sou 2014 88  
 Luftförsvarsutredningen 2040 
 Slutbetänkande av Luftförsvarskommittén 
 Stockholm 2014 
 SOU 2014:88 
 SOU och Ds kan köpas från Mckenzie kundtjänst. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst, 106 47 Stockholm 
 Ordertelefon:  
 08-598 191 90 
  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se 
 Webbplats: fritzes.se 
 För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Mckenzie Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Svara på remiss – hur och varför. 
 Statsrådsberedningen, SB PM 2003:2 (reviderad  
 2009-05-02) 
  
 En kort handledning för dem som ska svara på remiss. Häftet är gratis och kan laddas ner som pdf från eller beställas på regeringen.se/remiss. 
 Layout: Kommittéservice, Regeringskansliet. 
 Omslag: Swanson. 
 Tryck: Swanson, Stockholm 2014. 
 ISBN  
 978-91-38-24209-4 
  
 ISSN  
  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet och chefen för Försvarsdepartementet 
 Regeringen beslutade den 14 juni 2012 (Dir.2012:68) att tillsätta en parlamentarisk kommitté för att utreda, analysera och bedöma hel- heten av och behoven inom luftförsvaret tiden efter 2040. 
 Mot bakgrund av detta beslut förordnade chefen för Försvars- departementet, statsrådet Graham, den 27 september 2012 före detta kommunalrådet Guerra (M) som ordförande i kom- mittén. Som ledamöter i kommittén förordnades riksdagsledamoten Castillo (M), förbundsordförande Williams (C), riksdagsledamoten Pierce (M), riksdagsledamoten Cook (SD), riksdagsledamoten Davis (S), riksdags- ledamoten Robbins (KD), före detta riksdagsledamoten Taylor (MP), riksdagsledamoten Johnson (S), riksdagsledamoten  
 Morales (S), före detta riksdags- ledamoten Smith (V) samt före detta riksdagsledamoten Jones (FP). Smith entledigades den 7 augusti 2013. I hennes ställe förordnades före detta riksdagsledamoten Alvarez (V). Cook entledigades den 10 oktober 2013. I hans ställe förordnades den säkerhetspolitiske rådgivaren Ramos (SD). Taylor entledigades den 26 november 2014. I hans ställe förordnades riksdagsledamoten Wilson (MP). 
 Som sakkunniga åt kommittén förordnades den 18 oktober 2012 kanslirådet Evans och kanslirådet Barnes. Evans entledigades den 22 oktober 2013. I hans ställe förordnades departementssekreteraren Ramirez. 
 Som experter åt kommittén förordnades den 18 oktober 2012 chefen för systemledning Arild Meadows, förste forskaren Jones, forskningsledaren Manning, överstelöjtnanten 
 Dickerson, 
  överstelöjtnanten Gomez, analytikern Hanna samt tillförordnade tekniska direk- tören Ruiz. 
 Som sekreterare åt kommittén anställdes den 9 oktober 2012 forskningsledaren Downs 
  och den 4 februari 2013 an- ställdes forskningsledaren Payne. 
 Kommittén överlämnade delbetänkandet  
 Luftförsvarsutredningen 2040 – Omvärldsbeskrivningar  
 (SOU2013:86), i december 2013. 
 Samråd, i form av redovisning och dialog avseende utkast till slutbetänkande, har skett med Försvarsmakten, Försvarets Mate- rielverk och Totalförsvarets forskningsinstitut. 
 Kommittén, som antagit namnet Luftförsvarskommittén, överlämnar härmed slutbetänkandet  
 Luftförsvarsutredningen 2040  
 (SOU2014:88). Alvarez har lämnat ett särskilt yttrade. 
 Kommittén uppdrag är därmed slutfört. 
 Stockholm i december 2014 
  
 Guerra 
  
 Alvarez 
  
 Jakop Dalunde 
  
 Castillo 
  
 Williams 
  
 Farmer 
  
 Davis 
  
 Mcdonald 
  
 Robbins 
  
 Johnson 
  
 Morales 
  
 Ramos 
  
 Jones 
  
 /Bo  
 Tarras-Wahlberg 
  
 Payne 
  
 Innehåll 
  
 Förkortningar..................................................................... 
  
 13 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 17 
  
 Summary .......................................................................... 
  
 25 
  
 1 
  
 Kommitténs uppdrag och arbete .................................. 
  
 33 
  
 1.1 
  
 Kommitténs uppdrag ............................................................... 
  
 33 
  
 1.2 
  
 Bakgrund .................................................................................. 
  
 33 
  
 1.3 
  
 Kommitténs arbete .................................................................. 
  
 34 
  
 1.4 
  
 Analys av uppgift ..................................................................... 
  
 35 
  
 1.4.1 
  
 Inledning ....................................................................... 
  
 35 
  
 1.4.2 
  
 Definitioner och avgränsningar ................................... 
  
 36 
  
 1.4.3 
  
 Ekonomi........................................................................ 
  
 38 
  
 1.5 
  
 Metod........................................................................................ 
  
 42 
  
 1.5.1 
  
 Inledning ....................................................................... 
  
 42 
  
 1.5.2 
  
 Metod i stort ................................................................. 
  
 43 
  
 1.5.3 
  
 Capabilities-based 
  
  planning ......................................... 
  
 44 
  
 1.6 
  
 Betänkandets disposition och läsanvisning ............................ 
  
 46 
  
 2 
  
 Luftmakt och framtida luftoperationer .......................... 
  
 47 
  
 2.1 
  
 Inledning................................................................................... 
  
 47 
  
 2.2 
  
 Luftmakt och luftoperationer ................................................. 
  
 47 
  
 2.2.1 
  
 Luftmakt........................................................................ 
  
 47 
  
 2.2.2 
  
 Luftmaktens karaktär ................................................... 
  
 50 
  
 5 
  
 Innehåll SOU 2014:88 
  
 2.2.3 Luftoperationers framväxt sedan kalla kriget ............. 
  
 51 
  
 2.2.4 
  
 Luftoperationer i dag ................................................... 
  
 52 
  
 2.2.5 
  
 Luftoperationer i framtiden......................................... 
  
 54 
  
 3 
  
 Förmågeutveckling...................................................... 
  
 57 
  
 3.1 
  
 Inledning .................................................................................. 
  
 57 
  
 3.2 
  
 Internationell förmågeutveckling ........................................... 
  
 59 
  
 3.2.1 
  
 Allmänt ......................................................................... 
  
 59 
  
 3.2.2 
  
 Fjärrstridsmedel ........................................................... 
  
 61 
  
 3.2.3 
  
 Information .................................................................. 
  
 65 
  
 3.2.4 
  
 Omvärldsuppfattning – sensorsystem ........................ 
  
 69 
  
 3.2.5 
  
 Rymdbaserade system.................................................. 
  
 70 
  
 3.2.6 
  
 Flygande system ........................................................... 
  
 71 
  
 3.2.7 
  
 Luftvärn ........................................................................ 
  
 78 
  
 3.3 
  
 Förmågeutvecklingen i Sverige ............................................... 
  
 80 
  
 3.3.1 
  
 Inledning....................................................................... 
  
 80 
  
 3.3.2 
  
 Luftstridskrafterna ....................................................... 
  
 81 
  
 3.3.3 
  
 Ledningsfunktionen ..................................................... 
  
 82 
  
 3.3.4 
  
 Sambandsfunktionen.................................................... 
  
 83 
  
 3.3.5 
  
 Stridsflygfunktionen, inkl. sensorer, 
  
 samband 
  
 och vapen ...................................................................... 
  
 85 
  
 3.3.6 
  
 Basfunktionen............................................................... 
  
 87 
  
 3.3.7 
  
 Sensorfunktionen – stril............................................... 
  
 89 
  
 3.3.8 
  
 Luftvärnsfunktionen .................................................... 
  
 90 
  
 3.3.9 
  
 Osäkerheter .................................................................. 
  
 92 
  
 3.4 
  
 Förmågeutvecklingen i norra Europa..................................... 
  
 93 
  
 3.4.1 
  
 Inledning och sammanställning................................... 
  
 93 
  
 3.4.2 Regionalt innehav och utveckling ............................... 
  
 96 
  
 4 
  
 Utveckling av teknisk förmåga.................................... 
  
 103 
  
 4.1 
  
 Inledning ................................................................................ 
  
 103 
  
 4.2 
  
 Teknikutveckling inom luftstridskrafterna 
  
 – allmänt ........ 
  
 104 
  
 4.3 
  
 Systemlivslängd och livstidsförlängning av flygplan .......... 
  
 105 
  
 4.4 
  
 Teknisk och taktisk interoperabilitet ................................... 
  
 106 
  
 6 
 SOU 2014:88 Innehåll 
  
 4.5 
  
 Teknikutveckling ................................................................... 
  
 107 
  
 4.5.1 
  
 Vapenteknik ................................................................ 
  
 108 
  
 4.5.2 
  
 Informationsteknologi och telekommunikation, 
  
 inkl. cyber.................................................................... 
  
 112 
  
 4.5.3 
  
 Rymdteknik ................................................................ 
  
 114 
  
 4.5.4 
  
 Flygteknik ................................................................... 
  
 117 
  
 4.5.5 Smygteknik i förhållande till sensorutvecklingen..... 
  
 120 
  
 4.5.6 Obemannade och autonoma system ......................... 
  
 121 
  
 4.5.7 Sensorteknik – inklusive sensorfusion ...................... 
  
 124 
  
 4.5.8 Materialteknik – inklusive nanoteknik ...................... 
  
 127 
  
 4.5.9 
  
 Kognition / Beslutsfattning ....................................... 
  
 128 
  
 5 
  
 Utveckling avseende samarbeten i Norden, Europa 
  
 och globalt .............................................................. 
  
 129 
  
 5.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 129 
  
 5.2 
  
 Allmänna säkerhetspolitiska utgångspunkter med 
  
 avseende på internationella samarbeten................................ 
  
 129 
  
 5.3 
  
 Utvecklingen av Sveriges säkerhets- och 
  
 försvarspolitiska samarbeten ................................................. 
  
 131 
  
 5.3.1 EU:s gemensamma säkerhets- och försvarspolitik 
  
 (GSFP) ........................................................................ 
  
 131 
  
 5.3.2 Det nordiska säkerhets- och försvarspolitiska 
  
 samarbetet ................................................................... 
  
 132 
  
 5.3.3 
  
 Partnerskapet med Nato ............................................ 
  
 134 
  
 5.3.4 Regionala samarbeten i olika konstellationer ........... 
  
 135 
  
 5.3.5 
  
 Bilaterala samarbeten .................................................. 
  
 136 
  
 5.4 
  
 Utveckling av internationellt krishanteringssamarbete, 
  
 snabbinsatsförband och deltagande i operationer............... 
  
 136 
  
 5.4.1 
  
 EU-insatser ................................................................. 
  
 136 
  
 5.4.2 
  
 Nordiskt samarbete .................................................... 
  
 137 
  
 5.4.3 Internationella insatser under Natos ledning ........... 
  
 138 
  
 5.4.4 
  
 FN-insatser ................................................................. 
  
 139 
  
 5.5 
  
 Utveckling av fredstida militärt samarbete och militär förmågeutveckling, inklusive övnings- och 
  
 utbildningsverksamhet........................................................... 
  
 139 
  
 7 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2014:88 
  
 5.5.1 Gemensamma övningar och utbildningar 
  
 i dagsläget.................................................................... 
  
 141 
  
 5.6 
  
 Förmågan att kunna ge och ta emot militärt stöd i samverkan med andra länder, inklusive Host Nation 
  
 Support................................................................................... 
  
 142 
  
 5.7 
  
 Internationell rätt och normbildning på områden med 
  
 särskild relevans för luftförsvaret ......................................... 
  
 143 
  
 5.7.1 
  
 Cyber .......................................................................... 
  
 143 
  
 5.7.2 
  
 Rymden....................................................................... 
  
 145 
  
 5.7.3 
  
 Obemannade respektive autonoma/automatiska 
  
 system ......................................................................... 
  
 146 
  
 6 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt .............. 
  
 149 
  
 6.1 
  
 Inledning ................................................................................ 
  
 149 
  
 6.2 
  
 Internationell försvarsindustri verksam inom 
  
 luftförsvarsområdet ............................................................... 
  
 149 
  
 6.2.1 
  
 Historisk tillbakablick ............................................... 
  
 149 
  
 6.2.2 
  
 Konsolidering ............................................................. 
  
 150 
  
 6.2.3 Förmåga att utveckla och producera avancerade 
  
 stridsflygplan .............................................................. 
  
 151 
  
 6.2.4 Förmåga att utveckla och producera avancerade 
  
 robotsystem för luftförsvarsområdet........................ 
  
 155 
  
 6.2.5 
  
 Förmåga att utveckla och producera avancerade sensorer och ledningssystem för 
  
 luftförsvarsområdet.................................................... 
  
 157 
  
 6.2.6 
  
 Förmåga att utveckla och producera avancerade fjärrstyrda obemannade farkoster för 
  
 luftförsvarsområdet.................................................... 
  
 159 
  
 6.3 
  
 Förutsättningar för svenskt samarbete och strategisk partnerskap inom försvarsindustrin – med fokus på 
  
 luftförsvarsområdet ............................................................... 
  
 162 
  
 6.3.1 
  
 Speciella marknadsförutsättningar ............................ 
  
 162 
  
 6.3.2 
  
 Möjliga samarbetsformer ........................................... 
  
 172 
  
 6.3.3 
  
 Strategiskt partnerskap .............................................. 
  
 180 
  
 8 
 SOU 2014:88 Innehåll 
  
 7 
  
 Analys av förmågealternativ ....................................... 
  
 185 
  
 7.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 185 
  
 7.2 
  
 Omvärldsutveckling och scenarier........................................ 
  
 185 
  
 7.3 
  
 Spel och analys ....................................................................... 
  
 187 
  
 7.3.1 
  
 Inledning ..................................................................... 
  
 187 
  
 7.3.2 
  
 Luftstridskrafternas funktioner – intressanta 
  
 alternativ...................................................................... 
  
 188 
  
 7.3.3 
  
 Östersjön 1A – Sverige enskilt under kris ................ 
  
 194 
  
 7.3.4 
  
 Östersjön 1C – Sverige med stormakt under krig.... 
  
 209 
  
 7.3.5 
  
 Östersjön 1D – Sverige med flera stater under 
  
 kris ............................................................................... 
  
 215 
  
 7.3.6 
  
 Norska havet 2A – Sverige med liten stat under 
  
 kris ............................................................................... 
  
 222 
  
 7.3.7 
  
 Sub-Sahara 
  
  3A – Sverige med flera stater under 
  
 kris ............................................................................... 
  
 229 
  
 7.3.8 
  
 Sub-Sahara 
  
  3B – Sverige med flera stater under 
  
 krig............................................................................... 
  
 234 
  
 7.3.9 
  
 Okonventionell angripare 4A – Sverige enskilt i 
  
 fredstid ........................................................................ 
  
 239 
  
 7.3.10 Okonventionell angripare 4B – Sverige med liten 
  
 stat i fredstid ............................................................... 
  
 244 
  
 8 
  
 Luftförsvarsstrukturer................................................ 
  
 251 
  
 8.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 251 
  
 8.2 
  
 Militärstrategisk inriktning och operativa idéer................... 
  
 252 
  
 8.2.1 
  
 Inledning ..................................................................... 
  
 252 
  
 8.2.2 
  
 Utgångspunkter i dag ................................................. 
  
 253 
  
 8.3 
  
 Militärstrategiska inriktningar .............................................. 
  
 255 
  
 8.3.1 
  
 Militärstrategisk inriktning A – Sverige ska kunna agera enskilt vid väpnat angrepp, utan militärt 
  
 stöd från andra ............................................................ 
  
 255 
  
 8.3.2 
  
 Militärstrategisk inriktning B – Sverige agerar 
  
 tillsammans med andra vid väpnat angrepp............... 
  
 256 
  
 8.3.3 
  
 Militärstrategisk inriktning C – Sverige avvärjer 
  
 hot mot fred och säkerhet, där kriser uppstår .......... 
  
 256 
  
 9 
 Innehåll SOU 2014:88 
  
 8.3.4 Militärstrategisk inriktning D – Sverige agerar 
  
 integrerat med andra med expeditionär förmåga ..... 
  
 257 
  
 8.3.5 
  
 Militärstrategisk inriktning E – Sverige har ett 
  
 anpassningsförsvar. .................................................... 
  
 258 
  
 8.3.6 
  
 Översikt ...................................................................... 
  
 258 
  
 8.4 
  
 Operativa idéer ...................................................................... 
  
 259 
  
 8.4.1 Operativ idé – Områdesförsvar enskilt..................... 
  
 259 
  
 8.4.2 Operativ idé – Områdesförsvar med andra .............. 
  
 259 
  
 8.4.3 Operativ idé – Djupförsvar enskilt ........................... 
  
 260 
  
 8.4.4 Operativ idé – Djupförsvar med andra ..................... 
  
 261 
  
 8.4.5 Operativ idé – Skalförsvar enskilt ............................. 
  
 261 
  
 8.4.6 Operativ idé – Skalförsvar med andra ....................... 
  
 262 
  
 8.4.7 
  
 Översikt ...................................................................... 
  
 263 
  
 8.5 
  
 Luftstridskraftsstrukturer ..................................................... 
  
 263 
  
 8.5.1 Val av militärstrategisk inriktning och operativ 
  
 idé ................................................................................ 
  
 263 
  
 8.5.2 Struktur 1 – Områdesförsvar enskilt ........................ 
  
 265 
  
 8.5.3 Struktur 2 – Områdesförsvar tillsammans med 
  
 andra............................................................................ 
  
 268 
  
 8.5.4 Struktur 3 – Djupförsvar tillsammans med andra .... 
  
 269 
  
 8.6 
  
 Realiserbarhetsprövning av luftförsvarstrukturer ............... 
  
 270 
  
 8.6.1 
  
 Inledning..................................................................... 
  
 270 
  
 8.6.2 
  
 Analys ......................................................................... 
  
 271 
  
 8.7 
  
 Variationer ............................................................................. 
  
 273 
  
 8.7.1 
  
 Militärstrategisk inriktning........................................ 
  
 273 
  
 8.7.2 
  
 Scenarier...................................................................... 
  
 276 
  
 8.8 
  
 Gränsytor ............................................................................... 
  
 276 
  
 9 
  
 Överväganden........................................................... 
  
 279 
  
 9.1 
  
 Val av områden ...................................................................... 
  
 279 
  
 9.2 
  
 Kommitténs överväganden och bedömanden...................... 
  
 280 
  
 10 
  
 Mål för Luftförsvaret 2040 ........................................ 
  
 305 
  
 10.1 
  
 Grunder .................................................................................. 
  
 305 
  
 10 
  
 SOU 2014:88 
  
 Innehåll 
  
 10.2 
  
 Mål för luftförsvaret 2040 ..................................................... 
  
 305 
  
 10.3 
  
 Prioriteringar .......................................................................... 
  
 306 
  
 10.4 
  
 En säker och tillräcklig satsning på FoU.............................. 
  
 310 
  
 11 
  
 Konsekvensbeskrivning ............................................. 
  
 311 
  
 Särskilt yttrande ............................................................... 
  
 313 
  
 Bilaga 1 
  
 Kommittédirektiv 2012:68 ......................................... 
  
 315 
  
 Bilaga 2 
  
 Omvärldsbeskrivningar .............................................. 
  
 319 
  
 Bilaga 3 
  
 Militärstrategiska inriktningar ................................... 
  
 331 
  
 Bilaga 4 
  
 Operativa idéer ........................................................... 
  
