Ett jämställt samhälle fritt från våld 
  
 Ut 
 värdering av regeringens satsningar  
 2010–2014 
  
 Delbetänkande av Utredningen  
 s 
 om  
 ska föreslå en nationell st 
 rategi  
 mot  
 mäns våld mot  
 kvinnor 
  
 Stockholm 2014 
 SOU 2014:71 
 SOU och Ds kan köpas från Reynolds kundtjänst. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst, 106 47 Stockholm 
 Ordertelefon:  
 08-598 191 90 
  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se 
 Webbplats: fritzes.se 
 För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Reynolds Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Svara på remiss – hur och varför. 
 Statsrådsberedningen, SB PM 2003:2 (reviderad  
 2009-05-02) 
  
 En kort handledning för dem som ska svara på remiss. Häftet är gratis och kan laddas ner som pdf från eller beställas på regeringen.se/remiss. 
 Layout: Kommittéservice, Regeringskansliet. 
 Omslag: Simpson. 
 Tryck: Simpson, Stockholm 2014. 
 ISBN  
 978-91-38-24178-3 
  
 ISSN  
  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet 
 Regeringen beslutade den 20 februari 2014 att tillsätta en särskild utredare med uppdrag att föreslå en samlad nationell strategi för att nå det jämställdhetspolitiska delmålet om att mäns våld mot kvinnor ska upphöra (Dir. 2014:25). Strategin ska utgöra en grund för uppföljning och utvärdering av regeringens insatser för att nå detta mål. 
 Till särskild utredare förordnades samma dag f.d. general- direktör Reynolds. Reynolds entledigades den 31 juli 2014. Från och med den 1 augusti 2014 förordnades utvecklings- ledare Knight som ny särskild utredare. 
 Som sakkunniga åt utredningen förordnades den 25 april 2014 departementsekreterare Haley, departement- sekreterare Robinson och departementsekreterare Griffin. Samma datum förordnades professor Anthony, docent Johnson, konsult och författare Johnson Grände och sociolog Crawford som experter åt utredningen. 
 Som huvudsekreterare anställdes utredare Turner den 17 mars 2014. Som sekreterare i utredningen anställdes handläggare Contreras den 11 augusti 2014. 
 Den 24 juli 2014 beslutade regeringen om ett tilläggsdirektiv med förlängd tid för delredovisningen av uppdraget till den 15 oktober 2014. 
 Utredningen överlämnar härmed detta delbetänkande med en redovisning av deluppdraget att utvärdera och bedöma de insatser som regeringen har genomfört under åren  
 2010–2014 
  för att bekämpa mäns våld mot kvinnor. 
 Stockholm 15 oktober 2014 
 Innehåll 
  
 Sammanfattning .................................................................. 
  
 9 
  
 1 
  
 Utredningens uppdrag och arbete ................................ 
  
 19 
  
 1.1 
  
 Utredningens uppdrag............................................................. 
  
 19 
  
 1.2 
  
 Avgränsning ............................................................................. 
  
 20 
  
 1.3 
  
 Utredningens arbete ................................................................ 
  
 21 
  
 1.4 
  
 Delbetänkandets disposition................................................... 
  
 22 
  
 2 
  
 Bakgrund .................................................................. 
  
 23 
  
 2.1 
  
 Mäns våld mot kvinnor – ett samhällsproblem...................... 
  
 23 
  
 2.2 
  
 Omfattning av mäns våld mot kvinnor .................................. 
  
 25 
  
 2.3 
  
 Samhällskostnader för mäns våld mot kvinnor...................... 
  
 28 
  
 2.4 
  
 Utvecklingen av arbetet mot mäns våld mot kvinnor i 
  
 Sverige....................................................................................... 
  
 29 
  
 2.4.1 
  
 Ett politikområde formas............................................. 
  
 29 
  
 2.4.2 Förtydliganden kring socialnämndens ansvar............. 
  
 32 
  
 2.5 Regeringens handlingsplaner och insatser  
  
 2007-2010 ........... 
  
 33 
  
 2.5.1 
  
 Utvärdering av handlingsplanen .................................. 
  
 34 
  
 2.5.2 Närmare granskning av utbildningsinsatserna............ 
  
 37 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2014:71 
  
 3 
  
 Regeringens insatser  
  
 2011–2014 
  
  och 
  
 nulägesbeskrivning ...................................................... 
  
 39 
  
 3.1 
  
 Regeringens insatser  
  
 2011-2014.............................................. 
  
 39 
  
 3.2 
  
 Nulägesbeskrivning ................................................................. 
  
 42 
  
 3.2.1 Det lokala arbetet mot mäns våld mot kvinnor.......... 
  
 42 
  
 3.2.2 En nationell samordnare mot våld i nära 
  
 relationer....................................................................... 
  
 47 
  
 3.2.3 Pågående utredningar................................................... 
  
 54 
  
 4 
  
 Utvärdering................................................................ 
  
 57 
  
 4.1 
  
 Utvärdering av regeringens insatser  
  
 2010–2014 .................... 
  
 57 
  
 4.2 
  
 Tillvägagångssätt...................................................................... 
  
 57 
  
 4.3 
  
 Sammanfattande slutsatser och reflektioner.......................... 
  
 58 
  
 4.3.1 
  
 Uppdragen och samordning ........................................ 
  
 59 
  
 4.3.2 
  
 Intern samordning........................................................ 
  
 61 
  
 4.3.3 Fortfarande kortsiktiga insatser och lösningar........... 
  
 62 
  
 4.3.4 Risker med korta utbildningsinsatser ......................... 
  
 63 
  
 4.3.5 Våldsområdet fortfarande ett parallellt spår............... 
  
 64 
  
 4.3.6 Det saknas fortfarande utvärderingar ......................... 
  
 65 
  
 4.3.7 Implementering och förvaltning behöver stärkas ...... 
  
 66 
  
 5 
  
 Analys och diskussion ................................................. 
  
 69 
  
 5.1 
  
 Stor samsyn råder om problemen........................................... 
  
 69 
  
 5.2 
  
 Hur kan arbetet prioriteras än mer?....................................... 
  
 69 
  
 5.3 
  
 Hur blir området en del av det ordinarie arbetet?................. 
  
 71 
  
 5.4 
  
 Hur kan regeringen styra myndigheterna mer 
  
 strategiskt?............................................................................... 
  
 73 
  
 5.5 
  
 Hur åtgärdas kunskapsluckorna? ........................................... 
  
 74 
  
 5.6 
  
 Hur öka den evidensbaserade kunskapen?............................. 
  
 75 
  
 5.7 
  
 Hur åtgärda brister i implementering?................................... 
  
 76 
  
 5.8 
  
 Ökat fokus på förebyggande arbete behövs .......................... 
  
 78 
  
 6 
  
 SOU 2014:71 
  
 Innehåll 
  
 5.9 
  
 Andra områden och särskilt utsatta grupper.......................... 
  
 79 
  
 5.10 
  
 Behovet är stort av bättre nationell samordning och 
  
 struktur..................................................................................... 
  
 80 
  
 5.11 
  
 Förutsättningar för en nationell strategi ................................ 
  
 81 
  
 Referenser ........................................................................ 
  
 83 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1 
  
 Kommittédirektiv 2014:25................................................. 
  
 87 
  
 Bilaga 2 
  
 Kommittédirektiv 2014:114............................................... 
  
 95 
  
 Bilaga 3 
  
 Brottsförebyggande rådets utvärdering av 
  
 kvinnofridsuppdrag  
  
 2010–2014......................................... 
  
 97 
  
 7 
 Sammanfattning 
 Utredningen har till uppdrag att föreslå en samlad nationell strategi för att nå det jämställdhetspolitiska delmålet att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Som en del av uppdraget ingår att utvärdera och bedöma de insatser som regeringen har genomfört under åren  
 2010–2014 
  för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, vilket redovisas i detta delbetänkande. 
 Arbete mot mäns våld mot kvinnor högt prioriterat inom jämställdhetspolitiken 
 Regeringens satsningar mot mäns våld mot kvinnor har varit omfattande under de senaste åtta åren jämfört med hur det har sett ut historiskt. Handlingsplaner har tagits fram och uppdrag har getts till ett stort antal myndigheter och organisationer. Under mandat- perioden  
 2011–2014 
  har de satsade medlen på området uppgått till ungefär 220 miljoner kronor per år. I den utvärdering som Brotts- förebyggande rådet (Brå) har gjort på förfrågan från utredningen ingår 41 olika insatser som har genomförts under åren  
 2010–2014, 
  varav vissa fortfarande pågår. Utvärderingen återfinns i sin helhet i bilaga 3. 
 Framsteg och utveckling har skett 
 De insatser som genomförts har medfört att arbetet mot mäns våld mot kvinnor har utvecklats. En omfattande mängd aktiviteter har ägt rum och pågår i flera fall fortfarande hos olika myndigheter och organisationer på nationell, regional och lokal nivå. Kunskapen om våld och metoder inom området har utvecklats under senare år. Det har bland annat tagits fram en stor mängd material för olika mål- grupper såsom föreskrifter, handböcker, utbildningsmaterial och 
 9 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2014:71 
  
 vägledningar. Lagstiftningen har även förstärkts inom området och forskningen har bidragit med flera studier om våldsutsatthet. 
  men mycket återstår att göra 
 Samtidigt är det uppenbart att arbetet inte har varit tillräckligt effektivt, kvalitativt och samordnat. Vidare kan det ifrågasättas om de insatser som genomförts har medfört sådana förbättringar inom myndigheter och organisationer och framför allt för våldsutsatta kvinnor och barn som avsetts. 
 Närmare om Brås utvärdering 
 I den genomlysning av regeringens insatser som Brå har genomfört för utredningen framkommer såväl brister som framgångsfaktorer i arbetet. 
 Uppdragen och samordning 
 Brås utvärdering pekar på att en del uppdrag flyter samman och att det brister i samordning. I arbetet med utvärderingen menar Brå att det ibland har varit svårt att reda ut uppdragen och förstå hur de hänger ihop. Brå uppfattar att det i mångt och mycket saknas en helhetsbild kring de många olika uppdragen. En anledning till detta är att de berörda departementen inte alltid är helt samordnade kring frågan om mäns våld mot kvinnor och våld i nära relationer. 
 Detta leder ibland till problemet att budskapen i myndigheters vägledningar, utbildningsmaterial och handböcker inte alltid är desamma. Det kan därför vara svårt att hålla ihop materialen till ett samlat och effektivt metodstöd, och i förlängningen kan det innebära svårigheter för praktiker att veta hur man ska förhålla sig till de olika materialen. 
 10 
  
 SOU 2014:71 
  
 Sammanfattning 
  
 Intern samordning 
 Bland de myndigheter som haft en större mängd uppdrag finns olika exempel på hur man har samordnat arbetet internt. Exempelvis finns myndigheter som har utvecklat en formell samordningsfunktion. Detta har inneburit att hållbarheten i förändringsarbetet har stärkts då kunskapen härbärgeras och överförs även om personerna (exempelvis visstidsanställda) kommer och går. Det finns också exempel på myndigheter där interna strukturerade samverkansformer och samordningsfunktion har saknats. Bristen på intern samordning och helhetsgrepp riskerar att leda till att en myndighet sänder ut olika och ibland motsägelsefulla material och direktiv till sina målgrupper. 
 Kortsiktiga insatser och lösningar 
 Det finns positiva exempel på lokala långsiktiga strategier och insatser som bedrivs med uthållighet. Brå lyfter dock fram att statliga satsningar ofta är kortsiktiga och medför projekttrötthet ute i kommunerna. I stället efterfrågas långsiktighet och mer permanenta lösningar. 
 När det gäller de utvecklingsmedel som fördelas av Social- styrelsen till kommunerna synes det finnas en risk för att dessa snarare befäster en redan bekymmersam ojämlikhet. De större kommunerna, som redan har en väl utvecklad verksamhet, har kraft och resurser att söka medel, medan de mindre kommunerna inte mäktar med att söka. De mindre kommunerna är projekttrötta och har ingen särskild person för att driva kvinnofridsverksamhet, än mindre för att söka utvecklingsmedel. Det finns en risk för en utveckling där resurser inte hamnar där de behövs bäst, då det är de som redan har resurser som har kraft och möjlighet att söka medel. 
 Utbildning och kunskap 
 Bland de insatser som Brå har belyst finns exempel på både kortare och längre utbildningsinsatser om mäns våld mot kvinnor. Flera myndigheter rapporterar om endagskonferenser och utbildningar vid enstaka tillfällen, bland annat om olika särskilt utsatta grupper. Antalet deltagare och hur väl man når ut med kunskaper tycks variera. 
 11 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2014:71 
  
 Problemen med engångssatsningar är väl kända sedan tidigare utvärderingar. Det finns risker att satsningen snart förlorar sin effekt, särskilt i organisationer med stor personalomsättning, som inom socialtjänsten. Utbildningsinsatser bör vara långsiktiga för att kunna bidra till positiv verksamhetsutveckling och hållbar kunskapstillförsel. Bland de redovisningar som Brå har tagit del av finns också exempel på mer skräddarsydda utbildningar. Till exempel har strävan att integrera frågan i verksamheternas ordinarie arbete lett till att en myndighet utbildar inom befintliga lokala strukturer. En annan myndighet tar fram anpassade utbildningar som bättre svarar mot aktörers direkta behov. 
 Våldsområdet ett parallellt spår 
 Brå lyfter upp att det finns brister i integreringen av arbetet mot mäns våld mot kvinnor i verksamheternas ordinarie arbete – på nationell såväl som på lokal och regional nivå. Särskilt ute i kommunerna bidrar systemet med statsbidrag och utvecklingsmedel till att området fort- sätter som ett spår vid sidan av kommunernas ordinarie verksamhet. Även hos myndigheter kan uppdragen som gäller mäns våld mot kvinnor ofta uppfattas som förbisedda. Området samordnas inte alltid i likhet med andra, och då det saknas helhetssyn riskerar många av uppdragen att bli isolerade företeelser på myndigheten. Att området bedrivs som ett parallellt spår kan komma att genomsyra hela arbetet, från myndighet till kommunnivå. Resultatet blir då kortsiktiga projekt och lösningar. 
 Däremot tycks en positiv utveckling vara på gång i länsstyrelsernas verksamhet. Här verkar kvinnofridsområdet i allt högre grad integreras i annat arbete, till exempel i arbetet för social hållbarhet och i det övriga jämställdhetsarbetet. 
 Behov av utvärderingar 
 Brå poängterar vikten av utvärderingar och uppföljningar av de insatser som görs och lyfter upp att det fortfarande saknas i stor utsträckning. Antalet utvärderade insatser bland dem som har beviljats kommunala utvecklingsmedel ökar, men fortfarande finns det brister. 
 12 
  
 SOU 2014:71 
  
 Sammanfattning 
  
 Förvaltning och implementering behöver stärkas 
 I det material som Brå har tagit del av finns goda exempel på hur myndigheter tillvaratar, förvaltar och implementerar den kunskap som tagits fram. Myndigheterna använder en rad kanaler och format för att sprida och implementera olika kunskapsmaterial och verktyg. Det finns dock också exempel som tyder på att arbetet måste förbättras vad gäller implementering och förvaltning. Den nationella tillsyn som har genomförts ger en indikation på att mycket återstår innan kunskaper och framtaget material omsätts och används i praktiken. Exempel finns på att myndigheters kommunikationsinsatser kring ett nyframtaget kunskapsmaterial består av att man endast via ett nyhetsbrev informerar om att visst material finns tillgängligt. I många fall saknas det också uppföljning av hur exempelvis utbildningsinsatser har verkat på lite längre sikt. 
 Brå påpekar att utan tydliga strategier för implementering och ett förvaltande ansvar finns en risk för att det omfattande arbete som har bedrivits och pågår inte gör de avtryck som är önskvärda och som borde kunna förväntas. Det goda arbete som görs blir då isolerade öar och sprids inte till andra verksamheter. Utan en större långsiktighet torde inte heller resultaten motsvara de resurser som har avsatts. 
 Stor samsyn råder om problemen 
  
 Brås slutsatser stämmer väl överens med de iakttagelser och bedöm- ningar som den nationella samordnaren mot våld i nära relationer lyfter fram i sitt slutbetänkande  
  
 Våld i nära relationer – en folkhälso- fråga.  
 Förslag för ett effektivare arbete,  
 som redovisades den 27 juni 2014. 
  
 1 
  
 Kartläggningar och tillsyn har därtill bidragit till en förhållandevis god kännedom om nuläget på den lokala och regionala nivån. 
 Fram växer en relativt enhetlig bild av vad som fungerar respektive inte fungerar i arbetet mot mäns våld mot kvinnor idag. En liknande samstämmighet har framkommit när utredningen har inhämtat synpunkter, kunskaper och erfarenheter genom dialog 
  
 1  
 SOU 2014:49. 
 13 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2014:71 
  
 med en mängd aktörer som arbetar inom området mäns våld mot kvinnor på myndigheter och inom olika organisationer. 
 Brist på strategisk styrning 
 Utredningen ser sammanfattningsvis att uppdragen till myndig- heter ser olika ut och att myndigheterna har hanterat uppdragen på olika sätt. Arbetet med implementering har många gånger varit bristfälligt. Arbete mot mäns våld mot kvinnor är ett tvärsektoriellt område inom vilket det finns brister i samordning och styrning. Detta är också något som den nationella samordnaren mot våld i nära relationer lyfter fram. Samordnaren menar att en bättre koordinering mellan i första hand  
 kriminal-, 
 jämställdhets-, 
  folkhälso- och social- politiken sannolikt skulle ge bättre förutsättningar för ett lång- siktigt hållbart arbete och minska risken för att satsningar inte hänger ihop med varandra. 
 En generell slutsats som det råder stor samstämmighet omkring i både utvärderingar och samtal med experter och aktörer på området är att arbete mot mäns våld mot kvinnor och våld i nära relationer ofta sker vid sidan av det ordinarie arbetet. 
 Att regeringsuppdragen ofta är kortsiktiga och sker i projekt- form kan bidra till att arbetet inte integreras i ordinarie arbete på myndigheter utan ibland blir en fråga som eldsjälar driver tills de inte orkar mer. Kortsiktigheten kan också bidra till att det blir svårt både att rekrytera och att behålla kompetens hos myndigheterna. Det finns också en stor risk att verksamheter på regional och lokal nivå inte prioriterar området om inte myndigheterna på nationell nivå gör det. Att arbetet mot mäns våld mot kvinnor ska prioriteras är ytterst ett ledningsansvar. 
 I syfte att höja kvaliteten i utfallet och implementeringen av regeringens uppdrag bör regeringen framöver ställa högre krav på att myndigheter alltid ska redovisa både  
 vad de gjort  
 och  
 resultatet  
 av sitt arbete, anser utredningen. Under de kommande åren måste ett långsiktigt implementeringsarbete och stöd för kunskaps- utveckling prioriteras. Vi anser att regeringen i framtida regerings- uppdrag till myndigheter på området bör se till att det ingår krav och resurser även för implementeringsarbetet. 
 14 
  
 SOU 2014:71 
  
 Sammanfattning 
  
 Utredningen avser också att titta närmare på myndighetsstyr- ningen. En förbättrad och strategisk styrning på nationell nivå är grundläggande och en förutsättning för att en nationell strategi mot mäns våld mot kvinnor ska nå framgång. 
 Den evidensbaserade kunskapen måste öka 
 Efter att en stor mängd satsningar genomförts har regeringens önskan varit att det ska finnas fler vetenskapliga utvärderingar, kunskapssammanställningar och bedömningsinstrument som vägledning för det praktiska arbetet. 
 Detta har dock inte alltid blivit fallet. Det saknas fortfarande ofta vetenskapliga utvärderingar av myndigheternas arbete inom området, vilket även har konstaterats tidigare. Effektutvärderingar saknas nästan genomgående och det är svårt att påvisa om de metoder och arbetssätt som använts har medfört ett positivt resultat. Det saknas även väg- ledningar med evidensbaserad kunskap för praktiker inom området. 
 Utredningens bedömning är att det framöver måste ges tillräckliga resurser i myndighetsstyrning och uppdrag med tydliga krav på att genomföra vetenskapliga utvärderingar och effektstudier. En förtutsättning för att det ska bli möjligt är att nulägesinventeringar byggs in i uppdrag och genomförs innan det egentliga arbetet inleds. Forskning är även en viktig väg framåt mot ett mer evidensbaserat arbete. 
 Kunskapsluckor måste åtgärdas 
 Olika professioners grundkunskap och kompetens om mäns våld mot kvinnor är en förutsättning för att nå framgång i arbetet. 
 I flera utvärderingar och undersökningar har det konstaterats att grundutbildningar för olika yrkesgrupper, som till exempel för blivande socionomer och sjuksköterskor, ofta saknar obligatoriska kurser inom området mäns våld mot kvinnor. Nyutexaminerade akademiker påbörjar därmed sina yrken utan grundläggande och nödvändiga kunskaper om regelverk, bemötande eller metoder för att i sina yrkesroller kunna upptäcka när kvinnor har utsatts för våld, bemöta dem på ett professionellt sätt och ge dem det stöd de behöver och har laglig rätt till. 
 15 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2014:71 
  
 Många av de utbildningsinsatser som genomförts har dessutom ofta varit kortsiktiga och av engångskaraktär. Effekterna av dessa kan starkt ifrågasättas, något som lyfts fram både av Brå och av Nationellt centrum för kvinnofrid (NCK) i deras utvärderingar. 
 För att nå framgång i det strategiska arbetet på området avser utredningen att fortsätta fokusera på utbildningsfrågor och försöka skapa en konstruktiv förändring. 
 En stor samhällsekonomisk kostnad 
 Kostnaderna för mäns våld mot kvinnor är än så länge relativt dolda. En viktig fråga för framtiden är därför att tydliggöra kostnaderna. Den nationella samordnaren mot våld i nära relationer nämner att de årliga samhällsekonomiska kostnaderna för våld i nära relationer sannolikt överstiger 4 miljarder kronor i Sverige. 
 De medel som regeringen i framtiden avsätter för att bekämpa mäns våld mot kvinnor måste i högre utsträckning ställas i paritet med kostnaderna som mäns våld mot kvinnor orsakar idag. Detta torde medföra att området tilldelas betydligt mer resurser än hittills samt att de medel som avsätts används mer målinriktat, effektivt och långsiktigt. Det kostar att utveckla verksamheter för att ge bättre stöd till våldsutsatta kvinnor och barn, såväl som till vålds- utövare och för det förebyggande arbetet. Men enligt utredningens bedömning kostar det ännu mer att  
 inte  
 utveckla arbetet, både för samhället och i personligt lidande. 
 Ökat fokus på förebyggande arbete behövs 
 Det har tidigare förekommit ganska få satsningar för att på olika sätt förebygga mäns våld mot kvinnor. På senare tid har regeringen dock gjort några satsningar på området, vilket är positivt. Många av de satsningar som hittills har genomförts har handlat om  
 selektiv prevention  
 (förebyggande insatser för avgränsade grupper), eller om  
 indikativ prevention  
 (akuta och behandlande insatser). Dessa former av förebyggande arbete är mycket viktiga och grundläggande för samhället att genomföra. Men precis som den nationella samordnaren mot våld i nära relationer tar upp måste mer fokus framöver läggas på våldets orsaker. 
 16 
  
 SOU 2014:71 
  
 Sammanfattning 
  
 För att förebygga och förhindra mäns våld mot kvinnor behövs ett ökat  
 universellt preventionsarbete  
 (hälsofrämjande insatser för allmän- heten för att förhindra att våld uppstår). Eftersom mäns våld mot kvinnor grundar sig i brist på jämställdhet i samhället, krävs också ett aktivt jämställdhetsarbete på samhällets alla nivåer. En viktig del i jämställdhetsarbetet är att förändra normer kring maskulinitet, makt och våld. 
 Utredningen anser att det framöver är av största vikt att än mer fokus och resurser riktas mot det förebyggande arbetet. I det måste fler aktörer, som till exempel förskola och skola, involveras i större omfattning än idag. Universellt preventiva insatser bör dock inte genomföras på bekostnad av andra satsningar riktade till stöd och skydd för våldsutsatta kvinnor utan genom utökade resurser och ett förändrat arbetssätt. 
 Behovet är stort av bättre nationell samordning och struktur 
 Det behövs en bättre samordning, struktur och tydlighet när det gäller arbetet och insatserna mot mäns våld mot kvinnor på nationell nivå. Detta framgår tydligt i möten som utredningen har genomfört, i Brås utvärdering samt i den nationella samordnaren mot våld i nära relationers betänkande. 
 Att öka effektiveten, kvaliteten och långsiktigheten i insatserna på området genom en nationell strategi är också regeringens främsta avsikt i uppdraget till denna utredning. 
 Utredningen ser goda möjligheter att i samverkan med andra myndigheter, organisationer och olika aktörer kunna ta fram en nationell strategi som leder till effektivare, mer samordnat arbete av god kvalitet för olika målgrupper och som framför allt kommer våldsutsatta till del. 
 Europarådets konvention om förebyggande och bekämpning av våld mot kvinnor och våld i hemmet 
  
 2 
  
 , som Sverige tillträtt den 1 juli 2014, ger ytterligare stöd och vägledning i arbetet med att ta fram en nationell strategi. Där framgår att staterna åtar sig att anta och 
  
 2  
 Europarådets konvention om förebyggande och bekämpning av våld mot kvinnor och våld i hemmet (Europarådets fördragsserie nr 210). 
 17 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2014:71 
  
 genomföra en effektiv, omfattande och samordnad nationell politik för att förebygga och bekämpa alla former av våld mot kvinnor och våld i hemmet. Vidare ska staterna anslå lämpliga ekonomiska resurser för detta och inrätta ett eller flera offentliga organ för att samordna, bevaka och utvärdera politiken och åtgärderna för att förebygga och bekämpa det våld som konventionen omfattar. 
 Inför det kommande arbetet ser utredningen att det är viktigt att lyfta fram att: 
  
 Mäns våld mot kvinnor har sin grund i det ojämställda samhället. 
  
 Våld mot kvinnor och barn är en kriminell handling. Det krävs ett tydligare ställningstagande att det handlar om brottsoffer och gärningsmän. 
  
 Våldets konsekvenser är ett allvarligt folkhälsoproblem, då det drabbar kvinnor och barn både fysiskt och psykiskt. 
  
 Våldet är samhällsekonomiskt mycket kostsamt. 
  
 Det krävs att politiker och myndigheter har kunskap om och förståelse för vad våldets konsekvenser innebär för den som utsätts liksom den rädsla och maktlöshet som våldsutsatta kvinnor och barn lever med. Denna förståelse utgör sedan en viktig grund för att få den organisation, struktur och samverkan som krävs för att kunna möta de behov som finns av förebyggande och stärkande insatser, stöd, skydd och vårdande insatser akut och på lång sikt. 
 Endast genom sådan kunskap och förståelse kan förutsättningar skapas för att få till stånd de nödvändiga förändringar som krävs för att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. 
 18 
  
 1 
  
 Utredningens uppdrag och arbete 
  
 I detta kapitel redogör vi för utredningens uppdrag och avgräns- ningar och beskriver kort utredningens arbete hitintills. 
  
 1.1 
  
 Utredningens uppdrag 
  
 Utredningen har till uppdrag att föreslå en samlad nationell strategi för att nå det jämställdhetspolitiska delmålet om att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. 
  
 1  
  
 Strategin ska syfta till att öka effektiveten, kvaliteten och långsiktigheten i de framtida insatserna på området och utgöra en grund för uppföljning och utvärdering av regeringens insatser för att nå detta mål. Den nationella strategin ska också bidra till ett strategiskt arbete för att nå målet om att mäns våld mot kvinnor ska upphöra samt fungera som ett redskap för att genomföra ett resultatstyrt och kunskapsbaserat arbete på området. Vidare ligger det i utredningens uppdrag att föreslå en utvecklad målstruktur som bidrar till ett långsiktigt arbete där nya insatser bättre kan följas upp. 
  
 2 
  
 Som en del av uppdraget ingår att utvärdera och bedöma de insatser som regeringen har genomfört under åren  
 2010–2014 
  för att bekämpa mäns våld mot kvinnor. Utvärderingen redovisas i detta delbetänkande. 
  
 1 
  
 Det övergripande målet för regeringens jämställdhetspolitik sedan 2006 är att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv. Ett av delmålen är att mäns våld mot kvinnor ska upphöra och att kvinnor och män, flickor och pojkar, ska ha samma rätt och möjlighet till kroppslig integritet (prop. 2008/09:1, utgiftsområde 2). 
  
 2 
  
 Utredningens uppdrag i sin helhet framgår av kommittédirektivet (Dir. 2014:25), se bilaga 1. 
  
 19 
  
 Utredningens uppdrag och arbete 
  
 SOU 2014:71 
  
 Utredningen har också till uppdrag att analysera och bedöma behovet av en samlad struktur för kunskapsutveckling, kunskaps- överföring och kunskapsstöd för aktörer på området inom ramen för den befintliga myndighetsstrukturen. I detta ingår att belysa de funktioner som i dag har nationella uppgifter på området. Avsikten med översynen är att säkerställa att kunskapsnivån fortsätter att höjas och att befintlig kunskap får ökat genomslag samt att arbetsmetoder fortsätter att utvecklas inom ramen för det framtida arbetet mot mäns våld mot kvinnor. Detta kommer att vara en viktig del i den nationella strategin. 
 Utredningens arbete ska utgå från resultaten av tidigare insatser och utvärderingar, den utvärdering som ska ske inom ramen för uppdraget och de erfarenheter och analyser som den nationella samordnaren mot våld i nära relationer redovisade i sitt betänkande 
 Våld i nära relationer – en folkhälsofråga. Förslag för ett effektivare arbete. 
  
 3  
  
 Utredningens arbete ska ske i dialog med berörda myndig- heter, organisationer och andra relevanta aktörer och beakta relevant forskning samt relevant arbete som pågår inom Regeringskansliet och utredningsväsendet. 
  
 Slutbetänkande ska lämnas den 29 maj 2015. 
  
 1.2 
  
 Avgränsning 
  
 Utredningens uppdrag omfattar arbetet mot mäns våld mot kvinnor i en nära relation, såväl som arbetet mot det våld som utövas mot kvinnor av bekanta eller helt okända män. Uppdraget omfattar också arbetet mot hedersrelaterat våld och förtryck mot kvinnor och flickor. 
 I utredningens uppdrag ingår även att uppmärksamma homosexuella, bisexuella och transpersoners utsatthet för våld. 
 Utredningens uppdrag omfattar däremot inte arbetet mot prostitution eller människohandel för sexuella ändamål. Utredningens uppdrag omfattar inte heller direkt målgruppen barn som upplever eller utsätts för våld. Dock kommer barn och ungas situation ändå att ingå i relevanta delar av utredningens arbete och förslag om en nationell strategi mot mäns våld mot kvinnor när det gäller till exempel förebyggande arbete och hedersrelaterat våld och förtryck. 
  
 3  
 SOU 2014:49. 
 20 
  
 SOU 2014:71 
  
 Utredningens uppdrag och arbete 
  
 1.3 
  
 Utredningens arbete 
  
 Utredningens arbete har hittills fokuserat på att  
 utvärdera och bedöma de insatser som regeringen har genomfört  
 under åren  
 2010– 2014 för att bekämpa mäns våld mot kvinnor 
 . Detta har vi gjort dels genom dialog och samverkan med relevanta aktörer och experter på området, dels genom en begäran till Brottsförebyggande rådet (Brå) att genomföra en utvärdering av regeringens insatser inom området mäns våld mot kvinnor under perioden 2010 till 2014. 
  
 Utredningen har genomfört två möten med de av regeringen utsedda experterna och sakkunniga. Utöver det har vi inhämtat synpunkter, kunskaper och erfarenheter genom möten med en mängd aktörer som arbetar inom området mäns våld mot kvinnor på myndigheter och olika organisationer. 
  
 4  
  
 Syftet med mötena har varit att dels presentera utredningens uppdrag och dels få en beskrivning av de olika aktörernas uppfattning om vad som fungerar bra respektive vad som behöver förbättras i arbetet mot mäns våld mot kvinnor, samt att inhämta tankar kring en framtida nationell strategi. Utredningen har dessutom medverkat på en rad olika nationella nätverk 
  
 5  
  
 och relevanta konferenser. Utredningen har även haft flera möten med den nationella samordnaren mot våld i nära relationer och tagit del av förslagen i betänkandet som presenterades den 27 juni 2014. 
 Utredningen strävar efter att alla relevanta aktörer på området ska vara delaktiga i det fortsatta arbetet med att ta fram en nationell strategi mot mäns våld mot kvinnor eftersom vi tror att del- aktighet, samverkan och förankring är framgångsfaktorer i att forma en nationell strategi som ger effekt för de kvinnor som utsätts för mäns våld. Tyngdpunkten i arbetet framöver kommer därför ligga på dialog och samverkan i olika former. Möten kommer även att ske med våldsutsatta kvinnor. En övergripande 
  
 4 
  
 Bland annat har möten skett med representanter från olika myndigheter såsom Brå, Försäkrings- kassan, länsstyrelserna, Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, Rikspolisstyrelsen, Socialstyrelsen, Statskontoret, Nationellt centrum för kvinnofrid och organisationer såsom Sveriges Kommuner och Landsting, Brottsofferjouren, Riksorganisationen för kvinnojourer och tjejjourer i Sverige, Sveriges kvinno- och tjejjourers riksförbund, Sveriges kvinnolobby och Riks- förbundet för sexuell upplysning. 
  
 5 
  
 Bland annat länsstyrelsernas nationella nätverk för arbetet mot mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck, Sveriges kommuner och landstings kvinnofridsnätverk för kommuner och landsting och Nationell myndighetssamverkan för kvinnofrid med representanter från 15 olika myndigheter. 
  
 21 
  
 Utredningens uppdrag och arbete 
  
 SOU 2014:71 
  
 referensgrupp kommer också att tillsättas för att bland annat kunna ge råd och synpunkter till utredningens arbete. 
  
 1.4 
  
 Delbetänkandets disposition 
  
 I detta kapitel beskriver vi utredningens uppdrag och dess arbete. I kapitel 2 presenterar vi en bakgrundsbeskrivning till vårt arbete som innehåller omfattningen av och samhällskostnader för mäns våld mot kvinnor, såväl som hur arbetet på området har utvecklats över tid, både nationellt och internationellt. I kapitel 3 beskrivs nuläget i Sverige samt regeringens insatser inom området från 2011 och framåt. I kapitel 4 redovisas resultatet av utvärderingen av regeringens insatser inom området mäns våld mot kvinnor under perioden som Brå på begäran av utredningen genomfört. Utvärderingen i sin helhet finns i bilaga 3. I kapitel 5 gör vi en sammanfattande analys och bedömning samt för en diskussion om nuläget utifrån Brås utvärdering och andra inhämtade underlag, synpunkter, kunskaper och erfarenheter. 
 22 
 2 Bakgrund 
 I detta kapitel presenterar vi en bakgrundsbeskrivning till vårt arbete som innehåller omfattningen av och samhällskostnader för mäns våld mot kvinnor, såväl som hur arbetet på området har utvecklats över tid, både nationellt och internationellt. 
  
 2.1 
  
 Mäns våld mot kvinnor – ett samhällsproblem 
  
 Mäns våld mot kvinnor är ett brott mot mänskliga rättigheter. Det är ett globalt samhällsproblem och ett folkhälsoproblem eftersom det drabbar kvinnors och barns hälsa, välbefinnande och liv på en rad destruktiva och långtgående sätt. Våldets konsekvenser är också både omfattande och kostsamma för både individer såväl som samhället. 
 Denna syn och dessa ställningstaganden kring mäns våld mot kvinnor tar sin utgångspunkt i Sveriges åtaganden inom ramen för FN:s och Europarådets arbete. Vägledande för arbetet mot mäns våld mot kvinnor har sedan  
 1990-talet 
  varit FN:s  
 Deklaration om avskaffande av våld mot kvinnor 
 . 
  
 1  
  
 Deklarationen är av historisk och praktisk betydelse, eftersom den klart definierar och synliggör mäns våld mot kvinnor som ett samhällsproblem. Där definieras våld mot kvinnor som varje genusrelaterad våldshandling som resulterar i eller sannolikt kommer att resultera i fysisk, sexuell eller psykisk skada eller sådant lidande för kvinnor innefattande hot om sådana handlingar, tvång eller godtyckligt frihetsberövande vare sig det sker offentligt eller privat. 
 Vid FN:s världskonferens i Wien 1993 klargjordes att våld mot kvinnor är en kränkning av de mänskliga rättigheterna. Året där- 
  
 1  
 FN:s deklaration mot våld mot kvinnor (1993). 
 23 
  
 Bakgrund 
  
 SOU 2014:71 
  
 efter tillsatte kommissionen för mänskliga rättigheter en särskild rapportör om våld mot kvinnor, dess orsaker och konsekvenser. 
 FN:s fjärde världskvinnokonferens i Beijing 1995 medförde viktiga steg för kvinnors rättigheter. Där identifierades våld mot kvinnor som ett av de tolv kritiska områden som står i vägen för jämställdhet. 
 FN:s generalförsamling har därefter antagit resolutioner om att intensifiera arbetet med att motverka våld mot kvinnor och om avskaffande av brott mot kvinnor i hederns namn. 
  
 2  
  
 2006 besökte FN:s dåvarande rapportör Sverige för granskning och året efter presenterades en rapport om situationen i Sverige. 2010 skapade FN:s generalförsamling UN Women, enheten för jämställdhet och stärkandet av kvinnors rättigheter. Våld mot kvinnor är ett av UN Women prioriterade verksamhetsområden. 
 Den 7 april 2011 antog Europarådet en  
 Konvention om före- byggande och bekämpning av våld mot kvinnor och våld i hemmet 
 , även kallad  
 Istanbulkonventionen 
 , 
  
 3  
  
 och 1 juli 2014 ratificerade Sverige konventionen. Konventionen fördömer alla former av våld mot kvinnor och våld i hemmet och understryker det nödvändiga i att bekämpa sådana övergrepp för att uppnå reell jämställdhet mellan kvinnor och män och säkerställa kvinnors och flickors mänskliga rättigheter. Genom att tillträda konventionen har Sverige åtagit sig att anta och genomföra en effektiv, omfattande och samordnad nationell politik för att förebygga och bekämpa alla former av våld mot kvinnor och våld i hemmet. Våld mot kvinnor ska bemötas utifrån ett helhetsperspektiv och stater som antagit konventionen ska anslå lämpliga ekonomiska resurser för detta arbete. Frivilligorganisationer och det civila samhället ska erkännas och engageras i arbetet, varvid offentliga och frivilliga insatser ska samordnas på ett effektivt sätt. Konventionen betonar vidare vikten av samordning mellan olika insatser och där framgår att ett eller flera offentliga organ ska inrättas för att samordna, bevaka och utvärdera politiken och åtgärderna för att förebygga och bekämpa det våld som konventionen omfattar. 
  
 2 
  
 Resolution 55/66, 2001 och Resolution 61/143, 2006. 
  
 3 
  
 Europarådets konvention om förebyggande och bekämpning av våld mot kvinnor och våld i hemmet (Europarådets fördragsserie nr 210). 
  
 24 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bakgrund 
  
 2.2 
  
 Omfattning av mäns våld mot kvinnor 
  
 Världshälsoorganisationen (WHO) konstaterar i en rapport 2013 att våld mot kvinnor i nära relationer är ett av de allvarligaste hoten mot kvinnors hälsa. 
  
 4  
  
 Bland annat uppskattas att 35 procent av världens kvinnor har utsatts för antingen fysiskt eller sexuellt våld någon gång i sina liv. Främst utsätts kvinnor av en man de har eller har haft en nära relation till. 
 I en stor omfångsstudie genomförd av EU:s byrå för grund- läggande rättigheter (FRA) framkommer på liknande sätt en uppskattning om att 33 procent av kvinnorna i EU har utsatts för fysiskt eller sexuellt våld sedan sin  
 15-årsdag. 
  Under tolvmånaders- perioden före undersökningsintervjuerna hade sju procent av kvinnorna utsatts för fysiskt våld och två procent hade utsatts för sexuellt våld.  
  
 5 
  
 Män utsätts oftare än kvinnor för våld, men i båda fallen utövas våldet främst av män. De flesta män utövar inte våld, men mäns våld mot kvinnor och mot andra män är utbrett. Ett tydligt mönster i våldet, såväl internationellt som i Sverige, är att män huvudsakligen utsätts för våld av okända män utomhus. Den vanligaste formen av våld mot kvinnor och flickor sker däremot i hemmen och inom familjen och utövas av en närstående man. Mäns våld mot kvinnor förekommer i alla samhällsklasser och i alla åldersgrupper. Kvinnors liv påverkas på flera plan av förekomsten av mäns våld. Även kvinnor som inte direkt utsatts för våld påverkas av oro och rädsla för övergrepp, något som kringskär kvinnors handlingsutrymme. Mäns och kvinnors oro och trygghet generellt, inte bara knuten till våld, skiljer sig åt. Nästan var fjärde kvinna känner sig otrygg när hon vistas ute en sen kväll i sitt bostadsområde. För män är motsvarande siffra var tjugonde. 
  
 6 
  
 Mörkertalet när det gäller våld mot kvinnor i nära relationer bedöms vara mycket stort. Brå uppskattar att endast  
 20–25 
  procent av våld mot kvinnor i nära relationer polisanmäls. Att en låg andel 
  
 4 
  
 World Health Organization (2013)  
 Global and regional estimates of violence against women: prevalence and health effects of intimate partner violence and  
 non-partner 
  sexual violence 
 . 
  
 5 
  
 FRA – European Union Agency for Fundamental Rights (2014)  
  
 Violence against women: an  
  
 EU-wide 
  
  survey.  
 I FRA:s omfångsundersökning framgår att mellan  
 20-29 
  procent av de svenska kvinnorna i åldern  
 18-74 
  angav att de hade upplevt fysiskt och/eller sexuellt våld efter 15 års ålder. 
  
 6 
  
 Män och jämställdhet 
  
 , SOU 2014:6. 
  
 25 
 Bakgrund SOU 2014:71 
 kvinnor i Sverige som har utsatts för fysiskt eller sexuellt våld anmäler detta till polisen bekräftas också i såväl svenska studier som i FRA:s omfångsundersökning. 
 I Brås brottsstatistik framgår att under 2013 polisanmäldes 29 346 fall av misshandel 2013 av flickor och kvinnor från 15 år. Av dessa polisanmälda fall var 77 procent bekanta med förövaren och 23 procent obekanta med förövaren. 
  
 7  
  
 I de anmälda misshandels- brotten mot kvinnor över 18 år (27 056) var förövaren en man i 85 procent av fallen. Antalen polisanmälda fall av grov kvinnofrids- kränkning 2013 var 2136. Antalet polisanmälda våldtäkter mot flickor och kvinnor över 15 år var 3934. 
  
 8  
  
 Av de personer över 15 år som anmälde att de utsatts för våldtäkt var 96 procent flickor och kvinnor. Av de personer som misstänktes för våldtäkt var 98 procent män. Brå uppskattar att minst 36 000 våldtäkter sker varje år, vilket skulle medföra att så många som 100 våldtäkter sker varje dag. Vidare mördas i genomsnitt 17 kvinnor per år av en man de har eller har haft en nära relation till. Över 200 kvinnor har mördats av en närstående man sedan år 2000. Under 2013 mördades så många som 26 kvinnor. 
  
 9 
  
 Polisanmälda brott kan ge en fingervisning om antalet kvinnor som utsätts för mäns våld, men mörkertalet är som tidigare nämnts stort. Några olika omfångsundersökningar har gjorts i Sverige de senaste åren och de visar något olika bilder av utsattheten. Det beror bland annat på skillnader i uppdrag, fokus, tillvägagångssätt (t.ex. intervjuer, enkäter) och de frågor som ställts. 
 I en omfångsundersökning gjord av Nationellt centrum för kvinnofrid (NCK) tillfrågades 10 000 kvinnor och män genom en enkät om sin utsatthet för bland annat fysiskt och sexuellt våld. 
  
 10  
  
 14 procent av kvinnorna uppgav att de som vuxna hade blivit utsatta för våld eller hot om våld av en aktuell eller tidigare partner och tre procent hade blivit utsatta för våld eller hot om våld av 
  
 7 
  
 Detta kan jämföras med att det under 2013 polisanmäldes 38 987 fall av misshandel av pojkar och män från 15 år. I dessa polisanmälda fall var 40 procent bekanta med förövaren och 60 procent obekanta med förövaren. 
  
 8 
  
 Detta kan jämföras med antalet polisanmälda våldtäkter mot pojkar och män över 15 år som var 149. 
  
 9 
  
 Brå.  
 Brottsstatistik 2013 
 ,  
 Brott i nära relationer. En nationell kartläggning  
 Rapport 2014:8 och  
 Konstaterade fall av dödligt våld  
 (2014). 
  
 10 
  
 NCK  
 Våld och hälsa – En befolkningsundersökning om kvinnors och mäns våldsutsatthet samt kopplingen till hälsa  
  
 (NCK-rapport 
  
  2014:1). 
  
 26 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bakgrund 
  
 okända män. 
  
 11  
  
 Cirka 20 procent av de kvinnor och män som hade utsatts för fysiskt våld eller hot om fysiskt våld uppgav att de vid något tillfälle hade gjort polisanmälan. Vad gäller det sexuella våldet hade nästan hälften av kvinnorna erfarenheter av att efter sin 18- årsdag ha blivit utsatta för någon form av sexuellt våld i enlighet med WHO:s definition, det vill säga i termer av sexuellt övergrepp, sexuell förnedring eller sexuella trakasserier. 
  
 12  
  
 Cirka fem procent av de kvinnor som utsatts för sexuella övergrepp och cirka en procent av de utsatta männen hade vid något tillfälle gjort en polisanmälan. 
 Brå har på uppdrag av regeringen genomfört en nationell kart- läggning av brott i nära relationer genom ett nytt frågeavsnitt i Nationella trygghetsundersökningen (NTU), en enkätundersök- ning som Brå genomför årligen. 
  
 13  
  
 Av resultaten framgår att totalt 6,8 procent av befolkningen uppgav att de utsattes för brott i en nära relation under 2012. Andelen kvinnor som utsattes för brott i en nära relation under 2012 var i princip jämnstor med andelen utsatta män (7,0 procent av kvinnorna och 6,7 procent av männen). Även om utsattheten under 2012 verkar vara jämnt fördelad mellan kvinnor och män, är det vanligare att kvinnor utsätts för grövre våld och de har betydligt större behov av hjälp och stödinsatser, och då framför allt sjukvård. Bland de personer som blev utsatta för grov misshandel uppgav 29,1 procent av kvinnorna och 2,4 procent av männen att de uppsökte, eller hade behövt uppsöka, en läkare, sjuksköterska eller tandläkare. 
 Hedersrelaterat våld och förtryck 
 Ungdomsstyrelsens kartläggning visar på att 70 000 unga människor mellan  
 16–25 
  år i Sverige har begränsningar i förhållande till äktenskap eller har av familjen bestämda villkor för val av partner. Ungefär 8 500 unga var oroliga för att inte själva kunna välja sin partner. 
  
 14  
  
 En studie i Stockholm stad visar att cirka 10 procent av  
 15-åriga 
  flickor kan vara utsatta för hedersrelaterat förtryck. 
  
 15 
  
 11 
  
 Detta kan jämföras med att fem procent av männen hade blivit utsatta för våld eller hot om våld av en aktuell eller tidigare partner och 16 procent av okända män. 
  
 12 
  
 Detta kan jämföras med 15 procent av männen. 
  
 13 
  
 Brå.  
 Brott i nära relationer. En nationell kartläggning  
 Rapport 2014:8. 
  
