapas eller uppdateras i SIS i enlighet med kapitlen  
 VI–IX 
  i förordning (EU) 2018/1862. 
  
 b)En datapost skapas eller ändras i  
 Ecris-TCN 
  i enlighet med artikel 5 eller 9 i förordning (EU) 2019/816. 
  
 2.Om de uppgifter i ett  
 EU-informationssystem 
  som avses i punkt 1 innehåller biometriska uppgifter ska CIR och centrala SIS använda den gemensamma biometriska matchningstjänsten för att utföra en spårning av multipla identiteter. Den gemensamma biometriska matchningstjänsten ska jämföra de biometriska mallar som erhållits från nya biometriska uppgifter med de biometriska mallar som redan finns i den gemensamma biometriska matchningstjänsten i syfte att verifiera huruvida uppgifter som tillhör samma person redan finns lagrade i CIR eller i centrala SIS. 
  
 3.Utöver det förfarande som avses i punkt 2 ska CIR och centrala SIS använda ESP för att söka i uppgifter som lagrats i centrala SIS respektive CIR med hjälp av följande uppgifter: 
  
 a)Efternamn, förnamn, namn vid födelsen, tidigare använda namn och alias, födelseort, födelsedatum, kön och samtliga medborgarskap enligt artikel 20.3 i förordning (EU) 2018/1862. 
  
 b)Efternamn, förnamn, födelsedatum, födelseort (ort och land), medborgarskap (ett eller flera) och kön enligt artikel 5.1 a i förordning (EU) 2019/816. 
  
 4.Utöver det förfarande som avses i punkterna 2 och 3 ska CIR och centrala SIS använda ESP för att söka i uppgifter som lagrats i centrala SIS respektive CIR med hjälp av resehandlingsuppgifter. 
  
 5.En spårning av multipla identiteter ska endast inledas för att jämföra tillgängliga uppgifter i ett EU- informationssystem med tillgängliga uppgifter i andra  
 EU-informationssystem. 
  
 Artikel 28 
  
 Resultat av en spårning av multipla identiteter 
  
 1. 
  
 Om de 
  
 sökningar som avses i artikel 27.2, 27.3 och 27.4 inte ger någon träff ska de förfaranden som avses 
  
 i artikel 27.1 
  
 fortsätta i enlighet med respektive de rättsliga instrument genom vilka de regleras. 
  
 2.Om den sökning som avses i artikel 27.2, 27.3 och 27.4 ger en eller flera träffar ska CIR och, i förekommande fall, SIS skapa en länk mellan de uppgifter som används för att inleda sökningen och de uppgifter som gett upphov till träffen. 
  
 Vid flera träffar ska en länk skapas mellan alla de uppgifter som gett upphov till träffen. Om uppgifterna redan har länkats, ska den befintliga länken utvidgas till att omfatta de uppgifter som använts för att inleda sökningen. 
  
 3.Om den sökning som avses i artikel 27.2, 27.3 och 27.4 ger en eller flera träffar och identitetsuppgifterna i de länkade akterna är desamma eller liknande, ska en vit länk skapas i enlighet med artikel 33. 
  
 4.Om den sökning som avses i artikel 27.2, 27.3 och 27.4 ger en eller flera träffar och identitetsuppgifterna i de länkade akterna inte kan anses vara liknande, ska en gul länk skapas i enlighet med artikel 30 och det förfarande som avses i artikel 29 ska tillämpas. 
  
 5.Kommissionen ska anta delegerade akter i enlighet med artikel 69 för att fastställa förfarandena för att avgöra ärenden där identitetsuppgifter kan anses vara desamma eller liknande. 
  
 6.Länkarna ska lagras i den akt med identitetsbekräftelse som avses i artikel 34. 
  
 7.Kommissionen ska, i samarbete med  
 eu-Lisa, 
  fastställa de tekniska reglerna för att skapa länkar mellan uppgifter från olika  
 EU-informationssystem 
  genom genomförandeakter. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 70.2. 
  
 354 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 4 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/109 
  
 SV 
  
 Artikel 29 
  
 Manuell verifiering av olika identiteter och ansvariga myndigheter 
  
 1.Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 2 ska den myndighet som ansvarar för manuell verifiering av olika identiteter vara följande: 
  
 a)Sirenekontoret i medlemsstaten för träffar som uppstår när en registrering i SIS skapas eller uppdateras i enlighet med förordning (EU) 2018/1862. 
  
 b)De centrala myndigheterna i den dömande medlemsstaten för träffar som uppstår vid registrering eller ändring av uppgifter i  
 Ecris-TCN 
  i enlighet med artikel 5 eller 9 i förordning (EU) 2019/816. 
  
 MID ska ange den myndighet som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter i akten med identitetsbe­ kräftelse. 
  
 2.Den myndighet som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter i akten med identitetsbekräftelse ska vara Sirenekontoret i den medlemsstat som skapade registreringen om det skapas en länk till uppgifterna i en registrering om 
  
 a)personer som är efterlysta för att gripas och överlämnas eller för att utlämnas enligt artikel 26 i förordning (EU) 2018/1862, 
  
 b)försvunna eller sårbara personer enligt artikel 32 i förordning (EU) 2018/1862, 
  
 c)personer som söks för att delta i ett rättsligt förfarande enligt artikel 34 i förordning (EU) 2018/1862, 
  
 d)personer för diskreta kontroller, undersökningskontroller eller särskilda kontroller enligt artikel 36 i förordning (EU) 2018/1862. 
  
 3.Den myndighet som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter ska ha åtkomst till de länkade 
  
 uppgifterna i den relevanta akten med identitetsbekräftelse och till de identitetsuppgifter som är länkade i CIR och, i förekommande fall, i SIS. Den ska bedöma de olika identiteterna utan dröjsmål. När den bedömningen slutförts ska den uppdatera länken i enlighet med artiklarna 31, 32 och 33 samt utan dröjsmål lägga till den i akten med identitetsbe­ kräftelse. 
  
 4.Om fler än en länk skapas ska den myndighet som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter bedöma varje länk separat. 
  
 5.Om uppgifter som ger en träff redan var länkade, ska den myndighet som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter beakta de befintliga länkarna vid bedömningen av skapandet av nya länkar. 
  
 Artikel 30 
  
 Gul länk 
  
 1.När en manuell verifiering av olika identiteter ännu inte har ägt rum, ska en länk mellan uppgifter från två eller flera  
 EU-informationssystem 
  klassificeras som gul i samtliga följande fall: 
  
 a)De länkade uppgifterna innehåller samma biometriska uppgifter men har liknande eller olika identitetsuppgifter. 
  
 b)De länkade uppgifterna har olika identitetsuppgifter men innehåller samma resehandlingsuppgifter, och minst ett av  
 EU-informationssystemen 
  saknar biometriska uppgifter om den berörda personen. 
  
 c)De länkade uppgifterna innehåller samma identitetsuppgifter men har olika biometriska uppgifter. 
  
 d)De länkade uppgifterna har liknande eller olika identitetsuppgifter, och innehåller samma resehandlingsuppgifter men har olika biometriska uppgifter. 
  
 2.Om en länk klassificeras som gul i enlighet med punkt 1 ska förfarandet i artikel 29 tillämpas. 
  
 355 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/110 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 Artikel 31 
  
 Grön länk 
  
 1.En länk mellan uppgifter från två eller flera  
 EU-informationssystem 
  ska klassificeras som grön om 
  
 a)de länkade uppgifterna har olika biometriska uppgifter men innehåller samma identitetsuppgifter och den myndighet som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter har konstaterat att de länkade uppgifterna hänvisar till två olika personer, 
  
 b)de länkade uppgifterna har olika biometriska uppgifter, har liknande eller olika identitetsuppgifter, innehåller samma resehandlingsuppgifter, och den myndighet som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter har konstaterat att de länkade uppgifterna hänvisar till två olika personer, 
  
 c)de länkade uppgifterna har olika identitetsuppgifter men innehåller samma resehandlingsuppgifter, minst ett av EU- informationssystemen saknar biometriska uppgifter om den berörda personen, och den myndighet som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter har konstaterat att de länkade uppgifterna hänvisar till två olika personer. 
  
 2.Om en sökning görs i CIR eller SIS och om det finns en grön länk mellan två eller fler av  
 EU-informations­ 
  systemen, ska MID ange att identitetsuppgifterna i de länkade uppgifterna inte gäller samma person. 
  
 3.Om en myndighet i en medlemsstat har bevis som tyder på att en grön länk har registrerats felaktigt i MID, att en grön länk är inaktuell eller att uppgifter behandlats i MID eller  
 EU-informationssystemen 
  i strid med denna förordning, ska den kontrollera de berörda uppgifterna i CIR och SIS och vid behov utan dröjsmål korrigera eller radera länken från MID. Myndigheten i medlemsstaten ska utan dröjsmål informera den medlemsstat som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter. 
  
 Artikel 32 
  
 Röd länk 
  
 1.En länk mellan uppgifter från två eller flera  
 EU-informationssystem 
  ska klassificeras som röd i samtliga följande 
  
 fall: 
  
 a)De länkade uppgifterna innehåller samma biometriska uppgifter men har liknande eller olika identitetsuppgifter, och den myndighet som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter har konstaterat att de länkade uppgifterna hänvisar till en och samma person på ett oberättigat sätt. 
  
 b)De länkade uppgifterna har samma, liknande eller olika identitetsuppgifter och har samma resehandlingsuppgifter men olika biometriska uppgifter, och den myndighet som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter har konstaterat att de länkade uppgifterna hänvisar till två olika personer, av vilka åtminstone en person använder en och samma resehandling på ett oberättigat sätt. 
  
 c)De länkade uppgifterna innehåller samma identitetsuppgifter men har olika biometriska uppgifter och olika eller inga resehandlingsuppgifter, och den myndighet som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter har konstaterat att de länkade uppgifterna hänvisar till två olika personer på ett oberättigat sätt. 
  
 d)De länkade uppgifterna har olika identitetsuppgifter men innehåller samma resehandlingsuppgifter, minst ett av EU- informationssystemen saknar biometriska uppgifter om den berörda personen, och den myndighet som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter har konstaterat att de länkade uppgifterna hänvisar till en och samma person på ett oberättigat sätt. 
  
 2.Om CIR eller SIS är föremål för sökning och om det finns en röd länk mellan uppgifter i två eller fler av EU- 
  
 informationssystemen, ska MID ange de uppgifter som avses i artikel 34. En uppföljning av en röd länk ska ske i enlighet med unionsrätten och nationell rätt, och eventuella rättsliga följder för den berörda personen ska bygga uteslutande på de relevanta uppgifterna om personen i fråga. Inga rättsliga följder för den berörda personen ska uppstå enbart till följd av att det finns en röd länk. 
  
 3.Om det skapas en röd länk mellan uppgifter i in- och utresesystemet, VIS, Joseph, Eurodac eller  
 Ecris-TCN 
  ska den personakt som lagras i CIR uppdateras i enlighet med artikel 19.2. 
  
 356 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 4 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/111 
  
 SV 
  
 4.Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna om hantering av registreringar i SIS i förordningarna (EU) 2018/1860, (EU) 2018/1861 och (EU) 2018/1862, och utan att det påverkar begränsningar som är nödvändiga för att trygga säkerheten och den allmänna ordningen, förebygga och förhindra brott samt garantera att inga nationella utredningar kommer att äventyras, ska den myndighet som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter, vid skapandet av en röd länk, underrätta den berörda personen om förekomsten av multipla olagliga identitetsuppgifter, och ska tillhandahålla personen i fråga det enda identifikationsnummer som avses i artikel 34 c i den här förordningen, en referens till den myndighet som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter enligt artikel 34 d i den här förordningen samt webbadressen till den webbportal som upprättats i enlighet med artikel 49 i den här förordningen. 
  
 5.Den myndighet som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter ska skriftligen tillhandahålla den information som avses i punkt 4 i form av ett standardformulär. Kommissionen ska genom genomförandeakter fastställa innehållet i och utformningen av det formuläret. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det gransknings­ förfarande som avses i artikel 70.2. 
  
 6.När en röd länk skapas ska MID automatiskt underrätta de myndigheter som ansvarar för de länkade uppgifterna. 
  
 7.Om en myndighet i en medlemsstat eller en unionsbyrå som har åtkomst till CIR eller SIS harbevis som tyder på att en röd länk har registrerats felaktigt i MID eller att uppgifter behandlats i MID, CIR eller SIS i strid med denna förordning, ska den myndigheten eller byrån kontrollera relevanta uppgifter som lagras i CIR och SIS och ska 
  
 a)om länken avser en av de  
 SIS-registreringar 
  som avses i artikel 29.2, omedelbart informera det berörda Sirenekontoret i den medlemsstat som skapade  
 SIS-registreringen, 
  
 b)i alla övriga fall, omedelbart korrigera eller radera länken från MID. 
  
 Om ett Sirenekontor kontaktas i enlighet med led a i första stycket ska det verifiera de bevis som lämnats av myndigheten i medlemsstaten eller unionsbyrån och, i tillämpliga fall, omedelbart korrigera eller radera länken från MID. 
  
 Den myndighet i medlemsstaten som erhåller bevisen ska utan dröjsmål underrätta den medlemsstats myndighet som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter och ange eventuella relevanta rättelser eller raderingar av en röd länk. 
  
 Artikel 33 
  
 Vit länk 
  
 1.En länk mellan uppgifter från två eller flera  
 EU-informationssystem 
  ska klassificeras som vit i samtliga följande fall: 
  
 a)De länkade uppgifterna innehåller samma biometriska uppgifter och samma eller liknande identitetsuppgifter. 
  
 b)De länkade uppgifterna innehåller samma eller liknande identitetsuppgifter och samma resehandlingsuppgifter, och minst ett av  
 EU-informationssystemen 
  saknar biometriska uppgifter om den berörda personen. 
  
 c)De länkade uppgifterna innehåller samma biometriska uppgifter, samma resehandlingsuppgifter och liknande identitetsuppgifter. 
  
 d)De länkade uppgifterna innehåller samma biometriska uppgifter men har liknande eller olika identitetsuppgifter, och den myndighet som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter har konstaterat att de länkade uppgifterna hänvisar till en och samma person på ett berättigat sätt. 
  
 2.Om CIR eller SIS är föremål för sökning och om det finns en vit länk mellan uppgifter i två eller fler av EU- informationssystemen, ska MID ange att identitetsuppgifterna i de länkade uppgifterna gäller samma person. De EU- informationssystem som är föremål för sökning ska svara genom att i förekommande fall ange alla länkade uppgifter om personen, vilket därigenom ger upphov till en träff mot de uppgifter som är länkade genom den vita länken, om den myndighet som inlett sökningen har åtkomst till de länkade uppgifterna enligt unionsrätten eller nationell rätt. 
  
 3.Om det skapas en vit länk mellan uppgifter i in- och utresesystemet, VIS, Joseph, Eurodac eller  
 Ecris-TCN 
  ska den personakt som lagras i CIR uppdateras i enlighet med artikel 19.2. 
  
 357 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/112 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 4.Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna om hantering av registreringar i SIS i förordningarna (EU) 2018/1860, (EU) 2018/1861 och (EU) 2018/1862, och utan att det påverkar begränsningar som är nödvändiga för att trygga säkerheten och den allmänna ordningen, förebygga och förhindra brott samt garantera att nationella utredningar inte kommer att äventyras, ska den myndighet som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter, vid skapandet av en vit länk efter en manuell verifiering av multipla identiteter, underrätta den berörda personen om förekomsten av liknande eller olika identitetsuppgifter, och ska tillhandahålla personen i fråga det enda identifika­ tionsnummer som avses i artikel 34 c i den här förordningen, en referens till den myndighet som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter i enlighet med artikel 34 d i den här förordningen samt webbadressen till den webbportal som upprättats i enlighet med artikel 49 i den här förordningen. 
  
 5.Om en myndighet i en medlemsstat har bevis som tyder på att en vit länk har registrerats felaktigt i MID, att en vit länk är inaktuell eller att uppgifter behandlats i MID eller  
 EU-informationssystemen 
  i strid med denna förordning, ska den kontrollera de berörda uppgifterna i CIR och SIS och vid behov utan dröjsmål korrigera eller radera länken från MID. Myndigheten i medlemsstaten ska utan dröjsmål informera den medlemsstat som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter. 
  
 6.Den myndighet som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter ska skriftligen tillhandahålla den information som avses i punkt 4 i form av ett standardformulär. Kommissionen ska genom genomförandeakter fastställa innehållet i och utformningen av det formuläret. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det gransknings­ förfarande som avses i artikel 70.2. 
  
 Artikel 34 
  
 Akt med identitetsbekräftelse 
  
 Akten med identitetsbekräftelse ska innehålla följande uppgifter: 
  
 a)De länkar som avses i artiklarna  
 30–33. 
  
 b)En hänvisning till de  
 EU-informationssystem 
  i vilka de länkade uppgifterna finns. 
  
 c)Ett enda identifikationsnummer som gör det möjligt att hämta de länkade uppgifterna från de motsvarande EU- informationssystemen. 
  
 d)Den myndighet som ansvarar för den manuella av olika identiteter. 
  
 e)Datum för skapande av länken eller uppdatering därav. 
  
 Artikel 35 
  
 Lagring av uppgifter i detektorn för multipla identiteter 
  
 Akterna med identitetsbekräftelse och uppgifterna i dem, inbegripet länkarna, ska lagras i MID endast under den tid som de länkade uppgifterna lagras i två eller fler  
 EU-informationssystem. 
  De ska raderas automatiskt från MID. 
  
 Artikel 36 
  
 Registerföring av loggar 
  
 1. 
 eu-Lisa 
  ska föra logg över all uppgiftsbehandling som sker i MID. Dessa loggar ska omfatta följande: 
  
 a)Den medlemsstat som inlett sökningen. 
  
 b)Syftet med användarens åtkomst. 
  
 c)Datum och tidpunkt för sökningen. 
  
 d)Den typ av uppgifter som används för att inleda sökningen. 
  
 e)Hänvisning till de länkade uppgifterna. 
  
 f)Historik tillhörande akten med identitetsbekräftelse. 
  
 358 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 4 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/113 
  
 SV 
  
 2.Varje medlemsstat ska föra logg över sökningar som dess myndigheter och den personal vid dessa myndigheter som är vederbörligen bemyndigad att använda MID utför. Varje unionsbyrå ska föra logg över sökningar som utförs av dess vederbörligen bemyndigade personal. 
  
 3.De loggar som avses i punkterna 1 och 2 får endast användas för övervakning av dataskyddet, inbegripet kontroll av om en sökning är tillåten och om uppgifter har behandlats på ett lagligt sätt, och för att säkerställa datasäkerhet och dataintegritet. Dessa loggar ska på lämpligt sätt skyddas mot obehörig åtkomst och ska raderas ett år efter det att de skapats. För det fall de behövs för övervakningsförfaranden som redan har inletts, ska de raderas så snart de inte längre behövs för övervakningsförfarandena. 
  
 KAPITEL VI 
  
 Åtgärder till stöd för interoperabilitet 
  
 Artikel 37 
  
 Uppgifternas kvalitet 
  
 1.Utan att det påverkar medlemsstaternas ansvar för kvaliteten på de uppgifter som förs in i systemen ska  
 eu-Lisa 
  inrätta automatiska mekanismer och förfaranden för kontroll av uppgifternas kvalitet avseende de uppgifter som lagras 
  
 iSIS, Eurodac,  
 Ecris-TCN, 
  den gemensamma biometriska matchningstjänsten och CIR. 
  
 2. 
 eu-Lisa 
  ska införa mekanismer för utvärdering av den gemensamma biometriska matchningstjänstens exakthet, gemensamma indikatorer för uppgifternas kvalitet samt minimikvalitetsstandarder för lagring av uppgifter i SIS, Eurodac,  
 Ecris-TCN, 
  den gemensamma biometriska matchningstjänsten och CIR. 
  
 Endast uppgifter som uppfyller minimikvalitetsstandarderna får föras in i SIS, Eurodac,  
 Ecris-TCN, 
  den gemensamma biometriska matchningstjänsten, CIR och MID. 
  
 3. 
 eu-Lisa 
  ska regelbundet tillhandahålla medlemsstaterna rapporter om de automatiska mekanismerna och förfarandena för kontroll av uppgifternas kvalitet och de gemensamma indikatorerna för uppgifternas kvalitet.  
 eu-Lisa 
  ska också regelbundet tillhandahålla kommissionen en rapport om de problem som uppstått och vilka medlemsstater som berörts.  
 eu-Lisa 
  ska även på begäran överlämna denna rapport till Europaparlamentet och rådet. Inga rapporter som tillhandahålls i enlighet med denna punkt ska innehålla några personuppgifter. 
  
 4.Detaljerna om de automatiska mekanismerna och förfarandena för kontroll av uppgifternas kvalitet, de gemensamma indikatorerna för uppgifternas kvalitet samt minimikvalitetsstandarderna för lagring av uppgifter i SIS, Eurodac,  
 Ecris-TCN, 
  den gemensamma biometriska matchningstjänsten och CIR, särskilt vad gäller biometriska uppgifter, ska fastställas i genomförandeakter. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 70.2. 
  
 5.Ett år efter inrättandet av de automatiska mekanismerna och förfarandena för kontroll av uppgifternas kvalitet, de gemensamma indikatorerna för uppgifternas kvalitet samt minimikvalitetsstandarderna för uppgifter, och varje år därefter, ska kommissionen utvärdera medlemsstaternas genomförande av uppgifters kvalitet och lämna nödvändiga rekommendationer. Medlemsstaterna ska förse kommissionen med en handlingsplan för att avhjälpa de brister som konstaterats i utvärderingsrapporten och, i synnerhet, problem med uppgiftskvalitet vilka härrör från felaktiga uppgifter i  
 EU-informationssystem. 
  Medlemsstaterna ska regelbundet rapportera till kommissionen om vilka framsteg som har gjorts med denna handlingsplan till dess att den genomförts fullt ut. 
  
 Kommissionen ska överlämna utvärderingsrapporten till Europaparlamentet, rådet, Europeiska datatillsynsmannen, Europeiska dataskyddsstyrelsen och Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter, som inrättades genom rådets förordning (EG) nr 168/2007 (37). 
  
 Artikel 38 
  
 Universellt meddelandeformat 
  
 1.Härmed inrättas en standard för ett universellt meddelandeformat (UMF). Genom UMF definieras standarder för vissa innehållselement i det gränsöverskridande informationsutbytet mellan informationssystem, myndigheter eller organisationer på området rättsliga och inrikes frågor. 
  