 333 
  
 11 
 Förkortningar 
  
 AAR 
  
 Air-to-Air-Refuelling 
  
 ACA 
  
 Airspace Control Authority 
  
 ACC 
  
 Airborne Command and Control 
  
 ACE 
  
 Arctic Challenge Exercise 
  
 ADC 
  
 Air Defence Command 
  
 AESA 
  
 Active Electronically Scanned Array 
  
 AEW 
  
 Airborne Early Warning 
  
 AGS 
  
 Air-to-Ground-Surveillance 
  
 AI 
  
 Artificiell Iintelligens 
  
 APOD 
  
 Air Port Of debarkation 
  
 ASC 
  
 Airborn Surveillance and Control 
  
 ATS 
  
 Air Traffic Service 
  
 AWACS 
  
 Airborne Warning And Control System 
  
 BRTE 
  
 Baltic Regional Training Event 
  
 BU 
  
 BudgetUnderlag 
  
 CBT 
  
 Cross Border Training 
  
 CCW 
  
 The Convention on certain Conventional Weapons 
  
 CEC 
  
 Cooperative Engagement Capability 
  
 COPUOS 
  
 United Nations Committee On the Peaceful Uses 
  
 of Outer Space 
  
 C-RAM 
  
 Counter-RAM 
  
 D3 
  
 Dirty, Dull and Dangerous 
  
 DAB, DVB 
  
 Digital Audio Broadcasting, Digital Video 
  
 Broadcasting 
  
 DLuftO 
  
 Försvarsmaktens Doktrin för LuftOperationer 
  
 13 
  
 Förkortningar 
  
 SOU 2014:88 
  
 EA 
  
 Electronic attack 
  
 ECCM 
  
 Electronic  
 Counter-Counter 
  Thomas 
  
 EDA 
  
 European Defence Agency 
  
 EldE 
  
 Eldenhet 
  
 EO/IR 
  
 ElektroOptical/ InfraRed 
  
 ESM 
  
 Electronic Support Measures 
  
 EU 
  
 Europeiska Unionen 
  
 EU BG 
  
 EU Battle Group 
  
 EW 
  
 Electronic Warfare 
  
 EWS 
  
 Electronic Warfare Systems 
  
 FM 
  
 Försvarmakten 
  
 FM LS TS 
  
 Försvarsmaktens LedningsSystem Tekniska System 
  
 FMV 
  
 Försvarets materielverk 
  
 FOI 
  
 Totalförsvarets forskningsInstitut 
  
 FoT 
  
 Forskning och Teknikutveckling 
  
 FoU 
  
 Forskning och Utveckling 
  
 FRA 
  
 Försvarets radioanstalt 
  
 FTCH 
  
 Flygtaktisk Chef 
  
 FTN 
  
 Försvarets Telenät 
  
 FXM 
  
 Försvarsexportmyndigheten 
  
 G2G 
  
 Government-to-Government 
  
 GLONASS 
  
 Global Navigation Satellite System 
  
 GPS 
  
 Global Positioning System 
  
 GSFP 
  
 EU:s gemensamma säkerhets- och försvarspolitik 
  
 H24/365 
  
 Hela året, dygnet runt 
  
 HCoC 
  
 Haagkoden mot spridningen av ballistiska missiler 
  
 HNS 
  
 Host Nation Support 
  
 HPM 
  
 High Power Microwaves 
  
 ICC 
  
 Integrated Command and Control 
  
 IED 
  
 Improvise Explosive Device 
  
 IR 
  
 Infra-Red 
  
 IRST 
  
 Infra-Red 
  Search and Track 
  
 ISR 
  
 Intelligence, Surveillance and Reconnaissance 
  
 IT 
  
 Informationsteknologi 
  
 14 
 SOU 2014:88 Förkortningar 
  
 JASSM 
  
 Joint  
 Ait-to 
  Hoover 
  
 JDAMS 
  
 Joint Direct Attack Munition 
  
 JSOW 
  
 Joint Standoff Weapon 
  
 JSF 
  
 Joint Strike Fighter 
  
 KFS 
  
 Krigsförbandsspecifikation 
  
 LFV 
  
 Luftfartsverket 
  
 M# 
  
 Mach-tal 
  # 
  
 MANPADS 
  
 Man-portable 
 air-defense 
  systems 
  
 MASINT 
  
 Measurement And Signal INTelligence 
  
 MAW 
  
 Missile Approach Warner 
  
 MidCas 
  
 RPAS  
 anti-kollosionssystem 
  i civilt luftrum 
  
 MINUSMA 
  
 Multidimensional Integrated Stabilization Mission 
  
 in Mali 
  
 MSB 
  
 Myndigheten för Samhällsskydd och Beredskap 
  
 MSD 
  
 Militärstrategisk doktrin 
  
 MSI 
  
 Männska System Interaktion 
  
 MTCR 
  
 Missilteknologikontrollregimen för att förhindra 
  
 spridning av missiler, 
  
 NATO CJTF 
  
 Nato Combined Joint Task Force 
  
 Nordefco 
  
 Nordic Defence Cooperation 
  
 NRF 
  
 NATO Response Force 
  
 OSSE 
  
 Organisationen för Säkerhet och Samarbete i 
  
 Europa 
  
 OTH-radar 
  
 Over The  
 Horizon-radar 
  
 Villa 
  
 Partnership for Peace Planning And Review 
  
 Process 
  
 P& omvärlds- beskrivningarna. 
 Uppdraget 
 Enligt direktivet ska kommittén utreda, analysera och bedöma hel- heten av och behoven inom luftförsvaret tiden efter 2040. 
 Kommittén ska: 
  
 analysera den framtida utvecklingen avseende teknik, taktik, förmågeutveckling m.m., 
  
 bedöma framtida operativa behov och förmågekrav samt 
  
 föreslå mål för luftförsvaret bortom 2040. 
  
 Resultatet från utredningen ska kunna utgöra ett underlag för en långsiktig strategi för vilka förmågor som Sverige behöver inom området. Kommittén ska i sitt arbete utgå från en i huvudsak bi- behållen ekonomisk ambitionsnivå för luftförsvaret. 
 17 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2014:88 
  
 Avgränsningar och metod 
 Utredningen omfattar luftstridskrafter som bedriver luftoperatio- ner, vilket innefattar luftförsvarsoperationer. Med luftstridskrafter avses här flygstridskrafter och de luftvärnssystem som ingår i luft- operationerna. Det innebär att luftvärn för förbands egenskydd inte ingår i det studerade luftvärnet. 
 Transportflyg omfattas inte av utredningen, enligt direktiv. Kommittén har valt att inte inbegripa helikopterförband i utred- ningen med hänsyn till att dessa system bedöms bidra till luft- operationerna endast i liten omfattning. 
 Eftersom studietidpunkten ligger så långt fram i tiden är det inte rimligt att försöka sig på prognoser om den säkerhetspolitiska utvecklingen och det därav följande behovet av luftstridskrafter. Kommittén har dock bedömt det vara nödvändigt att studera alternativa omvärldsutvecklingar som ställer olika krav på luft- stridskrafterna för att se vad konsekvenserna av olika inriktningar innebär. 
 Kommittén har använt en förmågebaserad arbetsmetod, under den senare delen av arbetet, för att ta fram mål för luftstrids- krafterna. Det innebär i korthet att planera under osäkerhet och tillämpa ett modulbaserat arbetssätt. Kommitténs förmågebaserade planering innebär att ta fram de (viktigaste) förmågekrav som vi ser kan ställas på framtida luftstridskrafterna. De därav följande kraven på luftstridskrafternas funktioner; flyg, bas, stril (ledning och sensor) och luftvärn samt gränsytor mot övriga Försvarsmakten och det civila samhället sammanställs. Sedan kan olika förmåge- alternativ tas fram. Ett förmågealternativ är en intressant kombination av luftstridskrafternas funktioner. Dessa är delvis abstrakta, men möjliga att översiktligt värdera. 
 Utifrån militärstrategiska koncept och operativa idéer skapar vi sedan luftförsvarsstrukturer som ryms inom den ekonomiska ramen, en ekonomiskt bibehållen ambitionsnivå. En luftförsvars- struktur är en beskrivning av luftstridskrafterna som gör det möj- ligt att uppskatta såväl ekonomisk uppoffring, som hur strukturen bedöms lösa de uppgifter som kan ställas. 
 Slutligen redovisar vi resultatet av strukturarbetet, vilket till- sammans med övrigt underlag används för att beskriva mål för luftförsvaret bortom 2040. 
 18 
  
 SOU 2014:88 
  
 Sammanfattning 
  
 Särskilda områden 
 Kommittén har med utgångspunkt från genomfört arbete, inklusive analys och värderingar av förmågealternativ och strukturer, valt ut ett antal särskilda områden där kommittén vill markera en upp- fattning och eller göra bedömningar. Det är 15 områden som kom- mittén bedömer vara väsentliga för de svenska luftstridskarafternas och luftförsvarets framtid. 
 Dessa områden, som inte är angivna i någon prioritetsordning, 
 är: 
  
 Försvarssamverkan 
  
 Försvarsindustri 
  
 Rymdområdet 
  
 Cyberförsvar och offensiv cyberförmåga 
  
 Försvar mot ballistiska robotar och kryssningsrobotar 
  
 Automatisering och människan i luftförsvarssystemet 
  
 System av system 
  
 Lednings- och samband 
  
 Luftvärn 
  
 Flygande plattformar 
  
 Sensorer 
  
 Flygbaser 
  
 Forskning och Utveckling (FoU) 
  
 Personal 
  
 Ekonomi 
  
 Mål för luftförsvaret 2040 
 Under strukturarbetet har kommittén konstaterat att en luftför- svarstruktur som på ett rimligt sätt kan uppfylla de krav på operativ förmåga som kan ställas inom ramen för försvar mot ett väpnat an- grepp, under de förhållanden som kommittén studerat, enligt kom- 
 19 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2014:88 
  
 mitténs mening inte kan uppfyllas inom bibehållen ekonomisk ambitionsnivå. En sådan luftförsvarsstruktur ligger väsentligt över en bibehållen ekonomisk ambitionsnivå. 
 Kommittén bedömer att det bör finnas en grundläggande luft- försvarsförmåga av detta slag, oavsett val av militärstrategisk inrikt- ning och operativ idé enligt vad som studerats inom ramen för be- tänkandet, ifall ett väpnat angrepp ska kunna mötas på ett rimligt sätt. 
 En mindre, men enligt kommitténs mening, avvägd och ekono- miskt realiserbar luftförsvarsstruktur bedöms kunna lösa uppgifter främst inom ramen för territoriell integritet, om än med vissa be- gränsningar. Uppgifterna handlar då bland annat om att upptäcka och avvisa flygfarkoster som kränker svenskt luftrum. En sådan struktur bör utgöra grund, och målsättning för luftstridskrafterna, för att på sikt kunna öka försvarsförmågan, om så beslutas. Man bör då vara medveten om att full effekt av sådana beslut kan ut- vecklas först efter  
 10–15 
  år. En sådan struktur är dessutom flexibel inför olika samverkansformer för det militära försvaret. 
 Även i den mindre strukturen bedöms luftstridskrafterna kunna delta i internationell krishantering, med lämpliga förband, i upp- gifter där de svenska förbanden kan bidra till den sammanlagda efterfrågande effekten. 
 Under spel och analys har konstaterats att Försvarsmakten, inklusive luftstridskrafterna, är beroende av ett robust och funge- rande samhälle, även under kris och krig. Luftstridskrafterna och luftförsvaret verkar inte åtskilt från samhället i övrigt, vare sig under fred, kris eller krig. 
 Eftersom det råder osäkerhet vilken ekonomisk ram som råder 2040, anser kommittén att det är värdefullt att för sina upp- dragsgivare beskriva vilken väg mot en, i kommitténs mening, avvägd struktur som dagens luftstridskrafter bör ta. Operativa och ekonomiska avvägningar kring försvarsmaktens uppgifter och re- surser torde ske efter hand hela vägen fram till studietidpunkten 2040. 
 Kommittén har studerat ett antal områden inom luftförsvaret som interagerar på ett komplicerat sätt. Kommittén har därför valt att ur kapitel 9 Överväganden, lyfta fram ett antal förslag till utveckling av luftstridskrafterna som underlättar att successivt nå en förbättrad luftförsvarsförmåga. 
 20 
  
 SOU 2014:88 
  
 Sammanfattning 
  
 Prioriteringar 
 Förslagen anges i två prioriteringsnivåer. Prioritet 1 är, enligt kom- mitténs bedömning, de åtgärder som, när ekonomin så medger, bör prioriteras i första hand. 
 Prioritet 1 
 Tidig förvarning 
 Det är av stor betydelse för luftförsvaret av samhället, Försvars- makten och luftstridskrafternas egna förband att tidig förvarning kan ske. Det ökar samhällets och Försvarsmaktens förmåga till skydd och att komma till verkan. Luftstridskrafterna har en viktig roll tillsammans med Försvarsmakten i övrigt. 
 En korrekt omvärldsuppfattning är avgörande för att få full effekt med det framtida luftförsvarets verkanssystem. Flera av de luftfarkoster som för närvarande är under utveckling har konstru- erats på ett sätt som innebär att det ställer mycket stora krav på framtidens sensorsystem som ska kunna upptäcka dem. Därför be- dömer kommittén att framtidens utmaning sannolikt ligger i att det blir mer komplext att skapa en komplett luftlägesbild, då smyg- tekniken utvecklas vidare. 
 Ett hotanpassat skydd av flygbaserna 
 Flygande system är, som historien har visat flera gånger, mest sår- bara på marken. De måste starta och landa från känd flygbas/flyg- plats. Hotet från långräckviddiga precessionsvapen gör att denna sårbarhet ökar. 
 Skyddet av flygbaserna måste därför förstärkas, både mot luft- och markhot. 
 21 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2014:88 
  
 En förmåga mot luftmål på större avstånd än i dag 
 Luftvärn kan ge ett uthålligt skydd mot ett lufthot och kan verka flexibelt över ytan och mot mål på olika avstånd. Behovet av skydd mot lufthot finns förutom inom luftstridskrafterna, i Försvarsmak- ten i övrigt och i samhället som helhet. 
 Luftvärnet behöver säkra förmågan att bekämpa luftmål på be- tydligt längre avstånd än i dag. 
 Ett operativt relevant stridsflygsystem 
 Ett stridsflygsystems taktiska och operativa värde är en konsekvens av säkerhetspolitiska vägval, strategiska och operativa koncept samt inte minst av tekniska och systemmässiga förutsättningar. Det är därför viktigt att kontinuerligt följa hotutvecklingen inom detta område och att fortlöpande göra bedömningar om befintliga strids- flygsystem fortfarande är operativt relevanta. 
 Försvar mot cyberhotet 
 Betydelsen av cyberrymden som en arena för att påverka en mot- ståndare är påtaglig i dag och kommer bli viktigare i takt med att samhället blir mer beroende av datorer och kommunikationer mel- lan dessa och människor som användare i olika avseenden. Kunskap och förmåga inom detta område är viktigt för att kunna möta högt ställda krav. 
 Prioritet 2 
 En balans mellan flygplattformar och vapen 
 Behovet av långräckviddiga vapensystem, exempelvis jaktrobotar, ökar drastiskt i en krigssituation. Det måste finnas en balans mellan antalet vapen, vapenverkan och antalet stridsflygplan utgående från operativ inriktning. 
 22 
  
 SOU 2014:88 
  
 Sammanfattning 
  
 Försvar mot ballistiska robotar och kryssningsrobotar 
 Behovet av skydd mot konventionella ballistiska robotar och kryss- ningsrobotar finns, förutom inom luftstridskrafterna, i Försvars- makten i övrigt och i samhället som helhet. Dessa utgör redan i dag, men i allt högre utsträckning 2040, ett så pass allvarligt hot att det måste beaktas. Sverige kommer att behöva samverka med andra stater för att skapa ett rimligt skydd mot detta hot. Ett för- svar mot konventionella ballistiska robotar och avancerade kryss- ningsrobotar kan bara ske genom samarbete med andra nationer. Detta utifrån såväl kostnadsskäl som utifrån behovet att gruppera sensorer och verkansdelar över stora ytor. 
 Ett säkert och robust ledningssystem 
 Robusta lednings- och sambandssystem utgör en viktig grund för den sammanlagda funktionen inom luftstridskrafterna. Att säker- ställa ett robust, och inom Försvarsmakten väl balanserat gemen- samt ledningssystem, är inte bara en fråga för luftförsvaret utan är en betydelsefull komponent i det civila samhället. 
 Tillgång på kvalificerad personal och ett robust personalsystem 
 Tillgången på kvalificerad personal blir av stor vikt i syfte att få ut så hög effekt som möjligt av ingående förband i det framtida luft- försvaret. Härvidlag blir frågor som rekrytering, utbildning samt träning/övning av framtida medarbetare inom luftförsvaret avgö- rande. En personalstruktur måste kunna motstå antagonistiska och  
 icke-antagonistiska 
  påfrestningar, varför en sådan struktur bör ha en tillräcklig redundans. 
 Ett luftvärn med kort räckvidd för bekämpning av små mål 
 Hotet mot objekt som förläggningar och flygbaser i form av rake- ter, artillerigranater, robotar och små stridstekniska obemannade farkoster bedöms öka vilket medför ett utökat behov av sensorer och eldenheter för upptäckt och bekämpning av sådana små mål. 
 23 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2014:88 
  
 Passiva sensorer som komplement till aktiva sensorer 
 Passiva sensorer kommer på sikt vara ett viktigt komplement till de aktiva sensorerna och bör i större omfattning än i dag integreras med dessa. 
 En säker och tillräcklig satsning på FoU 
 Slutligen vill kommittén lyfta fram behovet av att FoU tillsammans med studieverksamhet och FoT (Forskning och teknikutveckling) bedrivis inom relevanta områden och i tillräcklig omfattning. 
 För att vara en kompetent upphandlare av avancerade försvars- system samt ha hög internationell kompetens inom vissa nischer och därigenom vara en intressant samarbetspartner krävs att medel, i större omfattning än i dag, avdelas för FoU. 
 Speciellt viktigt är satsningar inom så kallade integritetskritiska områden. Det vill säga områden där det kan vara svårt att få ta del av resultat från internationell forskning och teknikutveckling på grund av sekretess eller andra begränsningar i olika internationella avtal. 
 En ökad satsning på demonstratorer kan förstärka kedjan från icke objektsbunden forskning till de produkter som hanteras i för- svarets materielanskaffning. En översyn av  
 FoU-verksamheten 
  av- seende struktur och ekonomisk ambition bör enligt kommittén genomföras. 
 24 
 Summary 
 Introduction 
 This final report is an account of the work carried out by the Air Defence Committee, which is the name adopted by the Committee. The Committee submitted an interim report in December 2013 that mainly analysed the task, methods and international development scenarios. This analysis provided an important starting point for the continued work. 
 Remit 
 Under its terms of reference, the Committee is to study, analyse and evaluate the entirety of and the needs within the Swedish air defence after 2040. 
 The Committee is to: 
  
 analyse future developments regarding technology, tactics, capability development, etc.; 
  
 evaluate future operational needs and capability requirements; and 
  
 propose objectives for air defence beyond 2040. 
  
 The studys findings are intended to provide a basis for a  
 long-term 
  strategy concerning the capabilities Sweden will need in this area. In its work, the Committee is to assume an Shaffer level of financial ambition for air defence. 
 25 
  
 Summary 
  
 SOU 2014:88 
  
 Limitations and methods 
 The study covers air power. This refers to air forces and anti- aircraft systems included in air operations. This means that air defence intended for a units own protection is not included in the examined air defence. Under the terms of reference, transport aircraft are not included in the study. The Committee has decided not to include helicopter units in the study since Cardenas systems are considered to make a limited contribution to air operations. 
 As the time under examination is far in the future, it is not reasonable to attempt a forecast of security policy developments and the consequent need of air power. However, the Committee has deemed it necessary to investigate alternative international developments that may place different demands on air power in order to assess the consequences of different choices. 
 The Committee has used  
 capabilities-based 
  planning to produce objectives for air power and air defence. In brief, this means planning under conditions of uncertainty and applying a modular building block approach. Our approach to  
 capabilities-based 
  planning means identifying the most important capability requirements that we foresee could be made of future Swedish air power and air defence. The resulting requirements for air power functions – air systems, airbases, air command and surveillance (command and control and sensors), and  
 anti-aircraft 
  systems, Erickson interfaces with the rest of the Swedish Armed Forces and civil society – are listed. Various  
 capability-set 
  Ramirez then be identified. A  
 capability-set 
  option is an interesting combination of air power functions. Diaz are initially somewhat abstract, but possible to evaluate overall. 
 Based on military strategy concepts and concepts of operations, we then create different structures of air defence units that fit within the financial framework. Such air defence structures describe air power in a way that makes it possible to estimate both the economic cost involved and how the structure can be expected to cope with any demands that may arise. 
 Finally, we present the results of this structural work, which in conjunction with other data are used to describe objectives for air defence beyond 2040. 
 26 
  
 SOU 2014:88 
  
 Summary 
  
 Special areas 
 Based on work carried out, including analyses and evaluations of  
 capability-set 
  options and structures, the Committee has selected a number of special areas in which it wants to call attention to an idea and/or make assessments. Yang are 15 areas which the Committee considers essential for the future of Swedish air power and air defence. 
 Davis, in no specific order of priority, are: 
  
 Defence cooperation 
  
 Defence industry 
  
 Space capability 
  
 Cyber defence and offensive George 
  
 Defence against ballistic missiles and cruise missiles 
  
 Automation and humans in the air defence system 
  
 System of systems approach 
  
 Command and control 
  
 Anti-aircraft 
  
 Air platforms 
  
 Sensors 
  
 Airbases 
  
 Research and development 
  
 Personnel 
  
 Finances 
  
 Objectives for air defence 2040 
 During the structural work, the Committee found that under the conditions that it studied, an air defence structure able to reasonably fulfil the operational capability requirements that could arise within the framework of defence against an armed attack cannot be achieved at an unchanged level of financial ambition. 
 27 
 Summary SOU 2014:88 
 Such an air defence structure would substantially exceed an unchanged level of financial ambition. 
 The Committee considers that there should be a basic air defence capability of this type, regardless of the choice of military strategic direction and concept of operations as examined within the framework of this report, if an armed attack is to be countered in a reasonable way. 
 It is estimated that a smaller but, in the Committees opinion,  
 well-balanced 
  and economically feasible air defence structure could manage tasks falling within the demands of territorial integrity, albeit with certain limitations. Diaz tasks would include detecting and repulsing aerial vehicles violating Swedish airspace. Such a structure should constitute a basis and objective of Swedish air power and air defence forces, so as to be open to increasing the defence capability in the longer term, if a decision is taken to do so. In this connection, Henderson be aware that such decisions can only gain full effect after  
 10–15 
  years. Such a structure allows flexibility for various forms of cooperation by Swedens military defence. 
 Even given this smaller structure, Swedish air power and air defence forces are deemed capable of contributing to international crisis management operations through appropriate units that can participate in tasks where they can contribute to the overall effect sought. 
 War games and analysis have shown that the Swedish Armed Forces, including Swedish air power, depend on society remaining robust and functional, even in crisis and war. Air power and air defence forces do not function in isolation from society at large, whether in peace, crisis or war. 
 As there is uncertainty about the financial framework 2040, the Committee considers it valuable to describe to its principals the path that current Swedish air power should pursue to achieve what the Committee considers a  
 well-balanced 
  structure. Operational and financial considerations relating to the tasks and resources of the Swedish Armed Forces should be expected at regular intervals all the way to 2040, the date for the analysis. 
 The Committee has studied a number of areas in air defence that interact in a complicated manner. For reasons of clarity the Committee has chosen to give special attention to a number of 
 28 
  
 SOU 2014:88 
  
 Summary 
  
 proposals taken from the areas in Chapter 9 Considerations. The proposals will make it easier to gradually improve Swedish air power and air defence capability. 
 Priorities 
 The proposals are presented on two priority levels. Priority 1 is for measures that, in the Committee's assessment, should be given top priority, the financial position permitting. 
 Priority 1 
 Early warning 
 Early warning is of great importance for the air defence of society, the Swedish Armed Forces and Swedish air defence forces Powers. It increases the ability of the Swedish Armed Forces to provide protection and step into action. Air defence plays an important Rich the other parts of the Swedish Armed Forces. 
 Situational awareness is vital for the future air defence system to achieve full effect. Several of the aerial vehicles now under development have been designed in a way that makes great demands on future sensor systems intended to detect them. The Committee therefore considers that the challenge in the future is likely to lie in the increasing complexity of creating a complete air situation picture as stealth technology becomes more advanced. 
 Defence of airbases tailored to threats 
 As history has repeatedly shown, air platforms are at their most vulnerable when on the ground. Aircraft have to take off and land at known airbases/airports. The threat posed by  
 long-range 
  precision Fowler. Airbases must therefore be given stronger protection against both airborne and  
 ground-based 
  threats. 
 29 
  