 14 
  
 Ungdomsstyrelsen,  
  
 Gift mot sin vilja 
 , 2009. 
  
 15 
  
 Stockholm stad,  
 Hedersrelaterat förtryck och våld i Stockholm stad 
 , Rapport 2009. 
  
 27 
  
 Bakgrund 
  
 SOU 2014:71 
  
 Våld i samkönade relationer 
 Den första svenska undersökningen om våld i samkönade nära relationer –  
 Våldsamt lika och olika  
 – från 2006 visade bl.a. att homo- och bisexuella inte söker hjälp i samma utsträckning som heterosexuella, till exempel polisanmäler denna grupp mycket sällan våld i parrelation. Av de 2013  
 hbtq-personer 
  som besvarade en enkät om sina erfarenheter av våld i nära relationer hade cirka 25 procent utsatts för psykiskt, fysiskt och/eller sexuellt våld i en nuvarande eller före detta relation. 
  
 16 
  
 2.3 
  
 Samhällskostnader för mäns våld mot kvinnor 
  
 Det är svårt att beräkna de ekonomiska kostnaderna för mäns våld mot kvinnor och det finns än så länge få publicerade vetenskapliga studier på området. Ett skäl till varför det är svårt att beräkna kostnader för våldet är att dessa kostnader sällan särredovisas. Ytterligare ett skäl till varför kostnaderna är svåra att beräkna är att de drabbar såväl olika instanser i samhället som enskilda personer. 
 Ekonomen Gonzales Vylder delar in kostnaderna för mäns våld mot kvinnor i direkta och indirekta kostnader. 
  
 17  
  
 De direkta kostnaderna, som är lättare att beräkna än de indirekta, inkluderar värdet av materiella saker och tillhörigheter, hjälp, stöd till våldsutsatta kvinnor, rättshantering och straff för förövarna samt förebyggande arbete. Till indirekta kostnader räknas inkomstbortfall, nedsatt arbetsförmåga, sjukvård och ökade kostnader till följd av psykiskt lidande, depression, ångest och självmord. De direkta kostnaderna faller i stort sätt på samhället medan de indirekta kostnaderna faller på såväl samhället som på de våldsutsatta kvinnorna. 
 Den mest genomgripande samhällsekonomiska analys som har gjorts inom området i Sverige är Socialstyrelsens om mäns våld mot kvinnor i nära relationer från 2006. 
  
 18  
  
 Socialstyrelsen uppskattade samhällskostnaderna för mäns våld mot kvinnor i Sverige till mellan 2  
 695–3 
  300 miljoner kronor per år. Då var inte kostnader 
  
 16 
  
 Bartlett, Miller & ökat skydd och stöd till våldsutsatta, stärkt förebyggande arbete, stärkt kvalitet och effektivitet i rättsväsendet, utveckling av insatser riktade till våldsutövare, ökad samverkan samt ökade kunskaper. Tyngdpunkten vad gäller antalet åtgärder låg på områdena ökat skydd och stöd till våldsutsatta och stärkt kvalitet och effektivitet i rättsväsendet. 
  
 37 
  
 En av åtgärderna i regeringens  
 Handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i sam- könade relationer  
 var ett uppdrag till Ungdomsstyrelsen att genomföra en kartläggning av arrangerade äktenskap mot en persons vilja och en översyn av berörda myndigheters kännedom och kompetens i frågan. Utifrån det kunskapsunderlag som Ungdomsstyrelsen 
  
 38  
  
 och andra 
  
 35 
  
 5 kap. 11 § socialtjänstlagen (2001:453). 
  
 36 
  
 Skr. 2007/08:39. 
  
 37 
  
 Antalet åtgärder fördelade sig enligt följande per insatsområde: Ökat skydd och stöd till våldsutsatta: 22 åtgärder, Stärkt förebyggande arbete: 6 åtgärder, Stärkt kvalitet och effektivitet i rättsväsendet: 15 åtgärder, Utveckling av insatser riktade till våldsutövare: 4 åtgärder (varav en av dessa, åtgärd 45, genomfördes – i en tvådelad version – först efter 2011), Ökad samverkan: 4 åtgärder, Ökade kunskaper: 5 åtgärder. 
  
 38 
  
 Ungdomsstyrelsen,  
  
 Gift mot sin vilja 
 , 2009. 
 33 
  
 Bakgrund 
  
 SOU 2014:71 
  
 myndigheter därefter redovisade, beslutade regeringen 2010 att anta en  
 Handlingsplan för att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja. 
  
 39  
  
 I den formulerades 15 åtgärder som syftade till att utgöra ett komplement till dem som redan pågick.  
 Handlingsplan för att före- bygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja  
 var också ett sätt att fördjupa insatserna för att förebygga hedersrelaterat våld och förtryck. Flera av dessa åtgärder genomfördes först under mandatperioden  
 2011–2014 
  och ingår därför bland dem som utvärderas i detta delbetänkande (se kapitel 4). 
  
 2.5.1 
  
 Utvärdering av handlingsplanen 
  
 Regeringen gav Brå i uppdrag att följa upp och utvärdera regeringens 
 Handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer 
  
 40  
  
 och Brå presenterade resultatet i en delrapport i januari 2010 
  
 41  
  
 samt en slut- rapport i december 2010. 
  
 42 
  
 Sammanfattningsvis bedömde Brå att handlingsplanen hade bidragit till ökad kunskap i arbetet med målgrupperna inom de flesta berörda professioner. Utbildningsinsatser var den vanligaste typen av aktivitet då utbildningar och/eller utbildningsmaterial ingick i nästan hälften av åtgärderna. Utbildningsinsatserna var dels en följd av direkta uppdrag i handlingsplanen, dels en följd av att regeringen avsatt medel som kommuner och organisationer kunnat söka. Ansökningarna rörde i stor utsträckning utbildning. Detta ledde till att en mängd nya lättillgängliga kunskapskällor togs fram. 
 Handlingsplanen hade också enligt Brå bidragit till att flera nya verksamheter påbörjats, att befintliga verksamheter utvecklats samt att kunskaper om bra arbetsmetoder förmedlats och prövats i många olika sammanhang. Inom polisen hade handlingsplanen lett till mer strukturerade hot- och riskbedömningar. Brå menade också att berörda myndigheter lagt större vikt vid arbetet mot mäns våld 
  
 39 
  
 Regeringens skrivelse 2009/10:229 Handlingsplan för att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja. 
  
 40 
  
 Skr. 2007/08:39. 
  
 41 
  
 Brå.  
 Mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer En första uppföljning av regeringens handlingsplan  
 Brå 2010:4. 
  
 42 
  
 Brå.  
 Mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer. Slutredovisning av regeringsuppdrag 
 , Brå rapport, 2010:18. 
  
 34 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bakgrund 
  
 mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck i sitt arbete, dock i mindre utsträckning vad gäller arbetet mot våld i samkönade relationer. Enligt Brå hade handlingsplanen också lett till en bättre struktur för arbetet både inom och mellan myndigheter. Av de 15- tal åtgärder om lagstiftning som handlingsplanen innehöll hade de flesta av dessa åtgärder resulterat i ett betänkande, en lagändring eller en ny lag. 
 Brå framförde däremot att det var mer osäkert i vilken utsträck- ning till exempel utbildningar som tagits fram inom ramen för handlingsplanen skulle fortsätta att genomföras i framtiden då många utbildningar var engångssatsningar. Brå uttryckte också farhågor om de lokala projekten med nya verksamheter skulle komma att överleva då det rådde stor projekttrötthet ute i kom- munerna, särskilt i de små. Många uttryckte att det var krångligt med flera olika potter med projektmedel med liknande syften och korta tider att förbereda sig för ansökningsförfarandet (av utvecklingsmedel) både för länsstyrelserna och för kommunerna. Projektmedlen skulle delas ut och komma till användning snabbt vilket innebar kort projekttid för kommunerna. Brå pekade på att de flesta projekt inte överlever när de statliga medlen upphör. De lyfte även att det var osäkert vilken generaliserbar kunskap som kan dras från projekten då få utvärderingar prioriterats. Kommunerna och kvinnojourerna framförde att de önskade arbetsro och en mer långsiktig finansiering för att kunna befästa det som uppnåtts eller inletts under de senaste åren. Brå pekade också på att resultaten av regeringens handlingsplan var mycket osäkra när det gäller effekter för målgrupperna, i form av mindre utsatthet för våld. 
 Brå lyfter i slutrapporten upp ett antal utmaningar inför framtiden: 
  
 Att förebygga våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck och hjälpa dem som utsatts är en angelägen uppgift som inte kan vara tidsbegränsad. Den stora utmaningen är att säkerställa att kunskapen, arbetssätten och verksamheterna överlever och utvecklas. 
  
 Insatser för att förebygga mäns våld, i synnerhet på en generell nivå riktat till män som grupp, måste öka och omfatta fler aktörer och områden. Att förebygga våldsutövande är en komplex uppgift som kräver en bredare syn på det preventiva arbetet. 
  
 35 
  
 Bakgrund 
  
 SOU 2014:71 
  
 Det krävs ett uthålligt engagemang och långsiktig finansiering för att fortsätta att implementera bra arbetssätt. Det är en viktig fråga för både regeringen och kommunerna att hitta vägar för att finansiera det fortsatta arbetet. 
  
 Det krävs bättre struktur för samordning av nationella uppdrag. Flera av de myndigheter som haft uppdrag i handlingsplanen påtalade att regeringens samordning av de olika uppdragen hade brustit. Flera nationella och regionala myndigheter har fått likartade uppdrag eller har gjort likartade tolkningar av sina uppdrag, vilket medfört förvirring för både dem och deras professionella målgrupper. Att regeringen ger en myndighet en nationell samordnande roll är en modell som Brå menade med fördel kan användas i kommande uppdrag med flera olika aktörer. 
  
 Det finns behov av en regelbunden tillsyn av hur arbetet inom socialtjänsten utvecklas, dels för att kontrollera arbetets kvalitet, dels för att tillsynen tycks skapa incitament för förbättringar. 
  
 Det krävs en starkare vetenskaplig grund för en stor del av arbetet och det är angeläget att satsa på utvärdering för att föra arbetet framåt. Det mesta som görs ute i praktiken följs inte upp och utvärderas inte på något systematiskt sätt. De få utvärderingar som gjorts var inte så omfattande/eller hade osäkra resultat. Brå pekade på att det därför fanns bristande kunskapsunderlag om vilka arbetssätt som fungerar, särskilt avseende hedersrelaterat våld. Regeringens målsättning kan sägas ha varit att det skulle finnas vetenskapliga utvärderingar, kunskapssammanställningar och bedömningsinstrument som vägledning för det praktiska arbetet, när handlingsplanen var genomförd. Tyvärr uppnåddes det i relativt liten utsträckning. Det beror delvis på att denna typ av uppdrag i handlingsplanen i stor utsträckning inte avrapporterats innan Brå skrev sin rapport, men det beror också på att de verksamheter ute i kommunerna som startat med hjälp av utvecklingsmedel till stor del inte utvärderats. Det beror också på att de studier av verksamheter som genomförts inte ger så tydliga resultat om effektiva arbetssätt som man skulle önska. Det har olika orsaker, till exempel stora bortfall, dåliga utfallsmått, osäkra effekter eller avsaknad av lokala studier som man kan grunda en kunskapssammanställning på. 
  
 36 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bakgrund 
  
 2.5.2 
  
 Närmare granskning av utbildningsinsatserna 
  
 I ett regeringsbeslut i oktober 2011 fick Nationellt centrum för kvinnofrid (NCK) i uppdrag att utvärdera regeringens utbildnings- insatser inom ramen för regeringens  
 Handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck och våld i samkönade relationer  
 och regeringens  
 Handlingsplan för att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja 
 . 
  
 43  
  
 NCK konstaterar sammanfattningsvis att de utbildningsuppdrag som genomförts är ytterligare ett viktigt steg framåt i arbetet med att motverka mäns våld mot kvinnor. Utbildningarna har bidragit till ökad kompetens hos myndigheter och medarbetare. I utvärderingen framkommer dock även flera brister som till exempel bristande samordning, otydliga mål och uppdrag, kortsiktiga uppdrag och engångssatsningar. NCK bekräftade de slutsatser som Brå dragit om att den mängd uppdrag som samtidigt gavs till flera myndigheter under en tidsbegränsad period och med liknande innehåll, resulterade i ett stort antal korta engångssatsningar. NCK lyfte också fram att en bättre koordinering av uppdragen utan överlappning mellan departement och myndig- heter hade sannolikt gett ett bättre genomslag. 
 NCK föreslog vidare att, när det gäller myndigheternas fortsatta utbildningar, bör följande framgångsfaktorer för verksamhets- utveckling som uppmärksammats beaktas: 
  
 god kvalitet i innehåll och utformning 
  
 tillräcklig längd för att skapa möjlighet till lärandeprocess 
  
 chefsförankring 
  
 spridning 
  
 utbildning införlivas i ordinarie fortbildning 
  
 samverkan inom och mellan myndigheter och organisationer befrämjas 
  
 utvärdering 
  
 43 
  
 NCK.  
 Redovisning av regeringsuppdraget Utvärdering av utbildningar 
 , 2013. 
  
 37 
  
 3 
  
 Regeringens insatser  
  
 2011–2014 
  och nulägesbeskrivning 
 I detta kapitel redogör vi för regeringens insatser under föregående mandatperiod och lämnar en kortfattad nulägesbeskrivning, där bland annat slutbetänkandet från den nationella samordnaren mot våld i nära relationer 
  
 1  
  
 är en viktig del. 
  
 3.1 
  
 Regeringens insatser  
  
 2011-2014 
  
 I regeringens skrivelse  
 Jämställdhetspolitikens inriktning  
 2011-2014 
  
 2 
  
 framförs att våld och andra former av övergrepp mot kvinnor är den mest akuta jämställdhetsfrågan i dag. Att motverka mäns våld mot kvinnor är därför en fråga av högsta prioritet för jämställdhets- politiken. Regeringen framför vidare att ambitionen för den nya mandatperioden är oförändrat hög. För att strukturera arbetet planeras och genomförs insatser inom sex fokusområden, nämligen följande: 
  
 1. 
  
 nationell mobilisering och samordning av arbetet, 
  
 2. 
  
 åtgärder mot sexuellt våld, 
  
 3. 
  
 stärkt förebyggande arbete samt skydd av och stöd till vålds- utsatta kvinnor och barn som bevittnar våld, 
  
 4. 
  
 förebyggande och bekämpande av hedersrelaterat våld och för- tryck, inklusive äktenskap mot en parts vilja, 
  
 5. 
  
 förebyggande insatser riktade till män, och 
  
 1 
  
 Våld i nära relationer – en folkhälsofråga. Förslag för ett effektivare arbete 
  
 . SOU 2014:49. 
  
 2 
  
 Skr. 2011/12:3 
  
 39 
  
 Regeringens insatser  
 2011-2014 
  och nulägesbeskrivning 
  
 SOU 2014:71 
  
 6. 
  
 insatser mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål. 
  
 I det som följer beskrivs övergripande regeringens avsikt i de fem första av ovanstående fokusområden. Fokusområde sex, insatser mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål, ute- sluts då denna utredning inte kommer att se över dessa insatser. 
 Under fokusområdet nationell mobilisering avser regeringen en satsning på att säkra hållbarheten i de åtgärder som har genomförts genom att följa upp och utvärdera utvecklingsarbetet och dess långsiktiga effekter. Ett grundläggande syfte är att fortsätta att öka kunskapsbasen och utveckla effektiva och forskningsbaserade arbetsmetoder. I det sammanhanget menar regeringen att det är angeläget att utveckla former för samordning och erfarenhetsutbyte, både mellan berörda myndigheter och inom Regeringskansliet. En viktig aspekt är att undvika risken för dubbelarbete eller för att angelägna frågor faller mellan stolarna. I skrivelsen  
 Jämställdhets- politikens inriktning  
  
 2011–2014 
  
 framgår att regeringen överväger hur formerna för detta arbete bör organiseras för att få till stånd bredast möjliga genomslag för politiken. 
 I det andra fokusområdet, åtgärder för att förebygga och bekämpa sexuellt våld, uttrycker regeringen avsikten att intensifiera sitt arbete med att förebygga och bekämpa våldtäkter och andra sexuella över- grepp, genom att bl.a. öka stödet till brottsoffren och effektivisera och förbättra rättsväsendets hantering av våldtäktsärenden. 
 I fokusområdet stärkt förebyggande arbete samt skydd och stöd för våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnar våld uttrycker regeringen avsikten att stärka det förebyggande arbetet samt att verka för att förbättra skyddet och stödet för våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnar våld. 
 Det fjärde fokusområdet som utpekas är att förebygga och bekämpa hedersrelaterat våld och förtryck, inklusive äktenskap mot en parts vilja. Då regeringen fått indikationer på att de som drabbas inte får tillgång till det stöd och det skydd som de har rätt till och ger därför arbetet för att förebygga hedersrelaterat våld och förtryck och att unga blir gifta mot sin vilja fortsatt hög prioritet. 
 Det femte fokusområdet är förebyggande arbete riktat mot män som utövar våld. Regeringens avsikt är här att rikta insatser även till män som utövar våld, eller som kan komma att göra det. Särskilt pekas 
 40 
  
 SOU 2014:71 
  
 Regeringens insatser  
 2011-2014 
  och nulägesbeskrivning 
  
 unga ut som en viktig målgrupp i det förebyggande arbetet mot mäns våld mot kvinnor då många av de värderingar och beteenden som en människa bär med sig livet igenom formas under ungdomsåren. Statistik visar också att ungdomar är en särskild riskgrupp både när det gäller utsatthet för och utövande av våld. Regeringen menar vidare att det finns få insatser för pojkar och unga män som utsatts för våld, och att det saknas kunskap om våldets koppling till föreställningar om maskulinitet och om hur våld och våldsutsatthet påverkar pojkars och unga mäns liv, både under ungdomstiden och senare i livet i deras nära relationer. 
 Under mandatperioden har en mängd regeringsuppdrag givits till 15 myndigheter. 
  
 3  
  
 I kapitel 4 och i bilaga 3 presenteras den utvärdering som Brå gjort efter förfrågan från utredningen och den omfattar 41 olika insatser som genomförts  
 2010–2014, 
  varav vissa fortfarande pågår. Under mandatperioden har de satsade medlen på området minskat något till ungefär 220 miljoner kronor per år, i jämförelse med cirka 250 miljoner kronor per år under mandatperioden  
 2007–2010. 
  Socialstyrelsen har i särklass haft flest regeringsuppdrag på området. Ungdomsstyrelsen 
  
 4  
  
 har haft åtta uppdrag och Länsstyrelsen Östergötland har haft sex uppdrag. Förutom uppdrag som givits har regeringen beviljat utvecklingsmedel till Karolinska universitets- sjukhuset för utveckling och kvalitetssäkring av den del av verksam- heten vid Centrum för Andrologi och Sexualmedicin (CASM) som tar emot personer som utövar eller riskerar att utöva sexuellt våld. 
 Utöver detta har regeringen tillsatt ett antal utredningar med bäring på delmålet om att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Till exempel kan nämnas uppdraget åt en särskild utredare att inhämta ytterligare kunskap om tvångsäktenskap och barnäktenskap och att föreslå åtgärder för att motverka sådana äktenskap. I betänkandet 
 Stärkt skydd mot barn och tvångsäktenskap 
  
 5  
  
 föreslogs bland annat att tvångsäktenskap och barnäktenskap kriminaliseras och att det ska inrättas ett nationellt kompetensteam för att leda, samordna och stödja arbetet mot tvångsäktenskap och barnäktenskap, liksom mot hedersrelaterat våld och förtryck. Förslagen togs om hand i propositionen  
 Stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap 
  
 3 
  
 I detta fall räknas samtliga 21 länsstyrelser som en myndighet. 
  
 4 
  
 Numera Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor (Mucf). 
  
 5 
  
 SOU 2012:35. 
  
 41 
  
 Regeringens insatser  
 2011-2014 
  och nulägesbeskrivning 
  
 SOU 2014:71 
  
 och lagändringar trädde i kraft den 1 juli 2014. 
  
 6  
  
 Ett nationellt kompetensteam inrättades under 2013 vid Länsstyrelsen Östergötland, ett arbete som pågår till och med den 31 december 2015. Regeringen tillsatte även en nationell samordnare mot våld i nära relationer, vars slutbetänkande lämnades 27 juni 2014 och vars bedömningar och iakttagelser sammanfattas längre fram i detta kapitel. Under 2011 tillsattes också en utredning med uppdrag att se över problematiken med kvinnor som utsätts för våld efter att ha beviljats uppehållstillstånd i Sverige på grund av anknytning. Utredningens slutbetänkande  
 Kvinnor och barn i rättens gränsland 
  
 7  
  
 lämnades 2012 och bereds för närvarande inom Regeringskansliet. 
  
 3.2 
  
 Nulägesbeskrivning 
  
 En mängd satsningar har genomförts de senaste åren och genom kartläggningar, utredningar och tillsyner kan vi få en uppdaterad bild över nuläget. 
  
 3.2.1 
  
 Det lokala arbetet mot mäns våld mot kvinnor 
  
 Kommunerna 
 Som en följd av många års utveckling av normering på området börjar kommuner i allt högre utsträckning ta det ansvar för arbete med att ge stöd och hjälp till våldsutsatta kvinnor och barn som upplevt våld, vilket länge har efterfrågats från både statlig och frivillig sektor. Men det är trots detta lång väg kvar och det finns stora variationer runt om i landet. 
 I Socialstyrelsens tredje årliga öppna jämförelse av kommunernas stöd till brottsoffer som presenterades 2014 
  
 8  
  
 framgår att fler kom- muner än tidigare använder standardiserade bedömningsmetoder. 
  
 9  
  
 Andra positiva resultat är att fler kommuner än tidigare erbjuder skyddat boende till våldsutsatta kvinnor med missbruks- och 
  
 6 
  
 Prop. 2013/14:208. 
  
 7 
  
 SOU 2012:45. 
  
 8 
  
 Socialstyrelsen.  
 Stöd till brottsoffer, 2014. 
  
 9 
  
 49 procent av kommunerna använder standardiserade bedömningsmetoder för att kartlägga våldsutsattheten och bedöma risker vid utredning av behov hos våldsutsatta vuxna. Det är en ökning med 12 procentenheter jämfört med 2013. 
  
 42 
  
 SOU 2014:71 
  
 Regeringens insatser  
 2011-2014 
  och nulägesbeskrivning 
  
 beroendeproblem. 
  
 10  
  
 De öppna jämförelserna påvisar även flera brister eller försämringar. Färre kommuner än tidigare använder våldsutsattas synpunkter för att utveckla verksamheten. 
  
 11  
  
 Få av kommunerna gör systematiska uppföljningar av sina insatser till våldsutsatta och barn som bevittnat våld. 
  
 12  
  
 Rutiner om stöd till våldsutsatta saknas i verksamheter för äldre och personer med funktionsnedsättning. 
  
 13  
  
 Det finns också få insatser till personer som utövat våld. 
 Vid den senaste nationella tillsynen av 60 kommuner/stadsdels- nämnder som genomfördes åren  
 2012–2013 
  fann Inspektionen för vård och omsorg (IVO) brister i hela 50 av de 60 kommuner som ingick i granskningen. 
  
 14  
  
 De brister som IVO främst uppmärksammat var att utredning och dokumentation av våldsutsatta kvinnor saknas eller brister, att barn inte uppmärksammas eller utreds, att service- insatser sker istället för utredning med beslut och bistånd, att rutiner saknas eller är bristfälliga, att långsiktigt stöd och uppföljning brister, att riskbedömning eller strukturerade bedömningsmetoder sällan används samt att kompetens och kvalitet brister. IVO konstaterar vidare att kommunernas arbete med våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld inte förefaller ha förbättrats nämnvärt sedan den förra nationella tillsynen som gjordes  
 2008–2009. 
  
 15 
  
 Trots att lagstift- ningen är tydlig om kommunernas ansvar för området och att det utkommit allmänna råd, utbildningsmaterial och vägledning från Socialstyrelsen följs inte lagstiftningens krav i alla kommuner, vilket innebär en fara för rättssäkerheten. Kommunerna som lever upp till lagstiftningens krav och som bedriver verksamhet av god kvalitet är få. IVO framhåller att kvalitetsarbetet inom området våld i nära relation måste förbättras. Vidare lyfte IVO fram att många kommuner saknar handlingsplaner eller att dessa är bristfälliga. Kommunernas arbete med särskilt utsatta grupper som våldsutsatta äldre kvinnor, våldsutsatta kvinnor med funktionsnedsättning, 
  
 10 
  
 Drygt 70 procent av kommunerna erbjuder skyddat boende som är särskilt anpassat till behoven hos våldsutsatta kvinnor med missbruks- och beroendeproblem. 
  
 11 
  
 Totalt 13 procent av kommunerna använder våldsutsattas synpunkter för att utveckla verksamheten. Det är en minskning med 4 procentenheter jämfört med 2013. 
  
 12 
  
 Endast 6 procent av kommunerna gör systematiska uppföljningar. 
  
 13 
  
 Mindre än 30 procent av kommunerna har aktuella rutiner för hur personalen ska agera då en äldre person eller person med funktionsnedsättning utsatts för våld av närstående. 
  
 14 
  
 Inspektionen för vård och omsorg (2014).  
 Våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld. Slutrapport från en nationell tillsyn  
 2012–2013 
 . 
  
 15 
  
 Socialstyrelsen.  
 Alla kommuners ansvar – våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld 
 (2009). 
 43 
  
 Regeringens insatser  
 2011-2014 
  och nulägesbeskrivning 
  
 SOU 2014:71 
  
 våldsutsatta kvinnor med missbruksberoende, våldsutsatta hbtq- personer samt arbetet mot hedersrelaterat våld uppvisar brister och måste utvecklas i flertalet kommuner. Även inom äldreomsorgen och omsorgen om funktionsnedsatta behöver kunskapen och arbetet inom området förbättras i majoriteten av kommunerna. 
 Något positivt som IVO lyfter fram är att arbetet med vålds- utövare har utvecklats och fler kommuner arbetar med riktade stöd- insatser och särskilda metoder. Dock saknar andra kommuner emellertid helt arbete med våldsutövare. Enligt IVO har det också skett vissa förbättringar inom familjerättens arbete med vårdnad, boende och umgänge sedan den förra nationella tillsynen. IVO nämner även några viktiga faktorer som kan bidra till att arbetet fungerar bättre i vissa kommuner: 
  
 Området våld i nära relation är ett viktigt och prioriterat område för alla (politiker, chefer, socialsekreterare) och det finns tydlig styrning och ledning. 
  
 Kompetens finns inom området – kommunen har särskilt ansvariga personer eller verksamheter. 
  
 Det finns tydliga och kända rutiner. 
  
 Våldsutsatta kvinnors behov av stöd och hjälp utreds och de får det stöd de behöver. Dokumentationen är tydlig, särskilda metoder och manualer används för att fråga om våld. 
  
 Riskbedömningar görs med särskilda instrument/metoder. 
  
 Barn uppmärksammas, utreds och får stöd. 
  
 Insatser följs upp i enskilt ärende och på övergripande nivå. 
  
 Samverkan fungerar internt och externt med andra aktörer som till exempel  
  
 hälso-och 
  sjukvård, polis och kvinnojour. 
 När Socialstyrelsen kartlade skyddade boenden i Sverige under 2012 identifierades 206 skyddade boenden. 
  
 16  
  
 Resultaten visade att i hälften av landets kommuner finns minst ett skyddat boende. De 
  
 16  
 Socialstyrelsen (2013),  
 Kartläggning av skyddade boenden 
 . 95 procent av dessa 206 besvarade enkäten som skickades ut. 
 44 
  
 SOU 2014:71 
  
 Regeringens insatser  
 2011-2014 
  och nulägesbeskrivning 
  
 flesta skyddade boenden är små, närmare 60 procent har 4 platser eller färre. Flest skyddade boenden finns i storstadsregionerna. 
 Endast 21 procent av de skyddade boendena bedrivs i kommunal regi och 71 procent bedrivs i ideell regi. Ett fåtal boenden, 8 procent, bedrivs i privat regi. 
 Landsting och regioner 
 Nationella trygghetsundersökningen tyder på att hälso- och sjuk- vården är det samhällsorgan som kommer i kontakt med flest vålds- utsatta personer. 
  
 17  
  
 I en annan studie bland våldsutsatta kvinnor hade cirka hälften sökt somatisk vård och en tredjedel psykiatrisk vård under det senaste året. 
  
 18 
  
 I den senaste nationella tillsynen 
  
 19  
  
 ingick även alla landsting och sjukvårdsregioner. 90 olika verksamheter har granskats. IVO påpekade att landsting och sjukvårdsregioner har tagit fram rikt- linjer, rutiner och planer inom området men kännedomen om dem varierar, och de används i olika grad. Mål, statistik och kartläggning inom området saknas ofta. Det finns också andra skillnader mellan de granskade verksamheterna: För vissa är våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld en viktig målgrupp medan andra anser att detta inte berör dem eller inte är hälso- och sjukvårdens ansvars- område. IVO menar att det systematiska kvalitetsarbetet behöver utvecklas. Vårdgivaren verkar i liten omfattning följa upp verksam- heternas arbete inom området. Det finns också stora skillnader mellan olika verksamheter och deras kunskap om anmälnings- skyldigheten när barn far illa och antalet anmälningar som har gjorts till socialtjänsten skiljer sig stort mellan verksamheterna. IVO konstaterar brister i nära en tredjedel av de granskade verk- samheterna. Bristerna rör i huvudsak anmälningsskyldigheten, det systematiska kvalitetsarbetet och samverkan. 
 Faktorer som enligt IVO kan påverka negativt är bristande kompetens inom området, avsaknad av rutiner, stor omsättning av personal och tidsbrist. Faktorer som bidrar till att det fungerar 
  
 17 
  
 Brå (2014),  
 Brott i nära relationer. En nationell kartläggning 
 . 
  
 18 
  
 Pittman, M., Higgins, Carter (2011),  
  
 Utvärdering av socialtjänstens och ideella kvinnojourers insatser för våldsutsatta kvinnor. 
  
 19 
  
 Inspektionen för vård och omsorg (2014) 
 Våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld. Slutrapport från en nationell tillsyn  
 2012–2013. 
  
 45 
  
 Regeringens insatser  
 2011-2014 
  och nulägesbeskrivning 
  
 SOU 2014:71 
  
 bättre är bland annat att området har varit prioriterat och viktigt för vårdgivare och verksamhetens ledning, att det finns kompetens om området, att rutiner finns kring till exempel samverkan, dokumentation och anmälningsskyldighet och att barn som far illa uppmärksammas och att detta anmäls till socialtjänsten. 
 Under senare år har det genomförts en större satsning på jämställdhetsintegrering av kommunala och landstingskommunala verksamheter. Sveriges Kommuner och Landsting (SKL) har för perioden 1 januari  
 2008–31 
  december 2013 av regeringen beviljats 237 miljoner kronor för att stödja utvecklingsarbete kring jämställd- hetsintegrering i kommuner, landsting och regioner, genom Program för Hållbar Jämställdhet. Sammanfattningsvis har en rad aktiviteter genomförts som har lett till konkreta resultat och effekter. Medvetenheten om jämställdhetsfrågor har ökat, nya frågor har väckts och arbetet har bidragit till verksamhetsutveckling och förändrade arbetssätt. Utvecklingsarbetet har dock haft svårt att nå påverkan på politiska beslut, bidra till omfördelning av resurser eller påverka verksamheternas kärnprocesser; välfärdstjänster, myndighetsutövning och långsiktig samhällsutveckling.  
  
 20 
  
 På regional nivå har även länsstyrelserna som uppdrag att genom jämställdhetsintegrering verka i länen för att uppnå de jämställd- hetspolitiska målen. 2013 fick länsstyrelserna i uppdrag av regeringen att ta fram strategier för jämställdhetsintegrering i länen för åren  
 2014–2016. 
  
 Kvinnojourerna 
 I Sverige idag finns det cirka 140 kvinnojourer, ett  
 60-tal 
  tjej- och ungdomsjourer och 93 brottsofferjourer. I princip alla kvinno- jourer, tjej- och ungdomsjourer är anslutna till någon av de båda riksorganisationerna Riksorganisationen för Kvinno- och Tjejjourer i Sverige (Roks) och Sveriges Kvinno- och Tjejjourers Riksförbund (SKR). Brottsofferjourerna är anslutna till Brottsofferjourernas Riksförbund (BOJ). 
  
 21 
  
 20 
  
 Turner, L mfl. Apel Forskning & de erbjuder rådgivning och stöd till våldsutsatta, bedriver skyddat boende för våldsutsatta kvinnor och deras med- följande barn, och utövar påverkansarbete såsom opinionsbildning och kunskapsutveckling inom området mäns våld mot kvinnor och våld i nära relationer. En stor del av jourernas stödarbete ges till kvinnor som inte bor i skyddat boende. När det gäller det skyddade boendet visade Socialstyrelsens kartläggning att flest skyddade boenden – 71 procent – bedrivs i ideell regi.  
  
 22 
  
 I den nationella tillsynen  
 2012–2013 
  
 23 
  
 ingick också andra utförare av socialtjänst i form av 30 av landets kvinnojourer. I denna del lyfte IVO upp att kvinnojourerna delvis är beroende av att kommunerna tar sitt ansvar för att uppmärksamma och ge stöd till våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld. När det gäller samverkan med kommunerna framgår att det är stora skillnader mellan olika kommuner i hur samverkan fungerar. I tillsynen konstaterades brister i 22 av de 30 granskade kvinnojourerna. Bristerna gällde bland annat att kvalitetsarbetet var bristfälligt enligt ansvaret som utförare av socialtjänst, att rutiner för rapportering enligt lex Turner saknas och att dokumentationen för enskilda personer saknas eller är bristfällig. 
  
 3.2.2 
  
 En nationell samordnare mot våld i nära relationer 
  
 Regeringen uppdrog i april 2012 åt en nationell samordnare mot våld i nära relationer att åstadkomma en kraftsamling mot våld i nära relationer, bland annat genom att samla och stödja berörda myndigheter, kommuner, landsting och organisationer för att öka effektiviteten, kvaliteten och långsiktigheten i arbetet. 
  
 24  
  
 Särskilt fokus skulle läggas på rättsväsendet och i samordnarens uppdrag ingick även att aktivt verka för förbättrad samverkan mellan berörda aktörer och bidra till en ökad samsyn kring hur våld i nära relationer bäst ska förebyggas och bekämpas. Den nationella sam- ordnaren mot våld i nära relationer avslutade och redovisade sitt 
  
 22 
  
 Socialstyrelsen (2013),  
 Kartläggning av skyddade boende. 
  
 23 
  
 Inspektionen för vård och omsorg (2014) 
 Våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld. Slutrapport från en nationell tillsyn  
 2012–2013. 
  
 24 
  
 dir. 2012:38, Ju 2012:05. 
  
 47 
  
 Regeringens insatser  
 2011-2014 
  och nulägesbeskrivning 
  
 SOU 2014:71 
  
 uppdrag i och med slutbetänkandet  
  
 Våld i nära relationer – en folkhälsofråga.  
 Förslag för ett effektivare arbete  
 den 27 juni 2014. 
  
 25 
  
 Den nationella samordnaren valde att avgränsa sig runt praktikernära frågor och fokuserade på att identifiera hinder i det vardagliga arbetet och framkomliga vägar för att ge bättre möjlig- heter till ett effektivare arbete för dem som arbetar med våld i nära relationer. Det är viktigt att påpeka att den nationella sam- ordnarens uppdrag och avgränsning inte har varit desamma som denna utredning vilket medför att samordnarens uppdrag i stor utsträckning också inbegriper våld mot barn. I slutbetänkande finns ett  
 50-tal 
  förslag om hur samhällets insatser mot våld i nära relationer kan utvecklas. Förslagen är för närvarande ute på remiss hos olika myndigheter och organisationer till och med den 31 oktober 2014 och därför fördjupar vi oss inte särskilt i dessa. Däremot redogör vi översiktligt för ett antal av den nationella samordnarens iakttagelser och bedömningar som är relevanta för vår analys och arbete framledes. Som tidigare angivet ska utred- ningens arbete utgå bland annat från de erfarenheter och analyser som den nationella samordnaren mot våld i nära relationer redo- visade i sitt betänkande. Vikt kommer också att läggas  
 vid  
 remiss- instansernas synpunkter på förslagen. 
 Strategiskt och operativt samarbete behövs för att förbättra kvalitet och effektivitet 
 Den nationella samordnaren mot våld i nära relationer påpekar att mycket har gjorts inom området våld i nära relationer och avsevärda resurser avsatts de senaste femton åren. Samordnaren lyfter att det finns en bred samstämmighet om att utvecklingen på många sätt har gått kraftigt framåt och att Sverige i ett inter- nationellt perspektiv bedriver ett framgångsrikt arbete mot våld i nära relationer. Jämställdhetsarbetet har varit och förblir ett grund- läggande fundament i ett långsiktigt arbete mot våldet. Samtidigt menar den nationella samordnaren att det finns risk för att utvecklingen kan plana ut om inte grundläggande förändringar på området kommer till stånd. Nationella samordnaren menar att 
  
 25  
 SOU 2014:49. 
 48 
  
 SOU 2014:71 
  
 Regeringens insatser  
 2011-2014 
  och nulägesbeskrivning 
  
 kunskap om och förståelse för komplexiteten vid våld i nära relationer behöver vara en central utgångspunkt för planering, koordinering och styrning på lokal, regional och nationell nivå. Samordnaren pekar på fem aspekter som är viktiga att tänka på inte minst för beslutsfattare på olika nivåer för att få bättre resultat i samhällets samlade arbete mot våld i nära relationer, nämligen följande: 
  
 1. 
  
 Problemen är sammanvävda och svåra att förutse vilket förutsätter strategiskt och operativt samarbete 
  
 : Det komplicerade fältet mellan stöd och hjälp till utsatta å ena sidan och rättsprocessen å den andra ger hög grad av komplexitet hela vägen ut i de enskilda ärendena. För att fatta verksamhetsbeslut på goda grunder inom området våld i nära relationer krävs allsidiga belysningar av problemen utifrån olika professioners perspektiv. 
  
 2. 
  
 Risk för att endast åtgärda symptomen – viktigt att också arbeta med de bakomliggande orsakerna:  
  
 Svårlösta samhällsfrågor brukar innebära att det görs många försök att komma till rätta med problemen, men att resultaten inte alltid blir så bra som man tänkt sig. Om fokus ligger på snabba resultat kan åtgärderna inriktas på symptomen snarare än att gå till botten med problemen genom en djupare förståelse av deras bakom- liggande orsaker. 
  
 3. 
  
 Det finns få definitiva lösningar – lärande och ständiga för- bättringar är vägen framåt:  
  
 De problem man stöter på i den här typen av komplexa samhällsområden har också egenskapen att de inte kan lösas en gång för alla. Problemen minskar eller ökar i omfattning, men de försvinner inte helt. Det finns inte ett visst åtgärdspaket som kommer att leda till att allt våld upphör. Flera av delproblemen på området är sådana att det handlar om att hitta bästa möjliga, eller minst dåliga, hantering. Ett ständigt lärande samt ett strukturerat arbete med ständiga förbättringar lokalt och regionalt är därför den viktiga vägen framåt. 
  
 4. 
  
 Svårt men viktigt med försöksverksamheter:  
  
 Det är angeläget att pröva sig fram och få kunskap om vad som verkligen ger effekt, för vem och i vilka situationer. Lärandet behöver också struk- tureras och vissa myndigheter måste ha ansvar för att dra slutsatser 
  
 49 
  
 Regeringens insatser  
 2011-2014 
  och nulägesbeskrivning 
  
 SOU 2014:71 
  
 ur olika försök. Det har de senaste åren genomförts många projekt men lärandet och slutsatserna från dessa kan förtydligas. Social- styrelsen, Brå, Nationellt centrum för kvinnofrid (NCK) med flera har en viktig uppgift att uppmärksamma, pröva och utvärdera metoder. 
  
 5. 
  
 Komplexiteten ställer krav på helhetssyn och gränsöverskridande kunskap och ledning:  
  
 Komplexa områden som våld i nära relationer är svåra att styra utifrån den traditionella logiken att fördela tydligt avgränsade uppgifter till enheter eller myndigheter att sköta inom ramen för klara ansvarsområden. Involverade enheter och myndig- heter måste därför utifrån en helhetssyn ha fler utgångspunkter för arbetet än det egna ansvarsområdet eller organisationen. På nationell nivå förstärks problemet delvis av att området våld i nära relationer spänner över flera politikområden och departement. 
  
 Stora lokala och regionala skillnader 
 Den nationella samordnaren mot våld i nära relationer belyser ytterligare en komplexitet med våld i nära relationer, nämligen att det finns oroande stora lokala och regionala skillnader i hur arbetet bedrivs och vilka resultat som uppnås. Samordnaren påpekar att trots att lagstiftning, normering och professionskulturer till stora delar är nationell, så finns en rad faktorer som bidrar till stora olikheter och lokala variationer. Detta synliggörs bland annat i slutrapporten av den nationella tillsynen från Inspektionen för vård och omsorg som refereras ovan. Samordnaren framhåller att kommunens omfattande ansvar på detta område leder till olikheter i kommunernas prioriteringar, organisering av socialtjänsten, grad av personalomsättning, resurssättning, kompetens på området och rutiner, vilket i sin tur leder till att förmåga och resultat varierar avsevärt. Ytterligare exempel på faktorer som leder till stora skillnader över landet är att det skiljer sig i vad som mäts och följs upp, arbetsrutiner, vilken information som delas och hur, med vilka man samarbetar och på vilket sätt, tillämpningen av sekretess- lagstiftningen, utformningen av lokala direktiv och riktlinjer, tolk- ningen av centrala riktlinjer, liksom fysisk lokalisering av olika verksamheter och grad av privatiseringar. Därtill kommer de ideella organisationernas olika placering, kapacitet, förmåga och 
 50 
  
 SOU 2014:71 
  
 Regeringens insatser  
 2011-2014 
  och nulägesbeskrivning 
  
 kompetens liksom vilka former för samarbete med kommunen som finns upparbetade. 
 Den nationella samordnaren bedömer bland annat att en viktig förutsättning för att våld i nära relationer ska minska och fler ska få adekvat stöd och hjälp är att varje kommun, landsting och polis- myndighet med flera säkerställer ett väl fungerande samarbete med rutiner för gemensamt operativt arbete, ansvarsfördelning och upp- följning. Samordnaren lyfter även upp att de ideella organisationerna har en mycket viktig roll, då kvinnojourers, brottsofferjourers och andra ideella organisationers verksamhet sedan lång är tid ett betydelsefullt komplement till kommunernas ansvar för stöd till brottsutsatta. I många kommuner är de ideella verksamheterna till och med de enda alternativet för dem som söker stöd och skydd från våld i nära relationer, i andra kommuner finns olika alternativ tillgängliga. Nationella samordnarens utgångspunkt är att ett nära samarbete mellan alla berörda är nödvändigt för att arbetet mot våld i nära relationer ska bli kraftfullt och effektivt. 
 Större fokus på våldsutövaren och våldsförebyggande arbete 
 Den nationella samordnaren menar att det nationella strategiska arbetet mot våld i nära relationer särskilt ska inriktas på förebyggande insatser. Samordnaren påpekar att samhällets insatser hittills främst legat på att hantera konsekvenserna av våldet, med tillfälligt boende, sjukvård och krisstöd, något som kan liknas vid samhällets förhåll- ningssätt till naturkatastrofer. Samordnaren påpekar att arbetet mot våld i nära relationer i mycket större utsträckning inriktas på orsakerna till våldet och ha ett långsiktigt förebyggande perspektiv. 
 Förtydliga den nationella strukturen för koordinering och uppföljning 
 Nationella samordnaren bedömer att regeringens satsningar upplevs av praktiker ute i verksamheterna ha inneburit en avsevärd för- stärkning av samhällets arbete mot våld i nära relationer. Samtidigt upplever många att satsningarna har genomförts mycket snabbt, ofta i projektform och med en stor volym. Det har inneburit att olika myndigheter och utredningar har fått likartade uppdrag eller har 
 51 
  
 Regeringens insatser  
 2011-2014 
  och nulägesbeskrivning 
  
 SOU 2014:71 
  
 tolkat sitt uppdrag på ett liknande sätt, vilket i vissa fall har skapat otydlighet bland dem som arbetar med frågorna. Den nationella samordnaren lyfter upp att en bättre koordinering mellan i första hand  
 kriminal-, 
  jämställdhets, folkhälso- och socialpolitiken sannolikt skulle ge bättre förutsättningar för ett långsiktigt hållbart arbete mot våld i nära relationer och minska risken för satsningar som inte hänger ihop med varandra. Samordnarens bedömning är att direkt berörda i Regeringskansliet är åtminstone ett tiotal sakenheter i  
 justitie-, 
 social-, 
  utbildnings- och finansdepartementet samt de myndigheter som dessa enheter hanterar. En starkare koordinering av uppdragen är nödvändig för att uppnå politiska mål och för att undvika att uppdragen överlappar varandra eller saknar samstämmighet. 
 Exempelvis är ansvaret för att följa upp insatserna mot våld i nära relationer splittrat på flera olika politikområden och myndig- heter och delvis parallella nationella uppföljningssystem för våld i nära relationer är på väg att byggas upp. Myndigheter efterlyser därför en starkare samordning inom Regeringskansliet för att motverka parallellt arbete av likartade uppdrag. Detta är liknande slutsatser som Brå drar i sin utvärdering av regeringens handlings- planer. 
  
 26  
  
 Även Sveriges Kommuner och Landsting (SKL) har påpekat detta och menar bland annat att bristen på samordning gör det svårt för kommuner och landsting att delta i olika stödinsatser eller erbjudna utbildningar. 
  
 27 
  
 Nationella samordnaren föreslår att samhällets arbete mot våld i nära relationer koordineras tydligare på alla nivåer och lämnar i sitt betänkande förslag på lokala operativa arbetsgrupper och bättre regional koordinering genom länsstyrelserna. 
 För den nationella nivån föreslår nationella samordnaren att det inrättas en statsrådsgrupp mot våld i nära relationer, som en gång om året bjuder in berörda myndighetschefer och motsvarande för att till statsråden ge en bild av utvecklingen inom sitt respektive ansvarsområde och en möjlighet för statsråden att ställa frågor inom hela området. 
  
 26 
  
 Brå (2010),  
 Mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer – slutredovisning av ett regeringsuppdrag 
 . 
  
 27 
  
 Sveriges Kommuner och Landsting (2013),  
 För kvinnofrid – mot våld i nära relationer. Positionspapper 
 . 
  