 (37) Rådets förordning (EG) nr 168/2007 av den 15 februari 2007 om inrättande av Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter (EUT L 53, 22.2.2007, s. 1). 
  
 359 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/114 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 2. 
 UMF-standarden 
  ska användas vid utvecklingen av Eurodac,  
 Ecris-TCN, 
  ESP, CIR, MID och, när så är lämpligt, eu- Martinez eller andra unionsbyråers utveckling av nya modeller för informationsutbyte och informationssystem på området rättsliga och inrikes frågor. 
  
 3.Kommissionen ska anta en genomförandeakt för att fastställa och utveckla den  
 UMF-standard 
  som avses i punkt 1 i denna artikel. Den genomförandeakten ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 70.2. 
  
 Artikel 39 
  
 Den centrala databasen för rapporter och statistik 
  
 1.Det ska inrättas en central databas för rapporter och statistik (CRRS) för att stödja målen för SIS, Eurodac och  
 Ecris-TCN, 
  i enlighet med de respektive rättsliga instrument som reglerar de systemen, och för att tillhandahålla systemöverskridande statistiska uppgifter och analysrapporter för politiska och operativa syften samt för uppgiftskvaliteten. 
  
 2. 
 eu-Lisa 
  ska inrätta, implementera och hysa i sina tekniska anläggningar CRRS som innehåller de uppgifter och den statistik som avses i artikel 74 i förordning (EU) 2018/1862 och artikel 32 i förordning (EU) 2019/816, logiskt åtskilda per  
 EU-informationssystem. 
  Åtkomst till CRRS ska beviljas via kontrollerad, säkrad åtkomst och specifika användar­ profiler enbart för rapportering och statistik, till de myndigheter som avses i artikel 74 i förordning (EU) 2018/1862 och artikel 32 i förordning (EU) 2019/816 
  
 3. 
 eu-Lisa 
  ska anonymisera uppgifterna och registrera de anonymiserade uppgifterna i CRRS. Förfarandet för att anonymisera uppgifterna ska vara automatiskt. 
  
 Uppgifterna i CRRS ska inte möjliggöra identifiering av enskilda personer. 
  
 4.CRRS ska bestå av följande: 
  
 a)De verktyg som är nödvändiga för anonymisering av uppgifter. 
  
 b)En central infrastruktur som består av en databas med anonymiserade uppgifter. 
  
 c)En säker kommunikationsinfrastruktur för att ansluta CRRS till SIS, Eurodac och  
 Ecris-TCN 
  samt de centrala infrastrukturerna för den gemensamma biometriska matchningstjänsten, CIR och MID. 
  
 5.Kommissionen ska anta en delegerad akt i enlighet med artikel 69 för att fastställa detaljerade bestämmelser om driften av CRRS, inbegripet särskilda skyddsåtgärder för behandlingen av personuppgifter enligt punkterna 2 och 3 i den här artikeln och de säkerhetsregler som är tillämpliga på databasen. 
  
 KAPITEL VII 
  
 Dataskydd 
  
 Artikel 40 
  
 Personuppgiftsansvarig 
  
 1.När det gäller behandling av uppgifter i den gemensamma biometriska matchningstjänsten ska de av medlemsstaternas myndigheter som är personuppgiftsansvariga för Eurodac, SIS respektive  
 Ecris-TCN 
  vara personupp­ giftsansvariga i enlighet med artikel 4.7 i förordning (EU) 2016/679 eller artikel 3.8 i direktiv (EU) 2016/680 avseende de biometriska mallar som erhållits från de uppgifter som avses i artikel 13 i den här förordningen och som de för in i de underliggande systemen och ska ansvara för behandlingen av de biometriska mallarna i den gemensamma biometriska matchningstjänsten. 
  
 2.När det gäller behandling av uppgifter i CIR ska de av medlemsstaternas myndigheter som är personuppgiftsansva­ riga för Eurodac respektive  
 Ecris-TCN 
  vara personuppgiftsansvariga i enlighet med artikel 4.7 i förordning (EU) 2016/679 eller artikel 3.8 i direktiv (EU) 2016/680 avseende de uppgifter som avses i artikel 18 i den här förordningen och som de för in i de underliggande systemen och ska ansvara för behandlingen av de personuppgifterna i CIR. 
  
 3.När det gäller behandling av uppgifter i MID gäller följande: 
  
 a)Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån ska vara personuppgiftsansvarig i den mening som avses i artikel 3.8 i förordning (EU) 2018/1725 när det gäller den behandling av personuppgifter som utförs av Joseph centralenhet. 
  
 b)De av medlemsstaternas myndigheter som lägger till eller ändrar uppgifter i akten med identitetsbekräftelse ska vara personuppgiftsansvariga i enlighet med artikel 4.7 i förordning (EU) 2016/679 eller artikel 3.8 i direktiv (EU) 2016/680 och ska ansvara för behandlingen av personuppgifter i MID. 
  
 360 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 4 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/115 
  
 SV 
  
 4.För övervakningen av dataskyddet, inbegripet kontroll av om en sökning är tillåten och om uppgifter har behandlats på ett lagligt sätt, ska de personuppgiftsansvariga ha åtkomst till de loggar som avses i artiklarna 10, 16, 24 och 36 för egenkontroll enligt vad som avses i artikel 44. 
  
 Artikel 41 
  
 Personuppgiftsbiträde 
  
 När det gäller behandling av personuppgifter i den gemensamma biometriska matchningstjänsten, CIR och MID ska eu- Palmer vara personuppgiftsbiträde i den mening som avses i artikel 3.12 a i förordning (EU) 2018/1725. 
  
 Artikel 42 
  
 Säkerhet vid behandling 
  
 1. 
 eu-Lisa, 
  Joseph centralenhet, Europol och medlemsstaternas myndigheter ska säkerställa säkerheten vid den behandling av personuppgifter som äger rum enligt denna förordning.  
 eu-Lisa, 
  Joseph centralenhet, Europol och medlemsstaternas myndigheter ska samarbeta kring säkerhetsrelaterade uppgifter. 
  
 2.Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 33 i förordning (EU) 2018/1725 ska  
 eu-Lisa 
  vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa interoperabilitetskomponenternas och den relaterade kommunikationsinfrastrukturens säkerhet. 
  
 3. 
 eu-Lisa 
  ska i synnerhet vidta nödvändiga åtgärder, inbegripet en säkerhetsplan, en kontinuitetsplan och en katastrofplan, i syfte att 
  
 a)fysiskt skydda uppgifter, bland annat genom att utarbeta beredskapsplaner för skydd av kritisk infrastruktur, 
  
 b)hindra obehöriga från åtkomst till utrustning eller anläggningar för uppgiftsbehandling, 
  
 c)förhindra obehörig läsning, kopiering, ändring eller obehörigt avlägsnande av datamedier, 
  
 d)hindra obehörigt inmatning av uppgifter och obehörig kännedom om, ändring eller radering av lagrade personuppgifter, 
  
 e)förhindra obehörig behandling av uppgifter och obehörig kopiering, ändring eller radering av uppgifter, 
  
 f)hindra obehöriga från att med hjälp av datakommunikationsutrustning använda automatiserade system för uppgifts­ behandling, 
  
 g)säkerställa att personer som har åtkomstbehörighet till interoperabilitetskomponenterna har åtkomst endast till de uppgifter för vilka de är behöriga och endast genom individuella användaridentiteter och skyddade åtkomstmetoder, 
  
 h)säkerställa att det finns möjlighet att kontrollera och fastställa till vilka organ personuppgifter får överföras med hjälp av datakommunikationsutrustning, 
  
 i)säkerställa att det finns möjlighet att kontrollera och fastställa vilka uppgifter som har behandlats i interoperabilitets­ komponenterna, när detta har gjorts, av vem och i vilket syfte, 
  
 j)hindra obehörig läsning, kopiering, ändring eller radering av personuppgifter i samband med överföring av personuppgifter till eller från interoperabilitetskomponenterna eller under transport av datamedier, särskilt med hjälp av lämplig krypteringsteknik, 
  
 k)säkerställa att installerade system i händelse av driftavbrott kan återställas till normal drift, 
  
 l)säkerställa driftsäkerhet genom att se till att eventuella driftfel hos interoperabilitetskomponenterna rapporteras på korrekt sätt, 
  
 m)övervaka att de säkerhetsåtgärder som avses i denna punkt är verksamma och vidta nödvändiga organisatoriska åtgärder i fråga om intern övervakning för att säkerställa att denna förordning efterlevs och för att bedöma dessa säkerhetsåtgärder mot bakgrund av utvecklingen av ny teknik. 
  
 4.Medlemsstaterna, Europol och Joseph centralenhet ska vidta åtgärder som är likvärdiga med de som avses i punkt 3 vad gäller säkerheten vid behandling av personuppgifter som utförs av de myndigheter som har rätt till åtkomst till någon av interoperabilitetskomponenterna. 
  
 361 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/116 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 Artikel 43 
  
 Säkerhetstillbud 
  
 1.Alla händelser som har eller kan ha inverkan på interoperabilitetskomponenternas säkerhet och som kan orsaka skada på eller förlust av uppgifter lagrade i dem ska betraktas som säkerhetstillbud, särskilt om obehörig åtkomst till uppgifter kan ha inträffat eller om uppgifters tillgänglighet, integritet och konfidentialitet har äventyrats eller kan ha äventyrats. 
  
 2.Säkerhetstillbud ska hanteras på ett sätt som säkerställer snabba, effektiva och välavvägda motåtgärder. 
  
 3. Utan att det påverkar anmälan av och information om personuppgiftsincidenter i enlighet med artikel 33 i förordning (EU) 2016/679, artikel 30 i direktiv (EU) 2016/680, eller båda, ska medlemsstaterna utan dröjsmål underrätta kommissionen,  
 eu-Lisa, 
  de behöriga tillsynsmyndigheterna och Europeiska datatillsynsmannen om alla säkerhetstillbud. 
  
 Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 34 och 35 i förordning (EU) 2018/1725 och artikel 34 i förordning (EU) 2016/794 ska Joseph centralenhet och Europol utan dröjsmål underrätta kommissionen,  
 eu-Lisa 
  och Europeiska datatillsynsmannen om alla säkerhetstillbud. 
  
 Om ett säkerhetstillbud inträffar avseende interoperabilitetskomponenternas centrala infrastruktur ska  
 eu-Lisa 
  utan dröjsmål underrättakommissionen och Europeiska datatillsynsmannen. 
  
 4.Information om säkerhetstillbud som har eller kan ha inverkan på interoperabilitetskomponenternas drift eller på uppgifternas tillgänglighet, integritet och konfidentialitet ska utan dröjsmål tillhandahållas medlemsstaterna, Joseph centralenhet samt Europol och rapporteras i enlighet med den incidenthanteringsplan som  
 eu-Lisa 
  ska tillhandahålla. 
  
 5.De berörda medlemsstaterna, Joseph centralenhet, Europol och  
 eu-Lisa 
  ska samarbeta om ett säkerhetstillbud inträffar. Kommissionen ska fastställa specifikationer för detta samarbete genom genomförandeakter. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 70.2. 
  
 Artikel 44 
  
 Egenkontroll 
  
 Medlemsstaterna och de relevanta unionsbyråerna ska se till att varje myndighet som har åtkomsträtt till interoperabili­ tetskomponenterna vidtar nödvändiga åtgärder för att övervaka efterlevnaden av denna förordning och vid behov samarbetar med tillsynsmyndigheterna. 
  
 De personuppgiftsansvariga som avses i artikel 40 ska vidta nödvändiga åtgärder för att övervaka att uppgiftsbe­ handlingen sker i enlighet med denna förordning, inklusive genom frekventa kontroller av de loggar som avses i artiklarna 10, 16, 24 och 36, och vid behov samarbeta med tillsynsmyndigheterna och med Europeiska datatill­ synsmannen. 
  
 Artikel 45 
  
 Sanktioner 
  
 Medlemsstaterna ska se till att missbruk av uppgifter eller behandling eller utbyte av uppgifter i strid med denna förordning är belagt med sanktioner i enlighet med nationell rätt. Sanktionerna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande. 
  
 Artikel 46 
  
 Skadeståndsansvar 
  
 1.Utan att det påverkar rätten till ersättning från den personuppgiftsansvarige eller personuppgiftsbiträdet, eller dessas skadeståndsansvar i enlighet med förordning (EU) 2016/679, direktiv (EU) 2016/680 och förordning (EU) 2018/1725, ska följande gälla: 
  
 a)Varje person eller medlemsstat som har lidit materiell eller immateriell skada till följd av en otillåten behandling av personuppgifter eller av någon annan åtgärd från en medlemsstats sida som är oförenlig med denna förordning ska ha rätt till ersättning från den berörda medlemsstaten. 
  
 362 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 4 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/117 
  
 SV 
  
 b)Varje person eller medlemsstat som har lidit materiell eller immateriell skada till följd av en åtgärd från Europols, Europeiska gräns- och kustbevakningsbyråns eller  
 Combs 
  sida som är oförenlig med denna förordning ska ha rätt till ersättning från byrån i fråga. 
  
 Den berörda medlemsstaten, Europol, Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån eller  
 eu-Lisa 
  ska helt eller delvis undantas från sitt skadeståndsansvar enligt första stycket om de bevisar att de inte är ansvariga för den händelse som orsakade skadan. 
  
 2.Om en medlemsstats underlåtenhet att fullgöra sina skyldigheter i enlighet med denna förordning skadar interope­ rabilitetskomponenterna, ska den medlemsstaten vara ansvarig för denna skada, såvida inte och i den mån  
 eu-Lisa 
  eller en annan medlemsstat som är bunden av denna förordning har underlåtit att vidta rimliga åtgärder för att hindra skadan från att uppstå eller för att begränsa dess verkningar. 
  
 3.Skadeståndsanspråk mot en medlemsstat för sådan skada som avses i punkterna 1 och 2 ska regleras av den svarande medlemsstatens nationella rätt. Skadeståndsanspråk mot den personuppgiftsansvarige eller  
 eu-Lisa 
  för sådan skada som avses i punkterna 1 och 2 ska omfattas av de villkor som fastställs i fördragen. 
  
 Artikel 47 
  
 Rätt till information 
  
 1.Den myndighet som samlar in de personuppgifter som ska lagras i den gemensamma biometriska matchnings­ tjänsten, CIR eller MID ska tillhandahålla de personer vars uppgifter insamlas den information som krävs enligt artiklarna 13 och 14 i förordning (EU) 2016/679, artiklarna 12 och 13 i förordning (EU) 2016/680 samt artiklarna 15 och 16 i förordning (EU) 2018/1725. Myndigheten ska tillhandahålla informationen vid den tidpunkt då uppgifterna samlas in. 
  
 2.All information ska göras tillgänglig med hjälp av ett klart och tydligt språkbruk i en språkversion som den berörda personen förstår eller rimligen kan förväntas förstå. Detta ska innefatta att information tillhandahålls på ett sätt som är lämpligt med hänsyn till åldern för registrerade personer som är minderåriga. 
  
 3.Bestämmelserna om rätten till information i unionens tillämpliga dataskyddsregler ska tillämpas på personuppgifter som har registrerats i  
 Ecris-TCN 
  och behandlas i enlighet med denna förordning. 
  
 Artikel 48 
  
 Rätt till åtkomst till, rättelse och radering av samt begränsning av behandlingen av personuppgifter 
  
 som lagras i MID 
  
 1.För att utöva sina rättigheter enligt artiklarna  
 15–18 
  i förordning (EU) 2016/679, artiklarna  
 17–20 
  i förordning (EU) 2018/1725 samt artiklarna 14, 15 och 16 i direktiv (EU) 2016/680 ska varje person ha rätt att vända sig till den behöriga myndigheten i vilken medlemsstat som helst, som ska pröva och besvara begäran. 
  
 2.Den medlemsstat som prövar en sådan begäran ska svara utan otillbörligt dröjsmål, dock senast inom 45 dagar efter mottagandet. Denna period får vid behov förlängas med ytterligare 15 dagar, med beaktande av hur komplicerade och hur många begärandena är. Den medlemsstat som prövar begäran ska underrätta den registrerade om en sådan förlängning inom 45 dagar efter mottagandet av begäran och ange orsakerna till förseningen. Medlemsstaterna får besluta att dessa svar ska lämnas av centralenheter. 
  
 3.Om en begäran om rättelse eller radering av personuppgifter ställs till en annan medlemsstat än den medlemsstat som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter ska den medlemsstat till vilken begäran ställts inom sju dagar kontakta myndigheterna i den medlemsstat som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter. Den medlemsstat som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter ska utan otillbörligt dröjsmål, dock senast inom 30 dagar från en sådan kontakt, kontrollera om uppgifterna är korrekta och om de har behandlats på ett lagligt sätt. Denna period får vid behov förlängas med ytterligare 15 dagar, med beaktande av hur komplicerade och hur många begärandena är. Den medlemsstat som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter ska underrätta den medlemsstat som kontaktade denna om en sådan förlängning samt orsakerna till förseningen. Den berörda personen ska informeras av den medlemsstat som kontaktade myndigheten i den medlemsstat som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter om det fortsatta förfarandet. 
  
 363 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/118 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 4.Om en begäran om rättelse eller radering av personuppgifter ställs till en medlemsstat där Joseph centralenhet ansvarade för den manuella verifieringen av olika identiteter, ska den medlemsstat till vilken begäran ställdes kontakta Joseph centralenhet inom sju dagar och begära att den avger ett yttrande. Joseph centralenhet ska avge sitt yttrande utan otillbörligt dröjsmål, dock senast inom 30 dagar efter det att den kontaktades. Denna period får vid behov förlängas med ytterligare 15 dagar, med beaktande av hur komplicerade och hur många begärandena är. Den berörda personen ska informeras om det fortsatta förfarandet av den medlemsstat som kontaktade Joseph centralenhet. 
  
 5.Om det, efter en prövning, visar sig att de uppgifter som lagrades i MID är oriktiga eller har registrerats på ett olagligt sätt, ska den medlemsstat som ansvarade för den manuella verifieringen av olika identiteter eller – om det inte fanns någon medlemsstat som ansvarade för den manuella verifieringen av olika identiteter eller om Joseph centralenhet ansvarade för den manuella verifieringen av olika identiteter – den medlemsstat till vilken begäran har ställts utan otillbörligt dröjsmål rätta eller radera dessa uppgifter. Den berörda personen ska informeras skriftligen om att hans eller hennes uppgifter har rättats eller raderats. 
  
 6.Om uppgifter som lagras i MID ändras av en medlemsstat under lagringsperioden, ska den medlemsstaten utföra den behandling som avses i artikel 27 och, i förekommande fall, artikel 29 för att avgöra huruvida de ändrade uppgifterna ska länkas. Om behandlingen inte ger någon träff ska den medlemsstaten radera uppgifterna från akten med identitetsbekräftelse. Om den automatiska behandlingen ger en eller flera träffar ska den medlemsstaten skapa eller uppdatera den relevanta länken i enlighet med de relevanta bestämmelserna i denna förordning. 
  
 7.Om den medlemsstat som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter eller, i tillämpliga fall, den medlemsstat till vilken begäran har ställts inte instämmer i att uppgifter som lagras i MID är oriktiga eller har registrerats på ett olagligt sätt, ska den medlemsstaten utan dröjsmål anta ett administrativt beslut med en skriftlig förklaring till den berörda personen om varför den inte är beredd att rätta eller radera uppgifter som rör honom eller henne. 
  
 8.Det beslut som avses i punkt 7 ska även ge den berörda personen information om möjligheten att invända mot det beslut som fattats med avseende på begäran om åtkomst till, rättelse, radering eller begränsning av behandling av personuppgifter och, i tillämpliga fall, information om hur talan kan väckas vid eller klagomål inges till behöriga myndigheter eller domstolar samt möjligheterna till bistånd, även från tillsynsmyndigheterna. 
  
 9.En begäran om åtkomst till, rättelse, radering eller begränsning av behandling av personuppgifter ska innehålla den information som behövs för att den berörda personen ska kunna identifieras. Denna information ska användas uteslutande för att de rättigheter som avses i denna artikel ska kunna utövas och ska sedan omedelbart raderas. 
  
 10.Den medlemsstat som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter eller, i tillämpliga fall, den medlemsstat till vilken begäran har ställts ska spara skriftlig dokumentation av att en begäran om åtkomst till, rättelse, radering eller begränsning av behandling av personuppgifter har gjorts och hur den behandlats, och ska utan dröjsmål tillhandahålla tillsynsmyndigheterna denna dokumentation. 
  
 11. Denna artikel påverkar inte begränsningar och inskränkningar av de rättigheter som anges i denna artikel i enlighet med förordning (EU) 2016/679 och direktiv (EU) 2016/680. 
  
 Artikel 49 
  
 Webbportal 
  
 1.En webbportal inrättas för att underlätta utövandet av rätten till åtkomst till, rättelse, radering eller begränsning av behandling av personuppgifter. 
  
 2.Webbportalen ska innehålla information om de rättigheter och förfaranden som avses i artiklarna 47 och 48 och ett användargränssnitt som gör det möjligt för personer vars uppgifter behandlas i MID och som underrättats om förekomsten av en röd länk i enlighet med artikel 32.4 att få kontaktuppgifterna till den behöriga myndigheten i den medlemsstat som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter. 
  
 3.För att få kontaktuppgifterna till den behöriga myndigheten i den medlemsstat som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter bör den person vars uppgifter behandlas i MID uppge referensen för den myndighet som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter enligt vad som avses i artikel 34 d. Webbportalen ska använda denna referens för att hämta kontaktuppgifterna till den behöriga myndigheten i den medlemsstat som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter. Webbportalen ska också inkludera en mall för ett  
 e-postmeddelande 
  för att underlätta kommunikationen mellan portalanvändaren och den behöriga myndigheten i den medlemsstat som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter. Detta  
 e-postmeddelande 
  ska innehålla ett fält för det enda identifikationsnummer som avses i artikel 34 c, så att den behöriga myndigheten i den medlemsstat som ansvarar för den manuella verifieringen av olika identiteter kan identifiera de berörda uppgifterna. 
  
 364 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 4 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/119 
  
 SV 
  
 4.Medlemsstaterna ska ge  
 eu-Lisa 
  kontaktuppgifter till alla myndigheter som är behöriga att pröva och besvara varje sådan begäran som avses i artiklarna 47 och 48 och ska regelbundet se över huruvida dessa kontaktuppgifter är aktuella. 
  