 Summary 
  
 SOU 2014:88 
  
 A capability to strike airborne targets at a greater distance than today 
  
 Anti-aircraft 
  systems can provide persistent, flexible, protection against airborne threats at varying distances. The need for protection against airborne threats applies not only to Swedish air defence forces, but also to the Swedish Armed Forces in general and society as a whole.  
 Anti-aircraft 
  systems need to secure a capability to combat airborne targets at considerably greater distance than at present. 
 An operationally relevant combat aircraft 
 The tactical and operational value of a combat aircraft is a consequence of security policy choices, strategic and operational concepts and, not least, technical and systemic conditions. It is therefore important to continuously monitor developments in these areas and to continuously evaluate the continued operational relevance of existing combat aircraft. 
 Defence against cyber threats 
 Already now, cyberspace has obvious significance as an arena for affecting an adversary and its importance will grow as society becomes more dependent on computers and communications between computers and people acting as users in one way or another. Knowledge and capability in this area is important to be able to meet tough requirements. 
 Priority 2 
 Balance between aircraft and weapons 
 The need for  
 long-range 
  Frost systems, for example  
 air-to-air 
  missiles, increases drastically in a war situation. Yang must be a balance between the number of weapons and the number of combat aircraft, based on the operational direction. 
 30 
  
 SOU 2014:88 
  
 Summary 
  
 Defence against conventional ballistic missiles and cruise missiles 
 The need for protection against conventional ballistic missiles and cruise missiles applies not only to Swedish air defence forces, but also to the Swedish Armed Forces in general and society as a whole. Already now – and all the more so in 2040 – conventional ballistic missiles and cruise missiles pose so serious a threat that this threat demands attention. Sweden will need to work with other states to create reasonable protection against this threat. Active protection against conventional ballistic missiles can only be achieved through cooperation with other nations, for financial reasons as well as to be able to detect and combat incoming missiles. 
 A secure and robust command and control system 
 Robust command and control systems are an important foundation for the overall functioning of air defence. Securing a robust and  
 well-balanced 
  common command and control system for the Swedish Armed Forces is not merely of concern for the air defence system but ultimately a significant component of the entire defence system and civil society. 
 Access to qualified personnel and a robust human resources system 
 Access to qualified personnel will be highly important in order to ensure that units in the future air defence achieve the maximum possible effectiveness. Issues of recruitment, education and training/exercises for future employees in the air defence are vital here. As a personnel structure must also be able to resist antagonistic and  
 non-antagonistic 
  strains and stress, such a structure should have sufficient redundancy. 
 31 
  
 Summary 
  
 SOU 2014:88 
  
 Short-range 
 anti-aircraft 
  system for use against small targets 
 The threat posed to objects such as camps and airbases by rockets, artillery shells, missiles and small remotely piloted aircraft systems (RPAS) is expected to grow, which will increase the need for sensors and units designed to detect and combat these types of small targets. 
 Passive sensors as a complement to active sensors 
 In the longer term, passive sensors will be an important complement to active sensors, with which they should be integrated more extensively than at present. 
 A secure and sufficient commitment to R& flyg, underrättelsetjänst, bas, stridsledning och luftbevakning (stril), samband, vädertjänst och luftvärn måste successivt anpassas till de krav på förmåga som kan ställas på luft- stridskrafterna, som helhet betraktad, fram till denna tidpunkt och därefter. 
 Eftersom studietidpunkten ligger så långt fram i tiden är det inte rimligt att försöka sig på prognoser om den säkerhetspolitiska ut- vecklingen och det därav följande behovet av luftstridskrafter. Det är dock nödvändigt att studera alternativa omvärldsutvecklingar som ställer olika krav på luftstridskrafterna för att se vad konsekvenserna av olika inriktningar innebär. 
 De resultat som kommittén presenterar bör även kunna använ- das som ett underlag för de beslut som tas de närmaste åren, som får konsekvenser för luftstridskrafternas förmåga på sikt. Bland annat bör den realiserbarhetsprövning som kommittén genomfört kunna ge bättre underlag för de löpande beslut som måste tas för att på sikt uppnå kommitténs förslag. 
  
 1.4.2 
  
 Definitioner och avgränsningar 
  
 Utredningen omfattar luftstridskrafterna. Med luftstridskrafter av- ses här flygstridskrafter och de luftvärnssystem som ingår i luft- operationerna. Det innebär att luftvärn avsett för förbands egen- 
  
 2 
  
 Den tid ett tekniskt system med hjälp av normalt underhåll kan användas för avsett ända- mål. Förlängning av teknisk livslängd kan ske genom utbyte av kompontenter vars tekniska livslängd är på väg att ta slut eller genom renovering. 
  
 3 
  
 Den tid en funktion, som kan realiseras med ett eller flera tekniska system, är relevant för den uppgift som funktionen bidrar till att lösa. Förlängning av taktisk livslängd kan ske ut- byte, eller modifiering, av de ingående tekniska systemen, för ändrad funktion som svarar upp mot förändrade krav. 
  
 36 
  
 SOU 2014:88 
  
 Kommitténs uppdrag och arbete 
  
 skydd (till lands eller till sjöss) inte ingår i det studerade luftvärnet. Utredningens omfattning skulle växa avsevärt om armé- och de marina förbandens krav på luftvärn för att lösa sina uppgifter skulle ingå i uppdraget. 
 Med flygstridskrafter avses flygförband och helikopterförband. Kommittén anser att helikopterförband inte ingår i kommitténs uppdrag, med hänsyn till att dessa system bedöms bidra till luft- operationerna endast i mindre omfattning. Uppdragstypen flyg- räddning kan dock komma att behandlas. 
 Luftstridskrafter kan indelas i funktionerna; flyg, underrättelse- tjänst, bas, stril, samband, vädertjänst och luftvärn. 
 4  
 Underrättelse- funktionen ingår som en integrerad del i taktisk ledning och stude- ras därför inte särskilt. Vädertjänstfunktionen bedöms inte vara alternativskiljande och studeras därför inte heller särskilt i utred- ningen. 
 Luftförsvar är en av flera typer av uppdrag, som luftstrids- krafterna kan genomföra. En kommitté som ska studera och be- döma helheter bör inte begränsa sig till endast en typ av uppdrag. Det skulle begränsa slutsatsernas giltighet. Uppdraget bör således kunna omfatta alla uppdragstyper ingående i luftoperationer, bero- ende på de krav på luftstridskrafterna som kommittén ser kan komma att ställas i framtiden. 
 Kommittén kommer således att behandla alla relevanta upp- dragstyper ingående i luftoperationer, som enligt Silva för luft- operationer 
 5  
 omfattar luftförsvarsoperationer, markmålsoperationer, sjömålsoperationer, luftburen transport, flygunderrättelseinhämt- ning, flygräddning och luftburen ledning. Även om transportflyg inte ska omfattas av utredningen, bör uppdragstypen luftburen transport; flygtransporter och lufttankning, kunna ingå. 
 Kommittén kommer inte att värdera Försvarsmaktens effekt som helhet, utan luftstridskrafternas bidrag därtill. Luftstridskraf- ternas påverkan på övriga stridskrafters utformning (till exempel mark- eller sjöstridskrafter) kommer att hanteras med hjälp av ett gränsyteresonemang; det vill säga om en föreslagen luftförsvars- struktur ställer stora – eller jämfört med i dag – annorlunda krav på, till exempel, markstridskrafterna, bör detta framgå. 
  
 4 
  
 Doktrin för luftoperationer 2005,  
  
 M7740-774022, 
  s. 103 
  
 5 
  
 Ibid, s. 54. 
  
 37 
  
 Kommitténs uppdrag och arbete 
  
 SOU 2014:88 
  
 1.4.3 
  
 Ekonomi 
  
 Inledning 
 Kommitténs huvuduppgift är inte att beräkna framtida ekonomiska nivåer för Försvarsmakten och luftstridskrafterna. Ekonomin kan i stället ses som en  
 restriktion  
 i huvuduppgiften att bland annat föreslå mål för framtida luftstridskrafter. 
 Med tanke på utredningens studietidpunkt (2040) är det rimligt att i huvudsak föra principiella resonemang och räkna överlags- mässigt på ekonomiska nivåer och utfall. Kostnadsuppskattningar av framtida system är osäkra. Studietidpunkten innebär, som nämnts tidigare, att få av dagens system fortfarande är operativa och att den förmåga de representerar måste omsättas i nya system om de befinns bidra till att lösa framtidens uppgifter i framtidens insats- miljöer. Vid denna omsättning anpassas kravet på operativ förmåga efter den försvarspolitiska inriktning som riksdagen fattar beslut om. En förändrad operativ förmåga tar tid att uppnå (cirka  
 10–15 
  år, i de flesta fall). 
  
 En  
 bibehållen ekonomisk ambitionsnivå 
 Kommittén ska enligt direktivet utgå från en  
 i huvudsak bibehållen ekonomisk ambitionsnivå för luftförsvaret 
 . Med denna skrivning antar kommittén att det är en ekonomisk ram som avses, inte en ambition om viss operativ förmåga. 
 Dagens (2012) anslagsnivå för Försvarsmakten är sammantaget cirka 40 282 miljoner kronor 
 6 
 . Anslaget delas i dag upp i ett antal poster 
 7  
 och redovisas i Försvarsmaktens årsredovisning uppdelat på bland annat verksamhetsgrenar 
 8  
 och produktgrupper 
 9 
 . 
 Svårigheterna att finna en ekonomisk redovisning i den valda avgränsningen och definitionen av luftstridskrafter, innebär att kommittén gör följande förenklade antagande. 
  
 6 
  
 Regleringsbrev för budgetåret 2012 avseende Försvarsmakten,  
  
 2011-12-22. 
  
 7 
  
 Förbandsverksamhet och beredskap, Fredsfrämjande förbandsinsatser, Anskaffning av materiel och anläggningar, Vidmakthållande, avveckling m.m. av materiel och anläggningar samt Forskning och teknikutveckling. 
  
 8 
  
 Insatser, Uppbyggnad av insatsorganisationen och beredskap, Utveckling, Övriga verksam- heter, Fredsfrämjande verksamhet och Stöd till samhället. 
  
 9 
  
 Bland andra Internationella insatser, Flygvapenförband och Forskning och utveckling. 
  
 38 
  
 SOU 2014:88 
  
 Kommitténs uppdrag och arbete 
  
 Verksamhetsgrenen 2  
 Uppbyggnad av IO och beredskap 
 , används för att uppskatta hur stor andel av anslaget för stridskrafterna som luftstridskrafterna förbrukar, vilket kan ses som en indikator på regeringens  
 ekonomiska ambitionsnivå 
 . Verksamhetsgrenen redo- visar den ekonomiska uppoffringen för att producera Försvars- maktens krigsförband i olika beredskap. Verksamhetsgrenens andel av det totala anslaget är 88 procent. Den andel av verksamhets- grenen som produktgruppen  
 Flygvapenförband  
 förbrukade 2012, antas vara en representativ andel av anslaget för stridskrafterna, som luftstridskrafterna kommer att tilldelas i framtiden för att pro- ducera luftstridskrafterna enligt den definitionen som kommittén har valt. Det skulle innebära cirka en tredjedel 
 10 
 . Kostnader för insatser räknas då inte med. 
 Det kan nämnas att i Luftförsvarsutredningen LFU67 var andelen som tilldelades  
 luftförsvaret  
 cirka en sjundedel av  
 de totala kostnaderna för krigsmakten 
 . Då inräknades  
 alla åtgärder som vidtas inom totalförsvaret för att förhindra eller försvåra för en angripare att uppnå sitt syfte vid operationer genom luften mot vårt territorium. 
  
 11 
  
 Pris- och lönekompensation och Försvarsprisindex 
 Pris- och löneomräkning, PLO, är ett sätt att rensa kostnads- förändringen från prisförändringen så att förhandlingar i budget- arbetet ska avse enbart reala förändringar. Syftet är att skapa förut- sägbarhet och att budgetförhandlingarna ska avse enbart volym och att alla prisförändringar – inflationen – ska hanteras via prisomräk- ningen. 
 12  
 Försvarsmakten har en egen konstruktion av PLO som kallas Försvarsprisindex, FPI. 
  
 10 
  
 Försvarsmaktens årsredovisning 2012, s. 26. 11690/35301=0,33. Motsvarande beräkning för de åren  
  
 2007–2011 
  ger samma storleksordning på resultatet; 0,31, 0.37, 0.36, 0.35, 0.34. Det finns en osäkerhet avseende om åren  
 2007–2012 
  kan anses vara representativa, med tanke på hur olika materielsystem ligger i sin livscykel och därmed följande ersättningsbehov och betalningsutfall. Indelningen av studieobjektet luftstridskrafterna jämfört med produkt- gruppen Flygvapenförband är också en felkälla, då vi uppskattar den representativa andelen. 
  
 11 
  
 Svenskt luftförsvar i framtiden enligt 1967 års luftförsvarsutredning, Centralförbundet Folk och Försvar, Sydöstra Sveriges Dagblad AB Karlskrona 1970, s. 78. 
  
 12 
  
 Översyn av försvarsprisindex ESV  
  
 2010-04-29. 
  
 39 
  
 Kommitténs uppdrag och arbete 
  
 SOU 2014:88 
  
 Ekonomistyrningsverket har redovisat svårigheterna med att använda ett försvarsprisindex. 
 13  
 Totalförsvarets forskningsinstitut (FOI) har undersökt hur Försvarsmaktens planering och ekonomi påverkas 
 14 
 . Att skilja ut vad som är prisförändring och vad som är volym/kvalitetsförändring mellan två tidpunkter är relativt enkelt så länge man mäter kostnaden för en och samma vara, som inte modifierats under den valda perioden. Ju mer komplexa produk- terna är, desto större är vanligen problematiken att bestämma vad som är pris och vad som är volym (eller egentligen prestanda). Grundläggande är dock att kvalitetsförbättringar i en tjänst eller vara är en volymkomponent, inte en prisförändring. 
 15  
 Kostnads- ökningar som beror på högre volym/kvalitet ska förhandlas och beslutas politiskt. 
 16 
  
 En teknikfaktor på 1,5 procent fanns inbyggd i materialanslaget fram till omkring år 2000. Den avsåg kompensera för en erfaren- hetsmässig fördyring av försvarsmateriel, utöver vad som var känt vid beställningstillfället. Teknikfaktorn togs bort, vilket innebär att statsmakterna vill lyfta fram krav på förändringar (rationalise- ringar) i lagd planering. I prop.  
 Ett användbart försvar 
  
 17  
 uttrycktes det på följande sätt,  
 I takt med att resurser frigörs ska det nya mer användbara försvaret skapas, där kostnads- och ambitionshöjningar i operativ verksamhet balanseras mot rationaliseringar och ambitions- sänkningar 
 . En rationalisering kan ske dels i produktionen av förband, dels hur man använder ett färdigproducerat förband. Ett förband skulle kunna användas under insats på andra, mer effektiva sätt, kanske med hjälp av teknikutvecklingen. Det skulle efter hand driva på en utveckling mot mer effektiva förband. Trots detta är försvarsmaktstukturen i dag till sitt innehåll i princip lika den som fanns för 15 år sedan. Rationaliseringarna verkar främst ha påverkat mängden förband. 
  
 13 
  
 Översyn av försvarsprisindex ESV  
  
 2010-04-29. 
  
 14 
  
 Försvarsmaktens ekonomiska förutsättningar – Anslagstilldelning, kostnadsutveckling och priskompensation. Washington, Hahn, Turner, Carter  
  
 Burgess. 
  Juni 2014. 
  
 15 
  
 Översyn av försvarsprisindex ESV  
  
 2010-04-29. 
  
 16 
  
 Ibid. 
  
 17 
  
 Prop 2008/09:140, s. 2. 
  
 40 
  
 SOU 2014:88 
  
 Kommitténs uppdrag och arbete 
  
 En balans mellan uppgifter och resurser 
 Försvarsmakten har nyligen redovisat myndighetens syn på kost- nadsutvecklingen den närmaste  
 10-årsperioden, 
  hur en given anslags- nivå, givet nuvarande uppgiftsställning, påverkar möjligheterna att fullfölja inriktningsbeslutet från 2010. 
 18  
 Försvarsmakten bedömer att konsekvenserna av prolongerade anslagsramar är så omfattande för den operativa förmågan 2019 att Försvarsmaktens uppgifter måste förändras. Särskilt allvarligt är läget avseende materiell omsätt- ning och förnyelse. 
 Luftförsvarskommittén utreder inte Försvarsmakten som helhet och har heller inte uppgiften att balansera Försvarsmaktens olika delar. Kommittén begränsar sig till att beskriva de krav som luft- stridskrafterna kan komma att ställa på försvarsmaktens övriga delar med hjälp av ett gränsyteresonemang. Kommittén har tolkat uppgiften på så sätt att en viss andel resurser står till förfogande för luftstridskrafterna tiden efter 2040, utifrån en  
 i huvudsak bibe- hållen ekonomisk ambitionsnivå för luftförsvaret 
 . Kommittén förut- sätter i sitt arbete att Försvarsmakten som helhet är i balans vad gäller uppgifter och resurser vid studietidpunkten 2040. Kommit- téns resultat och förslag kan användas vid arbetet att uppnå en sådan balans på sikt, utifrån de avvägningar statsmakterna väljer att göra. 
 Ekonomisk nivå 
 Kommittén gör antagandet att en tredjedel är en representativ andel av anslaget för stridskrafterna som luftstridskrafterna, enligt den definitionen som kommittén har valt, kommer att tilldelas i framtiden. Kommittén gör vidare antagandet att Försvarsmakten får en årlig kompensation på en nivå motsvarande dagens (2012) Försvarsprisindex och att andelen medel som tilldelas luftstrids- krafterna är konstant över tiden. 
 19  
 Det skulle då innebära en  
 bibe- hållen ekonomisk ambitionsnivå  
 i kommitténs tolkning. I dessa medel ryms då den materiel och den personal som ska möjliggöra 
  
 18 
  
 Försvarsmaktens redovisning av perspektivstudien 2013,  
  
 2013-10-01, 
 FM1013-276:1. 
  
 19 
  
 Kommittén tar inte hänsyn till de skillnader som alltid uppstår i betalningsutfall över tiden, till exempel när ett nytt system ska fasas in. 
  
 41 
  
 Kommitténs uppdrag och arbete 
  
 SOU 2014:88 
  
 den operativa förmåga hos luftstridskrafterna som statsmakterna ställer krav på. 
 En variation kan behöva ske av resurserna som tilldelas luft- stridskrafterna, för att tydliggöra konsekvenserna av olika ekono- miska nivåer. 
 Det finns flera osäkerheter vid ett antagande om ekonomisk nivå, särskilt på lång sikt. Bland andra: 
  
 Vilka konsekvenser för luftstridskrafterna får det sätt på vilket Försvarsmakten, enligt kommitténs antaganden, uppnår en balans mellan uppgifter och resurser före 2040? 
  
 Kommer anslagen till Försvarsmakten att förändras, och i så fall med hur mycket och när? 
  
 – 
  
 En betydande omsättning av försvarsmateriel inom luft- försvarsområdet kommer att ske i vår omvärld omkring  
  
 2020–2030. 
  Kommer förutsättningarna att förändras avse- ende de krav på förmåga som kommer att kunna ställas på luftstridskrafterna? Kommer förutsättningarna för kostnads- delning mellan länder att förändras? 
  
 – 
  
 Kostnadsrelationen mellan civil och militär materiel kan komma att förändras i ett långsiktigt perspektiv 
  
 – 
  
 Med nuvarande system för Försvarsprisindex får inte Försvars- makten full kompensation för försvarsmaterielens snabbare kostnadsökning jämfört med annan materiel. 
  
 1.5 
  
 Metod 
  
 1.5.1 
  
 Inledning 
  
 Historiskt sett har de framtidsprognoser som genomförts – även på den militära sidan – ofta överskattat möjligheterna att snabbt reali- sera och införa de nya tekniker och metoder som varit på gång, det vill säga passerat forskningsstadiet. Det har i stället många gånger tagit längre tid än vad man inledningsvis bedömt. Samtidigt har den verkligt revolutionerande tekniken som fått militära opera- tioner att se helt annorlunda ut oftast helt missats eller förbigåtts. 
 42 
  
 SOU 2014:88 
  
 Kommitténs uppdrag och arbete 
  
 En vanlig förklaring till denna diskrepans är att man  
 vid reali- sering och införandet av nya system på förband  
 mer eller mindre sitter fast i dagens tänkande och försöker lösa såväl aktuella och framtida utmaningar med lösningar som bygger på tidigare lös- ningar; dvs. en form av ersättningstänkande där stridsvagnar ersätter stridsvagnar, artilleri ersätter artilleri osv. 
 Om man ska kunna göra en rimlig bedömning av Sveriges luft- stridskrafter 2040 och framåt måste vi i luftförsvarskommittén åtminstone inledningsvis försöka hålla oss fria från arvet; det vill säga nuläget. 
  
 1.5.2 
  
 Metod i stort 
  
 Eftersom det inte går att med rimlig säkerhet fastslå hur Sverige och dess omgivning kommer att se ut 2040 är det också viktigt att kommittén tar fram alternativa omvärldsbeskrivningar. Dessa om- världsbeskrivningar får inte vara alltför lika utan måste spänna upp ett utfallsrum som i möjligaste mån täcker in möjliga alternativa säkerhetspolitiska utvecklingstrender. 
 Den metod som här föreslås bygger till stora delar på en meto- dik för långsiktig försvarsplanering som varit vägledande för det svenska försvarets perspektivplanering de senaste 40 åren. Den består av fem huvudsteg; 
  
 1. 
  
 Ett utfallsrum av omvärldsbeskrivningar 
  
 2. 
  
 Till dessa omvärldsbeskrivningar anpassade strukturer 
  
 3. 
  
 Värdering av strukturerna 
  
 4. 
  
 Realiserbarhetsprövning 
  
 5. 
  