 52 
  
 SOU 2014:71 
  
 Regeringens insatser  
 2011-2014 
  och nulägesbeskrivning 
  
 Vidare ställer sig den nationella samordnaren tveksam till att bygga upp ett särskilt nationellt uppföljningssystem för våld i nära relationer då det bedöms att det kommer ta lång tid att ta fram indikatorer som är relevanta på både lokal och nationell nivå. Området skulle bli för smalt och i hög grad överlappa flera av de befintliga tvärsektoriella uppföljningssystemen. Risken finns också att de statistiska indikatorerna skulle ge en alltför begränsad bild av effekterna av det arbete som bedrivs på såväl, lokal, regional som nationell nivå. Den nationella samordnaren föreslår istället att arbetet mot våld i nära relationer ska analyseras i en nationell rapport vart tredje år utifrån kunskap och data från olika verksamhets- och kunskapsområden. Analysen bör vara såväl kvantitativ som kvalitativ till sin karaktär. 
 Utveckling av det kunskapsbaserade arbetet 
 Den nationella samordnaren lyfter upp att alltfler statliga myndig- heter arbetar med att ta fram ett mer kunskapsbaserat underlag för arbetet mot våld i nära relationer. Brå, regeringens expertmyndighet i kriminalpolitiska frågor, tar kontinuerligt fram rapporter inom området våld i nära relationer. Socialstyrelsen är regeringens expert- myndighet i socialtjänst och hälso- och sjukvårdsfrågor och genom- för utvärderingar, kunskapssammanställningar och tar fram vägled- ningar. NCK har ett uppdrag att utveckla och sprida evidens- baserad kunskap och information om mäns våld mot kvinnor. De erbjuder vidare en omfattande kunskapsbank på sin webbplats med information om forskare, aktuella forskningsprojekt, ämnesguider, litteraturtips samt en mängd publikationer från NCK och andra myndigheter. 
  
 28  
  
 Fler myndigheter, som till exempel Mucf och Brottsoffermyndigheten, har uppdrag att arbeta med kunskaps- och metodutveckling inom området. Den nationella samordnaren efter- lyser en långsiktig utvecklingsstrategi för den fortsatta metod- utvecklingen kring våld i nära relationer och föreslår att Social- styrelsen bör få i uppdrag att ta fram en långsiktig utvecklings- strategi för den fortsatta metodutvecklingen kring våld i nära relationer. Det bör handla om såväl forskning som frågor av mer 
  
 28  
 www.nck.uu.se/Kunskapscentrum/Kunskapsbanken. 
 53 
  
 Regeringens insatser  
 2011-2014 
  och nulägesbeskrivning 
  
 SOU 2014:71 
  
 praktisk karaktär, till exempel anpassning av metoder utifrån läns- styrelsens erfarenheter av stöd och samordning och hur samverkan kring riskbedömningar mellan polis och socialtjänst kan utvecklas. Dessutom föreslås att Brå ska göra en kunskapssammanställning om effektiva polisiära metoder för att förebygga upprepat våld mot barn och vuxna i nära relationer. 
  
 3.2.3 
  
 Pågående utredningar 
  
 Här nedan redovisas några av de utredningar som pågår på Regeringskansliet och som även delvis berör områden i denna utredning: 
 Jämställdhetsutredningen 
  
 29 
  
 Regeringen har sedan 2007 genomfört en omfattande satsning på jämställdhet. Totalt 2,6 miljarder kronor har satsats på jämställd- hetsintegrering och olika insatser för att stimulera, utveckla och skynda på förändringsarbete för att främja jämställdhet mellan kvinnor och män. Jämställdhetsutredningen har fått i uppdrag att: 
  
 Beskriva och analysera utvecklingen mot jämställdhet mellan kvinnor och män de senaste 10 åren på nationell och regional nivå. Beskrivningen ska ses i ljuset av samhällsutvecklingen under perioden. 
  
 Analysera om jämställdhetspolitiken har genomförts och följts upp på ett effektivt sätt och lägga förslag på om hur genom- förandet och uppföljningen kan effektiviseras. 
  
 Se över de jämställdhetspolitiska målen och indikatorerna och bedöma om det finns behov av att justera eller förtydliga dessa. 
  
 Utredningen ska redovisa sitt arbete senast 15 augusti 2015. 
  
 29  
 U2014:6, dir. 2014:55. 
 54 
  
 SOU 2014:71 
  
 Regeringens insatser  
 2011-2014 
  och nulägesbeskrivning 
  
 Utredningen om ett stärkt och självständigt civilsamhälle 
  
 30 
  
 I uppdraget till utredningen ingår bland annat att lämna förslag till hur organisationernas möjligheter att delta i offentlig upphandling kan förbättras. 
 Utredningen ska redovisa sitt arbete senast 29 februari 2016. 
 Utredningen om översyn om tvångsvård av barn 
  
 31 
  
 Utredningen ska bland annat göra en övergripande översyn av bestämmelserna om tvångsvård av barn och unga enligt Lag (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga(LVU). 
 Utredningen ska redovisa sitt arbete senast 15 juni 2015. 
  
 30 
  
 U2014:4, dir. 2014:40. 
  
 31 
  
 S2012:7, dir. 2012:79. 
  
 55 
 4 Utvärdering 
 I detta kapitel redovisar vi en sammanfattande beskrivning av Brås utvärdering av regeringens insatser under  
 2010–2014. 
  
 4.1 
  
 Utvärdering av regeringens insatser  
  
 2010–2014 
  
 Brå har på förfrågan från utredningen genomfört en utvärdering av regeringens insatser under senaste mandatperioden. Utvärderingen omfattar 41 olika insatser som genomförts  
 2010–2014, 
  varav vissa fortfarande pågår. Utvärderingen återfinns i sin helhet i bilaga 3. Nedan följer en redogörelse av resultaten och Brås reflektioner och slutsatser. 
  
 4.2 
  
 Tillvägagångssätt 
  
 Brå har genomfört utvärderingen under en kort period,  
 april-augusti 
  2014, vilket har satt gränser för metoder och analyser. 
 Uppdragen till myndigheterna är varierande i omfattning och karaktär: några myndigheter som till exempel Socialstyrelsen har många uppdrag. Brå har genomfört utvärderingen genom att de begärt in underlag om de olika uppdragen från respektive myndighet. Det har varit olika material som bland annat årsredovisningar, projekt- redovisningar, projektplaner, kommunikationsplaner med mera. Alla dokument har lästs med utgångspunkt i en läsmall med ett antal övergripande teman, exempelvis metod för att genomföra uppdraget, organisering av arbetet på myndigheten, samarbete internt och externt samt implementering. 
 57 
 Utvärdering SOU 2014:71 
 Intervjuer har genomförts av ett antal representanter för några myndigheter och aktörer. Brå har valt att intervjua representanter 
  
 1  
  
 från några av de myndigheter som haft de mest omfattande och flest uppdrag och de som haft någon form av nationell samordnande roll: Socialstyrelsen, Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor (tidigare Ungdomsstyrelsen), Nationellt centrum för kvinnofrid (NCK), Länsstyrelsen Stockholm samt Länsstyrelsen Östergötland. Intervjuerna har framför allt varit gruppintervjuer och i vissa fall har flera intervjuer gjorts med representanter för en och samma myndighet. Brå har också intervjuat representanter för de båda kvinnojoursorganisationerna Riksorganisationen för kvinnojourer och tjejjourer i Sverige (Roks) och Sveriges kvinno- och tjejjourers riksförbund (SKR). Detta för att få del av deras erfarenheter om hur uppdragen inverkat på situationen för dem som är den yttersta målgruppen för alla dessa insatser: de som på olika sätt lever med våld i en nära relation, mäns våld mot kvinnor eller hedersrelaterat våld och förtryck. 
 Några uppdrag var fortfarande pågående då denna utvärdering genomfördes. I dessa fall bygger det som redovisas på eventuella del- redovisningar och projektplaner. Några definitiva slutsatser om dessa uppdrag går inte att dra. Även bland de uppdrag som är avslutade kan det enligt Brå vara svårt att dra några slutsatser, bland annat då uppföljningstiden många gånger är kort. 
 I Brås utvärdering (bilaga 3) redovisas respektive uppdrag upp- delade efter de fem fokusområden som regeringen angivit i skrivelsen 
 Jämställdhetspolitikens inriktning  
 2011-2014 
  
 2 
  
 och som återges i kapitel 3. 
  
 4.3 
  
 Sammanfattande slutsatser och reflektioner 
  
 I likhet med den förra utvärderingen som Brå utförde av regeringens 
 Handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer 
  
 3 
  
 , konstaterar Brå att det är en omfattande mängd aktiviteter som ägt rum och som i 
  
 1 
  
 Främst ansvariga utredare samt enstaka chefer. 
  
 2 
  
 Skr. 2011/12:3. 
  
 3 
  
 Mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer. Slutredovisning av regeringsuppdrag 
  
 , Brå rapport, 2010:18. 
  
 58 
  
 SOU 2014:71 
  
 Utvärdering 
  
 många fall fortfarande pågår. Det pågår aktiviteter på nationell, regional och lokal nivå. Utbildningsinsatserna är fortsatt många, likaså startas det upp nya verksamheter. Exempel finns på en mer långsiktig hållning och det tas fram en riklig mängd material och verktyg för olika målgrupper inom området. Brå har dock identifierat några kritiska punkter och tar utgångspunkt i de reflektioner som gjordes redan i den förra utvärderingen om brister och framgångsfaktorer. 
  
 4 
  
 De områden som Brå i denna utvärdering tar upp som kritiska områden omfattar bland annat: 
  
 Uppdragen och samordning 
  
 Intern samordning 
  
 Kortsiktiga insatser och lösningar 
  
 Våldsområdet är fortsatt ett parallellt spår 
  
 Fortsatt behov av utvärderingar 
  
 Förvaltning och implementering behöver stärkas 
  
 4.3.1 
  
 Uppdragen och samordning 
  
 Brå har haft anledning att fundera på uppdragen i sig och samord- ningen av dessa. Bland dem som intervjuats finns positiva erfaren- heter men också en del negativa synpunkter. Uppdragen till Ungdomsstyrelsen 
  
 5  
  
 tillhör dem som har uppfattats som tydliga. I flera fall har uppdragen föregåtts av grundliga kartläggningar vilket haft en positiv inverkan på utförandet. 
 En del uppdrag flyter samman och det brister i samordning. I arbetet med utvärderingen har det ibland varit svårt att reda ut upp- dragen och förstå hur de hänger ihop. Kvinnojourernas båda riks- organisationer ser ett behov av en bättre samordning och vissa upp- drag uppfattas som mer genomtänkta, andra som mindre genom- tänkta. Myndigheternas rapporter rymmer ibland redovisningar av flera uppdrag och det är inte alltid enkelt att särskilja redovisningen från olika uppdrag. Länsstyrelsernas uppdrag att samordna det lokala arbetet och uppdraget om metod- och kompetensstöd är ett 
  
 4 
  
 För en sammanfattning av dessa, se kapitel 2 avsnitt 2.5.1. 
  
 5 
  
 Numera Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor 
  
 59 
  
 Utvärdering 
  
 SOU 2014:71 
  
 exempel, där det är svårt veta vad som är vad. I Brås intervjuer framkommer också att detta uppdrag har varit nära sammankopplat med uppdraget om statsbidrag men denna koppling har inte varit tillräckligt tydlig. Även om det primära kan tyckas vara att insatserna blir gjorda, kan enligt Brå en sådan otydlighet försvåra uppföljning och måluppfyllelse. Ett annat problem som Länsstyrelsen Stockholm lyfter fram gäller länsstyrelsernas samordningsuppdrag. Ett av delmålen i detta uppdrag är att samordna information så att den blir likvärdig nationellt. Detta har strukturellt inte alltid fungerat så väl, då länsstyrelserna inte har mandat att samla eller styra över varandra. Det har lett till att länsstyrelserna ibland gör olika och informationen riskerar därmed också bli varierande för målgrupperna. 
 En del av Socialstyrelsens många uppdrag upplevs i mångt och mycket sakna tydliga definitioner och som otillräckligt avgränsade för att kunna utföras på ett fullgott sätt. Uppdragen är ibland också alltför kortsiktiga: man får lite tid på sig att förbereda genom- förandet av uppdragen och kvaliteten på de produkter man tar fram riskerar att påverkas i negativ riktning. En del uppdrag är heller inte helt tydliga gentemot rådande regelverk och tid och resurser måste läggas för att samordna detta. Politik, myndighetsutövning och forskning går i dessa fall inte alltid ihop – kanske är den politiska viljan ibland lite för stor. 
 Inom olika områden har samordnade funktioner tillkommit. Länsstyrelsen Östergötland har ett nationellt samordningsansvar i vissa frågor och länsstyrelsernas uppdrag att samordna arbetet i respektive län är två exempel. Detta har av allt att döma fört arbetet framåt. Som tidigare nämnts lyfte Brå fram sådana samordnande roller som något lovande i den förra handlingsplanen. Denna upp- fattning kvarstår i den nu föreliggande utvärderingen. Som tidigare påtalats kan dock vissa problem uppstå när det gäller läns- styrelsernas mandat över varandra, i det fall uppdraget kräver detta. 
 Brå uppfattar att det i mångt och mycket saknas en helhetsbild kring de många olika uppdragen. En anledning till detta, som kommer till uttryck i flera intervjuer på de olika myndigheterna, är att de berörda departementen inte alltid är helt samordnade kring frågan om mäns våld mot kvinnor och våld i nära relationer. Området är splittrat på flera olika politikområden. Detta lyftes också fram i Brås tidigare utvärdering. 
 60 
  
 SOU 2014:71 
  
 Utvärdering 
  
 Det finns nu en ganska stor mängd material, som tas fram av olika aktörer och som många gånger vänder sig till samma mål- grupper. Det är bland annat vägledningar, utbildningsmaterial, föreskrifter, meddelandeblad, handböcker med mera. Budskapen är inte alltid desamma och det kan vara svårt att hålla ihop materialen till ett samlat och effektivt metodstöd. I förlängningen kan detta innebära svårigheter för praktiken – målgrupperna – att veta hur man ska förhålla sig till de olika materialen. Detta är också något som lyfts fram som problematiskt i flera av intervjuerna. 
  
 4.3.2 
  
 Intern samordning 
  
 Bland de myndigheter som haft en större mängd uppdrag finns olika exempel på hur man har samordnat arbetet internt. Enligt exempelvis Myndigheten för civilsamhälls- och ungdomsfrågor (Mucf) 
  
 6  
  
 har den interna samordningen förbättrats med tiden och det finns numer en formell samordningsfunktion på myndigheten. Man har regelbundna möten kring projekten, där man bland annat diskuterar vad som är viktigt att belysa inom de olika uppdragen och vilka forum man kan medverka i. En effekt av denna formaliserade samverkan är att man också tillvaratar kunskapen som finns inom myndigheten: Kunskapen härbärgeras och överförs inom detta forum även om personerna (exempelvis visstids- anställda) kommer och går. 
 Det finns också exempel på myndigheter där samordningen inte tycks ha varit optimal. Ett exempel är Socialstyrelsen, där det inte har funnits någon person med ett tydligt uppdrag att samordna arbetet. De många uppdragen har varit fördelade på ett antal olika enheter och berört flera avdelningar. Dokumentation av de olika uppdragen som Brå fått ta del av ger ett intryck av att vissa av uppdragen har varit samordnade, men att ett helhetsgrepp saknats. Ibland har det exempelvis varit svårt att förstå uppdragen och organiseringen av vissa uppdrag har delats, andra går in i varandra och redovisas tillsammans med andra etc. Intrycket bekräftas i intervjuerna. Man menar att interna strukturerade samverkans- former och en samordnarfunktion saknats. Ett nätverk finns för 
  
 6  
 Tidigare Ungdomsstyrelsen. 
 61 
  
 Utvärdering 
  
 SOU 2014:71 
  
 utredare som arbetar med området och ett för berörda chefer, men med varierande livaktighet. En handfull andra områden på myndig- heten som till exempel barn och äldre samordnas, men inte vålds- området. Detta leder till ett slags dubbla budskap, samtidigt som man har fått stora anslag för våldsuppdragen och det är många som arbetar med dem, synes ändå frågan vara åsidosatt. Enligt intervju- uppgifter kommer man dock från och med september 2014 att göra en nystart vad gäller våldsarbetet och stärka samordningen, nät- verken och helhetsgreppet. Ovan nämnda svårigheter till trots, har myndigheten arbetat intensivt och tagit fram en mängd produkter till stöd för sina målgrupper, hälso- och sjukvården och social- tjänsten. Samordningen och samverkan i de uppdrag som berör länsstyrelserna tycks också ha fungerat väl. 
  
 4.3.3 
  
 Fortfarande kortsiktiga insatser och lösningar 
  
 I den förra utvärderingen pekade Brå på problemet med kortsiktiga insatser och finansieringar. Det fanns bland annat en projekttrött- het ute i kommunerna, särskilt i de mindre. Kommunerna önskade arbetsro och en mer långsiktig finansiering. Brå konstaterar i den nu föreliggande utvärderingen att liknande synpunkter fortfarande framkommer. Länsstyrelserna redovisar (angående insatserna år 2013) exempelvis att kommunerna i hög grad är trötta på kortsiktiga projekt och efterfrågar långsiktighet och permanenta lösningar. I intervju- sammanhang påpekas det också att det länge har förts samtal om långsiktighet men att detta inte lett till någon förändring. När det gäller de utvecklingsmedel som fördelas (tidigare av länsstyrelserna, sedan 2012 av Socialstyrelsen) synes det finnas en risk för att dessa snarare befäster en redan bekymmersam ojämlikhet: de större kommunerna som redan har en väl utvecklad verksamhet har kraft och resurser att söka medel, medan de mindre kommunerna inte mäktar med att söka. De mindre är projekttrötta och har ingen avsedd person för att driva kvinnofridsverksamhet, än mindre för att söka utvecklingsmedel. Det finns en risk för en utveckling där resurser inte hamnar där de som bäst behövs. Detta är också något som de båda kvinnojoursorganisationerna påtalar: det är de som redan har resurser som har kraft och möjlighet att söka medel. Kvinnojoursorganisationerna lyfter vidare fram att man ibland får 
 62 
  
 SOU 2014:71 
  
 Utvärdering 
  
 trolla för att uppfinna redan befintlig verksamhet då utvecklings- medlen inte är till för kärnverksamhet som är det jourerna mest är i behov av. Från länsstyrelserna finns tankar om att deras kunskaper om hur det ser ut i länet borde utnyttjas bättre för att minska dessa olikheter. Tilläggas bör dock att det också finns positiva exempel på mer långsiktiga strategier och projekt/insatser som bedrivs med uthållighet. 
  
 4.3.4 
  
 Risker med korta utbildningsinsatser 
  
 Såväl Brå som NCK 
  
 7  
  
 har tidigare pekat på riskerna med korta engångssatsningar vad gäller utbildningar. Sådana riskerar att föra med sig projekttrötthet och lägre motivation att slutföra uppdraget. Engångssatsningar riskerar vidare att förlora sin effekt, särskilt i organisationer med stor personalomsättning, som inom socialtjänsten. Efter en tid har många av dem som gått utbildningen slutat eller bytt arbete och ersatts av nya personer som inte gått utbildningar. NCK drar slutsatsen att utbildningsinsatser bör vara långsiktiga för att kunna bidra till positiv verksamhetsutveckling. NCK pekar också på flera viktiga framgångsfaktorer inför myndigheternas fortsatta utbildningsinsatser, exempelvis tillräcklig längd för att skapa möjlighet till lärandeprocess, chefsförankring och att utbildningarna införlivas i ordinarie fortbildning. 
 I den föreliggande utvärderingen har Brå funnit exempel på både kortare och längre utbildningsinsatser. Flera myndigheter rapporterar om endagskonferenser och utbildningar vid enstaka tillfällen, bland annat om olika särskilda grupper. Antalet deltagare och hur väl man når ut med kunskaper tycks variera. De kortare engångssatsningar som återrapporterats tämligen frekvent svarar inte alltid mot ovan nämnda framgångsfaktorer. Även i intervjuerna uttrycks att engångs- satsningar, exempelvis endagsutbildningar, inte är hållbara i längden. Kvinnojoursorganisationerna framför också att det är positivt med dessa utbildningssatsningar, men att också chefer, socialnämndens ordförande samt politiker behöver nås av kunskapen. Det behövs mer kraftfulla redskap i den dagliga verksamheten. Det är också en brist att 
  
 7  
  
 NCK  
 Redovisning av regeringsuppdraget Utvärdering av utbildningar,  
 2013. 
  
 63 
  
 Utvärdering 
  
 SOU 2014:71 
  
 våldsområdet saknas helt eller till stora delar i utbildningen för några för området viktiga professioner, så som socionomutbildningen. 
 Med tanke på att problemen med engångssatsningar är väl kända sedan tidigare och uppmärksammade vid flera tillfällen och i olika sammanhang, kan det vara en god idé att framöver också se till andra sätt att bedriva utbildning. Bland de redovisningar som Brå har tagit del av finns exempel på detta: Brottsoffermyndigheten har tagit fram ett bra utbildningsmaterial och utbildar nyckelpersoner, som för arbetet vidare på sina arbetsplatser med hjälp av detta material; Länsstyrelsen Östergötland utbildar via befintliga strukturer och strävar därmed efter att integrera frågan i verksamheternas ordinarie arbete; Mucf skräddarsyr utbildningar som svarar mot aktörers direkta behov för att nämna några exempel. 
  
 4.3.5 
  
 Våldsområdet fortfarande ett parallellt spår 
  
 Nära relaterat till det som ovan skrivits om kortsiktiga insatser och utbildningsinsatser är enligt Brå resonemanget om att det brister i integreringen av kvinnofridsarbetet i verksamheternas ordinarie arbete. Även detta har påtalats tidigare i olika sammanhang. Brå pekade exempelvis i den tidigare utvärderingen på riskerna med att så mycket arbete bedrivs i särskilt finansierade projekt, vid sidan av ordinarie verksamhet. Dessa tenderar att bli tomtebloss om inte en mer långsiktig finansiering finns. Det kan i sin tur falla tillbaka på prioriteringar – när finansieringsansvaret övergår till kom- munen, finns det en risk att arbetet försvinner. Systemet med stats- bidrag och utvecklingsmedel bidrar, enligt intervjuuppgifter, till att en del kommuner inte anser sig behöva bidra med egen finansiering vilket gör att arbetet med våld i nära relation löper vid sidan av den ordinarie verksamheten. De kvinnofridssamordnare som finns i kommunerna saknar många gånger mandat och budget och ingår inte i ordinarie beslutsfattande strukturer, vilket också bidrar till att frågan fortsätter som ett spår vid sidan av kommunernas ordinarie verksamhet. 
 Som nämnts finns det också myndigheter där våldsuppdragen utifrån vissa aspekter kan uppfattas som förbisett. Området sam- ordnas inte i likhet med andra och då det saknas helhetssyn riskerar många av uppdragen att bli isolerade företeelser på myndigheten. 
 64 
  
 SOU 2014:71 
  
 Utvärdering 
  
 Att området bedrivs som ett parallellet spår kan komma att genom- syra hela arbetet, från myndighet till kommunnivå med kortsiktiga projekt och lösningar. Däremot tycks en positiv utveckling vara på gång i länsstyrelsernas verksamhet. Här verkar kvinnofridsområdet i allt högre grad integreras i annat arbete, till exempel det om social hållbarhet och i det övriga jämställdhetsarbetet. Rikspolisstyrelsen (RPS) har också identifierat integrering som något viktigt. I anknytning till uppföljningen av uppdraget om informations- kampanjen menar man att denna typ av arbete skulle behövt involvera hela polisorganisationen och inte bara bedrivas centralt vid RPS. 
 Enligt flera länsstyrelser är området våldsutsatta kvinnor ingen självklar målgrupp i socialtjänstens arbete. Det mångt och mycket negativa resultaten från tillsynsverksamheten 
  
 8  
  
 kan sägas bekräfta denna bild. Med tanke på de omfattande insatser som gjorts under många års tid och att socialtjänstlagen sedan 15 år innehåller en särskild paragraf om våldsutsatta kvinnor, kan detta enligt Brå inte tyckas vara annat än anmärkningsvärt. 
  
 4.3.6 
  
 Det saknas fortfarande utvärderingar 
  
 I Brås förra utvärdering framkom tydligt att det i mångt och mycket saknas vetenskapliga utvärderingar av det arbete som görs. Praktiker saknar i stor utsträckning konkret kunskapsbaserad väg- ledning av vilka metoder som fungerar bäst. Enligt Brå måste nästa steg vara att göra vederhäftiga utvärderingar av de arbetsmetoder som tillämpas även om en hel del utvärderingar har gjorts och pågår. På Socialstyrelsen pågår ett arbete med att utvärdera olika metoder, bland annat om stödinsatser till barn som bevittnar våld och om bedömningsmetoden FREDA. Boverket har utvärderat en rad av de projekt som genomförts för att öka tryggheten. Detta är positivt. Mycket talar dock för att det finns ett fortsatt behov av utvärderingar. Mucf pekar exempelvis på att det att det saknas utvärderingar och uppföljningar av de metoder som används i det förebyggande arbetet kring tvångsgifte. Socialstyrelsen konstaterar att 
  
 8  
  
 IVO (2014) 
 Våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld. Slutrapport från en nationell tillsyn  
 2012-2013. 
  
 65 
  
 Utvärdering 
  
 SOU 2014:71 
  
 antalet utvärderade insatser bland dem som beviljats utvecklingsmedel ökar men fortfarande finns det brister vad gäller detta. 
 Brå måste sammantaget även denna gång poängtera vikten av utvärderingar och uppföljningar av de insatser som görs. 
  
 4.3.7 
  
 Implementering och förvaltning behöver stärkas 
  
 I det material som Brå tagit del av finns goda exempel på hur myndigheter tillvaratar, förvaltar och implementerar den kunskap som tagits fram. Myndigheterna använder en rad kanaler och format för att sprida och implementera olika material. Det finns också exempel på hur man tänker och planerar för hur uppdrag och kunskap ska förvaltas: Mucf använder den erhållna kunskapen i sitt dagliga arbete, exempelvis då man ställer enkäter till ungdomar; Brottsoffermyndig- heten upprätthåller och förvaltar utbildningsmaterial; Rikspolis- styrelsen (RPS) har tagit tillvara tidigare strategier och kunskaper i sitt uppdrag och reflekterar utförligt om vad som krävs för att förvalta kunskaper i organisationen. Detta är några goda exempel. Det finns dock också exempel som tyder på att arbetet måste förbättrats vad gäller implementering och förvaltning. Socialstyrelsen har gjort en utvärdering av hur pass kända och använda några av myndighetens kunskapsstöd är, som publicerats i samband med tidigare uppdrag. Utvärderingen visar att kännedomen är låg och att de som känner till materialen är osäkra på innehållet. Länsstyrelserna har numer ett uttalat uppdrag att föra ut kunskaper så det är möjligt att situationen har förbättrats. Tillsynen som genomförts ger dock en indikation på att mycket återstår innan dessa kunskaper omsätts i praktiken. En av kvinnojourernas riksorganisationer uppger också att framtaget material inte används i kommunerna. 
 I många fall saknas det också uppföljning av hur exempelvis utbildningsinsatser verkat på lite längre sikt. Flera uppfölj- ningar/utvärderingar görs i direkt anslutning till själva insatsen och ibland med ganska låg svarsfrekvens. Det finns vidare många exempel på hur länsstyrelserna rapporterar att kommunerna nu har större kunskap och beredskap tack vare de genomförda insatserna, men sällan ges mer konkreta exempel på  
 hur  
 detta tar sig i uttryck eller att det relateras till några specifika mål. 
 66 
  
 SOU 2014:71 
  
 Utvärdering 
  
 Mot denna bakgrund finner Brå det angeläget att i större grad inkludera frågor om implementering och förvaltning i uppdragen till myndigheterna. Alternativet är att myndigheterna själva prioriterar denna fråga i högre grad. Detta kommer också till uttryck i Brås intervjuer. Flera upplever det som en brist att detta inte i högre utsträckning finns med och tydliggörs som en del i uppdragen från regeringen. En effektivare organisation för implementering vore önskvärt. Exempel finns på att myndigheters kommunikations- insatser består av att man endast via ett nyhetsbrev informerar om att visst material finns tillgängligt. I intervjuerna menar man tvärtom att man måste möta mottagarna och konkret visa på hur materialen kan användas och komma till nytta. I många fall saknas också mer långsiktiga kommunikationsplaner och strategier. 
 Utan tydliga strategier för implementering och ett förvaltande ansvar finns en risk för att det massiva arbete som gjorts och pågår inte gör de avtryck som är önskvärda och som borde kunna förväntas. Det goda arbete som görs är, för att citera en av kvinno- joursorganisationerna, isolerade öar och sprids inte till andra verksamheter. Utan en större långsiktighet torde inte heller resultaten motsvara de resurser som avsatts. 
 67 
 5 Analys och diskussion 
 I detta kapitel presenterar vi en sammanfattande analys och bedöm- ning samt för en avslutande diskussion. Vi blickar även framåt mot en nationell strategi. 
  
 5.1 
  
 Stor samsyn råder om problemen 
  
 I föregående kapitel redogjordes för regeringens satsningar från 2007 och framåt. Brås två övergripande utvärderingar av regeringens arbete och slutbetänkandet från den nationella samordnaren mot våld i nära relationer presenterades. Kartläggningar och tillsyn har bidragit till en förhållandevis god kännedom om nuläget på den lokala och regionala nivån. 
 Fram växer en relativt enhetlig bild av vad som fungerar respektive inte fungerar i arbetet mot mäns våld mot kvinnor idag. Liknande samstämmighet har framkommit när utredningen inhämtat syn- punkter, kunskaper och erfarenheter genom dialog med en mängd aktörer som arbetar inom området mäns våld mot kvinnor på myndig- heter och olika organisationer. Här sammanfattar vi bilden i form av ett antal frågor för framtiden. 
  
 5.2 
  
 Hur kan arbetet prioriteras än mer? 
  
 Regeringens satsningar mot mäns våld mot kvinnor har varit omfattande under de senaste åren i jämförelse med hur det sett ut tidigare. Handlingsplaner har tagits fram och uppdrag har delgetts ett stort antal myndigheter och organisationer. Det har skett fram- steg och utveckling inom området. Samtidigt kan det ifrågasättas om arbetet varit tillräckligt effektivt, kvalitativt och samordnat och om de insatser som gjorts medfört förbättringar inom myndigheter 
 69 
  
 Analys och diskussion 
  
 SOU 2014:71 
  
 och organisationer och framförallt för våldsutsatta kvinnor och barn. De insatser som genomförts har medfört att arbetet inom området har utvecklats men det är mycket kvar att förbättra. Vi är snarare i början på en väg framåt där målet är att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. 
 I många sammanhang lyfts området upp som prioriterat. Sverige har tillträtt  
 Europarådets konvention om förebyggande och bekämpning av våld mot kvinnor och våld i hemmet 
  
 1  
  
 och i och med detta åtagit sig ett stort ansvar att arbeta kraftfullt mot mäns våld mot kvinnor. Men samtidigt är det viktigt att jämföra satsningarna inom detta område med utvecklingen inom andra områden som samhällets institutioner i allt högre utsträckning gått in och tagit över ansvaret för. Ett närliggande exempel att jämföra med är missbruks- och beroende- området. Där genomfördes det förebyggande arbetet historiskt sett främst av frivilligorganisationer och civilsamhället, men har under de senaste årtiondena alltmer tagits över av samhällets olika aktörer. Tillsammans med insatser för metod- och kvalitetsutveckling och forskning som visat på de faktiska samhällskostnaderna har kost- naderna för kommunernas arbete på missbruksområdet synliggjorts och staten har tillfört stora resurser till området, både för det behandlande och för det förebyggande arbetet. 
 Till skillnad från missbruks- och beroendevården har samhälls- kostnaderna för mäns våld mot kvinnor varit underskattade och osynliga. Den nationella samordnaren mot våld i nära relationer uppskattar att de årliga samhällsekonomiska kostnaderna för våld i nära relationer sannolikt överstiger 4 miljarder kronor i Sverige idag. 
  
 2  
  
 Kostnaderna på detta område är än så länge relativt dolda och en viktig fråga för framtiden är att tydliggöra dem. De medel som regeringen i framtiden avsätter för att bekämpa mäns våld mot kvinnor måste i högre utsträckning ställas i paritet med kostnader som mäns våld mot kvinnor orsakar idag. Detta torde medföra att området tilldelas betydligt mer resurser än det hittills har gjort samt att de medel som avsätts används mer målinriktat, effektivt och långsiktigt. 
  
 1 
  
 Europarådets konvention om förebyggande och bekämpning av våld mot kvinnor och våld i hemmet (Europarådets fördragsserie nr 210). 
  
 2 
  
 Våld i nära relationer – en folkhälsofråga. Förslag för ett effektivare arbete 
  
 . SOU 2014:49. 
  
 70 
  
 SOU 2014:71 
  
 Analys och diskussion 
  
 Det kostar att utveckla verksamheter för att ge bättre stöd till våldsutsatta kvinnor och barn, såväl som till våldsutövare och för det förebyggande arbetet. Men enligt utredningens bedömning kostar det ännu mer att  
 inte  
 utveckla arbetet, både för samhället och i personligt lidande. 
  
 I  
 Europarådets konvention om förebyggande och bekämpning av våld mot kvinnor och våld i hemmet  
 framgår bland annat i artikel 7 att statsparterna åtar sig att anta och genomföra en effektiv, omfattande och samordnad nationell politik för att förebygga och bekämpa alla former av våld mot kvinnor och våld i hemmet. Vidare framgår i artikel 8 att statsparterna ska anslå lämpliga ekonomiska resurser för detta. 
  
 5.3 
  
 Hur blir området en del av det ordinarie arbetet? 
  
 I utredningens uppdrag ingår att utvärdera i vilken utsträckning de insatser som har genomförts mot mäns våld mot kvinnors har lett till att ny kunskap och nya metoder och förhållningssätt införlivats i myndigheters ordinarie verksamhet. 
 En generell slutsats som det råder stor samstämmighet omkring i både utvärderingar som i samtal med experter och aktörer på området är att arbete mot mäns våld mot kvinnor och våld i nära relationer ofta sker vid sidan av det ordinarie arbetet. Detta bekräftas även av tillsyn, verksamhetsutfall med mera. I några få fall finns tecken som tyder på att kunskap och förhållningssätt på ett grundligt och genomgående sätt införlivats i en myndighets ordinarie verksamhet. Detta gäller både nationella myndigheter och myndigheter på lokal nivå. Stöd och hjälp till våldsutsatta kvinnor och barn behandlas inte alltid som ett eget verksamhetsområde och är inte alltid en självklar målgrupp i socialtjänstens arbete i alla kommuner. Det framgår även av de brister som konstaterats i resultaten i Inspektionen för vård och omsorgs (IVO) nationella tillsyn. 
  
 3  
  
 Mot bakgrund av det som framkommit i utvärderingen så går det även att ifrågasätta om Socialstyrelsen, som är den myndighet som ansvarar för att ge vägledning och stöd för professionerna inom socialtjänst och hälso- och sjukvård, hanterar 
  
 3  
  
 IVO(2014)  
 Våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld. Slutrapport från en nationell tillsyn  
 2012-2013. 
  
 71 
  
 Analys och diskussion 
  
 SOU 2014:71 
  
 området som en del av det ordinarie arbetet. Vad gäller rättsväsendets institutioner framhålls ibland att området i högre grad inbegrips i det ordinarie arbetet och inom ramen för myndigheternas ordinarie verksamhetsanslag, och därför är dessa myndigheter inte på samma sätt synliggjorda i regeringens insatser under senare år. Men även mot rättsväsendet framkommer kritik mot den låga graden av brottsuppklarning och domar i ärenden som rör våld mot kvinnor. 
  
 4 
  
 Att regeringsuppdragen ofta är kortsiktiga och sker i projekt- form kan bidra till att arbetet inte integreras i ordinarie arbete på myndigheter. Det kan också medföra att det både blir svårt att rekrytera och behålla kompetens hos desamma. Det finns också en stor risk att verksamheter på regional och lokal nivå inte prioriterar området om inte myndigheterna på nationell nivå gör det. 
 I en del myndigheter, som till exempel Mucf, finns särskilda samordnare eller ansvariga personer för arbetet inom våldsområdet medan andra myndigheter såsom Socialstyrelsen saknat detta. När området mäns våld mot kvinnor och våld i nära relationer prioriteras och det finns särskilda ansvariga personer vid myndig- heter leder det, enligt utredningens bedömning, troligen till en bättre struktur i myndigheternas arbete som medför att kunskapen behålls och tillvaratas inom myndigheten på ett bättre sätt och arbetet blir en del av ordinarie verksamhet. Att leda och prioritera arbetet är ytterst ett ledningsansvar. I andra fall tenderar arbetet på myndigheterna ske mer i projektform och vid sidan av ordinarie verksamhet och det kan ibland bli en fråga som eldsjälar driver tills de inte orkar mer. Liknande kan även ses på kommunal nivå där till exempel kvinnofridssamordnare kan ha en positiv effekt på arbetet förutsatt att de har ett tydligt mandat som är väl förankrat hos ledningen. 
  
 5 
  
 Sammanfattningsvis kan sägas att det fortfarande förefaller som att arbetet mot mäns våld mot kvinnor inte alltid ses som lika prioriterat och viktigt i förhållande till annat arbete på nationell, regional och lokal nivå. 
  
 4 
  
 Se bl.a. Diesen, Brown och Smith, SchneiderÖvergrepp mot kvinnor och barn – den rättsliga hanteringen 
 . Andra upplagan. Norstedts Juridik (2013) och Fuller, Jensen, Rättsväsendet – polisens, åklagarens och domstolens roller i Villegas, Jones, Phillips, Cook & man får lite tid på sig att förbereda genomförandet, och kvaliteten på de produkter man tar fram riskerar att påverkas i negativ riktning. En del uppdrag, menar de intervjuade, är heller inte helt klockrena gentemot rådande regelverk och tid måste avsättas för att samordna detta. 
 Inom olika områden har samordnade funktioner tillkommit – exempelvis Länsstyrelsen i Östergötland som har ett nationellt samordningsansvar i vissa frågor och länsstyrelsernas uppdrag att samordna arbetet i respektive län – vilket av allt att döma har fört arbetet framåt. Som tidigare nämnts lyfte Brå fram sådana samord- nande roller som något lovande i den förra handlingsplanen. Denna uppfattning kvarstår i den nu föreliggande utvärderingen. Som tidi- gare påtalats kan dock vissa problem uppstå när det gäller läns- styrelsernas mandat över varandra, i det fall uppdraget kräver detta. 
 107 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 Behovet av en helhetsbild 
 Enligt Brå saknas i viss mån en helhetsbild över de många olika uppdragen. En anledning till detta, som kommer till uttryck i flera intervjuer på de olika myndigheterna, kan vara att de berörda departementen inte alltid är helt samordnade kring denna fråga. Området är splittrat på flera olika politikområden. Detta lyftes också fram i Brås tidigare utvärdering. Den nationella samordnaren mot våld i nära relationer (SOU 2014:49) menar att det är nödvän- digt med en starkare koordinering av uppdragen för att uppnå politiska mål och för att undvika att uppdragen överlappar varandra eller saknar samstämmighet. Samordnaren lägger i sitt betänkande ett förslag om att inrätta en särskild statsrådsgrupp. 
 En stor mängd material som kan vara svårt att förhålla sig till 
 Det finns nu en ganska riklig mängd material, som tagits fram av olika aktörer och som många gånger vänder sig till samma mål- grupper. Det rör sig om vägledningar, utbildningsmaterial, före- skrifter, meddelandeblad, handböcker med mera. Budskapen är inte alltid desamma, och det kan vara svårt att hålla ihop materialen till ett samlat och effektivt metodstöd. I förlängningen kan detta inne- bära svårigheter för praktikerna – målgrupperna – att veta hur man ska förhålla sig till de olika materialen. Detta är också något som lyfts fram som problematiskt i flera av intervjuerna. 
 Intern samordning 
 Bland de myndigheter som haft en större mängd uppdrag finns olika exempel på hur man har samordnat arbetet internt. Enligt exempelvis Ungdomsstyrelsen har den interna samordningen för- bättrats med tiden och det finns numera en formell samordnings- funktion på myndigheten. Man har regelbundna möten kring pro- jekten, där man bland annat diskuterar vad som är viktigt att belysa inom de olika uppdragen och vilka forum man kan medverka i. En effekt av denna formaliserade samverkan är att man också tillvara- tar kunskapen som finns inom myndigheten: kunskapen härbär- 
 108 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 geras och överförs inom detta forum även om personerna (exem- pelvis visstidsanställda) kommer och går. 
 Det finns också exempel på myndigheter där samordningen inte tycks ha varit optimal. Ett exempel är Socialstyrelsen, där det inte har funnits någon person med en tydlig funktion att samordna arbetet. 
  
 4  
  
 De många uppdragen har varit fördelade på ett antal olika enheter och berört flera avdelningar. Dokumentation av de olika uppdragen som Brå fått ta del av ger ett intryck av att vissa av upp- dragen har varit samordnade, men att ett helhetsgrepp saknats. Ibland har det exempelvis varit svårt att förstå uppdragen och hur de har organiserats – vissa uppdrag har delats, andra går in i varandra och redovisas tillsammans med andra etc. Intrycket bekräftas i intervjuerna. Man menar att interna strukturerade sam- verkansformer och en samordnarfunktion har saknats. 
 Ett nätverk finns för utredare som arbetar med området och ett för berörda chefer, men med varierande livaktighet. En handfull andra områden på myndigheten samordnas, men inte våldsområdet. Enligt de intervjuade leder detta till ett slags dubbla budskap; sam- tidigt som man har fått stora anslag för våldsuppdragen och det är många som arbetar med dem, synes ändå frågan vara styvmoderligt behandlad. Enligt intervjuuppgifter kommer man dock att göra en nystart när det gäller våldsarbetet och stärka samordningen, nät- verken och helhetsgreppet. Ovan nämnda svårigheter till trots har myndigheten arbetat intensivt och tagit fram en mängd produkter till stöd för sina målgrupper. 
 Samordningen och samverkan i de uppdrag som berör läns- styrelserna tycks också ha fungerat väl. 
 Fortfarande kortsiktiga insatser och lösningar 
 I den förra utvärderingen pekade Brå på problemet med kortsiktiga insatser och finansieringar. Det fanns bland annat en projekt- trötthet ute i kommunerna, särskilt i de mindre. Kommunerna önskade arbetsro och en mer långsiktig finansiering. Brå konsta- terar i den nu föreliggande utvärderingen att liknande röster fort- farande gör sig gällande. Länsstyrelserna redovisar (angående insat- 
  
 4  
 En särskild samordnare är dock utsedd sedan 1 september 2014. 
 109 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 ser år 2013) exempelvis att kommunerna i hög grad är trötta på kortsiktiga projekt och frågar efter långsiktighet och permanenta lösningar. I intervjusammanhang påpekas också att det länge har förts samtal om långsiktighet men att det inte lett till någon för- ändring. När det gäller de utvecklingsmedel som fördelas (tidigare av länsstyrelserna, sedan 2012 av Socialstyrelsen) tycks det finnas en risk för att dessa snarare befäster en redan bekymmersam ojäm- likhet: de större kommunerna som redan har en väl utvecklad verk- samhet har kraft och resurser att söka medel, medan de mindre inte mäktar med att söka. De mindre är projekttrötta och har ingen utsedd person för att driva kvinnofridsverksamhet, än mindre för att söka utvecklingsmedel. Det finns en risk för en utveckling där resurser inte hamnar där de behövs som bäst. Detta är också något som de båda kvinnojoursorganisationerna påtalar: det är de som redan har resurser som har kraft och möjlighet att söka medel. Jou- rerna lyfter vidare fram att man ibland får trolla för att uppfinna redan befintlig verksamhet då utvecklingsmedlen inte är till för kärnverksamhet som är det jourerna mest är i behov av. Läns- styrelserna har tankar om att deras kunskaper om hur det ser ut i länet borde utnyttjas bättre för att minska dessa olikheter. Tilläggas bör dock att det också finns positiva exempel på mer långsiktiga strategier och projekt/insatser som bedrivs med uthållighet. 
 Risker med korta utbildningsinsatser 
 Såväl Brå som Nationellt centrum för Kvinnofrid (NCK) (2013) har tidigare pekat på riskerna med korta engångssatsningar när det gäller utbildning. Det riskerar att föra med sig projekttrötthet och lägre motivation att slutföra uppdraget. Engångssatsningar riskerar vidare att förlora sin effekt, särskilt i organisationer med stor personalomsättning, som inom socialtjänsten. Efter en tid har många av dem som gått utbildningen slutat eller bytt arbete och ersatts av nya personer som inte gått utbildningar. NCK drar slut- satsen att utbildningsinsatser bör vara långsiktiga för att kunna bidra till en positiv verksamhetsutveckling. NCK pekar också på flera viktiga framgångsfaktorer inför myndigheternas fortsatta utbildningsinsatser, exempelvis tillräcklig längd för att skapa möj- 
 110 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 lighet till en lärandeprocess, chefsförankring och att utbildningarna införlivas i ordinarie fortbildning. 
 I den föreliggande utvärderingen har Brå funnit exempel på både kortare och längre utbildningsinsatser. Flera myndigheter rapporterar om endagskonferenser och utbildningar vid enstaka tillfällen, bland annat om olika särskilda grupper av våldsutsatta. Antalet deltagare och hur väl man når ut med kunskaper tycks variera. De kortare engångs- satsningar som återrapporterats tämligen frekvent svarar inte alltid mot ovan nämnda framgångsfaktorer. Även i intervjuerna uttrycks att engångssatsningar, exempelvis endagsutbildningar, inte är hållbara i längden. 
 Kvinnojoursorganisationerna framför också att det är positivt med satsningar på utbildning, men att också chefer, socialnämn- dens ordförande samt politiker behöver nås av kunskapen. Det behövs mer kraftfulla redskap i den dagliga verksamheten. Det kan också tyckas vara en brist att området våld i nära relation helt eller till stora delar saknas i utbildningen för några för området viktiga professioner, såsom socionomutbildningen. 
 Med tanke på att problemen med engångssatsningar är väl kända sedan tidigare och uppmärksammade vid flera tillfällen och i olika sammanhang, kan det vara en god idé att framöver också ta till andra sätt att bedriva utbildning. Bland de redovisningar som Brå har tagit del av finns exempel på detta: Brottsoffermyndigheten har tagit fram ett utbildningsmaterial och utbildar nyckelpersoner, som för arbetet vidare på sina arbetsplatser med hjälp av detta material; Länsstyrelsen i Östergötland utbildar via befintliga strukturer och strävar därmed efter att integrera frågan i verksamheternas ordina- rie arbete; Ungdomsstyrelsen skräddarsyr utbildningar som svarar mot aktörers direkta behov för att nämna några exempel. 
 Våldsområdet fortfarande ett parallellt spår 
 Nära relaterat till det som ovan skrivits om kortsiktiga insatser och utbildningar är resonemanget om att det brister i integreringen av kvinnofridsarbetet i verksamheternas ordinarie arbete. Även detta har påtalats tidigare i olika sammanhang. I den tidigare utvärde- ringen pekade Brå exempelvis på riskerna med att så mycket arbete bedrivs i särskilt finansierade projekt, vid sidan av ordinarie verk- 
 111 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 samhet. Projekten tenderar att bli tomtebloss om det inte finns en mer långsiktig finansiering. Det kan i sin tur falla tillbaka på prioriteringar – när finansieringsansvaret övergår till kommunen, finns det en risk att arbetet försvinner. Enligt intervjuuppgifter bidrar systemet med statsbidrag och utvecklingsmedel till att en del kommuner inte anser sig behöva bidra med egen finansiering, vilket innebär att arbetet med våld i nära relation löper vid sidan av den ordinarie verksamheten. De kvinnofridssamordnare som finns i kommunerna saknar många gånger mandat och budget och ingår inte i ordinarie beslutsfattande strukturer, vilket också bidrar till att frågan fortsätter som ett spår vid sidan av kommunernas ordinarie verksamhet. 
 Om området bedrivs som ett parallellet spår på de centrala myndigheterna kan detta komma att genomsyra hela arbetet, från myndighet till kommunnivå, med kortsiktiga projekt och lösningar som följd. 
 Däremot tycks en positiv utveckling vara på gång i länsstyrel- sernas verksamhet. Här verkar kvinnofridsområdet i allt högre grad integreras i annat arbete, till exempel det om social hållbarhet och det övriga jämställhetsarbetet. Rikspolisstyrelsen har också identi- fierat integrering som något viktigt. I anknytning till uppföljningen av uppdraget om informationskampanjen menar man att denna typ av arbete hade behövt involvera hela polisorganisationen och inte bara bedrivas centralt vid Rikspolisstyrelsen. 
 Utvärderingar saknas fortfarande 
 I Brås förra utvärdering framkom tydligt att det i mångt och mycket saknas utvärderingar av det arbete som görs. För praktiker råder i stor utsträckning brist på konkret kunskapsbaserad vägled- ning av vilka metoder som fungerar bäst. Enligt Brå måste nästa steg vara att göra vederhäftiga utvärderingar av de arbetsmetoder som tillämpas även om en hel del utvärderingar har gjorts och pågår. På Socialstyrelsen pågår ett arbete med att utvärdera olika metoder, bland annat om stödinsatser till barn som bevittnar våld och om bedömningsmetoderna FREDA. Boverket har utvärderat en rad av de projekt som genomförts för att öka tryggheten. Detta är positivt. Mycket talar dock för att det finns ett fortsatt behov av 
 112 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 utvärderingar. Ungdomsstyrelsen pekar exempelvis på att det saknas utvärderingar och uppföljningar av de metoder som används i det förebyggande arbetet kring tvångsgifte. Socialstyrelsen kon- staterar att antalet utvärderade insatser bland dem som beviljats utvecklingsmedel ökar men att det fortfarande finns brister. 
 I många fall saknas också uppföljning av hur exempelvis utbild- ningsinsatser verkat på lite längre sikt. Flera uppföljningar och utvärderingar görs i direkt anslutning till själva utbildningen, ibland med ganska låg svarsfrekvens. Det finns vidare många exempel på hur länsstyrelserna rapporterar att kommunerna nu har större kun- skap och beredskap tack vare de genomförda utbildningarna, men sällan ges mer konkreta exempel på hur detta tar sig uttryck eller relateras till några specifika mål. 
 Behovet av utvärderingar gäller inte bara de insatser och projekt som närmast berör praktiken. Det kan också finnas fog för de centrala myndigheterna att fortlöpande reflektera över och granska sina insatser på området. I likhet med den nationella samordnarens uppfattning (SOU 2014:49) anser Brå att det också är viktigt att utvärdera funktionen som nationellt resurscentrum i frågor om hedersrelaterat våld vid Länsstyrelsen i Östergötland (en mer genomgripande utvärdering än den som varit möjlig inom ramen för detta uppdrag). En sådan utvärdering har genomförts av Läns- styrelsen i Stockholms samordnade funktion angående arbetet mot prostitution och människohandel. 
  