 5. 
 eu-Lisa 
  ska utveckla webbportalen och säkerställa dess tekniska förvaltning. 
  
 6.Kommissionen ska anta en delegerad akt i enlighet med artikel 69 för att fastställa närmare bestämmelser om driften av webbportalen, inklusive användargränssnittet, de språk på vilka webbportalen ska finnas tillgänglig och e- postmallen. 
  
 Artikel 50 
  
 Överföring av personuppgifter till tredjeländer, internationella organisationer och privata parter 
  
 Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 31 i förordning (EG) nr 767/2008, artiklarna 25 och 26 i förordning (EU) 2016/794, artikel 41 i förordning (EU) 2017/2226, artikel 65 i förordning (EU) 2018/1240 eller sökning via ESP i enlighet med artikel 9.5 i den här förordningen i de av Interpols databaser vilka uppfyller bestämmelserna i kapitel V i förordning (EU) 2018/1725 och kapitel V i förordning (EU) 2016/679 får personuppgifter som lagras eller behandlas i interoperabilitetskomponenterna eller till vilka interoperabilitetskomponenterna fått åtkomst inte överföras till eller göras tillgängliga för tredjeländer, internationella organisationer eller privata parter. 
  
 Artikel 51 
  
 Tillsynsmyndigheternas övervakning 
  
 1.Varje medlemsstat ska se till att tillsynsmyndigheterna på ett oberoende sätt övervakar lagligheten i den berörda medlemsstatens behandling av personuppgifter enligt den här förordningen, inklusive överföringen av dem till och från interoperabilitetskomponenterna. 
  
 2. Varje medlemsstat ska se till att de nationella lagar, föreskrifter och administrativa bestämmelser som antas i enlighet med direktiv (EU) 2016/680 vid behov är tillämpliga också på polismyndigheters och utsedda myndigheters åtkomst till interoperabilitetskomponenterna, även med avseende på rättigheterna för de personer vars uppgifter åtkomsten gäller. 
  
 3.Tillsynsmyndigheterna ska säkerställa att en revision av den behandling av personuppgifter som utförs av de ansvariga nationella myndigheterna vid tillämpningen av denna förordning genomförs i enlighet med relevanta internationella revisionsstandarder minst vart fjärde år. 
  
 Tillsynsmyndigheterna ska varje år offentliggöra antalet begäranden om rättelse, radering eller begränsning av behandling av personuppgifter, åtgärder som vidtagits till följd av detta och antalet rättelser, raderingar eller begränsningar av behandling som gjorts till följd av begärandena från de berörda personerna. 
  
 4.Medlemsstaterna ska se till att deras tillsynsmyndigheter har de resurser och den expertis som krävs för att fullgöra de uppgifter som de åläggs enligt denna förordning. 
  
 5.Medlemsstaterna ska tillhandahålla all information som begärs av en sådan tillsynsmyndighet som avses i artikel 
  
 51.1 i förordning (EU) 2016/679 och ska i synnerhet förse den med information om verksamhet som bedrivs i enlighet med deras ansvarsområden enligt den här förordningen. Medlemsstaterna ska bevilja de tillsynsmyndigheter som avses 
  
 iartikel 51.1 i förordning (EU) 2016/679 åtkomst till de loggar som avses i artiklarna 10, 16, 24 och 36 i den här förordningen och till de motiveringar som avses i artikel 22.2 i den här förordningen och när som helst bereda dem tillträde till alla sina lokaler som används för interoperabilitetsändamål. 
  
 Artikel 52 
  
 Europeiska datatillsynsmannens revisioner 
  
 Europeiska datatillsynsmannen ska säkerställa att en revision av  
 Combs, 
  Joseph centralenhets och Europols behandling av personuppgifter vid tillämpningen av denna förordning genomförs i enlighet med relevanta internationella revisions­ standarder minst vart fjärde år. En rapport om revisionen ska sändas till Europaparlamentet, rådet,  
 eu-Lisa, 
  kommissionen, medlemsstaterna och den berörda unionsbyrån.  
 eu-Lisa, 
  Joseph centralenhet och Europol ska ges tillfälle att yttra sig innan rapporterna antas. 
  
 eu-Lisa, 
  Joseph centralenhet och Europol ska tillhandahålla Europeiska datatillsynsmannen den information som denna begär, ge Europeiska datatillsynsmannen tillgång till alla handlingar som den begär och åtkomst till sina loggar enligt vad som avses i artiklarna 10, 16, 24 och 36 samt när som helst bereda Europeiska datatillsynsmannen tillträde till alla sina lokaler. 
  
 365 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/120 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 Artikel 53 
  
 Samarbete mellan tillsynsmyndigheterna och Europeiska datatillsynsmannen 
  
 1.Tillsynsmyndigheterna och Europeiska datatillsynsmannen ska, var och en inom ramen för sina respektive befogenheter, aktivt samarbeta inom ramen för sina respektive ansvarsområden och säkerställa en samordnad tillsyn av 
  
 användningen av 
  
 interoperabilitetskomponenterna och tillämpningen av övriga bestämmelser i denna förordning, 
  
 i synnerhet om 
  
 Europeiska datatillsynsmannen eller en tillsynsmyndighet upptäcker stora skillnader mellan praxis 
  
 i medlemsstaterna eller upptäcker eventuellt olagliga överföringar genom interoperabilitetskomponenternas kommunika­ tionskanaler. 
  
 2.I de fall som avses i punkt 1 i den här artikeln ska en samordnad tillsyn säkerställas i enlighet med artikel 62 i förordning (EU) 2018/1725. 
  
 3.Europeiska dataskyddsstyrelsen ska senast den 12 juni 2021, och därefter vartannat år, skicka en gemensam rapport om sina aktiviteter enligt denna artikel till Europaparlamentet, rådet, kommissionen, Europol, Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån och  
 eu-Lisa. 
  Denna rapport ska innehålla ett kapitel om varje medlemsstat som utarbetats av den berörda medlemsstatens tillsynsmyndighet. 
  
 KAPITEL VIII 
  
 Ansvarsområden 
  
 Artikel 54 
  
 Combs 
  ansvarsområden under utformnings- och utvecklingsfasen 
  
 1. 
 eu-Lisa 
  ska säkerställa att interoperabilitetskomponenternas centrala infrastrukturer drivs i enlighet med denna förordning. 
  
 2.Interoperabilitetskomponenterna ska hysas av  
 eu-Lisa 
  vid dess tekniska anläggningar och ska tillhandahålla de funktioner som fastställs i denna förordning i enlighet med de krav på säkerhet, tillgänglighet, kvalitet och prestanda som anges i artikel 55.1. 
  
 3. 
 eu-Lisa 
  ska ansvara för interoperabilitetskomponenternas utveckling, för de anpassningar som krävs för att upprätta interoperabilitet mellan de centrala systemen för in- och utresesystemet, VIS, Joseph, SIS, Eurodac och  
 Ecris-TCN, 
  ESP, den gemensamma biometriska matchningstjänsten, CIR, MID och CRRS. 
  
 Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 62 ska  
 eu-Lisa 
  inte ha tillgång till några av de personuppgifter som behandlas i ESP, den gemensamma biometriska matchningstjänsten, CIR eller MID. 
  
 eu-Lisa 
  ska fastställa utformningen av interoperabilitetskomponenternas fysiska arkitektur inbegripet deras kommunika­ tionsinfrastrukturer och de tekniska specifikationerna och deras utveckling vad gäller den centrala infrastrukturen och den säkra kommunikationsinfrastrukturen, som ska antas av styrelsen, med förbehåll för ett positivt yttrande från kommissionen.  
 eu-Lisa 
  ska också göra alla nödvändiga anpassningar av SIS, Eurodac eller  
 Ecris-TCN 
  som följer av upprättandet av interoperabilitet och som föreskrivs i denna förordning. 
  
 eu-Lisa 
  ska utveckla och implementera interoperabilitetskomponenterna så snart som möjligt efter ikraftträdandet av denna förordning och kommissionens antagande av de åtgärder som föreskrivs i artiklarna 8.2, 9.7, 28.5 och 28.7, 37.4, 38.3, 39.5, 43.5 och 74.10. 
  
 Utvecklingen ska bestå i att utarbeta och genomföra de tekniska specifikationerna, testerna och den övergripande projektledningen och projektsamordningen. 
  
 4.En förvaltningsgrupp för programmet bestående av högst tio medlemmar ska inrättas under utformnings- och utvecklingsfasen. Den ska bestå av sju medlemmar som utses av  
 Combs 
  styrelse bland dess ledamöter eller ställföreträdare, ordföranden för den rådgivande grupp för interoperabilitet som avses i artikel 71, en medlem som företräder  
 eu-Lisa 
  och som utses av dess verkställande direktör samt en medlem som utses av kommissionen. De medlemmar som utses av  
 Combs 
  styrelse ska väljas enbart från de medlemsstater som enligt unionsrätten fullt ut omfattas av de rättsliga instrument som reglerar utveckling, inrättande, drift och användning av samtliga EU- informationssystem och som kommer att delta i interoperabilitetskomponenterna. 
  
 5.Förvaltningsgruppen för programmet ska sammanträda regelbundet och minst tre gånger i kvartalet. Den ska säkerställa en lämplig hantering av interoperabilitetskomponenternas utformnings- och utvecklingsfas. 
  
 Förvaltningsgruppen för programmet ska varje månad lämna skriftliga rapporter till  
 Combs 
  styrelse om projektets framsteg. Förvaltningsgruppen för programmet ska varken ha befogenhet att fatta beslut eller mandat att företräda ledamöterna i  
 Combs 
  styrelse. 
  
 366 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 4 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/121 
  
 SV 
  
 6. 
 eu-Lisas 
  styrelse ska fastställa arbetsordningen för förvaltningsgruppen för programmet, vilken i synnerhet ska innehålla bestämmelser om följande: 
  
 a)Ordförandeskap. 
  
 b)Mötesplatser. 
  
 c)Mötesförberedelser. 
  
 d)Tillträde för experter till mötena. 
  
 e)Kommunikationsplaner som säkerställer fullständig information till icke deltagande ledamöter i styrelsen. 
  
 Ordförandeskapet ska innehas av en medlemsstat som enligt unionsrätten fullt ut omfattas av de rättsliga instrument som reglerar utveckling, inrättande, drift och användning av samtliga  
 EU-informationssystem 
  och som kommer att delta i interoperabilitetskomponenterna. 
  
 Medlemmarna i förvaltningsgruppen för programmet ska få alla sina utgifter för resa och uppehälle ersatta av  
 eu-Lisa, 
  och artikel 10 i  
 Combs 
  arbetsordning ska gälla i tillämpliga delar.  
 eu-Lisa 
  ska tillhandahålla förvaltningsgruppen ett sekretariat. 
  
 Den rådgivande grupp för interoperabilitet som avses i artikel 71 ska sammanträda regelbundet till dess att interoperabi­ litetskomponenterna tas i drift. Den ska rapportera till förvaltningsgruppen för programmet efter varje möte. Den ska tillhandahålla teknisk expertis till stöd för förvaltningsgruppens uppgifter och följa upp medlemsstaternas förberedelser. 
  
 Artikel 55 
  
 Combs 
  ansvarsområden före och efter idrifttagandet 
  
 1.Efter det att respektive interoperabilitetskomponent tagits i drift ska  
 eu-Lisa 
  ansvara för den tekniska förvaltningen av den centrala infrastrukturen för interoperabilitetskomponenterna, inbegripet underhållet av dem och den tekniska utvecklingen. I samarbete med medlemsstaterna ska byrån se till att bästa tillgängliga teknik används, med förbehåll för en  
 kostnads-nyttoanalys. 
  
 eu-Lisa 
  ska också ansvara för den tekniska förvaltningen av den kommunikationsinfrastruktur som avses i artiklarna 6, 12, 17, 25 och 39. 
  
 Den tekniska förvaltningen av interoperabilitetskomponenterna ska bestå av alla de arbetsuppgifter och tekniska lösningar som krävs för att interoperabilitetskomponenterna ska kunna fungera och tillhandahålla medlemsstaterna och unionsbyråerna oavbruten service dygnet runt alla dagar i veckan i enlighet med denna förordning. Den ska inbegripa det underhåll och den tekniska utveckling som krävs för att komponenterna ska fungera med tillfredsställande teknisk kvalitet, särskilt vad gäller svarstiden vid sökningar i de centrala infrastrukturerna i enlighet med de tekniska specifika­ tionerna. 
  
 Alla interoperabilitetskomponenter ska utvecklas och förvaltas på ett sätt som säkerställer snabb, smidig, effektiv och kontrollerad åtkomst samt fullständig och oavbruten tillgänglighet till de komponenter och uppgifter som lagras i MID, den gemensamma biometriska matchningstjänsten och CIR, liksom en svarstid i linje med medlemsstaternas myndigheters och unionsbyråernas operativa behov. 
  
 2.Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 17 i tjänsteföreskrifterna för tjänstemän vid Europeiska unionen ska  
 eu-Lisa 
  tillämpa lämpliga regler avseende tystnadsplikt eller motsvarande konfidentialitetskrav på all personal som arbetar med uppgifter som lagras i interoperabilitetskomponenterna. Denna skyldighet ska gälla även efter det att den anställda i fråga lämnat sin tjänst eller anställning eller upphört med sin verksamhet. 
  
 Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 62 ska  
 eu-Lisa 
  inte ha tillgång till några av de personuppgifter som behandlas i ESP, den gemensamma biometriska matchningstjänsten, CIR och MID. 
  
 3. 
 eu-Lisa 
  ska utveckla och underhålla en mekanism och förfaranden för att genomföra kvalitetskontroller av de uppgifter som lagras i den gemensamma biometriska matchningstjänsten och CIR i enlighet med artikel 37. 
  
 4. 
 eu-Lisa 
  ska också utföra uppgifter avseende tillhandahållandet av utbildning om interoperabilitetskomponenternas tekniska användning. 
  
 367 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/122 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 Artikel 56 
  
 Medlemsstaternas ansvarsområden 
  
 1.Varje medlemsstat ska ansvara för följande: 
  
 a)Anslutning av till ESP:s och CIR:s kommunikationsinfrastruktur. 
  
 b)Integration av de befintliga nationella systemen och infrastrukturerna med ESP, CIR och MID. 
  
 c)Organisation, förvaltning, drift och underhåll av den befintliga nationella infrastrukturen och dess anslutning till interoperabilitetskomponenterna. 
  
 d)Förvaltning av och föreskrifter för åtkomst för vederbörligen bemyndigad personal vid de behöriga nationella myndigheterna till ESP, CIR och MID i enlighet med denna förordning och upprättande och regelbunden uppdatering av en förteckning över denna personal och deras profiler. 
  
 e)Antagande av de lagstiftningsåtgärder som avses i artikel 20.5 och 20.6 för att få åtkomst till CIR i identifieringssyfte. 
  
 f)Den manuella verifiering av olika identiteter som avses i artikel 29. 
  
 g)Efterlevnad av de krav på uppgiftskvalitet som fastställs i unionsrätten. 
  
 h)Efterlevnad av reglerna i varje  
 EU-informationssystem 
  beträffande personuppgifternas säkerhet och integritet. 
  
 i)Avhjälpande av eventuella brister som konstaterats i kommissionens utvärderingsrapport om uppgifternas kvalitet som avses i artikel 37.5. 
  
 2.Varje medlemsstat ska ansluta sina utsedda myndigheter till CIR. 
  
 Artikel 57 
  
 Europols ansvarsområden 
  
 1.Europol ska säkerställa att ESP behandlar sökningarna i Europoluppgifter. Europol ska i enlighet med detta anpassa sitt gränssnitt Querying Europol Systems (QUEST) till uppgifter med en grundläggande skyddsnivå. 
  
 2.Europol ska ansvara för förvaltningen av, och arrangemangen för, dess vederbörligen bemyndigade personals användning av och åtkomst till ESP och CIR enligt denna förordning samt upprättandet och regelbunden uppdatering av en förteckning över denna personal och deras profiler. 
  
 Artikel 58 
  
 Joseph centralenhets ansvarsområden 
  
 Joseph centralenhet ska ansvara för följande: 
  
 a)Den manuella verifieringen av olika identiteter i enlighet med artikel 29. 
  
 b)Genomförande av en spårning av multipla identiteter bland de uppgifter som lagras i in- och utresesystemet, VIS, Eurodac och SIS enligt vad som avses i artikel 65. 
  
 KAPITEL IX 
  
 Ändringar av andra unionsinstrument 
  
 Artikel 59 
  
 Ändringar av förordning (EU) 2018/1726 
  
 Förordning (EU) 2018/1726 ska ändras på följande sätt: 
  
 1.Artikel 12 ska ersättas med följande: ”Artikel 12 
  
 Uppgifternas kvalitet 
  
 1. Utan att det påverkar medlemsstaternas ansvar för de uppgifter som förs in i systemen under byråns operativa ansvar ska byrån, i nära samarbete med sina rådgivande grupper, för alla system under byråns operativa ansvar inrätta automatiska mekanismer och förfaranden för kontroll av uppgifternas kvalitet, gemensamma uppgiftskvalitets­ indikatorer och minimikvalitetsstandarder för att lagra uppgifter, i enlighet med de relevanta bestämmelserna i de rättsliga instrument som reglerar de informationssystemen och i artikel 37 i Europaparlamentets och rådets förordningar (EU) 2019/817 (*) och (EU) 2019/818 (**). 
  
 368 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 4 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/123 
  
 SV 
  
 2.Byrån ska inrätta en central databas som innehåller enbart anonymiserade uppgifter för rapporter och statistik i enlighet med artikel 39 i förordningarna (EU) 2019/817 och (EU) 2019/818, som omfattas av särskilda bestämmelser i de rättsliga instrument som reglerar utveckling, inrättande, drift och användning av stora  
 it-system 
  som byrån förvaltar. 
  
 (*)Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/817 av den 20 maj 2019 om inrättande av en ram för interoperabilitet mellan  
 EU-informationssystem 
  på området gränser och viseringar och om ändring av Europapar­ lamentets och rådets förordningar (EG) nr 767/2008, (EU) 2016/399, (EU) 2017/2226, (EU) 2018/1240, (EU) 2018/1726, och (EU) 2018/1861, samt rådets beslut 2004/512/EG och 2008/633/RIF (EUT L 135, 22.5.2019, s. 27). 
  
 (**)Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/818 av den 20 maj 2019 om inrättande av en ram för interoperabilitet mellan  
 EU-informationssystem 
  på området polissamarbete och rättsligt samarbete, asyl och migration och om ändring av Europaparlamentets och rådets förordningar (EU) nr 603/2013, (EU) 2018/1862, (EU) 2019/816 och (EU) 2018/1726 (EUT L 135, 22.5.2019, s. 85).” 
  
 2.Artikel 19.1 ska ändras på följande sätt: 
  
 a) Följande led ska införas: 
  
 ”eea) Anta rapporter om hur interoperabilitetskomponenternas utveckling fortskrider i enlighet med artikel 78.2 i förordning (EU) 2019/817 och artikel 74.2 i förordning (EU) 2019/818.” 
  
 b)Led ff ska ersättas med följande: 
  
 ”ff) Anta rapporter om den tekniska funktionen hos SIS i enlighet med artikel 60.7 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1861 (*) och artikel 74.8 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1862 (**), hos VIS i enlighet med artikel 50.3 i förordning (EG) nr 767/2008 och artikel 17.3 i beslut 2008/633/RIF, hos in- och utresesystemet i enlighet med artikel 72.4 i förordning (EU) 2017/2226, hos Joseph 
  
 ienlighet med artikel 92.4 i förordning (EU) 2018/1240, hos  
 Ecris-TCN 
  och hos Ecris genomförande­ hänvisning enligt artikel 36.8 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/816 (***) samt hos interoperabilitetskomponenterna i enlighet med artikel 78.3 i förordning (EU) 2019/817, och i artikel 74.3 
  
 iförordning (EU) 2019/818. 
  
 (*)Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1861 av den 28 november 2018 om inrättande, drift och användning av Lowe informationssystem (SIS) på området in- och utresekontroller, om ändring av konventionen om tillämpning av Schengenavtalet och om ändring och upphävande av förordning (EG) 
  
 nr 1987/2006 (EUT L 312, 7.12.2018, s. 14). 
  
 (**)Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1862 av den 28 november 2018 om inrättande, drift och användning av Lowe informationssystem (SIS) på området polissamarbete och straffrättsligt samarbete, om ändring och upphävande av rådets beslut 2007/533/RIF och om upphävande av Europapar­ lamentets och rådets förordning (EG) nr 1986/2006 och kommissionens beslut 2010/261/EU (EUT L 312, 7.12.2018, s. 56). 
  
 (***)Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/816 av den 17 april 2019 om inrättande av ett centraliserat system för identifiering av medlemsstater som innehar uppgifter om fällande domar mot tredjelandsmedborgare och statslösa personer  
 (Ecris-TCN) 
  för att komplettera och stödja det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister och om ändring av förordning (EU) 2018/1726 (EUT L 135, 22.5.2019, s. 1).” 
  
 c)Led hh ska ersättas med följande: 
  
 ”hh) Anta formella kommentarer om Europeiska datatillsynsmannens 
  
 granskningsrapporter 
  
 enligt 
  
 artikel 56.2 
  
 i förordning (EU) 2018/1861, artikel 42.2 i förordning (EG) 
  
 nr 767/2008, artikel 
  
 31.2 
  
 i förordning 
  
 (EU) nr 603/2013, artikel 56.2 i förordning (EU) 
  
 2017/2226, artikel 
  
 67 i förordning (EU) 
  
 2018/1240, 
  
 artikel 29.2 i förordning (EU) 2019/816 och artikel 
  
 52 i förordningarna 
  
 (EU) 2019/817 och (EU) 2019/818 
  
 samt säkerställa lämplig uppföljning av granskningarna.” 
  