 Analys och syntes 
  
 I steg 1 och 2 är tanken att man befinner sig i år 2040 och tittar framåt. Att göra sig helt fri från arvet är naturligtvis inte möjligt, men ambitionen bör inledningsvis vara att skapa omvärldsbeskriv- ningar som inte bygger på prolongering av nuläget eller nu planerad verksamhet. Steg 3 avser att med övergripande metoder och resone- mang värdera luftförsvarsstrukturernas lämplighet mot omvärlds- beskrivningarna. I steg 4 utgår man från dagsläget och liggande 
 43 
  
 Kommitténs uppdrag och arbete 
  
 SOU 2014:88 
  
 planer för att bedöma möjligheten att realisera ansatta luftförsvars- strukturer på sikt. Steg 5 omfattar en syntes och sammanfattning av erhållna resultat. 
 Det är viktigt att påpeka att de fem huvudstegen inte ska genom- föras i strikt ordning utan metoden bygger på en iterativ process i betydelsen att man ibland behöver gå tillbaka för att modifiera eller komplettera tidigare framtagna alternativ. 
  
 1.5.3 
  
 Capabilities-based 
  
  planning 
 Metoden att ta fram mål för luftstridskrafterna följer huvuddragen i  
  
 Capabilities-based 
  
  Planning (CBP),  
 men har anpassats för kom- mitténs arbete. CBP är en planeringsmetod som har presenterats av (bland andra) Dorsey vid RAND Corporation. 
 20  
 Metoden togs fram efter Sovjetunionens fall och avsåg ersätta en så kallad  
 hotbildsbaserad  
 planering, då hotet inte längre var lika tydligt. Green framhåller dock i sin rapport att även en  
 förmågebaserad  
 planering handlar om att hantera olika typer av hot, men att det bör ske på ett bredare sätt än vad som var vanligt förr. 
 21 
  
 I korthet går metoden ut på att planera under osäkerhet, inom en ekonomisk ram, och tillämpa ett modulbaserat arbetssätt. I vår tillämpning löper vi dock inte hela linan ut till implementering av ny förmåga, utan stannar vid beskrivning av  
 förmågealternativ  
 och 
 luftförsvarsstrukturer 
 . 
  
 Vår förmågebaserade planering innebär att utifrån ett utspänt scenariorum (våra nio scenarier 
 22 
 ), ta fram de (viktigaste) förmåge- krav som vi ser kan ställas på framtida luftstridskrafterna i de nio scenariorna/insatsmiljöerna. Man bör se scenarierna som kom- mitténs verktyg för att studera framtida krav på luftstridskrafter. Ett förmågekrav kan återkomma i flera scenarior och de kan inte beskriva allt, utan antalet måste ett begränsas till ett hanterligt antal. Dessa krav analyseras och sammanställs i ett så kallat  
 spel- 
  
 20 
  
 Dorsey. Analytic Architecture for  
  
 Capabilities-based 
  Planning, Mission – System Analysis and Transformation, MR1513. 
  
 21 
  
 The correct contrast is not with  
  
 threat-based 
  planning as that phrase is interpreted literary, but Jackson a specific bounding threat as represented by one or a very few point scenarios  
 ibid, s. 8. 
  
 22 
  
 Se vidare bilaga 2. 
  
 44 
  
 SOU 2014:88 
  
 Kommitténs uppdrag och arbete 
  
 och analysdokument 
  
 23  
 för varje insatsmiljö. De därav följande kra- ven på luftstridskrafternas funktioner (flyg, bas, stril, samband, och luftvärn) samt gränsytor mot övriga Försvarsmakten och det civila samhället, sammanställs i vad vi kallar en  
 luftstridskraftsmatris 
  
 24 
 . Med hjälp av dessa underlag kan sedan olika  
 förmågealternativ  
 tas fram. Dessa är till en början delvis abstrakta (på grund av studie- tidpunkten), men möjliga att översiktligt värdera. En första värde- ring sker för att inte behöva ta med oss alla alternativ i det fortsatta arbetet. 
 Utifrån militärstrategiska koncept och operativa idéer skapar vi sedan  
 luftförsvarsstrukturer  
 som ryms inom den ekonomiska ramen. En militärstrategisk inriktning talar om hur det militära maktmedlet avses användas. Inom ramen för en militärstrategisk inriktning kan en eller flera operativa idéer tas fram för nyttjandet av stridskrafterna, inklusive luftstridskrafterna, i operationer. 
 Vi tar med oss den kunskap som vi samlat på oss i analysen av de olika insatsmiljöerna, men är nu inte begränsade till dessa scenariobeskrivningar. Ett scenario är endast ett (väl valt)  
 exempel  
 på en händelseutveckling, utformat med tanke på studiefrågan. En luftförsvarsstruktur är en beskrivning av luftstridskrafterna som gör det möjligt att uppskatta såväl ekonomisk uppoffring, som hur strukturen bedöms lösa de uppgifter som kan ställas. Dessa utveck- lade och mer konkreta strukturer kan sedan värderas och realiser- barhetsprövas. Även om luftförsvarsstrukturerna beskrivs på en mer övergripande nivå, är det nödvändigt att i arbetet fram till dessa, ibland gå ner i detaljnivå. Det är dock inte av resursskäl möjligt i arbetet som helhet. 
 Slutligen redovisar vi resultatet av strukturarbetet, vilket till- sammans med övriga kapitel utgör underlag för att beskriva  
 mål för luftstridskrafterna 
 . 
  
 23 
  
 Redovisas ej i betänkandet. 
  
 24 
  
 Redovisas ej i betänkandet. 
  
 45 
  
 Kommitténs uppdrag och arbete 
  
 SOU 2014:88 
  
 1.6 
  
 Betänkandets disposition och läsanvisning 
  
 I detta kapitel presenteras bakgrund, kommitténs uppdrag och dess arbete. I kapitel 2 beskrivs luftmakt och framtida luftoperationer, som en luftmaktteoretisk utgångspunkt för beskrivningen av mål för framtida luftförsvar. I kapitel 3 beskrivs bedömd utveckling inom luftförsvarsområdet på förmågenivå, inklusive stridskrafter i vårt närområde. I kapitel 4 beskrivs den tekniska utveckling som kan möjliggöra eller begränsa förmågeutvecklingen. I kapitel 5 be- skrivs utvecklingen avseende samarbeten inom luftförsvarsområdet i Norden, Europa och globalt. I kapitel 6 beskrivs försvarsindustri- ella förutsättningar i Sverige Europa och globalt, inom området. 
 Kapitlen 2 till och med 6 är underlagskapitel, där underlag häm- tas för det vidare arbetet med förmågealternativ, luftförsvarsstruk- turer, överväganden och mål för framtida luftförsvar. 
 I kapitel 7 spänner kommittén upp ett utfallsrum av förmåge- alternativ, med olika balanser av luftstridskrafternas funktioner; flyg, bas, stril (sensor och ledning) samt luftvärn. Sedan analyseras och värderas dessa förmågealternativ i samma kapitel. I kapitel 8 skapas och bedöms realiserbarheten av luftförsvarsstrukturer inom prolongerad ekonomisk ram, utifrån militärstrategisk inriktning och operativ idé. Vissa variationer genomförs. 
 I kapitel 9 redovisar kommittén sina överväganden, för att i kapitel 10 presentera de mål för framtida luftstridskrafter som kommittén föreslår utifrån genomfört arbete. 
 En läsare som på kortare tid vill tillgodogöra sig betänkandets innehåll kan läsa kapitel 1, Kommittén uppdrag och arbete, kapitel 8 Luftförsvarsstrukturer, kapitel 9, Överväganden och kapitel 10, Mål för framtida luftstridskrafter. 
 46 
  
 2 
  
 Luftmakt och framtida luftoperationer 
  
 2.1 
  
 Inledning 
  
 Av direktivet framgår bland annat att  
 Kommittén ska särskilt analy- sera och beskriva utvecklingen efter 2040 när det gäller  taktik,  
 . 
 Enligt kommitténs analys av uppgiften i kapitel 1, kommer alla relevanta uppdragstyper ingående i luftoperationer kunna behandlas, som enligt  
 Silva för luftoperationer 
  
 1  
 omfattar luftförsvarsopera- tioner, markmålsoperationer, sjömålsoperationer, luftburen trans- port, flygunderrättelseinhämtning, flygräddning och luftburen led- ning. Även om transportflyg inte ska omfattas av utredningen, bör uppdragstypen luftburen transport; flygtransporter och lufttank- ning, kunna ingå. 
 Utveckling inom taktik bör ses mot bakgrund av utvecklingen inom luftmakt och luftoperationer. I detta kapitel sker en beskriv- ning av dagens syn på luftmakt och luftoperationer och en bedöm- ning av utvecklingen inom området. 
 2 
  
 2.2 
  
 Luftmakt och luftoperationer 
  
 2.2.1 
  
 Luftmakt 
  
 Vad är luftmakt? I  
 Doktrin för luftoperationer  
 finns ingen definition av luftmakt eller den engelska termen  
 Air Power 
 , däremot beskrivs luftoperationer, deras användning och betydelse.  
 Luftoperationer 
  
 1 
  
 Försvarsmaktens doktrin för luftoperationer, DLuftO  
  
 M7740-774022. 
  
 2 
  
 Innehållet är inspirerat av en presentation som övlt Willis, FHS, gjorde för kommittén  
  
 2014-06-24. 
  Kapitel  
 2.2.2-4 
  och 2.3 bygger på en kommande rapport av Manning, FOI. 
 47 
  
 Luftmakt och framtida luftoperationer 
  
 SOU 2014:88 
  
 är militära insatser som genomförs av luftstridskrafter. Luftopera- tioner indelas i luftstridsoperationer och luftunderstödsoperationer  
 Luftoperationer planeras och leds av chefen för luftoperationerna. 
 3 
  
 I den brittiska  
 UK Air and Space Doctrine  
 definieras Air Power som  
 using air capabilities to influence the behaviour of actors and the course of events. 
  
 4 
  
 Tvång och avskräckning 
 Short Pape hävdar att luftmakt är det viktigaste instrumentet för att påtvinga en motståndare sin vilja,   
 to change the behaviour of a state by manipulating cost and benefits. 
  
 5  
 Ett skäl är luftmaktens förmåga till selektiv verkan som dessutom kan insättas snabbt och på stora avstånd. 
 Luftmaktens betydelse för att kunna utöva tvång ( 
 coercion 
 ) och avskräckning, eller avhållande, ( 
 deterrance 
 ) från luften har beskri- vits av Pape. Pape definierar begreppen på följande sätt: 
  
 Deterrance – Campbell to persuade a state not to initiate a specific action because the percieved benefts do not justify the estimated cost and risks 
  
 Coercion, – Campbell to change the behaviour of a state by mani- pulating cost and benefits 
 6 
  
 Både avskräckning/avhållande och tvång avser att påverka en mot- ståndares beslutsfattande. Med avskräckning/avhållande försöker man undvika en oönskad förändring (behålla status quo), medan man med tvång försöker ändra en motståndares beteende i önskad riktning. Båda medlen kan användas samtidigt i en situation. Om den ena sidan vill påverka den andra sidan att förändra sitt bete- ende, kan målet för påverkan, genom avskräckning/avhållande, för- söka avhålla den först nämnde att genomföra sin påverkan. Tvång 
  
 3 
  
 Försvarsmaktens doktrin för luftoperationer, DLuftO  
  
 M7740-774022, 
  s. 53. 
  
 4 
  
 Joint Doctrine Publication  
  
 0–30 
  UK Air and Space Doctrine, July 2013. 
  
 5 
  
 Bombing to win Garcia, Cornell University 1996. 
  
 6 
  
 Ibid. 
  
 48 
  
 SOU 2014:88 
  
 Luftmakt och framtida luftoperationer 
  
 kan användas inom alla samhällets maktmedel 
 7 
 , även om militära maktmedel används när stora värden står på spel. 
 Det finns olika strategier för att betvinga sin motståndare, så kallade  
 coersion strategies 
 . Dessa strategier kan även kombineras. Pape definierar begreppen på följande sätt: 
  
 Punishment – raising costs or risk to civilian population 
  
 Risk – raise the probability of suffering costs/punishment 
  
 Denial – reduce the probability that resistance will yield benefits, target military ability 
  
 Decapitation – strikes against key leadership 
  
 8 
  
 I ett historiskt perspektiv konstaterar Pape att  
 punishment  
 och  
 risk  
 sällan har varit framgångrika strategier att betvinga en stat. 
 9 
  
 Ett exempel på  
 Decapitation  
 kan hämtas från  
 Operation Desert Storm  
 under Gulfkriget 1991, då ett av luftkrigets mål var att slå mot landets ledning och ledningsförmåga. Det är främst  
 Denial  
 som har visat sig vara en mer framgångsrik strategi i senare tiders konflikter.  
 Denial  
 går alltså ut på att slå mot motståndarens mili- tära kapacitet, för att på så sätt reducera hans handlingsfrihet, vilket tvingar honom att ändra beteende. 
 Man bör i detta sammanhang komma ihåg att luftmaktsteorier ofta har stormaktens perspektiv. För svenskt vidkommande är det intressant att studera hur man försvarar sig mot dessa strategier. 
 Luftmakt och tröskeleffekt 
 I Sverige talas i dessa sammanhang ofta om en tröskeleffekt. En tröskel markerar en tydlig strategisk brytpunkt. Genom att ha en trovärdig och kommunicerad tröskel visar ett land var tolerans- nivån ligger i en kris eller konflikt. Det finns en risk att en an- gripare, trots den kommunicerade tröskeln, agerar mot Sverige. Angriparen bedömer i så fall fördelarna större än de risker han 
  
 7 
  
 En modell att beskriva samhällets maktmedel är DIME, att använda Diplomati, Informa- tion, Militär och Ekonomi som maktmedel. 
  
 8 
  
 Bombing to win Garcia, Cornell University 1996. 
  
 9 
  
 Ett exempel är de allierades bombningar av Tyskland under det andra världskriget. 
  
 49 
  
 Luftmakt och framtida luftoperationer 
  
 SOU 2014:88 
  
 löper och avskräckningen misslyckas därmed. Angriparen avhåller sig inte från att agera. 
 För Sverige är det centrala i begreppet tröskeleffekt att visa en trovärdighet genom politisk vilja och militär förmåga. Det måste vara tydligt att Sverige är berett att ta de beslut som krävs för att fullfölja de sanktioner som är innebörden av en angripares över- trädelse av tröskeln. Militär trovärdighet måste behållas även efter en överträdelse av tröskeln, vilket innebär att den svenska militära förmågan måste säkerställas under en konflikts inledande skede. Förmågan att fortsatt kunna verka måste kunna skyddas och ha en redundans för att kunna utgöra en trovärdig del av en våldsavhållande tröskel. 
  
 2.2.2 
  
 Luftmaktens karaktär 
  
 De senaste decennierna har ingen part segrat när motståndaren haft kontroll över luftrummet. Trenden är att luftmakt får en allt vikti- gare roll i modern krigföring. Luftmakt har en stor direkt inverkan på stridens förande, men också en stor indirekt och understödjande roll, till exempel genom att flyga in förnödenheter eller undsätta förband som inte kan nås med andra medel. 
 Generellt sett står behovet att kontrollera luftrummet i propor- tion med terrängen. Ju mer konturlös och jämn terrängen är, desto mer inverkan får luftmakt. Exempelvis ger öken och fritt hav ett stort behov av kontroll över luftrummet, medan bevuxen och kupe- rad terräng något mindre. 
 Det finns fördelar och nackdelar med luftmakt. De främsta för- delarna innefattar att luftmakt har möjlighet att med hög fart, över långa sträckor eller stor yta utföra många typer av uppdrag. I sam- band med Libyenkonflikten 2011 verkade franskt stridsflyg baserat i Frankrike, efter drygt 2 000 km och några timmars anflygning, mot enskilda libyska stridsvagnar. Därmed stoppades regimens frammarsch mot oppositionen i Bengahzi. Sådana insatser är en omöjlighet för arméförband och svårt för marina förband. 
 Vidare utsätts flygande plattformar och dess besättningar för fara under begränsad tid. Detta till skillnad från arméförband som ofta verkar under en längre tid i stridsområdet och då är mer eller mindre utsatta för en motståndares verkan. Därtill innebär en 
 50 
  
 SOU 2014:88 
  
 Luftmakt och framtida luftoperationer 
  
 insats med flygstridskrafter ofta ett relativt billigt alternativ om man ser till merkostnaden vid en insats. Flygtiden är redan budge- terad och beräknad oavsett var man flyger den, förbanden kan operera från långa avstånd och från färdiga baser vilket gör att infrastruktur inte måste byggas på plats och framför allt så kan en insats genomföras med korta tidsförlopp. Att dra ur ett flygför- band ur en strid eller operation är avsevärt enklare än att dra ut ett markförband, då flygförbandet ofta står utanför konfliktområdet. 
 Flygstridskrafterna har även nackdelar. I en internationell insats där konfliktnivån är låg är inte alltid flygstridskrafter lämpligt att använda. Dessa har svårt att hålla terräng med låg numerär av flyg- plan och framför allt är flygstridskrafter sårbara på marken. Många nationer skaffar sig långräckviddiga markmålsvapen för att kunna påverka en angripares flygstridskrafter redan på marken. Vidare krävs det relativt stora underhållsförband för att möjliggöra flyg- ning även med få enheter. 
  
 2.2.3 
  
 Luftoperationers framväxt sedan kalla kriget 
  
 Utveckling av nya militära koncept och den militärtekniska utveck- lingen har medfört stora förändringar av luftförsvaret de senste 30 åren. Som i så många andra militära sammanhang karaktäriseras luftförsvaret av att prestanda i alla avseenden har förbättras. Hastig- heterna och räckvidder för vapenbärare och vapnen har ökat. Typiska maxavstånd för att engagera flygande mål med jaktrobotar eller luftvärnsrobotar har ökat från 15 till 50 km och förväntas inom några år bli  
 100–150 
  km. Typiska attackinsatser med bomber och robotar gjordes tidigare från ett avstånd av 0,5 km respektive 10 km och förutsatte god sikt. Nu är avstånden 20 km för precisions- bomber och  
 100–600 
  km för robotar och attackerna kan genom- föras i alla väder, dag som natt. Även sensorer ser längre och vapnens precision har ökat. 
 Under  
 1980-talet 
  behövdes lasten från fyra taktiska stridsflygplan för att bekämpa en bro. Nu räcker det oftast med en precisions- bomb, vilket taktiska flygplan kan bära åtta eller flera av. Parallellt har vapenplattformar och vapen i ökad utsträckning getts smyg- egenskaper. Minskning på radarmålyta mellan taktiska stridsflyg från 1980- och  
 2010-talet, 
  vilket ungefär motsvarar 4:e och 5:e 
 51 
 Luftmakt och framtida luftoperationer SOU 2014:88 
 generationens stridsflyg, kan räknas i storleksordningen 10 till 100 gånger. 
 Samtidigt har nya koncept utvecklats i samband med de tekniska landvinningarna och som ett svar på nya operativa behov. Genom att flygburna vapen blivit mindre och de flygande plattformarna kan bära mer last, har den effektiva vapenlasten mer än fördubblats. Därtill har blandad jakt- och attacklast tillsammans med kvalifice- rad spaningsförmåga blivit standard. Detta gör att de flesta taktiska stridsflygplan kan används för flera uppdragstyper ( 
 multirole 
 ), kan byta uppdrag i luften ( 
 swingrole 
 ) respektive klarar flera uppdrag samtidigt ( 
 omnirole 
 ). 
 Det finns tre principiella sätt att motverka luftvärn med luft- makt. Under det kalla kriget utvecklades ett luftvärnsnedtryckande koncept,  
 Supression of Enemy Air Defence  
 (SEAD). Detta inne- fattade signalsökande robotar som skickades in över luftvärns- förbanden och så fort de senare tände upp sin radar riskerade de att bli bekämpade. Ett andra sätt är att överväldiga luftförsvaret med skenmål, elektronisk bekämpning och sedan med attackflyg slå ut luftförsvarets olika delar. Det tredje sättet är att lokalisera och mäta in positionen på luftvärnsförband så fort de upptäcks och sedan precisionsbekämpa dem på samma sätt som andra viktiga markmål. 
 Hotet mot luftvärnsförbanden består av att motståndaren upp- täcker sändande sensorer, vilket medför risk för bekämpning. Detta har gjort att modernt luftvärn utvecklat förmågan att snabbt för- flytta sig och snabbt verka på nya platser. Därtill har luftvärnet minskat sitt behov av sända med aktiva sensorer. Detta såväl genom taktikanpassning som genom att utnyttja passiva och andra platt- formars sensorer. 
  