 5  
  
 De båda länsstyrelserna har ett stort antal uppdrag, ett omfattande ansvar och tunga uppgifter i dessa frågor. 
 Sammafattningsvis måste Brå även denna gång poängtera vikten av utvärderingar och uppföljningar av de insatser som görs. 
 Implementering och förvaltning behöver stärkas 
 I det material som Brå tagit del av finns goda exempel på hur myn- digheter tillvaratar, förvaltar och implementerar den kunskap som tagits fram. Myndigheterna använder en rad kanaler och format för att sprida och implementera olika verktyg. Det finns också exempel på hur man tänker och planerar för hur uppdrag och kunskap ska 
  
 5  
 Se Statskontorets utvärdering (2014) av samordningen av arbetet mot prostitution och människohandel vid Länsstyrelsen i Stockholms län. 
 113 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 förvaltas (i bemärkelsen att hålla kunskap och material levande och uppdaterad och att fortlöpande sprida detta): Ungdomsstyrelsen använder den erhållna kunskapen i sitt dagliga arbete, exempelvis då man ställer enkäter till ungdomar; Brottsoffermyndigheten upp- rätthåller och förvaltar utbildningsmaterial; Rikspolisstyrelsen har tagit tillvara tidigare strategier och kunskaper i sitt uppdrag och reflekterar utförligt om vad som krävs för att förvalta kunskaper i organisationen. Detta är några goda exempel. Men det finns också exempel som tyder på att arbetet måste förbättrats vad gäller implementering och förvaltning. Socialstyrelsen har gjort en utvär- dering av hur väl man känner till och använder några av myndig- hetens kunskapsstöd som publicerats i samband med tidigare upp- drag. Utvärderingen visar att kännedomen är låg och att de som känner till materialen är osäkra på innehållet. 
  
 6  
  
 En av kvinno- jourernas riksorganisationer uppger också att framtaget material inte används i kommunerna. 
 Mot denna bakgrund kan det vara angeläget att i högre grad inkludera frågor om kommunikation av kunskap och förvaltningen av uppdragen till myndigheterna. (Alternativet är att myndig- heterna själva prioriterar denna fråga.) Detta kommer också till uttryck i Brås intervjuer. Flera ser det som en brist att dessa frågor inte i högre utsträckning finns med och tydliggörs som en del i uppdragen. Enskilda utredare lämnas med ett outtalat uppdrag att ta ansvar för implementering och förvaltning. En effektivare orga- nisation för implementering är önskvärd. Det finns exempel på att myndigheters kommunikationsinsatser består av att man endast via ett nyhetsbrev informerar om att visst material finns tillgängligt. I intervjuerna menar man att man måste möta mottagarna och konkret informera om hur materialen kan användas och komma till nytta. I många fall saknas också mer långsiktiga kommunikations- planer och strategier. 
 Utan tydliga strategier för spridning och ett förvaltande ansvar finns en risk för att det omfattande arbete som gjorts och pågår inte lämnar de avtryck som är önskvärda och som borde kunna förväntas. Det goda arbete som görs är, för att citera en av kvinno- 
  
 6  
 Länsstyrelserna har numera ett uttalat uppdrag att föra ut kunskap, så det är möjligt att situationen har förbättrats. Tillsynen som görs ger dock en indikation på att mycket återstår innan dessa kunskaper omsätts i praktiken. 
 114 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 joursorganisationerna, isolerade öar och sprids inte till andra verk- samheter. Utan en större långsiktighet torde resultaten inte heller motsvara de resurser som avsatts. 
 Nationell mobilisering och samordning av arbetet 
 Länsstyrelsernas uppdrag att samordna lokalt arbete mot mäns våld mot kvinnor. 
 Länsstyrelserna har i uppdrag att samordna det lokala arbetet om mäns våld mot kvinnor. Uppdraget pågår fram till och med 2014 och är inte slutredovisat, varför nedanstående beskrivning baseras på olika delrapporter. Länsstyrelsen i Stockholm står för en gemen- sam delredovisning som sammanfattas nedan (Länsstyrelsen i Stockholms län 2012). Uppgifterna i den baseras på en enkät till samtliga länsstyrelser och gäller arbetet fram till juni 2012. Här beskrivs fyra fokusområden för arbetet: 
  
 – 
  
 stöd till samordning/samverkansstrukturer 
  
 – 
  
 stöd till uppbyggnad av samsyn/gemensam kunskapsgrund 
  
 – 
  
 stöd till upprättande av strategiska planer och liknande styr- dokument 
  
 – 
  
 stöd till utveckling av samordnad information. 
  
 Länsstyrelserna har också tagit fram ett antal operativa delmål för arbetet: 
  
 – 
  
 Alla länsstyrelser kan i september 2012 presentera en övergri- pande, uppdaterad bild av läget i sina respektive län. 
  
 – 
  
 Det finns bland berörda aktörer en gemensam problemformule- ring, en samsyn, en strategi och stödjande strukturer (kommu- nikationskanaler, organisation) för arbetet för kvinnofrid och mot våld i nära relationer i länet. 
  
 – 
  
 Relevant och aktuell information är lättillgänglig för olika berörda vid rätt tidpunkt. 
  
 115 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 Någon redovisning för om dessa mål har nåtts finns ännu inte. I de länsvisa redovisningarna som Brå tagit del av och som också omfattar år 2013 (se nedan), finns ingen tydlig återkoppling till dessa målsättningar. Länsstyrelsen i Stockholm bedömer dock att man nått dessa mål (intervju). 
 Nedan beskrivs kortfattat de ovan nämnda fokusområdena. 
 Samordnings- och samverkansstrukturer 
 När det gäller det första arbetsområdet, samordning och sam- verkan, rapporterar länsstyrelserna att de i sina respektive län har identifierat och påtalat behov av insatser, sammankallat olika aktö- rer, byggt upp samt aktivt deltagit i styrgrupper, arbetsgrupper, samverkansgrupper, strategigrupper och nätverk samt värnat om dessa strukturers kontinuitet och överlevnad. Länsstyrelserna är ofta sammankallande för dessa samordningsstrukturer och nätverk. De myndighetsaktörer som många gånger ingår i dessa är social- tjänsten (framför allt individ- och familjeomsorg och ibland också barn- och ungdomsverksamheter), polisen på distrikts- eller läns- nivå, hälso- och sjukvården på länsövergripande eller lokal nivå, rättsväsendet samt regionförbundet eller motsvarande. 
 Enligt länsstyrelserna strävar man medvetet efter att stödja aktörer som sällan eller bara sporadiskt är med, att också ingå i samverkan. Detta utgör en del i det fortsatta stödet till regional samordning. 
 Samsyn och gemensam kunskapsbas 
 Länsstyrelserna arbetar också med ett uppdrag om stöd till metod- och kompetensutveckling, och inom ramen för detta anordnas ett stort antal kurser, seminarier och konferenser. Under 2011 till och med juni 2012 (så långt den här redovisade gemensamma del- rapporteringen omfattar) genomfördes exempelvis insatser för 
  
 – 
  
 socialtjänsten i samtliga län 
  
 – 
  
 frivilligorganisationer i 18 län 
  
 – 
  
 polisen i 17 län 
  
 116 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 – 
  
 hälso- och sjukvården i 14 län 
  
 – 
  
 rättsväsendet i 10 län 
  
 – 
  
 barn- och ungdomsverksamheter i 9 län 
  
 – 
  
 förskola, skola och gymnasiet i 6 län. 
  
 Eftersom det är ett separat uppdrag, kommer arbetet med stöd- och kompetensutveckling att redovisas utförligare längre fram. 
 Handlingsplaner och regionala strategier 
 I juni 2012 redovisade cirka hälften av alla länsstyrelser att de hade en regionalt övergripande handlingsplan eller strategisk plan för samordning av arbetet med mäns våld mot kvinnor. Övriga läns- styrelser beräknade ha sina planer klara vid årsskiftet  
 2013–2014. 
  Enligt intervjuuppgifter har detta mål nåtts. I de flesta fall inne- fattar planerna samtliga uppdrag inom området mäns våld mot kvinnor (våld i nära relationer inklusive hedersrelaterat våld och förtryck samt prostitution och människohandel för sexuella ända- mål). I övriga fall omfattar planen endast hedersrelaterat våld och förtryck. 
 Ett flertal länsstyrelser uppger att de under 2013 också ska initi- era ett arbete med att ta fram regionala strategier inom jämställd- hetsområdet. Inom ramen för detta arbete avser man specifikt att också utveckla en strategi inom området mäns våld mot kvinnor. Detta framhålls som centralt och viktigt för arbetet framöver. På så sätt kan detta område integreras i det ordinarie arbetet, i stället för att hållas som en separat verksamhet. 
 Enligt intervjuuppgifter från länsstyrelserna i Stockholm och Östergötland har en sådan integrerande utveckling påbörjats. Brå delar uppfattningen om att detta är strategiskt viktigt. Det har tidi- gare påpekats  
 (Brå-rapport 
  2010:18) att ett av de stora problemen när det gäller arbetet med mäns våld mot kvinnor är att det ofta sker i separata projekt och inte ingår i en mera långsiktig strategi. Detta är således ett viktigt steg i rätt riktning. 
 117 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 Samordnad information 
 En del av länsstyrelsernas stöd och service till lokala aktörer i länet (även till nationella aktörer) handlar om att ge information, ta fram olika underlag, länka till lämpliga källor och sprida relevant infor- mation från olika myndigheter. Enligt den samlade redovisningen från Länsstyrelsen i Stockholm finns det en stor efterfrågan och ett stort tryck på att länsstyrelserna ger relevant och samordnad information och att den når rätt nivåer, aktörsgrupper och indivi- der, på rätt sätt och vid rätt tidpunkt. Detta är, enligt ovan nämnda länsstyrelse, också ett prioriterat område i det fortsatta arbetet. 
 Nationell samordning 
 Två länsstyrelser har ett nationellt övergripande samordnings- uppdrag: Länsstyrelsen i Stockholm inom prostitution och männi- skohandel för sexuella ändamål 
  
 7  
  
 och Länsstyrelsen i Östergötland inom förebyggande insatser mot hedersrelaterat våld och förtryck. Länsstyrelserna i Skåne, Stockholm och Västra Götalands län har dessutom ett gemensamt nationellt övergripande uppdrag om stöd till utveckling av skyddat boende som också innefattar viss natio- nell samordning. 
 Länsstyrelserna samordnar också insatser mot mäns våld mot kvinnor på andra sätt. Det kan exempelvis gälla nationell läns- överskridande kompetensutveckling eller kartläggningar som genomförs av nationella myndigheter. Samtliga 21 länsstyrelser har tagit fram och sammanställt flera olika underlag på begäran av olika nationella myndigheter. Länsstyrelserna bistår olika myndigheter med att föra ut information, att hitta relevanta kontakter och få den information om länet de behöver för att genomföra sina upp- drag. Enligt Länsstyrelsen i Stockholm har länsstyrelserna sam- manfattningsvis bidragit till att stärka samordningen inom ett fler- tal betydelsefulla områden. 
  
 7  
 Länsstyrelsen i Stockholm leder den nationella arbetsgruppen mot människohandel och prostitution (LAMP) som samlar personer som ansvarar för uppdrag i denna fråga i respektive län. Nätverket har spridit riktlinjer och information samt ett nationellt utbild- ningsmaterial. Personer utsatta för prostitution och människohandel kan via insatser och metodutveckling nu få konkret och individanpassat stöd inför och under hemresan samt vid ankomsten till hemlandet. 
 118 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Länsvisa redovisningar 
 Förutom de insatser som Länsstyrelsen i Stockholm sammantaget redovisar har Brå tagit del av separata redovisningar och annan dokumentation från samtliga länsstyrelser. Det rör sig framför allt om årsredovisningar men även andra dokument, exempelvis hand- lingsplaner och projektredovisningar. Vi har här inte möjlighet att i detalj omnämna alla de redovisade insatserna, men ett axplock kan ges, utöver dem som inte redan nämnts. Av störst intresse är kanske aktiviteter som är gjorda på senare tid (2013) och som såle- des inte ingår i den sammanställning som Länsstyrelsen i Stock- holm gjort. 
 Flera länsstyrelser nämner att det finns ett stort och växande intresse för den standardiserade bedömningsmetoden FREDA som tagits fram av Socialstyrelsen (se nedan). Länsstyrelsen i Skåne har under 2013 exempelvis genomfört en utbildning om FREDA, som nådde 13 kommuner och sex kvinnojourer. I Skåne har det också öppnats ett regionalt Kompetenscentrum mot våld i nära rela- tioner. 12 kommuner är anslutna till detta centrum, och läns- styrelsen bidrar ekonomiskt. Centrumet har varit ett viktigt arbete för den regionala styr- och arbetsgruppen. Det utgör enligt Läns- styrelsen i Skåne ytterligare en kanal för att samordna insatser och för att långsiktigt säkerställa behovet av kontinuerlig kompetens- och metodutveckling. 
 Länsstyrelsen i Östergötland har arbetat med kommunbesök och drar slutsatsen att detta är det mest effektiva sättet att nå ut med information till beslutsfattare och socialchefer. Jämfört med detta har uppslutningen bland politiker och tjänstemän inte alls varit lika god då kommunerna har bjudits in till informationsträffar centralt. 
 Förutom regionala nätverk inom respektive län som syftar till att stärka samordningen och öka kunskapen finns det exempel på andra sammanhang där flera län går samman. Norrbotten och Västerbotten har ett gemensamt kvinnofridsnätverk med blandade aktörer som möter målgruppen. Länsstyrelserna i dessa två län har under 2013 gemensamt genomfört processutbildningar i sex kom- muner utifrån kommunernas behov och kunskapsnivå. Man genomförde också gemensamt ett par konferenser på temat vålds- utsatta kvinnor och funktionsnedsättning. Länsstyrelserna i Gävle- 
 119 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 borg och Dalarna är ytterligare exempel där man går samman om gemensamma utbildningstillfällen. 
 Länsstyrelsen i Norrbotten har som ett led i samverkansuppdra- get och i samarbete med projektet Samverkan mot våld (SMV) utvecklat en webbplats: www.våldmotnära.se. Den vänder sig till dem som utsätts för våld, de våldsutövande, till barn och ungdomar som lever med våld men även till dem som arbetar med frågan. Även Länsstyrelsen i Västra Götaland driver en webbplats: www.våldinärarelationer.se. 
 Det finns även exempel på redovisningar där länsstyrelserna framhåller vikten av mer långsiktiga planer och strategier. Så menar exempelvis Länsstyrelsen i Jämtland att länets handlingsplan måste revideras med ett långsiktigt perspektiv för åren 2015– 2018. Länsstyrelsen i Gotland drar lärdom av tidigare uppfölj- ningar och menar att man framöver ska fokusera mer på integrering i ordinarie arbete i stället för att skapa aktiviteter och insatser utöver det man vanligtvis gör. Länsstyrelsen i Dalarna lyfter fram att det nu finns en struktur för det strategiska arbetet i länet genom Länsgruppen mot våld i nära relationer, människohandel för sexu- ella ändamål och prostitution. Här har man också satsat på lärande- cirklar för kommunernas kvinnofridssamordnare för att säkerställa kompetensutvecklingen. Länsstyrelsen i Västmanland rapporterar att flera kommuner nu organiserar sig för att bättre kunna omhän- derta våldsutsatta kvinnor genom att inrätta våldsteam med spets- kompetens och särskilt utsedda kvinnofridssamordnare. Läns- styrelsen i Örebro beskriver behovet av att utveckla en ny och mera förfinad mätmetod på länsnivå för att få en så korrekt statistik över problematiken som möjligt. 
 Dessa exempel på ett mer långsiktigt och strategiskt tänk kan ses som en positiv utveckling. 
 Relationen våld mot djur och våld i nära relationer lyfts alltmer fram 
 I de länsvisa redovisningarna framgår att ett antal länsstyrelser under 2013 även valt att lyfta fram sambandet mellan våld mot djur och våld i nära relationer som ett angeläget område. I årsredo- visningarna finns flera exempel på hur man har arbetat med denna fråga. Länsstyrelserna i Kronoberg, Skåne, Kalmar, Jönköping och 
 120 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Blekinge har exempelvis ordnat en gemensam konferens på detta tema. Länsstyrelserna i Kronobergs och Gotlands län fortsatte samarbetet kring denna fråga med ett seminarium under Almedals- veckan. Även länsstyrelserna i Örebro och Värmlands län har gått samman och ordnat en konferens på detta tema. Länsstyrelsen i Västernorrland beskriver ett samarbete mellan länsveterinär och utvecklingsledare för våld i nära relationer kring djurens utsatthet i våldsrelationer. I den länsövergripande samverkansgruppen som Södermanlands länsstyrelse har, deltar numera också en represen- tant från djurskyddet i ett par möten per år. 
 Beskrivna effekter och svårigheter 
 Flera länsstyrelser beskriver – med ganska allmänna skrivningar – att kommunerna nu har större kunskap och beredskap som ett resultat av arbetet de senaste åren. Men sällan ser man några reella, konkreta mått på detta. Exempel finns dock. Länsstyrelsen i Jön- köping rapporterar att kompetensen att identifiera våldsutsatta och barn som bevittnat våld har förbättrats, vilket bland annat visar sig i en ökning av aktuella ärenden i de flesta av länets kommuner. Ett annat exempel på en något mer konkret redovisning kan hämtas från Länsstyrelsen i Värmlands län som menar att en framgångs- faktor är att det nu inte bara är eldsjälarna som identifierar vålds- utsatta. Arbetet med FREDA har lett till en större spridning av kunskaperna om var våldet finns och hur man möter det. I en av intervjuerna som Brå gjort talas det om en känsla av att det blivit bättre. I en annan intervju nämns storytelling som ett mått på ökad kunskap: i olika sammanhang får man del av konkreta, upp- levda erfarenheter och annan information som på olika sätt vittnar om att kunskap och information nått ut. Sådana berättelser är vik- tiga, men svåra att i en uppföljning dokumentera, och de låter sig knappast kvantifieras. Det kan därför vara önskvärt med något mer konkreta mål och mått på utvecklingen. Tillsynsverksamheten (se nedan) visar exempelvis på en fortsatt tämligen dyster bild av det arbete som bedrivs, även om det också finns många goda exempel. 
 Flera länsstyrelser påpekar att man numera saknar ett viktigt instrument – att fördela utvecklingsmedel inom området (se nedan om dessa medel). Länsstyrelsen i Skåne uttrycker det enligt 
 121 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 följande: 
  
 8  
  
 Länsstyrelsen har en god kännedom om kommunernas och kvinnojourverksamheternas arbete och vilka behov som finns, vilket medfört att vi genom fördelning av utvecklingsmedel kunnat främja, uppmuntra, stötta och styra utvecklingen utifrån lokala behov och förutsättningar. I dag är det handlingsutrymmet begrän- sat. Länsstyrelsen i Västra Götaland menar att utvecklingen inom området skulle främjas om utvecklingsmedlen fördelades på ett annat sätt: 
  
 9  
  
 Det borde göras en analys av ett läns behov och där- efter skulle medlen fördelas som ett stimulansbidrag för att få igång olika verksamheter eller stödja befintliga verksamheter av stor vikt. Kommunerna är i hög grad trötta på kortsiktiga projekt och efter- frågar långsiktighet och permanenta lösningar. Länsstyrelsen ser en tendens till att mindre kommuner upplever att de inte kan leva upp till de krav som ställs och väljer därför att inte söka medel. Detta leder till att arbetet inte utvecklas och i förlängningen till att per- soner utsatta för våld inte får den hjälp de har rätt till enligt lagen i dessa delar av landet. Det finns en tendens att utvecklingsmedlen inte hamnar där de kanske som allra mest behövs, menar Läns- styrelsen i Västra Götaland. 
 Även andra länsstyrelser pekar på de svårigheter som mindre kommuner kan ha. Länsstyrelsen i Norrbotten menar exempelvis att länets små kommuner står inför stora framtida utmaningar för att hitta tillräckliga resurser med de stora geografiska avstånd som finns i länet. Det gäller inte minst de kommuner som redan har begränsade resurser. 
 Länsstyrelsen i Västerbotten lyfter också fram att de mindre kommunernas och ideella organisationernas ekonomiska svårig- heter gör att de kan ha problem med att ha tillräcklig bemanning och att behålla kompetent personal. Det kan i sin tur leda till att utvecklingsarbeten stannar av och att upparbetade kontakter och etablerad samverkan försvinner. 
 Länsstyrelsen i Värmland konstaterar att det är de större kom- munerna i länet som söker utvecklingsmedel och framgångsrikt utvecklar arbetet kring våld i nära relationer. 
  
 10  
  
 De mindre kommu- nerna är projekttrötta och har ingen avsedd person för att driva 
  
 8 
  
 Rapportering till Socialstyrelsen daterad  
  
 14-01-29. 
  
 9 
  
 Rapportering till Socialstyrelsen dnr  
  
 801-39487 
  2013. 
  
 10 
  
 Rapportering till Socialstyrelsen dnr  
  
 801-603 
  2014. 
 122 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 projekt, än mindre för att ansöka om utvecklingsmedel. Här finns det utvecklingsmöjligheter, menar länsstyrelsen. 
 Länsstyrelsen i Uppsala påtalar i sin tur att handlingsplaner, rutiner, ledningssystem och Socialstyrelsens handbok Våld finns inom organisationen men inte som levande dokument. Ledningen bör ta ett större ansvar för att personalen ska ha god insikt och kunskap om dessa dokument. Man lyfter också fram att kommu- nerna befinner sig på olika nivåer i fråga om exempelvis kompetens och hur våldsfrågan prioriteras, vilket utgör ett hinder för utveck- lingsarbetet. 
 Framgångsfaktorer 
 Länsstyrelserna anser sig ha identifierat en rad framgångsfaktorer i uppdraget om samordning. 
  
 11 
  
 Legitimitet 
 : Länsstyrelserna är neutrala kunskapsmyndigheter som inte företräder någon särskild aktör. 
  
 Utvecklingsmedel 
 : Möjligheten att fördela utvecklingsmedel i kombination med länsstyrelsernas goda kännedom om aktörer, processer och utvecklingen i respektive län har gjort det möjligt att rikta resurser till prioriterade behov i länet och förebygga parallella satsningar, splittring och resursflykt. Sedan 2012 är det dock Socialstyrelsen som förmedlar utvecklingsmedlen. 
  
 Stabilt nätverk av referensgrupper 
  
 : Länsstyrelserna har ett nätverk av referensgrupper på olika nivåer med olika aktörsgrupper. Genom dessa har insatserna kunnat sammanhangs- och mål- gruppsanpassas i stor uträckning. 
  
 Länsstyrelsernas etablerade kanaler för dialog med beslutsfattare: 
  
 Dessa har underlättat för att belysa behov av och förankra insatser på ledningsnivå och få till stånd ett ledningsengagemang. 
  
 11  
 Se Länsstyrelsernas uppdrag och arbete inom det fjärde jämställdhetspolitiska målet - mäns våld mot kvinnor. Länsstyrelserna, PM,  
 2014-02-28 
  respektive Länsstyrelsen i Stockholm, rapport 2012:30. 
 123 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 Ökat intresse för samordning hos olika aktörer och nivåer:  
  
 Det är många grupper och individer på olika nivåer som återkommande uppvaktas av och samtidigt involveras i flera olika myndigheters och frivilliga aktörers uppdrag och projekt. De påtalar ett behov av samordning, prioriteringar, gemensamma mål och en sam- manhållande strategi. 
  
 Ökat intresse och ledningsengagemang på regional nivå 
  
 : Efter en regionalt förankrad satsning på kompetens- och metodutveck- ling är det inte ovanligt att flera myndighetschefer sätter i gång ett internt arbete och engagerar sig i frågorna. 
  
 Länsstyrelserna framhåller också att man förmår hantera uppdrag från olika departement och samordna olika aktörers agerande genom gemensamma handlingsplaner och överenskommelser. Detta beskrivs som styrkor och framgångsfaktorer. Ett flertal läns- styrelser uttalar även explicit i sina redovisningar att man anpassar utbildningar och insatser med mera efter de behov och förutsätt- ningar som finns i länet och kommunerna. Detta skulle enligt Brå peka på betydelsen av den regionala närheten. 
 Länsstyrelsernas uppdrag att samordna lokalt arbete mot hedersrelaterat våld och förtryck. 
 Länsstyrelserna har sedan 2004 haft i uppdrag att främja och lämna stöd till insatser för att motverka hedersrelaterat våld och förtryck. Nuvarande uppdrag sträcker sig från 2011 till och med 2014. Någon slutredovisning finns alltså inte, och det följande baseras framför allt på en delredovisning som överlämnades till regeringen den 15 dec 2012. Tidigare har respektive länsstyrelse redovisat sina insatser separat men i det nu pågående uppdraget samordnar Länsstyrelsen i Östergötland redovisningarna. Som en del i detta arbete har Länsstyrelsen i Östergötland också tagit fram olika typer av stöddokument, exempelvis en handbok för skola och social- tjänst, metodboken  
 JAG! Om flickors utrymme samt Metodstöd. Hur kan myndigheter och organisationer stödja varandra för att möta individer utsatta för hedersrelaterat våld? 
  
 Enligt Länsstyrelsen i Östergötland ökar antalet konsultativa kon- takter, det vill säga då länsstyrelserna kontaktas och svarar på frågor. 
 124 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Man menar att denna efterfrågan beror på en ökad kunskap och med- vetenhet om problematiken. Det är framför allt socialtjänsten som tar kontakt, följt av skolan och frivilligorganisationer. 
  
 12  
  
 Utvecklingen med en ökad kunskap avspeglar sig också i att kompetensutvecklingen gått från basutbildning till spetsutbildningar i sakfrågor. Även om graden av kunskap är svår att mäta, menar länsstyrelserna att man gått från ett behov av kunskap om  
 vad  
 hedersrelaterat våld är till  
 hur  
 man ska agera. Dock ser de också att kunskapen är mycket ojämn i landet och att det finns ett fortsatt behov av metodutveckling. Detta gäller i alla led – från det förebyggande arbetet till akuta insatser, uppföljning, stöd och rehabilitering. Likaså bedömer man att hot- och risk- bedömning är ett eftersatt område, liksom yrkesanpassade metoder och handlingsplaner. Ytterligare en brist är att arbetet saknar hållbara och långsiktiga strukturer. Som nämnts tidigare beskrivs detta i Brås föregående utvärdering som ett stort problem och det är tydligt att avsaknaden av långsiktighet fortfarande kvarstår (då denna del- redovisning görs). En fast och långsiktig struktur utgör basen för ett hållbart arbete. 
 Utvecklingsmedel 
 I delredovisningen beskrivs hur länsstyrelserna fördelat utveck- lingsmedel inom området. De tre vanligaste typerna av insatser är: 
  
 1. 
  
 kunskaps- och medvetandehöjande insatser 
  
 2. 
  
 insatser med direkt eller indirekt fokus på målgruppen 
  
 3. 
  
 gift mot sin vilja. 
  
 Projekten bedrivs framför allt av frivilligorganisationer, följt av kommuner (socialtjänst och skola). Insatserna bedöms som till- fredsställande alternativt relativt tillfredsställande (ingen insats har bedömts som mycket tillfredsställande). Metodstödet  
 Det handlar om kärlek  
 samt vägledningen  
 Våga göra skillnad  
 används i ganska stor omfattning som metod- och samverkansstöd (se nedan om dessa material). 
  
 12  
 Även utsatta personer eller de som riskerar att utsättas tar kontakt. Framför allt rör det sig om flickor i åldrarna  
 16-18 
  år. 
 125 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 Länsstyrelserna bedriver också egna aktiviteter. Bland dessa är kunskaps- och medvetandehöjande insatser vanligast, följt av sam- verkan och insatser som rör gift mot sin vilja. Även dessa insatser bedöms vara tillfredsställande – de kunskaps- och medvetande- höjande insatserna till och med mycket tillfredsställande. Föreläs- ningar, seminarier och konferenser är de vanligaste formerna. Till dessa insatser räknas också det konsultativa arbetet. I detta arbete efterlyser man dock bland annat en tydligare ansvarsfördelning mellan länsstyrelsen och Socialstyrelsen. 
 Framgångsfaktorer och svårigheter 
 Länsstyrelserna har i sitt arbete identifierat en rad framgångs- faktorer avseende insatser. Dessa är: 
  
 samverkan och samsyn 
  
 kontinuitet och långsiktighet 
  
 legitimitet och mandat 
  
 spridning, tillämpning och implementering av metodstöd 
  
 riktade yrkesvisa spetskompetensutbildningar 
  
 utgångspunkt i ett rättighetsperspektiv 
  
 tvärprofessionella kompetens- och resursteam 
  
 förankring på politisk, lednings- och chefsnivå 
  
 gemensamma styr- och policydokument. 
  
 Man har också identifierat svårigheter och hinder. Dessa är i många fall en direkt motpol till framgångsfaktorerna som nämns ovan: 
  
 brist på förankring på politisk, lednings- och chefsnivå 
  
 brist på kontinuitet, långsiktighet och samordning 
  
 brist på implementering i ordinarie verksamhet 
  
 brist på hållbara och långsiktiga strukturer för primär och sekundärprevention 
  
 ojämn kunskapsnivå 
  
 126 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 insatser är beroende av enskilda personers kompetens 
  
 oförmåga att skapa förtroendefulla relationer till målgruppen 
  
 avsaknad av tillit mellan berörda aktörer och målgruppen 
  
 brister i lagstiftningen 
  
 brist på förankring i ordinarie verksamheters befintliga struk- turer. 
  
 De flesta av dessa framgångsfaktorer och svårigheter har sedan länge nämnts i många sammanhang som förutsättningar och hinder för arbete när det gäller våld i nära relationer. Trots denna vetskap synes det alltså inte alltid vara så att erfarenheterna kommer till nytta i det konkreta arbetet, då samma brister tycks kvarstå. 
 Länsvisa redovisningar 
 Förutom den samordnade redovisningen som Länsstyrelsen i Östergötland gör, redovisar också länsstyrelserna sitt arbete mot hedersrelaterat våld i sina respektive årsredovisningar. Det är här inte möjligt att nämna alla insatser, men några axplock och exempel kan ges. Här redovisas framför allt det arbete som är gjort under 2013, det vill säga efter Länsstyrelsen i Östergötlands senaste, sam- ordnade redovisning. 
 Länsstyrelsen i Jönköping genomförde under hösten 2013 en bas- och spetsutbildning om hedersrelaterat våld och förtryck där 215 personer deltog. Man har också tillsatt en arbetsgrupp till- sammans med Länsstyrelserna i Östergötlands och Södermanlands län, som fokuserar på vuxna kvinnor utsatta för denna typ av våld. Gruppen träffades tre gånger under 2013. 
 Länsstyrelsen i Gävleborg samordnar ett resursteam, vars upp- gift är att vara rådgivare och stöd för personal som kommer i kontakt med frågor som rör hedersrelaterat våd och förtryck. Teamet träffades sex gånger under 2013. 
 Länsstyrelsen i Kalmar har aktivt arbetat för att öka intresset för att söka de utvecklingsmedel som man har att fördela på området. Detta har gett effekt: År 2013 inkom elva ansökningar, att jämföra med två stycken år 2011. 
 127 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 Länsstyrelsen i Västerbotten fördelade medel till tre olika pro- jekt under 2013. Man deltog och genomförde också en rad konfe- renser på temat, bland annat en i samarbete med kvinnojouren i Skellefteå. 
 Länsstyrelsen i Skåne har under 2013 sammankallat till nätverks- träffar med Skolkuratorer mot hedersförtryck – ett nätverk för erfarenhetsutbyte och kunskapsspridning. 
 Länsstyrelsen i Södermanland har, mot bakgrund av en kart- läggning, särskilt prioriterat projekt som rör skolan. Man arrange- rade också en konferens om hedersrelaterat våld med syftet att hitta bättre samverkansformer. 
 Länsstyrelsen i Västernorrland har initierat en kartläggning under 2013 för att få en bild av omfattningen av ärenden inom berörda myndigheter samt vilket behov av metodutveckling och kompetens det finns. Resultatet kan ligga till grund för kommande arbete. 
 Länsstyrelsen i Västra Götaland har i samarbete med Göteborgs universitet erbjudit uppdragsutbildningen Hedersrelaterat våld – Perspektiv och kontext, som gav 7,5 högskolepoäng. Centrala aktörer inom våldsarbetet, exempelvis kvinnofridssamordnare, har haft företräde till utbildningen. Utbildningen har till viss del varit nätbaserad för att nå så många som möjligt i länet och har 30 deltagare från 16 kommuner/verksamheter. Avslutning och utvärdering sker 2014. Länsstyrelsen har också genomfört en utvärdering av några projekt som fått utvecklingsmedel mellan 2007 och 2011 för före- byggande arbete inom hedersrelaterat våld, Förebygga heders- relaterat våld, hur gick det? Rapporten visar bland annat att medlen har bidragit till konstruktiv verksamhet i länet, exempelvis samtalsgrupper för unga. 
 De utvärderingar, kartläggningar och intresseväckande aktiviteter som nämns ovan utgör enligt Brå positiva exempel på insatser och utveckling av arbetet. 
 128 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Brottsoffermyndighetens fördelning av medel till forskning om mäns våld mot kvinnor 
 Brottsoffermyndigheten har i uppdrag att fördela medel till forsk- ning, metodutveckling och andra liknande insatser. Uppdraget ska vara redovisat och slutfört senast den 15 december 2014. Någon slutredovisning finns således inte i nuläget. 
 Sammanlagt ska 42 miljoner kronor fördelas under perioden  
 2011–2014, 
  varav 12 miljoner år 2011 och 10 miljoner vardera år 2012, 2013 och 2014. Projekt inom brottsförebyggande arbete prio- riteras, särskilt projekt som syftar till att förhindra återfall i brott bland förövare av vålds- och sexualbrott. Syftet är att långsiktigt kunna förebygga och bekämpa mäns våld samt sexuellt våld mot kvinnor. Även projekt som involverar flera länder och där det görs jämförelser länder emellan, är välkomna. 
 År 2011 inkom 83 projektansökningar, och 7 av dem beviljades projektmedel. Av de 65 projektansökningar som inkom 2012 bevilja- des återigen 7 stycken medel. År 2013 inkom 44 ansökningar, varav 8 beviljades medel. Detta år var en större andel sökande knutna till universitet eller högskolor än tidigare. 
  
 13  
  
 Sammanlagt kan man alltså se en tendens till ett minskat antal ansökningar, men antalet som beviljas medel är ungefär detsamma. 
 NCK:s uppdrag att utvärdera utbildningsinsatser 
 Nationellt centrum för kvinnofrid (NCK) har haft i uppdrag att följa upp och utvärdera de utbildningar som genomförts inom ramen för regeringens handlingsplaner på området. Syftet med uppdraget, som redovisades till regeringen i april 2013, var att ge kunskap om hur kompetenshöjande insatser inom området mäns våld mot kvinnor kan bidra till långsiktiga resultat i verksamheter. 
 Uppdraget omfattade att 
  
 utvärdera utbildningarnas utformning och kvalitet 
  
 bedöma om utbildningsinsatserna har skapat förutsättningar för verksamhetsutveckling 
  
 13  
 Övriga sökande utgörs av ideella, offentliga och privata aktörer, varav de sistnämnda står för den minsta andelen sökande. 
 129 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 identifiera framgångsfaktorer 
  
 lämna förslag på hur erfarenheter från utbildningsinsatserna på bästa sätt kan tillvaratas 
  
 sprida resultatet till berörda myndigheter och organisationer. 
  
 Utvärderingen baseras framför allt på berörda myndigheters åter- rapporteringar samt Brås tidigare uppföljning av regeringens hand- lingsplan  
 (Brå-rapport 
  2010:18). NCK har även samlat in annat material, exempelvis genom en enkät till referensgruppen Nationell myndighetssamverkan för kvinnofrid samt fokusgruppsintervjuer. Man har också haft direktkontakt med myndigheterna, genomfört rundabordssamtal och expertgruppsmöten. NCK:s slutsatser redovisas nedan. 
 Utbildningsuppdragen skiljer sig åt på flera sätt 
 Det finns en stor diskrepans i uppdragens utformning, innehåll och tidsramar. Vissa myndigheter har haft i uppdrag att genomföra utbildningar riktade till andra myndigheters personal medan andra har haft i uppdrag att utbilda den egna personalen eller fördela medel till olika aktörer. Vissa uppdrag har varit tydliga, såväl tids- mässigt som när det gäller syfte och målgrupp. Andra har varit mer otydliga och utsträckta i tid, vilket medför svårigheter i att följa upp och redovisa resultat. Ytterligare en skillnad mellan uppdragen är kraven på återrapportering. Vissa myndigheter fick i uppdrag att återrapportera genom delrapporter och/eller en särskild slut- rapport, medan andra skulle återrapportera i myndighetens års- redovisning. Krav på utvärdering fanns sällan med i myndig- heternas utbildningsuppdrag, och få utbildningar har utvärderats. Effektutvärderingar saknas nästan helt. 
 Överlag god kvalitet i innehåll och utformning 
 De längre utbildningsinsatser som granskats av NCK höll överlag en god kvalitet i såväl innehåll som utformning. NCK påpekar dock att det fanns en splittring och otydlighet när det gäller den grundläggande våldsförståelsen i vissa utbildningar, särskilt de som 
 130 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 berörde hedersrelaterat våld och förtryck. Samtliga utbildningar tog upp yrkesspecifik kunskap kopplad till deltagarnas egna arbets- uppgifter samt kunskap om andra myndigheters ansvar. De belyste även vikten av samarbete mellan myndigheter. När det gäller utfor- mningen hade alla utbildningar möjligheter till processinriktat lärande och koppling till deltagarnas praktik. 
 Kortare utbildningsuppdrag riskerar att förlora sin effekt 
 Flera myndigheter fick uppdrag som skulle löpa under en kortare period, vilket ofta resulterade i engångssatsningar. NCK påpekar att dessa uppdrag hade fått ett bättre genomslag om de hade koordi- nerats utan överlappning mellan departement och myndighet. Korta engångssatsningar riskerar också att föra med sig en viss projekt- trötthet och lägre motivation till att slutföra uppdraget. Engångssats- ningar riskerar även att förlora sin effekt, särskilt i organisationer med stor personalomsättning. NCK:s slutsats är därför att utbild- ningssatsningar behöver vara långsiktiga för att kunna bidra till en positiv verksamhetsutveckling. 
 NCK:s förslag på förbättringsåtgärder till regeringen 
 Några av de förslag på förbättringsåtgärder som NCK ger riktar sig främst till regeringen. Mot bakgrund av Europarådets konvention om utbildning påtalar NCK att regeringen bör satsa på en omfat- tande, strukturerad och samordnad utbildningspolitik som omfat- tar yrkesutbildningar vid universitet och högskolor och fortbild- ning av personal inom myndigheter, kommuner, landsting och ide- ella organisationer. Regeringen bör också ge expertmyndigheter på området i uppdrag att samordna utbildningar tillsammans med andra myndigheter. 
 NCK framhåller också att regeringen behöver vara tydligare med formulering av mål och inriktning för uppdragen. Regeringen bör vidare ställa krav på utvärdering och återrapportering för att resultatet av uppdragen ska kunna säkerställas. Sist men inte minst ser NCK behovet av att regeringen planerar uppdrag med större långsiktighet och att arbetet är väl koordinerat för att förbättra verksamhetsutveckling. 
 131 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 Framgångsfaktorer för verksamhetsutveckling i myndigheternas utbildningar 
 NCK har identifierat en rad framgångsfaktorer som bör beaktas i myndigheternas fortsatta utveckling och genomförande av utbild- ningar: 
  
 god kvalitet i innehåll och utformning 
  
 tillräcklig längd för att skapa möjlighet till lärandeprocess 
  
 chefsförankring 
  
 spridning 
  
 utbildningen införlivas i ordinarie fortbildning 
  
 samverkan inom och mellan myndigheter och organisationer 
  
 utvärdering. 
  
 Brå kan konstatera att flera av dessa framgångsfaktorer även nämns i samband med andra typer av insatser än utbildningar. Det gäller exempelvis vikten av att införliva aktiviteten i den ordinarie verk- samheten, att arbetet sker långsiktigt, att arbetet förankras på chefsnivå samt vikten av utvärdering och uppföljning. 
 Utbildningarnas effekter goda men långsiktighet behövs 
 Enligt NCK är de utbildningsuppdrag som genomförts ett viktigt steg framåt i arbetet med att motverka våld mot kvinnor. Utbild- ningarna har bidragit till att öka kompetensen inom myndigheter och hos enskilda medarbetare. Verksamhetsutvecklingen är tydlig. Fler genomgripande och långsiktiga åtgärder behövs dock för att ytterligare förstärka den nationella kompetensnivån, genomföra förändringsarbeten och slutligen för att ge förutsättningar för fort- satt verksamhetsutveckling, menar NCK. 
 132 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Ungdomsstyrelsens uppdrag att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja 
 Sedan 2010 har Ungdomsstyrelsen haft i uppdrag att förebygga att unga gifts bort mot sin vilja. Det ska ske genom att organisera utbildning, sprida information och vara sammankallade för ett nät- verk av statliga myndigheter. År 2011 fick man i uppdrag att slut- föra detta arbete och lämna över uppdraget till Länsstyrelsen i Östergötlands län. Uppdraget redovisades för Länsstyrelsen i Östergötland i april 2012 och för regeringen i augusti samma år. 
 Inom ramen för uppdraget ägde en rad aktiviteter rum. Ung- domsstyrelsen samverkade med flera olika aktörer, exempelvis externa forskare, högskolor och trossamfund. Man genomförde ett antal studiebesök och rundabordssamtal för att få bättre kunskap om hur andra arbetar med information och annan verksamhet i frågan om tvångsgifte. Ungdomsstyrelsen har också genomfört ett flertal föreläsningar, seminarier och deltagit i konferenser. 
 Omfattande utbildningsinsatser 
 Under 2011 genomförde Ungdomsstyrelsen en högskoleutbildning på tre orter. Syftet var att förmedla ny kunskap och visa på metoder för att arbeta förebyggande med unga och deras föräldrar. Den huvudsakliga målgruppen var socialtjänst, skola, elevhälsa, polis, ungdomsmottagningar samt kvinnojourer, trossamfund, etniska organisationer och andra ideella verksamheter. Utbildningen ägde rum i samverkan med länsstyrelserna i Västra Götaland, Skåne och Stockholm och gav 7,5 högskolepoäng. Förutom att ge kunskap och metoder fanns också ambitionen att starta en dialog för att föra utvecklingen av det praktiska arbetet framåt. 
 Förutom den nationella utbildningen började Ungdomsstyrelsen 2011 också att erbjuda skräddarsydda utbildningar för olika aktörer. Dessa utgick från olika aktörers behov. Enligt Ungdomsstyrelsen är det en fördel med sådana utbildningspaket då aktörerna själva vet vad som bäst behövs för ett framgångsrikt och långsiktigt lokalt arbete. Erbjudandet om dessa utbildningar lades ut på myndig- hetens webbplats i mars 2011 och riktades främst mot kommuner, stadsdelar, arbetslag inom skolan, samverkansgrupper inom kom- muner och ideella föreningar. Därefter sattes ett utbildningspaket 
 133 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 ihop efter intressenternas behov. Utbildningen varade under en heldag och genomfördes i nio omgångar under 2011. Året därpå genomfördes endast enstaka skräddarsydda utbildningar, men intresse fanns i flera kommuner. Ungdomsstyrelsen bifogade upp- gifterna om vilka som var intresserade i samband med överläm- ningen av uppdraget till Länsstyrelsen i Östergötland. 
 Värdefull kunskap, ansåg deltagarna 
 Ungdomsstyrelsen uppger att över 1 300 personer tagit del av deras utbildningar och seminarier om tvångsgifte. På grund av en lägre budget var det dock färre deltagare 2011 jämfört med året innan. En annan faktor som enligt Ungdomsstyrelsen påverkade deltagar- antalet var att man nu tog avgifter för en del arrangemang som tidi- gare varit gratis. Utvärderingar av den nationella kursens innehåll och betydelse för deltagarnas arbete visade att den absoluta mer- parten av dem som besvarade utvärderingsenkäten ansåg att kun- skapen de fått var användbar i deras arbete. 
 Erfarenheter inför framtiden 
 Enligt Ungdomsstyrelsens erfarenheter saknas det en gemensam syn på hur man ska arbeta förebyggande. Det finns till exempel delade meningar om när och om den utsatta personens familj bör inkluderas. Ungdomsstyrelsen har även sett behov av ett mer omfattande föräldraarbete i ett förebyggande syfte, exempelvis genom olika föräldrastödsprogram. 
 I slutredovisningen konstaterar Ungdomsstyrelsen att det har gjorts en del framsteg när det gäller akuta insatser. Däremot menar man att det finns ett stort behov av att finna modeller för hur sam- hället ska kunna arbeta förebyggande och mer långsiktigt i frågan. 
 Ungdomsstyrelsen påpekar också att det fortfarande saknas både utvärderingar och uppföljningar av de metoder som används i det förebyggande arbetet. Man anser även att det finns ett behov av ett nationellt metodutvecklingscentrum i arbetet mot tvångsgifte. Detta centrum skulle arbeta långsiktigt med implementering och utvärderingar av olika projekt, internationell forskning samt med att sprida erfarenheter till lämpliga aktörer. 
 134 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Kunskaper från uppdraget lever kvar inom myndigheten 
 Ungdomsstyrelsen har analyserat möjligheten att implementera erfarenheter från uppdraget i sina befintliga och framtida uppdrag. I detta framhåller man främst behovet av att myndigheten inventerar vilka olika teorier eller förklaringsmodeller som finns inom de områ- den man arbetar med, särskilt då det finns många kontrasterande perspektiv. Den kunskapsbas som Ungdomsstyrelsen har byggt upp kring hederskultur, hedersförtryck, tvångsäktenskap och kun- skap om olika förebyggande metoder uppges även kunna användas inom andra uppdrag. Ett exempel är att man har blivit bättre på att ställa frågor till unga om deras familjesituation i enkäter som myn- digheten skickar ut. Ungdomsstyrelsen menar att detta arbete kan utvecklas ytterligare. 
 Ungdomsstyrelsens uppdrag att översätta en broschyr om tvångsgifte 
 Ungdomsstyrelsen fick 2010 i uppdrag att ta fram en informations- folder riktad till unga om tvångsgifte. Detta resulterade i foldern 
 Får jag gifta mig med vem jag vill?  
 Foldern innehåller information om svensk lagstiftning, uppgifter om vart man kan vända sig för att få hjälp, vad man kan göra om man utsätts från påtryckningar från familjen och vad man bör tänka på inför en utlandsresa om man känner oro för att bli bortgift mot sin vilja. 
  