 369 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/124 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 d)Led mm ska ersättas med följande: 
  
 ”mm) Årligen offentliggöra förteckningen över behöriga myndigheter som har tillstånd att direkt söka uppgifter 
  
 iSIS enligt artikel 41.8 i förordning (EU) nr 2018/1861 och artikel 56.7 i förordning (EU) 2018/1862, tillsammans med förteckningen över kontoren i de nationella  
 SIS-systemen 
  (N.SIS) och Sirenekontoren enligt artikel 7.3 i förordning (EU) 2018/1861 respektive artikel 7.3 i förordning (EU) 2018/1862, liksom förteckningen över behöriga myndigheter enligt artikel 65.2 i förordning (EU) 2017/2226, förteckningen över behöriga myndigheter enligt artikel 87.2 i förordning (EU) 2018/1240, förteckningen över centrala myndigheter enligt artikel 34.2 i förordning (EU) 2019/816 samt förteckningen över myndigheter enligt artikel 71.1 i förordning (EU) 2019/817 och artikel 67.1 i förordning (EU) 2019/818.” 
  
 3.Artikel 22.4 ska ersättas med följande: 
  
 ”4. Europol och Eurojust får delta i styrelsens möten som observatörer när en fråga rörande SIS II angående tillämpningen av beslut 2007/533/RIF står på dagordningen. 
  
 Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån får delta i styrelsens möten som observatör när en fråga rörande SIS angående tillämpningen av förordning (EU) 2016/1624 står på dagordningen. 
  
 Europol får delta i styrelsens möten som observatör när en fråga rörande VIS angående tillämpningen av beslut 2008/633/RIF, eller en fråga rörande Eurodac angående tillämpningen av förordning (EU) nr 603/2013, står på dagordningen. 
  
 Europol får delta i styrelsens möten som observatör när en fråga rörande in- och utresesystemet angående tillämpningen av förordning (EU) 2017/2226 står på dagordningen eller när en fråga rörande Joseph angående tillämpningen av förordning (EU) 2018/1240 står på dagordningen. 
  
 Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån får delta i styrelsens möten som observatör när en fråga rörande Joseph angående tillämpningen av förordning (EU) 2018/1240 står på dagordningen. 
  
 Eurojust, Europol och Europeiska åklagarmyndigheten får delta i styrelsens möten som observatörer när en fråga rörande förordning (EU) 2019/816 står på dagordningen. 
  
 Europol, Eurojust och Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån får delta i styrelsens möten som observatörer när en fråga rörande förordningarna (EU) 2019/817 och (EU) 2019/818 står på dagordningen. 
  
 Styrelsen får bjuda in alla personer vars åsikter kan vara av intresse att delta som observatörer vid mötena.” 
  
 4.I artikel 24.3 ska led p ersättas med följande: 
  
 ”p) Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 17 i tjänsteföreskrifterna för tjänstemän fastställa krav avseende konfidentiell behandling som överensstämmer med artikel 17 i förordning (EG) nr 1987/2006, artikel 17 i beslut 2007/533/RIF, artikel 26.9 i förordning (EG) nr 767/2008, artikel 4.4 i förordning (EU) nr 603/2013, artikel 
  
 37.4i förordning (EU) 2017/2226, artikel 74.2 i förordning (EU) 2018/1240, artikel 11.16 i förordning (EU) 2019/816 och artikel 55.2 i förordningarna (EU) 2019/817 och (EU) 2019/818.” 
  
 5.Artikel 27 ska ändras på följande sätt: 
  
 a)I punkt 1 ska följande led införas: 
  
 ”da) Den rådgivande gruppen för interoperabilitet.” 
  
 b)Punkt 3 ska ersättas med följande: 
  
 ”3. Europol, Eurojust och Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån får utnämna var sin företrädare i den rådgivande gruppen för SIS II. 
  
 Europol får också utnämna en företrädare i de rådgivande grupperna för VIS, Eurodac respektive in- och utresesystemet och Joseph. 
  
 Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån får också utnämna en företrädare i den rådgivande gruppen för in- och utresesystemet och Joseph. 
  
 Eurojust, Europol och Europeiska åklagarmyndigheten får utnämna var sin företrädare i den rådgivande gruppen för  
 Ecris-TCN. 
  
 Europol, Eurojust och Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån får utnämna var sin företrädare i den rådgivande gruppen för interoperabilitet.” 
  
 370 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 4 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/125 
  
 SV 
  
 Artikel 60 
  
 Ändringar av förordning (EU) 2018/1862 
  
 Förordning (EU) 2018/1862 ska ändras på följande sätt: 
  
 1. I artikel 3 ska följande led läggas till: 
  
 ”18. ESP: den europeiska sökportal som inrättas genom artikel 6.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/818 (*), 
  
 19.den gemensamma biometriska matchningstjänsten: den gemensamma biometriska matchningstjänst som inrättas genom artikel 12.1 i förordning (EU) 2019/818, 
  
 20.CIR: den gemensamma databas för identitetsuppgifter som inrättas genom artikel 17.1 i förordning (EU) 2019/818, 
  
 21.MID: den detektor för multipla identiteter som inrättas genom artikel 25.1 i förordning (EU) 2019/818, 
  
 (*)Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/818 av den 20 maj 2019 om inrättande av en ram för interoperabilitet mellan  
 EU-informationssystem 
  på området polissamarbete och rättsligt samarbete, asyl och migration och om ändring av förordningarna (EU) 2018/1726, (EU) 2018/1862 och (EU) 2019/816 (EUT L 135, 22.5.2019, s. 85).” 
  
 2.Artikel 4 ska ändras på följande sätt: 
  
 a) I punkt 1 ska leden b och c ersättas med följande: 
  
 ”b) Ett nationellt system (nedan kallat N.SIS) i var och en av medlemsstaterna, bestående av de nationella datasystem som står i förbindelse med det centrala SIS, inklusive minst en nationell eller gemensam backup av N.SIS. 
  
 c)En kommunikationsinfrastruktur som förenar  
 CS-SIS 
  och dess backup samt  
 NI-SIS 
  (nedan kallad kommunika­ tionsinfrastrukturen) och som tillhandahåller ett krypterat virtuellt nätverk särskilt avsett för  
 SIS-uppgifter 
  och utbytet av uppgifter mellan Sirenekontoren i enlighet med vad som avses i artikel 7.2. 
  
 d)En säker kommunikationsinfrastruktur mellan  
 CS-SIS 
  och de centrala infrastrukturerna för ESP, den gemensamma biometriska matchningstjänsten och MID.” 
  
 b)Följande punkter ska läggas till: 
  
 ”8. Utan att det påverkar tillämpningen av punkterna  
 1–5 
  får sökningar i  
 SIS-uppgifter 
  om personer och identitetshandlingar göras också via ESP. 
  
 9.Utan att det påverkar tillämpningen av punkterna 15 i denna artikel får  
 SIS-uppgifter 
  om personer och identitetshandlingar också överföras via den säkra kommunikationsinfrastruktur som avses i punkt 1 d. Dessa överföringar ska begränsas till den utsträckning i vilken uppgifterna krävs för tillämpningen av förordning (EU) 2019/818.” 
  
 3.I artikel 7 ska följande punkt införas: 
  
 ”2a. Sirenekontoren ska också säkerställa den manuella verifieringen av olika identiteter i enlighet med artikel 29 i förordning (EU) 2019/818. I den utsträckning som krävs för att utföra denna uppgift ska Sirenekontoren ha åtkomst till uppgifterna i CIR och MID för de ändamål som anges i artiklarna 21 och 26 i förordning (EU) 2019/818.” 
  
 4.I artikel 12.1 ska följande stycke läggas till: 
  
 ”Medlemsstaterna ska säkerställa att all åtkomst till personuppgifter via ESP också loggas för att möjliggöra kontroll av huruvida sökningen var laglig, övervakning av att uppgiftsbehandlingen sker på ett lagligt sätt, egenkontroll samt dataintegritet och datasäkerhet.” 
  
 5.I artikel 44.1 ska följande led läggas till: 
  
 ”f) Verifiering av olika identiteter och bekämpande av identitetsbedrägeri i enlighet med kapitel V i förordning (EU) 2019/818.” 
  
 371 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/126 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 6.Artikel 74.7 ska ersättas med följande: 
  
 ”7. Vid tillämpningen av artikel 15.4 och punkterna 3, 4 och 6 i den här artikeln ska  
 eu-Lisa 
  lagra de uppgifter som avses i artikel 15.4 och i punkt 3 i den här artikeln vilka inte ska möjliggöra identifiering av enskilda personer, i den centrala databas för rapporter och statistik som avses i artikel 39 i förordning (EU) 2019/818. 
  
 eu-Lisa 
  ska låta kommissionen och de organ som avses i punkt 6 i denna artikel få skräddarsydd rapportering och statistik. På begäran ska  
 eu-Lisa 
  bevilja medlemsstaterna, kommissionen, Europol och Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån åtkomst till den centrala databasen för rapporter och statistik i enlighet med artikel 39 i förordning (EU) 2019/818.” 
  
 Artikel 61 
  
 Ändringar av förordning (EU) 2019/816 
  
 Förordning (EU) 2019/816 ska ändras på följande sätt: 
  
 1.I artikel 1 ska följande led läggas till: 
  
 ”c) fastställer de villkor enligt vilka  
 Ecris-TCN 
  bidrar till att underlätta och bistå korrekt identifiering av personer som är registrerade i  
 Ecris-TCN 
  på de villkor och med avseende på artikel 20 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/818 (*), genom att lagra identitetsuppgifter, resehandlingsuppgifter samt biometriska uppgifter i CIR. 
  
 (*)Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/818 av den 20 maj 2019 om inrättande av en ram för interoperabilitet mellan  
 EU-informationssystem 
  på området polissamarbete och straffrättsligt samarbete, asyl och migration och om ändring av förordningarna (EU) 2018/1726, (EU) 2018/1862 och (EU) 2019/816 (EUT L 135, 22.5.2019, s. 85).” 
  
 2.Artikel 2 ska ersättas med följande: ”Artikel 2 
  
 Tillämpningsområde 
  
 Denna förordning ska tillämpas på behandlingen av identitetsuppgifter om tredjelandsmedborgare som har varit föremål för fällande domar i medlemsstaterna, för ändamålet att identifiera den eller de medlemsstater där dessa domar har meddelats. Med undantag för artikel 5.1 b ii är de bestämmelser i denna förordning som är tillämpliga på tredjelandsmedborgare även tillämpliga på unionsmedborgare som även är medborgare i ett tredjeland och som har varit föremål för fällande domar i medlemsstaterna. Denna förordning underlättar och stödjer även korrekt identifiering av personer i enlighet med denna förordning och förordning (EU) 2019/818.” 
  
 3.Artikel 3 ska ändras på följande sätt: 
  
 a)Led 8 utgår. 
  
 b)Följande led ska läggas till: 
  
 ”19. CIR: den gemensamma databas för identitetsuppgifter som inrättas genom artikel 17.1 i förordning (EU) 2019/818, 
  
 20. 
 Ecris-TCN-uppgifter: 
  alla uppgifter som lagras i det centrala systemet och i CIR i enlighet med artikel 5, 
  
 21.ESP: den europeiska sökportal som inrättas genom artikel 6.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/818.” 
  
 4.Artikel 4.1 ska ändras på följande sätt: 
  
 a)Led a ska ersättas med följande: ”a) ett centralt system,”. 
  
 b)Följande led ska införas: ”aa) CIR,”. 
  
 c)Följande led ska läggas till: 
  
 ”e) en kommunikationsinfrastruktur mellan det centrala systemet och de centrala infrastrukturerna för ESP och CIR.” 
  
 5.Artikel 5 ska ändras på följande sätt: 
  
 a)I punkt 1 ska inledningen ersättas med följande: 
  
 ”1. För varje dömd tredjelandsmedborgare ska den dömande medlemsstatens centralmyndighet skapa en uppgiftspost i  
 ECRIS-TCN. 
  Uppgiftsposten ska innehålla”. 
  
 372 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 4 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/127 
  
 SV 
  
 b)Följande punkt ska införas: 
  
 ”1a. CIR ska innehålla de uppgifter som avses i punkt 1 b och följande uppgifter i punkt 1 a: Efternamn, förnamn, födelsedatum, födelseort (ort och land), medborgarskap, kön, i tillämpliga fall tidigare namn, om tillgängligt pseudonymer eller alias, om tillgängligt resehandlingens typ och nummer samt utfärdande myndighet. CIR får även innehålla de uppgifter som avses i artikel 3. Återstående  
 Ecris-TCN-uppgifter 
  ska lagras i det centrala systemet.” 
  
 6.Artikel 8 ska ändras på följande sätt: 
  
 a)Punkt 1 ska ersättas med följande: 
  
 ”1. Varje uppgiftspost ska lagras i det centrala systemet och CIR så länge som de uppgifter som gäller de fällande domarna mot den berörda personen lagras i kriminalregistret.” 
  
 b)Punkt 2 ska ersättas med följande: 
  
 ”2. Efter utgången av den lagringsperiod som avses i punkt 1 ska den dömande medlemsstatens centralmyndighet radera uppgiftsposten, inbegripet uppgifter som fingeravtryck eller ansiktsbilder, ur det centrala systemet och CIR. Raderingen ska om möjligt ske automatiskt, och under inga omständigheter senare än en månad efter lagringsperiodens utgång.” 
  
 7.Artikel 9 ska ändras på följande sätt: 
  
 a)I punkt 1 ska ordet  
 ”Ecris-TCN” 
  ersättas med orden ”det centrala systemet och CIR”. 
  
 b)I punkterna 2, 3 och 4 ska orden ”det centrala systemet” ersättas med orden ”det centrala systemet och CIR”. 
  
 8.I artikel 10.1 ska led j utgå. 
  
 9.I artikel 12.2 ska orden ”det centrala systemet” ersättas med orden ”det centrala systemet och CIR”. 
  
 10.I artikel 13.2 ska orden ”det centrala systemet” ersättas med orden ”det centrala systemet CIR”. 
  
 11.I artikel 23.2 ska orden ”det centrala systemet” ersättas med orden ”det centrala systemet och CIR”. 
  
 12.Artikel 24 ska ändras på följande sätt: 
  
 a)Punkt 1 ska ersättas med följande: 
  
 ”1. De uppgifter som förs in i det centrala systemet och CIR ska endast behandlas med ändamålet att identifiera de medlemsstater som innehar uppgifterna i kriminalregister om tredjelandsmedborgare. De uppgifter som förs in i CIR ska också behandlas i enlighet med förordning (EU) 2019/818 för att underlätta och bistå med en korrekt identifiering av personer som är registrerade i  
 Ecris-TCN-systemet 
  i enlighet med den här förordningen.” 
  
 b)Följande punkt ska läggas till: 
  
 ”3. Utan att det påverkar punkt 2 ska åtkomst för ändamålet att konsultera de uppgifter som lagras i CIR också förbehållas vederbörligen bemyndigad personal vid de nationella myndigheterna i varje medlemsstat och vederbörligen bemyndigad personal vid de unionsbyråer som är behöriga för de syften som anges i artiklarna 20 och 21 i förordning (EU) 2019/818. Sådan åtkomst ska begränsas enligt den utsträckning uppgifterna krävs för att de ska kunna utföra sina arbetsuppgifter för dessa syften och stå i proportion till de mål som eftersträvas.” 
  
 13.Artikel 32 ska ersättas med följande: 
  
 ”2. Vid tillämpningen av punkt 1 i denna artikel ska  
 eu-Lisa 
  lagra de uppgifter som avses i den punkten i den centrala databas för rapporter och statistik som avses i artikel 39 i förordning (EU) 2019/818.” 
  
 14.I artikel 33.1 ska orden ”det centrala systemet” ersättas med orden ”det centrala systemet, CIR och”. 
  
 373 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/128 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 15.Artikel 41.2 ska ersättas med följande: 
  
 ”2. För fällande domar som meddelats före den dag då uppgifter ska börja föras in i enlighet med artikel 35.1 ska centralmyndigheterna inrätta de enskilda uppgiftsposterna i det centrala systemet och CIR enligt följande: 
  
 a)Alfanumeriska uppgifter ska föras in i det centrala systemet och CIR senast vid utgången av den period som avses i artikel 35.2. 
  
 b)Uppgifter om fingeravtryck ska föras in i det centrala systemet och CIR inom två år från driftstarten i enlighet med artikel 35.4.” 
  
 KAPITEL IX 
  
 Slutbestämmelser 
  
 Artikel 62 
  
 Rapportering och statistik 
  
 1.Den vederbörligen bemyndigade personalen vid medlemsstaternas behöriga myndigheter, kommissionen och eu- Palmer ska ha åtkomst för att ta del av endast för rapporterings- och statistikändamål, antalet sökningar per ESP- användarprofil. 
  
 Uppgifterna får inte möjliggöra identifiering av enskilda personer. 
  
 2.Den vederbörligen bemyndigade personalen vid medlemsstaternas behöriga myndigheter, kommissionen och eu- Palmer ska ha åtkomst för att söka på följande uppgifter avseende CIR, dock endast för rapporterings- och statistikändamål: 
  
 a)Antalet sökningar för de syften som avses i artiklarna 20, 21 och 22. 
  
 b)Personens medborgarskap, kön och födelseår. 
  
 c)Typ av resehandling och trebokstavskoden för det utfärdande landet. 
  
 d)Antalet sökningar som utförts med och utan biometriska uppgifter. Uppgifterna får inte möjliggöra identifiering av enskilda personer. 
  
 3.Den vederbörligen bemyndigade personalen vid medlemsstaternas behöriga myndigheter, kommissionen och eu- Palmer ska ha åtkomst för att söka på följande uppgifter avseende MID, dock endast för rapporterings- och statisti­ kändamål: 
  
 a)Antalet sökningar som utförts med och utan biometriska uppgifter. 
  
 b)Antalet länkar per typ och de  
 EU-informationssystem 
  som innehåller de länkade uppgifterna. 
  
 c)Den tidsperiod under vilken en gul och en röd länk har blivit kvar i systemet. 
  
 Uppgifterna får inte möjliggöra identifiering av enskilda personer. 
  
 4.Den vederbörligen bemyndigade personalen vid Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån ska ha åtkomst för att söka i de uppgifter som avses i punkterna 1, 2 och 3 i denna artikel i syfte att utföra de riskanalyser och sårbarhets­ analyser som avses i artiklarna 11 och 13 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1624 (38). 
  
 5.Europols vederbörligen bemyndigade personal ska ha åtkomst till de uppgifter som avses i punkterna 2 och 3 i denna artikel i syfte att utföra strategiska, tematiska och operativa analyser enligt vad som avses i artikel 18.2 b och c i förordning (EU) 2016/794. 
  
 6.Vid tillämpningen av punkterna 1, 2 och 3 ska  
 eu-Lisa 
  lagra de uppgifter som avses i de punkterna i CRRS. De uppgifter som ingår i CRRS får inte möjliggöra identifiering av enskilda personer, men uppgifterna ska göra det möjligt för de myndigheter som förtecknas i punkterna 1, 2 och 3 att erhålla anpassade rapporter och anpassad statistik för att effektivisera in- och utresekontroller, hjälpa myndigheternas handläggning av viseringsansökningar och stödja evidensbaserat beslutsfattande om migration och säkerhet i unionen. 
  
 7.På begäran ska kommissionen göra relevant information tillgänglig för Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter i syfte att utvärdera denna förordnings inverkan på de grundläggande rättigheterna. 
  
 (38) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1624 av den 14 september 2016 om en europeisk gräns- och kustbevakning och om ändring av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/399 och upphävande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 863/2007, rådets förordning (EG) nr 2007/2004 och rådets beslut 2005/267/EG, (EUT L 251, 16.9.2016, s. 1). 
  
 374 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 4 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/129 
  
 SV 
  
 Artikel 63 
  
 Övergångsperiod för användning av den europeiska sökportalen 
  
 1.Under en tvåårsperiod från och med den dag då ESP tas i drift ska de skyldigheter som avses i artikel 7.2 och 7.4 inte tillämpas och det ska vara frivilligt att använda ESP. 
  
 2.Kommissionen ges befogenhet att anta en delegerad akt i enlighet med artikel 69 för att ändra denna förordning genom att förlänga den period som avses i punkt 1 i den här artikeln en gång med högst ett år, om en bedömning av genomförandet av ESP visar att en sådan förlängning är nödvändig, särskilt mot bakgrund av de konsekvenser som idrifttagandet av ESP skulle ha för organisationen och varaktigheten av in- och utresekontroller. 
  
 Artikel 64 
  
 Övergångsperiod som är tillämplig på bestämmelserna om åtkomst till den gemensamma databasen för identitetsuppgifter i syfte att förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott 
  
 Artikel 22 ska tillämpas från och med den dag för idrifttagande av CIR som avses i artikel 68.3. 
  
 Artikel 65 
  
 Övergångsperiod för spårning av multipla identiteter 
  
 1.Under en ettårsperiod efter det att  
 eu-Lisa 
  har anmält slutförandet av det test av MID som avses i artikel 68.4 b och innan MID tas i drift ska Joseph centralenhet ansvara för att utföra spårning av multipla identiteter med användning av de uppgifter som lagras i in- och utresesystemet, VIS, Eurodac och SIS. Spårningarna av multipla identiteter ska utföras med hjälp av enbart biometriska. 
  
 2.Om sökningen ger en eller flera träffar och identitetsuppgifterna i de länkade akterna är desamma eller liknande, ska en vit länk skapas i enlighet med artikel 33. 
  
 Om sökningen ger en eller flera träffar och identitetsuppgifterna i de länkade akterna inte kan anses vara liknande, ska en gul länk skapas i enlighet med artikel 30 och det förfarande som avses i artikel 29 ska tillämpas. 
  
 Vid flera träffar ska en länk skapas mellan alla uppgifter som gett upphov till träffen. 
  
 3.Om en gul länk skapas ska MID bevilja Joseph centralenhet åtkomst till de identitetsuppgifter som finns i de olika  
 EU-informationssystemen. 
  
 4.Om det skapas en länk till en registrering i SIS, utom en registrering som skapats enligt artikel 3 i förordning (EU) 2018/1860, artiklarna 24 och 25 i förordning (EU) 2018/1861 eller artikel 38 i förordning (EU) 2018/1862, ska MID bevilja Sirenekontoret i den medlemsstat som skapade registreringen åtkomst till de identitetsuppgifter som finns i de olika informationssystemen. 
  
 5.Etias centralenhet eller, i de fall som avses i punkt 4 i denna artikel, Sirenekontoret i den medlemsstat som skapade registreringen ska ha åtkomst till de uppgifter som finns i akten med identitetsbekräftelse och ska bedöma de olika identiteterna samt uppdatera länken i enlighet med artiklarna 31, 32 och 33 och lägga till den i akten med identitetsbe­ kräftelse. 
  
 6.Etias centralenhet ska underrätta kommissionen i enlighet med artikel 67.3 först efter det alla gula länkar har verifierats manuellt och deras status uppdaterats till antingen gröna, vita eller röda länkar. 
  