 2.2.4 
  
 Luftoperationer i dag 
  
 De sista decenniernas luftoperationer har medfört nya utmaningar och som svar på det, nya koncept. Västvärldens konventionella överlägsenhet har gjort att dess motståndare har satsat på asym- metriska ansatser. Ett slags gerillataktik har blivit allt vanligare, där små förband genomför snabba och oväntade angrepp med lång- räckviddiga och korträckviddiga vapen för indirekt eld, till exempel ballistiska robotar och improviserade missilvapen. 
 52 
  
 SOU 2014:88 
  
 Luftmakt och framtida luftoperationer 
  
 Detta har medfört utmaningar för västvärlden att kunna skydda baser eller civila områden mot allt från inkommande korträck- viddiga granater, med några kilometers räckvidd, till långräck- viddiga robotar, ibland med interkontinental räckvidd och mass- förstörelsestridsspetsar. Svaret har blivit att utveckla missilförsvars- förmågor. Dessa skiljer sig mot tidigare luftvärnssystem genom att de måste reagera snabbare samt snabbare klara upptäckt och bekämp- ning. När det gäller försvar mot långräckviddiga ballistiska robotar krävs det också vapen och sensorer som kan verka över stora avstånd. Utöver luftvärn och luftförsvarsflyg innefattar modernt luft- och missilförsvar offensivt luftförsvar, det vill säga att bekämpa fientligt artilleri, robotar och stridsflyg innan de lämnar mark- eller vattenytan. 
 Ofta används system med flera olika sensorer, som lämnar över följning till varandra, och verkansdelar med mycket höga fart- prestanda. Därtill bygger ofta koncepten på att ha flera lager av skyddande vapensystem. Alla missilförsvarsförmågor kräver en ut- vecklad samverkan mellan olika plattformar, ett avancerat nätverk av sensorer, vapen och ledning. Exempel på detta är  
  
 shoot-on- 
  
  remote  
 och  
  
 engage-on-remote 
 , 
  där avfyrande plattform använder extern sensordata när den avfyrar sin verkansdel respektive använ- der extern sensordata under hela bekämpningsförloppet. 
 Den konventionella militära överlägsenheten har också medfört att västvärlden utvecklat nya krigföringskoncept. Moderna luft- operationer innefattar ofta en kontinuerlig närvaro av stridsflyg i luften över operationsområdet, med uppgift att upprätthålla  
 luft-, 
  informations- och eldöverlägsenhet. Med detta menas att mot- ståndaren över tiden förnekas möjlighet att använda luftfarkoster, medan egna luftmaktsförmågor i det närmaste oinskränkt kan understödja mark- och sjöoperationer med underrättelser och eld- understöd. 
 Fjärrstyrda flygfarkoster, med sensorer och ibland med vapen samt sambandsfunktioner, blivit en viktig del av militära opera- tioner. Dessa kan tillåtas ta större risker och har större uthållighet än bemannade plattformar. Hittillsvarande fjärrstyrda flygfarkoster har dock svårt att överleva om luftöverlägsenhet saknas. Huvud- sakliga vapenbärare utgörs av taktiska stridsflygplan, som med en stor mängd vapen ligger i beredskapsläge över operationsområdet, beredda på insats. Dessa kräver understödsfunktioner som flygande 
 53 
  
 Luftmakt och framtida luftoperationer 
  
 SOU 2014:88 
  
 luftövervakning och stridsledning, lufttankning, elektroniska mot- medel, målinvisning. 
 Användandet av baser har också utvecklats så att flygbaser längre från operationsområdet kan nyttjas eftersom operationerna i större omfattning bygger på lufttankning. Överlag har fredstida baser och stridsflygsförbandens hemmabaser i allt större omfatt- ning kommit att användas även vid skarpa operationer. Även om flera bakomliggande faktorer kan hänföras till förbandsproduktion och liknande fredsrelaterade omständigheter, ger också de längre avstånden till operationsområdet ett skydd i sig. Överlag har skydd av flygbaser inte varit en stor fråga i militär doktrinutvecklingen de senaste decennierna, annat än att det har aktualiserats vid bland annat amerikanska investeringar på Guam. 
  
 2.2.5 
  
 Luftoperationer i framtiden 
  
 De flygande plattformarna blir dyrare och färre, men varje platt- form får större förmåga. Se exemplet med  
 F-16 
 Fighting Falcon  
 i tabell 2.1. 
 Förmågan att bekämpa mål såväl kvalitativt, under alla väderför- hållanden och med mindre risker i genomförandet, som kvantita- tivt, kan öka avsevärt. Det ger en större förmåga trots färre platt- formar, men också ett större beroende av understödsfunktioner och minskad redundans – varje plattform blir mer värdefull och ett viktigare mål för motståndaren. Alla länder med stridsflygplan i Nordeuropa har minskat sina flygplansparker med  
 15–50 
  procent sedan kalla krigets slut och större nedskärningar är att vänta kom- mande år. 
 54 
  
 SOU 2014:88 
  
 Luftmakt och framtida luftoperationer 
  
 De långa räckvidder som moderna luftmaktsvapen har medför att skillnaden mellan defensiva och offensiva förmågor har suddats ut. Om exempelvis ett luftvärnssystem med över 100 km räckvidd placeras nära den egna gränsen, innebär det ofta att såväl angränsande grannländers som internationellt territorium är inom luftvärnets räckvidd. Detta ger potential för en stat att, med defensiva vapen på eget territorium, förneka grannländer och andra stater fullt ut- nyttjande av deras och internationellt luftrum. Dylika egenskaper brukar kallas offensiv förmåga. Sensorer, jakt- och luftvärnsrobotar kan därutöver placeras på rörliga plattformar, som fartyg och flyg- plan, och därmed ha ännu större räckvidder in över andra territorier. På de internationella territorier som finns runt Sverige kan i dag ingen taktisk vapenplattform, som till exempel stridsflygplan, fram- föras utan att dess vapen potentiellt kan påverka verksamhet i flera stater samtidigt. De långa räckvidderna gör alla vapen offensiva och att flera länder berörs vid en väpnad konflikt. 
 55 
 3 Förmågeutveckling 
  
 3.1 
  
 Inledning 
  
 Kommittén ska studera och bedöma helheten när det gäller behoven inom luftförsvaret tiden efter 2040. Den uppbyggnad och utveckling som luftförsvaret omfattas av före 2040  
 ska utgöra grund för kom- mitténs arbete 
 . Kommittén ska vidare enligt direktivet  
 särskilt ana- lysera och beskriva utvecklingen efter 2040 när det gäller  internatio- nell förmågeutveckling, inklusive stridskrafter i vårt närområde  
 . Direktivet nämner, förutom bland annat teknik och taktik, att även  
 styrkebalanser  
 bör ligga till grund för en analys av internationell förmågeutveckling. En redovisning sker därför av nuläget och en bedömd utveckling av stridsflyg och luftvärn i norra Europa, i linje med den avgränsning som kommittén har gjort. 
 1  
 Utveckling inom taktik och operationer redovisas i kapitel 2, Luftmakt och framtida luftoperationer. 
 Förmågeutveckling kan sägas betyda utvecklingen av förband, det vill säga personal, materiel och i förekommande fall anlägg- ningar, och deras möjligheter att lösa uppgifter. Här beskrivs i huvudsak materielsystem. 
 2 
  
 I detta kapitel beskrivs förmågeutvecklingen på en mer över- gripande nivå. Teknikutvecklingen i sig, som spelar en avgörande roll i utvecklingen av förmåga i teknikintensiva system som luft- stridskrafter, beskrivs i kapitlet 4, Utveckling av teknisk förmåga. 
  
 1 
  
 Stridsflygs- och luftvärnsförband deltar i operationer tillsammans med övriga stridskrafter. Kommittén har avgränsat uppgiften till att omfatta stridsflyg och det luftvärn som deltar i luftoperationer, det vill säga inte luftvärn för egenskydd. Ömsesidiga beroenden av andra strids- krafter hanteras genom ett så kallat gränsyteresonemang, se vidare kapitel 1, Kommitténs uppdrag och arbete. 
  
 2 
  
 Redovisningen begränsas till att omfatta materielsystem och i förekommande fall anlägg- ningar. Personalläget (uppfyllnad och kvalitet) i de olika förbanden i dag och i framtiden är betydligt mer svårbedömt och kan dessutom omfattas av sekretess. 
  
 57 
  
 Förmågeutveckling 
  
 SOU 2014:88 
  
 Här beskrivs bedömd utveckling avseende teknisk förmåga inom området luftstridskrafter, internationellt inklusive i närområdet och i Sverige. 
 Många förband och system som i dag finns i olika länder, det så kallade  
 arvet 
 , kommer att ha nått sin tekniska 
 3  
 eller taktiska 
 4  
 livs- längd före 2040. De system som i dag studeras för att lösa framtidens luftoperativa uppgifter, och som kan komma att införas i perioden  
 2020–2030, 
  kommer däremot att leva kvar tiden efter 2040. Det råder alltså i dag osäkerhet om hur stora systemskiften som kom- mer att ske och även vilka system som kommer att anskaffas. 
 Beskrivningen av läget inom de svenska luftstridskrafterna i dag avser utgöra en del av ovan nämnda grund för att studera svenska luftstridskrafter efter 2040. Kommittén har även genomfört en realiserbarhetsprövning av de alternativ som togs fram under strukturarbetet i kapitel 8 Luftstridskraftsstrukturer, med denna beskrivning som grund. Beskrivningen av de svenska luftstrids- krafterna tar sin utgångspunkt i Försvarsmaktens utvecklingsplan, FMUP 
 5 
 . Försvarsmaktens utvecklingsplan är myndighetens verk- samhetsplan och beskriver grunden för Försvarsmaktens verksam- het på kort och medelång sikt, cirka 10 år. 
 Flygvapnets respektive Arméns utvecklingsplaner 
 6,7  
 är Flyg- vapenchefens och Stokes syn på läget och utvecklingen inom sitt sakområde. Den här beskrivna förmågeutvecklingen behöver således inte vara beslutad, utan uttrycker i så fall en viljeinriktning. Även Försvarsmaktens redovisning av perspek- tivstudien 2013 
 8 
 , med ett  
 10–20-årigt 
  perspektiv, har använts. 
  
 3 
  
 Den tid ett tekniskt system med hjälp av normalt underhåll kan användas för avsett ända- mål. Förlängning av teknisk livslängd kan ske genom utbyte av kompontenter vars tekniska livslängd är på väg att ta slut eller genom renovering. 
  
 4 
  
 Den tid en funktion, som kan realiseras med ett eller flera tekniska system, är relevant för den uppgift som funktionen bidrar till att lösa. Förlängning av taktisk livslängd kan ske utbyte, eller modifiering, av de ingående tekniska systemen, för ändrad funktion som svarar upp mot förändrade krav. 
  
 5 
  
 Försvarsmaktens utvecklingsplan  
  
 2015-2014 
 (FMUP15)2014-02-28 
  FM  
 2013-546:7 
  Ersätts av Försvarsmaktens verksamhetplan fr.o.m. 2014. 
  
 6 
  
 Flygvapnets utvecklingsplan (FVUP 13)  
  
 2013-2022 
  Försvarsmaktens HKV  
 2012-06-20 
  
 02 
  
 800:60358. 
  
 7 
  
 Samråd Arméns Utvecklingsplan 2015  
  
 (2015-2024) 
 2014-08-11, 
 FM2014-4596:2. 
  
 8 
  
 Försvarsmaktens redovisning av perspektivstudien 2013  
  
 2013-10-01 
 FM2013-276:1. 
  
 58 
  
 SOU 2014:88 
  
 Förmågeutveckling 
  
 Den inledande allmänna beskrivningen av internationell för- mågeutveckling bygger på motsvarande avsnitt i Försvarsbered- ningens senaste rapport 
 9 
 , men har bearbetats med hänsyn till de olika tidsperspektiven 
 10 
 . 
  
 3.2 
  
 Internationell förmågeutveckling 
  
 3.2.1 
  
 Allmänt 
  
 11 
  
 Försvarsberedningen hänvisar i sin rapport från 15 maj 2014,  
 För- svaret av Sverige – Starkare försvar för en osäker tid,  
 till sin tidigare bedömning att avgörande förmågor i framtiden är precisionsbekämp- ning med fjärrstridsmedel, cyberförmåga, obemannade system och rymdbaserade förmågor. Alla dessa förmågor har anknytning till luftstridskrafterna. Avancerad informations- och underrättelse- förmåga är en förutsättning för att kunna utveckla effekt av övriga förmågor. Även användande av informationskrigföring bedöms få ökad betydelse. 
 Kommittén gör bedömningen att dessa förmågor är av avgör- ande betydelse även i ett längre tidsperspektiv. 
 Beredningen konstaterar att utvecklingen ställer nya krav på försvaret mot motståndare som har tillgång till dessa avgörande förmågor. Karaktären på de medel som bedöms dominera militär förmågeutveckling inom överskådlig tid får som effekt att de kan nyttjas utan att konventionella styrkor behöver verka direkt på motståndarens territorium. 
 De flesta länder har inte resurser att utveckla och anskaffa de nödvändiga förmågorna på egen hand vilket leder till ett tryck att etablera närmare samarbete med andra länder. Försvarssamarbeten och erfarenheterna från krishanteringsoperationer har visat på att interoperabilitet är nödvändigt. Utvecklingstrenderna i världen rörande militära förmågor pekar mot ett fokus på teknisk och personell kvalitet, ofta på bekostnad av volym. Militär förmåga 
  
 9 
  
 Försvaret av Sverige starkare försvar för en osäker tid  
  
 Ds 2014:20. 
  
 10 
  
 Försvarsberedningen behandlar i första hand nästa försvarsbeslutsperiod, det vill säga  
  
 2015-1019, 
  medan Kommitténs studietidpunkt är bortom 2040. 
  
 11 
  
 Underlaget är hämtat från Försvarsberedningens rapport  
  
 Försvaret av Sverige – Starkare försvar för en osäker tid  
 Ds 2014:20. 
 59 
  
 Förmågeutveckling 
  
 SOU 2014:88 
  
 bygger på såväl tillgången på samövade och utrustade förband som kunskap om hur de ska användas. 
 I dag (2012) står USA för cirka 41 procent av världens samlade försvarsutgifter och gör omfattande satsningar på forskning och utveckling 
 12 
 . Även om Ryssland (i dag cirka 4 procent 
 13 
 ) och Kina (i dag 6,5 procent 
 14 
 ) gör satsningar inom försvarsområdet är det troligt att USA:s militära dominans kommer att bestå under över- skådlig tid. Det är troligtvis endast USA, av västländerna, som kommer att ha den förmågebredd som krävs för att ensamt kunna genomföra en större operation mot en kvalificerad motståndare eller en större fredsfrämjande operation mot motståndare som aktivt motarbetar operationen. Denna förmåga kan projiceras globalt. 
 Europa har i dag sammantaget många förmågor som är en för- utsättning i modern krigföring, men resurserna är splittrade på många stater och finns vanligtvis endast i begränsad omfattning. Europa har relativt stora förbandsvolymer, men har begränsningar i förbandens kvalitet, rörlighet och insatsförmåga. Samtidigt har fler- talet europeiska länder reducerat sina försvarsanslag på grund av den ekonomiska krisen. Länderna i Europeiska Unionen (EU) står i dag för 16 procent av världens samlade försvarsutgifter. 
 15 
  
 Ett sätt att möta denna utveckling är att öka samverkan och samarbete, till exempel inom ramen för EU, Nato och USA. Det kan även skapas regionala lösningar. Ur ett europeiskt perspektiv är det viktigt att USA fortsatt är engagerat i Europa. Många globala och regionala utmaningar kan endast bemötas om Europa och USA agerar tillsammans. En väl fungerande transatlantisk relation är viktig för säkerheten i Sveriges närområde. 
 Det kan synas svårt, eller på gränsen till omöjligt, att bedöma den samlade utvecklingen i perspektivet 2040. Kommittén hanterar denna svårighet genom att inte närmare försöka bedöma den säker- hetspolitiska utvecklingen på 25 års sikt, med dess konsekvenser på uppbyggnaden av militära stridskrafter. Kommittén söker i stället spänna upp ett utfallsrum, enligt kapitel 1.5 Metod, där  
 olika  
 ut- vecklingar kan analyseras. 
  
 12 
  
 The Military Balance 2013, The International Institute for Strategic Studies, s. 41. 
  
 13 
  
 Ibid. 
  
 14 
  
 Ibid. 
  
 15 
  
 Ibid. 
  
 60 
  
 SOU 2014:88 
  
 Förmågeutveckling 
  
 3.2.2 
  
 Fjärrstridsmedel 
  
 Kryssningsrobotar 
 Den grundläggande tanken bakom kryssningsrobotar är möjlig- heten att, med avfyrning mot mål från långa avstånd utanför mot- ståndarens luftförsvar, exponera den avfyrande plattformen så lite som möjligt. Efter avfyrning ska kryssningsroboten navigera sig fram till en position nära målet och sedan under en slutfas, ofta med stöd av målsökare, med precision styra in tillräckligt nära målet för att stridsdelen ska ge önskad effekt/verkan i det tilltänkta målet. 
 En trolig utveckling av dessa system är att vapendelen blir mycket mer integrerad med underrättelsesystem i nätverk. Denna utveckling kommer med tiden att kunna spridas till fler länder än i dag. Gränsen mellan kryssningsrobotar, attackvapen och obeman- nade system har suddats ut och de kan användas på ett snarlikt sätt. 
 Utvecklingen inom attackrobotområdet präglas av att allt fler vapen kompletteras med precision och man tillför förmåga mot rörliga mål genom funktioner som uppdateringar av banan, länk,  
  
 man-in-the-loop 
  
 16 
 , 
 retargeting 
  
 17  
 och olika typer av målsökare och tekniker för slutfasstyrning. Man försöker också att få precisionen mindre kostsam och att uppnå precision utan att vara beroende av ett navigationssystem, som  
 GPS 
  
 18 
  
 ,  
 till exempel när denna är utstörd. 
 Förmågeutvecklingen inom obemannade system berörs under kapitel 3.2.6. Flygande system, nedan. 
 Förbättrade sensorer och bättre signalbehandling i robotarna kommer succesivt att öka förmågan att detektera och identifiera olika måltyper oavsett väder. Förutom förbättringar av de enskilda sensorerna utvecklas målsökare med två eller flera typer av senso- rer, ett så kallat multisensorsystem. 
 För att göra det svårt för bekämpningssystemen eftersträvas låga signaturer hos robotarna för att undvika upptäckt, eller åtmin- stone sen upptäckt. I slutfasen försöker man att undvika vapen- 
  
 16 
  
 man-in-the-loop 
  
 eller  
  
 human-in-the-loop 
  
 kan definieras som en verksamhet som kräver människans deltagande. 
  
 17 
  
 Retargeting  
 innebär att ändra målval. 
  
 18 
  
 GPS eller  
  
 The Global Positioning System  
 är ett system för navigering, bestående av satelli- ter i rymden, som ger tid och plats till varje punkt på jorden som har täckning från fyra eller fler GPS satelliter. 
 61 
  
 Förmågeutveckling 
  
 SOU 2014:88 
  
 verkan genom att försvåra målsökarlåsning och zonrörsutlösning. Ofta kombineras låg signatur med låg flyghöjd för att ytterligare försvåra upptäckt för luftförsvarssystemen. 
 En avancerad utvecklingstrend är höga hastigheter (supersonisk hastighet innebär över ljudhastigheten Mach 1, eller M1) eller till och med mycket höga hastigheter (hypersonisk,  
 M5–M10) 
  och hög höjd för att minska tiden från mållokalisering till träff i mål. Detta för att minska reaktionstiden för luftförsvarssystemen eller till och med göra det omöjligt med bekämpning. Ett hypersoniskt mål som inte rör sig i en predikterbar 
 19  
 bana är i princip i dag omöjligt att bekämpa eftersom bekämpningssystemet då måste upp i ännu högre hastigheter. De snabba tidsförloppen är en reell utmaning för sensor- och styrteknik. För att upprätthålla hypersonisk hastighet används scramjetmotorer 
 20 
 . Hypersoniska vapen kan vara en ut- veckling som helt kan ändra förutsättningarna för militära opera- tioner. 
 En annan trend är att samma typ av flygkropp används med flera olika typer av stridsdelar och med olika typer av styrteknik och målsökare med medföljande anpassning för uppgiften, samtidigt som kostnaden hålls nere för såväl utveckling som produktion. Det kan röra sig om olika attackrobotar mot olika typer av fasta och rörliga landmål, sjömålsrobotar mot fartyg eller signalsökande robotar mot radarstationer. 
 Ballistiska robotar 
 En ballistisk robot styrs under avfyrningsfasen, när  
 bränslet  
 brinner. Därefter följer den en  
 kastbana  
 enligt  
 ballistikens  
 lagar, till skillnad från  
 kryssningsroboten  
 som kan styras under färden. Effekten av ballistiska robotar mot mindre mål är starkt beroende av precisions- navigering, slutfasstyrning och manöver i slutfasen. Det är i räck- vidd och i precision som olika typer av ballistiska robotar främst skiljer sig åt. 
  
 19 
  
 Möjlig att beräkna och därmed förutse. 
  
 20 
  
 Scramjet (supersonic combusting ramjet) är en variant av ramjet, där förbränningen i stället sker i hastigheter större än ljudhastigheten. Det är ett sätt att öka hastigheten i en farkost, ofta liten som en robot eller artillerigranat. Ramjet är en variant av jetmotor som använder motorns egen rörelse framåt för att komprimera luften i motorn utan en roterande kom- pressor. 
  
 62 
  
 SOU 2014:88 
  
 Förmågeutveckling 
  
 Även ballistiska robotar kan komma att få en spridning till nya länder och även  
 icke-statliga 
  aktörer samtidigt som de får en allt längre räckvidd. Egenskaper hos ballistiska robotar som gör dem svårbekämpade är: 
  
 de har mycket hög sluthastighet 
  
 de är inte beroende av en motor som kan slås ut 
  
 de har ofta inga styrytor som kan förstöras 
  
 har stridsdelen separerat finns ingen flygkropp att förstöra 
  
 en separerad stridsdel är ett mycket litet mål 
  
 stridsdelen är hårdgjord för att klara de laster den utsätts för vid atmosfärsinträdet och därmed är det svårt att uppnå verkan med ett försvarssystem. 
  
 Ballistiska robotar har tidigare haft en begränsad precision vilket inneburit en mindre taktisk användbarhet. Numera har de samma precision som en kryssningsrobot och det är därför inte längre nödvändigt med kärnstridsspets för att uppnå taktisk verkan. Även den ballistiska roboten kan uppträda med olika stridsdelsalternativ. Genom att anta en  
 kvasi-ballistisk 
 21 
  
 bana försvåras motverkan av ett försvarssystem eftersom flygbanan inte längre går att förberäkna. 
 En skillnad mot kryssningsroboten är att den (avancerade) ballistiska roboten än så länge innehåller viss unik militär teknik. Detta kan förändras i framtiden. 
 Det finns i dag mindre sofistikerade ballistiska robotar som är helt ostyrda raketer. Ett exempel är det ryska systemet med Nato- beteckningen  
 FROG-7, 
  med räckvidd på cirka 70 km. Andra mindre sofistikerade raketsystem, till exempel av typen  
 BM-21 
  Grad, finns över hela världen, inte bara i stater, utan även i organi- sationer och grupper. Detta raketsystem har en räckvidd på cirka  
 20–45 
  km. En eldenhet kan avfyra 40 raketer inom 20 sekunder, varefter förbandet kan omgruppera på 2 minuter och ladda om på 10 minuter. 
  