 Foldern trycktes i 60 000 exemplar, och enligt Ungdomsstyrel- sen har den haft stor efterfrågan. Foldern har översatts till de nio vanligaste språken på skolor runt om i landet: arabiska, romani, engelska, sorani, dari, kurmandji, persiska, turkiska och somaliska. Även de översatta upplagorna har varit mycket efterfrågade. 
 Foldern skickades ut till rektorer, elevhälsovård på högstadie- skolor och gymnasier, till socialtjänstkontor, poliskontor och ung- domsmottagningar i tolv utvalda kommuner. Utöver detta har man via  
 e-post 
  informerat om att foldern kan beställas via myndighetens hemsida, där den också kan laddas ner. Även översättningarna av broschyren har skickats via  
 e-post 
  till elevhälsan, myndighetsnät- verket och andra intressenter samt lanserats på mässor, konferenser och utbildningar som Ungdomsstyrelsen har deltagit i. Man har 
 135 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 även publicerat artiklar som lagts upp på myndighetens webbplats för att ytterligare sprida materialet. 
 Enligt Ungdomsstyrelsen är det en fördel att vända sig direkt till de unga med information om deras rättigheter. Det har bidragit till en större kunskap om sakfrågan även bland föräldrar och yrkes- arbetande, vilka utgjort en sekundär målgrupp. 
 Ungdomsstyrelsens uppdrag att ta fram information till flickor och pojkar för att förebygga utsatthet för sexuell exploatering via internet. 
 I juni 2012 fick Ungdomsstyrelsen i uppdrag att ta fram informa- tion för att förebygga sexuell exploatering av unga på internet. Uppdraget redovisades till regeringen i februari 2014. Informa- tionen skulle vara skriven så att unga kunde identifiera sig med materialet och innehålla upplysningar om vart de kan vända sig för att få stöd och hjälp, hur de kritiskt kan förhålla sig till kontakter via internet och hur de kan undvika utsatthet. I uppdraget nämndes också särskilt att unga med intellektuell funktionsnedsättning skulle uppmärksammas. Målgrupper var, förutom unga, även för- äldrar och yrkesverksamma. För att nå ut med information till mål- gruppen samarbetade Ungdomsstyrelsen med Ungdomsmottag- ningen på nätet (UMO) som man ansåg kunde nå många i mål- grupperna. 
 Riktad kvalitetssäkrad information till unga 
 Uppdraget har resulterat i flera olika sidor på UMOs hemsida med ny information till unga. Texterna som publicerats är en blandning av saklig information och verkliga berättelser om utsatthet på nätet. Man har strävat efter att unga skulle kunna känna igen sig i materialet och förstå att de inte är ensamma och att de kan få hjälp. Även förövarperspektivet belyses genom texterna. För att anpassa texterna för intellektuellt funktionsnedsatta har Ungdomsstyrelsen gjort studiebesök i särskolor och haft samtal med lärare, elever och andra aktörer med kunskap om funktionshindrades kunskaps- inhämtning. Därefter har informationen anpassats så att den är kortfattad, har enkelt språk och är illustrativ. 
 136 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 I samråd med organisationen Surfa lugnt har Ungdomsstyrelsen också skapat ett nytt metodmaterial (en powerpointpresentation) där sexuell utsatthet behandlas. För att kvalitetssäkra materialet har samtliga texter granskats av ett redaktionsråd bestående av experter från olika verksamheter och yrkesgrupper. 
 Omfattande spridning av informationen 
 Ungdomsstyrelsen har spridit informationen via UMOs hemsida och genom Facebookkampanjer i olika omgångar. Den andra kam- panjomgången renderade i drygt 41 000 visningar på Facebook. Under en av kampanjdagarna registrerade UMO.se 1 279 besökare på den aktuella sidan. Man har även nått vuxna genom konferensen Ett filter i huvet som arrangerades på Fryshuset i Stockholm. 
 Länsstyrelsen i Östergötlands län: uppdraget att översätta innehållet på www.dinarattigheter.se till relevanta språk 
 Länsstyrelsen i Östergötland fick år 2011 i uppdrag att översätta innehållet på webbplatsen  
 www.dinarattigheter.se  
 till relevanta språk för att öka tillgängligheten till information om barns och ungas rättigheter.  
 Webb-platsen 
  startades 2009 och är en central del av arbetet  
 Det handlar om kärlek  
 (se nedan). Webbplatsen består av två delar. En är offentlig och riktar sig till ungdomar. Här kan barn och unga läsa om sina rättigheter och vart de kan vända sig för att få stöd. Det går att dölja sitt besök på sidan, vilket kan vara viktigt eftersom datorn, och vilka sidor man har besökt, kan kontrolleras. Den andra delen är intern och innehåller material för dem som dri- ver arbetet. Varje lokal aktör kan lägga upp sina kontaktuppgifter. Det finns också fler kontaktvägar för stöd och hjälp, samt infor- mation om hur man kan gå tillväga för att starta  
 Det handlar om kärlek.  
 Länsstyrelsen redovisar i samband med slutrapporten Det handlar om kärlek (rapport 2013:8) 
  
 14  
  
 att man år 2012 översatte webbplatsen till 10 olika språk: arabiska, persiska, engelska, franska, turkiska, kurmanci, Robinson, romani, somaliska och dari. 
  
 14  
 Någon annan separat redovisning av detta regeringsuppdrag föreligger inte. 
 137 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 Vid tiden för slutredovisningen hade webbplatsen haft drygt 102 000 unika besökare sedan starten 2009. Majoriteten av besö- karna är från 2012 då webbplatsen fick ett uppsving och hade cirka 60 000 unika besökare, vilket ger ett snitt på omkring 5 000 besök i månaden. I januari 2013 hade webbplatsen cirka 11 000 unika besö- kare. Webbplatsen har också fått viss spridning internationellt med besökare från bland annat Iran, Turkiet, USA, Frankrike, Tyskland, Saudiarabien, Storbritannien och Algeriet. 
 Brottsförebyggande rådets uppdrag att utvärdera myndighetssamverkan i projekt KelleyBrottsförebyggande rådet (Brå) fick 2012 i uppdrag att utvärdera hur arbetsformen i koncept Jacobson fungerar och vilken betydelse den har för kvaliteten och effektiviteten i arbetet med kvinnor som utsätts för våld i nära relationer. I uppdraget ingick även att studera i vilken mån koncept Jacobson i Malmö skiljer sig från andra liknande verksamheter. Uppdraget avrapporterades i mars 2013. 
 Brå arbetade med flera olika datakällor i utvärderingen. Man genomförde intervjuer med personal och våldsutsatta kvinnor, granskade förundersökningsprotokoll och samlade in registerdata. Underlag och kunskap från tidigare rapporter om polisens utred- ningar kring våld i nära relationer kom också till användning. Enligt Brå hade det dock varit en fördel om man hade fått i uppdrag att utvärdera hela koncept Rodriguez verksamhet och inte endast den samverkan som sker kring de våldsutsatta kvinnorna och det stöd som ges till dem. 
 Utvärderingens resultat i korthet 
 Utvärderingen visar bland annat på följande resultat: 
  
 Uppsökande och stödjande arbete är värdefullt för våldsutsatta kvinnor. Enligt Brå utför socialsekreterarna på Jacobson ett värde- fullt arbete, men det är svårt att värdera effekterna av detta stöd i relation till kostnaderna. Man menar också att det uppsökande arbetet kan utvecklas även om samlokalisering inte är möjlig. 
  
 138 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Samlokalisering av polis och socialtjänst underlättar möjlighet- erna att bedriva uppsökande arbete och ha en tät samverkan. Samverkan ger också möjlighet att skapa rutiner som garanterar att kvinnornas risk för fortsatt utsatthet blir bedömd. Jämfört med andra verksamheter samverkar man inom Jacobson mer fre- kvent med både varandra och med andra aktörer. Däremot finns det ingen skillnad i hur väl denna samverkan fungerar jämfört med andra verksamheter. 
  
 Det behövs struktur och kompetens inom socialtjänsten för att även kunna arbeta med sådan hjälp som kräver biståndsbeslut. Många av de intervjuade kvinnorna hade önskat hjälp med eko- nomi och bostad, något som varken Jacobson eller jämförd verk- samhet har möjlighet till då de saknar befogenhet att ge bistånd. 
  
 Lokalerna på Jacobson är anpassade till behoven hos kvinnor och deras barn, vilket har stor betydelse för deras upplevelse av utredningsprocessen. Brå konstaterar att den enda tydliga mer- kostnaden för Jacobson rör lokalerna; kostnaden beräknas vara tre miljoner kronor högre än på ett traditionellt poliskontor. Brå menar dock att det är svårt att mäta vad effekten är värd i pengar. 
  
 Trygga lokaler, bra bemötande och stöd medför inte att fler kvinnor deltar i brottsutredningar. I Brås undersökning var det lika många som deltog i utredningen på Jacobson som på jämförelse- enheten. 
  
 Att polisen ger hög prioritet åt ärenden rörande våld i nära rela- tioner är ett uttalat mål, både från regeringens och från Riks- polisstyrelsens sida. Enligt Brås utvärdering är detta inte alltid så lätt att förverkliga. Därför är det viktigt att polisen fortsätter att vara uppmärksam på att det finns tillräckligt med personer som har engagemang och kompetens att arbeta med utredningar som rör våld i nära relationer. 
  
 Det behövs bra rutiner och system för statistisk uppföljning inom både socialtjänsten och polisen för att kvalitetssäkra, följa upp och utveckla verksamhetens innehåll och resultat när det gäller våld i nära relationer. Enligt Brå fanns det vid tiden för utvärderingen stora brister i uppföljningen av verksamheten. Man menar att uppföljning är central för att kunna analysera verksamheten och dess resultat och på så sätt kunna utveckla arbetet. 
  
 139 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 Spridningen av resultaten 
 Rapporten finns publicerad i fulltext på myndighetens webbplats. Brå anordnade i samband med rapportsläppet också ett seminarium för utvalda nyckelaktörer och deltar i externa aktörers seminarier vid förfrågan. Internt på myndigheten har man tagit vara på erfarenheter från uppdraget vad gäller inhämtning av information, svårigheter med detta arbete och vad man kan göra för att under- lätta hanteringen. 
 Utredning om våld, hot och kränkningar som kan drabba utländska kvinnor som har beviljats uppehållstillstånd i Sverige. 
 Regeringen tillsatte i maj 2011 en särskild utredare som skulle kart- lägga och analysera förekomsten och omfattningen av våld, hot och kränkningar som kan drabba utländska kvinnor som har beviljats uppehållstillstånd genom anknytning till en man bosatt i Sverige. Kvinnornas behov av insatser liksom förslag på hur dessa kunde förbättras skulle också beskrivas. Landshövding Molina utsågs som särskild utredare. 
 För att kartlägga situationen ställdes en enkät till relevanta myndigheter och kvinnojourer i fem län där deras erfarenhet av kontakter med dessa kvinnor och barn efterfrågades. Därutöver djupintervjuade man fyra berörda kvinnor. Enkäten kom att omfatta 92 av landets 290 kommuner. Svarsfrekvensen bedömdes ligga på cirka 50 procent. Enligt utredningen hade mottagarna av enkäten under tremånadersperioden mött minst 491 och högst 1 040 kvinnor som kommit till Sverige på grund av anknytning och där det fanns anledning att anta att de utsatts för våld. Kvinnorna kom i första hand från Irak, Iran, Brasilien, Kosovo, Mongoliet, Thailand samt vissa länder i Afrika. Kvinnorna hänvisas i första hand vidare till socialtjänsten för råd och stöd. 
 Utredningen uppehåller sig i huvudsak kring regelverket och tillämpningen av detta och mindre i det som efterfrågades i uppdraget. I remissutskicket ombads remissinsatserna att fokusera på de delar av utredningen som återfanns i direktiven. Brå har inte närmare upplysningar om den fortsatta beredningen av utredningen. 
 140 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Brottsförebyggande rådets uppdrag att utveckla och genomföra en nationell kartläggning av brott i nära relationer 
 Brå fick 2012 i uppdrag att utveckla och genomföra en nationell kartläggning av brott i nära relationer. Uppdraget redovisades i maj 2014. Enligt uppdraget skulle Brå utveckla ett nytt frågeavsnitt i Nationella trygghetsundersökningen (NTU), särskilt utformat för att fånga upp misshandel, sexuellt våld, hot och trakasserier i nära relationer. Det primära syftet var att försöka fånga upp fler brott i nära relationer än tidigare undersökningar har gjort samt att utforma ett frågeavsnitt som gör det möjligt att i framtiden upp- repa studien för att kunna göra jämförelser över tid. För att försöka få en så heltäckande bild som möjligt ingick även att bedöma utbredningen av brott i nära relationer, liksom karaktären på dessa brott, genom att jämföra resultaten i det nya frågeavsnittet med andra datakällor. 
 Frågeavsnittet togs fram i samarbete med en extern forskare vid Uppsala universitet. En extern referensgrupp var också kopplad till arbetet. Avsnittet expertgranskades av Statistiska centralbyrån, som också utförde ett kognitivt test. Frågorna om våldsutsatthet ställ- des i samband med den ordinarie datainsamlingen till NTU. I denna ingår ett slumpmässigt urval av 20 000 personer, och bort- fallet uppgick denna omgång till knappt 36 procent. I rapporten redogörs för undersökningens bortfall och tillförlitlighet. 
 Närmare sju procent uppger utsatthet det senaste året 
 Totalt uppger 6,8 procent av befolkningen att de utsattes för brott i en nära relation under 2012. Andelen kvinnor som utsattes för brott i en nära relation under 2012 var i princip jämnstor med andelen utsatta män. Även när man studerar psykiskt våld och fysiskt våld separat visar sig utsattheten vara jämnt fördelad mellan könen; 6,8 procent av kvinnorna och 6,2 procent av männen utsat- tes för psykiskt våld, medan 2,2 procent av kvinnorna och 2,0 pro- cent av männen utsattes för fysiskt våld. Även om utsattheten under 2012 verkar vara jämnt fördelad mellan kvinnor och män, är det vanligare att kvinnor utsätts för grövre våld och har betydligt större behov av hjälp och stödinsatser, och då framför allt sjukvård. 
 141 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 Kvinnor uppger också i högre utsträckning att de blivit utsatta för återkommande psykiskt våld. 
 Få polisanmäler eller uppsöker stödverksamhet 
 Bland de personer som blev utsatta under 2012 uppgav 7,9 procent att de haft någon form av kontakt med polisen. Av dessa uppgav drygt hälften (56 procent) att de också hade gjort en polisanmälan. Omräknat till samtliga personer som blev utsatta för brott i en nära relation under 2012 innebär det att 3,9 procent uppger att de har polisanmält händelsen eller någon av händelserna. Det är också få som uppsöker någon form av stödverksamhet. Ungefär 12 procent av kvinnorna och 2,7 procent av männen har exempelvis haft någon form av kontakt med sjukvården. Andelen kvinnor och män som inte upplever att de fått den hjälp och det stöd de hade behövt upp- går till 11,4 respektive 4,4 procent. 
 Framtida undersökningar 
 Frågeavsnittet om brott i nära relationer är konstruerat för att kunna upprepas, och det ger därför en unik möjlighet att följa utsattheten över tid. Undersökningen är dock kostsam att genom- föra och ryms inte resursmässigt inom Brås ordinarie verksamhet. Brå ställer sig dock positiv till nya uppdrag inom området. 
 Åtgärder mot sexuellt våld 
 Ungdomsstyrelsens uppdrag att genomföra insatser för att förebygga och motverka sexuell exploatering av unga 
 Ungdomsstyrelsen har under flera år haft i uppdrag att förebygga sexuell exploatering och exponering av unga via internet. Inom ramen för det uppdraget togs rapporten  
 Se mig – unga om sex och internet  
 samt metodmaterialet  
 Ses offline?  
 fram. Det ursprungliga uppdraget slutredovisades 2010 med rapporten  
 Hjälp jag dör – vem la upp bilden?  
 Därefter gav regeringen myndigheten ett förnyat uppdrag att under 2011 
 ‒ 
 2013 fortsätta med utbildningsinsatser i syfte att förebygga sexuell exploatering av unga via internet. Denna 
 142 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 verksamhet har redovisats årligen i samband med Ungdomsstyrel- sens årsredovisningar. 
 Målgruppen för utbildningarna var personal som har en sam- ordnande och utvecklande roll för skola, fritid, socialtjänst och andra relevanta kommunala verksamheter. Ungdomsstyrelsen valde att också bjuda in representanter från elevhälsan, kuratorer, barn- morskor på ungdomsmottagningarna, familjeterapeuter, tjänstemän från kommunerna samt ideella verksamheter. 
 Ungdomsstyrelsen har arbetat med såväl nationella utbildningar som med skräddarsydda utbildningar till olika aktörer (i likhet med utbildningsinsatserna kring att giftas mot sin vilja – se ovan). Den nationella utbildningen, som gav 7,5 högskolepoäng, genomfördes tre gånger under perioden, och varje utbildningsomgång varade tre dagar. Utbildningen genomfördes i samarbete med Institutionen för tillämpad utbildningsvetenskap vid Umeå universitet. Föreläs- ningarna belyste bland annat ungas nätanvändning, unga och sexualitet, lagstiftningen på området, genusperspektiv och olika metodmaterial. Kursen behandlade därutöver olika metoder i före- byggande arbete, och deltagarna diskuterade förhållningssätt inom olika professioners yrkesutövande. Utbildningen har nu blivit en del av Umeå universitets ordinarie utbud av distansutbildningar. 
 Under 2013 arrangerades också åtta skräddarsydda utbildningar. Dessa kursers innehåll fokuserade speciellt på de enskilda aktörernas kunskaper och möjligheter att arbeta med målgruppen. 
 Effekter och spridning 
 Vid varje utbildningstillfälle deltog omkring 35 personer. Utbild- ningen uppfattades bland deltagarna som användbar i deras arbete, och i utvärderingen av kursens innehåll och användbarhet hade 98 procent av deltagarna givit betyget  
 3–5 
  på en femgradig skala. 
 Utöver ovannämnda utbildningar medverkade Ungdoms- styrelsen i åtta externa föreläsningar under uppdragsperioden. Dessa föreläsningar hade en mer lokal prägel. Man medverkade även vid nio större konferenser och mässor. I samband med dessa har myndigheten bland annat delat ut ovannämnda metodmaterial. Metodmaterialet har tryckts i cirka 30 000 exemplar och också 
 143 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 spridits till skolor över hela landet. Ungdomsstyrelsen bedömer att man har nått ut till sina målgrupper med materialet. 
 Ungdomsstyrelsens uppdrag att genomföra insatser mot kränkningar, trakasserier och hot via internet 
 I juli 2013 fick Ungdomsstyrelsen i uppdrag att genomföra insatser mot kränkningar, trakasserier och hot via nätet. Inom ramen för uppdraget skulle man sammanställa och sprida information om lagstiftning och om vart ungdomar kan vända sig om de blivit utsatta. Ungdomsstyrelsen skulle även komplettera befintligt metod- material som tidigare tagits fram inom uppdraget att förebygga sexuell exploatering via internet. Uppdraget har resulterat i ett nytt kapitel i  
 Ses offline? 
 , i filmer och i en bok om näthat riktad till skolelever på högstadiet och i gymnasiet. Det kommer även att finnas en hand- ledning för lärare som kan användas i diskussioner med eleverna om hot, kränkningar och trakasserier på nätet. 
 Inom ramen för uppdraget har man samarbetat med en rad externa aktörer. Ungdomsstyrelsen gav bland annat två forskare från Rättssociologiska institutionen vid universitet i Lund att undersöka om nätkränkningar är ett specifikt beteende och mer vanligt förekommande bland unga. Analysen slutredovisades i februari 2014. Ungdomsstyrelsen har även samarbetat med Statens medieråd i deras uppdrag att genomföra kampanjen No hate speech movement (se nedan). I december 2013 anordnade man tillsammans med RFSL konferensen När motivet är hat för dem som arbetar inom bland annat socialtjänst, skola, fritidsverksamhet, polis, sjukvård och stödjande verksamhet. 
 Effekter 
 Ungdomsstyrelsen konstaterar att de nått många aktörer och att deras kunskap, metoder och utbildningar i ämnet har varit efter- frågade. De anser att kunskapsnivån hos vuxna och yrkesverk- samma har höjts under åren som uppdraget pågått. På konferensen som man ordnade tillsammans med RFSL deltog cirka 500 perso- ner. Konferensen utvärderades, och de flesta svarande ansåg att kunskapen de fått var användbar i deras arbete; 98 procent av de 
 144 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 svarande angav betygen  
 3–5 
  (på en skala mellan 1 och 5 och med en svarsfrekvens om 51 procent). Ungdomsstyrelsen konstaterar dock själva att svarsfrekvensen är så pass låg att man endast kan uttala sig om tendenser. 
 Framtida utmaningar 
 Ungdomsstyrelsen betonar att frågor om dels bemötande av unga som är nyfikna på olika typer av relationer på nätet, dels om före- byggande metoder för att motverka sexuell exploatering ökar. Ungdomsstyrelsen menar att behoven bland dem som mår dåligt, som säljer sex och utsätter sig för risker eller som utvecklar ett självskadebeteende genom sex behöver identifieras och att det fortfarande finns mycket att göra i detta arbete. Myndigheten har genom uppdragen byggt upp kompetens och kontakter som är viktiga i det fortsatta arbetet med att förebygga sexuell utsatthet på internet bland unga. 
 Statens medieråd: uppdraget att genomföra Europarådets kampanj No Hate Speech Movement i Sverige 
 Statens medieråd har i uppdrag att genomföra Europarådets kampanj No Hate Speech Movement i Sverige. Uppdraget ska redovisas i augusti 2014. I uppdraget ingår att samordna nationella aktiviteter inom ramen för kampanjen. Syftet är bland annat att höja kunskapen om främlingsfientlighet, sexism och liknande former av intolerans på internet. Kampanjen ska genomföras i enlighet med de riktlinjer som presenterats av Europarådet. I arbetet ingår bland annat att inrätta en nationell styrgrupp. Utöver detta ska man också skapa ett nätverk med relevanta aktörer inom såväl den offentliga som den privata sektorn och inom det civila samhället. Syftet med nätverket är att skapa förutsättningar för ett fortsatt arbete mot hot, trakasserier och kränkningar på internet som har sin grund i främlingsfientlighet, sexism eller liknande former av intolerans. 
 Av den dokumentation som Brå har fått ta del av framgår att en rad aktiviteter pågår som en del i arbetet. Olika poddar, utbild- ningar och metodmaterial har tagits fram och återfinns nu på myndighetens webbplats. En av målsättningarna är också att allt 
 145 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 som skapas ska ha en digital förankring, det vill säga man ska aldrig behöva vara på plats för att ta del av kampajens budskap, före- läsningar och seminarier. 
 Statens medieråd nämner tre utmaningar i arbetet: det är ett svårt ämne, målgruppen är stor (alla ungdomar i Sverige mellan 13 och 25 år) och budgeten är begränsad. Trots detta har man som målsättning att skapa en så bra grund som möjligt för budskapet. 
 Brottsoffermyndighetens uppdrag om utbildningsprogram för bättre bemötande av sexualbrottsoffer i rättsprocessen 
 Brottsoffermyndigheten (BrOM) har haft i uppdrag att skapa ett utbildningsprogram i syfte att ge ökad kunskap om dem som utsatts för sexualbrott och förbättra bemötandet av dem genom hela rättsprocessen. Särskilt fokus har lagts på bemötande av barn och unga. Uppdraget delredovisades i slutet av 2011 och slutredo- visades i juni 2014. Slutredovisningen omfattar också en utvärde- ring av utbildningens innehåll. 
 För att genomföra uppdraget gjorde BrOM inledningsvis en bedömning av utbildningsbehoven. Bedömningen utgick från en tidi- gare kartläggning om vad som gjorts på området (främst rör detta utbildningsinsatser) inom länsstyrelserna, Åklagarmyndigheten, Sveriges domstolar och Sveriges advokatsamfund. I kartläggningen konstateras att kunskap om bemötande av sexualbrottsoffer ofta ingår som delmoment i andra kurser men att det finns ett behov av både fördjupning och fokusering på bemötandet av unga sexualbrottsoffer utifrån utsatthet och behov. Utbildningsprogramet bedömdes även behöva inkludera kunskap om hur utsatta kan uppfatta sina kontakter med rättsväsendet. 
 I planeringen och genomförandet av uppdraget samverkade man med en rad andra myndigheter, såsom Rikspolisstyrelsen, Åklagar- myndigheten, Domstolsverket, Sveriges advokatsamfund och Nationellt centrum för kvinnofrid. 
 146 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Utbildningen 
 Brottsoffermyndigheten har genomfört 11 utbildningar i internatform sedan hösten 2012. Vid varje utbildning, som omfattade både föreläsningar och diskussionsseminarier, deltog 20 till 40 deltagare från polisen, domstolarna, åklagarkamrarna och advokater. Totalt har 301 personer utbildats. Som underlag till diskussionsseminarierna har Brottsoffermyndigheten framställt 10 kortfilmer med olika öppna bemötandesituationer. Filmerna har använts som avstamp för dis- kussioner om rättsaktörernas bemötande och om objektivitet i för- hållande till empati. Materialet lanserades vidare under en avslutande utbildningsdag för ett  
 60-tal 
  chefer inom rättsväsendet i maj 2014. 
 Utvärdering av utbildningen 
 Utbildningen utvärderades vid två tillfällen – ett i direkt anslutning till internatet och ett en vecka senare via en webbenkät. Svars- frekvensen på den senare var 52 procent. Internatutbildningen har överlag fått positiva omdömen, särskilt har man uppskattat att få utbyta erfarenheter med andra yrkeskategorier. De synpunkter som lämnades om innehåll med mera har beaktats i de följande internat- utbildningarna. Filmerna har fungerat mycket bra som utgångs- punkt för diskussion om bemötandefrågor. Diskussioner som annars lätt skulle kunna fokusera på mer praktiska frågor (bevis- säkring etc.) har genom filmerna kommit att handla om erfaren- heter av olika bemötandesituationer. 
 Brottsoffermyndigheten vill förvalta programmet vidare 
 Brottsoffermyndigheten har önskemål om att få fortsatta att för- valta utbildningsprogrammet och sprida filmerna tillsammans med en handledning. Myndighetens förhoppning är att materialet kan fungera som ett diskussionsunderlag och uppmuntra till fortsatta utbildningsinsatser för ett förbättrat bemötande av sexualbrotts- offer inom rättsväsendets myndigheter. 
 147 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 Karolinska universitetssjukhusets medel till verksamhet som tar emot personer som utövar eller riskerar att utöva sexuellt våld 
 Våren 2011 beviljades Centrum för Andrologi och Sexualmedicin (CASM) vid Karolinska Universitetssjukhuset utvecklingsmedel för att utveckla en hjälplinje mot sexuellt våld. Hjälplinjen ska förebygga sexuella övergrepp och också stödja anhöriga, personal- grupper, personer som utsatts för kränkande sexuella handlingar och personer som inte har probleminsikt. Delmålen för de beviljade utvecklingsmedlen var att 
  
 etablera en hjälplinje mot sexuellt våld genom att utveckla befintlig telefon- och internetverksamhet i syfte att nå en större och bredare målgrupp än i dag, dvs. personer, främst män, som utövar eller riskerar att utöva sexuellt våld och närstående till dessa samt vara rådgivningsinstans till yrkesgrupper som möter sexuell övergreppsproblematik 
  
 kartlägga verksamheter dit personer med riskbeteende kan hänvisas i syfte att identifiera befintliga resurser och behov av kompetensutveckling för att på sikt skapa ett nationellt nätverk av vårdgivare 
  
 utveckla evidensbaserad behandling för riskpersoner för sexuellt våld. 
  
 Vidare skall effekten av telefonverksamheten utvärderas. 
 Utveckling av hjälplinjen och internetverksamhet 
 PrevenTells telefonsystem har utvecklats tillsammans med Telia. Telefonen kan bemannas med upp till fem parallella linjer, och vid obemannade tillfällen har uppringaren möjlighet att lämna med- delande så att personalen kan ringa upp så fort det är möjligt. Sam- talet är kostnadsfritt och anonymt, inte heller syns PrevenTells telefonnummer på uppringarens telefonräkning. 
 I mars 2012 öppnade webbplatsen www.preventell.se med information om Hjälplinjen och CASM:s verksamhet. 
 148 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Kvalitetssäkring 
 Hjälplinjen bemannas av tio medarbetare med stor erfarenhet och utbildning i att möta människor med sexologiska problem och oönskad sexualitet. Utöver dessa finns det alltid en medicinskt ansvarig psykiatriker att tillgå för konsultation. All personal får extern handledning varannan vecka och har genomgått en special- inriktad utbildning. Man deltar också kontinuerligt i olika kompe- tens- och utvecklingsprogram. Intern och extern utbildning sker fortlöpande. Samtliga medarbetare på CASM har därtill utbildats av Rikspolisstyrelsens avdelning för  
 it-brottslighet 
  och gruppen som arbetar med barnpornografibrott. För att kvalitetssäkra samtalen finns det även handlingsplaner för suicidriskbedömning och för hur personer som utsatts för våld ska hanteras. Utan att kopplas till personuppgifter registreras och dokumenteras varje samtal i en digital programvara, FAR, för forskning, analys och rapport. 
 Kartläggningen av befintliga resurser i landet 
 I enlighet med regeringsbeslutets andra delmål utfördes en kart- läggning av verksamheter i landet som har i uppdrag att arbeta med personer som tillhör PrevenTells målgrupp. Enligt kartläggningen finns det elva vårdenheter i landet som är specialiserade på att bedöma och behandla sexuella avvikelser och/eller hypersexuell störning (två inom vuxenpsykiatrin, två inom rättspsykiatrin, tre inom barn- och ungdomspsykiatrin, en inom beroendevården, en inom habiliteringen samt två inom somatisk vård). Utöver dessa finns tio verksamheter där enskilda medarbetare kan behandla mål- grupperna. Alla verksamheter utom två är lokaliserade till södra delen av landet. 
 Aktiv marknadsföring 
 För att sprida information om hjälplinjen har man gjort direkt- utskick till vårdgivare, och hemsidan har sökmotoroptimerats. Vidare har reklamprodukter avsedda för vårdgivare och andra aktö- rer som kommer i kontakt med målgruppen tagits fram, tillsam- mans med material som vänder sig direkt till personer i riskzon för 
 149 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 oönskat sexuellt beteende. Cirka 1 000 informationsbroschyrer och 1 300 telefonkort har delats ut till olika verksamheter, aktörer och organisationer. Under 2013 riktades marknadsföringen mer mot allmänheten genom webbaserade lösningar. Flera organisationer och myndigheter har också bidragit till att förmedla information om Curtis, inte minst genom länkning till artiklar i media. Man har även genomfört andra utåtriktade aktiviteter, exempelvis inter- vjuer, radio- och  
 tv-rapporteringar, 
  artiklar i tidningar och i sociala medier. 
 Projektet med en nationell hjälptelefonlinje invigdes officiellt den 22 mars 2012, och www.preventell.se har hittills haft drygt 400 unika besökare i månaden. I genomsnitt tar Curtis emot fyra till fem samtal dagligen. En majoritet av dem som ringer tillhör den primära målgruppen, varav en fjärdedel en eller flera gånger har ringt för att söka stöd eller hänvisas till behandling. Närstående och anhöriga utgör drygt en femtedel av de ringande. Det är mindre vanligt att vårdgivare, myndigheter eller organisationer söker kontakt med Curtis. 
 Förslag inför framtiden 
 CASM föreslår att ett professionellt, nationellt nätverk skapas så att de erfarenheter som byggts upp kan omsättas till ett nationellt arbete för att utveckla hjälptelefonen och vårdverksamheterna samt fortsätta utvecklingen av evidensbaserade behandlingsmetoder. CASM bedömer att det krävs en nationell strategi som omfattar ett långsiktigt arbete för att förebygga sexuella övergrepp och sexuellt våld bland dem som befinner sig i riskzonen. 
 En möjlighet att nå ut till fler uppges även vara att utveckla ett manualbaserat behandlingsprogram som kan administreras via internet utan hinder från de nuvarande geografiska begränsningarna. 
 Rikspolisstyrelsens informationskampanj mot brott i nära relationer 
 I september 2011 fick Rikspolisstyrelsen (RPS) i uppdrag att förnya en tidigare informationskampanj om brott i nära relationer, inklusive hedersrelaterat våld och förtryck. Syftet var att uppmärksamma dessa typer av brott och uppmuntra att brotten anmäls. Målgrupperna var, 
 150 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 liksom vid det tidigare uppdraget, de som är utsatta för brott och de som bevittnar brott. En skillnad var dock att informationen nu också skulle anpassas till unga, personer utsatta för hedersrelaterat våld och förtryck, personer med funktionsnedsättningar och personer med annat modersmål än svenska. Utöver dessa målgrupper riktades upp- draget även mot myndigheter, aktörer inom sjukvård och psykisk hälsa, lärare, ideella föreningar, journalister, andra opinionsbildare samt olika aktörer inom polisen. 
 Vid sidan av informationskampanjen skulle polisen också fort- sätta att utveckla och kvalitetssäkra sitt arbete avseende hantering och utredning av dessa typer av brott inom ramen för ordinarie anslag. Uppdraget slutredovisades den 31 mars 2014. 
 Polisens arbete för att anpassa informationskampanjen 
 I samband med den föregående kampanjen togs en kommunika- tionsstrategi fram, och den användes även i detta uppdrag. I sam- verkan med andra aktörer anpassades den för att nå de grupper som inte omfattades i det tidigare uppdraget. Utöver samverkan har samtal med brottsutsatta, exempelvis djupintervjuer med unga som lever med hedersrelaterat våld och förtryck, genomförts för att få mer kunskap om vilka deras behov är. RPS arbetsgrupp har även samrått med olika parter för att testa det färdiga materialet. 
 Utöver svenska (samt enklare svenska) och engelska översattes informationskampanjen till fem språk (arabiska, somaliska, polska, spanska och thailändska). Valet av språk styrdes av vilka som var de största grupperna som anlänt till Sverige under de senaste sex åren. 
 För att nå personer med annat modersmål än svenska har RPS genomfört 220 informationsträffar tillsammans med hemspråks- informatörer och i samarbete med mångkulturella samlingspunkter. 
 RPS har också utvecklat ett stödmaterial för att nå unga. I sam- arbete med Brottsförebyggande rådet har exempelvis lektions- material tagits fram till webbplatsen brottsrummet.se. Det rör sig om interaktiva tecknade berättelser och filmer med olika teman som baseras på verkliga rättsfall, exempelvis partnervåld bland både heterosexuella och homosexuella. Till materialet hör lärarhandled- ningar och ett bildspel anpassat för personer med funktionsned- sättning. Polisen har också tagit fram en interaktiv lektion med 
 151 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 handledning för att stärka lärares arbete med elever som är utsatta för hedersrelaterat våld och förtryck. 
 Utöver det ovannämnda har två webbsända seminarier kring våld i nära relationer och utsatthet tagits fram. Allt material som polisen producerat i uppdraget finns tillgängligt på Polisens hemsida. 
 Kampanjens spridning och resultat 
 Kampanjen spreds genom flera olika kanaler, exempelvis Polisens webbplats, sociala medier, tidningar, BVC, tampongförpackningar och radio. Polisen har dessutom bjudit in till samarbete med frivilligorga- nisationer som idrottsklubbar, trossamfund etc. för att via deras hem- sidor sprida budskapet. Syftet med flera av annonseringsplatserna var att nå de utsatta där förövare oftast inte ser budskapet. För att sprida information om både uppdraget och kampanjen har möten, riktade utskick och Polisens intranät använts som medel att informera medar- betare och chefer inom polisen. För att fortsatt att utveckla det interna informationsarbetet och förankra kampanjarbetet inom organisa- tionen skapades en referensgrupp bestående av informationschefer i polismyndigheterna i Värmland, Jämtland, Halland och Stockholms län. 
 Polisen konstaterar att webbsidan har haft många besökare (drygt 90 000) under kampanjperioden november 2012 till mars 2014 och att den har många återbesök. 
 Filmerna  
 Skuggan  
 och  
 Sawyer och Farley, som även används som utbildningsmaterial, har tillsammans haft 859 000 visningar på Poli- sens  
 Youtube-kanal. 
  Versioner av filmerna som anpassats till personer med funktionsnedsättning har visats drygt 630 gånger. Brottsrummets filmer har totalt visats 10 300 gånger (perioden juni 2012 till mars 2014). 
 Utvärdering av kampanjen 
 RPS har löpande låtit utvärdera informationskampanjen. Tre webb- enkätundersökningar har genomförts med över 2 000 respondenter. Utöver enkäten har RPS genomfört samtal och intervjuer med sam- verkansparter, pedagoger inom skolan och polisens kommunikatörer. 
 152 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 RPS har även analyserat kampanjens spridning i polisens egna kanaler samt i köpta mediekanaler. 
 Enligt Polisen har man genom kampanjen lyckats bredda bilden av vad som är brott i nära relationer – från det grova våldet till att innefatta alla typer av våld och verbala hot. Detta har lett till att fler har kunnat identifiera sig som utsatta eller vittnen. De som har sett kampanjen uppger i högre utsträckning att de har varit utsatta för våld än de som inte har sett den. Andelen som har angett att vissa beteenden är eller skulle vara brottsliga är också högre bland dem som har sett kampanjen, oavsett tidigare utsatthet. 
 RPS förhoppning är att informationskampanjen ska bidra till att antalet anmälningar ökar på lång sikt. Deras erfarenheter från före- gående uppdrag är dock att anmälningarna inte ökade direkt i sam- band med kampanjen utan att de i stället ökat över en längre tids- period. RPS betonar utifrån detta vikten av att ta fram material som lever länge och är tillgängligt när den som är utsatt eller bevittnar brott behöver det. 
 Utvärderingen visar också att Polisen har stora möjligheter att sprida information via egna kanaler. Man menar dock att kam- panjen skulle behövas spridas kontinuerligt och inte endast när ett regeringsuppdrag föreligger. För att arbeta med spridning av information via sociala medier, som visat sig vara en framgångs- faktor, krävs en speciell organisation och kompetens hos Polisen. Detta saknas i dagsläget. Enligt redovisningen är detta något som Polisen måste ta hänsyn till i samband med att den nya polismyn- digheten byggs upp. 
 Polisen menar att informationsarbetet borde ha involverat hela polisorganisationen och inte endast den centrala nivån. RPS konsta- terar även att det borde finnas möjlighet att bygga upp en stark kom- petens och förvaltning av kunskaper i den egna organisationen utifrån de lärdomar som gjorts inom uppdraget. För att möjliggöra detta behövs resurser i form av tid och personal. I de fall sådana priorite- ringar inte görs riskerar man att gå miste om nyttan av viktiga lärdo- mar, erfarenheter, kompetens och kontaktytor. 
 153 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 Nationellt Centrum för Kvinnofrids uppdrag att utveckla 
 Kvinnofridslinjen. 
 År 2011 fick Nationellt Centrum för Kvinnofrid (NCK) i uppdrag av regeringen att under en fyraårsperiod utveckla den nationella stödtelefonen Kvinnofridslinjen. Syftet var dels att kvalitetssäkra det stöd som Kvinnofridslinjen ger till våldsutsatta kvinnor, dels att fler av dem som utsätts för hot, våld och/eller sexuella övergrepp skulle nås. Uppdraget löper under perioden  
 2011–2014 
  och består av två delar. Den första delen är inriktad på tekniskt stöd för personalen i samband med telefonrådgivning, och i den andra delen utvecklas dokumenta- tionen av stödlinjens samtal. Marknadsföringen ska också intensifieras för att nå ut till fler stödsökande. Uppdraget i sin helhet ska slutredovisas i april 2015. Utvecklingsarbetet startade redan 2010 då NCK gjorde en översyn av Kvinnofridslinjens  
 it-resurser. 
  Denna översyn låg till grund för regeringsuppdraget. 
 Det nya datasystemet skapar bättre förutsättningar för att stödet ska bli enhetligt 
 I februari 2012 introducerades en ny intern resursdatabas som stöd för telefonrådgivningen. Databasen innehåller förbättringar inom en rad områden, exempelvis en ny webbaserad lösning med funk- tionella och grafiska förbättringar, länkar till fördjupad information samt dokument som personalen har nytta av i sitt arbete. Systemet har även fått en nyhetsfunktion för att säkerställa att samtliga som svarar i telefonen snabbt kan nås av viktig information. Som ett led i kvalitetssäkringen har man utarbetat samtalsguider och check- listor. Personalen utbildades i det nya systemet, och verktygen och systemet sattes därefter i drift (februari 2012). Arbetet kommer att följas upp och utvärderas genom falldiskussioner och enkäter. 
 Under perioden har dokumentationen av samtalen till stödlinjen utvecklats. Det nya systemet skulle göras mer användarvänligt när det gäller att dokumentera samtalens inriktning och samtidigt ge ett mer ändamålsenligt underlag för utvecklingsarbete, löpande kvalitetsuppföljning och rapporter. Denna samtalsregistering sattes i drift i september 2013 och testades under hösten samma år. 
 För att nå ut till fler kvinnor som inte har svenska som moders- mål har informationen om Kvinnofridslinjen under perioden utö- 
 154 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 kats med tigrinja och albanska. Totalt finns nu informationen på 26 språk och i punktskrift. En teckenspråksfilm för att nå döva och hörselskadade våldsutsatta kvinnor och anhöriga har tagits fram. Kvinnofridslinjens webbplats hade under 2013 fler är 216 500 besök. 
 Som ett led i regeringsuppdraget har NCK även arbetat med att sprida information om Kvinnofridslinjen. En  
 Sifo-mätning 
  visade att marknadsföringen behövde intensifieras i Skåne och Västra Götalandsregionen. Således riktades insatser dit, men NCK annon- serade även om Kvinnofridslinjen via internet, tidningar, vykorts- kampanjer och trafikreklam för att nå ut med information. 
 Effekten av satsningen 
 Enligt NCK har regeringsuppdraget gjort det möjligt att intensifiera arbetet under en treårsperiod, med satsningar för att öka tillgänglig- heten för kvinnor som kan vara särskilt svåra att nå. NCK påpekar dock att arbetet med att öka kännedomen om Kvinnofridslinjen måste pågå kontinuerligt och även webbplatsen www.kvinnofridslinjen.se måste utvecklas kontinuerligt. En kännedomsmätning som gjordes under våren 2012, då inga kampanjer var aktuella, visade att 41 procent av kvinnorna känner till Kvinnofridslinjen. Vid en motsvarande mätning våren 2014 hade kännedomen ökat till 46,5 procent. Stöd- telefonen är mest känd i Stockholm och framför allt i åldersgruppen  
 16–29 
  år, där 70 procent svarade att de känner till Kvinnofridslinjen. Man har framför allt fått kännedomen via annonsering i tryckta medier och på internet, artiklar och reportage i medier samt via informationsmaterial och affischer på sjukhus, apotek och liknande. 
 Ungdomsstyrelsens uppdrag att kartlägga föreningslivets arbete för att förebygga sexuella övergrepp och kränkningar mot flickor och pojkar 
 Ungdomsstyrelsen har sedan 2013 i uppdrag att kartlägga förenings- livets arbete för att förebygga sexuella övergrepp och kränkningar mot flickor och pojkar. Uppdraget ska redovisas i februari 2015. 
 155 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 Kunskapsinhämtning 
 Ungdomsstyrelsen har inhämtat information genom en enkät som gått ut till cirka 3 000 ideella organisationer på nationell, distrikt och lokal nivå. Enkäten ska belysa vilka erfarenheter och synpunkter det finns på förebyggande arbete, men också hitta intressanta metoder för förebyggande arbete. I informationen som föregick enkäten efter- söktes även samarbetspartners för kartläggningen. Ungdomsstyrelsen fick på så sätt kontakt med ett tjugotal föreningar, trossamfund och offentliga aktörer. Med dessa har man diskuterat om vilka kunskaps- behov som föreligger, hur kunskapen om ämnet kan spridas till andra och hur föreningen/organisationen har implementerat sitt arbete. Ungdomsstyrelsen har även mött forskare för att få information om förebyggande arbete och goda exempel. 
 En extern kvalitativstudie och en digital folder på webben 
 Inom ramen för uppdraget har Ungdomsstyrelsen givit två forskare i uppdrag att göra kvalitativ studie i form av besök och samtal med föreningar som har erfarenhet av sexuella övergrepp. Dokumenta- tionen från dessa möten ska kunna användas vid seminarier eller laddas ner från webben. 
 En kommunikationsbyrå ska också ta fram en digital folder som ska innehålla information och vägledning i hur man minimerar risker för övergrepp och hur man måste hantera en akut situation. Foldern ska även innehålla samtalsövningar vilka kan användas som utgångspunkt i samtal om förebyggande arbete. 
 Inom ramen för uppdraget kommer Ungdomsstyrelsen även att belysa hur kommuner kan spela en roll i arbetet med att stödja och motivera föreningar att arbeta aktivt mot övergrepp. 
 156 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Stärkt förebyggande arbete samt skydd av och stöd till våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnar våld 
 Brottsoffermyndighetens uppdrag att ta fram eller anpassa information om stöd och skydd till barn som brottsoffer 
 Brottsoffermyndigheten (BrOM) har tillsammans med Barnombuds- mannen (BO) fått i uppdrag att ta fram eller anpassa information om skydd och stöd direkt riktad till barn och unga som är brottsoffer eller som har bevittnat våld. Materialet ska fungera för unga i olika åldrar och finnas tillgängligt på relevanta språk. Uppdraget slut- redovisades i juni 2014. 
 Förutom samverkan med BO, har man samrått med andra berörda myndigheter och organisationer. BrOM beskriver sam- verkan med relevanta verksamheter som en viktig del i arbetet, inte minst när det gäller spridningen av materialet. Som vägledning i arbetet upprättades en omfattande kommunikationsplan med tyd- liga mål. 
 BrOM har i en enkätundersökning till organisationer som arbetar med barn undersökt vilket informationsmaterial organisa- tionerna använder sig av, vad de tycker saknas, vilken annan information de ger till brottsutsatta barn och vad de unga själva efterfrågar. Enligt resultaten efterfrågar barn och unga information om rättsprocessen, hur den går till och vilka roller olika aktörer har i den. Man har även inhämtat information genom studiebesök och möten med yrkesverksamma som möter barn och unga. Via BO har man också tagit del av barns röster om den information de fått, vad de saknat och hur de önskar att informationen ska utformas och spridas. 
 Spridning av materialet 
 BrOM har skapat en webbplats med samlad information som riktas direkt till barn och unga. Här finns information, annat material samt interaktiva webbprodukter. Man har också tagit fram fem olika broschyrer och en barnbok som riktar sig till de minsta barnen. Materialet har åldersanpassats i tre kluster av åldrar mellan 4 och 17 år. Det har också anpassats till unga med funktionshinder. Webbplatsen finns på svenska, medan broschyrerna har översatts 
 157 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 till de nio vanligaste språken i Sverige. En broschyr är särskilt riktad till barn som lever med skyddade personuppgifter. 
 För att sprida materialet har Brottsoffermyndigheten för avsikt att finnas med på strategiskt utvalda arenor och att medverka i de arenor där barn finns. Genom samverkan med andra organisationer har man också möjlighet att nå en stor bredd. 
 Brottsförebyggande rådets uppdrag att utvärdera verksamheten vid projekt Jacobson i Malmö 
 Detta uppdrag har tidigare redovisats under kategorin  
 Nationell mobilisering och samordning av arbete 
 . 
 Socialstyrelsens uppdrag att stimulera utvecklingen av social- tjänstens verksamhet för våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnar våld. 
 Med regleringsbrevet för år 2011 fick Socialstyrelsen (SoS) i upp- drag att fortsätta att stödja utvecklingen av socialtjänstens stöd till våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld. Den kunskap som myndigheten tidigare har utvecklat skulle målgruppsanpassas, spridas, följas upp och utvärderas. Socialstyrelsen har i detta upp- drag fokuserat på två delområden: 
  
 Man har tagit fram tre olika utbildningsmaterial för att förbättra kompetensen och vidareutbildningen för personal inom såväl socialtjänst som hälso- och sjukvård som möter våldsutsatta kvinnor. Utbildningsmaterialen gäller särskilt sårbara grupper: våld mot äldre kvinnor, våld mot kvinnor med utländsk bak- grund samt hedersrelaterat våld och förtryck. 
  