 7.Medlemsstaterna ska vid behov bistå Joseph centralenhet med att utföra spårning av multipla identiteter enligt denna artikel. 
  
 8.Kommissionen ges befogenhet att anta en delegerad akt i enlighet med artikel 69 för att ändra denna förordning genom att förlänga den period som avses i punkt 1 i den här artikeln med sex månader, vilken kan förlängas två gånger med sex månader i taget. En sådan förlängning ska beviljas endast efter en bedömning av den uppskattade tiden för slutförande av spårning av multipla identiteter enligt denna artikel som visar att spårningen av multipla identiteter inte kan slutföras före utgången av den period som återstår antingen enligt punkt 1 i den här artikeln eller av en pågående förlängning, av skäl som ligger utanför Joseph centralenhets kontroll, och att inga avhjälpande åtgärder kan tillämpas. Bedömningen ska genomföras senast tre månader före utgången av en sådan period eller av en pågående förlängning., 
  
 375 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/130 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 Artikel 66 
  
 Kostnader 
  
 1.Kostnaderna i samband med inrättandet och driften av ESP, den gemensamma biometriska matchningstjänsten, CIR och MID ska belasta unionens allmänna budget. 
  
 2.Kostnaderna i samband med integreringen av befintliga nationella infrastrukturer och deras anslutning till de enhetliga nationella gränssnitten samt i samband med förvaltandet av de enhetliga nationella gränssnitten ska belasta unionens allmänna budget. 
  
 Följande kostnader ska vara undantagna: 
  
 a)Medlemsstaternas projektledningskontor (möten, tjänsteresor, kontor). 
  
 b)Hysande av nationella  
 it-system 
  (lokaler, implementering, elektricitet, kylning). 
  
 c)Drift av nationella  
 it-system 
  (operatörs- och supportavtal). 
  
 d)Utformning, utveckling, implementering, drift och underhåll av nationella kommunikationsnätverk. 
  
 3.Utan att det påverkar ytterligare finansiering för detta ändamål från andra källor i Europeiska unionens allmänna budget ska ett belopp på 32 077 000 EUR tas i anspråk från det anslag på 791 000 000 EUR som tilldelas i artikel 5.5 b i förordning (EU) nr 515/2014 för att täcka kostnaderna för genomförandet av denna förordning i enlighet med punkterna 1 och 2 i den här artikeln. 
  
 4. Av det anslag som avses i punkt 3 ska 22 861 000 EUR tilldelas  
 eu-Lisa, 
  9 072 000 EUR Europol och 144 000 EUR Europeiska unionens byrå för utbildning av tjänstemän inom brottsbekämpning (Daniel) för att hjälpa dessa byråer att utföra sina respektive uppgifter enligt denna förordning. Denna finansiering ska genomföras under indirekt förvaltning. 
  
 5.Kostnaderna för de utsedda myndigheterna ska belasta de respektive utseende medlemsstaterna. Kostnaderna för anslutningen av varje utsedd myndighet till CIR ska belasta varje medlemsstat. 
  
 Kostnaderna för Europol, inklusive kostnaderna för anslutning till CIR, ska belasta Europol. 
  
 Artikel 67 
  
 Underrättelser 
  
 1.Medlemsstaterna ska underrätta  
 eu-Lisa 
  om de myndigheter som avses i artiklarna 7, 20, 21 och 26 och som får använda eller ha åtkomst till ESP, CIR respektive MID. 
  
 En konsoliderad förteckning över dessa myndigheter ska offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning inom tre månader efter den dag då respektive interoperabilitetskomponent togs i drift i enlighet med artikel 68. Om förteckningen ändras ska  
 eu-Lisa 
  en gång om året offentliggöra en uppdaterad konsoliderad förteckning. 
  
 2. 
 eu-Lisa 
  ska underrätta kommissionen om att det test som avses i artikel 68.1 b, 68.2 b, 68.3 b, 68.4 b, 68.5 b och 
  
 68.6 b har slutförts på ett framgångsrikt sätt. 
  
 3.Etias centralenhet ska underrätta kommissionen om att den övergångsperiod som avses i artikel 65 har slutförts på ett framgångsrikt sätt. 
  
 4.Kommissionen ska tillhandahålla medlemsstaterna och allmänheten den information som anmäls i enlighet med punkt 1 via en kontinuerligt uppdaterad offentlig webbplats. 
  
 Artikel 68 
  
 Driftsstart 
  
 1.Kommissionen ska fastställa den dag då ESP ska tas i drift genom en genomförandeakt så snart följande villkor är uppfyllda: 
  
 a)De åtgärder som avses i artiklarna 8.2, 9.7 och 43.5 har antagits. 
  
 376 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 4 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/131 
  
 SV 
  
 b) 
 eu-Lisa 
  har förklarat att ett övergripande test av ESP, vilket ska utföras av  
 eu-Lisa 
  i samarbete med medlemsstaternas myndigheter och de unionsbyråer som får använda ESP, har slutförts på ett framgångsrikt sätt. 
  
 c) 
 eu-Lisa 
  har godkänt de tekniska och rättsliga arrangemangen för insamling och överföring av de uppgifter som avses i artikel 8.1 och har anmält dessa till kommissionen. 
  
 ESP får söka i Interpols databaser först när de tekniska arrangemangen gör det möjligt att uppfylla de krav som avses i artikel 9.5. Om det inte går att uppfylla kraven i artikel 9.5 ska det leda till att ESP inte söker i Interpols databaser, men det ska inte försena idrifttagandet av ESP. 
  
 Kommissionen ska fastställa det datum som avses i första stycket till senast 30 dagar efter antagandet av genomförandeakten. 
  
 2.Kommissionen ska fastställa den dag då den gemensamma biometriska matchningstjänsten ska tas i drift genom en genomförandeakt så snart följande villkor är uppfyllda: 
  
 a)De åtgärder som avses i artiklarna 13.5 och 43.5 har antagits. 
  
 b) 
 eu-Lisa 
  har förklarat att ett övergripande test av den gemensamma biometriska matchningstjänsten, vilket ska utföras av  
 eu-Lisa 
  i samarbete med medlemsstaternas myndigheter, har slutförts på ett framgångsrikt sätt. 
  
 c) 
 eu-Lisa 
  har godkänt de tekniska och rättsliga arrangemangen för insamling och överföring av de uppgifter som avses i artikel 13 och har anmält dessa till kommissionen. 
  
 d) 
 eu-Lisa 
  har förklarat att det test som avses i punkt 5 b har slutförts på ett framgångsrikt sätt. 
  
 Kommissionen ska fastställa det datum som avses i första stycket till senast 30 dagar efter antagandet av genomförandeakten. 
  
 3.Kommissionen ska fastställa den dag då CIR ska tas i drift genom en genomförandeakt så snart följande villkor är uppfyllda: 
  
 a)De åtgärder som avses i artiklarna 43.5 och 74.10 har antagits. 
  
 b) 
 eu-Lisa 
  har förklarat att ett övergripande test av CIR, vilket ska utföras av  
 eu-Lisa 
  i samarbete med medlemsstaternas myndigheter, har slutförts på ett framgångsrikt sätt. 
  
 c) 
 eu-Lisa 
  har godkänt de tekniska och rättsliga arrangemangen för insamling och överföring av de uppgifter som avses i artikel 18 och har anmält dessa till kommissionen. 
  
 d) 
 eu-Lisa 
  har förklarat att det test som avses i punkt 5 b har slutförts på ett framgångsrikt sätt. 
  
 Kommissionen ska fastställa det datum som avses i första stycket till senast 30 dagar efter antagandet av genomförandeakten. 
  
 4.Kommissionen ska fastställa den dag då MID ska tas i drift genom en genomförandeakt så snart följande villkor är uppfyllda: 
  
 a)De åtgärder som avses i artiklarna 28.5 och 28.7, 32.5, 33.6, 43.5 och 49.6 har antagits. 
  
 b) 
 eu-Lisa 
  har förklarat att ett övergripande test av MID, vilket ska utföras av  
 eu-Lisa 
  i samarbete med medlemsstaternas myndigheter och Joseph centralenhet, har slutförts på ett framgångsrikt sätt. 
  
 c) 
 eu-Lisa 
  har godkänt de tekniska och rättsliga arrangemangen för insamling och överföring av de uppgifter som avses i artikel 34 och har anmält dessa till kommissionen. 
  
 d)Joseph centralenhet har underrättat kommissionen i enlighet med artikel 67.3. 
  
 e) 
 eu-Lisa 
  har förklarat att de tester som avses i punkterna 1 b, 2 b, 3 b och 5 b har slutförts på ett framgångsrikt sätt. 
  
 Kommissionen ska fastställa det datum som avses i första stycket till senast 30 dagar efter antagandet av genomförandeakten. 
  
 5.Kommissionen ska genom genomförandeakter fastställa den dag då de automatiska mekanismerna och förfarandena för kontroll av uppgifternas kvalitet, de gemensamma uppgiftskvalitetsindikatorerna samt minimikvalitets­ standarderna för uppgifter ska börja användas så snart följande villkor är uppfyllda: 
  
 a) De åtgärder som avses i artikel 37.4 har antagits. 
  
 377 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/132 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 SV 
  
 b)v har förklarat att ett övergripande test av de automatiska mekanismerna och förfarandena för kontroll av uppgifternas kvalitet, de gemensamma uppgiftskvalitetsindikatorerna samt minimikvalitetsstandarderna för uppgifter, vilket ska utföras av  
 eu-Lisa 
  i samarbete med medlemsstaternas myndigheter, har slutförts på ett framgångsrikt sätt. 
  
 Kommissionen ska fastställa det datum som avses i första stycket till senast 30 dagar efter antagandet av genomförandeakten. 
  
 6.Kommissionen ska fastställa den dag då CRRS ska tas i drift genom en genomförandeakt så snart följande villkor är uppfyllda: 
  
 a)De åtgärder som avses i artiklarna 39.5 och 43.5 har antagits. 
  
 b) 
 eu-Lisa 
  har förklarat att ett övergripande test av CRRS, vilket ska utföras av  
 eu-Lisa 
  i samarbete med medlemsstaternas myndigheter, har slutförts på ett framgångsrikt sätt. 
  
 c) 
 eu-Lisa 
  har godkänt de tekniska och rättsliga arrangemangen för insamling och överföring av de uppgifter som avses i artikel 39 och har anmält dessa till kommissionen. 
  
 Kommissionen ska fastställa det datum som avses i första stycket till senast 30 dagar efter antagandet av genomförandeakten. 
  
 7.Kommissionen ska underrätta Europaparlamentet och rådet om resultaten av de tester som genomförts i enlighet med punkterna 1 b, 2 b, 3 b, 4 b, 5 b och 6 b. 
  
 8.Medlemsstaterna, Joseph centralenhet och Europol ska börja använda var och en av interoperabilitetskomponenterna från den dag som fastställts av kommissionen i enlighet med punkterna 1, 2, 3 respektive 4. 
  
 Artikel 69 
  
 Utövande av delegeringen 
  
 1.Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel. 
  
 2.Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artiklarna 28.5, 39.5, 49.6, 63.2 och 65.8 ska ges till kommissionen för en period på fem år från och med den 11 juni 2019. Kommissionen ska utarbeta en rapport om delegeringen av befogenhet senast nio månader före utgången av femårsperioden. Delegeringen av befogenhet ska genom tyst medgivande förlängas med perioder av samma längd, såvida inte Europaparlamentet eller rådet motsätter sig en sådan förlängning senast tre månader före utgången av perioden i fråga. 
  
 3.Den delegering av befogenhet som avses i artiklarna 28.5, 39.5, 49.6, 63.2 och 65.8 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning eller vid ett senare datum som anges i beslutet. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft. 
  
 4. Innan kommissionen antar en delegerad akt ska den samråda med experter som utsetts av varje medlemsstat i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning. 
  
 5.Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna. 
  
 6.En delegerad akt som antas enligt artiklarna 28.5, 39.5, 49.6, 63.2 och 65.8 ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period på [två månader] från den dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet, eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period ska förlängas med två månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ. 
  
 Artikel 70 
  
 Kommittéförfarande 
  
 1.Kommissionen ska biträdas av en kommitté. Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011. 
  
 2.När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas. 
  
 Om kommittén inte avger något yttrande ska kommissionen inte anta utkastet till genomförandeakt och artikel 5.4 tredje stycket i förordning (EU) nr 182/2011 ska tillämpas. 
  
 378 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 4 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/133 
  
 SV 
  
 Artikel 71 
  
 Rådgivande grupp 
  
 eu-Lisa 
  ska inrätta en rådgivande grupp för interoperabilitet. Under utformnings- och utvecklingsfasen av interoperabili­ tetskomponenterna ska artikel 54.4, 54.5 och 54.6 vara tillämplig. 
  
 Artikel 72 
  
 Utbildning 
  
 eu-Lisa 
  ska utföra uppgifter vad gäller tillhandahållandet av utbildning i den tekniska användningen av interoperabilitets­ komponenterna i enlighet med förordning (EU) 2018/1726. 
  
 Medlemsstaternas myndigheter och unionsbyråerna ska för sin personal som är behörig att behandla uppgifter med hjälp av interoperabilitetskomponenterna tillhandahålla ett lämpligt utbildningsprogram om datasäkerhet, uppgifters kvalitet, dataskydd, de förfaranden som är tillämpliga på uppgiftsbehandlingen samt skyldigheter att informera enligt artiklarna 32.4, 33.4 och 47. 
  
 Vid behov ska gemensamma kurser i dessa ämnen organiseras på unionsnivå för att förbättra samarbetet och utbytet av bästa praxis mellan personal vid medlemsstaternas myndigheter och unionsbyråer som har behörighet att behandla uppgifter med hjälp av interoperabilitetskomponenterna. Särskild uppmärksamhet ska ägnas åt processen för spårning av multipla identiteter, inbegripet den manuella verifieringen av olika identiteter och det åtföljande behovet att upprätthålla lämpliga skyddsåtgärder i fråga om grundläggande rättigheter. 
  
 Artikel 73 
  
 Handbok 
  
 Kommissionen ska i nära samarbete med medlemsstaterna,  
 eu-Lisa 
  och andra relevanta unionsbyråer tillhandahålla en handbok om implementeringen och förvaltningen av interoperabilitetskomponenterna. Handboken ska innehålla tekniska och operativa riktlinjer, rekommendationer och bästa praxis. Kommissionen ska anta handboken i form av en rekommendation. 
  
 Artikel 74 
  
 Övervakning och utvärdering 
  
 1. 
 eu-Lisa 
  ska säkerställa att det finns förfaranden för att övervaka utvecklingen av interoperabilitetskomponenterna och deras anslutning till det enhetliga nationella gränssnittet mot bakgrund av målen för planering och kostnader samt för att övervaka interoperabilitetskomponenternas funktion mot bakgrund av målen för tekniska resultat, kostnadsef­ fektivitet, säkerhet och tjänsternas kvalitet. 
  
 2.Senast den 12 december 2019 och därefter var sjätte månad under interoperabilitetskomponenternas utvecklingsfas ska  
 eu-Lisa 
  lämna en rapport till Europaparlamentet och rådet om hur utvecklingen av interoperabilitets­ komponenterna och deras anslutning till det enhetliga nationella gränssnittet fortskrider. Så snart utvecklingsarbetet har slutförts ska en rapport lämnas till Europaparlamentet och rådet med en ingående redogörelse för hur målen för framför allt planering och kostnader har uppfyllts samt vad eventuella avvikelser beror på. 
  
 3.Fyra år efter det att respektive interoperabilitetskomponent i enlighet med artikel 68 har tagits i drift, och därefter vart fjärde år, ska  
 eu-Lisa 
  rapportera till Europaparlamentet, rådet och kommissionen om interoperabilitetskompo­ nenternas tekniska funktion, inbegripet ur säkerhetssynpunkt. 
  
 4.Dessutom ska kommissionen ett år efter varje rapport från  
 eu-Lisa 
  utarbeta en övergripande utvärdering av interoperabilitetskomponenterna, inbegripet följande: 
  
 a)En bedömning av tillämpningen av denna förordning. 
  
 b)En granskning av uppnådda resultat i relation till denna förordnings mål och dess inverkan på de grundläggande rättigheterna, inbegripet i synnerhet en bedömning av påverkan av interoperabilitetskomponenterna på rätten till  
 icke-diskriminering. 
  
 c)En bedömning av hur webbportalen fungerar, inklusive sifferuppgifter om användningen av webbportalen och antalet tillgodosedda begäranden. 
  
 d)En bedömning av huruvida de förutsättningar som ligger till grund för interoperabilitetskomponenterna fortfarande är giltiga. 
  
 379 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 135/134 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 22.5.2019 
  
 e)En bedömning av säkerheten i interoperabilitetskomponenterna. 
  
 f)En bedömning av användningen av CIR för identifiering. 
  
 g)En bedömning av användningen av CIR för att förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott. 
  
 h)En bedömning av eventuella konsekvenser, inbegripet eventuell oproportionellt stor inverkan på trafikflödet vid gränsövergångsställena, samt budgetkonsekvenser för unionens allmänna budget. 
  
 i)En bedömning av sökningar i Interpols databaser via ESP, inbegripet information om antalet träffar i Interpols databaser samt information om eventuella problem som uppstått. 
  
 Den övergripande utvärderingen enligt första stycket i denna punkt ska inkludera eventuella nödvändiga rekommen­ dationer. Kommissionen ska överlämna utvärderingsrapporten till Europaparlamentet, rådet, Europeiska datatill­ synsmannen och Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter. 
  
 5.Senast den 12 juni 2020 och därefter varje år fram till dess att kommissionen har antagit de genomförandeakter som avses i artikel 68 ska kommissionen lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådet om läget i fråga om förberedelserna för ett fullständigt genomförande av denna förordning. Denna rapport ska även innehålla detaljerad information om de kostnader som uppkommit och information om eventuella risker som kan påverka de totala kostnaderna. 
  
 6.Två år efter idrifttagande av MID i enlighet med artikel 68.4 ska kommissionen göra en granskning av hur MID påverkar rätten till  
 icke-diskriminering. 
  Efter denna första rapport ska granskningen av hur MID påverkar rätten till icke- diskriminering vara en del av den granskning som avses i punkt 4 b i den här artikeln. 
  
 7.Medlemsstaterna och Europol ska ge  
 eu-Lisa 
  och kommissionen den information som de behöver för att utarbeta de rapporter som avses i punkterna  
 3–6. 
  Denna information får inte äventyra arbetsmetoder eller innehålla uppgifter som röjer de utsedda myndigheternas källor, personal eller utredningar. 
  
 8. 
 eu-Lisa 
  ska ge kommissionen den information som den behöver för att utarbeta de övergripande utvärderingar som avses i punkt 4. 
  
 9.Varje medlemsstat och Europol ska, med respekt för bestämmelserna i nationell rätt om offentliggörande av känsliga uppgifter, och utan att det påverkar begränsningar som är nödvändiga för att trygga säkerheten och den allmänna ordningen, förebygga och förhindra brott samt garantera att nationella utredningar inte kommer att äventyras, utarbeta årliga rapporter om effektiviteten av åtkomst till uppgifter som lagras i CIR i syfte att förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott, som innehåller information och statistik om 
  
 a)de exakta syftena med sökningarna, däribland vilken typ av terroristbrott eller andra grova brott det gällt, 
  
 b)de välgrundade skälen att tro att en person som misstänks för, har begått eller utsatts för ett brott omfattas av förordning (EU) nr 603/2013, 
  
 c)antalet begäranden om åtkomst till CIR i syfte att förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott, 
  
 d)antalet och den typ av ärenden som har lett till identifieringar, 
  
 e)behovet och utnyttjandet av möjligheten att åberopa brådskande undantagsfall, inklusive de fall där brådska inte godtogs som skäl vid den kontroll i efterhand som genomfördes av den centrala åtkomstpunkten. 
  
 Medlemsstaternas och Europols årsrapporter ska översändas till kommissionen senast den 30 juni påföljande år. 
  
 10.En teknisk lösning ska göras tillgänglig för medlemsstaterna i syfte att hantera åtkomstbegäranden från användare enligt vad som avses i artikel 22 och underlätta insamlingen av informationen enligt punkterna 7 och 9 i den här artikeln i syfte att generera de rapporter och den statistik som avses i de punkterna. Kommissionen ska anta genomförandeakter för att fastställa specifikationerna för den tekniska lösningen. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 70.2. 
  
 380 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 4 
  
 22.5.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 135/135 
  
 SV 
  
 Artikel 75 
  
 Ikraftträdande och tillämplighet 
  
 Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. 
  
 De bestämmelser i denna förordning som rör ESP ska tillämpas från och med den dag som fastställs av kommissionen i enlighet med artikel 68.1. 
  
 De bestämmelser i denna förordning som rör den gemensamma biometriska matchningstjänsten ska tillämpas från och med den dag som fastställs av kommissionen i enlighet med artikel 68.2. 
  
 De bestämmelser i denna förordning som rör CIR ska tillämpas från och med den dag som fastställs av kommissionen i enlighet med artikel 68.3. 
  
 De bestämmelser i denna förordning som rör MID, ska tillämpas från och med den dag som fastställs av kommissionen i enlighet med artikel 68.4. 
  
 De bestämmelser i denna förordning som rör de automatiska mekanismerna och förfarandena för kontroll av uppgifternas kvalitet, de gemensamma uppgiftskvalitetsindikatorerna samt minimikvalitetsstandarderna för uppgifter ska tillämpas från och med den dag som fastställs av kommissionen i enlighet med artikel 68.5. 
  
 De bestämmelser i denna förordning som rör CRRS ska tillämpas från och med den dag som fastställs av kommissionen ska tillämpas från och med den dag som fastställs av kommissionen i enlighet med artikel 68.6. 
  
 Artiklarna 6, 12, 17, 25, 38, 42, 54, 56, 58, 66, 67, 69, 70, 71, 73 och 74.1 ska tillämpas från och med den 11 juni 2019. 
  
 Denna förordning ska i förhållande till Eurodac tillämpas från och med den dag då omarbetningen av förordning (EU) nr 603/2013 blir tillämplig. 
  
 Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i medlemsstaterna i enlighet med fördragen. 
  
 Utfärdad i Bryssel den 20 maj 2019. 
  