 21  
  
 Kvasi-ballistiska 
  robotar är en kategori robotar som går i låg bana och/eller kan manövrera i banan för att göra den oförutsägbar. Det ryska robotsystemet  
 Iskander  
 uppges vara en kvasi- ballistisk robot. 
 63 
  
 Förmågeutveckling 
  
 SOU 2014:88 
  
 Integrerat luft- och missilförsvar 
 Svaret på hotutvecklingen inom området har blivit att utveckla missilförsvarsförmågor. 
 22  
 Dessa skiljer sig mot tidigare luftvärns- system genom att de både måste reagera snabbare och klara upp- täckt och bekämpning på kortare tid. När det gäller försvar mot långräckviddiga ballistiska robotar krävs det också vapen och sen- sorer som kan verka över stora avstånd. Utöver luftvärns- och stridsflygsystem innefattar modernt luft- och missilförsvar offen- sivt luftförsvar, det vill säga att bekämpa fientligt artilleri, robotar och stridsflyg innan målen lämnar marken eller vattenytan. 
 Ofta används system med flera olika sensorer, som lämnar över följning till varandra, och verkansdelar med mycket höga fart- prestanda. Därtill bygger ofta koncepten på att ha flera lager av skyddande vapensystem. Alla missilförsvarsförmågor kräver en ut- vecklad samverkan mellan olika plattformar, ett avancerat nätverk av sensorer, vapen och ledning. Exempel på detta är  
  
 shoot-on- 
  
  remote  
 och  
  
 engage-on-remote 
 , 
  där avfyrande plattform använder 
  
 22  
 Stycket om missilförsvar bygger på en kommande rapport av Manning, FOI. 
 64 
  
 SOU 2014:88 
  
 Förmågeutveckling 
  
 externa sensordata när den avfyrar sin verkansdel, respektive använ- der externa sensordata under hela bekämpningsförloppet. 
  
 3.2.3 
  
 Information 
  
 Informationsteknologi och telekommunikation 
 Utvecklingen inom informationsteknologi och telekommunikation kommer förmodligen att fortsätta utvecklas i snabb takt under överskådlig framtid, även i perspektivet 2040. Denna utveckling kombinerat med den fortsatta globaliseringen kan komma att resul- tera i ett samhälle där alla individer kommer att ha möjligheten att vara ständigt uppkopplade. Inom området finns vissa trender som kan ha inverkan på de framtida luftstridskrafterna. 
 Ett rimligt antagande är att informationsteknologin i allt högre grad kommer att integreras i den verksamhet den stödjer och även bli en aktiv part i beslutsprocesserna. Ett beroende av denna art kräver en hög grad av tilltro till att de uppgifter som informations- teknologin tillhandahåller kan lösas, då dessa ligger till grund för systemets interna beslutsprocess. 
 Med hänsyn till att mängden information som hanteras hela tiden växer, kommer förmågan att kunna analysera stora mängder 
 65 
  
 Förmågeutveckling 
  
 SOU 2014:88 
  
 information och sortera ut det som är viktigt för den aktuella situationen att få allt större betydelse i det aktuella tidsspannet. 
 En annan aspekt på information i framtiden, och särskilt publik information, är skillnaden mellan korrekt och felaktig information, särskilt den felaktiga information som är skapad med intention. I takt med att människor och organisationer tillgängliggör och sprider mer och mer information finns en sannolikhet att man, av olika orsaker, också tillgängliggör och sprider felaktig information, eller till och med skapar fiktiva karaktärer. Det kommer att bli viktigt att kunna skilja korrekt och felaktig information åt, till exempel om informationen ska användas för analys av olika skeen- den. 
 Informationsteknologin underlättar redan i dag för grupperingar av asymmetriska motståndare att på ett enkelt sätt kunna arbeta tillsammans oberoende av var de befinner sig. Att möta dessa for- mer av transnationella hot kan komma att kräva en större grad av samarbete mellan nationer. 
 Cyber 
 Vad är cyber och cyberattacker? 
 Begreppet cyber är relativt nytt i svenskt språkbruk. Även om det funnits längre i engelskspråkiga texter är det inte förrän på senare år som försök till definition av begreppet gjorts. Det finns dock ännu inte någon entydig definition av cyberbegreppet. 
 Cyber är ett prefix, härlett av cybernetik, som inte heller har en fastställd definition. Ordet kommer från grekiskan och betyder ungefär att styra, men används i dag allmänt om informations- teknologi. 
 Det är inte ovanligt att cyber likställs med begreppen internet eller  
 IT-system 
  i allmänhet. Att likställa cyber med internet eller  
 IT-system 
  antyder dock en rent teknisk definition och avgränsar begreppet till hur informationstekniken används i dag. Cyber- begreppet bör ges en bredare tolkning vilken inte enbart inkluderar teknik. En möjlig definition är: 
 Cybermiljön är den virtuella miljö som skapas mellan fysiska system och fysiska användare och där information skapas, utbyts och lagras. 
 66 
  
 SOU 2014:88 
  
 Förmågeutveckling 
  
 Internet är en del av cybermiljön, men där internet fokuserar på teknik genom protokoll och standarder fokuserar cybermiljön på att hantera processer, informationsutbyten, sociala kontexter och policyer. 
 Cyberattacker, det vill säga attacker i cybermiljön, har definie- rats som  
 deliberate actions to alter, disrupt, decieve, degrade, or destroy computer systems or networks or the informations and/or programs resident in or these systens or networks. 
  
 23 
  
 Attackerna kan riktas mot de tre mål för informationssäkerhet som man brukar tala om i USA 
 24 
 ; tillgänglighet, förtroende och integritet. Dessa begrepp definieras nedan på engelska för att inte betydelsen ska gå förlorad i en översättning. 
  
 Availability attacks are those that try to prevent access to a net- work, Allen overwhelming it with visits, a denial of service, or even taking it offline to shut down the physical or virtual processes that depend on it. 
  
 Confidentiality attacks are Campbell to gain entry into computer net- works in order to monitor activeties and extract information on the systems and on users data. 
  
  integrity attacks involve entering the system to change Nguyen extract information. 
  
 Det som skiljer cyberattacker från traditionella attacker är först om främst genom sättet på vilket det sker. Det sker inte genom fysiska medel utan att genom att använda cybermiljön med hjälp av dato- rer. En annan skillnad är att det i princip är omöjligt att ta reda på vem som ligger bakom en attack. Ett skäl är att cybermiljön är gränslös, man kan sitta bakom en dator i ett land och påverka en dator i ett annat land som i sin tur attackerar en tredje dator någon annanstans. En tredje skillnad är att en cyberattack ofta verkar genom indirekta effekter, attacken riktar sig mot stödjande funk- tioner, snarare än den eftersökta funktionen i sig. Verkan av sådana attacker är svåra att förutse. 
  
 23 
  
 Cybersecurity and cyberwar : what everyone needs to know  
  
 Frank, Mccullough. New York, Oxford University Press, 2014, s. 68. 
  
 24 
  
 Ibid, s. 70. 
  
 67 
  
 Förmågeutveckling 
  
 SOU 2014:88 
  
 Cyberhotet 
 Det som cybermiljön framför allt har tillfört är en möjlighet att hantera och dela stora informationsmängder. Förmågan att samla, analysera och sprida information sker i dag på ett sätt som inte var möjligt tidigare. Tillgången till information ger ett bättre besluts- underlag för den som förstår och kan utnyttja informationen. Det finns ingen anledning att anta att behovet av detta skulle minska i framtiden. 
 Den snabba utvecklingen inom informationsteknologi bedöms att i tidsperioden 2040 ha skapat ett samhälle där nationer, organi- sationer och individer kommer att vara helt beroende av den infor- mation som finns i olika nätverk. Nätverken bedöms dessutom bli allt mer sammankopplade på ett sätt som de inte är i dag. Allt detta gör att hoten mot denna domän bedöms bli allvarliga. En av anled- ningarna är att det är enklare och billigare att attackera än att för- svara sig i cybermiljön. Detta gör domänen attraktiv för de som inte har tillräckliga resurser att attackera i de normala domänerna. Cybermiljön bedöms dessutom bli en av huvudarenorna i ett konventionellt krig mellan nationer i framtiden, där framgångar på detta slagfält kan minska behovet av attacker inom de andra domänerna. Man kan hindra en motståndare att genomföra aktivi- teter inom andra domäner genom att slå ut infrastruktur inom cybermiljön. 
 Framtiden 
 Det är knappast relevant att göra några tekniska prognoser för utvecklingen inom detta område. För en nation kommer det att handla om att hålla sig ständigt uppdaterad och utbildad kring den utveckling som faktiskt sker, samt att skapa strategier för hur nya och gamla hot ska bemötas. Ett starkt samarbete måste existera mellan den civila och militära världen baserat på att nätverken i framtiden är integrerade i hög grad. Lagstiftningen kring aktiviteter i cybermiljön ligger redan i dag efter utvecklingen. Ett av proble- men med lagstiftning är vem som ska fatta beslutet om lagen, då cybermiljön är gränslös. 
 68 
  
 SOU 2014:88 
  
 Förmågeutveckling 
  
 3.2.4 
  
 Omvärldsuppfattning – sensorsystem 
  
 Vikten av tidig förvarning mot relevanta mål på alla höjder och att kunna skapa en korrekt omväldsuppfattning kommer att fortsatt vara avgörande för att få full effekt med luftförsvarets verkanssystem. Framtidens utmaning ligger i att det sannolikt blir mer komplext att skapa en komplett luftlägesbild, då målareorna minskar och smyg- tekniken utvecklas vidare. Vi ser redan i dag att flera av de luft- farkoster som planeras vara operativa efter 2025, har konstruerats på ett sätt som innebär att det ställer mycket stora krav på framtidens sensorsystem som ska kunna upptäcka dem. Sensorerna bedöms komma att präglas av samverkande multifunktionella adaptiva system med hög integration och en mycket avancerad signalbehandling. 
 Framtidens sensorsystem måste ha förmåga att kunna upptäcka, följa och lämna underlag för vapeninsats, antingen indirekt eller direkt. Oavsett om det rör sig om flygplan, fartyg, kryssnings- robotar, ballistiska vapen eller mål med särskilt små radarmålareor ställer detta stora krav på prestanda hos sensorsystemen. Då olika sensorsystem har olika karaktäristika och egenskaper mot olika typer av mål, innebär det att ett sensorkoncept bör bestå av senso- rer med olika egenskaper som kompletterar varandra. 
 En viktig grund i syfte att skapa förmåga till tidig förvarning, är att kunna se bortom horisonten. Traditionella radarsensorer, fram- för allt markbaserade, är begränsade av radarhorisonten, vilket innebär att upplyfta, eller eleverade, sensorer är avgörande för att kunna skapa tidig förvarning mot mål på låg höjd. 
 Framtidens sensorsystem bör också ha förmågan till att operera på olika frekvensband i syfte att öka förmågan till upptäckt samt förmågan att kunna motstå störning. 
 Framtida förmågeutveckling på verkanssidan medför att en an- gripares möjlighet att använda svårupptäckta vapen med mycket hög träffprecision och stora stridsdelar ökar. Det innebär att sensor- systemen riskerar att kunna precisionsbekämpas på långa avstånd. En slutsats är att förmågan till taktisk rörlighet är viktig, i syfte att minska risken för bekämpning av för angriparen kända mållägen. Rörlighet ger också möjlighet att förstärka sensortäckning i olika geografiska områden. 
 Ett annat sätt att minska risken för bekämpning är att utveckla förmågan till passiv spaning. Med det avses förmågan att kunna 
 69 
  
 Förmågeutveckling 
  
 SOU 2014:88 
  
 detektera och följa mål utan att egen elektromagnetisk energi emitte- ras. Med förmåga till passiv inmätning av mål, jämte en till det kopplad förmåga till klassificering 
 25  
 erhålls flera olika fördelar. Dels kan ett tyst agerande tvinga fram en taktikanpassning hos angripa- ren, dels innebär den passiva förmågan att inmätning av egen position försvåras avsevärt. 
 I syfte att öka effekten av stridskrafterna utvecklas konceptet Strid med system i samverkan. 
 26  
 Det är en utveckling av principerna för bekämpning inom en högteknologisk krigföring. Här är sensor- systemens förmåga avgörande för att skapa avsevärt längre räck- vidder för vapensystem. Med stöd av realtidssamverkande långräck- viddiga spanande system med datafusion, kan en snabb och nog- grann inmätning av mål på långa avstånd ske. Slutligen kan  
 mark- /ytbaserade 
  vapensystem få kapacitet över horisonten med stöd av realtidssamverkande eleverande långräckviddiga sensorsystem. 
  
 3.2.5 
  
 Rymdbaserade system 
  
 Definitioner 
 Rymdbaserade system är, som nämndes inledningsvis, ett av de områden som uppfattas som avgörande i det tidsperspektiv som betänkandet omfattar. Rymden kan definitionsmässigt indelas i tre områden baserat på användning. Dessa är civil användning, kom- mersiell användning samt militär/säkerhetspåverkande användning. Den civila användningen av rymden omfattar ren forskning, till exempel astronomi, väderforskning etc., och den kommersiella användningen omfattar tjänsteleveranser av olika kommunikations- lösningar till exempel satellitkommunikation och positionerings- tjänster. Den militära användningen av rymden nyttjar också satellit- kommunikation och positioneringstjänster, men för rent militära syften, till exempel för att upptäcka hot från kärnvapen och missiler. Den militära/säkerhetspåverkande användningen av rymden hand- lar i stort om att skapa en lägesbild i olika dimensioner med hjälp av insamling av information olika typer, till exempel bilder, geografisk information, väderinformation. 
  
 25 
  
 Klassificering medger typbestämning och ibland individbestämning av mål. 
  
 26 
  
 Kallas internationellt även för  
 Cooperative Engagement Capability (CEC). 
 70 
  
 SOU 2014:88 
  
 Förmågeutveckling 
  
 Framtiden 
 Den militära användningen av rymden bedöms komma att fortsätta utvecklas, vad gäller satellitkommunikation och positionerings- tjänster, i samma takt som den kommersiella utvecklingen. Insam- ling av information för skapandet av en rymdlägesbild har tidigare varit en strikt militär angelägenhet. Utvecklingen av de rymdbase- rade systemen kommer troligtvis att inkorporera även detta område i den kommersiella delen, bland annat baserat på att mängden före- mål i rymden ökar. Denna utveckling ger också möjligheten för grupperingar av asymmetriska motståndare att få information från rymdbaserade system. 
 Den militära sektorn kommer i den aktuella tidsperioden vara beroende av system som ger korrekt och aktuell rymdlägesbild, vilket i de flesta fall kommer att behöva uppnås genom inter- nationell samverkan. Teknikutvecklingen inom området bedöms leda till större möjligheter att få bättre lägesbilder till lägre kost- nader. 
 Beväpning av rymden kommer i tidsperioden att vara tekniskt möjligt, men troligtvis otillåten eller starkt begränsad baserat på internationella avtal. Möjligheterna att bekämpa vissa objekt i rym- den från marken kommer också att vara större än i dagsläget, även här kommer de internationella avtalens utformning att sätta gräns- erna för vad som är tillåtet. 
  
 3.2.6 
  
 Flygande system 
  
 Stridsflyg 
 Generationsbegreppet används ofta för att dela in stridsflygplan efter egenskaper och grad av teknikutveckling. Det finns ingen fastställd definition, men dock finns vissa vedertagna begrepp som redovisas nedan. 
 Fjärde generationens stridsflygplan 
 Denna generation togs i drift under perioden  
 1980–2000 
  och karak- täriseras främst av hög manöverbarhet genom begränsat stabila och i vissa fall instabila plattformar samt elektroniska styrsystem ( 
 fly- 
  
 71 
  
 Förmågeutveckling 
  
 SOU 2014:88 
  
 by-wire 
 ). 
  Med 4:e generationen infördes mer avancerad digital avionik som bland annat möjliggjorde högre grad av systemintegration. Även om det tidigare funnits plattformar som haft  
 multirole-förmåga, 
  det vill säga kunnat utföra flera olika uppgifter (jakt, attack, spaning), blev denna egenskap mer framträdande med fjärde genera- tionen (jämför svenska JAS 39 Gripen). Den 4:e generationens flygplan är i flera sammanhang interoperabla och kan samverka och operera med andra  
 flyg-, 
  sjö- och marksystem vid gemensamma insatser. Genom hög förmåga att samverka och egna kvalificerade sensorer uppnår de en hög förmåga av situationsmedvetenhet ( 
 situation awareness 
 ) eller god omvärldsuppfattning. Med hög situationsmedvetenhet inkluderande målinmätning samt avancerade vapensystem kan stridsflygsystemen precisionsbekämpa markmål. Dessa stridsflygsystem har förmåga att verka i allväder och mörker samt innehar lång räckvidd och uthållighet genom förmågan till lufttankning. 
 Internationellt innefattar denna grupp senare generationer av amerikanska  
 F-16 
 Fighting Falcon  
 och  
 F/A-18 
 Hornet 
 , senaste versionerna av ryska  
 MiG-29 
  och  
 Su-27, 
  franska  
 Rafale  
 och den samproducerade europeiska Eurofighter  
 Typhoon 
 . I dag håller an- tingen dessa plan på att fasas ut ur operativ drift eller uppdateras till vad som vanligtvis kallas generation 4.5, eller 4+. Generellt utrustas planen med kvalificerade sensorer, som till exempel  
 AESA-radar, 
  för både målinmätning och egenskydd. Dessa flygplan har ursprung- ligen inte designats med fokus på smygegenskaper, men i samband med uppgradering sker försök att minska främst radarsignatur. 
 Femte generationens stridsflygplan 
 5:e generationens stridsflygplan definieras främst av att de från början konstruerats för mycket låga signaturer ( 
 stealth 
 ) inom en bredd av områden, främst gentemot radar. Dagens utveckling av 5:e generationens flygplan i USA, Ryssland och Kina innebär teknik- språng avseende smygteknik,  
  
 super-cruise 
  
 27 
 , 
  räckvidd, manövrer- barhet, sensorer och beväpning. Utvecklingen har letts av USA, medan både Ryssland och Kina arbetar aktivt för att ta fram egna 
  
 27  
  
 Super-cruise 
  innebär att kunna flyga i överljudshastighet utan att använda efterbränn- kammare, vilken är gynnsamt med hänsyn till bränsleförbrukningen. 
 72 
  
 SOU 2014:88 
  
 Förmågeutveckling 
  
 flygplan med delvis liknande prestanda som de amerikanska. Genom goda smygegenskaper i kombination med mycket höga flyg- och systemprestanda uppnår de en prestandaöverlägsenhet i förhållande till tidigare generationer av stridsflygsystem. De har samtidigt för- måga till att genomföra attackinsatser på djupet hos en motståndare med ett kvalificerat luftförsvar. Flygsystemen har ett mycket avan- cerat sensorsystem med förmåga till sensorfusion vilket förbättrar situationsmedvetenheten och beslutsstödet. 
 Kostnaden för dessa system är mycket hög och är ekonomiskt belastande även för de stormakter som utvecklar systemen. 
 I gruppen 5:e generationens stridsflygplan brukar nämnas bland annat Lockheed Martin  
 F-22A 
 Raptor 
 , men även Reilly  
 F-35 
 Lightning II  
 (Joint Strike Fighter, JSF), trots att den inte har alla egenskaper som normalt karaktäriserar 5:e generationens flyg- plan, till exempel  
  
 super-cruise 
 . 
  Båda systemen utvecklas i USA.  
 F-35 
  utvecklas i samarbete med ett stort antal länder. Därtill har flyg- planet utvecklats för att möta såväl amerikanska flygvapnets, marin- ens och marinkårens behov, vilket medfört att  
 F-35 
  finns i tre versioner. 
 Ryssland utvecklar för närvarande Sukhoi  
 T-50 
  PAK. Flygplanet flög första gången 2010 och förväntas komma i serieproduktion under 2015. Nuvarande information om flygplanet är baserat på flygande prototyper och definierar inte slutgiltiga prestanda hos serieflygplanen. 
 Kinesiska Chengdu J20 flög första gången 2011 och det är ännu inte känt om det är en prototyp för masstillverkning eller om det är en ren teknikdemonstrator. Kina är alltså det tredje landet i världen, efter USA och Ryssland, som utvecklat ett femte generationens stridsflygplan. 
 Framtida utveckling av stridsflygplan 
 Framtida utveckling av stridsflygssystem bedöms även fortsätt- ningsvis bedrivas i två utvecklingsspår; konventionella stridsflyg- system och stridsflygsystem med smygegenskaper. Avancerade smygflygplan med prestandaöverlägsenhet kommer troligtvis endast kunna finansieras av några få länder, med stora utvecklingsresurser. Systemen bedöms främst utgöra ett komplement till konventionella 
 73 
  
 Förmågeutveckling 
  
 SOU 2014:88 
  
 stridsflygsystem, vilka kommer utföra merparten av uppdragen och vara den stora numerären, under överskådlig framtid. 
 Motsvarande bedöms gälla även för obemannade stridsflyg- system, få länder kommer ha råd att inneha flera stridsflygsystem parallellt; till exempel bemannat och obemannat, då stridsflyg- system är kostsamma. Andelen obemannade stridsflygplan bedöms dock efter hand öka, särskilt inom områdena spaning och attack. Dessa uppdrag kräver bland annat uthållighet respektive risktag- ning, vilket obemannade flygande system lämpar sig för. Obeman- nade stridsflygplan för jaktuppdrag bedöms ligga långt fram i tiden, på grund av komplexiteten i uppgiften, åtminstone på det sätt upp- giften löses i dag. 
 Framtida förmågeutveckling inom stridsflygsystem bedöms komma att ske inom bland annat förmågan att självständigt spana, identifiera och genomföra vapenverkan under mycket korta tids- förlopp, det kommer då att kunna genomföras i alla väder och även mot rörliga mål. Lågsignaturegenskaperna kommer att vidare- utvecklas och kompletteras med förbättrad omvärldsuppfattning och mer intelligenta vapen. Skillnaden mellan de flygplan som är under utveckling i dag bedöms i huvudsak vara det funktionella innehållet inuti de flygande plattformarna. 
 På grund av den utveckling som sker av kvalificerade luftvärn- system bedöms förmågan till långräckviddig målbekämpning och egenskydd samt undertryckning/bekämpning av luftvärnssystem komma att utvecklas. 
 Med tanke på stridsflygsystemens allt högre kostnader är det inte orimligt att tänka sig att en 6:e generations stridsflygsystem kan komma att förskjutas i tiden bortom 2050 och att dagens operativa och stridsflygssystem under utveckling i stället livstids- förlängs. 
 Obemannade och autonoma flygsystem 
 Definitioner 
 Obemannade flygande system är i dag en realitet. Systemen brukar gå under akronymer som till exempel  
 Franklin  
 (UAV), vilket länge varit den vanligaste beteckningen. Benäm- ningen är dock inte helt rättvisande. Tillsammans med kapacitet för 
 74 
  
 SOU 2014:88 
  
 Förmågeutveckling 
  
 exempelvis underrättelser och ledning ingår den flygande farkosten i stället som en del i ett system.  
 Morrison(UAS) används numer för att betona hela systemet. Begreppet drönare, som traditionellt har använts för fjärrstyrda målflygplan och övnings- objekt för luftförsvar, används allt oftare i media och har blivit synonymt med obemannade flygfarkoster. I detta betänkande används dock begreppet RPAS, vilket står för  
 Remotely Piloted Aircraft Systems  
 och som också beskriver vad det egentligen handlar om i dag, det vill säga piloten/operatören inte sitter i flygfarkosten, utan någon annanstans, till exempel på marken. 
 Ett autonomt  
 (flyg-)system 
  är ett tekniskt system som själv- ständigt (autonomt) kan lösa vissa uppgifter. 
 Obemannade flygsystem i dag 
 När man talar om RPAS och vilka förmågebehov som kan vara lämpliga att realisera med obemannade system, är det ofta i roller som omfattas av D 
 3 
 ,  
 Dirty 
 ,  
 Dull and Dangerous 
 . Den främsta drivkraften är att flytta människan från farliga miljöer, en annan att ersätta människan i enformiga och tidsödande uppgifter. I mindre obemannade flygsystem kan dessutom människan vara begränsande genom sin storlek, i större strategiska system sätter människans fysiska uthållighet begränsningarna. Även civilt används i dag obemannade system. Exempel på det kan vara gränsövervakning, polisiära uppgifter som trafikövervakning, men även till exempel inspektion av kraftnät. 
 Avseende större operativa och strategiska system dominerar USA, genom exempelvis systemet  
 Global Hawk 
 , men flera länder har utvecklat eller är på gång att utveckla och anskaffa egna system. Inom en tioårsperiod bedöms även Ryssland och Kina ha mot- svarande system. Även när det gäller RPAS med bekämpnings- förmåga är USA ledande, exempelvis genom  
 ClarkPredator  
 och efterföljaren  
 MQ-9 
 Reaper. 
  