 15 
  
 Man har utarbetat förslag till föreskrifter och reviderade all- männa råd (SOSFS 2009:22) för socialtjänstens och hälso- och sjukvårdens arbete med våld i nära relationer. Den nya författ- ningen omfattar även stöd till våldsutövaren för att denne ska 
  
 15  
 Socialstyrelsen har inom ramen för tidigare regeringsuppdrag också tagit fram utbildnings- material om våld mot kvinnor med funktionsnedsättning samt våld mot kvinnor med missbruks- eller beroendeproblem. 
 158 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 kunna upphöra med våldet. Därmed kan man enligt Social- styrelsen få till stånd en höjd kvalitet i socialtjänstens och hälso- och sjukvårdens arbete med målgrupperna. 
 Fram till den 30 maj 2013 ingick det också i uppdraget att ha tillsyn över socialnämndens, andra socialtjänstutförares samt hälso- och sjuk- vårdens arbete med våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld. Tillsynsuppdraget kom att överföras till Inspektionen för vård och omsorg (IVO) som är en egen myndighet från den 1 juni 2013 (se nedan). 
 Utbildningsmaterialen 
 De framtagna utbildningsmaterialen ( 
 Blånader och silverhår  
 om våld mot äldre kvinnor,  
 Ensam och utsatt  
 om våld mot kvinnor med utländsk bakgrund samt  
 Vänd dem inte ryggen  
 om hedersrelaterat våld och förtryck) har anpassats till behoven hos personalen inom socialtjänsten och hälso- och sjukvården. En genomgripande behovsinventering gjordes för att få fram kunskapsbehovet. Föru- tom fokusgrupper med professioner, talade man också med ett tiotal kvinnor med egna erfarenheter av våld. Vidare har man gjort en systematisk kartläggning av befintlig forskning och man har samrått med nyckelaktörer på området. 
 Varje avsnitt i respektive material innehåller diskussionsfrågor och exempel att arbeta med. Materialen är tänkta att kunna användas av chefer i planering av utbildning och kompetenshöjning, av utbild- ningsledare i genomförandet och av personal i lärandet på arbets- platserna. Materialen har spridits via olika nyhetsbrev, via webben och riktade  
 e-postutskick. 
  Under hösten 2013 presenterades materialen också för länsstyrelsernas utvecklingsledare på utbild- ningsdagar som anordnades inom ramen för regeringsuppdraget. Utvecklingsledarna ska i sin tur föra ut och bidra till att materialen används i kommunerna. 
 Tillsammans med länsstyrelserna kommer Socialstyrelsen att under hösten 2014 genomföra  
 6–8 
  regionala konferenser för att sprida och förankra de olika kunskapsstöden i socialtjänsten och hälso- och sjukvården. 
 Socialstyrelsen har inom ramen för uppdraget också genomfört en enkätundersökning om socialtjänstens och hälso- och sjuk- 
 159 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 vårdens kännedom om Socialstyrelsens  
 tidigare publicerade kunskapsstöd 
 . Undersökningen visar att kännedomen är låg bland många verksamheter. I socialtjänsten är kännedomen om kunskaps- stödet större än i hälso- och sjukvården (två av materialen riktas främst mot socialtjänsten). Av de verksamheter som rapporterar att de känner till kunskapsstödet är en stor andel osäkra på innehållet. Enligt projektplanen är effektmålet för arbetet med de nya utbild- ningsmaterialen att dessa används och bidrar till att öka kompe- tensen hos yrkesverksamma i arbetet med nämnda grupper av våldsutsatta kvinnor. Uppföljningen visar på viktiga erfarenheter inför Socialstyrelsens spridning och implementering av de nya materialen. 
 Föreskrifter och reviderade allmänna råd 
 Socialstyrelsen inledde arbetet med nya föreskrifter under hösten 2012 genom att inhämta kunskap, erfarenheter och synpunkter från experter, myndigheter och andra aktörer. Ett viktigt underlag är Socialstyrelsens tillsyn av socialtjänstens arbete med våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld  
 2008–2009 
  samt underlag från den förnyade tillsynen  
 2011–2013 
  av socialnämndens, kvinno- jourers och hälso- och sjukvårdens arbete med samma målgrupp. Man har också använt de kunskapsunderlag som genererats från Socialstyrelsens övriga regeringsuppdrag på området. I december 2013 sändes ett förslag till ny föreskrift ut på remiss. Föreskriften publicerades i början av juni 2014 och träder i kraft i oktober samma år. I samband med att den nya författningen fastställs kommer handboken Våld från 2011 att revideras. 
 Brå finner det positivt att man i hög grad drar nytta av den kun- skap som övriga uppdrag samt tillsynen genererar. Socialstyrelsen har en viktig uppgift framför sig i att sprida kännedom om före- skrifterna och de allmänna råden samt om handboken. 
 Tillsyn 
 Som tidigare nämnts ingick tillsynen i Socialstyrelsens uppdrag om att fortsätta att stödja utvecklingen av socialtjänstens stöd till våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld. Sedan den 1 juni 
 160 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 2013 är detta arbete förlagt till Inspektionen för vård och omsorg, IVO. I tillsynsuppdraget ingick bland annat att under åren 2012– 2013 tillsyna utifrån de nationella bedömningskriterierna om kommunernas arbete med våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld. Tillsynen omfattade också hälso- och sjukvården och andra utförare av socialtjänst (kvinnojourerna), liksom enskilda tillsynsärenden. Resultaten redovisades i en slutrapport som publicerades i februari 2014. Brå sammanfattar nedan denna tillsyn ganska utförligt, då detta kan ses som ett mått på hur de senaste årens uppdrag påverkat utvecklingen och arbetet i landets kommuner. 
 Tillsynen omfattade 60 kommuner/stadsdelsnämnder, 
  
 16  
  
 90 verk- samheter i alla landsting/sjukvårdsregioner samt 30 kvinnojourer. 
 Kommunerna 
 IVO fann brister i hela 50 av de 60 kommuner som ingick i till- synen. En uppföljande tillsyn pågår och kommer att fortsätta under 2014 i de kommuner som uppvisade stora brister. IVO konstaterar att kommunernas arbete med våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld inte förefaller ha förbättrats nämnvärt sedan den förra nationella tillsynen gjordes  
 2008–2009. 
  Trots att lagstift- ningen är tydlig om kommunernas ansvar för området och att det dessutom nu utkommit allmänna råd, utbildningsmaterial och väg- ledning från Socialstyrelsen, brister många kommuner i sitt ansvar. Lagstiftningens krav följs inte i alla kommuner, vilket innebär en fara för rättssäkerheten. Det är också stora skillnader mellan kom- munerna både avseende kompetens inom området och kvaliteten i arbetet. Kommunerna som lever upp till lagstiftningens krav och som bedriver verksamhet av god kvalitet är få. IVO framhåller att kvalitetsarbetet inom området våld i nära relation måste förbättras. De brister som IVO främst uppmärksammat är: 
  
 utredning och dokumentation av våldsutsatta kvinnor saknas eller brister 
  
 barn uppmärksammas inte eller utreds inte 
  
 16  
 22 av dessa ingick i en tidigare nationell tillsyn som genomfördes av länsstyrelserna 2008– 2009. 
 161 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 serviceinsatser sker i stället för utredning med beslut och bistånd 
  
 rutiner saknas eller är bristfälliga 
  
 bristande kompetens och kvalitet 
  
 långsiktigt stöd och uppföljning brister 
  
 riskbedömning eller strukturerade bedömningsmetoder används sällan. 
  
 Enligt IVO saknar många kommuner handlingsplaner eller så är de bristfälliga. Kommunernas arbete med särskilt utsatta grupper som våldsutsatta äldre kvinnor, våldsutsatta kvinnor med funktions- nedsättning, våldsutsatta kvinnor med missbruksberoende, vålds- utsatta  
 hbt-personer 
  samt arbetet mot hedersrelaterat våld uppvisar brister och måste utvecklas i flertalet kommuner. Även inom äldre- omsorgen och omsorgen om funktionsnedsatta behöver kunskapen och arbetet inom området förbättras i majoriteten av kommunerna. Positivt är dock att arbetet med våldsutövare har utvecklats och fler kommuner arbetar med riktade stödinsatser och särskilda metoder. Andra kommuner saknar emellertid helt arbete med våldsutövare. Enligt IVO har det också det skett vissa förbättringar inom familje- rättens arbete med vårdnad, boende och umgänge sedan den förra nationella tillsynen. 
 IVO drar några viktiga slutsatser kring faktorer som kan bidra till att arbetet fungerar bättre i vissa kommuner: 
  
 Området våld i nära relation är ett viktigt och prioriterat område för alla (politiker, chefer, socialsekreterare) och det finns tydlig styrning och ledning. 
  
 Kompetens finns inom området – kommunen har särskilt ansva- riga personer eller verksamheter. 
  
 Det finns tydliga och kända rutiner. 
  
 Våldsutsatta kvinnors behov av stöd och hjälp utreds och de får det stöd de behöver. Dokumentationen är tydlig, särskilda metoder och manualer används för att fråga om våld. 
  
 Riskbedömningar görs med särskilda instrument/metoder. 
  
 162 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Barn uppmärksammas, utreds och får stöd. 
  
 Insatser följs upp i enskilt ärende och på övergripande nivå. 
  
 Samverkan fungerar internt och externt med andra aktörer som till exempel  
  
 hälso-och 
  sjukvård, polis och kvinnojour. 
 Hälso- och sjukvården 
 Alla landsting och sjukvårdsregioner ingår i tillsynen. 90 olika verk- samheter har granskats. Tillsynen visar att landsting och sjukvårds- regioner har tagit fram riktlinjer, rutiner och planer inom området men kännedomen om dem varierar, och de används i olika grad. Mål, statistik och kartläggning inom området saknas ofta. Det finns också andra skillnader mellan de granskade verksamheterna: För vissa är våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld en viktig målgrupp medan andra anser att detta inte berör dem eller inte är hälso- och sjukvårdens ansvarsområde. IVO menar att det syste- matiska kvalitetsarbetet behöver utvecklas. Vårdgivaren verkar i liten omfattning följa upp verksamheternas arbete inom området. Det finns också stora skillnader mellan olika verksamheter och deras kunskap om anmälningsskyldigheten när barn far illa och antalet anmälningar som har gjorts till socialtjänsten skiljer sig stort mellan verksamheterna. IVO konstaterar brister i nära en tredjedel av de granskade verksamheterna. Bristerna rör i huvudsak 
  
 anmälningsskyldigheten 
  
 det systematiska kvalitetsarbetet 
  
 samverkan. 
  
 Faktorer som enligt IVO kan påverka negativt är bristande kom- petens inom området, avsaknad av rutiner, stor omsättning av per- sonal och tidsbrist. Faktorer som bidrar till att det fungerar bättre är bland annat att området har varit prioriterat och viktigt för vård- givare och verksamhetens ledning, att det finns kompetens om området, att rutiner finns kring till exempel samverkan, doku- mentation och anmälningsskyldighet och att barn som far illa uppmärksammas och att detta anmäls till socialtjänsten. 
 163 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 Kvinnojourerna 
 I tillsynen ingick 30 av landets kvinnojourer. Kvinnojourerna är delvis beroende av att kommunerna tar sitt ansvar för att uppmärk- samma och ge stöd till våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld. När det gäller samverkan med kommunerna framgår att det är stora skillnader mellan olika kommuner i hur samverkan fungerar. 
 I tillsynen konstaterades brister i 22 av de 30 granskade kvinno- jourerna. Bristerna gällde bland annat: 
  
 Kvalitetsarbetet är bristfälligt enligt ansvaret som utförare av socialtjänst. 
  
 Rutiner för rapportering enligt lex Turner saknas. 
  
 Dokumentationen för enskilda personer saknas eller är brist- fällig. 
  
 Enligt en uppföljning har de flesta av dessa brister åtgärdats. 
 Enskilda tillsynsärenden 
 Närmare 100 enskilda tillsynsärenden inom området har genom- förts under perioden  
 2011–2013. 
  Ärendena rör i huvudsak klago- mål mot socialtjänsten. Bristerna liknar dem som uppmärksammats i den nationella tillsynen. Brister har konstaterats i en tredjedel av de granskade ärendena. I några fall har Socialstyrelsen riktat omfattande kritik, till exempel i tillsynen av ärenden där kvinnor har avlidit till följd av våld från närstående. 
 IVO konstaterar avslutningsvis att det efter tillsynen pågår ett omfattande utvecklingsarbete inom kommunerna, hälso- och sjuk- vården samt kvinnojourerna. Enligt slutrapporten planerar IVO att under 2014 genomföra uppföljande tillsyner inom området för att kontrollera att gällande bestämmelser följs och att brister har åtgärdats. 
 Tillsynen är ett viktigt verktyg för att komma till rätta med uppenbara brister och för att utveckla arbetet. Det är därför viktigt att det fortlöpande genomförs tillsyn i likhet med den som ovan sammanfattats. 
 164 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Socialstyrelsens uppdrag att fördela statsbidrag till organisationer inom det sociala området, som arbetar med att motverka våld mot kvinnor. 
 Socialstyrelsen fördelar varje år verksamhetsbidrag till vissa organi- sationer inom det sociala området (uppföljningen av 2013 års bidrag redovisas till Regeringskansliet först sista september 2014). Bidrag kan lämnas till ideella organisationer som bedriver frivilligt arbete inom något av områdena alkohol och narkotika, utsatta barn och deras familjer samt för att motverka våld mot kvinnor. 
 Beviljade medel under den aktuella perioden 
 Under den aktuella perioden har antalet sökande organisationer minskat. År 2010 sökte 90 organisationer bidrag, och medel bevil- jades till 75 organisationer, varav 14 stycken (19 procent) kategori- serades inom verksamhetsområdet våld mot kvinnor. År 2011 sökte 88 organisationer bidrag, och 62 av dessa beviljades medel. Även det året kategoriserades 19 procent (12 organisationer) inom området våld mot kvinnor. År 2012 sökte 86 organisationer bidrag, varav 62 beviljades medel. Av dessa ingår 14 stycken i området våld mot kvinnor (22 procent). 
 Arbetet med att motverka våld mot kvinnor utförs också i en bredare krets än endast inom de organisationer som ursprungligen kategoriserats inom området. Under 2010 rapporterades att 6 orga- nisationer hade genomfört verksamheter inom området våld mot kvinnor, medan 27 organisationer delvis hade genomfört verksam- het på området. År 2011 hade 8 organisationer huvudsakligen arbetat inom området, och 27 organisationer hade gjort det i viss mån. Under året 2012 hade 7 organisationer som bedriver verk- samhet inom andra områden (alkohol och narkotika och utsatta barn och deras familjer) också bedrivit verksamhet inom området våld mot kvinnor i hög eller mycket hög utsträckning. Ytterligare 31 organisationer inom samma områden hade bedrivit verksamhet mot våld mot kvinnor om än i lägre omfattning. 
 165 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 Uppföljning 
 De flesta organisationer som beviljats bidrag återrapporterar till Socialstyrelsen. I de fall detta inte görs följer myndigheten upp och fattar beslut om huruvida återkrav ska ske. Under den aktuella perioden hade en majoritet av organisationerna i stor utsträckning genomfört den verksamhet som de sökt medel för (som mest hade 78 procent genomfört verksamheten i stor utsträckning år 2010 och som minst år 2011, 61 procent). Enstaka organisationer hade genomfört verksamheten i liten utsträckning. Fler organisationer bedömdes ha uppnått förväntat resultat i stor utsträckning år 2011 och 2012 (över 60 procent) jämfört med 2010 (23 procent). Efter det att Socialstyrelsen implementerade ny information om ansök- ningsförfarandet har organisationernas återrapportering av mål- och resultatstyrning blivit påtagligt bättre. Under perioden 2010 till 2012 har andelen som rapporterar mål och resultat i stor utsträck- ning ökat, samtidigt som andelen organisationer som i liten utsträckning använder mål- och resultatstyrning minskat drama- tiskt (från 21 procent 2010 till drygt 2 procent 2012). 
 Resultaten från en intervjustudie 2012 (se nedan) visar dock att organisationerna hade svårt att formulera mål som går att följa upp på ett bra sätt. Organisationerna tar även upp svårigheten med att statsbidraget beviljas årsvis, vilket många gånger är en alltför kort uppföljningsperiod för att kunna mäta några effekter. Flera organi- sationer upplever också att det är svårt att konkretisera det arbete som organisationen gör i mätbara mål och relevanta indikatorer. De efterlyser mer utbildning i detta från Socialstyrelsens sida för att det ska fungera. 
 Arbetet på myndigheten 
 Under de aktuella åren har Socialstyrelsen utvecklat arbetet med statsbidrag. Under år 2010 arbetade man fram en ny ansöknings- blankett för att underlätta återrapporteringen och sammanställ- ningen av arbetet. Under de följande åren vidareutvecklades blan- ketten framför allt kring mål och resultatstyrning. Anvisningar för hur blanketten ska fyllas i samt ett dokument som förtydligar hur Socialstyrelsen bedömer ansökningarna finns på myndighetens webbplats. 
 166 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Under 2011 genomfördes en utbildning om mål och resultat- styrning med intresserade organisationer. Denna utbildning har utökats och gavs under 2012 i tre omgångar med totalt 63 delta- gande organisationer. År 2012 genomfördes dessutom telefon- intervjuer med representanter för organisationer om deras syn på statsbidraget och den fokus på mål- och resultatstyrning som finns i förordningen. Myndigheten har försökt anpassa ansöknings- och återrapporteringsblanketten ytterligare kring mål- och resultatstyr- ning samt vidareutvecklat anvisningar för hur ansökningsblanket- ten ska fyllas i. 
 Socialstyrelsens uppdrag att fördela stöd till frivilligorganisationer som utvecklar brottsofferverksamhet riktad till  
 hbt-personer 
  som utsatts för våld i nära relation 
 Socialstyrelsen har i uppdrag att fördela medel till organisationer som främjar brottsofferverksamhet för homo- och bisexuella per- soner samt personer med könsöverskridande identitet eller uttryck  
 (hbt-personer). 
  Medel ska särskilt fördelas till verksamheter som på olika sätt fokuserar på individer som utsatts för våld i nära relationer. Principer om hur medlen skulle fördelas fattades redan i maj 2009. Uppdraget delredovisades i slutet av juni år 2013 och ska slutredovisas till regeringen senast den 30 juni 2015. 
 Information om möjligheten att söka medel publicerades på Socialstyrelsens webbplats och riktades även direkt till flertalet aktörer. Bland dessa nämns Brottsofferjourernas Riksförbund (BOJ), Riksförbundet för homosexuellas, bisexuellas och transper- soners rättigheter (RFSL), Riksorganisationen för kvinnojourer och tjejjourer (ROKS), Riksorganisationen mot sexuella övergrepp (HOPP), Sveriges kvinno- och tjejjour (SKR), Män för jämställd- het och Mansmottagningen. 
 År 2012 inkom två ansökningar om projektmedel, varav en bifölls. RFSL fick samtliga medel och har återrapporterat sin verk- samhet till Socialstyrelsen. Enligt denna redovisning har man bland annat gjort följande insatser: 
  
 RFSL har erbjudit stöd till  
  
 hbt-personer 
  i alla åldrar genom ett skyddat boende och samtalsstöd med cirka 250 personer. 
 167 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 Man har genomfört utbildningar av olika slag. Bland dessa nämns utbildning av lokala  
  
 RFSL-avdelningar 
  om våld i samkö- nade relationer och fortsättningsutbildning för tjej- och kvin- nojourer och brottsofferjourer. 
  
 Inom ramen för samverkan med BOJ, HOPP och SKR har man anordnat en utbildningshelg och genomfört gemensamma pla- neringsmöten. 
  
 Man har tagit fram en kommunikationsstrategi och implemen- terat denna genom cirka 30 föreläsningstillfällen, informations- insatser till polisen samt lanserat en ny webbsida aldrigokej.se som riktar sig till unga  
  
 hbt-personer. 
  
 Man har arrangerat seminarier på olika PRIDE – arrangemang. 
  
 Socialstyrelsen konstaterar att det är svårt att bedöma i vilken utsträckning de långsiktiga målen för arbetet har uppnåtts då resultaten följs upp först under 2015. RFSL och dess brottsoffer- jour har dock redan genomfört och uppfyllt de flesta av de aktivi- tetsmål som beskrivits i ansökan om projektmedel. RFSL har även en del ytterligare, pågående projekt. 
 Socialstyrelsens uppdrag att analysera insatsen skyddat boende 
 Socialstyrelsen fick 2011 i uppdrag att analysera insatsen skyddat boende och ta fram en vägledning för berörda målgrupper i denna fråga. I uppdraget ingick också att ta fram en modell för hur denna insats kan kvalitetsutvecklas, följas upp och kontinuerligt utvär- deras på nationell nivå. Socialstyrelsen valde att avgränsa arbetet till att gälla personer som utsatts för våld och hot i nära relationer, medan uppdraget i sig omfattade hotade och våldsutsatta personer generellt. När det gäller insatser för denna bredare målgrupp, hän- visar man till vägledningen Brottsoffer och deras närstående – socialtjänstens ansvar för att ge stöd och hjälp. Uppdraget har resulterat i tre olika rapporter: en kartläggning, en vägledning samt ett dokument med kvalitetsindikatorer. 
 168 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Kartläggning av omfattning och kvalitet 
 I uppdraget ingick att kartlägga omfattningen och kvaliteten på skyddade boenden i Sverige. En sådan kartläggning publicerades 2013, och den baseras på en enkät som tillsändes 206 olika skyd- dade boenden i Sverige. Kartläggningen visar bland annat att 71 procent av boendena (som besvarade enkäten), bedrivs i ideell regi, 21 procent bedrivs i kommunal regi samt 8 procent i privat regi. En deluppgift i uppdraget var att definiera begreppet skyddat boende. Ett särskilt terminologiprojekt har därför genomförts för att svara mot denna del av uppdraget, och den framtagna definitionen åter- finns i Socialstyrelsens termbank: 
 boendeinrättning som tillhandahåller platser för heldygnsvistelse avsedda för personer som behöver insatser i form av skydd mot hot, våld eller andra övergrepp tillsammans med andra relevanta insatser. 
 Det är en beskrivande definition av termen som ett språkligt begrepp och den kan enligt Socialstyrelsen inte användas som en juridisk term. 
 Vägledning och kvalitetsindikatorer 
 Ovan nämnda definition redovisas också i den framtagna vägled- ningen. Den inleds med att beskriva och belysa en rad olika ansvarsfrågor, såsom ansvaret för att den enskilda personen får tillgång till adekvat skyddat boende vid behov, vem som har ansvar för att avgöra om en person behöver skyddat boende och vem som ska betala för detta. Även särskilt sårbara gruppers behov av skyd- dade boenden behandlas. 
 Vägledningen avslutas med skrivningar om kvalitet och kvali- tetsutvecklingen i skyddade boende. Socialstyrelsen har utvecklat förslag till ett antal indikatorer för god kvalitet i skyddade boenden som publiceras i myndighetens indikatorbibliotek. 
 Kvalitetsindikatorerna fokuserar på skyddade boenden som utför insatser enligt socialtjänstlagen. De ska kunna användas i verksam- heter som bedrivs i såväl offentlig som i enskild regi. Man har valt att utveckla flest indikatorer inom kvalitetsområdet trygghet, säkerhet och rättssäkerhet. De flesta indikatorer bygger på lag, förordning, föreskrift eller allmänt råd. Några av indikatorerna är baserade på kunskap och erfarenhet från forskningen och professionen. 
 169 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 Indikatorerna är tillgängliga för kommuner, ideella organisa- tioner och andra aktörer som söker en modell för kvalitetsutveck- ling. Skyddade boenden ska enligt Socialstyrelsen kunna använda kvalitetsindikatorerna som stimulans för egen utveckling. Slutligen menar Socialstyrelsen att indikatorerna kan användas för nationella studier av hur kvaliteten utvecklas och för kontinuerliga utvärde- ringar och uppföljningar av skyddade boenden i landet. 
 Socialstyrelsens uppdrag att utveckla bedömningsinstrument och stödinsatser för personer utsatta för våld av närstående. 
 2012 gav regeringen Socialstyrelsen i uppdrag att utveckla bedöm- ningsinstrument och stödinsatser för personer utsatta för våld av närstående (S2012/4385/FST). Uppdraget ska avrapporteras 2015, och slutresultat kan således inte redovisas. Socialstyreslen har även ett uppdrag om att utveckla arbete med våldsutövare (sen nedan). Dessa två uppdrag delredovisas i en och samma redovisning till regeringen. 
  
 17  
  
 I den redovisningen drar Socialstyrelsen slutsatsen att arbetet har bedrivits som planerat, och man bedömer att projekten kommer att kunna slutföras enligt plan. 
 Sammantaget har dessa två uppdrag organiserats i sex olika pro- jekt, varav tre genomförs av Socialstyrelsen medan tre genomförs externt av forskare vid olika universitet. Nedan redovisas kortfattat arbetet kring de våldsutsatta, medan redovisningen av arbetet kring våldsutövare redovisas längre fram. 
 Uppdrag om våldsutsatta 
 Enligt uppdraget ska Socialstyrelsen 
  
 undersöka om de tidigare utvecklade bedömningsmetoderna FREDA förbättrar socialtjänstens insatser för våldsutsatta 
  
 utveckla nya bedömningsmetoder som det finns behov av 
  
 utveckla stödinsatser för barn som upplevt våld i familjen. 
  
 17  
 Redovisning  
 2013-09-03, 
  dnr  
 5.3-24805/2012 
  och  
 5.3-33358/2012. 
  
 170 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Socialstyrelsen har valt att svara mot ovan nämnda målsättningar genom två projekt. Det första, om bedömningsmetoderna FREDA, genomförs av Socialhögskolan vid Stockholms universitet. Målet är att utvärdera hur användningen av dessa bedömningsmetoder påverkar socialtjänstens och andra verksamheters arbete med våldsutsatta personer. I studien ingår 40 verksamheter, och datain- samling sker vid två tillfällen: det första under hösten 2013 och det andra då verksamheterna har använt metoderna i ett år. Klienterna kommer också att under hela undersökningsperioden få besvara enkäter om hur de upplever att bli intervjuade med hjälp av bedömningsmetoderna. Av detta följer att det i nuläget inte finns några resultat att redovisa. 
 Det andra projektet rör bedömningsmetoder och stödinsatser för våldsutsatta barn. Detta genomförs av Göteborgs universitet i samverkan med universiteten i Karlstad, Uppsala, Örebro samt Mälardalens Högskola. Forskarna har utvecklat en modell för att upptäcka barn som utsätts för våld i familjen och bedöma risken för att våldet ska fortsätta. Modellen för upptäckt och riskbedöm- ning består av en serie halvstrukturerade intervjuer och bedöm- ningsinstrument, som används i flera steg. Ett antal verksamheter i socialtjänst och barn- och ungdomspsykiatri har sedan våren 2013 börjat tillämpa utredningsmodellen helt eller delvis. Dessa följs nu på olika sätt. Om utredningsmodellen visar sig användbar, kommer man att ta fram en utbildning för personal i att använda den. 
 I ett delprojekt studeras också behovet av en insatstrappa. På ett par platser kartlägger olika verksamheter barnens och föräldrarnas psykiska hälsa, och utifrån detta prövar man en fördjupad samver- kan. Tanken är att studera hur ofta barn och föräldrar får insatser som motsvarar deras behov. 
 I ett delprojekt anpassas fyra amerikanska metoder för arbete med våldsutsatta barn och föräldrar till svenska förhållanden. Fors- karna ska pröva hur det går att införa metoderna i Sverige samt utvärdera effekterna. Två metoder gäller socialtjänsten och två barn- och ungdomspsykiatrin. 14 verksamheter är rekryterade för att pröva metoderna. Under 2013 utbildades verksamheterna i metoderna och rekrytering av barn och föräldrar påbörjades. 
 171 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 Socialstyrelsens uppdrag att ta fram en vägledning för hälso- och sjukvården samt socialtjänsten i syfte att upptäcka våldsutsatthet 
 Socialstyrelen har i uppdrag att ta fram en nationell vägledning för personal inom hälso- och sjukvården och socialtjänsten för att för- stärka möjligheten att upptäcka våldsutsatthet. Som delmål ingår dels att utreda och beskriva de etiska förutsättningarna för att ställa frågor om våldsutsatthet, dels att kartlägga och analysera erfaren- heterna av att ställa frågor om våldsutsatthet. Ett tredje delmål är att utreda och värdera olika sätt att upptäcka våldsutsatthet. Social- styrelsen ska även föreslå hur införandet av vägledningen ska gå till. 
 Uppdraget skulle slutredovisas till regeringen den 15 april 2014, men Socialstyrelsen har beviljats förlängd utredningstid till den 30 september samma år då myndigheten efter tämligen massiv kri- tik ytterligare vill kvalitetssäkra produkten. Några slutresultat finns därmed inte att redovisa. En delredovisning lämnades i september 2013. 
 I delredovisningen framkommer att en etikutredning har genomförts av två externa forskare vid Göteborgs universitet. 
  
 18  
  
 Syftet var att analysera de etiska aspekterna av att rutinmässigt ställa frågor om våldsutsatthet inom socialtjänst och hälso- och sjukvård. Slutsatsen som dras är att den som förespråkar ett sådant förfarande bär på en tung bevisbörda då denne bör kunna visa på att fördelarna överväger nackdelarna med att införa rutinfrågor om våld. Detta anslag får också stort genomslag i remissutkastet om vägledningen (1:a versionen). Flera av remissinstanserna är tvek- samma till hur myndigheten har tolkat och genomfört uppdraget och till vissa slutsatser 
  
 19  
  
 Man är exempelvis förvånad över att Socialstyrelsen knappast alls förhåller sig till fördelarna med att identifiera våldsutsatthet utan enbart uppehåller sig vid eventuella negativa aspekter. 
 I övrigt har en systematisk litteratursökning genomförts för att hitta relevant forskning. Som metod för att genomföra uppdraget nämns också explicit samarbete med andra avdelningar och enheter 
  
 18 
  
 Juth, N. & Socialstyrelsen bistår länsstyrelserna med nationellt kunskapsstöd och länsstyrelserna bistår i sin tur med kompetens- och metodstöd till kommuner och ideella föreningar. Vidare har det kostnadsfria kompetens- och metodstödet möjlig- gjort en generell kompetenshöjning i länen oavsett respektive huvudmans möjlighet att finansiera eller uppmuntra sina anställdas kompetensutveckling. Man har gemensamt prioriterat insatser som sedan har riktats och anpassats till identifierade lokala och regionala behov. Allt detta bidrar till en jämnare fördelning av kompetensut- veckling i länet. Länsstyrelserna har också upparbetade kontaktnät och samarbete vilket man menar är ett uttryck för att de anses stå för stabilitet och kvalitet. Det har, menar man, bidragit till ett för- troende för länsstyrelsernas arbete och till att man i hög grad deltar i konferenser, utbildningar och erfarenhetsutbyten som läns- styrelserna anordnar. 
 Utvecklingsbehov 
 Länsstyrelserna ser också vissa utvecklingsbehov på området. Ett sådant är ett behov av en långsiktig nationell strategi, i likhet med den som finns inom  
 ANDT-området 
  (alkohol, narkotika, dopning och tobak). 
  
 25  
  
 Återkommande utbildning för kommunanställda och andra berörda lyfts också fram. Vidare framhålls kommunernas ansvar och att det därför är angeläget att fortsätta att stötta dem för att skapa bestående strukturer i arbetet med våld i nära relationer. Det behövs även stöd i implementeringen av nya kunskaper. Sist, men inte minst, ser man också ett fortsatt behov av i att större 
  
 24 
  
 Länsstyrelsernas uppdrag och arbete inom det fjärde jämställdhetspolitiska målet - mäns våld mot kvinnor. Länsstyrelserna, PM,  
  
 2014-02-28. 
  
 25 
  
 I betänkandet av den nationella samordnaren mot våld i nära relationer föreslås att området ska bli en del av  
  
 ANDT-arbetet 
  (SOU 2104:49). 
 191 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 utsträckning fokusera på särskilt utsatta grupper, inklusive barn som bevittnat våld. 
 Ett budskap som länsstyrelserna lyfter fram i anslutning till de kompetenshöjande insatserna är: Utvecklingsarbetet ska leda till att våldsutsatta kvinnor och barn som upplevt våld i hemmet ska vara lika självklara målgrupper i socialtjänstens arbete som andra (barn och unga, äldre, missbrukare m.fl.) 
  
 26  
  
 När Brå har gått ige- nom länsstyrelsernas redovisningar är det flera som just påtalar att våldsutsatta kvinnor inte är en självklar målgrupp för socialtjänsten. Länsstyrelsen i Norrbotten skriver exempelvis: Målgruppen vålds- utsatta är inte på långa vägar en självklar målgrupp inom social- tjänsten i ett flertal av kommunerna. Det är ovanligt att vålds- utsatta kvinnor får biståndsbeslut gällande insatser, där finns ett stort utvecklingsbehov. 
  
 27 
  
 Länsstyrelsernas budskap är mot denna bakgrund viktigt. Det kan tyckas vara en aning anmärkningsvärt att våldsutsatta kvinnor fortfarande inte utgör en självklar målgrupp för socialnämnden, med tanke på de medel som satsats under många år, de insatser som gjorts (inte minst riktat mot kommunerna) under flera årtionden samt att målgruppen finns särskilt omnämnd i socialtjänstlagen (SoL) sedan drygt 15 år. 
 Förebyggande och bekämpande 
 av hedersrelaterat våld och förtryck, inklusive äktenskap mot en parts vilja 
 Länsstyrelsernas uppdrag att ge stöd till insatser som motverkar hederselaterat våld och förtryck. Länsstyrelsen i Östergötlands län ansvarar för att samordna redovisningen av uppdraget. 
 Detta uppdrag har tidigare redovisats under kategorin  
 Nationell mobilisering och samordning av arbete 
 . 
  
 26 
  
 Länsstyrelserna (2014). Länsstyrelsernas uppdrag och arbete med stöd till samordning samt kompetens- och metodstöd inom områdena mäns våld mot kvinnor och våld i nära relation. PM. [odaterat, dnr saknas]. 
  
 27 
  
 Svar till Socialstyrelsen, dnr  
  
 9.1-39428/2013. 
  
 192 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Länsstyrelsernas uppdrag att samordna lokalt arbete mot mäns våld mot kvinnor, att barn bevittnar våld, hedersrelaterat våld och förtryck samt prostitution och människohandel för sexuella ändamål. 
 Detta uppdrag har tidigare redovisats under kategorin  
 Nationell mobilisering och samordning av arbete 
 . 
 Ungdomsstyrelsens uppdrag att göra en kunskapssammanställning om traditionella och vigselliknande ceremonier, samt av ekonomiska förbindelser mellan blivande makars familjer 
 Under våren 2011 fick Ungdomsstyrelsen i uppdrag att genomföra en kunskapssammanställning om traditionella och vigselliknande ceremonier samt om ekonomiska förbindelser mellan blivande makars familjer. Arbetet resulterade i rapporten Äkta makar och den bygger på intervjuer med yrkesverksamma personer, ideella organisationer, trossamfund och unga som har kunskap om tradi- tionella och vigselliknande ceremonier. Till rapporten har också fem externa aktörer skrivit underlag i form av fördjupande artiklar. Ungdomsstyrelsen har dessutom intervjuat och skickat ut enkäter till myndigheter som på olika sätt kan komma i kontakt med dessa frågor (Skatteverket, Kammarkollegiet, Migrationsverket och läns- styrelsernas dispensenheter för äktenskap som involverar personer under 18 år). Rapporten redovisades för regeringen i februari år 2012. 
 Undersökningen visar att vigslar av denna sort medför äkten- skap som är bindande i den kontext som den unge befinner sig i. Svenska myndigheter har en mycket begränsad insyn i denna typ av äktenskap vilket kan leda till en minskad kontroll av samtycke och åldersgränser i samband med vigslarna. Möjlighet till skilsmässa är i många fall begränsad, särskilt för kvinnor. 
 Bland ekonomiska förbindelser mellan blivande makars familjer identifieras framför allt den muslimska hemgiften/morgongåvan mahr. Ungdomsstyrelsen pekar dock på att det även finns andra typer av ekonomiska förbindelser, vilka kan vara allt från stora till symboliska summor. 
 193 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 Spridning och råd inför framtida förebyggande arbete 
 Ungdomsstyrelsen lyfter fram att det förebyggande arbetet bör utgå från den verklighet som de unga befinner sig i för att de ska kunna tillvarata sina rättigheter. För att arbeta vidare med dessa frågor behövs därför kunskap både till yrkesverksamma och till de unga. Myndigheten menar också att det kan vara viktigt att invol- vera olika aktörer, som myndigheter, trossamfund och ideella verk- samheter, i det förebyggande arbetet. Exempelvis skulle religiösa samfund kunna bli mer aktiva. Detta kan ske genom dialog och diskussion kring normer och värderingar som styr samlevnad, familjebildning och föräldraskap samt hur dessa förhåller sig till den svenska lagstiftningen och mänskliga rättigheter. 
 Under 2012 föreläste Ungdomsstyrelsen om rapporten sex gånger på olika utbildningar, möten och seminarier. Rapporten och de externa artiklarna finns även att ladda ned på deras webbplats. 
 Skatteverkets och Migrationsverkets uppdrag om statistik avseende barnäktenskap, tvångsäktenskap och fullmaktsäktenskap. 
 På regeringens uppdrag har Skatteverket sedan den 1 september 2010 fört statistik över antalet barnäktenskap som begärs registre- rade i folkbokföringen. Statistik har även förts avseende ärenden där någon av parterna nämner, eller att det på andra sätt visar sig vara sannolikt, att äktenskapet ingåtts under tvång eller att det annars framkommit att det inte har ingåtts av fri vilja. Det har även ingått att följa upp antalet ärenden där fullmaktsäktenskap har begärts registrerade. Migrationsverket har ett likvärdigt uppdrag avseende att följa antalet barnäktenskap, tvångsäktenskap och full- maktsäktenskap inom ramen för deras handläggning av anknyt- ningsärenden. 
 Skatteverket 
 Den delrapport som Brå fått del av avser perioden 1 september till 31 december 2010. Uppdraget skulle fortgå fram till den 31 augusti 2011 med slutrapportering senast den 30 september 2011. Någon 
 194 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 slutrapport har dock inte kommit Brå tillhanda, trots ett flertal påstötningar och påminnelser. Kanske beror det på de synpunkter som Skatteverket i sin delredovisning förmedlar om uppdraget: Man menar att det sannolikt inte är möjligt för myndigheten att upptäcka dessa fall i samband med ärendehandläggning, något man också lyfte fram i möte med representanter från regeringen och Migrationsverket. Detta med anledning av att registreringen sker med stöd av inlämnad dokumentationen, något personligt möte förkommer normalt sett inte. Efter att ha fört nämnda statistik under perioden fram till delredovisningen konstaterar Skatteverket att det inte är meningsfullt att föra den här formen av statistik rörande vissa former av äktenskap, då man inte får in den infor- mation som krävs för att göra de bedömningar som uppdraget syftar till. 
 Skatteverket konstaterar i delredovisningen att det inte finns förutsättningar för att leverera tillförlitliga resultat för att påvisa förekomsten av  
 barn-, 
  fullmakts- och tvångsäktenskap, och gör bedömningen att man i slutrapporteringen av uppdraget den 30 september inte kommer att kunna presentera ett faktabaserat och därmed pålitligt resultat. 
 Migrationsverkets uppdrag att föra viss statistik över bland annat fullmaktsäktenskap och barnäktenskap. 
 Regeringen gav i juni 2010 Migrationsverket i uppdrag att föra sta- tistik över bland annat fullmaktsäktenskap och äktenskap som ingåtts av underåriga under perioden 1 september till 31 december 2010. Därefter förlängdes uppdraget till att även omfatta tiden mellan 1 januari till och med 31 augusti 2011. Uppdraget delredovi- sades i februari 2011 och slutredovisades i september 2011. 
 Migrationsverket har under hela perioden handlagt sammanlagt 80 ärenden rörande äktenskap som ingåtts av underåriga samt tvångs- och fullmaktsäktenskap. Under den första perioden (1 september 2010 till 31 december 2010) handlades totalt 53 ärenden som rör äktenskap ingångna av underåriga, tvångsäktenskap och fullmaktsäktenskap och under den andra perioden handlades 27 ärenden. 
 Migrationsverket har enligt redovisningarna arbetat med att ta fram rutiner vid handläggning av ärenden som rör barnäktenskap 
 195 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 och tvångsäktenskap. Man har även uppdaterat utlänningshand- boken. Tillsammans med Ungdomsstyrelsen har Migrationsverket tagit fram och genomfört en skräddarsydd utbildning om giftemål mot någons vilja för verkets personal. 
 Regelverket kan behöva ses över 
 Migrationsverket är oroat över att fler unga flickor som ansöker är gravida. Enligt nuvarande praxis kan undantag göras i de fall då kvinnan är gravid, och med anledning av detta riskerar unga flickor att pressas till att bli gravida för att få uppehållstillstånd. Migra- tionsverket anser även att utlänningslagen tydligare bör framhålla att den som ansöker om uppehållstillstånd och som har för avsikt att ingå äktenskap eller inleda ett samboförhållande i Sverige måste vara 18 år. Man menar också att dagens reglering inte tillgodoser de utsatta ungas behov av en ordning som tillvaratar deras rättigheter. Konsekvensen är att personer sällan vågar tala om att de inte vill leva med den andra parten, och Migrationsverket hamnar därför i ett svårt dilemma när de beviljar uppehållstillstånd i fall där det på moraliska grunder kan ifrågasättas om det är lämpligt. 
 Ungdomsstyrelsens uppdrag att vara nationell samordnare för arbetet att förhindra att unga blir gifta mot sin vilja 
 Med 2011 års regleringsbrev fick Ungdomsstyrelsen i uppdrag att vara sammankallande för ett nätverk av statliga myndigheter som på olika sätt arbetar med, eller berörs av, frågan om äktenskap mot någons vilja. Nätverket syftar till att fungera som en långsiktig samverkan mellan myndigheter för att åstadkomma ett kvalitets- säkrat arbete på området. Ungdomsstyrelsen hade sedan tidigare varit sammankallande för nätverket. 
 I nätverket ingår följande myndigheter under den här avsedda perioden: Barnombudsmannen, Brottsoffermyndigheten, Brotts- förebyggande rådet, Kriminalvårdsverket, Länsstyrelserna i Stock- holm, Skåne, Västra Götaland och Östergötland, Migrationsverket, Nationellt centrum för Kvinnofrid, Nämnden för statligt stöd till trossamfund, Rikspolisstyrelsen, Skolverket, Skatteverket, Social- 
 196 
 SOU 2014:71 Bilaga 3 
 styrelsen, Statens folkhälsoinstitut, Sveriges Kommuner och Landsting samt Åklagarmyndigheten. 
 Nätverket har träffats tre gånger mellan 2011 och 2012 
 Under 2011 och 2012 sammanträdde nätverket tre gånger. På det första mötet rapporterade myndigheterna om hur de arbetar med sina olika uppdrag på området. De diskuterade även det fortsatta arbetet inom nätverket. På nätverkets andra möte gavs en uppdaterad information om myndigheternas arbete med de olika uppdragen, och på det tredje och sista mötet presenterade Länsstyrelsen i Östergötland sitt arbete med att överta rollen som drivande av myndighetsnätverket. Myndigheterna berättade även om sina nya och pågående regeringsuppdrag och samarbeten. 
 Samtliga myndigheter anser att nätverket varit till nytta för alla medverkande eftersom de olika uppdragen angränsar till varandra och det är viktigt att samtala om dem och få nya perspektiv. Två myndigheter (Skatteverket och Migrationsverket) ansåg dock inte att de fyllde någon funktion i nätverket efter det att de avslutat sina pågående uppdrag. Övriga aktörer framhöll dock värdet av att just dessa myndigheter var med i nätverket. 
 Som ovan nämndes var syftet med nätverket att fungera som en långsiktig samverkan mellan myndigheter för att åstadkomma ett kvalitetssäkrat arbete på området. Hur nätverket svarat upp mot detta syfte framgår dock inte. Att samtala kring pågående projekt behöver inte vara liktydigt med att skapa kanaler för långsiktig samverkan. 
 Länsstyrelsen i Östergötlands läns uppdrag att fungera som ett nationellt kompetensteam för att samordna och stödja arbetet mot tvångsäktenskap och barnäktenskap, mot hedersrelaterat våld och förtryck. 
 Kompetensteamet i Östergötland bildades för att kunna utbilda och stödja lokala verksamheter i ett antal pilotkommuner i deras arbete för att förebygga och förhindra att barn och unga blir utsatta för hedersrelaterat våld och förtryck (se nedan). Teamet har också arbetat med att utbilda och stödja andra kommuner på olika sätt: 
 197 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 Under perioden  
  
 2011-12-31 
  till  
 2013-05-31 
  har man genomfört cirka 60 utbildningar i landet. 
  
 Genom att samarbeta med övriga länsstyrelser i landet. 
  
 Genom ett upparbetat samarbete med frivilligorganisationer. 
  
 Genom att samarbeta med andra nationella myndigheter och aktörer. 
  