 På Europaparlamentets vägnar 
  
 På rådets vägnar 
  
 Ware 
  
 Wilson 
  
 Ordförande 
  
 Ordförande 
  
 381 
  
 Bilaga 5 
  
 7.4.2009 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 93/23 
  
 RÄTTSAKTER SOM ANTAGITS I ENLIGHET MED AVDELNING VI I 
  
 FÖRDRAGET OM EUROPEISKA UNIONEN 
  
 RÅDETS RAMBESLUT 2009/315/RIF 
  
 av den 26 februari 2009 
  
 om organisationen av medlemsstaternas utbyte av uppgifter ur kriminalregistret och uppgifternas 
  
 innehåll 
  
 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA RAMBESLUT 
  
 med beaktande av fördraget om Europeiska unionen, särskilt artiklarna 31 och 34.2 b, 
  
 med beaktande av kommissionens förslag och Konungariket Belgiens initiativ, 
  
 med beaktande av Europaparlamentets yttrande (1), och 
  
 av följande skäl: 
  
 (1)Europeiska unionen har satt upp som sitt mål att ge medborgarna en hög säkerhetsnivå inom området frihet, säkerhet och rättvisa. En förutsättning för att uppnå detta mål är att uppgifter ur kriminalregistret utbyts mellan de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna. 
  
 (2)Den 29 november 2000 antog rådet, i enlighet med slutsatserna från Europeiska rådets möte i Tammerfors den 15 och 16 oktober 1999, ett åtgärdsprogram för genomförande av principen om ömsesidigt erkännande av domar i brottmål (2). Detta rambeslut bidrar till att uppnå målen enligt åtgärd 3 i programmet, där det före- slås att ett enhetligt utformat formulär skapas för ansök- ningar om utdrag ur kriminalregister, översatt till unio- nens alla officiella språk, motsvarande den modell som utarbetats inom Schengeninstitutionerna. 
  
 (3)I slutrapporten om den första utvärderingen av den öm- sesidiga rättsliga hjälpen i brottmål (3) uppmanas med- lemsstaterna att förenkla förfarandena för överföring av handlingar mellan medlemsstaterna genom att, i före- kommande fall, använda standardformulär för att under- lätta ömsesidig rättslig hjälp. 
  
 (1) Yttrandet avgivet den 17 juni 2008 (ännu ej offentliggjort i EUT). 
  
 (2) EGT C 12, 15.1.2001, s. 10. 
  
 (3) EUT C 216, 1.8.2001, s. 14. 
  
 (4)Behovet av att förbättra kvaliteten på utbytet av uppgifter om domar prioriterades vid Europeiska rådets möte den 25 och 26 mars 2004 i dess uttalande om bekämpande av terrorism, och detta upprepas i Haagprogrammet (4), som antogs vid Europeiska rådets möte den 4 och 5 no- vember 2004, i vilket Europeiska rådet efterlyser ökat utbyte av uppgifter om domar och diskvalifikation i na- tionella register. Dessa mål återges i den åtgärdsplan om genomförande av Haagprogrammet som antogs gemen- samt av rådet och kommissionen den 2 och 3 juni 2005. 
  
 (5)I syfte att förbättra utbytet mellan medlemsstaterna av uppgifter ur kriminalregistret välkomnas de projekt som utarbetats för att förverkliga detta mål, inbegripet det befintliga projektet för sammanlänkning av nationella kriminalregister. Erfarenheterna från dessa aktiviteter har uppmuntrat medlemsstaterna att intensifiera sina insatser och visat hur viktigt det är att fortsätta rationaliseringen av informationsutbytet om domar mellan medlemssta- terna. 
  
 (6)Detta rambeslut är ett svar på de förväntningar som rådet gav uttryck för den 14 april 2005, efter offentliggörandet av vitboken om utbyte av uppgifter om domar och verk- ningarna av sådana domar i Europeiska unionen och den policydebatt som följde därpå. Det syftar särskilt till att förbättra utbytet av uppgifter om domar och, där sådana förekommer och införs i den dömande medlemsstatens kriminalregister, om diskvalifikation av medborgare i uni- onen till följd av en dom i brottmål. 
  
 (7)Tillämpningen av de mekanismer som fastställs genom detta rambeslut endast på utbyte av uppgifter ur krimi- nalregister rörande fysiska personer bör inte påverka det eventuella kommande vidgandet av tillämpningsområdet för sådan mekanismer till att gälla utbyte av uppgifter rörande juridiska personer. 
  
 (4) EUT C 53, 3.3.2005, s. 1. 
  
 383 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 93/24 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 7.4.2009 
  
 SV 
  
 (8)Bestämmelserna om uppgifter om domar som meddelats 
  
 iandra medlemsstater återfinns för närvarande i artik- larna 13 och 22 i den europeiska konventionen av den 20 april 1959 om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål. Dessa bestämmelser är emellertid inte tillräckliga för att uppfylla de krav som det rättsliga samarbetet för närva- rande ställer i ett område som Europeiska unionen. 
  
 (9)I förbindelserna mellan medlemsstaterna bör detta ram- beslut ersätta reglerna i artikel 22 i den europeiska kon- ventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål. Utöver den dömande medlemsstatens skyldighet att förse den medlemsstat där den dömda personen är medborgare med sådana uppgifter om domar som avkunnats mot dess medborgare, vilka införlivas i och ytterligare defini- eras i rambeslutet, införs även en skyldighet för den medlemsstat där den dömda personen är medborgare att lagra uppgifter som överförts för att garantera att den till fullo kan svara på ansökningar om uppgifter som andra medlemsstater riktar till den. 
  
 (10)Detta rambeslut bör inte påverka möjligheten för rättsliga myndigheter att direkt begära och överföra uppgifter från kriminalregistret enligt artikel 13 jämförd med arti- kel 15.3 i den europeiska konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål, och inte påverka artikel 6.1 i konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mel- lan Europeiska unionens medlemsstater, som infördes genom rådets akt av den 29 maj 2000 (1). 
  
 (11)Att förbättra spridningen av uppgifter om domar har begränsad nytta, om medlemsstaterna inte kan beakta de överförda uppgifterna. Den 24 juli 2008 antog rådet rambeslut 2008/675/RIF om beaktande av fällande do- mar avkunnade i Europeiska unionens medlemsstater vid ett nytt brottmålsförfarande i en medlemsstat (2). 
  
 (12)Huvudsyftet med Konungariket Belgiens initiativ uppnås genom detta rambeslut i och med att centralmyndigheten 
  
 ivarje medlemsstat bör begära och ta med alla (tillhan- dahållna) uppgifter ur kriminalregistret i den medlemsstat där personen är medborgare i sitt utdrag ur kriminalre- gistret när den besvarar en ansökan från den berörda personen. Kunskap om domar och, där sådana förekom- mer och införs i kriminalregistret, en därav följande dis- kvalifikation, är en förutsättning för att de ska få verkan enligt nationell rätt i den medlemsstat där personen avser att utöva yrkesverksamhet med anknytning till tillsyn över barn. Syftet med den mekanism som fastställs i detta rambeslut är bl.a. att se att till en person som 
  
 (1) EGT C 197, 12.7.2000, s. 3. 
  
 (2) EUT L 220, 15.8.2008, s. 32. 
  
 dömts för sexualbrott mot barn, om en sådan dom mot denna person och, där sådana förekommer och in- förs i kriminalregistret, en därav följande diskvalifikation har införts i kriminalregistret i den dömande medlems- staten, inte längre bör kunna dölja denna dom eller dis- kvalifikation i syfte att utöva yrkesverksamhet med an- knytning till tillsyn över barn i en annan medlemsstat. 
  
 (13)Genom detta rambeslut fastställs regler för skydd av per- sonuppgifter som överförs mellan medlemsstaterna som ett resultat av dess tillämpning. De befintliga allmänna reglerna för skydd av personuppgifter som behandlas inom ramen för polissamarbete och straffrättsligt samar- bete kompletteras genom de regler som fastställs i detta rambeslut. Vidare är Europarådets konvention av den 28 januari 1981 om skydd för enskilda vid automatisk databehandling av personuppgifter tillämplig på person- uppgifter som behandlas på grundval av detta rambeslut. Föreliggande rambeslut införlivar dessutom reglerna i rå- dets beslut 2005/876/RIF av den 21 november 2005 om utbyte av uppgifter ur kriminalregistret (3), som begränsar möjligheten för den ansökande medlemsstaten att an- vända uppgifter som mottagits efter en ansökan från dess sida. Genom det här rambeslutet kompletteras dessa regler med specifika regler som gäller när den medlems- stat där personen är medborgare vidarebefordrar uppgif- ter om domar, som överförts till den av den dömande medlemsstaten. 
  
 (14)Detta rambeslut ändrar inte de skyldigheter och förfar- anden som fastställts med avseende på tredjestater enligt den europeiska konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål, i den mån det instrumentet förblir tillämpligt. 
  
 (15)Enligt Europarådets rekommendation nr R(84)10 om kri- minalregister och återanpassning av personer som dömts för brott, är huvudsyftet med upprättandet av kriminal- register att informera myndigheter med ansvar för det straffrättsliga systemet om bakgrunden för en person som står inför rätta så att det beslut som ska fattas kan anpassas till den enskilda situationen. Eftersom all annan användning av kriminalregistret som kan påverka den dömdes möjligheter till återanpassning i samhället måste vara så begränsad som möjligt, kan användning av uppgifter som överförts enligt detta rambeslut i andra syften än brottmålsförfaranden begränsas i enlighet med den nationella lagstiftningen i den anmodade medlems- staten och i den ansökande medlemsstaten. 
  
 (3) EUT L 322, 9.12.2005, s. 33. 
  
 384 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 5 
  
 7.4.2009 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 93/25 
  
 SV 
  
 (16)Syftet med de bestämmelser i detta rambeslut som rör överföring av uppgifter till den medlemsstat där personen är medborgare, för lagring och vidarebefordran är inte att harmonisera medlemsstaternas nationella system för kri- minalregister. Detta rambeslut medför ingen skyldighet för den dömande medlemsstaten att ändra sitt interna kriminalregistersystem när det gäller användning av upp- gifter för inhemska ändamål. 
  
 (17)Att förbättra spridningen av uppgifter om domar är av begränsat värde om dessa uppgifter inte kan förstås av den mottagande medlemsstaten. En ökad ömsesidig för- ståelse kan uppnås genom inrättandet av ett ”europeiskt standardformat” som möjliggör utbyte av uppgifter på ett enhetligt och elektroniskt sätt och som lätt kan maskin- översättas. Uppgifter om domar som överförts av den dömande medlemsstaten bör översändas på det officiella språket eller något av de officiella språken i den dömande medlemsstaten. Åtgärder bör vidtas av rådet för att in- rätta det system för utbyte av uppgifter som införs ge- nom detta rambeslut. 
  
 (18)Detta rambeslut respekterar de grundläggande rättigheter och iakttar de principer som erkänns genom artikel 6 i fördraget om Europeiska unionen och som återspeglas i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättig- heterna. 
  
 (19)Detta rambeslut respekterar subsidiaritetsprincipen som det hänvisas till i artikel 2 i fördraget om Europeiska unionen och som fastställs i artikel 5 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, eftersom för- bättringen av systemen för överföring av uppgifter om domar mellan medlemsstaterna inte i tillräcklig utsträck- ning kan genomföras av medlemsstaterna var för sig och det krävs samordnade åtgärder i Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i artikel 5 i för- draget om upprättandet av Europeiska gemenskapen går detta rambeslut inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. 
  
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 
  
 Artikel 1 
  
 Syfte 
  
 Syftet med detta rambeslut är att 
  
 a)definiera på vilket sätt en medlemsstat, i vilken en dom avkunnats mot en medborgare i en annan medlemsstat (den dömande medlemsstaten), ska överföra uppgifter om en 
  
 sådan dom till den medlemsstat där den dömda personen är medborgare (den medlemsstat där personen är medborgare), 
  
 b)definiera vilka skyldigheter som åligger den medlemsstat där personen är medborgare angående lagring av uppgifter och att ange vilka metoder som ska användas för att besvara en ansökan om uppgifter ur kriminalregistret, och 
  
 c)inrätta en ram för att ett datoriserat system för utbyte av uppgifter om domar mellan medlemsstaterna ska kunna byg- gas upp och utvecklas på grundval av detta rambeslut och det påföljande beslut som avses i artikel 11.4. 
  
 Artikel 2 
  
 Definitioner 
  
 I detta rambeslut avses med 
  
 a)dom: ett lagakraftvunnet avgörande av en brottmålsdomstol mot en fysisk person med avseende på en brottslig gärning om detta avgörande införs i den dömande medlemsstatens kriminalregister. 
  
 b)brottmålsförfarande: förundersökningsskedet, själva rätte- gången och verkställigheten av domen. 
  
 c)kriminalregister: ett eller flera nationella register för domar som avkunnats enligt nationell lagstiftning. 
  
 Artikel 3 
  
 Centralmyndighet 
  
 1.Varje medlemsstat ska, för det ändamål som avses i detta rambeslut, utse en centralmyndighet. Medlemsstaterna får emel- lertid utse en eller flera centralmyndigheter för överföring av uppgifter enligt artikel 4 och för svar enligt artikel 7 på ansök- ningar enligt artikel 6. 
  
 2.Varje medlemsstat ska underrätta rådets generalsekretariat och kommissionen om vilken eller vilka centralmyndigheter som utsetts enligt punkt 1. Rådets generalsekretariat ska med- dela medlemsstaterna och Eurojust dessa uppgifter. 
  
 Artikel 4 
  
 Den dömande medlemsstatens skyldigheter 
  
 1.Varje medlemsstat ska vidta nödvändiga åtgärder för att alla domar som meddelats på dess territorium, när de tillhanda- hålls dess nationella kriminalregister, ska innehålla uppgifter om den dömdes medborgarskap, om det rör sig om en medborgare 
  
 ien annan medlemsstat. 
  
 385 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 93/26 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 7.4.2009 
  
 SV 
  
 2.Centralmyndigheten i den dömande medlemsstaten ska snarast underrätta centralmyndigheterna i de andra medlemssta- terna om alla domar som meddelats inom dess territorium mot medborgare i en sådan annan medlemsstat och som upptagits i kriminalregistret. 
  
 Om det är känt att den dömda personen är medborgare i flera medlemsstater, ska uppgifterna överföras till var och en av dessa medlemsstater, även om den dömda personen är medborgare i den medlemsstat på vars territorium domen meddelats. 
  
 3.Uppgifter om påföljande ändring eller strykning av upp- gifter i kriminalregistret ska omgående överföras av centralmyn- digheten i den dömande medlemsstaten till centralmyndigheten 
  
 iden medlemsstat där personen är medborgare. 
  
 4.En medlemsstat som har tillhandahållit uppgifter enligt punkterna 2 och 3 ska förse centralmyndigheten i den med- lemsstat där personen är medborgare som i enskilda fall ansöker om detta, med en kopia av domarna och påföljande åtgärderna samt alla andra relevanta upplysningar för att den ska kunna avgöra om det krävs någon åtgärd på nationell nivå. 
  
 Artikel 5 
  
 Skyldigheter som åligger den medlemsstat där personen är 
  
 medborgare 
  
 1.Centralmyndigheten i den medlemsstat där personen är medborgare ska lagra alla uppgifter i enlighet med artikel 11.1 och 11.2 som överförts enligt artikel 4.2 och 4.3 för att kunna vidarebefordra dem enligt artikel 7. 
  
 2.Vid varje ändring eller strykning av en uppgift som över- förts i enlighet med artikel 4.3 krävs en motsvarande ändring eller strykning av uppgifter som lagrats i den medlemsstat där personen är medborgare i enlighet med punkt 1 i den här artikeln, för att kunna vidarebefordras i enlighet med artikel 7. 
  
 3.Den medlemsstat där personen är medborgare får endast använda sådana uppgifter som uppdaterats i enlighet med punkt 
  
 2i denna artikel för vidarebefordran enligt artikel 7. 
  
 Artikel 6 
  
 Ansökan om uppgifter om domar 
  
 1.När, för ett brottmålsförfarande mot en person eller av andra skäl än ett brottmålsförfarande, en ansökan inkommer 
  
 om uppgifter som finns i en medlemsstats kriminalregister, får centralmyndigheten i den medlemsstaten i enlighet med dess nationella lagstiftning rikta en ansökan om uppgifter ur krimi- nalregistret till en annan medlemsstats centralmyndighet. 
  
 2.När en person ansöker om uppgifter om sig själv i krimi- nalregistret, får centralmyndigheten i den medlemsstat till vilken denna ansökan riktas i enlighet med dess nationella lagstiftning rikta en ansökan om ett utdrag ur kriminalregistret och upp- gifter därom till en annan medlemsstats centralmyndighet, un- der förutsättning att den berörda personen är eller har varit bosatt eller medborgare i den ansökande medlemsstaten eller i den anmodade medlemsstaten. 
  
 3.När en person ansöker om uppgifter om sig själv i krimi- nalregistret hos centralmyndigheten i en annan medlemsstat än den medlemsstat där personen är medborgare, efter det att den tidsfrist som anges i artikel 11.7 har löpt ut, ska centralmyndig- heten i den medlemsstat till vilken denna ansökan riktas ansöka om uppgifter ur kriminalregistret hos centralmyndigheten i den medlemsstat där personen är medborgare, för att kunna införa dessa uppgifter i det utdrag som ska tillhandahållas den berörda personen. 
  
 4.Varje ansökan från en medlemsstats centralmyndighet om uppgifter ur kriminalregistret ska lämnas in på formuläret i bilagan. 
  
 Artikel 7 
  
 Svar på en ansökan om uppgifter om domar 
  
 1.När en ansökan om utdrag ur kriminalregistret enligt ar- tikel 6 riktas till centralmyndigheten i den medlemsstat där personen är medborgare för att användas vid ett brottmålsförfa- rande, ska den centralmyndigheten till den ansökande medlems- statens centralmyndighet överföra uppgifter om följande: 
  
 a)Domar som meddelats i den medlemsstat där personen är medborgare och som införts i kriminalregistret. 
  
 b)Domar som meddelats av andra medlemsstater, som över- förts till den efter den 27 april 2012 med tillämpning av artikel 4, och lagrats enligt artikel 5.1 och 5.2. 
  
 c)Domar som meddelats av andra medlemsstater, som över- förts före den 27 april 2012 samt införts i kriminalregistret. 
  
 386 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 5 
  
 7.4.2009 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 93/27 
  
 SV 
  
 d)Domar som meddelats av tredjeländer och som därefter överförts och införts i kriminalregistret. 
  
 2.När en ansökan om utdrag ur kriminalregistret enligt ar- tikel 6 riktas till centralmyndigheten i den medlemsstat där personen är medborgare av andra skäl än ett brottmålsförfa- rande, ska den centralmyndigheten när det gäller domar som meddelats i den medlemsstat där personen är medborgare och domar som meddelats av tredjeländer och som därefter över- förts till denna och införts i dess kriminalregister, svara enligt sin nationella lagstiftning. 
  
 När det gäller uppgifter om sådana domar som meddelats i en annan medlemsstat och som har överförts till den medlemsstat där personen är medborgare, ska centralmyndigheten i den se- nare medlemsstaten, i enlighet med sin nationella lagstiftning, till den ansökande medlemsstaten överföra uppgifter som lag- rats i enlighet med artikel 5.1 och 5.2 och de uppgifter som har överförts till den centralmyndigheten före den 27 april 2012 och som har införts i dess kriminalregister. 
  
 När uppgifter överförs i enlighet med artikel 4, får centralmyn- digheten i den dömande medlemsstaten informera centralmyn- digheten i den medlemsstat där personen är medborgare om att uppgifter om de domar som avkunnats av den förra medlems- staten och överförts till den senare centralmyndigheten inte får vidarebefordras för något annat ändamål än för brottmålsförfa- randen. I detta fall ska centralmyndigheten i den medlemsstat där personen är medborgare, när det gäller sådana domar, in- formera den ansökande medlemsstaten om vilken annan med- lemsstat som hade överfört sådana uppgifter, så att den ansö- kande medlemsstaten kan rikta en ansökan direkt till den dö- mande medlemsstaten för att erhålla uppgifter om dessa domar. 
  
 3.När ett tredjeland riktar en ansökan om uppgifter ur kri- minalregistret till centralmyndigheten i den medlemsstat där personen är medborgare, får den medlemsstat där personen är medborgare svara när det gäller uppgifter om domar som över- förts av en annan medlemsstat endast med de begränsningar som är tillämpliga på överföring av uppgifter till andra med- lemsstater i enlighet med punkterna 1 och 2. 
  
 4.När en ansökan om utdrag ur kriminalregister enligt arti- kel 6 riktas till centralmyndigheten i en annan medlemsstat än den medlemsstat där personen är medborgare, ska den anmo- dade medlemsstaten överföra uppgifter om domar som medde- lats i den anmodade medlemsstaten och domar mot tredjelands- medborgare och mot statslösa personer som finns i dess krimi- 
  
 nalregister i samma utsträckning som anges i artikel 13 i den europeiska konventionen om inbördes rättshjälp i brottmål. 
  
 5.Svaret ska ges med hjälp av formuläret i bilagan. Formu- läret ska förses med en förteckning över domar i enlighet med den nationella lagstiftningen. 
  
 Artikel 8 
  
 Svarsfrister 
  
 1.Svar på en ansökan enligt artikel 6.1 ska av centralmyn- digheten i den anmodade medlemsstaten omgående och med användande av formuläret i bilagan överföras till centralmyndig- heten i den ansökande medlemsstaten, och under alla omstän- digheter inom högst tio arbetsdagar från den dag då ansökan, i enlighet med nationell lagstiftning, regler eller praxis, inkommit. 
  
 Om den anmodade medlemsstaten behöver ytterligare uppgifter för att identifiera den berörda personen, ska den omgående vända sig till den ansökande medlemsstaten för att kunna lämna ett svar inom tio arbetsdagar från den dag då de kompletterande uppgifterna inkommer. 
  
 2.Svar på en ansökan som avses i artikel 6.2 ska överföras inom tjugo arbetsdagar från dagen för mottagandet av ansökan. 
  
 Artikel 9 
  
 Villkor för användning av personuppgifter 
  
 1.Personuppgifter som tillhandahållits enligt artikel 7.1 och 7.4 inom ramen för ett brottmålsförfarande får av den ansö- kande medlemsstaten endast användas inom ramen för det brottmålsförfarande för vilket de begärts, i enlighet med formu- läret i bilagan. 
  