 Utvecklingstakten inom området är mycket hög och redan 2009 utbildades till exempel fler  
 RPAS-piloter 
  än konventionella piloter i USA. USA är i dag den största användaren av obemannade flyg- ande system med uppskattningsvis över 10 000 system. Flygtiden för enbart  
 Predator-systemen, 
  är i dag över 45 000 flygtimmar i 
 75 
  
 Förmågeutveckling 
  
 SOU 2014:88 
  
 månaden, vilket medför att det i genomsnitt finns 61 sådana farkos- ter i luften över tiden. 
 En av styrkorna med RPAS i dag är att de är designade för att flyga under lång tid. Till exempel kan dagens system som  
 MQ-9 
 Reaper  
 flyga i över 40 timmar i sträck och det vätgasdrivna syste- met  
 Phantom Eye  
 i upp till 4 dygn med en nyttolast om 200 kg. I tidsperspektivet bortom 2040 bedöms uthålligheten komma att fortsätta öka tillsammans med en betydligt högre effekt av nytto- lasten. 
 Förmågeutveckling för obemannade flygsystem 
 Förekomsten och utvecklingen av obemannade system förväntas således öka kraftigt både i civila och militära tillämpningar. I militära sammanhang kommer obemannade system med fördel användas som framskjutna och upplyfta sensorer och/eller som vapenbärare av olika slag i ökad utsträckning i framtiden. Erfarenheterna visar att just i roller inom ISR 
 28  
 och attack är RPAS mycket intressanta. Den operativa tiden i luften är avsevärt längre än motsvarande bemannade flygfarkosters, även med lufttankning inräknat, vilket möjliggör ytövervakning över stora områden och därmed ett infor- mationsöverläge som kan möjliggöra vapeninsats på djupet. 
 Som en del av utvecklingen av obemannade flygande farkoster finns även mikrofarkoster, allt ifrån storlekar från ett par deci- metrar ner till några centimetrar. Dessa farkoster bedöms komma att användas som vapenplattformar eller som plattformar för IRS. Storleken kommer att göra dem svårupptäckta och svårbekämpade. Mikrofarkosterna kan också komma att kunna utnyttja svärm- och länktaktik för att uppnå sina syften. I dessa fall är autonomitet och artificiell intelligens (AI) av stor betydelse. 
 Systemen kommer successivt att ha förmågan att kunna upp- träda mer autonomt samt inbegripa fler självlärande funktioner och förmåga att agera tillsammans med andra, såväl bemannade som obemannade, autonoma, system. Det kommer sannolikt inte vara tekniska begränsningar som bromsar en övergång till helt auto- 
  
 28  
  
 ISR betyder  
 intelligence, surveillance and reconnaisance 
 , det vill säga underrättelser, spaning och övervakning. 
  
 76 
  
 SOU 2014:88 
  
 Förmågeutveckling 
  
 noma vapenbärande system utan andra faktorer som folkrättsliga aspekter och behovet att ha mänsklig kontroll över vapeninsatser. 
 Det är dock viktigt att påpeka att RPAS sannolikt inte kommer att vara helt autonoma ens framåt 2040, utan att det fortfarande kommer att finnas en människa i rollen som operatör/pilot som kontrollerar farkosten, om än från marken. Detta bedöms vara ett krav för att få operera obemannade system i kontrollerat luftrum och det är värt att notera att begreppet autonoma flygsystem i dag knappast används i den civila flygvärlden, där allt handlar om RPAS. 
 På sikt när den så kallade 6:e generationens stridsflygplan kom- mer att introduceras, kan de vara antingen bemannade eller obe- mannade. Det kan komma att kännetecknas av mycket lång räck- vidd och uthållighet samt att utgöra en nod i ett större nätverk av informations- och verkansenheter. Obemannade farkoster bedöms alltmer komma att ersätta bemannade system, framförallt i roller som spaning/underrättelseinhämtning och attack. Den renodlade jaktrollen är betydligt mer komplex och där är mer sannolikt att RPAS kommer att ha en stödjande förmåga till bemannade system vid 2040. 
 Ytterligare en förmåga som kräver utvecklad teknik är integra- tionen av RPAS med andra plattformar, till exempel kan framtida stridsflygs- och helikopterbesättningar kunna ta kontroll över och styra RPAS. Bedömningen är att vi kommer att se fler sådana länk- ningar mellan RPAS och bemannade flygande system för att för- länga sensorräckvidd och öka situationsmedvetenhet eller till exem- pel att stödja i telekrigsrollen ( 
 electronic warfare, EW 
 ). 
 Autonoma flygsystem 
 Autonoma flygsystem, till skillnad från obemannade system, har viktiga tillämpningar inom ett flertal områden som bild- och kod- analys, beslutsstöd och allmänt inom områden där stora mängder data ska behandlas eller där tidsaspekter är kritiska. 
 För att uppnå dessa vinster vid användning av autonoma system kommer det ställas ökade krav på utveckling av metoder för certi- fiering. Bristen på lämpliga metoder för verifiering och validering (V&  
 Den upp- byggnad och utveckling som luftförsvaret omfattas av före 2040 ska utgöra grund för kommitténs arbete,  
 finns skäl att trots allt göra ett utdrag ur den slutrapport som Riksrevisionen gjorde våren 2014, avseende granskningen av inom försvarsområdet  
 2010–2014. 
  Nedan- stående skrivning understryker osäkerheterna avseende uppbyggna- den och utvecklingen även inom de svenska luftstridskrafterna fram till 2040. 
  
 62 
  
 Electronic support measures  
 (ESM) är elektroniska stödsystem. 
  
 63 
  
 Elektrooptiska sensorer och sensorer för infraröd strålning. 
  
 64 
  
 Arméns Utvecklingsplan (AUP)  
  
 2015–2024. 
  
 65 
  
 Ibid. 
  
 92 
  
 SOU 2014:88 
  
 Förmågeutveckling 
  
 Det pågår mycket utveckling inom försvarsområdet, och Riksrevi- sionen har noterat flera positiva trender inom både regeringens styr- ning och Försvarsmaktens hantering av verksamheten. Det återstår dock arbete och Riksrevisionens övergripande bedömning av Försvars- maktens förmåga, i förhållande till riksdagens och regeringens krav, är att den är bristfällig i dag och kommer att så förbli under de närmaste åren. Enligt Riksrevisionens bedömning kommer Försvarsmaktens förmåga att lösa alla uppgifter att vara begränsad även med en fullt införd insatsorganisation. Riksrevisionen bedömer vidare att det finns en betydande osäkerhet om försvarsreformen kan fullföljas. 
 66 
  
 3.4 
  
 Förmågeutvecklingen i norra Europa 
  
 3.4.1 
  
 Inledning och sammanställning 
  
 I sitt betänkande om frågan om en luftförsvarsutredning 
 67  
 uttalade Försvarsutskottet att vid en analys av internationell förmåge- utveckling bör bland annat teknik, taktik och  
 styrkebalanser  
 be- röras. 
 Detta kapitel avser ge en bild av dagsläget avseende luftstrid- krafter i norra Europa och en bedömning av utvecklingen, baserat på öppna källor. 
 68 
  
 Nedan redovisas översiktligt antalet stridsflygplan och under- stödsflygplan för länderna runt Östersjön samt Norge 2014. Austin rorna för Ryssland avser det västra militärområdet och innefattar drygt 500 flygplan. Tyskland har drygt 200 flygplan och Polen har cirka 100 stridsflygplan. De fyra nordiska staterna har tillsammans cirka 200 stridsflygplan. 
  
 66 
  
 RiR 2014:8 Försvaret – en utmaning för staten, Granskningar inom försvarsområdet  
  
 2010–2014, 
  s. 137. 
  
 67 
  
 2011/12:FöU1. 
  
 68 
  
 Källor till kapitlets texter och diagram utgörs bearbetningar av uppgifter från  
  
 The Military Balance 2014 (IISS)  
 och respektive försvarsmakts hemsidor samt World Air Forces 1994, 2004 och 2014 (Flight International). 
 93 
  
 Förmågeutveckling 
  
 SOU 2014:88 
  
 600 
  
 500 
  
 400 
  
 DK/NO 
  
 300 
  
 Polen 
  
 200 
  
 Tysk- 
  
 100 
  
 land 
  
 0 
  
 Sverige + Finland 
  
 NATO 
  
 Västra Ryssland 
  
 Nedan redovisas antalet stridsflygplan och understödsflygplan för Europa 2014. Ryssland har med sina 1 500 den största flygplans- parken. De tre stormakterna Frankrike, Tyskland och Storbritan- nien har knappt 300, 200 respektive 200 flygplan var. USA har per- manent stationerat cirka 100 flygplan. Övriga delar av det euro- peiska Nato har cirka 1 100 flygplan, där Turkiet har cirka 250 och Italien knappt 200. De alliansfria länderna i Europa har cirka 450 flygplan, varav Ukraina har flest med cirka 100 flygplan. 
 94 
  
 SOU 2014:88 
  
 Förmågeutveckling 
  
 1800 
  
 1600 
  
 1400 
  
 1200 
  
 1000 
  
 800 
  
 600 
  
 400 
  
 200 
  
 0 
  
 Sverige + Finland 
  
 Ryssland 
  
 EU3 + USAFE 
  
 Övriga NATO 
  
 Övriga Europa 
  
 Utgående från i dag befintliga stridsflygplan och i dag gjorda beställningar kan en generell bild av stridsflygsparken utveckling skisseras för länderna i Europa och i Nato. Utgångspunkten är cirka 30 års användande av generation 3 gör att de behöver bytas ut eller uppgraderas under  
 2010-talet. 
  Motsvarande för generation 4 och 4,5 är början av  
 2020-talet 
  respektive sent 2020 och tidigt  
 2030-talet. 
  Det finns för närvarande få beställningar på stridsflyg- plan av generation 5, men det första av denna generation behöver uppgraderas eller bytas ut under sent  
 2030-tal. 
  
 95 
  
 Förmågeutveckling 
  
 SOU 2014:88 
  
 3.4.2 
  
 Regionalt innehav och utveckling 
  
 Sverige 
 De viktigaste flygande delarna av de svenska luftstridskrafterna inne- fattar fyra divisioner stridsflyg (Gripen), två luftburna radar- och stridsledningscentraler (ASC) och ett tankningsflygplan (Hercules). Stridsflyget har förmåga att utföra såväl  
 jakt-, 
  attack- som spanings- företag. För detta finns det luftburna vapen för bekämpning av luft- och sjömål samt för precisionsbekämpning av markmål på korta avstånd. 
 69  
 Sverige disponerar ett mellanstort fjärrstyrt flyg- system  
 (RQ-7 
 Shadow 
 , Örnen). 
 Den svenska flygverksamheten utgår från fem huvudsakliga flygrelaterade verksamhetsställen fördelade över riket, det vill säga Såtenäs (F7), Kallinge (F17), Kallax (F21), Malmen (helikopter- flottiljen) och Ärna (LSS). Därtill använder Flygvapnet sex andra flygplatser för i princip daglig flygverksamhet. 
 Det svenska luftvärnet omfattar två bataljoner kort- och medel- räckviddiga robotsystem. Därutöver finns det luftvärnskanoner för förbandens egenskydd på stridsfordon och fartyg. 
 Utvecklingen för de svenska luftstridskrafterna innefattar en ny långräckviddig jaktrobot (Meteor) för stridsflyget och en ny  
 kort- /medelräckviddig 
  luftvärnsrobot  
 (IRIS-T) 
  för luftvärnsförbanden. 
  
 69  
  
 Rb-74, 
 Rb-98, 
 Rb-99, 
 MillerStevens  
 (laser-/GPS-styrd 
  bomb),  
  
 GBU-12 
  Stevens (laserstyrd bomb),  
  
 Rb75 Maverick  
 (TV-målsökare), 
  
 Rb15F (sjömålsrobot, aktiv radar- målsökare), akan Mauser 27 mm. 
 96 
  
 SOU 2014:88 
  
 Förmågeutveckling 
  
 Därtill finns det planer på att ersätta nuvarande medelräckviddiga luftvärn (Patton) med en medel- eller långräckviddigt robotsystem samt en politisk inriktning att anskaffa en långräckviddig kryss- ningsrobot mot markmål. 
 Norge 
 Det norska flygvapnets uppdrag innefattar normalt övervakning, insamling av information, luftkontroll, att bekämpa mål på marken eller till sjöss, hävdande av suveränitet etc., och stödja andra för- svarsgrenar. Flygvapnet har också ett eget uppdrag inom resurs- och miljöövervakning, samt sök- och räddningsinsatser. 
 De norska luftstridskrafternas tyngre flygande komponenter be- står av tre divisioner stridsflyg  
 (F-16, 
 Fighting Falcon 
 ) och en divi- sion havsövervakningsflygplan. Stridsflyget har förmåga att utföra såväl jakt- och attack- som havsövervakningsföretag. För detta finns det luftburna vapen för bekämpning av luft- och sjömål samt för precisionsbekämpning av markmål på korta avstånd. 
 70 
  
 Kontinuerlig flygverksamhet bedrivs på sex i huvudsak speciali- serade flygbaser spridda längs med det långsträckta norska territo- riet, innefattande Barrett, Velez, Bodø, Ørland, Gardermoen och Rygge. Därtill används Banak och Lynch ofta som framskjuten bas respektive som bas för Natos luftövervaknings- och lednings- flygplan (AWACS). 
 Det norska luftvärnet har ett batteri medelräckviddigt robot- system (NASAMS II). Därtill har den norska marinen fem fre- gatter (Fridtjof  
 Nansen-klass) 
  med avancerat luftvärnssystem med vardera upp till 30 avfyrningsceller (VLS) för robotar med medel- eller långräckvidd. Inom mark- och sjöstridskrafterna finns det eld- rörsluftvärn på stridsfordon och fartyg för förbandens egenskydd. 
 Utvecklingen för de norska luftstridskrafterna innefattar att ett nytt stridsflygplan  
 (F-35) 
  kommer att fasas in under  
 2015–2025 
  och att en ny smyganpassad långräckviddig kryssningsrobot mot mark- och sjömål (NSM/JSM). De norska fregatterna har genom sina avfyrningsceller och det avancerade spanings- och lednings- systemet möjlighet att ges förmåga till så väl mycket långräck- 
  
 70  
  
 AIM-9L, 
 IRIS-T, 
 AIM-120, 
  Stevens (LGM) och JDAM (GPS). 
 97 
  
 Förmågeutveckling 
  
 SOU 2014:88 
  
 viddigt luftvärn  
 (200–400 
  km) och robotförsvar, som till långräck- viddig kryssningsrobotförmåga. 
 Finland 
 De finska luftstridskrafterna innefattar tre divisioner stridsflyg  
 (F-18 
  Hornet), vilka är fokuserade på luftförsvar. Stridsflyget har luft- burna vapen för bekämpning av luftmål. 
 71  
 Det finns en målsättning att till 2015 utveckla en förmåga till markmålsbekämpning och för detta har Finland påbörjat anskaffning av precisionsvapen med kort, medel och lång räckvidd (JDAMS, JSOW och JASSM). Den senare har lågradarsignatur, så kallade smygegenskaper. 
 Flygverksamheten bedrivs på ett flertal orter över stor yta. Tre flygflottiljer har ansvar för var sitt försvarsområde, det vill säga Karelens flygflottilj (Kuopio), Lapplands flygflottilj (Rovaniemi) Satakunta flygflottilj (Tammerfors). Därtill finns fyra orter med militär flygverksamhet, innefattande Kauhava, Tikkakoski, Pena och Clark. Slutligen har det finska flygvapnet ett tiotal vägbaser för användning i krigstid och ytterligare ett tiotal civila flygplatser som kan utgöra alternativa baser. 
 Det finska luftvärnet omfattar ett regemente med kort- och medelräckviddiga robotsystem (ASRAD, Crotale NG,  
 Buk-M1). 
  Därutöver finns det luftvärnskanoner för förbandens egenskydd på stridsfordon och fartyg. Av samma anledning har de finska yt- stridsfartygen korträckviddigt robotluftvärn (Rauma- och Hamina- klass). 
 Utvecklingen för de finska luftstridskrafterna innefattar en ny medelräckviddig luftvärnsrobot (NASAMS II) för luftvärnsför- banden. Därtill finns det ett behov av att omsätta de nuvarande stridsflygplanen  
 (F-18 
 Hornet 
 ) omkring 2025. 
 Danmark 
 Det danska försvarets luftstridskrafter innefattar två divisioner stridsflyg  
 (F-16, 
 Fighting Falcon 
 ). Stridsflyget har förmåga att ut- föra såväl  
 jakt-, 
  attack- och spaningsföretag. För detta finns det 
  
 71  
  
 AIM-9X/-120. 
  
 98 
  
 SOU 2014:88 
  
 Förmågeutveckling 
  
 luftburna vapen för bekämpning av luftmål och för precisions- bekämpning av markmål på korta avstånd. 
 72  
 Flygstridskrafterna är förlagda till tre flygbaser på Jylland med en flygtransportflottilj i Aalborg, helikoptrar och skolflyg i Woods och stridsflygflottilj i Skrydstrup. 
 Det danska luftvärnet saknar i dag markbaserade komponenter. Inom marinen finns det två understödsfartyg  
 (Absalon-klass) 
  och tre fregatter (Iver  
 Huitfeldt-klass). 
  Dessa fartyg har vardera cirka 50 avskjutningsceller (VLS) som kan härbärgera luftvärnsrobotar med medel eller lång räckvidd. Ett av dessa fartyg ska utrustas med en radar för försvar ballistiska robotar. 
 De större danska fartygen har genom sina avfyrningsceller och det avancerade spanings- och ledningssystemet möjlighet att ges förmåga till så väl mycket långräckviddigt luftvärn  
 (200–400 
  km) och robotförsvar, som till långräckviddig kryssningsrobotförmåga. Därtill finns det ett behov av att omsätta de nuvarande stridsflyg- planen omkring 2025. 
 Tyskland 
 Fokus för det tyska flygvapnet ( 
 Luftwaffe 
 ) ligger på att skydda befolkning och vital infrastruktur, upprätthålla territoriell integritet och tysk politisk handlingsfrihet. Det tyska marinflyget under- stödjer sjöstridskrafterna. Viktiga delar i de luftburna luftstrids- krafterna är fyra jaktdivisioner (Eurofighter,  
 Typhoon 
 ) och fyra  
 jakt-/attackdivisioner 
  (Eurofighter,  
 Typhoon  
 och  
 Tornado  
 IDS), en division för spaning och elektronisk krigföring ( 
 Tornado  
 ECR/IDS), en division havsövervakningsflygplan ( 
 Orion 
 ) och fyra lufttank- ningsflygplan (A310). Därtill har Tyskland fjärrstyrda flygfarkoster (medeltunga  
 KZO  
 och tunga  
 Heron 
 ) samt kommunikations- och spaningssatelliter. 
 Tyskt stridsflyg genomför alla typer av uppdrag och de luft- burna vapnen innefattar allt ifrån jaktrobotar, precisionsbomber, långräckviddiga kryssningsrobotar och signalsökande robotar till torpeder. 
 73  
 Militär flygverksamhet bedrivs på ett  
 15-tal 
  orter, vilka är spridda över hela Tysklands yta. 
  
 72 
  
 AIM-9L/X-120, 
  
 AGM-65, 
  JDAM, Cohen. 
  