 28 
  
 Under 2014 kommer arbetet med att sprida kunskaper och erfa- renheter att fortgå. Länsstyrelsen nämner exempelvis följande akti- viteter: 
  
 Inspelade föreläsningar erbjuder lättillgänglig fortbildning till verksamheter på den lokala nivån. 
  
 Utbildning för poliser i samarbete med Rikspolisstyrelsen planeras. Länsstyrelsen för dialog rörande samarbete med Åklagarmyndighetens utvecklingscentrum i Göteborg. 
  
 Utbildning för domare, på uppdrag av Domstolsakademin. 
  
 Fördjupningsutbildning för rektorer i samverkan med Skol- verket. 
  
 Medverkan vid Skatteverkets utbildning när det gäller personer som lever med skyddade personuppgifter. 
  
 Länsstyrelsen i Östergötlands läns uppdrag som nationell samordnare för att förhindra att unga blir gifta mot sin vilja  
 2012–2014 
  
 Länsstyrelsen i Östergötland har i uppdrag att genomföra insatser för att förebygga och förhindra att unga mellan 13 och 25 år blir gifta mot sin vilja. Uppdraget består av tre delar: 
  
 Utarbeta och sprida information riktad till unga, bland annat om relevant lagstiftning och till vem de kan vända sig för att få stöd. 
  
 28  
 Rikspolisstyrelsen, Inspektionen för vård och omsorg, Socialstyrelsen, Ungdomsstyrelsen, Åklagarmyndigheten, Domstolsverket, Skolverket, Kriminalvården, Skatteverket, Brottsoffermyndigheten, Ungdomsstyrelsen, Myndigheten för statligt stöd för trossamfund, Barnombudsmannen och Sveriges kommuner och landsting. 
 198 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Genomföra utbildningsinsatser riktade till berörd personal inom statliga, kommunala och fristående verksamheter. 
  
 Vara sammankallade för ett nätverk av nationella myndigheter. 
  
 Uppdraget ska slutredovisas 31 december 2014. Texten nedan Herrera ras på en delredovisning från den 31 mars 2013. 
 Informationsspridning 
 När det gäller den första delen – att sprida information riktad till unga – har Länsstyrelsen i Östergötland fokuserat på att i samar- bete med Rikspolisstyrelsen ta fram en informationskampanj för skolan. Skolan valdes för att man här dagligen möter ungdomar och har stora möjligheter att upptäcka utsatta barn och unga. Kam- panjen består av material både till skolpersonal och till elever. Kampanjen har varit ute i olika media och i Stockholms tunnelbana. Materialet har skickats till 10 000 högstadie- och gymnasieskolor i landet samt till alla länsstyrelser. Den finns också på olika webb- platser och är här översatt till 17 olika språk. I samarbete med övriga länsstyrelser samt Rikspolisstyrelsen har man dessutom tagit fram ett metodmaterial bestående av en föreläsning på dvd samt ett studiematerial. Unga i målgruppen har varit med i procesen att ta fram materialet. Länsstyrelsen i Östergötland kommer också att fortsätta den nationella spridningen av Dina rättigheter i samarbete med Rädda Barnen. Man har också beslutat att ta fram en empo- wermentbok för unga som är placerade i familjehem samt en pub- likation om maskulinitet och heder. 
 Utbildning 
 I den del av uppdraget som gäller utbildning framhåller Läns- styrelsen i Östergötland att man genom att ha flera regeringsupp- drag på området getts möjlighet att se helheten samt att skapa synergieffekter. Inför utbildningsuppdraget fanns det således redan upparbetade kontakter i landet på nationell, regional samt lokal nivå. Erfarenheter från utbildningsinsatser som man tidigare varit med om att arrangera har kunnat användas. Bland annat visade erfa- renheten från dessa utbildningar hur viktigt det är att verka genom 
 199 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 befintliga strukturer, genom nationella myndigheter, länsstyrelser i landet samt via kommunal verksamhet. Under perioden  
 2011-12-31 
  till  
 2013-05-31 
  genomfördes drygt 50 utbildningar (antalet närva- rande varierar från ett tiotal till flera hundra). Ett drygt  
 20-tal 
  utbildningar var planerade då delredovisningen skrevs. 
 Länsstyrelsen i Östergötland poängterar att man kommer att fortsätta att bedriva utbildningar genom befintliga strukturer som nationella myndigheter, regionala aktörer, landets länsstyrelser och andra regionala myndigheter samt kommunal verksamhet. Tanken är att området hedersrelaterat våld och förtryck ska integreras i verksamheternas/aktörernas ordinarie verksamhet. Utifrån för- frågningar från myndigheterna själva ges möjlighet att skräddarsy utbildningar efter olika aktörers behov. Länsstyrelsen i Öster- götland anser detta angreppssätt vara viktigt för att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja eller utsättas för heders- relaterat våld och förtryck. 
 Sammakallande för myndighetsnätverk 
 En del av uppdraget till Länsstyrelsen i Östergötland består i att vara sammankallade för ett myndighetsnätverk, en uppgift som man tog över från Ungdomsstyrelsen (se ovan). I det nuvarande nätverket ingår Barnombudsmannen, Brottsoffermyndigheten, (Brottsförebyggande rådet), (Folkhälsoinstitutet), Kriminalvårds- verket, Länsstyrelsen Stockholm, Länsstyrelsen Västra Götaland, Länsstyrelsen i Skåne län, Migrationsverket, Nationellt centrum för kvinnofrid, Rikspolisstyrelsen, Skolverket, (Skatteverket), Sveriges Kommuner och Landsting, Socialstyrelsen, Åklagarmyndigheten samt Ungdomsstyrelsen (myndigheterna inom parentes är inte aktiva men får löpande information från nätverket). Man har satt upp tre mål för nätverket: 
  
 1. 
  
 Nätverket ska skapa förutsättningar för att respektive myndig- hets insatser ska få större genomslag och bidra till en långsiktig förändring för berörd målgrupp. 
  
 2. 
  
 Nätverksträffarna ska vara processinriktade och skapa förutsätt- ningar för gemensamma insatser. 
  
 3. 
  
 Nätverket ska träffas minst två gånger per år. 
  
 200 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Under den här aktuella redovisningsperioden har nätverket träffats två gånger. Man har bland annat identifierat en rad områden som är eftersatta och som i det fortsatta arbetet bör prioriteras. Området könsstympning anses i delredovisningen särskilt eftersatt, och enligt nätverket borde detta därför prioriteras i myndigheternas arbete i högre utsträckning. 
 I intervjuuppgifter framkommer att nätverket fortsatt att träffas och man planerar flera insatser. Enligt uppgift kommer dock frågan om tvångsgifte att prioriteras, och inte könsstympning som angavs i rapporten. 
 Länsstyrelsen menar att varaktigt förändringsarbete är en lång- siktig process, men att nätverkets arbete redan resulterat i adekvata insatser för individer utsatta för hedersrelaterat våld och förtryck, liksom för individer som har gifts eller riskerar att giftas bort mot sin vilja. Framgången ligger i att insatserna planerats och genom- förts i samarbete med samtliga berörda myndigheter och har fått ett större genomslag än om varje myndighet arbetar enskilt. Det framgår dock inte mer konkret hur. 
 Länsstyrelsen i Östergötlands läns uppdrag att sprida metodstöd om barns och ungas rättigheter nationellt. 
 Länsstyrelsen i Östergötland har haft i uppdrag att sprida metodstödet  
 Det handlar om kärlek  
 nationellt. Uppdraget slutredo- visades 2013 (rapport 2013:80). Arbetet har bedrivits i samarbete med Rädda Barnen, och en referensgrupp med representanter för en rad andra myndigheter har varit kopplad till arbetet. En central del i arbetet är skolbesök, där eleverna får information, diskutera, ta del av en teaterpjäs och göra olika värderingsövningar. 
 Arbetet har utvärderats i två externa utvärderingar, en med fokus på de barn och ungdomar som tagit del av arbetet, den andra med fokus på samverkansarbetet och de medverkande aktörerna. Utvärderingarna visar, enligt länsstyrelsen, att projektet har gjort skillnad. När det gäller utvärderingen med fokus på barn och ungdomar (där en för- och eftermätning gjordes med hjälp av enkäter) kan dock inga långsiktiga effekter mätas då eftermät- ningen gjordes i direkt anslutning till skolbesöket. I den andra utvärderingen dras slutsatsen att  
 Det handlar om kärlek  
 upplevs 
 201 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 som en konkret och effektiv samverkansmetod och ett metod- material för att förebygga hedersrelaterat våld bland unga. 
 Enligt slutredovisningen har projektet på något sätt berört 67 kommuner i landet, och sedan starten 2009 fram till 31 mars 2013 har 87 skolor besökts. Länsstyrelsen uppskattar att mer än 60 000 barn och ungdomar har nåtts av projektet. Däremot är det svårt att uppskatta hur många enskilda ärenden som uppdagats genom pro- jektet, och statistik över detta har inte förts av någon av de med- verkande aktörerna. 
 Utöver skolbesöken har också en mängd andra aktiviteter genomförts, som inneburit att arbetet har spridits. Här är några exempel: 
  
 Det handlar om kärlek  
 deltog i Almedalsveckan på Rikspolisens seminarium sommaren 2012. 
  
 Det handlar om kärlek  
 hade ett erfarenhetsmöte med tre mino- ritetsrådgivare från Integrations – og mangfaldsdirektoratet i Oslo, Norge i september 2012. De kom i sin tur att bjuda in projektet till ett seminarium i Oslo. 
 Arbetet har presenterats på regionträffen för alla ungdomsmot- tagningar i Södermanland som ett led att få igång arbetet i länet. 
 Barnombudsmannen har tillsammans med Williams, nationell samordnare för  
 Det handlar om kärlek  
 föreläst på Rädda Barnens nationella konferens för verksamheter som arbetar med barn som upplevt våld i sina familjer. 
 Landstinget Kronoberg bjöd in alla verksamma i länet till kon- ferensen Ett gott liv för barn och unga!. Williams, nationella samordnaren, föreläste om  
 Det handlar om kärlek 
 . 
 Ghent University i Belgien besökte projektet 2011 för att stu- dera ett gott exempel på hur man kan arbeta konkret med sam- verkan för att motverka hedersrelaterat förtryck och våld. Ett intresse finns hos dem att implementera modellen nationellt i Belgien. 
 Flera utbildningar för samverkansaktörer har hållits under åren, bland annat i Falun, Västerås, Linköping och Karlstad. 
 202 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Utmaningar 
 Utifrån de gjorda utvärderingarna har också en rad utmaningar identifieras. De handlar om 
  
 samordning och implementering 
  
 implementering hos aktörerna 
  
 samarbetet med skolan 
  
 samverkan och kvalitetssäkring. 
  
 Man menar bland annat att den nationella samordningen har varit avgörande för Det handlar om kärleks utveckling fram till i dag: Upplevelsen av att det är en nationellt sammanhållen verksamhet är viktig för att kommuner ska initiera och genomföra modellen enligt samma principer och med samma material och formspråk. När det gäller såväl implementering hos aktörer som samarbetet med skolorna pekar man på vikten av att föra in arbetet i det ordi- Cruz arbetet. En utmaning länsstyrelsen nämner är således att syn- liggöra att Det handlar om kärlek ligger i linje med verksamheters ordinarie uppdrag och att de har mycket att vinna på att arbeta med modellen. 
 Avslutningsvis menar länsstyrelsen att det är viktigt att den nationella samordningen av arbetet framöver bör fokusera på metodutveckling, kvalitetssäkring och marknadsföring av sam- verkansmodellen. I detta ingår bland annat att fortsätta utveck- lingen av webbplatsen www.dinarattigheter.se. Denna sköts och förvaltas nu av Rädda Barnen (enligt intervjuuppgift). 
 Länsstyrelsen i Östergötlands läns uppdrag att utveckla och sprida en vägledning för stöd och rehabilitering av unga som placeras i familjehem 
 Länsstyrelsen i Östergötland har haft ett vägledningsuppdrag om hedersrelaterat våld (HRV). Detta arbete har bestått av tre delar. För det första regeringsuppdraget (IJ2010/961/JÄM) att ta fram en vägledning –  
 Våga göra skillnad – en vägledning för skydd, stöd och rehabilitering av unga som utsatts för hedersrelaterat våld och förtryck och/eller som riskerar att bli gifta mot sin vilja eller som har blivit 
  
 203 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 gifta mot sin vilja  
 (rapport nr 2011:14). Vägledningen vänder sig till berörda yrkesgrupper och kan användas på lokal nivå för att barn och unga som placeras i skyddat boende eller liknande ska få det stöd och den rehabilitering de är i behov av, oavsett var de placeras. Den andra delen av uppdraget handlar om att utveckla och testa vägledningen i sex kommuner (U2011/4322/JÄM) och den tredje delen att under 2014 fortsätta att utveckla det kompetensteam som finns kopplat till vägledningsuppdraget till ett nationellt kompe- tensteam (U2013/5290/JÄM) (Det tredje uppdraget om kompetensteam redovisas ovan). 
 Utvecklingen av vägledningen 
 I de sex pilotkommunerna, Borlänge, Karlstad, Norrköping, Söderhamn, Västerås och Umeå, har arbetet under  
 2011–2013 
  pågått med att implementera och utveckla vägledningen i samverkan med verksamheterna på lokal nivå. Kompetensteamet (se ovan) bildades för att tillsammans kunna utbilda och stödja de lokala verksamheterna i pilotkommunerna i deras arbete att förebygga och förhindra att barn och unga blir utsatta för hedersrelaterat våld och förtryck. 
 Inom ramen för vägledningsprojektet har man initierat och för- sökt stötta pågående utvecklingsprojekt kring skyddat boende för målgruppen  
 HRV-utsatta, 
  och det pågår ett arbete för att öka antalet platser för barn och unga utsatta för HRV. Länsstyrelsen drar slutsatsen att den generella brist som finns inom den ordinarie  
 HVB-vården, 
  behöver lyftas till en nivå som går utanför Läns- styrelsen Östergötlands vägledningsprojekt. Det är ett behov som man anser behöver lyftas till statlig nivå. Även ett annat område identifieras som angeläget: pojkar och unga män. Ett av målen i vägledningsarbetet har varit att lyfta fram pojkars och unga mäns dubbla roller – både som potentiella gärningsmän och som offer. Dock är detta ett relativt outforskat område. Tanken är att i samar- bete med övriga länsstyrelser identifiera projekt som riktar sig till unga män och pojkar och ur detta ta fram ett informationspaket som kan spridas. Detta har enligt intervjuuppgifter också genom- förts. 
 Länsstyrelsen har fokuserat på de metodutvecklande delarna. Rapporten  
 Våga stå kvar! – En mindre kommuns erfarenheter av ett 
  
 204 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 framgångsrikt arbete mot hedersrelaterat våld och förtryck  
 har exem- pelvis tagits fram. En annan rapport som publiceras inom ramen för vägledningsprojektet är en empowermentbok där en ung kvinna mot bakgrund av sin tioåriga resa till ett självständigt liv, ger råd såväl till andra ungdomar som till myndighetspersoner om villko- ren och möjligheterna för ett förändringsarbete. 
  
 Länsstyrelsen i Östergötlands läns uppdrag att ta fram ett vägledande material för arbetet med att förebygga kvinnlig könsstympning 
 Länsstyrelsen i Östergötland har i uppdrag att undersöka hur verk- samheter och myndigheter i Sverige arbetar eller har arbetat före- byggande med att förhindra och förebygga att flickor och kvinnor blir könsstympade. Länsstyrelsen ska också undersöka vilket stöd dessa aktörer ger till dem som redan utsatts, inhämta kunskap från liknande arbete i andra länder för att därefter lämna förslag på för- bättringsåtgärder gällande stöd och skydd och hur materialet kan spridas. Enligt länsstyrelsen är syftet också att identifiera vad som krävs för att lagen mot kvinnlig könsstympning implementeras i Sverige på alla nivåer. Man vill även ta fram informationsmaterial om könsstympning av flickor och kvinnor med ett tydligt barn- och ungdomsperspektiv samt ett underlag för praktiker i arbetet mot könsstympning. Länsstyrelsen avser till sist också att samman- ställa befintlig forskning på området. Uppdraget ska slutredovisas till regeringen senast 15 januari 2015. Från regeringens håll anges att Socialstyrelsen fått ett näraliggande uppdrag och att parterna ska genomföra sina respektive uppdrag i samråd med varandra. 
 Arbetet på myndigheten 
 En projektgrupp bestående av representanter från Länsstyrelsen i Östergötland, Lunds universitet och Socialstyrelsen arbetar med projektet som även har en referensgrupp knuten till sig. För att genomföra uppdraget kommer Länsstyrelsen i Östergötland även att organisera riktade samrådsmöten med relevanta aktörer. De har redan genomfört och kommer att genomföra fler dialogsamtal med yrkesverksamma om könsstympning av kvinnor och flickor. Vidare 
 205 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 kommer även föreläsningar, konferenser och seminarier om ämnet att hållas. För att samla in erfarenheter av kunskap från andra länder har länsstyrelsen, förutom att samla in befintlig forskning på området, inlett erfarenhetsutbyten med Finland, Norge och England. Underlag om hur informationen om könsstympning bör utformas kommer att skapas i samråd med blandade fokusgrupper med unga gällande ämnen som vilket behov av eller önskan finns om stöd och hjälp, vilket bemötande man önskar samt vilket informationsbehov som föreligger och eventuella komplikationer. 
 Förväntade effekter 
 De effekter som länsstyrelsen hoppas ska komma ur projektet är att fler unga som utsatts eller riskerar att utsättas för könsstymp- ning ska få kännedom om hjälp, vård och stöd. De förväntar sig också att färre flickor ska utsättas för könsstympning i Sverige och att de som utsatts ska få adekvat vård. Fler yrkesverksamma ska våga ställa frågor om könsstympning av flickor, vilket i sin tur kan leda till fler anmälningar. Till sist hoppas länsstyrelsen att projektet för med sig ett stärkt internationellt samarbete och erfarenhets- utbyte i frågan. 
 Länsstyrelsen pekar också på att projekt som arbetsform är dåligt för den här typen av arbete. Erfarenheten är att kortsiktiga projekt utan tid för implementering i ordinarie verksamhet sällan leder till förändringar utan riskerar att falla i glömska efter pro- jektets slut. 
 Socialstyrelsens uppdrag om åtgärder mot kvinnlig könsstympning 
 Socialstyrelsen har fått i uppdrag att identifiera vilket behov av ökad kompetens som finns inom hälso- och sjukvården kring kvinnlig könsstympning och därefter ta fram material för att svara mot dessa behov. Inom ramen för uppdraget ska man också göra en uppskattning av antalet flickor och kvinnor i Sverige som har blivit, eller riskerar att bli, utsatta för könsstympning. Socialstyrelsen ska även utreda förutsättningar för att beräkna förekomst av köns- 
 206 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 stympning och storlek på riskgrupper i Sverige. Uppdraget ska slutredovisas senast den 15 januari 2015. 
 Socialstyrelsen har tidigare (2005) tagit fram ett utbildnings- material om kvinnlig könsstympning som riktar sig till hälso- och sjukvården, socialtjänst och skola. Detta material beräknas kunna utgöra en grund för ett nytt kompetenshöjande material. Som nämns ovan har Länsstyrelsen i Östergötland parallellt fått ett uppdrag om att ta fram vägledande material om kvinnlig köns- stympning med fokus på barn och unga, utifrån kunskap om det förebyggande och stödjande arbete som pågår runt om i landet. Socialstyrelsen kommer därför att genomföra sitt uppdrag i samråd med Länsstyrelsen Östergötland. 
 Planerade insatser 
 Socialstyrelsen planerar att ta fram ett webbaserat kunskapsmaterial som ska rikta sig till olika specialiteter inom hälso- och sjukvården, exempelvis primärvård och förlossningsvård. Materialet ska baseras på kännedom om förekomst, riskgrupper, kunskapsluckor och behov av kompetens bland hälso- och sjukvårdspersonalen inom olika specialiteter samt vilka möjligheter som finns till förebyg- gande insatser. Hälso- och sjukvårdens behov av information och kompetenshöjning på området kommer att inventeras genom en hearing. Man kommer också att ha fokusgrupper och expertgrup- per med företrädare för de olika professioner som möter köns- stympade kvinnor i vården. Myndigheten kommer att göra studie- besök till särskilda mottagningar som träffar ett stort antal av dessa kvinnor och som agerar som experter gentemot övriga vården. 
 Socialstyrelsen planerar att beräkna antalet kvinnor bosatta i Sverige som är könsstympade, utifrån registerdata om födelseland och kunskap om förekomst av kvinnlig könsstympning i ursprungsländerna. 
 Man kommer också att inventera riskfaktorer och riskgrupper för att bidra till ökad kunskap om hur många flickor som löper risk att utsättas för könsstympning när de bor i Sverige. 
 Klassificeringskoder för könsstympning kommer också att tas fram – ett arbete som påbörjas under 2014. Man har dock 
 207 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 identifierat vissa svårigheter med att ta fram olika sorters kodning kring könsstympning. 
 Materialet och framtagen kunskap ska enligt kommunikations- planen spridas via Socialstyrelsens webbplats, Kunskapsguiden, olika nyhetsbrev eller direktutskick via  
 e-post 
  och branschmedier samt filmer på webben. Socialstyrelsen hoppas också att materialet ska öka kunskapen om kvinnlig könsstympning till den grad att berörd personal känner sig trygg med att våga fråga om köns- stympning. 
 Identifierade problem 
 Enligt Socialstyrelsen är det svårt att göra en tillförlitlig uppskatt- ning av förekomst av könsstympning i Sverige på grund av att det saknas uppgifter. Man menar även att avsaknad av klassifice- ringskoder påverkar detta. Däremot kan procentsatser appliceras på uppgifter om antalet kvinnor som är bosatta i Sverige, men som är födda i något av de länder där könsstympning är vanlig och där man har en god uppfattning om prevalens. De flesta av dessa procent- satser bygger dock på självrapporterade mått varför det finns en stor risk för underskattning. Socialstyrelsen kommer i prevalens- mätningen att använda statistik från SCB. Kompletterande infor- mation uppges även komma att inhämtas genom mindre preva- lensmätningar i enskilda vårdverksamheter samt från tidigare genomförda studier i Norden. 
 Socialstyrelsen bedömer vidare att förutsättningarna för att upp- skatta hur många flickor som riskerar att utsättas för könsstymp- ning i Sverige är sämre än för prevalens. Risk är svårt att mäta eftersom man fortfarande vet mycket lite om vilka de avgörande riskfaktorerna är. Myndigheten kommer därför att inom ramen för uppdraget att genomföra intervjuer med ett antal nyckelpersoner inom hälso- och sjukvård för att diskutera riskgrupper både enskilt och i grupp. Under 2014 ska Uppsala universitet också genomföra en svensk interventionsstudie om risk, riskfaktorer, attityder och prevention. Förhoppningen är att riskfaktorer här kan belyses på ett mer mångsidigt sätt. 
 208 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Förebyggande insatser riktade till män 
 Socialstyrelsens uppdrag om en förstudie angående socialtjänstanknutna verksamheter för våldsutövande män 
 Socialstyrelsen (SoS) har haft i uppdrag att identifiera vilka åtgärder som behöver vidtas inom den närmaste treårsperioden för att utveckla metoder, kunskapsstöd och en vägledning till social- tjänsten. Åtgärdsförslagen som delvis bygger på en förstudie, inne- håller översikter av behandlingsmetoder för våldsutövare och metoder för att öka de våldsutsattas säkerhet under behandlingen. Förslagen bygger även på 2011 års publicerade utvärderingar av arbetet med våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld. 
 Förstudien har i huvudsak genomförts med hjälp av litteratur- studier och webbenkäter till verksamma på området. Genom webb- enkäten har Socialstyrelsen inhämtat information om svenska behandlingsverksamheter för våldsutövare inom eller med anknyt- ning till socialtjänsten. Information och synpunkter har också inhämtats från företrädare för flera statliga myndigheter: Kriminal- vården, Rikspolisstyrelsen, Rättsmedicinalverket och Statens beredning för medicinsk utvärdering samt medlemar i SKL:s nät- verk för kvinnofridssamordnare och personal inom socialtjänsten. 
 Förstudien landar i följande förslag: Arbete med våldsutövande män 
  
 utveckling av en metod för att motivera våldsutövare att gå i behandling 
  
 utveckling av internetbehandling för våldsutövare 
  
 utveckling av en modell för att öka de våldsutsattas säkerhet när våldsutövare behandlas 
  
 utveckling av en modell för lokal uppföljning av behandlings- verksamheter. 
  
 Arbete med våldsutsatta kvinnor 
  
 Utvärdering av bedömningsinstrument 
 Arbete med barn som bevittnat våld 
  
 utveckling av bedömningsinstrument 
 209 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 utveckling av stödinsatser. 
 Ovan nämnda förslag hanteras av uppdrag och projekt som redovi- sas i denna rapport. 
 Socialstyrelsens uppdrag att utveckla metoder för arbetet med personer som utövar våld mot närstående 
 Socialstyrelsen har i uppdrag att utveckla metoder och vägledning för arbetet med personer som utövar våld mot närstående (S2012/3248/FST). Enligt uppdraget ska Socialstyrelsen 
  
 utveckla en metod för att motivera dem som utövar våld mot närstående att frivilligt delta i behandling för sin våldsamhet 
  
 utveckla och pröva ett socialtjänstanpassat behandlingsprogram för våldsutövarna 
  
 genomföra en försöksverksamhet för att ta fram en modell för att förbättra säkerheten för närstående till våldsutövaren 
  
 utveckla en modell för lokal uppföljning av verksamheter som riktar sig till våldsutövare. 
  
 Som tidigare nämnts, i samband med Socialstyrelsens uppdrag att utveckla metoder för arbetet med våldsutsatta, har Socialstyrelsen valt att lägga ut en del av detta arbete på externa aktörer. Upp- draget om arbetet med våldsutövare genomförs i form av fyra olika projekt. 
 Fyra projekt om våldsutövare 
 Det första projektet, om motivations- och behandlingsmetoder för våldsutövare, genomförs vid Linköpings universitet. Målen för projektet är att utveckla och utvärdera en metod för motiverande samtal på internet, att utveckla och utvärdera en internetbaserad metod för stöd till behandling samt att utveckla och utvärdera internetbaserad behandling. Inga resultat finns i skrivande stund att rapportera. Som förberedelse har man dock bland annat genomfört en internetbaserad behandling mot psykisk ohälsa hos personer 
 210 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 (kvinnor) som tidigare utsatts för våld. En slutsats man drar är att den typen av internetadministrerad behandling som testades, mins- kade posttraumatiska och depressiva symtom hos testpersonerna i jämförelse med dem som inte fick behandling alls. 
 I ett andra projekt testas utrednings- och motivationsmetoden Möta Pappor med Våldsproblematik (MPV). Projektet genomförs av Socialstyrelsen och målet är att undersöka om metoden kan genomföras i praktiskt arbete. Syftet är att öka mannens föräldra- ansvar och att motivera till behandling eller annat förändrings- arbete för att upphöra med våldet. Enligt delredovisningen görs också en genomförbarhetsstudie, där socialarbetare som har genomgått en utbildning i MPV får besvara enkäter. En första enkät om i vilken utsträckning MPV tillämpas i ärenden där pappor utövar våld mot familjen samlades in våren 2013. Ytterligare en enkät rör i vilken utsträckning metodens olika delar tillämpas i enskilda fall och om männen går vidare till någon form av för- ändringsarbete. Några resultat från dessa enkäter redovisas inte. 
 I det tredje projektet tas en modell fram för att förbättra säker- heten för den våldsutsatta. Projektet genomförs av Socialstyrelsen. En manual har producerats och testas i olika socialtjänstanknutna behandlingsverksamheter. Dels görs en genomförandestudie om hur manualen kan användas praktiskt, och dels görs en jämförande studie med en före- och eftermätning. Som delar i säkerhetsarbetet ingår både riskbedömning och partnerkontakt. Inga resultat finns redovisade än så länge. Några planer på implementering och sprid- ning av resultat finns ännu inte. 
 Det fjärde och sista projektet som bedrivs om våldsutövare rör systematisk uppföljning i verksamheter för våldsutövare. Det genomförs av Socialstyrelsen. Målet är att utveckla en modell för systematisk och kontinuerlig uppföljning av insatsers omfattning, kvalitet och resultat och att pröva modellens praktiska använd- barhet. En uppföljningsmodell som kallas SUV (Systematisk upp- följning i verksamheter för våldsutövare) har utvecklats utifrån diskussioner med sex olika verksamheter. Vid påbörjad behandling görs en baslinjemätning, som sedan följs upp efter avslutad behandling. I detta används bedömningsmetoden FREDA för att mäta våldets omfattning och karaktär. En andra testomgång inled- des under hösten 2013, men några resultat finns inte att hämta än så länge. Mot bakgrund av de kommande resultaten kan modellen 
 211 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 behöva revideras. Enligt projektplanen ska resultaten implemen- teras genom deltagande i strategiskt viktiga konferenser och publi- cering av artiklar i relevanta tidskrifter. 
 Ungdomsstyrelsens uppdrag att ta fram kunskapsstöd om attityder och värderingar kring jämställdhet, maskulinitet och våld för att förebygga pojkars och unga mäns utsatthet för och användning av våld 
 Regeringen gav 2011 Ungdomsstyrelsen i uppdrag att genomföra insatser med fokus på att ur ett jämställdhetsperspektiv ta fram kunskapsstöd som är inriktat på attityder och värderingar. Syftet med uppdraget var att bekämpa mäns våld mot kvinnor genom att förebygga pojkars och unga mäns utsatthet för, och användning av, våld. Uppdraget, som delrapporterades i februari 2013 och ska slut- redovisas i december 2014, består av tre delar: 
  
 Ungdomsstyrelsen ska genomföra en studie av pojkars och unga mäns attityder och värderingar kring jämställdhet, maskulinitet och våld. Studien ska belysa pojkars och unga mäns utsatthet för våld och användning av våld samt skillnader mellan könen. Myndig- heten ska även göra en analys av svenska och internationella metoder och attitydförändrande arbete som rör jämställdhet, maskulinitet och våld i syfte att identifiera framgångsfaktorer, problemområden, kunskapsluckor och utvecklingsbehov. Slutligen ska Ungdomsstyrelsen lämna förslag till fortsatta åtgärder. 
  
 Ungdomsstyrelsen ska genomföra utbildningsinsatser med grund i studiens resultat för att sprida metoder och kunskaps- stöd för arbetet med attityder och värderingar som rör jäm- ställdhet, maskulinitet och våld. 
  
 Ungdomsstyrelsen ska också sprida resultatet av studien i befintliga nätverk för myndigheter och organisationer som har unga som målgrupp för insatser. 
  
 212 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Studien om unga mäns attityder och värderingar 
 År 2011 påbörjade Ungdomsstyrelsen arbetet med att ta fram kun- skapsstöd inriktat på attityder och värderingar kring jämställdhet, maskulinitet och våld. Under 2012 fortsatte man arbetet och genomförde en studie av pojkars och unga mäns attityder och vär- deringar. Studien publicerades 2013. Resultaten från studien visar att mer kunskap krävs om våldets mekanismer samt om vilka våldsförebyggande metoder som bedöms som effektiva för att utveckla det förebyggande arbetet. Studien visar även att våldet hänger samman med traditionella attityder om maskulinitet och feminitet. 
 I undersökningen görs också en kunskapssammanställning av tidigare forskning på bland annat riskfaktorer. Ungdomsstyrelsen konstaterar att de vetenskapliga teorier som oftast underbygger det förebyggande arbetet i Sverige inte berör samspelet mellan våld och genus. 
 Ungdomsstyrelsens förslag till fortsatta åtgärder 
 Ungdomsstyrelsen anger att det måste utvecklas riktlinjer för hur universellt förebyggande arbete bör genomföras. Dessa kan sedan spridas till aktörer som beviljar medel till verksamheter riktade mot unga. De ser också att professioner inom bland annat skolan, hälsovården och fritidsverksamheter behöver kompetensutveckling om genusnormer och attityder samt om risk- och skyddsfaktorer för ungas normbrytande beteende. Utöver detta behöver sex- och samlevnadsundervisningen utvidgas till att inkludera normer, vär- deringar, våld och övergrepp. 
 Utbildningsinsatser och spridning 
 Under 2013 påbörjades arbetet med att förebygga flickors och kvinnors utsatthet för våld genom att öka kunskapen om pojkars och unga mäns attityder och värderingar kring jämställdhet, maskulinitet och våld. De utbildningar som genomförts har främst riktats mot kommunanställda med samordnande eller utvecklande roller inom skola, fritidsverksamhet och socialtjänst samt andra 
 213 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 relevanta verksamheter. Den nationella utbildningen gav 7,5 hög- skolepoäng och genomfördes i samarbete med Linköpings univer- sitet. Utbildningen innehöll grundläggande kunskap om ungas våldsutövande, våld som sker bland killar, sexualiserat våld, om det särskilda våld som finns inom hederskulturer och våld som riktas mot specifika grupper. Även olika metoder i förebyggande arbete, konstruktiva förhållningssätt inom olika professioner och sam- verkansfrågor har ingått. Under 2013 genomfördes fyra utbild- ningar på tre orter med sammanlagt 140 deltagare som påbörjade utbildningen, varav 117 deltagare fullföljde utbildningen. 
 Utöver den nationella utbildningen har Ungdomsstyrelsen genom- fört nio skräddarsydda endagsutbildningar med totalt 868 deltagare samt två konferenser inom ramen för uppdraget. För att sprida information har Ungdomsstyrelsen även informerat om uppdraget under Ungdomsstyrelsens årliga rikskonferens och i samband med att myndigheten deltagit som utställare på andras konferenser. 
 Utvärderingarna av den nationella utbildningen gav en positiv bild av kunskapsöverföringen då 99 procent av de svarande uppgav att kunskapen som de förvärvat genom sitt deltagande i kursen var användbar i deras arbete (svarsfrekvensen var 82 procent). 
 Kriminalvårdens uppdrag om insatser för kvinnor med våldsproblematik 
 Kriminalvården har fått i uppdrag att utreda vilka förutsättningar de har att erbjuda kvinnor med våldsproblematik liknande verksamhet som kriminalvården erbjuder manliga klienter med samma problematik. Inom ramen för arbetet ska myndigheten se över vilka anpassningar av befintlig verksamhet som behöver göras för att kvinnor med våldsproblematik ska kunna ta del av den. De ska även utreda huruvida det finns behov av nya insatser med anledning av kvinnors specifika behov. Målgruppen bedöms vara de kvinnor som dömts för eller häktats för våldsbrott samt de som bedöms ha en våldsproblematik. Uppdraget skulle redovisas senast den 31 mars 2014. 
 214 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Arbetsgången och Kriminalvårdens förslag på insatser riktade mot kvinnor 
 Samtliga insatser som beslutats för män med våldsproblematik kan inte genomföras för kvinnor med samma problematik, menar Rocha minalvården. Vissa insatser ses dock som möjliga att genomföra med förbehåll att de anpassas för kvinnliga intagna: 
  
 Inrättande av en  
  
 SRI-avdelning 
  (särskilt resurskrävande intagna). En sådan avdelning anses kräva en högre personaltäthet och utökad kompetens inom personalgruppen. En  
 SRI-avdelning 
  anses först och främst vara lämplig på de två kvinnoanstalter som har högst säkerhetsklass. 
  
 Prioritering av kvinnor för screening och utredning av före- komst av ADHD. Arbetet omfattar tidiga risk- och behovsbe- dömningar samt läkemedelsbehandling. 
  
 Traumabearbetning. 
  
 Vissa program som riktas till män behöver anpassas till kvinnliga klienter. Utöver dessa finns ett relationsvåldsprogram som riktas direkt mot kvinnliga förövare och en pilotverksamhet om relationsvåld kommer att tas i bruk 2014. Arbetet med att anpassa program ligger också i linje med ett annat samtida kriminal- vårdsuppdrag (jämställdhetsintegrering). 
  
 Utöver en genomgång av tidigare forskning på området har verk- samhetsställen för kvinnliga klienter både i anstalt och inom frivård besökts. En  
 SRI-avdelning 
  för män har också besökts för att se huruvida sådan verksamhet kan överföras på kvinnor. En kartlägg- ning av den kvinnliga klientpopulationen har också gjorts. Trots att andelen kvinnor som bedöms som lämpliga för insatserna anses vara hög konstateras att det finns svårigheter att göra riktade lokala insatser på grund av att grupperna kan bli för små. Detta gäller framför allt frivården då klienternas stora spridning förhindrar insatser, förutom i de större frivårdsdistrikten. 
 Kriminalvården eftersträvar att behandlingar som inte hinner avslutas under verkställighetsperioden ska kunna fortsätta och avslutas i frivården. Detta bedöms främst kunna genomföras i de större frivårdsdistrikten. Det bedöms också som rimligt att frivårdsdistrikt med geografisk närhet kan samverka med varandra. Kriminalvården 
 215 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 avser att fortsätta sin samverkan med andra aktörer, exempelvis socialtjänst, landsting och arbetsförmedling, asveende både kvinnor och män. 
 Myndigheten har också granskat vilka insatser man kan göra för återfallsklienterna och föreslår att de insatser som återfinns under rubriken Återfallsklienter i dokumentet Våldsamma män i krimi- nalvård även bör gälla för kvinnor. Vilka dessa insatser är framkommer dock inte. 
 216 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Referenser 
 Bauer, Nichols (2014).  
 Det handlar om kärlek.  
 Sammanställning och analys av resultat. Rädda Barnen och Länsstyreslens Öster- götland. Skill. 
  
 Boverket (2013).  
 Sammanställning och spridning av erfarenheter från uppdraget att stärka tryggheten i stads- och tätortsmiljöer – slutrap- port 
 . Rapport 2013:8. Karlskrona: Boverket. 
  
 Brottsförebyggande rådet, Brå (2010).  
 Mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer. 
  
 Rapport 2010:18. Stockholm: Brottsförebyggande rådet. 
 Brottsförebyggande rådet, Brå (2013).  
 Utvärdering av Koncept Kelley. Rapport 2013:8. Stockholm: Brottsförebyggande rådet. 
 Brottsoffermyndigheten (2011).  
 Förbättrat bemötande av unga sexualbrottsoffer – ett utbildningsprogram för rättsväsendet. Delredovisning  
  
 2011-12-15 
 . 
  Dnr JU2011/3982/KRIM. 
 Brottsoffermyndigheten (2012).  
 Delredovisning av uppdrag.  
 Dnr JU2011/4765/KRIM. 
 Brottsoffermyndigheten (2013).  
 Delredovisning av uppdrag.  
 Dnr 06053/2011 AB 35. 
 Brottsoffermyndigheten (2013).  
 Delredovisning av uppdrag.  
 2013-  
 06-20. 
  
 Brottsoffermyndigheten (2013).  
 Utbildningsprogram om barn som har bevittnat våld och andra övergreppp i nära relatoner 
 . Umeå: Brottsoffermyndigheten. 
 Brottsoffermyndigheten (2014).  
 Utbildningsprogram för bättre bemötande av sexualbrottsoffer i samband med polisanmälan, förundersökning och rättegång. Slutredovisning.  
 Umeå: Brottsoffermyndigheten. 
 Brottsoffermyndigheten (2014).  
 Information till barn som brottsoffer. Slutredovisning.  
 Umeå: Brottsoffermyndigheten. 
 Centrum för Andrologi och Sexualmedicin (2012).  
 Preventell. Hjälplinjen vid oönskad sexualitet. Delrapport avseende utvecklingsmedel för att motverka sexuellt våld.  
 Stockholm: Karolinska universitetssjukhuset. 
 217 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 Centrum för Andrologi och Sexualmedicin (2013).  
 Preventell. Hjälplinjen vid oönskad sexualitet. Delrapport II avseende utvecklingsmedel för att motverka sexuellt våld.  
 Stockholm: Karolinska universitetssjukhuset. 
 Inspektionen för vård och omsorg (2014).  
 Våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld. Slutrapport från en nationell tillsyn  
  
 2012–2013 
 . 
  Stockholm: Inspektionen för vård och omsorg. 
  
 Juth, N. & Munthe, C. (2012).  
 Etiska aspekter på rutinfrågor om våldsutsatthet i hälso- och sjukvården samt socialtjänsten 
 . Philosophical Communications, Web Series 58. Göteborgs uni- versitet. 
  
 Kriminalvården (2014).  
 Återrapportering av regeringsuppdrag 
 , Ju 2013/7450/KRIM. Versionsnr  
  
 2013-024813. 
  
 Kriminalvården (2014).  
 Årsredovisning 2013 
 . Norrköping: Krimi- nalvården. 
 Länsstyrelsen i Blekinge län (2014). Särskilt sammanställt skriftligt underlag, inkommit till Brå  
 2014-04-24. 
  
 Länsstyrelsen i Dalarnas län (2012).  
 Länsgruppen mot våld i nära relationer, människohandel för sexuella ändamål samt prostitution. Arbetsplan för perioden  
  
 2011–2014 
 . 
  Dnr  
 704-4920-12. 
  Läns- styrelsen i Dalarnas län. 
 Länsstyrelsen i Dalarnas län (2011).  
 Mot våld i nära relationer, människohandel för sexuella ändamål och prostitution i Dalarnas län. Strategi  
  
 2011–2014. 
  
 Länsstyrelsen i Dalarnas län. 
 Länsstyrelsen i Dalarnas län (2012).  
 Uppföljning. Regional hand- lingsplan – antagen av länets socialnämnder för perioden 2011– 2014 
 . Dnr  
 704-4920-12. 
  Länsstyrelsen i Dalarnas län. 
 Länsstyrelsen i Dalarnas län (2013).  
 Årsredovisning 2012 
 . Rapport 2013:02. Länsstyrelsen i Dalarnas län. 
 Länsstyrelsen i Dalarnas län (2013).  
 Medel mot våld. Så gjorde vi i Dalarna  
  
 2002–2012 
 . 
  Länsstyrelsen i Dalarnas län. 
 Länsstyrelsen i Dalarnas län (2013). Frågor kring den regionala utvecklingen inom området våld i nära relation samt om det kompetensstöd som erbjudits. Svar till Socialstyrelsen, dnr 9.1- 39428/2013. 
 218 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Länsstyrelsen i Dalarnas län (2014). Följebrev (underlag) till Brå,  
 2014-04-25. 
  
 Länsstyrelsen i Dalarnas län (2014).  
 Årsredovisning 2013 
 . Rapport 2014:06. Länsstyrelsen i Dalarnas län. 
 Länsstyrelsen i Gotlands län. (2012).  
 Årsredovisning 2011 
 . Läns- styrelsen i Gotlands län. 
 Länsstyrelsen i Gotlands län. (2013).  
 Årsredovisning 2012 
 . Läns- styrelsen i Gotlands län. 
 Länsstyrelsen i Gotlands län. (2014).  
 Årsredovisning 2013 
 . Läns- styrelsen i Gotlands län. 
 Länsstyrelsen i Gotlands län. (2013).  
 Hughes och handlingsplan  
  
 2013–2014 
  
  för insatser mot mäns våld mot kvinnor, barn som upplever våld samt våld i nära relationer.  
 Dnr  
 801-1331-13. 
  Länsstyrelsen i Gotlands län. 
 Länsstyrelsen i Gotlands län. (2014). Strategi. Jämställdhets- integrering i Gotlands län  
 2014–2016. 
  Dnr  
 800-430-14. 
  Läns- styrelsen i Gotlands län. 
 Länsstyrelsen i Gävleborgs län (2013). Frågor kring den regionala utvecklingen inom området våld i nära relationer samt om det kompetensstöd som erbjudits. Svar till Socialstyrelsen, dnr 9.1- 39428/29013. 
 Länsstyrelsen i Gävleborgs län (2012).  
 Årsredovisning 2011 
 . Läns- styrelsen i Gävleborgs län. 
 Länsstyrelsen i Gävleborgs län (2013).  
 Årsredovisning 2012 
 . Läns- styrelsen i Gävleborgs län. 
 Länsstyrelsen i Gävleborgs län (2014).  
 Årsredovisning 2013 
 . Läns- styrelsen i Gävleborgs län. 
 Länsstyrelsen i Hallands län (2014). Svar på begäran om underlag till Nationell strategi för att nå målet om att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Yttrande  
 2014-04-25. 
  Dnr  
 801-399-14. 
  
 Länsstyrelsen i Jämtlands län (2011). Till årsredovisning 2011, Jäm- ställdhet/Våld i nära relationer. Brev.  
 2011-21-21. 
  
 Länsstyrelsen i Jämtlands län (2012). Till årsredovisning 2012, Jäm- ställdhet/Våld i nära relationer. Brev.  
 2012-11-26. 
  
 Länsstyrelsen i Jämtlands län (2014). Underlag: Jämställdhet utgiftsområde 13. Brev.  
 2014-04-22. 
  
 219 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 Länsstyrelsen i Jämtlands län (2014).  
 Regional utveckling inom området våld i nära relation samt om det kompetensstöd som erbjudits i Jämtlands län 2013 
 . Rapport till Socialstyrelsen. Dnr  
 801-928-14. 
  
 Länsstyrelsen i Jönköpings län (2014).  
 Arbetet mot mäns våld mot kvinnor, Länsstyrelsen i Jönköpings län 
 . Komplettering, skriftligt underlag, inkommit till Brå  
 2014-04-28. 
  
 Länsstyrelsen i Jönköpings län (2014).  
 Sammanställning av årsredo- visningar från 2010, 2011, 2012, 2012, området våld mot kvinnor 
 . PM, inkommit till Brå  
 2014-04-24. 
  
 Länsstyrelsen i Kalmar län (2014). Särskilt sammanställt skriftigt underlag, inkommit till Brå  
 2014-04-28. 
  
 Länsstyrelsen i Kalmar län (2013).  
 Rapportering av regional utveckling i Kalmar län 2013 
 . Rapportering till Socialstyrelsen, dnr  
 890-2014-1. 
  Länsstyrelsen i Kalmar län. 
 Länsstyrelsen i Kalmar län (2013).  
 Rapportering av regional utveckling i Kalmar län 2011 
 . Rapportering till Socialstyrelsen, dnr  
 801-692-13. 
  Länsstyrelsen i Kalmar län 
 Länsstyrelsen i Kronobergs län (2013).  
 Årsredovisning 2012 
 . Läns- styrelsen i Kronobergs län. 
 Länsstyrelsen i Kronobergs län (2014).  
 Årsredovisning 2013 
 . Läns- styrelsen i Kronobergs län. 
 Länsstyrelsen i Kronobergs län (2013). Frågor kring den regionala utvecklingen inom området våld i nära relation samt om det kompetensstöd som erbjudits. Svar till Socialstyrelsen, dnr 9.1- 39428/2013. 
 Länsstyrelsen i Norrbottens län (2013).  
 Regional utveckling avse- ende arbetet med att kvalitetsutveckla arbetet med våldsutsatta barn, barn som bevittnat våld och våldsutövare.  
 Länsstyrelsen i Norrbottens län. 
 Länsstyrelsen i Norrbottens län (2013). Frågor kring den regionala utvecklingen inom området våld i nära relation samt om det kompetensstöd som erbjudits. Svar till Socialstyrelsen. Dnr 9.1- 39428/2013. Länsstyrelsen i Norrbottens län. 
 Länsstyrelsen i Norrbottens län (2013).  
 Utredning av funktionen kvinnofridssamordnare i Norrbottens län.  
 PM. Dnr  
 801-14803- 
  13. Länsstyrelsen i Norrbottens län. 
 220 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Länsstyrelsen i Norrbottens län (2012).  
 Årsredovisning 2011 
 . Läns- styrelsen i Norrbottens län. 
 Länsstyrelsen i Norrbottens län (2013).  
 Årsredovisning 2012 
 . Läns- styrelsen i Norrbottens län. 
 Länsstyrelsen i Norrbottens län (2014).  
 Årsredovisning 2013 
 . Läns- styrelsen i Norrbottens län. 
 Länsstyrelsen i Norrbottens län (2014).  
 Myndighetssamverkansplan i Norrbotten år 2014 
 . Länsstyrelsen i Norrbottens län. 
 Länsstyrelsen i Skåne län (2013).  
 Sammanställning av utbildnings- dagarna Våga se, våga fråga och våga agera!  
 Information, dnr.  
 801-4696-2011. 
  Länsstyrelsen i Skåne län. 
 Länsstyrelsen i Skåne län (2013). Plan för att genomföra komptens- och metodstöd om våld i nära relationer till kom- muner och frivilligorganisationer i Skåne. Genomförandeplan  
 2012-12-13. 
  