 2.Personuppgifter som tillhandahållits enligt artikel 7.2 och 7.4 för något annat ändamål än ett brottmålsförfarande får användas av den ansökande medlemsstaten i enlighet med dess nationella lagstiftning endast för de ändamål för vilka de begärts och med beaktande av de begränsningar som den an- modade medlemsstaten angett i formuläret i bilagan till detta rambeslut. 
  
 3.Oberoende av punkterna 1 och 2 får personuppgifter som tillhandahållits enligt artikel 7.1, 7.2 och 7.4 användas av den ansökande medlemsstaten för att avvärja ett överhängande och allvarligt hot mot den allmänna säkerheten. 
  
 387 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 93/28 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 7.4.2009 
  
 SV 
  
 4.Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att personuppgifter som erhållits från en an- nan medlemsstat enligt artikel 4 om de överförs till ett tredje- land enligt artikel 7.3, blir föremål för samma användningsbe- gränsningar som gäller i en ansökande medlemsstat enligt punkt 
  
 2i den här artikeln. Medlemsstaterna ska ange att personupp- gifter, om de överförs till ett tredjeland för att användas vid ett brottmålsförfarande, får vidareanvändas av det tredjelandet en- dast inom ramen för ett brottmålsförfarande. 
  
 5.Den här artikeln ska inte gälla personuppgifter som en medlemsstat erhållit enligt detta rambeslut och som ursprung- ligen kommer från den medlemsstaten. 
  
 Artikel 10 
  
 Språk 
  
 När en ansökan lämnas in enligt artikel 6.1 ska den ansökande medlemsstaten till den anmodade medlemsstaten överföra for- muläret i bilagan på det officiella språket eller ett av de officiella språken i den sistnämnda medlemsstaten. 
  
 Den anmodade medlemsstaten ska svara på ett av de officiella språken, eller på ett språk som godtas av de båda medlemssta- terna. 
  
 Varje medlemsstat får i samband med antagandet av detta ram- beslut, eller senare i ett uttalande till rådets generalsekretariat, ange vilka officiella språk inom Europeiska unionen som godtas. Rådets generalsekretariat ska vidarebefordra dessa uppgifter till medlemsstaterna. 
  
 Artikel 11 
  
 Format och andra sätt att organisera och underlätta utbytet 
  
 av uppgifter om domar 
  
 1.Vid överföringen av uppgifter enligt artikel 4.2 och 4.3 ska centralmyndigheten i den dömande medlemsstaten överföra följande uppgifter: 
  
 a)Uppgifter som alltid ska överföras, utom när centralmyndig- heten i det enskilda fallet inte känner till dessa uppgifter (obligatoriska uppgifter): 
  
 i)Uppgifter om den dömda personen (fullständigt namn, födelsedatum, födelseort (ort och stat), kön, medborgar- skap och, i förekommande fall, tidigare namn). 
  
 ii)Uppgifter om domens beskaffenhet (datum för domen, domstolens namn och det datum när domen vann laga kraft). 
  
 iii)Uppgifter om det brott som domen gäller (datum för det brott som föranlett domen, brottets beteckning eller brottsrubricering samt hänvisning till tillämpliga rättsliga bestämmelser). 
  
 iv)Uppgifter om domens innehåll (särskilt (primär) påföljd samt eventuella kompletterande påföljder, säkerhetsåtgär- der, och påföljande beslut som ändrar verkställigheten av påföljden). 
  
 b)Uppgifter som ska överföras om dessa har förts in i krimi- nalregistret (fakultativa uppgifter): 
  
 i)Namnen på den dömda personens föräldrar. 
  
 ii)Domens ärendenummer. 
  
 iii)Platsen för brottet. 
  
 iv)Diskvalifikationer till följd av domen. 
  
 c)Uppgifter som ska överföras om dessa är tillgängliga för centralmyndigheten (ytterligare information): 
  
 i)Den dömda personens  
 ID-nummer 
  eller typen av och numret på den dömda personens  
 ID-handling. 
  
 ii)Fingeravtryck som tagits på den personen. 
  
 iii)I förekommande fall, pseudonym och/eller alias. 
  
 Dessutom får centralmyndigheten överföra eventuella andra uppgifter om domar om de har förts in i kriminalregistret. 
  
 2.Centralmyndigheten i den medlemsstat där personen är medborgare ska lagra alla uppgifter av de typer som anges i punkterna 1 a och 1 b som den har tagit emot i enlighet med artikel 5.1, för vidarebefordran i enlighet med artikel 7. I samma syfte får den lagra information av den typ som förtecknas i led c 
  
 iförsta stycket och i andra stycket i punkt 1. 
  
 3.Intill dess att tidsfristen i punkt 7 löper ut, ska central- myndigheter i medlemsstaterna som inte har fullföljt den an- mälan som avses i punkt 6, överföra alla uppgifter i enlighet med artikel 4, ansökningar i enlighet med artikel 6, svar i enlighet med artikel 7 och andra relevanta uppgifter, på ett sätt som gör det möjligt att få en skriftlig uppteckning och på villkor som möjliggör för centralmyndigheten i den motta- gande medlemsstaten att fastställa uppgifternas äkthet. 
  
 388 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 5 
  
 7.4.2009 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 93/29 
  
 När den tidsfrist som anges i punkt 7 i denna artikel löper ut, ska medlemsstaternas centralmyndigheter på elektronisk väg överföra sådana uppgifter i ett standardiserat format. 
  
 4.Det format som avses i punkt 3 och andra sätt att orga- nisera och underlätta utbytet av uppgifter om domar mellan medlemsstaternas centralmyndigheter, ska fastställas av rådet i enlighet med de tillämpliga förfarandena i fördraget om Euro- peiska unionen senast den 27 april 2012. 
  
 I sådana andra sätt ingår 
  
 a)att definiera alla sätt som kan underlätta förståelsen av de överförda uppgifterna och automatisk översättning av dessa, 
  
 b)att definiera på vilket sätt uppgifterna kan utbytas elektro- niskt, särskilt i fråga om vilka tekniska specifikationer som ska tillämpas och, i förekommande fall, tillämpliga utbytes- förfaranden, samt 
  
 c)eventuella ändringar i formuläret i bilagan. 
  
 5.Om överföringsmetoden i punkterna 3 och 4 inte är till- gänglig, ska första stycket i punkt 3 vara tillämpligt så länge detta förhållande råder. 
  
 6.Varje medlemsstat ska vidta nödvändiga tekniska åtgärder för att kunna använda sig av det standardiserade formatet och elektroniskt överföra uppgifter till övriga medlemsstater. Den ska till rådet anmäla det datum från vilket den kan börja ge- nomföra överföringarna. 
  
 7.Medlemsstaterna ska genomföra de tekniska åtgärder som avses i punkt 6 inom tre år från och med antagandet av det standardiserade formatet och de olika sätt som krävs för att möjliggöra ett elektroniskt utbyte av uppgifter om domar. 
  
 Artikel 12 
  
 Förhållande till andra rättsliga instrument 
  
 1.I förbindelserna mellan medlemsstaterna innebär detta rambeslut en komplettering av bestämmelserna i artikel 13 i den europeiska konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål, dess tilläggsprotokoll av den 17 mars 1978 och den 
  
 8november 2001, konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater och dess protokoll av den 16 oktober 2001 (1). 
  
 2.För tillämpningen av detta rambeslut ska medlemsstaterna avstå från att sinsemellan göra reservationer med hänvisning till 
  
 artikel 13 i den europeiska konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål. 
  
 3.Utan att det påverkar deras tillämpning i förbindelserna mellan medlemsstaterna och tredjeländer ska detta rambeslut, i förbindelserna mellan de medlemsstater som har vidtagit de nödvändiga åtgärderna för att följa detta rambeslut och senast med verkan från och med den 27 april 2012, ersätta bestäm- melserna i artikel 22 i den europeiska konventionen om öm- sesidig rättslig hjälp i brottmål, kompletterad genom artikel 4 i tilläggsprotokollet av den 17 mars 1978 till konventionen i förbindelserna mellan medlemsstaterna. 
  
 4.Härmed upphävs beslut 2005/876/RIF. 
  
 5.Detta rambeslut påverkar inte tillämpningen av mer för- månliga bestämmelser i bilaterala eller multilaterala avtal mellan medlemsstaterna. 
  
 Artikel 13 
  
 Genomförande 
  
 1.Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa bestämmelserna i detta rambeslut senast den 27 april 2012. 
  
 2.Medlemsstaterna ska till rådets generalsekretariat och kommissionen överlämna texten till de bestämmelser genom vilka skyldigheterna enligt detta rambeslut införlivas med deras nationella lagstiftning. 
  
 3.På grundval av denna information ska kommissionen se- nast den 27 april 2015 överlämna en rapport till Europaparla- mentet och rådet om tillämpningen av detta rambeslut tillsam- mans med lagstiftningsförlag, om så är nödvändigt. 
  
 Artikel 14 
  
 Ikraftträdande 
  
 Detta rambeslut träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. 
  
 Utfärdat i Bryssel den 26 februari 2009. 
  
 På rådets vägnar 
  
 Robinson 
  
 Ordförande 
  
 (1) EGT C 326, 21.11.2001, s. 1. 
  
 389 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 93/30 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 7.4.2009 
  
 SV 
  
 BILAGA 
  
 Formulär som avses i artiklarna 6, 7, 8, 9 och 10 i rådets rambeslut 2009/315/RIF om organisationen av 
  
 medlemsstaternas utbyte av uppgifter ur kriminalregistret och uppgifternas innehåll 
  
 Ansökan om uppgifter ur kriminalregistret 
  
 Medlemsstaterna ska fylla i formuläret enligt anvisningarna 
  
 a)Upplysningar om den ansökande medlemsstaten: Medlemsstat: Centralmyndighet/centralmyndigheter: Kontaktperson: 
  
 Telefon (inklusive riktnummer): Faxnummer (inklusive riktnummer):  
 E-postadress: 
  
 Postadress: 
  
 Ärendets referensnummer, om det är känt: 
  
 b)Uppgifter om den berörda personens identitet (*): Fullständigt namn (förnamn och alla efternamn): Tidigare namn: 
  
 Lee och/eller alias: Kön: M  K  Medborgarskap: 
  
 Födelsedatum (med siffror: dd/mm/åååå): Födelseort (ort och stat): 
  
 Faderns namn: Moderns namn: 
  
 Bostadsadress eller känd adress: 
  
 Personens  
 ID-nummer 
  eller typ av och nummer på  
 ID-handling: 
  Fingeravtryck: 
  
 Andra identitetsuppgifter om sådana finns tillgängliga: 
  
 ___________ 
  
 (*)För att underlätta identifieringen av en person bör så många uppgifter som möjligt fyllas i. 
  
 390 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 5 
  
 7.4.2009 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 93/31 
  
 SV 
  
 c)Ansökans syfte: Kryssa i lämplig ruta 
  
 1. 
  
 2. 
  
 Ansökan i ett brottmålsförfarande (ange vid vilken myndighet som ärendet pågår och om möjligt 
  
 ärendenummer) .................................................................................................................................................................... 
  
 .................................................................................................................................................................................................. 
  
 Ansökan utanför ett brottmålsförfarande (ange vid vilken myndighet som ärendet pågår och om möjligt ärendenummer samt kryssa för tillämplig ruta): 
  
 i) Ansökan från en rättslig myndighet ................................................................................................................ 
  
 .................................................................................................................................................................................. 
  
 ii) Ansökan från en behörig administrativ myndighet .................................................................................... 
  
 .................................................................................................................................................................................. 
  
 iii) Ansökan från den berörda personen själv om egna uppgifter i kriminalregistret ............................ 
  
 .................................................................................................................................................................................. 
  
 Ändamål för vilket uppgifterna begärs: 
  
 Ansökande myndighet: 
  
 Berörd person samtycker inte till uppgifternas spridning (om den berörda personens samtycke begärts i enlighet med den ansökande medlemsstatens lagstiftning). 
  
 Kontaktperson om kompletterande uppgifter krävs: 
  
 Namn: 
  
 Telefonnummer: 
  
 E-postadress: 
  
 Övriga upplysningar (exempelvis ansökans angelägenhetsgrad osv.): 
  
 Svar på ansökan 
  
 Uppgifter om den berörda personen 
  
 Kryssa i lämplig ruta 
  
 Den undertecknande myndigheten bekräftar följande: 
  
 Kriminalregistret innehåller inga uppgifter om domar mot den berörda personen. 
  
 Kriminalregistret innehåller uppgifter om domar mot den berörda personen. En förteckning över domar bifogas. 
  
 Kriminalregistret innehåller andra uppgifter om den berörda personen. Dessa uppgifter bifogas (frivilligt). 
  
 Kriminalregistret innehåller uppgifter om domar mot den berörda personen, men den dömande medlemsstaten meddelar att uppgifterna om dessa domar inte får vidarebefordras för andra ändamål än för brottmålsförfaranden. Ansökan om ytterligare uppgifter kan sändas direkt till ........................... (ange den dömande medlemsstaten): 
  
 I enlighet med lagstiftningen i den anmodade medlemsstaten får ansökningar för andra ändamål än brottmåls- förfaranden inte tas upp till behandling. 
  
 391 
  
 Bilaga 5SOU 2021:20 
  
 L 93/32 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 7.4.2009 
  
 Kontaktperson om kompletterande uppgifter krävs: 
  
 Namn: 
  
 Telefonnummer: 
  
 E-postadress: 
  
 Övrig information (begränsningar av användningen av uppgifter som rör framställningar som ligger utanför brott- målsförfaranden): 
  
 Antal sidor som fogats till svarsformuläret: 
  
 Utfärdat i 
  
 den 
  
 Underskrift och officiell stämpel (om tillämpligt): 
  
 Namn och tjänstetitel/organisation: 
  
 Bifoga, i tillämpliga fall, en förteckning över domar och översänd materialet till den ansökande medlemsstaten. Formuläret och förteckningen över domar behöver inte översättas till den ansökande medlemsstatens språk. 
  
 392 
  
 Bilaga 6 
  
 7.6.2019 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 151/143 
  
 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV (EU) 2019/884 
  
 av den 17 april 2019 
  
 om ändring av rådets rambeslut 2009/315/RIF vad gäller utbyte av uppgifter om tredjelandsmedborgare och vad gäller det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister (Ecris) samt om ersättande av rådets beslut 2009/316/RIF 
  
 EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV 
  
 med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 82.1 andra stycket d, 
  
 med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, 
  
 efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, 
  
 ienlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (1), och av följande skäl: 
  
 (1)Unionen har satt som mål att erbjuda sina medborgare ett område med frihet, säkerhet och rättvisa utan inre gränser, där den fria rörligheten för personer säkerställs. Detta mål bör uppnås bland annat genom lämpliga åtgärder för att förebygga och bekämpa brottslighet, däribland organiserad brottslighet och terrorism. 
  
 (2)Detta mål förutsätter att uppgifter om fällande domar som meddelats i en medlemsstat beaktas utanför den dömande medlemsstaten, i samband med nya brottmålsförfaranden, i enlighet med rådets rambeslut 2008/675/RIF (2), och för att förhindra nya brott. 
  
 (3)Det förutsätter också utbyte av uppgifter ur kriminalregister mellan medlemsstaternas behöriga myndigheter. Sådant utbyte av uppgifter organiseras och underlättas genom bestämmelserna i rådets rambeslut 2009/315/RIF (3) och genom det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister (Ecris), som inrättats i enlighet med rådets beslut 2009/316/RIF (4). 
  
 (4)Den befintliga rättsliga ramen för Harrison omfattar dock inte i tillräcklig utsträckning de särskilda omständigheterna när det gäller ansökningar om uppgifter rörande tredjelandsmedborgare. Även om det redan är möjligt att utbyta uppgifter om tredjelandsmedborgare via Harrison, finns det varken något gemensamt unionsförfarande eller någon gemensam unionsmekanism för att göra detta på ett effektivt, snabbt och korrekt sätt. 
  
 (5)Inom unionen samlas inte uppgifter om tredjelandsmedborgare in på det sätt som medlemsstaterna gör med avseende på sina medborgare, utan de lagras endast i den medlemsstat där den fällande domen har meddelats. En samlad bild av en tredjelandsmedborgares brottshistorik kan därför säkerställas endast om sådana uppgifter begärs från samtliga medlemsstater. 
  
 (6)Sådana generella ansökningar medför en oproportionerlig administrativ börda för alla medlemsstater, inbegripet för dem som inte har några uppgifter om den berörda tredjelandsmedborgaren. Denna börda innebär i praktiken att medlemsstaterna avskräcks från att ansöka om uppgifter om tredjelandsmedborgare från andra medlemsstater, vilket utgör ett allvarligt hinder för uppgiftsutbyte mellan dem och att medlemsstaterna endast har åtkomst till sådana uppgifter i kriminalregister som lagras i deras nationella register. Till följd av detta ökar risken för att utbytet av uppgifter mellan medlemsstaterna blir ineffektivt och ofullständigt. 
  
 (1) 
  
 Europaparlamentets ståndpunkt av den 12 mars 2019 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 9 april 2019. 
  
 (2) 
  
 Rådets rambeslut 2008/675/RIF av den 24 juli 2008 om beaktande av fällande domar avkunnade i Europeiska unionens medlems­ 
  
 (3) 
  
 stater vid ett nytt brottmålsförfarande i en medlemsstat (EUT L 220, 15.8.2008, s. 32). 
  
 Rådets rambeslut 2009/315/RIF av den 26 februari 2009 om organisationen av medlemsstaternas utbyte av uppgifter ur kriminal­ 
  
 (4) 
  
 registret och uppgifternas innehåll (EUT L 93, 7.4.2009, s. 23). 
  
 Rådets beslut 2009/316/RIF av den 6 april 2009 om inrättande av det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur 
  
 kriminalregister (Ecris) i enlighet med artikel 11 i rambeslut 2009/315/RIF (EUT L 93, 7.4.2009, s. 33). 
  
 393 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 151/144 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 7.6.2019 
  
 (7)För att förbättra situationen lade kommissionen fram ett förslag som ledde till antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/816 (5) varigenom ett centraliserat system inrättas på unionsnivå som innehåller sådana personuppgifter om dömda tredjelandsmedborgare som gör det möjligt att identifiera de medlemsstater som innehar information om deras tidigare fällande domar (nedan kallat  
 Ecris-TCN). 
  
 (8) 
 Ecris-TCN 
  kommer att göra det möjligt för en medlemsstats centralmyndighet att omedelbart och effektivt få reda på vilka andra medlemsstater som lagrar uppgifter i kriminalregister om en tredjelandsmedborgare, så att den befintliga  
 Ecris-ramen 
  kan användas för att ansöka om uppgifter ur kriminalregister från eller dessa medlemsstater i enlighet med rambeslut 2009/315/RIF. 
  
 (9)Utbytet av uppgifter om fällande brottmålsdomar är en viktig del av varje strategi för att bekämpa brottslighet och terrorism. Om medlemsstaterna utnyttjade Harrison till dess fulla potential skulle detta främja de straffrättsliga in­ satserna mot radikalisering som leder till terrorism och våldsam extremism. 
  
 (10)För att göra uppgifter om fällande domar och diskvalifikationer till följd av fällande domar för sexualbrott mot barn mer användbara fastställdes i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/93/EU (6) en skyldighet för medlemsstaterna att vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att, vid rekrytering av en person till en befattning som innefattar direkta och regelbundna kontakter med barn, information om förekomsten i kriminal­ registret av fällande domar för sexualbrott mot barn eller diskvalifikationer till följd av sådana domar överförs i enlighet med de förfaranden som anges i rambeslut 2009/315/RIF. Syftet med den mekanismen är att säkerställa att en person som har dömts för sexualbrott mot barn inte ska kunna dölja domen eller diskvalifikationen i syfte att utöva en yrkesverksamhet som innefattar direkt och regelbunden kontakt med barn i en annan medlemsstat. 
  
 (11)Detta direktiv syftar till att införa de nödvändiga ändringar i rambeslut 2009/315/RIF som kommer att möjliggöra ett ändamålsenligt utbyte av uppgifter om fällande domar mot tredjelandsmedborgare via Ecris. Direktivet ålägger medlemsstaterna att vidta åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att fällande domar åtföljs av uppgifter om den dömda personens medborgarskap (ett eller flera) i den mån medlemsstaterna förfogar över sådana uppgifter. Direktivet inför också förfaranden för svar på ansökningar om uppgifter, säkerställer att kriminalregisterutdrag som begärs av en tredjelandsmedborgare kompletteras med uppgifter från andra medlemsstater samt föreskriver de tekniska ändringar som är nödvändiga för att systemet för utbyte av uppgifter ska fungera. 
  
 (12)Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/680 (7) bör tillämpas på behandling av personuppgifter som utförs av behöriga nationella myndigheter i syfte att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, inklusive att skydda mot samt förebygga och förhindra hot mot den allmänna säkerheten. Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 (8) bör tillämpas på nationella myndigheters behandling av personuppgifter när sådan behandling inte omfattas av direktiv (EU) 2016/680. 
  
 (13)För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av rambeslut 2009/315/RIF bör principerna i beslut 2009/316/RIF införlivas i det rambeslutet, och genomförandebefogenheter bör delegeras till kommissionen. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (9). 
  
 (5) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/816 av den 17 april 2019 om inrättande av ett centraliserat system för identifiering av medlemsstater som innehar uppgifter om fällande domar mot tredjelandsmedborgare och statslösa personer (Ecris- TCN) för att komplettera det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister och om ändring av förordning (EU) 2018/1726 (EUT L 135, 22.5.2019, s. 1). 
  
 (6) Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/93/EU av den 13 december 2011 om bekämpande av sexuella övergrepp mot barn, sexuell exploatering av barn och barnpornografi samt om ersättande av rådets rambeslut 2004/68/RIF (EUT L 335, 17.12.2011, s. 1). 
  
 (7) Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/680 av den 27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på behöriga myndigheters behandling av personuppgifter för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, och det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av rådets rambeslut 2008/977/RIF (EUT L 119, 4.5.2016, s. 89). 
  
 (8) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av den 27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv 95/46/EG (allmän dataskyddsförordning) (EUT L 119, 4.5.2016, s. 1). 
  
 (9) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (EUT L 55, 28.2.2011, s. 13). 
  
 394 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 6 
  
 7.6.2019 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 151/145 
  
 (14)Som gemensam kommunikationsinfrastruktur för utbyte av uppgifter ur kriminalregister bör man använda sy­ stemet med säkra transeuropeiska telematiktjänster för myndigheter (sTESTA), eventuella vidareutvecklingar av detta eller eventuella alternativa säkra nätverk. 
  