 Länsstyrelsen i Skåne län (2014). Rapportering av regional utveckling inom området våld i nära relationer samt det kom- petensstöd som erbjudits under 2013. Svar till Socialstyrelsen  
 2014-01-29. 
  
 Länsstyrelsen i Skåne (2012).  
 Årsredovisning 2011 
 . Länsstyrelsen i Skåne. 
 Länsstyrelsen i Skåne (2013).  
 Årsredovisning 2012 
 . Länsstyrelsen i Skåne. 
 Länsstyrelsen i Skåne (2014).  
 Årsredovisning 2013 
 . Länsstyrelsen i Skåne. 
  
 Länsstyrelsen i Skåne (2014).  
 Kartläggning av kommunernas arbete mot våld i nära relationer – 2014 
 . Länsstyrelsen i Skåne. 
  
 Länsstyrelsen i Stockholms län (2011).  
 Skyddat boende för heders- våldsutsatta personer – slutrapport av en nationell kartläggning 
 . Rapport 2011:25. Stockholm: Länsstyrelsen i Stockholms län. 
 Länsstyrelsen i Stockholms län (2012).  
 Samordning för kvinnofrid – länsstyrelsernas stöd till insatser  
  
 2011–2012 
 . 
  Rapport 2012:30. Stockholm: Länsstyrelsen i Stockholms län. 
 Länsstyrelsen i Stockholms län (2013). Gemensamt svar från läns- styrelserna till SKL:s utvärdering [dnr saknas]. Daterat 3 maj 2013. 
 221 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 Länsstyrelsen i Stockholms län (2013). Soci 
 altjänstens arbete mot våld i nära relationer. En kartläggning i Stockholms län 2012 
 . Rapport 2013:3. Stockholm: Länsstyrelsen i Stockholms län. 
 Länsstyrelsen i Stockholms län (2014).  
 Operation Kvinnofrid. Lägesredovisning – myndigheters och organisationers arbete mot våld i nära relationer i Stockholms län, hösten 2013.  
 Stockholm: Länsstyrelsen i Stockholms län. 
 Länsstyrelsen i Stockholms län (2014).  
 Årsredovisning 2011 
 . Läns- styrelsen i Stockholms län, dnr  
 800-14741-2014. 
  
 Länsstyrelsen i Stockholms län (2014).  
 Årsredovisning 2012 
 . Läns- styrelsen i Stockholms län, dnr  
 800-14741-2014. 
  
 Länsstyrelsen i Stockholms län (2014).  
 Årsredovisning 2013 
 . Läns- styrelsen i Stockholms län, dnr  
 800-14741-2014. 
  
 Länsstyrelsen i Stockholms län (2014). Särskilt sammanställt skrif- tigt underlag, inkommit till Brå  
 2014-04-24. 
  
 Länsstyrelsen i Södermanlands län (2012).  
 Ett samhälle fritt från hederstänkande 
 . Rapport 2012:10. Länsstyrelsen i Söderman- lands län. 
 Länsstyrelsen i Södermanlands län (2012).  
 Slutrapport Sörmland för barn och kvinnofrid  
  
 201-0901 
  
  t o m  
  
 2012-04-15. 
  
 Dnr  
 Roach2012. Länsstyrelsen i Södermanlands län. 
 Länsstyrelsen i Södermanlands län (2014). Särskilt sammanställt underlag till Brå, dnr  
 801-2481/2014. 
  Inkom till Brå  
 2014-04-24. 
  
 Länsstyrelsen i Uppsala län (2014). Yttrande över utvecklingen i Uppsala län inom området våld i nära relationer 2013. Dnr 801-  
 553-2014. 
  Länsstyrelsen i Uppsala län. 
 Länsstyrelsen i Uppsala län (2014).  
 Årsredovisning 2013 
 . Läns- styrelsen i Uppsala län. 
 Länsstyrelsen i Värmlands län (2012).  
 Kvinnofrid i Värmland. Kartläggning 2012 
 . Rapport 2012:20. 
 Länsstyrelsen i Värmlands län (2012). Yttrande över utvecklings- medel 2013. Svar till Socialstyrelsen,  
 2012-06-28. 
  
 Länsstyrelsen i Värmlands län (2013). Rapportering av regional utveckling inom området våld i nära relationer samt yttrande över ansökningar för 2013. Svar till Socialstyrelsen, dnr  
 704-59- 
  2013. Länsstyrelsen i Värmlands län. 
 222 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Länsstyrelsen i Värmlands län (2014). Svar på frågor kring den regionala utvecklingen inom området våld i nära relation samt om det kompetensstöd som erbjudits från Länsstyrelsen i Värmland. Svar till Socialstyrelsen, dnr  
 801-603-2014. 
  Läns- styrelsen i Värmlands län. 
 Länsstyrelsen i Västerbottens län (2012).  
 Årsredovisning 2011 
 . Länsstyrelsen i Västerbottens län. 
 Länsstyrelsen i Västerbottens län (2013). Frågor kring den region- ala utvecklingen inom området våld i nära relation samt om det kompetensstöd som erbjudits. Svar till Socialstyrelsen, dnr 9.1- 39428/2013. Länsstyrelsen i Västerbottens län. 
 Länsstyrelsen i Västerbottens län (2013).  
 Årsredovisning 2012 
 . Länsstyrelsen i Västerbottens län. 
 Länsstyrelsen i Västerbottens län (2014).  
 Årsredovisning 2013 
 . Länsstyrelsen i Västerbottens län. 
 Länsstyrelsen i Västmanlands län (2012).  
 Mäns våld mot kvinnor – Strategi  
  
 2012–2014. 
  
 Västmanland. Dnr  
 801-2961-12. 
  
 Länsstyrelsen i Västmanlands län (2012).  
 Årsredovisning 2011 
 . Länsstyrelsen i Västmanlands län. 
 Länsstyrelsen i Västmanlands län (2012). Yttrande angående ansökningar om utvecklingsmedel för arbete mot våld i nära relationer. Svar till Socialstyrelsen, dnr  
 801-3269-12. 
  
 Länsstyrelsen i Västmanlands län (2013). Rapportering av regional utveckling inom området våld i nära relationer samt yttranden över ansökningar för år 2013, Västmanlands län. Svar till Social- styrelsen,  
 2013-01-04. 
  
 Länsstyrelsen i Västmanlands län (2013).  
 Årsredovisning 2012 
 . Länsstyrelsen i Västmanlands län. 
 Länsstyrelsen i Västmanlands län (2014).  
 Årsredovisning 2013 
 . Länsstyrelsen i Västmanlands län. 
 Länsstyrelsen i Västmanlands län (2014). Rapportering av regional utveckling inom området våld i nära relation samt om det kom- petensstöd som erbjudits under 2013, Västmanland. Svar till Socialstyrelsen, dnr  
 801-302-14. 
  
 Länsstyrelsen i Västernorrlands län (2012)  
 Årsredovisning 2011 
 . Länsstyrelsen i Västernorrlands län. 
 223 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 Länsstyrelsen i Västernorrlands län (2013).  
 Årsredovisning 2012 
  
 .  
 Länsstyrelsen i Västernorrlands län. 
 Länsstyrelsen i Västernorrlands län (2014).  
 Årsredovisning 2013 
 . Länsstyrelsen i Västernorrlands län. 
 Länsstyrelsen i Västra Götalands län (2012).  
 Årsredovisning 2011 
 . Länsstyrelsen i Västra Götalands län. 
 Länsstyrelsen i Västra Götalands län (2012).  
 Sammanfattande ytt- rande gällande utvecklingsmedel för att kvalitetsutveckla social- tjänstens arbete mot våld i nära relationer 2012.  
 Yttrande, dnr  
 700-20088-2012. 
  
 Länsstyrelsen i Västra Götalands län (2013).  
 Årsredovisning 2012 
 . Länsstyrelsen i Västra Götalands län. 
 Länsstyrelsen i Västra Götalands län (2013). Återrapportering till Socialstyrelsen av uppdraget nationellt och regionalt kompe- tens- och metodstöd 2012. Svar till Socialstyrelsen, dnr 700-  
 41579-2012. 
  
 Länsstyrelsen i Västra Götalands län (2014). Återrapportering till Socialstyrelsen av uppdraget nationellt och regionalt kompe- tens- och metodstöd 2013. Svar till Socialstyrelsen, dnr 801-  
 39487-2013. 
  
 Länsstyrelsen i Västra Götalands län (2014).  
 Årsredovisning 2013 
 . Länsstyrelsen i Västra Götalands län. 
 Länsstyrelsen i Örebro län (2012).  
 Årsredovisning 2011 
 . Läns- styrelsen i Örebro län. 
 Länsstyrelsen i Örebro län (2013).  
 Årsredovisning 2012 
 . Läns- styrelsen i Örebro län. 
 Länsstyrelsen i Örebro län (2014).  
 Årsredovisning 2013 
 . Läns- styrelsen i Örebro län. 
 Länsstyrelsen i Örebro län (2014). Frågor kring den regionala utvecklingen inom området våld i nära relationer samt om det komptensstöd som erbjudits. Svar till Socialstyrelsen,  
 2014-01- 
  31. 
 Länsstyrelsen i Östergötlands län (2011).  
 Det handlar om kärlek – ett projekt om barn och ungas rättigheter. Delrapport 2011 
 . Lin- köping: Länsstyrelsen i Östergötlands län. 
 224 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Länsstyrelsen i Östergötlands län (2011).  
 Det handlar om kärlek 
 . Redovisning till regeringen 28 februari 2011. Rapport 2011:9. Linköping: Länsstyrelsen i Östergötlands län. 
 Länsstyrelsen i Östergötlands län (2011). Redovisning av uppdrag. Skrivelse till Utbildningsdepartementet, dnr  
 801-6150-11. 
  
 Länsstyrelsen i Östergötlands län (2011). Projektplan. Dnr 801-  
 5616-11. 
  
 Länsstyrelsen i Östergötlands län (2011). Projektplan. Uppdrag att genomföra insatser för att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja. Dnr  
 801-9910-11. 
  
 Länsstyrelsen i Östergötlands län (2011). Projektbeskrivning. Varför unga män och pojkar?  
 2011-12-06. 
  
 Länsstyrelsen i Östergötlands län (2011). Redovisning av upp- draget att ta fram en vägledning till berörda yrkesgrupper på lokal nivå. Skrivelse till Utbildningsdepartementet, dnr 801-  
 3293-2010. 
  
 Länsstyrelsen i Östergötlands län (2012). Länsstyrelsen i Öster- götlands redovisning av 2010 års medel för nationella och regionala insatser för att motverka hedersrelaterat förtryck och våld. Skrivelse till Utbildningsdepartementet, dnr  
 801-8733-12. 
  
 Länsstyrelsen i Östergötlands län (2012).  
 Att förebygga heders- relaterat våld och förtyc 
 k. Delredovisning av länsstyrelsernas uppdrag att främja och lämna stöd till insatser. Rapport 2012:22. 
 Länsstyrelsen i Östergötlands län (2012).  
 Årsredovisning 2011 
 . Länsstyrelsen i Östergötlands län. 
 Länsstyrelsen i Östergötlands län (2012). Delrapport.  
 Våga göra skillnad 
 . Rapport 2012: 24. 
 Länsstyrelsen i Östergötlands län (2013).  
 Årsredovisning 2012 
 . Länsstyrelsen i Östergötlands län. 
 Länsstyrelsen i Östergötlands län (2013). Lägesbeskrivning och regional utveckling. Svar till Socialstyrelsen, dnr  
 801-1013-13. 
  
 Länsstyrelsen i Östergötlands län (2013). Delarapport.  
 Gift mot sin vilja 
 . Rapport 2013:10. 
 Länsstyrelsen i Östergötlands län (2013).  
 Det handlar om kärlek – ett projekt om barn och ungas rättigheter 
 . Slutrapport 2013. Rap- port 2013:8. 
 225 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 Länsstyrelsen i Östergötlands län (2014). Lägesbeskrivning och regional utveckling. Svar till Socialstyrelsen, dnr  
 801-996-2014. 
  
 Länsstyrelsen i Östergötlands län (2014).  
 Årsredovisning 2013 – regionalt arbete 
 .  
 2014-04-24. 
  
 Länsstyrelsen i Östergötlands län (2014). Delrapport 2.  
 Våga göra skillnad 
 . Rapport nr 2014:05. 
  
 Länsstyrelserna (2014).  
 Länsstyrelsernas uppdrag och arbete inom det fjärde jämställdhetspolitiska målet – mäns våld mot kvinnor 
 . PM  
  
 2014-02-28. 
  
 Länsstyrelserna (2014) Länsstyrelsernas uppdrag och arbete med stöd till samordning samt kompetens- och metodstöd inom områdena mäns våld mot kvinnor och våld i nära relation. PM. [odaterat, dnr saknas] 
 Migrationsverket (2011). Delredovisning av Migrationsverkets uppdrag att föra viss statistik (Ju2012/5032/EMA). Dnr 111-  
 2010-15897. 
  
 Migrationsverket (2011). Slutredovisning av Migrationsverkets uppdrag att föra viss statistik (IJ2010/222/UF). Dnr  
 111-2010- 
  32127. 
 Nationellt Centrum för kvinnofrid (2012).  
 Delrapport avseende NCK:s regeringsuppdrag att utveckla kvinnofridslinjen 
 . Dnr NCK 2011/5. 
 Nationellt Centrum för kvinnofrid (2013).  
 Verksamhetsberättelse 2012 
 . Uppsala universitet. 
 Nationellt Centrum för kvinnofrid (2013).  
 Redovisning av rege- ringsuppdraget Utvärdering av utbildningar 
  
 (U2011/5671/JÄM). Uppsala universitet. 
 Nationellt Centrum för kvinnofrid (2014).  
 Verksamhetsberättelse 2013 
 . Uppsala universitet. 
 Nämnden för statligt stöd till trossamfund (2014). Särskilt sam- manställt svar till Brå, inkommit  
 2004-0513. 
  
 Rikspolisstyrelsen (2008).  
 Kommunikationsplanering. Brott i nära relationer 
 . Juni 2008. PM. Dnr  
  
 PoA-428-1031/07. 
  
 Rikspolisstyrelsen (2010).  
 Informationsspridning till allmänheten. Brott i nära relation 
 . Dnr  
  
 PoA-428-1031/07. 
  
 226 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Rikspolisstyrelsen (2014).  
 Redovisning av polisens utvecklingsarbete rörande brott i nära relation 
 . PM. Dnr A107.306/2014. 
  
 Rikspolisstyrselsen (2014).  
 Informationskampanj Brott i nära rela- tioner.  
 Dnr  
  
 KA-428-4960/11. 
  
 Rädda Barnen (2011). Projektplan för  
 Det handlar om kärlek nationellt 2011 
 . 
 Skatteverket (2011). Delrapport. Skatteverkets uppdrag att föra viss statistik som ett led i regeringens handlingsplan för att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja (IJ2010/1155/UF). Dnr  
 131-512213-10/113. 
  
 Socialstyrelsen (2011). Projektplan för ökad kompetens för perso- nal som arbetar med våldsutsatta kvinnor. Dnr.  
 5.3-14865/2011. 
  
 Socialstyrelsen (2011).  
 Arbete mot våld i nära relationer 
 . Förstudie och förslag om metodutveckling. Stockholm: Socialstyrelsen. 
  
 Socialstyrelsen (2011).  
 Kartläggning av interventioner som rör äldre personer som utsatts för våld i en nära relation.  
 Stockholm: Socialstyrelsen. 
  
 Socialstyrelsen (2011).  
 Kartläggning av interventioner samt risk- och skyddsfaktorer vid våld mot äktenskapsinvandrade eller pappers- lösa kvinnor.  
 Stockholm: Socialstyrelsen. 
  
 Socialstyrelsen (2012). Projektplan för uppdrag att ta fram en nationell vägledning för personal inom hälso- och sjukvården och socialtjänsten i syfte att förstärka möjligheterna att upp- täcka våldsutsatthet. Dnr 31070/2012. 
 Socialstyrelsen (2012). Projektplan för att fördela och följa upp 2012 års utvecklingsmedel för att kvalitetsutveckla arbetet med våldsutsatta kvinnor, barn som bevittnar våld och våldsutövare. [Dnr saknas] 
 Socialstyrelsen (2012). Projektplan för  Utveckling av metoder för arbete med våldsutövare. Dnr 24805/2012. 
  
 Socialstyrelsen (2012)  
 Utvecklingsmedel för att stärka stödet till våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld – delrapport för 2010 och 2011.  
 Stockholm. Socialstyrelsen. 
  
 Socialstyrelsen (2012). Projektplan för Säkerhetsarbete vid behandling av våldsutövare. Partnerkontakt och riskbedöm- ning 
 .  
 Dnr  
 5.3-56417/2012. 
  
 227 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 Socialstyrelsen (2012). Projektplan: Extern utvärdering av utvecklingsmedel för kvalitetsutveckling av arbetet med vålds- utsatta kvinnor, barn som bevittnat våld och våldsutövare. [Dnr saknas]. 
 Socialstyrelsen (2012) Projektplan: Modell för systematisk upp- följning i verksamheter för våldsutövare. Dnr  
 5.3-59385-2012. 
  
 Socialstyrelsen (2012).  
 Användningen av statsbidraget till vissa orga- nisationer inom det sociala området 2011.  
 Årlig redovisning till regeringen. 
  
 Socialstyrelsen (2013).  
 Användningen av statsbidraget till vissa orga- nisationer inom det sociala området 2012.  
 Årlig redovisning till regeringen. 
  
 Socialstyrelsen (2013). Redovisning av medel fördelade år 2012 för att utveckla brottsofferverksamhet för  
 homo-, 
  bi- och trans- personer. Dnr 8707/2012,  
 2013-06-25. 
  
 Socialstyrelsen (2013). Kvalitetsutveckling av arbetet med vålds- utsatta kvinnor, barn som bevittnar våld och våldsutövare. Dnr  
 5.2-201/2012. 
  
 Socialstyrelsen (2013). Projektplan för uppföljning av bidrag till sociala organisationer 2012. Dnr  
 5.2-3498/2012. 
  
 Socialstyrelsen (2013).  
 Kartläggning av risk- och skyddsfaktorer och interventioner vid hedersrelaterat våld mot kvinnor.  
 Stockholm: Socialstyrelsen. 
  
 Socialstyrelsen (2013). Kommunikationsplan. Våld i nära rela- tioner: Hedersrelaterat, äldre och kvinnor med utländsk bak- grund. 
 Socialstyrelsen (2013). Projektplan för utvärdering av FREDA – bedömningsmetoder i arbetet med våldsutsatta. Dnr 3.5- 10954/2013. 
  
 Socialstyrelsen (2013).  
 Nationell vägledning för att öka möjlig- heterna att upptäcka våldsutsatthet – delrapport.  
 Dnr 31070/2012. 
  
 Socialstyrelsen (2013).  
 Delrapport från två uppdrag att utveckla metoder i arbetet mot våld i nära relationer 
 . Dnr  
  
 5.3-24805/2012 
  
  och  
  
 5.3-33358/2012. 
  
 Socialstyrelsen (2013).  
 Skyddat boende- en jämförelse med Danmark och Norge 
 . Stockholm. Socialstyrelsen. 
  
 228 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Socialstyrelsen (2013).  
 Att förstärka och kvalitetsutveckla stödet till våldsutsatta kvinnor, barn som bevittnat våld och våldsutövare – en uppföljning av 2011 års utvecklingsmedel 
 . Stockholm. Social- styrelsen. 
  
 Socialstyrelsen (2013).  
 Att kvalitetsutveckla arbetet med våldsutsatta kvinnor, barn som bevittnat våld och våldsutövare. – en uppfölj- ning av 2012 års medel 
 . Stockholm. Socialstyrelsen. 
  
 Socialstyrelsen (2013). Projektplan (version 2):  
 Utveckling av bedömningsmetoder och stödinsatser för våldsutsatta bar 
 n. Dnr 33358/2012 
 Socialstyrelsen (2013). Projektplan för uppdrag att skapa ett nationellt och regionalt kunskaps- och metodstöd i arbetet med våldsutsatta kvinnor, barn som bevittnat våld och våldsutövare. Dnr  
 5.2-201/2012. 
  
 Socialstyrelsen (2013). Kompetenshöjande åtgärder i hälso- och sjukvården kring kvinnlig könsstympning. Genomförandeplan. 
 Socialstyrelsen (2013). Kvalitetsindikatorer för skyddade boenden. Dnr  
 5.4-3-6680/2011. 
  
 Socialstyrelsen (2013)  
 Fristad från våld – en vägledning om skyddat boende 
 . Stockholm: Socialstyrelsen. 
  
 Socialstyrelsen (2014). Projektplan för uppföljning av bidrag till sociala organisationer 2013. Dnr  
 5.3-39192/2013. 
  
 Socialstyrelsen (2014). Kommunikationsplan. Kompetenshöjande åtgärder i hälso- och sjukvården kring kvinnlig könsstympning. 
 Socialstyrelsen (2014). Kommunikationsplan. Upptäcka vålds- utsatthet. [dnr saknas]. 
  
 Socialstyrelsen (2014).  
 Stöd till våldsutsatta kvinnor och barn som har bevittnat våld – slutredovisning av uppdraget att fortsatt stödja utvecklingen av socialtjänstens stöd till våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld.  
 Stockholm. Socialstyrelsen. 
  
 Socialstyrelsen och länsstyrelserna (2012).  
 Gemensam plan för Socialstyrelsen och länsstyrelserna. Arbete mot våld i nära rela- tioner – kunskaps- och metodstöd till kommuner och ideella före- ningar.  
  
 2012–2014. 
  
 229 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 SOU 2014: 49. (2014).  
 Våld i nära relationer – en folkhälsofråga 
 . Förslag för ett effektivare arbete. Betänkande av nationell sam- ordnare mot våld i nära relationer. Stockholm: Reynolds. 
  
 Statens medieråd (2013). Projektplan No hate speech movement. Dnr 59/2013. 
 Statens medieråd (2013). No hate speech. Preliminär tidsplan och budget, ppt. 
 Statistiska centralbyrån (2012). Teknisk rapport. En beskrivning av genomförande och metoder. Kartläggning av kontakter med personer som utsatts för tvångsäktenskap och barnäktenskap. Stockholm. SCB. 
 Statistiska centralbyrån (2013). Undersökning om kunskapsstöd för verksamheter som arbetar med våldsutsatta kvinnor. Genomförd på SCB på uppdrag av Socialstyrelsen. Stockholm. SCB. 
  
 Statskontoret (2014).  
 Utvärdering av samordningen av arbetet mot prostitution och människohandel vid Länsstyrelsen i Stockholms län 
 . Rapport  
  
 2014-14. 
  
  Stockholm. Statskontoret. 
  
 Ungdomsstyrelsen (2012).  
 Mot någons vilja 
 . Slutrapport av upp- draget insatser för att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja  
 2010–2012. 
  Stockholm. Ungdomsstyrelsen. 
  
 Ungdomsstyrelsen (2013).  
 Unga och våld – en analys av masku- linitet och förebyggande verksamheter 
 . Ungdomsstyrelsens skrifter 2013:1. Stockholm: Ungdomsstyrelsen. 
  
 Ungdomsstyrelsen (2014).  
 Ett filter i huvudet 
 . Samlad slutrapport från tre av Ungdomsstyrelsens uppdrag att förebygga ungas utsatthet på nätet. Stockholm: Ungdomsstyrelsen. 
  
 Ungdomsstyrelsen (2012).  
 Ungdomsstyrelsens årsredovisning 2011 
 . Stockholm. Ungdomsstyrelsen. 
  
 Ungdomsstyrelsen (2013).  
 Ungdomsstyrelsens årsredovisning 2012 
 . Stockholm. Ungdomsstyrelsen. 
  
 Ungdomsstyrelsen (2014).  
 Ungdomsstyrelsens årsredovisning 2013 
 . Stockholm. Ungdomsstyrelsen. 
  
 230 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Bilaga 1 – Uppdrag som ingår i utvärderingen 
 Följande regeringsuppdrag för att bekämpa mäns våld mot kvinnor ingår i utvärderingen. Uppdragen är beslutade mellan  
 2010–2014 
  men främst under senaste mandatperioden  
 2011–2014. 
  Uppdragen är främst finansierade av regeringens särskilda jämställdhetsanslag, men annan hel- eller delredovisning förekommer. 
 Nationell mobilisering och samordning av arbetet 
  
 Länsstyrelserna får medel för att samordna lokalt arbete mot mäns våld mot kvinnor. 
  
 Länsstyrelserna får medel för att samordna lokalt arbete mot hederselaterat våld och förtryck. 
  
 Uppdrag till Brottsoffermyndigheten att fördela medel till forskning m.m. för att öka kunskapen om mäns våld mot kvin- nor, inklusive sexuellt våld och andra sexuella övergrepp. 
  
 Uppdrag att utvärdera utbildningsinsatser inom ramen för rege- ringens handlingsplaner att bekämpa våld mot kvinnor mm samt Gift mot sin vilja. 
  
 Uppdrag till Ungdomsstyrelsen att genomföra insatser i syfte att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja genom utbildningsinsatser för berörd personal inom statliga, kommunala och fristående verksamheter. 
  
 Uppdrag till Ungdomsstyrelsen att översätta broschyren Får jag gifta mig med vem jag vill? 
  
 Uppdrag till Ungdomsstyrelsen att ta fram särskild information som riktar sig till flickor och pojkar i syfte att förebygga att de blir utsatta för sexuell exploatering via internet och andra inter- aktiva medier. 
  
 Uppdrag till Länsstyrelsen Östergötland för att översätta inne- hållet på webbplatsen www.dinarattigheter.se till relevanta språk. 
  
 Uppdrag till Brottsförebyggande rådet att utvärdera samverkan mellan myndigheter i projekt Jacobson. 
  
 231 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 Utredning att kartlägga och analysera förekomsten och omfatt- ningen av våld, hot och kränkningar som kan drabba utländska kvinnor som har beviljats uppehållstillstånd på grund av anknytning till en man bosatt i Sverige. 
  
 Brottsförebyggande rådets uppdrag att utveckla och genomföra en nationell kartläggning av brott i nära relationer 
  
 Åtgärder mot sexuellt våld 
  
 Uppdrag till Ungdomsstyrelsen att genomföra insatser för att förebygga och motverka sexuell exploatering bland unga. 
  
 Uppdrag till Ungdomsstyrelsen genomföra insatser mot kränk- ningar, trakasserier och hot via internet och andra interaktiva medier. 
  
 Uppdrag till Statens medieråd att genomföra Europarådets kam- panj Park Speech Movement i Sverige som Young. syftar till att höja kunskap om sexism och främja jämställdhets på internet. 
  
 Uppdrag till Brottsoffermyndigheten att vidareutveckla och genomföra ett utbildningsprogram för bättre bemötande av sexualbrottsoffer i samband med polisanmälan, förundersökning och rättegång. 
  
 Regeringen har beviljat Karolinska universitetssjukhuset medel för att under  
  
 2011–2014 
  utveckla och kvalitetssäkra den del av verksamheten vid Centrum för Andrologi och Sexualmedicin (CASM) som tar emot personer som utövar eller riskerar att utöva sexuellt våld. 
  
 Uppdrag till Rikspolisstyrelsen att genomföra informations- kampanj mot brott i nära relationer. Uppdrag till Nationellt Centrum för Kvinnofrid vid Uppsala Universitet att utveckla kvinnofridslinjen. 
  
 Uppdrag till Ungdomsstyrelsen att göra en kartläggning av före- ningslivets arbete för att förebygga sexuella övergrepp och kränkningar mot flickor och pojkar. 
  
 232 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Stärkt förebyggande arbete samt skydd av och stöd till våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnar våld 
  
 Brottsoffermyndighetens uppdrag att ta fram eller anpassa information om stöd och skydd till barn som brottsoffer 
  
 Uppdrag till Brå presenterade att utvärdering av verksamheten vid projekt Jacobson i Malmö där flera myndigheter samverkar i gemensamma lokaler för att bemöta våldsutsatta kvinnor. 
  
 Uppdrag till Socialstyrelsen att fortsätta att stimulera utveck- lingen av socialtjänstens verksamhet för våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnar våld. 
  
 Uppdrag till Socialstyrelsen att fördela medel enligt förord- ningen(2011:1062) om statsbidrag till vissa organisationer inom det sociala området, till organisationer som arbetar med att motverka våld mot kvinnor. 
  
 Uppdrag till Socialstyrelsen att fördela stöd till frivillig- organisationer som utvecklar brottsofferverksamhet riktad till  
  
 HBT-personer 
  som utsatts för våld i nära relation. 
  
 Uppdrag till Socialstyrelsen att göra en samlad analys av insatsen skyddat boende. 
  
 Uppdrag till Socialstyrelsen att utveckla bedömningsinstrument och stödinsatser för personer utsatta för våld eller andra över- grepp av närstående. Situationen för och behovet av stöd till våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat eller utsatts för våld ska särskilt beaktas. 
  
 Uppdrag till Socialstyrelsen att ta fram en vägledning för perso- nal inom hälso- och sjukvården samt socialtjänsten i syfte att upptäcka våldsutsatthet. 
  
 Uppdrag till Boverket för att öka tryggheten i tätortsmiljöer. 
  
 Uppdrag till SCB att kartlägga antalet personer som är utsatta för tvångsäktenskap. 
  
 Uppdrag till Brottsoffermyndigheten om utbildningsinsatser riktade till polis och åklagare för att i högre grad synliggöra barn som närvarat vid brottstillfället. 
  
 233 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2014:71 
  
 Uppdrag till Nämnden för statligt stöd till trossamfund, SST, att föra dialog och utbilda i syfte att förhindra barn- och tvångsäktenskap. 
  
 Socialstyrelsens och länsstyrelsernas uppdrag om kunskaps- och metodstöd till kommuner och ideella föreningar 
  
 Förebyggande och bekämpande av hedersrelaterat våld och förtryck, inklusive äktenskap mot en parts vilja 
  
 Uppdrag till samtliga länsstyrelser att ge stöd till insatser som motverkar hederselaterat våld och förtryck. Länsstyrelsen Östergötland ansvarar för att samordna redovisningen av upp- draget. Uppdraget ska slutredovisas den 15 april 2015. 
  
 Uppdrag till samtliga länsstyrelser att samordna lokalt arbete mot mäns våld mot kvinnor, att barn bevittnar våld, hedersrela- terat våld och förtryck samt prostitution och människohandel för sexuella ändamål. 
  
 Uppdrag till Ungdomsstyrelsen att göra en  
  
 kunskaps-samman- 
  ställning om traditionella och vigselliknande ceremonier, samt av ekonomiska förbindelser mellan blivande makars familjer. 
  
 Uppdrag till Skatteverket och Migrationsverket om insamling av viss statistik avseende barnäktenskap, tvångsäktenskap, full- maktsäktenskap (2 uppdrag). 
  
 Uppdrag till Ungdomsstyrelsen att fungera som nationell sam- ordnare för att förhindra att unga blir gifta mot sin vilja 2011– 2012. 
  
 Uppdrag till Länsstyrelsen Östergötland att utveckla det kompetensteam som finns kopplat till myndigheten för att fun- gera som ett nationellt kompetensteam för att samordna och stödja arbetet mot tvångsäktenskap och barnäktenskap, liksom mot hedersrelaterat våld och förtryck. Kompetensteamet ska även kunna bistå övriga berörda myndigheter och organisa- tioner. Uppdraget förlängs till och med den 31 december 2014. 
  
 234 
  
 SOU 2014:71 
  
 Bilaga 3 
  
 Uppdrag till Länsstyrelsen Östergötland att fungera som nationell samordnare för att förhindra att unga blir gifta mot sin vilja  
  
 2012–2014. 
  
 Uppdrag till Länsstyrelsen Östergötland att sprida metodstödet Det handlar om kärlek om barn och ungas rättigheter natio- nellt. 
  
 Uppdrag till Länsstyrelsen Östergötland att utveckla och sprida en vägledning för stöd och rehabilitering av unga som placeras i familjehem odyl. 
  
 Uppdrag till Länsstyrelsen Östergötlands att ta fram ett väg- ledande material för verksamheter och myndigheter i arbetet med att förebygga könsstympning. 
  
 Uppdraget till Socialstyrelsen om åtgärder riktade mot hälso- och sjukvården samt att genomföra en studie i syfte att få kun- skap om hur många som riskerar att bli utsatta för kvinnlig könsstympning. 
  
 Förebyggande insatser riktade till män 
  
 Uppdrag till Socialstyrelsen om förstudie för framtida vägled- ning till socialtjänstanknutna verksamheter för våldutövande män. 
  
 Uppdrag till Socialstyrelsen att utveckla metoder och vägledning för arbetet med personer som utöver våld mot närstående. 
  
 Uppdrag till Ungdomsstyrelsen att ta fram kunskapsstöd som är inriktat på attityder och värderingar kring jämställdhet, maskulinitet och våld för att förebygga pojkars och unga mäns utsatthet för och användning av våld. 
  
 Uppdrag till Kriminalvården att utreda vilka förutsättningar som finns och se över vilken anpassning av verksamheten som behöver göras för att kvinnor med våldsproblematik ska kunna ta del av motsvarande verksamhet som den som erbjuds eller planeras för. 
  
 235 
 Statens offentliga utredningar 2014 
 Kronologisk förteckning 
  
 1. 
  
 Vissa bostadsbeskattningsfrågor. Fi. 
  
 2. 
  
 Framtidens valfrihetssystem 
  
 – 
  
 inom socialtjänsten. S. 
  
 3. 
  
 Boende utanför det egna hemmet 
  
 – 
  
 placeringsformer för barn och unga. S. 
  
 4. 
  
 Det måste gå att lita på konsument- skyddet. Ju. 
  
 5. 
  
 Staten får inte abdikera 
  
 – 
  
 om kommunaliseringen av den svenska skolan. U. 
  
 6. 
  
 Män och jämställdhet. U. 
  
 7. 
  
 Skärpta straff för vapenbrott. Ju. 
  
 8. 
  
 Översyn av statsskuldspolitiken. Fi. 
  
 9. 
  
 Förändrad assistansersättning 
  
 – 
  
 en översyn av ersättningssystemet. S. 
  
 10. 
  
 Ett steg vidare – nya regler och åtgärder för att främja vidareutnyttjande av handlingar. S. 
  
 11. 
  
 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2014. Forskningsdebatt, alternativ och beslutsfattande. M. 
  
 12. 
  
 Utvärdera för utveckling – om utvärde- ring av skolpolitiska reformer. U. 
  
 13. 
  
 En digital agenda i människans tjänst 
  
 – 
  
 en ljusnande framtid kan bli vår. N. 
  
 14. 
  
 Effektiv och rättssäker  
  
 PBL-över­ 
  prövning. S. 
  
 15. 
  
 Investeringsplanering för försvars­ materiel 
  
 En ny  
 planerings-, 
  besluts- och uppföljningsprocess. Fö. 
  
 16. 
  
 Det ska vara lätt att göra rätt Åtgärder mot felaktiga utbetalningar inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. A. 
  
 17. 
  
 Genomförande av Seveso III- direktivet. Fö. 
  
 18. 
  
 Straffskalorna för allvarliga våldsbrott. Ju. 
  
 19. 
  
 Yrkeskvalifikationsdirektivet – ett samlat genomförande. U. 
  
 20. 
  
 Läkemedel för särskilda behov. S. 
  
 21. Bredband för Sverige in i framtiden. N. 
 22. Genomförande av EU:s nya redovis- ningsdirektiv. Ju. 
  
 23. 
  
 Rätt information på rätt plats i rätt tid. Del 1, 2 och 3. S. 
  
 24. 
  
 Olycksregister och djupstudier på transportområdet. N. 
  
 25. 
  
 Internationella rättsförhållanden rörande arv. Ju. 
  
 26. 
  
 Tillträde till COTIF 1999. Ju. 
  
 27. 
  
 Svensk veteranpolitik. Ett ansvar för hela samhället. + Bilagor. Fö. 
  
 28. 
  
 Lönsamt arbete – familjeansvarets fördelning och konsekvenser. A. 
  
 29. 
  
 Assisterad befruktning för ensam­ stående kvinnor. Ju. 
  
 30. 
  
 Jämställt arbete? Organisatoriska ramar och villkor i arbetslivet. A. 
  
 31. 
  
 Visselblåsare 
  
 Stärkt skydd för arbetstagare som slår larm om allvarliga missförhållanden. A. 
  
 32. 
  
 Jordbruks- och bostadsarrende 
  
 – 
  
 några frågor om arrendeavgift och besittningsskydd. Ju. 
  
 33. 
  
 Från hyresrätt till äganderätt. Ju. 
  
 34. 
  
 Inte bara jämställdhet Intersektionella perspektiv på hinder och möjligheter i arbetslivet. A. 
  
 35. 
  
 I vått och torrt – förslag till ändrade vattenrättsliga regler. M. 
  
 36. 
  
 Frågor om följerätt och om museernas kopiering. Ju. 
  
 37. 
  
 De svenska energimarknaderna 
  
 – 
  
 en samhällsekonomisk analys. Fi. 
  
 38. 
  
 Tillväxt och värdeskapande Konkurrenskraft i svenskt jordbruk och trädgårdsnäring. L. 
  
 39. 
  
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt 
  
 Bättre juridiska förutsättningar för samverkan och service. N. 
  
 40. 
  
 Neutral bolagsskatt – för ökad effektivitet och stabilitet. Fi. 
  
 41. 
  
 Nya regler om aktiva åtgärder mot diskriminering. A. 
  
 42. 
  
 Kärnavfallsrådets yttrande över SKB:s  
  
 Fud-program 
  2013. M. 
  
 43. 
  
 Synnerligen grova narkotikabrott. Ju. 
  
 44. 
  
 F-skuldsanering 
  
  – en möjlighet till nystart för seriösa företagare. Ju. 
  
 45. 
  
 Unik kunskap genom registerforskning. U. 
  
 46. Marknadsmissbruk II. Fi. 
  
 47. 
  
 Förbättrad tvistlösning på konsument- området – ny  
  
 EU-lagstiftning 
  och en översyn av det svenska systemet. Ju. 
  
 48. 
  
 Registerutdrag i arbetslivet. A. 
  
 49. 
  
 Våld i nära relationer – en folkhälsofråga. Förslag för ett effektivare arbete. + Bilaga. Ju. 
  
 50. 
  
 Med miljömålen i fokus – hållbar användning av mark och vatten. M. 
  
 51. 
  
 Nya regler om upphandling. S. 
  
 52. 
  
 Resolution. En ny metod för att hantera banker i kris. Vol 1 + 2. Fi. 
  
 53. 
  
 Material i kontakt med dricksvatten 
  
 – 
  
 myndighetsroller och ansvarsfrågor. L. 
  
 54. 
  
 Vildsvin och viltskador 
  
 – 
  
 om utfodring, kameraövervakning och arrendatorers jakträtt. L. 
  
 55. 
  
 Inhyrning och företrädesrätt till återanställning. A. 
  
 56. 
  
 Genomförande av Omnibus II- direktivet. Fi. 
  
 57. 
  
 En ny reglering för tjänstepensions- företag. Del 1 + 2. Fi. 
  
 58. 
  
 Privat införsel av alkoholdrycker. Tydligare regler i konsekvens med svensk alkoholpolitik. S. 
  
 59. 
  
 Bostadsförsörjning och riksintressen. M. 
  
 60. 
  
 Tillförlitligare kreditupplysningar 
  
 – 
  
 ett förbättrat integritetsskydd vid offentligrättsliga krav. Ju. 
  
 61. 
  
 Svensk kontanthantering. Fi. 
  
 62. 
  
 Förbättrat förhandsbeskedsinstitut. Fi. 
  
 63. 
  
 Organiserad brottslighet 
  
 – 
  
 förfälts- och underlåtenhetsansvar, kvalifikationsgrunder m.m. Ju. 
  
 64. 
  
 En ny modell för åldersklassificering av film för barn och unga. Ku. 
  
 65. 
  
 Försvarsmaktens behov av flygtrafiktjänst 
  
 Civil och militär samverkan. N. 
  
 66. 
  
 Myndigheter och organisationer under Miljödepartementet – en kartläggning. M. 
  
 67. 
  
 Inbyggd integritet inom Inspektionen för socialförsäkringen. S. 
  
 68. 
  
 Förenklade skatteregler för enskilda näringsidkare och fysiska personer som är delägare i handelsbolag. Fi. 
  
 69. 
  
 En lag om upphandling av koncessioner. S. 
  
 70. 
  
 Ändrade informationskrav 
  
 på värdepappersmarknaden. Fi. 
  
 71. 
  
 Ett jämställt samhälle fritt från våld – utvärdering av regeringens satsningar 2010– 2014. U. 
  
 Statens offentliga utredningar 2014 
 Systematisk förteckning 
 Arbetsmarknadsdepartementet 
 Det ska vara lätt att göra rätt 
 Åtgärder mot felaktiga utbetalningar inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. [16] 
 Lönsamt arbete 
 – familjeansvarets fördelning och konsekvenser. [28] 
 Jämställt arbete? Organisatoriska ramar och villkor i arbetslivet. [30] 
 Visselblåsare 
 Stärkt skydd för arbetstagare som slår larm om allvarliga missförhållanden. [31] 
 Inte bara jämställdhet 
 Intersektionella perspektiv på hinder och möjligheter i arbetslivet. [34] 
 Nya regler om aktiva åtgärder mot diskriminering. [41] 
 Registerutdrag i arbetslivet. [48] 
 Inhyrning och företrädesrätt till återanställning. [55] 
 Finansdepartementet 
 Vissa bostadsbeskattningsfrågor. [1] Översyn av statsskuldspolitiken. [8] 
 De svenska energimarknaderna 
 – en samhällsekonomisk analys. [37] 
 Neutral bolagsskatt – för ökad effektivitet och stabilitet. [40] 
 Marknadsmissbruk II. [46] 
 Resolution. En ny metod för att hantera banker i kris. Vol 1 + 2. [52] 
 Genomförande av Omnibus II- direktivet. [56] 
 En ny reglering för tjänstepensionsföretag. Del 1 + 2. [57] 
 Svensk kontanthantering. [61] Förbättrat förhandsbeskedsinstitut. [62] 
 Förenklade skatteregler för enskilda näringsidkare och fysiska personer som är delägare i handelsbolag. [68] 
 Ändrade informationskrav 
 på värdepappersmarknaden. [70] 
 Försvarsdepartementet 
 Investeringsplanering för försvarsmateriel En ny  
 planerings-, 
  besluts- och uppföljningsprocess. [15] 
 Genomförande av Seveso  
 III-direktivet. 
  [17] 
 Svensk veteranpolitik. Ett ansvar för hela samhället. + Bilagor. [27] 
 Justitiedepartementet 
 Det måste gå att lita på konsumentskyddet­. [4] 
 Skärpta straff för vapenbrott. [7] Straffskalorna för allvarliga våldsbrott. [18] 
 Genomförande av EU:s nya redovisnings- direktiv. [22] 
 Internationella rättsförhållanden rörande arv. [25] 
 Tillträde till COTIF 1999. [26] 
 Assisterad befruktning för ensamstående kvinnor. [29] 
 Jordbruks- och bostadsarrende 
 – några frågor om arrendeavgift och besittningsskydd. [32] 
 Från hyresrätt till äganderätt. [33] 
 Frågor om följerätt och om museernas kopiering. [36] 
 Synnerligen grova narkotikabrott. [43] 
  
 F-skuldsanering 
  – en möjlighet till nystart för seriösa företagare. [44] 
 Förbättrad tvistlösning på konsument- området – ny  
 EU-lagstiftning 
  och en översyn av det svenska systemet. [47] 
 Våld i nära relationer – en folkhälsofråga. Förslag för ett effektivare arbete. 
 + Bilaga. [49] 
 Tillförlitligare kreditupplysningar 
 – ett förbättrat integritetsskydd vid offentligrättsliga krav. [60] 
 Organiserad brottslighet 
 – förfälts- och underlåtenhetsansvar, kvalifikationsgrunder m.m. [63] 
 Kulturdepartementet 
 En ny modell för åldersklassificering av film för barn och unga. [64] 
 Landsbygdsdepartementet 
 Tillväxt och värdeskapande Konkurrenskraft i svenskt jordbruk och trädgårdsnäring. [38] 
 Material i kontakt med dricksvatten – myndighetsroller och ansvarfrågor. [53] 
 Vildsvin och viltskador 
 – om utfodring, kameraövervakning och arrendatorers jakträtt. [54] 
 Miljödepartementet 
 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2014. Forskningsdebatt, alternativ och beslutsfattande. [11] 
 I vått och torrt – förslag till ändrade vattenrättsliga regler. [35] 
 Kärnavfallsrådets yttrande över SKB:s  
 Fud-program 
  2013. [42] 
 Med miljömålen i fokus – hållbar användning av mark och vatten. [50] 
 Bostadsförsörjning och riksintressen. [59] 
 Myndigheter och organisationer under Miljödepartementet – en kartläggning. [66] 
 Näringsdepartementet 
 En digital agenda i människans tjänst 
 – en ljusnande framtid kan bli vår. [13] Bredband för Sverige in i framtiden. [21] 
 Olycksregister och djupstudier på trans- portområdet. [24] 
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt 
 Bättre juridiska förutsättningar för samverkan och service. [39] 
 Försvarsmaktens behov av flygtrafiktjänst Civil och militär samverkan. [65] 
 Socialdepartementet 
 Framtidens valfrihetssystem 
 – inom socialtjänsten. [2] 
 Boende utanför det egna hemmet 
 – placeringsformer för barn och unga. [3] 
 Förändrad assistansersättning 
 – en översyn av ersättningssystemet. [9] 
 Ett steg vidare – nya regler och åtgärder för att främja vidareutnyttjande av hand- lingar. [10] 
 Effektiv och rättssäker  
 PBL-överprövning. 
  [14] 
 Läkemedel för särskilda behov. [20] 
 Rätt information på rätt plats i rätt tid. Del 1, 2 och 3. [23] 
 Nya regler om upphandling. [51] 
 Privat införsel av alkoholdrycker. Tydligare regler i konsekvens med svensk alkoholpolitik. [58] 
 Inbyggd integritet inom Inspektionen för socialförsäkringen. [67] 
 En lag om upphandling av koncessioner. [69] 
 Utbildningsdepartementet 
 Staten får inte abdikera 
 – om kommunaliseringen av den svenska skolan. [5] 
 Män och jämställdhet. [6] 
 Utvärdera för utveckling – om utvärdering av skolpolitiska reformer. [12] 
 Yrkeskvalifikationsdirektivet – ett samlat genomförande. [19] 
 Unik kunskap genom registerforskning. [45] 
 Ett jämställt samhälle fritt från våld – utvärdering av regeringens satsningar 2010– 2014. [71]