 (15)Trots möjligheten att använda unionens finansieringsprogram i enlighet med tillämpliga regler bör varje medlems­ stat bära sina egna kostnader för genomförande, förvaltning, användning och underhåll av sitt datoriserade kriminalregister och för genomförande, förvaltning, användning och underhåll av de tekniska anpassningar som behövs för att Harrison ska kunna användas. 
  
 (16)Detta direktiv är förenligt med de grundläggande rättigheter och friheter som stadfästs särskilt i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, inklusive rätten till skydd av personuppgifter, rätten till rättslig och administrativ prövning, principen om likhet inför lagen, rätten till en rättvis rättegång, oskuldspre­ sumtionen och det allmänna förbudet mot diskriminering. Detta direktiv bör genomföras i enlighet med dessa rättigheter och principer. 
  
 (17)Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att möjliggöra ett snabbt och effektivt utbyte av riktiga uppgifter ur kriminalregister om tredjelandsmedborgare, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, genom införande av gemensamma regler, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen  
 (EU-fördraget). 
  I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. 
  
 (18)I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 22 om Crane ställning, fogat till  
 EU-fördraget 
  och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt  
 (EUF-fördraget), 
  deltar Danmark inte i antagandet av detta direktiv, som inte är bindande för eller tillämpligt på Danmark. 
  
 (19)I enlighet med artiklarna 1 och 2 och artikel 4a.1 i protokoll nr 21 om Förenade kungarikets och Irlands ställning med avseende på området med frihet, säkerhet och rättvisa, fogat till  
 EU-fördraget 
  och  
 EUF-fördraget, 
  och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4 i det protokollet, deltar Irland inte i antagandet av detta direktiv, som inte är bindande för eller tillämpligt på Irland. 
  
 (20)I enlighet med artiklarna 3 och 4a.1 i protokoll nr 21 har Förenade kungariket meddelat att det önskar delta i antagandet och tillämpningen av detta direktiv. 
  
 (21)Europeiska datatillsynsmannen har hörts i enlighet med artikel 28.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 (10) och avgav ett yttrande den 13 april 2016 (11). 
  
 (22)Rambeslut 2009/315/RIF bör därför ändras i enlighet med detta. 
  
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 
  
 Artikel 1 
  
 Ändringar av rambeslut 2009/315/RIF 
  
 Rambeslut 2009/315/RIF ska ändras på följande sätt: 
  
 1.Artikel 1 ska ersättas med följande: 
  
 ”Artikel 1 
  
 Syfte 
  
 I detta rambeslut 
  
 a) fastställs på vilka villkor en dömande medlemsstat utbyter uppgifter med andra medlemsstater om fällande domar, 
  
 (10) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av den 18 december 2000 om skydd för enskilda då gemenskaps­ institutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter (EGT L 8, 12.1.2001, s. 1). 
  
 (11) EUT C 186, 25.5.2016, s. 7. 
  
 395 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 151/146 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 7.6.2019 
  
 SV 
  
 b)definieras vilka skyldigheter som åligger den dömande medlemsstaten och den medlemsstat där den dömda personen är medborgare (den medlemsstat där personen är medborgare), och anges vilka metoder som ska användas för att besvara en ansökan om uppgifter ur kriminalregistret, 
  
 c)inrättas ett decentraliserat  
 it-system 
  för utbyte av uppgifter om fällande domar som bygger på de datoriserade kriminalregistren i varje medlemsstat, det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalre­ gister (Ecris).” 
  
 2.I artikel 2 ska följande led läggas till: 
  
 ”d) dömande medlemsstat: den medlemsstat där en fällande dom har meddelats, 
  
 e)tredjelandsmedborgare: en person som inte är unionsmedborgare i den mening som avses i artikel 20.1 i EUF- fördraget eller som är en statslös person eller en person vars medborgarskap är okänt, 
  
 f)uppgifter om fingeravtryck: uppgifter om platta och rullade fingeravtryck av en persons alla fingrar, 
  
 g)ansiktsbild: en digital avbildning av en persons ansikte, 
  
 h)Ecris referensprogramvara: den programvara som utvecklats av kommissionen och som ställts till medlemsstaternas förfogande för utbyte av uppgifter ur kriminalregister via Harrison.” 
  
 3.Artikel 4.1 ska ersättas med följande: 
  
 ”1. Varje dömande medlemsstat ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att domar som meddelats på dess territorium åtföljs av uppgifter om den dömda personens medborgarskap (ett eller flera), om den dömda personen är medborgare i en annan medlemsstat eller en tredjelandsmedborgare. I de fall uppgift om medborgarskap saknas för den dömda personen eller om den dömda personen är en statslös person ska detta framgå av kriminal­ registret.” 
  
 4.Artikel 6 ska ändras på följande sätt: 
  
 a)Punkt 3 ska ersättas med följande: 
  
 ”3. När en medborgare i en medlemsstat ansöker om uppgifter om sig själv i kriminalregistret hos central­ myndigheten i en annan medlemsstat, ska den centralmyndigheten ansöka om uppgifter och tillhörande data ur kriminalregistret hos centralmyndigheten i den medlemsstat där personen är medborgare och införa dessa upp­ gifter och tillhörande data i det utdrag som ska tillhandahållas den berörda personen.” 
  
 b)Följande punkt ska införas: 
  
 ”3a. Om en tredjelandsmedborgare ansöker om uppgifter om sig själv i kriminalregistret hos centralmyndig­ heten i en medlemsstat, ska den centralmyndigheten ansöka om uppgifter och tillhörande data ur kriminalregistret endast hos de av medlemsstaternas centralmyndigheter som har uppgifter om den personen i sina kriminalregister och införa dessa uppgifter och tillhörande data i det utdrag som ska tillhandahållas den berörda personen.” 
  
 5.Artikel 7 ska ändras på följande sätt: 
  
 a)Punkt 4 ska ersättas med följande: 
  
 ”4. När en ansökan om uppgifter ur kriminalregistret om fällande domar som meddelats mot en medborgare i en medlemsstat enligt artikel 6 görs hos centralmyndigheten i en annan medlemsstat än den där personen är medborgare, ska den anmodade medlemsstaten överföra sådana uppgifter i samma utsträckning som anges i artikel 13 i den europeiska konventionen om inbördes rättshjälp i brottmål.” 
  
 396 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 6 
  
 7.6.2019 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 151/147 
  
 b)Följande punkt ska införas: 
  
 ”4a. När en ansökan om uppgifter ur kriminalregistret om fällande domar som meddelats mot en tredjelands­ medborgare görs enligt artikel 6 inom ramen för ett brottmålsförfarande, ska den anmodade medlemsstaten överföra uppgifter om varje fällande dom som meddelats i den anmodade medlemsstaten och införts i kriminal­ registret och om varje fällande dom som meddelats i tredjeländer och därefter överförts till medlemsstaten i fråga och införts i kriminalregistret. 
  
 Om sådana uppgifter begärs för något annat ändamål än ett brottmålsförfarande ska punkt 2 i denna artikel gälla 
  
 itillämpliga delar.” 
  
 6.Artikel 8.2 ska ersättas med följande: 
  
 ”2. Svar på ansökningar som avses i artikel 6.2, 6.3 och 6.3a ska överföras inom tjugo arbetsdagar från dagen för mottagandet av ansökan.” 
  
 7.Artikel 9 ska ändras på följande sätt: 
  
 a)I punkt 1 ska orden ”artikel 7.1 och 7.4” ersättas med ”artikel 7.1, 7.4 och 7.4a”. 
  
 b)I punkt 2 ska orden ”artikel 7.2 och 7.4” ersättas med ”artikel 7.2, 7.4 och 7.4a”. 
  
 c)I punkt 3 ska orden ”artikel 7.1, 7.2 och 7.4” ersättas med ”artikel 7.1, 7.2, 7.4 och 7.4a”. 
  
 8.Artikel 11 ska ändras på följande sätt: 
  
 a)I punkt 1 första stycket c ska följande led läggas till: ”iv) Ansiktsbild.” 
  
 b)Punkterna  
 3–7 
  ska ersättas med följande: 
  
 ”3. Medlemsstaternas centralmyndigheter ska överföra samtliga följande uppgifter på elektronisk väg genom användning av Harrison och ett standardiserat format i enlighet med de standarder som ska fastställas i genom­ förandeakter: 
  
 a)De uppgifter som avses i artikel 4. 
  
 b)Ansökningar enligt artikel 6. 
  
 c)Svar som avses i artikel 7. 
  
 d)Andra relevanta uppgifter. 
  
 4.Om den överföringsmetod som avses i punkt 3 inte är tillgänglig ska medlemsstaternas centralmyndigheter överföra alla de uppgifter som avses i punkt 3 på ett sätt som gör det möjligt att få en skriftlig uppteckning, och som gör det möjligt för centralmyndigheten i den mottagande medlemsstaten att fastställa uppgifternas äkthet, med beaktande av säkerheten vid överföringen. 
  
 Om den överföringsmetod som avses i punkt 3 inte finns tillgänglig under en förlängd tidsperiod, ska den berörda medlemsstaten meddela de andra medlemsstaterna och kommissionen om detta. 
  
 5.Varje medlemsstat ska vidta de tekniska anpassningar som är nödvändiga för att den ska kunna använda det standardiserade formatet för att på elektronisk väg överföra alla uppgifter som avses i punkt 3 till andra medlems­ stater via Ecris. Varje medlemsstat ska till kommissionen anmäla det datum från och med vilket den kommer att kunna börja genomföra sådana överföringar.” 
  
 397 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 151/148 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 7.6.2019 
  
 9.Följande artiklar ska införas: 
  
 ”Artikel 11a 
  
 Det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister (Ecris) 
  
 1. För att möjliggöra utbyte av uppgifter ur kriminalregister i enlighet med detta rambeslut på elektronisk väg, inrättas härmed ett decentraliserat  
 it-system 
  som bygger på de datoriserade kriminalregistren i varje medlemsstat, det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister (Ecris). Det består av följande delar: 
  
 a)Ecris referensprogramvara. 
  
 b)En gemensam kommunikationsinfrastruktur mellan centralmyndigheter som tillhandahåller ett krypterat nät. 
  
 För att säkerställa konfidentialitet och integritet för de uppgifter ur kriminalregister som överförs till andra medlems­ stater ska lämpliga tekniska och organisatoriska åtgärder användas, med beaktande av den senaste utvecklingen, kostnaden för genomförandet samt riskerna med behandlingen av uppgifter. 
  
 2.Uppgifter i kriminalregister får lagras endast i databaser som drivs av medlemsstaterna. 
  
 3.Medlemsstaternas centralmyndigheter ska inte ha direkt åtkomst till andra medlemsstaters datoriserade krimi­ nalregister. 
  
 4.Den berörda medlemsstaten ska ansvara för driften av Harrison referensprogramvara och de databaser som lagrar, sänder och tar emot uppgifter ur kriminalregister. Europeiska unionens byrå för den operativa förvaltningen av stora  
 it-system 
  inom området frihet, säkerhet och rättvisa  
 (EU-Lisa) 
  som inrättats genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1726 (*) ska tillhandahålla stöd till medlemsstaterna i enlighet med dess uppgifter enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/816 (**). 
  
 5.Kommissionen ska ansvara för driften av den gemensamma kommunikationsinfrastrukturen. Kommunikations­ infrastrukturen ska uppfylla de nödvändiga säkerhetskraven och fullt ut motsvara Ecris behov. 
  
 6. 
 EU-Lisa 
  ska tillhandahålla, ytterligare utveckla och underhålla Harrison referensprogramvara. 
  
 7.Varje medlemsstat ska bära sina egna kostnader för genomförande, förvaltning, användning och underhåll av sitt datoriserade kriminalregister och installation och användning av Harrison referensprogramvara. 
  
 Kommissionen ska bära kostnaderna för genomförande, förvaltning, användning, underhåll och framtida utveckling av den gemensamma kommunikationsinfrastrukturen. 
  
 8.De medlemsstater som använder sin nationella programvara för genomförande av Harrison i enlighet med punk­ terna  
 4–8 
  i artikel 4 i förordning (EU) 2019/816 får fortsätta att använda sin nationella programvara för genom­ förande av Harrison i stället för Harrison referensprogramvara, under förutsättning att de uppfyller samtliga villkor som anges 
  
 ide punkterna. 
  
 Artikel 11b 
  
 Genomförandeakter 
  
 1.Kommissionen ska fastställa följande i genomförandeakter: 
  
 a)Det standardiserade format som avses i artikel 11.3, även när det gäller uppgifter om det brott som lett till en fällande dom och uppgifter om domens innehåll. 
  
 b)Reglerna om det tekniska genomförandet av Harrison och utbytet av uppgifter om fingeravtryck. 
  
 398 
  
 SOU 2021:20 
  
 Bilaga 6 
  
 7.6.2019 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 151/149 
  
 SV 
  
 c)Varje annan teknisk metod för att organisera och underlätta utbyte av uppgifter om fällande domar mellan medlemsstaternas centralmyndigheter, inklusive 
  
 i)metoder för att underlätta förståelsen av överförda uppgifter och automatisk översättning av dessa, 
  
 ii)metoder för att utbyta uppgifterna elektroniskt, särskilt i fråga om vilka tekniska specifikationer som ska användas och, i förekommande fall, tillämpliga utbytesförfaranden. 
  
 2.De genomförandeakter som avses i punkt 1 i denna artikel ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 12a.2. 
  
 ___________ 
  
 (*)Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1726 av den 14 november 2018 om Europeiska unionens byrå för den operativa förvaltningen av stora  
 it-system 
  inom området frihet, säkerhet och rättvisa  
 (eu-LISA), 
  om ändring av förordning (EG) nr 1987/2006 och rådets beslut 2007/533/RIF och om upphävande av förordning (EU) nr 1077/2011 (EUT L 295, 21.11.2018, s. 99). 
  
 (**)Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/816 av den 17 april 2019 om inrättande av ett centra­ liserat system för identifiering av medlemsstater som innehar uppgifter om fällande domar mot tredjelands­ medborgare och statslösa personer  
 (Ecris-TCN) 
  för att komplettera det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister och om ändring av förordning (EU) 2018/1726 (EUT L 135, 22.5.2019, s. 1).” 
  
 10.Följande artikel ska införas: 
  
 ”Artikel 12a 
  
 Kommittéförfarande 
  
 1.Kommissionen ska biträdas av en kommitté. Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011. 
  
 2.När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas. 
  
 Om kommittén inte avger något yttrande, ska kommissionen inte anta utkastet till genomförandeakt och artikel 5.4 tredje stycket i förordning (EU) nr 182/2011 ska tillämpas.” 
  
 11.Följande artikel ska införas: 
  
 ”Artikel 13a 
  
 Rapportering från kommissionen samt översyn 
  
 1.Senast den 29 juni 2023 ska kommissionen lägga fram en rapport om tillämpningen av detta rambeslut till Europaparlamentet och rådet. Rapporten ska bedöma i vilken utsträckning medlemsstaterna har vidtagit nödvändiga åtgärder för att följa detta rambeslut, inklusive det tekniska genomförandet. 
  
 2.Rapporten ska vid behov åtföljas av relevanta lagstiftningsförslag. 
  
 3.Kommissionen ska regelbundet offentliggöra en rapport om utbytet av uppgifter ur kriminalregister via Harrison och om användningen av  
 Ecris-TCN, 
  baserad särskilt på sådan statistik som  
 EU-Lisa 
  och medlemsstaterna tillhan­ dahåller i enlighet med förordning (EU) 2019/816. Rapporten ska offentliggöras för första gången ett år efter det att den rapport som avses i punkt 1 lagts fram. 
  
 4.Den rapport från kommissionen som avses i punkt 3 ska särskilt behandla nivån på utbytet av uppgifter mellan medlemsstaterna, inbegripet sådant som avser tredjelandsmedborgare, samt ändamålet med ansökningarna och deras respektive antal, inbegripet ansökningar för andra ändamål än brottmålsförfaranden, såsom säkerhetsprövningar och berörda personers ansökningar om uppgifter om sig själva ur kriminalregistret.” 
  
 399 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2021:20 
  
 L 151/150 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 7.6.2019 
  
 Artikel 2 
  
 Ersättande av beslut 2009/316/RIF 
  
 Beslut 2009/316/RIF ska ersättas med avseende på de medlemsstater som är bundna av detta direktiv, utan att det påverkar dessa medlemsstaters skyldigheter när det gäller tidsfristen för genomförande av det beslutet. 
  
 Artikel 3 
  
 Införlivande 
  
 1.Medlemsstaterna ska senast den 28 juni 2022 sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De ska genast överlämna texten till dessa bestämmelser till kommissionen. 
  
 När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. De ska även innehålla en uppgift om att hänvisningar i befintliga lagar och andra författningar till det beslut som ersätts genom det här direktivet ska anses som hänvisningar till det här direktivet. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras och om hur uppgiften ska formuleras ska varje medlemsstat själv utfärda. 
  
 2.Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell rätt som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. 
  
 3.Medlemsstaterna ska vidta de tekniska anpassningar som avses i artikel 11.5 i rambeslut 2009/315/RIF, i dess ändrade lydelse enligt detta direktiv senast den 28 juni 2022. 
  
 Artikel 4 
  
 Ikraftträdande och tillämpning 
  
 Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. 
  
 Artikel 2 ska tillämpas från och med den 28 juni 2022. 
  
 Artikel 5 
  
 Adressater 
  
 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna i enlighet med fördragen. 
  
 Utfärdat i Strasbourg den 17 april 2019. 
  
 På Europaparlamentets vägnar 
  
 På rådets vägnar 
  
 Ware 
  
 Wilson 
  
 Ordförande 
  
 Ordförande 
  
 400 
  
 Statens offentliga utredningar 2021 
  
 Kronologisk förteckning 
  
 1.Säker och kostnadseffektiv  
 it-drift 
  
 –rättsliga förutsättningar för utkontraktering. I. 
  
 2.Krav på kunskaper i svenska och samhällskunskap för svenskt medborgarskap. Ju. 
  
 3.Skolbibliotek för bildning och utbildning. U. 
  
 4.Informationsöverföring inom vård och omsorg. S. 
  
 5.Ett förbättrat system för arbetskrafts- invandring. Ju. 
  
 6.God och nära vård. Rätt stöd till psykisk hälsa. S. 
  
 7.Förstärkt skydd för väljarna vid röst- mottagningen. Ju. 
  
 8.När behovet får styra 
  
 –ett tandvårdssystem för en mer jäm- lik tandhälsa. Vol. 1  Vol. 2, bilagor + Sammanfattning (häfte). S. 
  
 9.Vem kan man lita på? Enkel och ändamålsenlig användning av betrodda tjänster i den offentliga förvaltningen. I. 
  
 10.Radiologiska skador – skadestånd, säkerheter, skadereglering. M. 
  
 11.Bättre möjligheter för elever att nå kunskapskraven – aktivt stöd- och elevhälsoarbete samt stärkt utbildning för elever med intellektuell funktions- nedsättning. U. 
  
 12.Andra chans för krisande företag 
  
 –En ny lag om företagsrekonstruktion. Ju. 
  
 13.En teknikneutral grundlags- bestämmelse för regeringsbeslut. Ju. 
  
 14.Boende på (o)lika villkor 
  
 –merkostnader i bostad med särskild service för vuxna enligt LSS. S. 
  
 15.Föreningsfrihet och terrorist- organisationer. Ju. 
  
 16.En väl fungerande ordning för val och beslutsfattande i kommuner och regioner. Fi. 
  
 17.Ett moderniserat konsumentskydd. Fi. 
  
 18.Bolags rörlighet över gränserna. Volym 1  2. Ju. 
  
 19.En stärkt försörjningsberedskap för hälso- och sjukvården. Del 1 och 2. S. 
  
 20. 
 Ecris-TCN 
  – ett mer effektivt utbyte av brottmålsdomar mot tredjelands- medborgare. Ju. 
  
 Statens offentliga utredningar 2021 
  
 Systematisk förteckning 
  
 Finansdepartementet 
  
 En väl fungerande ordning för val och beslutsfattande i kommuner och regioner. [16] 
  
 Ett moderniserat konsumentskydd. [17] 
  
 Infrastrukturdepartementet 
  
 Säker och kostnadseffektiv  
 it-drift 
  rättsliga förutsättningar för utkontraktering. [1] 
  
 Vem kan man lita på? Enkel och ändamåls- enlig användning av betrodda tjänster i den offentliga förvaltningen. [9] 
  
 Justitiedepartementet 
  
 Krav på kunskaper i svenska och samhällskunskap för svenskt medborgarskap. [2] 
  
 Ett förbättrat system för arbetskrafts- invandring. [5] 
  
 Förstärkt skydd för väljarna vid röst- mottagningen. [7] 
  
 Andra chans för krisande företag 
  
 –En ny lag om företagsrekonstruktion. [12] 
  
 En teknikneutral grundlagsbestämmelse för regeringsbeslut. [13] 
  
 Föreningsfrihet och terroristorganisationer. [15] 
  
 Bolags rörlighet över gränserna. Volym 1  2. [18] 
  
 Petersen 
  – ett mer effektivt utbyte av brottmålsdomar mot tredjelandsmed- borgare. [20] 
  
 Miljödepartementet 
  
 Radiologiska skador – skadestånd, säkerheter, skadereglering. [10] 
  
 Socialdepartementet 
  
 Informationsöverföring inom vård och omsorg. [4] 
  
 God och nära vård. Rätt stöd till psykisk hälsa. [6] 
  
 När behovet får styra 
  
 –ett tandvårdssystem för en mer jäm- lik tandhälsa. Vol. 1  Vol. 2, bilagor + Sammanfattning (häfte). [8] 
  
 Boende på (o)lika villkor – merkostnader i bostad med särskild service för vuxna enligt LSS. [14] 
  
 En stärkt försörjningsberedskap för hälso- och sjukvården. Del 1 och 2. [19] 
  
 Utbildningsdepartementet 
  
 Skolbibliotek för bildning och utbildning. [3] 
  
 Bättre möjligheter för elever att nå kunskapskraven – aktivt stöd- och elevhälsoarbete samt stärkt utbildning för elever med intellektuell funktions- nedsättning. [11] 
  
 10333 Stockholm Växel  
 08-405 10 00 www.regeringen.se 
  
 ISBN  
 978-91-525-0059-0 ISSN 
  
 0375-250X 
  
 Omslag: Miller och collage: Hess och polygraphus