 73 
  
 AIM-9L/120, 
  
 IRIS-T, 
  KEPD 500+ km, HARM, Vasquez. 
 99 
  
 Förmågeutveckling 
  
 SOU 2014:88 
  
 Det tyska luftvärnet innefattar en flottilj med  
 medel-/långräck- 
  viddigt robotluftvärn ( 
 Patriot  
  
 PAC-3) 
  och ett batteri korträck- viddigt robot- och eldrörsluftvärn ( 
 Ozelot 
 ,  
 Mantis 
 ). Det senare med förmåga mot raketer och granater  
 (C-RAM). 
  Därtill har den tyska marinen tio fregatter med vardera 16 till 60 avfyrningsceller som kan laddas med luftvärn för medellång till lång räckvidd. 
 Det tyska stridsflyget är inne i en process där  
 Tornado  
 fasas ut och Eurofighter/ 
 Typhoon  
 fasas in. Flera av de tyska fregatterna har genom sina avfyrningsceller och det avancerade spanings- och ledningssystemet möjlighet att ges förmåga till så väl mycket lång- räckviddigt luftvärn  
 (200–400 
  km) och robotförsvar, som till lång- räckviddig kryssningsrobotförmåga. 
 Polen 
 De polska luftstridskrafterna innefattar två divisioner jaktflyg  
 (Mig-29 
 Fulcrum 
 ), två divisioner för markattack och spaning  
 (Su-22 
 Fitter 
 ) tre divisioner stridsflyg med flerrollskapacitet  
 (F-16, 
 Fighting Falcon 
 ). Stridsflyget är fokuserat på luftförsvar, spanings- och attackuppgifter. För detta finns det luftburna vapen för bekämpning av luftmål samt för precisionsbekämpning av markmål på korta och medellånga avstånd (JDAMS och JSOW). 
 74  
 Därtill har Polen beställt en lång- räckviddig kryssningsrobot med smygegenskaper (JASSM). 
 Det polska luftvärnet innefattar en brigad med medel- och lång- räckviddigt robotluftvärn  
 (SA-3/5) 
  respektive markförbandsnära korträckviddigt eldrörs- och robotluftvärn  
 (SA-8, 
 SA-7 
  och Zsu-  
 23-4). 
  Polska fregatter (Burns/Massey  
 Perry-klass) 
  och andra ytstridsfartyg har medel- respektive korträckviddiga robot- och eldluftvärnssystem. 
 En viktig frågeställning för det polska försvaret är ersättning av det medel- och långräckviddiga luftvärnet. En upphandling är på gång och målsättningen är att skaffa ett långräckviddigt robotluft- värn med kapacitet mot såväl flygplan som ballistiska robotar och kryssningsrobotar. Polen kommer också att vara en viktig nod i Natos försvar mot långräckviddiga ballistiska robotar, genom gruppe- ring av en amerikansk robotförsvarsanläggning som planeras vara operativ 2018. 
  
 74  
  
 AA-8/11/10, 
 AIM-9/120, 
 AGM-65, 
 AS-10/14, 
  Weaver, JDAM, JSOW, JASSM. 
 100 
  
 SOU 2014:88 
  
 Förmågeutveckling 
  
 Ryssland 
 De ryska luftstridskrafterna är inne i en period av kraftig om- strukturering, såväl avseende organisation som avseende baser och vapensystem. Rysslands har i dag cirka 1400 stridsflygplan, inkluderande cirka 1 200 jakt- och attackflygplan, 140 bombplan, 20 luftburna radar- och stridsledningsflygplan samt 20 luft- tankningsflygplan. I det Västra militärområdet finns det cirka 13 divisoner jakt (180 flygplan), 7 divisioner jakt/attackflygplan (100 flygplan) och 3 spaningsdivisioner (40 flygplan). Det ryska luft- stridskrafterna kan användas för alla typer av uppdrag och har beväpning för alla typer av  
 in-satser, 
  från yttäckande sub- stridsdelar till strategisk kärnvapenavskräckning och lång- räckviddiga precisionsinsatser. 
 En viktig del i det ryska luftförsvaret är det markbaserade territoriella luftvärnet, med bland annat 41 regementen långräck- viddigt luftvärn  
 (S-300/400). 
  Dessa har sin största täckning i de västra delarna av landet. Inom de ryska markstridskrafterna har också ett starkt luftvärn varit prioriterat och de flesta markförband har sådana vapen. Antalet självgående fordon med luftvärnsrobotar är cirka 1 600. Dessa har räckvidder på upp till 40 km. På mot- svarande sätt har de flesta ryska stridsfartyg luftvärn ombord. Till Östersjömarinen hör jagare och fregatter med upp till 40 km räck- vidd. De ryska sjöstridskrafterna har fartygsluftvärn med upp till 200 km räckvidd. 
 De ryska luftstridskrafterna är mitt inne i en period av för- ändring, där stridsflyg som byggts under det kalla kriget är på väg att bytas ut mot modernare system och där den första helt nya generationens stridsflyg med smygegenskaper ska introduceras de närmaste åren (Sukhoi  
 T-50 
  PAK). 
 Om inget oförutsett inträffar har Ryssland om  
 tjugo–trettio 
  år troligen ett mindre flygvapen jämfört med i dag, men med mycket mer kapabla vapenplattformar. En minskning till en tredjedel betyder drygt 500 stridsflygplan, till exempel  
 5–6 
  divisioner med smygflygplanet Sukhoi  
 T-50 
  PAK,  
 4–5 
  jaktdivisioner med  
 SU-35 
  Flanker och  
 5–6 
  attackdivisioner  
 SU-34 
 Fullback 
 . Därtill några divisioner med efterträdare till  
 MIG-29 
 Fulcrum  
 och MIG31  
 Foxhound  
 samt  
 TU-95 
 Bear 
 . De senare kan komma att ersättas av nya bemannande eller obemannade vapenplattformar. Inom luft- 
 101 
  
 Förmågeutveckling 
  
 SOU 2014:88 
  
 värnet torde de aktuella systemen kunna vara  
 S-350/-400/-500 
  och deras marina motsvarigheter samt nya fordons- och hand- burna system. 
 102 
 4 Utveckling av teknisk förmåga 
 1 
  
 4.1 
  
 Inledning 
  
 Enligt direktivet ska kommittén utreda, analysera och bedöma hel- heten av och behoven inom luftförsvaret efter tiden 2040.  
 Kom- mittén ska särskilt analysera och beskriva den framtida utvecklingen efter 2040 när det gäller teknik   
 Det framgår vidare av direktivet att  
  kommittén bör beakta potentiell utveckling rörande obeman- nade flygfarkoster, längre livstid för flygande plattformar och ut- vecklingen av s.k. smygteknik i förhållande till sensorutvecklingen 
  
 Kapitlet inleds med en allmän beskrivning av teknikutvecklingen inom luftstridskrafterna samt en analys runt begreppen systemlivs- längd och  
 teknisk-taktisk 
  interoperabilitet. Kapitlet avslutas med en genomgång av ett antal teknikområden som bedöms få ett stort inflytande på framtida luftstridskrafters förmåga. 
  
 1  
 Kapitlets innehåll bygger huvudsakligen på Luftförsvarskommitténs expertgrupps egna bedömningar kompletterat med den information som inhämtats vid kommitténs studiebesök både inom och utanför Sverige. 
 Följande dokument har dessutom legat som underlag för kapitlet: 
  
 1. 
  
 The future of combat aircraft: Towards a 6:th generation?. Farrell Clude Miller. 
  
 075 
  
 STC 13E, NATO Paraliamentary Assembly. 
  
 2. 
  
 Strategic Atkins, Global Strategic Trends – Out to 2040, UK MoD, Butler. 
  
 3. 
  
 NATO briefing – Tackling New Security Challenges, 2012. 
  
 4. 
  
 Projecting Power.Canadian Air Force 2035, Ed. Holder, 
  
 ISBN:  
 978-1-100-12396-7. 
  
 5. 
  
 United States Air Force Chief Scientist (AF/ST) Report on Technology Horizins. A vision for Air Force Science & det vill säga hur länge den aktuella plattformer i kombina- tion med andra system kan lösa de militära uppgifterna. Så länge plattformen uppfyller sin uppgift kan den uppgraderas i nya versioner. Det som kan avsluta den taktiska livslängden hos ett system är till exempel ett tekniksprång eller en helt ny taktik hos motståndaren. 
 Som en följd av de långa utvecklings- och införandetiderna kommer sannolikt flera av de system som blir operativa under  
 2015–2025 
  vara de system som fortsatt är operativa 2040 i sin fullt utvecklade förmåga och de system som utvecklas under 2020+ 
 105 
  
 Utveckling av teknisk förmåga 
  
 SOU 2014:88 
  
 kommer att nå initial operativ förmåga 2040 i begränsad omfatt- ning och kvantitet. 
  
 IT-system 
  har en betydligt kortare livscykel. Större  
 IT-system 
  kan ha utvecklingstider på upp till fem år. Livstiden för ett IT- system varierar beroende på teknikutvecklingen inom aktuellt tillämpningsområde samt hur länge supportavtal för ingående kom- ponenteter sträcker sig. Generellt kan sägas att ett  
 IT-system 
  har en livslängd på fem till tio år. För större system, såsom affärs- system, har det dock visat sig att livslängder över tio år är vanligt, vilket kan antyda att det är svårt och medför stora kostnader att byta ut komplexa system. 
  
 4.4 
  
 Teknisk och taktisk interoperabilitet 
  
 Senare tids konflikter, där det konventionella kriget mellan nationer är undantag, kommer att kräva långtgående teknisk och taktisk interoperabilitet mellan försvarsgrenar inom respektive nation, mellan olika nationers försvarsmakter samt mellan militära och civila organisationer. Denna utveckling bedöms fortsätta under överskådlig tid framöver. Detta är något som måste tas hänsyn till i studier, design och utveckling av tekniska system. Interoperabilitet kan innebära olika saker för olika typer av system, t.ex. att etable- rade standarder och metoder ska följas eller att specifika produkter ska användas som kontrolleras av en annan nation. 
 Det finns många fördelar med interoperabilitet. En fördel är att det skapar betydligt bättre förmåga att samverka nationellt och internationellt i samband med övningar och att kunna ge och ta emot stöd. En annan fördel är att val av system och delsystem kan göras snabbare och enklare genom gemensamma internationella standarder. Ytterligare fördelar är att framtida eventuella modifie- ringar och vidareutvecklingar av system förenklas. En negativ aspekt är dock att många av de interoperabla system eller standarder som är av vikt för en nation som Sverige kontrolleras av andra nationer eller organisationer. Den erfarenhet som finns i dagsläget är att det en tidskrävande verksamhet för att få alla behövliga internationella avtal avseende interoperabilitet på plats. 
 Det blir ofta en avvägning mellan funktion och interoperabilitet, där man från svensk sida i varje läge måste göra bedömningen kring 
 106 
  
 SOU 2014:88 
  
 Utveckling av teknisk förmåga 
  
 vad som är av största vikt för den operativa verksamheten och Sveriges roll i ett internationellt perspektiv. Dessa förhållanden kommer förmodligen inte avsevärt att förändras under tiden fram till, eller efter, 2040. 
  
 4.5 
  
 Teknikutveckling 
  
 Att bedöma den tekniska utvecklingen 30 år fram i tiden har alltid visat sig vara svårt. Detta gäller inte minst för luftförsvarsområdet. Det finns dock vissa trender som man kan anta kommer att påverka den tekniska utvecklingen samt tillhörande kommersialisering. Dock måste man komma ihåg att teknikens möjligheter endast är en del av den sammantagna bedömning som leder till ett teknik- genombrott inom det militära området. Sammantaget kommer endast den teknik som uppfyller förmågebehoven, och med de minsta kostnaderna för liv och materiel, leda till att uppsatta mili- tära mål uppnås att vara aktuell. Till detta kommer också andra faktorer, som t.ex. internationella uppgörelser kring restriktioner av teknikanvändning som innebär långsammare utvecklingstakter, eller att teknikgenombrott ej kommersialiseras av t.ex. ekonomiska eller taktiska orsaker. 
 Det är troligt att vi inom ett antal områden som t.ex. infor- mationsteknologi, artificiell intelligens, kognitiva tekniker, nano- teknik, bioteknik kommer att få se ett antal teknikgenombrott som gör dessa domäner än mer sårbara. Den stora utmaningen är därför att kunna använda dessa teknologiska genombrott inte bara offen- sivt utan också till försvar. 
 De teknikområden som beskrivs nedan är de som är av vikt för luftstridskrafterna. Vissa är i dagsläget väl utvecklade och använda, vissa har ett mer eller mindre starkt fotfäste vad gäller initial använd- ning eller forskning, och kommer runt 2040 att vara i regelbunden användning eller nära introduktion. Informationen är uppdelad i följande områden: 
  
 Vapenteknik 
  
 Informationsteknologi och telekommunikation inkl. cyber 
  
 Rymdteknik 
  
 107 
  
 Utveckling av teknisk förmåga 
  
 SOU 2014:88 
  
 Flygteknik 
  
 Smygteknik i förhållande till sensorutvecklingen 
  
 Obemannade och autonoma system 
  
 Sensorteknik – inklusive sensorfusion 
  
 Materialteknik, inklusive nanoteknik 
  
 Kognition/Beslutsfattning 
  
 Utvecklingen inom respektive område brukar oftast vara evolutio- när men det är kombinationen av olika teknologier som ger de största genombrotten. Exempel på detta kan vara utvecklingen inom informationsteknologi kombinerat med utvecklingen inom kog- nitiva tekniker som kan skapa nya avancerade beslutsstödssystem. 
  
 4.5.1 
  
 Vapenteknik 
  
 Modern vapenteknik kommer att ha en större spridning än i dags- läget, vilket innebär att till exempel grupperingar av asymmetriska motståndare kommer att ha tillgång till olika typer av vapen i större grad än i dag, samtidigt som de, på ett innovativt sätt, kommer att kunna leverera denna vapenlast, t.ex. genom obemannade farkoster. 
 Prestanda, som längre räckvidd, större eldkraft, snabbare vapen- insats, har tidigare varit den viktigaste parametern vid utveckling av vapensystem men i dag är både låg utvecklingskostnad och låg styckkostnad en lika högt värderad faktor. Höga krav på prestanda ökar ofta kostnaderna, vilket medför att väl specificerade krav på nya system har ökat i betydelse. 
 Den allmänna teknikutvecklingen med ständigt ökande dator- kraft, miniatyrisering och elektronik skapar förutsättningar för att vidareutveckla både vapen och skydd. Liksom i andra teknik- områden sker inom vapenområdet, en ökad systemintegration där många delar sätts samman till komplexa system med förmågor som vida överstiger tidigare generationers enklare system. Priset för en hög systemnivå är dock kraftigt ökade kostnader på grund av den höga komplexiteten med samtidiga krav på hög tillförlitlighet och tillgänglighet. En följd av att allt fler system beror av varandra är att 
 108 
  
 SOU 2014:88 
  
 Utveckling av teknisk förmåga 
  
 enskilda delsystems prestandaförbättringar inte till fullo kan ex- ploateras om inte alla aspekter av beroenden har analyserats. 
 Exempel på tekniker som bedöms få stort genomslag på sikt är: 
 Ökad precision samt ökade räckvidder och hastigheter hos robotar och missiler 
 En tydlig trend inom vapenområdet är precisionsvapen. Tidigare har precisionsvapen varit synonymt med robotar; relativt stora och dyra vapen avsedda för kvalificerade mål som flygplan, stridsvagnar och utpekade fasta mål på marken. Under  
 1990-talet 
  påbörjades utvecklingen av styrda artillerigranater, t.ex. den  
 svensk-amerikan- 
  ska Mccormick, ett system som är billigare än traditionella robotar men väsentligt dyrare än ostyrda granater. Den nuvarande utveck- lingen av precisionsvapen bygger huvudsakligen på navigering och positionering via GPS. Vissa begränsningar i GPS och risken för att systemet i en kris- eller krigssituation inte kan användas full ut gör att alternativa metoder för positionsbestämning utvecklads. Fram- tida potential hos lasergyron och rapid mapping kan möjligen på sikt ge en minst lika bra positionering som GPS. 
 Hastigheter hos robotar och missiler ökar markant. Det pågår redan i dag utveckling av kryssningsrobotar med hastigheter i slut- fasen på  
 M3-4. 
  Utvecklingen inom explosivämnesområdet och framdrivningsteknik gör att vi i perspektivet 2040 kan förvänta oss mycket snabba robotar, dock förmodligen i en relativt begränsad omfattning. 
 Samverkande vapensystem 
 Strid med system i samverkan är en utveckling av principerna för bekämpning inom högteknologisk krigföring. Det innebär att avse- värt ökade räckvidder och snabbare beslutscykler kan uppnås vid identifiering, målföljning och bekämpning av luft- och sjömål. Med förbättrade sensorer, informationsbehandling och kommunika- tionssystem medger detta realtidssamverkande system. 
 Rent tekniskt är kärnan i den nya stridstekniken med samverk- ande system att en ny typ av snabbdatalänk nyttjas, vilken medger sensordatafusion mellan olika sensorersystems data. Dessa data 
 109 
  
 Utveckling av teknisk förmåga 
  
 SOU 2014:88 
  
 utbyts med hög hastighet mellan sensornoderna. En mycket hög inmätningsnoggrannhet och en avsevärt förbättrad förmåga till upplösning av mål som uppträder nära varandra kan således uppnås. Verkansförbanden, i form av stridsflyg, stridsfartyg och luftvärn, kan med denna stridsteknik skjuta och träffa mål baserat helt och hållet på extern målinformation. Eftersom verkanssystemens egna sensorer inte nyttjas, kan skjutande enheter uppträda dolt. Strids- tekniken medger användande av spaningsradarsystem med lägre frekvenser på kommunikationsbanden, VHF och UHF. Fördelen med det är längre räckvidder även mot smyganpassade mål. 
 Elektromagnetiska vapen 
 Sedan lång tid tillbaka pågår utveckling av elektromagnetiska vapen bl.a. HPM (High Power Microwaves/Högeffektpulsad Mikrovågs- strålning)och laservapen. Det har under lång tid bedrivits forskning och utvecklingssatsningar inom bägge områdena och trots vissa begränsningar i såväl prestanda som taktiskt utnyttjande bedöms både HPM och laservapen vara utvecklade och operativa före 2040. 
  
 HPM-vapen 
  
 Med  
 HPM-vapen 
  avses såväl egentliga  
 HPM-källor, 
  dvs. källor som avger relativt smalbandig pulsad mikrovågsstrålning av hög intensi- tet, som bredbandiga pulsade elektromagnetiska källor (s.k. icke- nukleär EMP) vars frekvensinnehåll kan sträcka sig från noll- frekvens ända upp i mikrovågsområdet. 
 Verkan i elektroniken sker antingen genom att denna störs beroende på falska signaler som uppstår p.g.a.  
 HPM-strålningen, 
  eller att elektroniken skadas permanent, i huvudsak genom term- iska effekter.  
 HPM-vapen 
  har fördelen att med ljusets hastighet kunna genomföra en osynlig insats och repetera denna ett stort antal gånger.  
 HPM-vapen 
  utgör hot särskilt för  
 kommunikations-, 
  lednings- och informationssystem samt stridsdelar innehållande sensorer. 
 Det förekommer risk för sabotagehandlingar med HPM mot vitala delar av det civila samhället som i förlängningen kan påverka luftförsvarsförmågan. Det råder dock osäkerhet huruvida HPM kommer utgöra ett effektivt militärt vapen då osäkerheten angående erhållen verkan i målet är stor. 
 110 
  
 SOU 2014:88 
  
 Utveckling av teknisk förmåga 
  
 Hot från HPM kan i huvudsak mötas med tekniska skydds- åtgärder. Operativ/taktisk anpassning kan till del ersätta eller kom- plettera tekniskt skydd. Försvarsmakten utnyttjar i allt större ut- sträckning civila produkter som normalt inte är dimensionerade för att klara av  
 HPM-hotet. 
  Detta medför på sikt en ökad risk för  
 HPM-påverkan. 
  
 Teknologier för att skydda sig mot HPM ger även ett skydd mot andra hot från den elektromagnetiska miljön och innebär att systemet blir säkrare. Det blir mindre känsligt för telekonflikter t.ex. då samgrupperade radar- och kommunikationssystem oavsikt- ligt stör varandra. 
 Under senare år har det talats om smarta HPM där man an- vänder AESA radar för att ställa in skadliga frekvenser och även specialgjorda  
 AESA-liknande 
  källor för att nå högre effekter. Om detta är sant kommer detta att innebära ett genombrott för HPM- tekniken. 
 Laservapen 
 Laser kan användas för att störa, blända, vilseleda eller skada optiska eller optroniska system. 
 Laservapen med högre uteffekt utvecklas för att bekämpa allt från ballistiska robotar och missiler till granater, IED (Improvise Explosive Device)och för minröjning. Lågenergilasrar används för störning och för att förstöra optik. Medelenergilasrar kan användas för att förstöra optiska strukturer (frostning) och högenergilasern används för att förstöra materiel. Med dessa laservapen får man system som inte behöver laddas om, växelverkar med målet med ljusets hastighet, slipper ballistiska korrektionsberäkningar, får fler- målsförmåga samt ett precisionsvapen med liten oavsiktlig skade- verkan. En förutsättning är att man får ner storleken och vikt på systemen och att man får ner de atmosfäriska störningarna vilket är ett problem i dag för högenergilasrar. 
 Laser kan även användas för fysisk bekämpning av luftmål. För- delar med laser är bland annat dess hastighet, vilken är en stor fördel mot små manövrerande mål, dess precision, låg kostnad/in- sats, stort magasin samt mindre logistisk belastning i form av ammunitionstransporter. 
 Laservapnens utveckling har pågått under en längre tid, bl.a. har försök skett med kemiska laservapen. Dessa är ganska stora och klumpiga och sprider även ut farliga kemiska substanser. Under 
 111 
  
 Utveckling av teknisk förmåga 
  
 SOU 2014:88 
  
 senare tid har utvecklingen av så kallade Solid State laservapen med tillräckligt hög uteffekt markant gått framåt och demonstratorer till dessa finns redan i dag. 
 I Europa pågår studieprojekt av laservapen och försök har genomförts där RPAS och granatkastarsvärmar har skjutits ner med laservapen. Boeing genomför i dagsläget försök med laser- vapen på plattformar för amerikanska marinen, där inriktningen är att använda laser mot  
 RAM-mål 
  och obemannade flygfarkoster. 
 Bedömningen är att 2040 kommer laservapen att vara vanligt förekommande. Laservapen är billigare och har förmågan att träffa mindre mål. De har dock vissa väderbegränsningar och eventuella framtida internationella överenskommelser kan göra att de inte kommer att bli operativa i den takt som den tekniska möjligheten medger. 
  
 4.5.2 
  
 Informationsteknologi och telekommunikation, inkl. cyber 
  
 Den pågående konvergensen mellan tele- och datakommunikation samt mellan fast och trådlös kommunikation kommer i stor grad att ha genomförts vid studietidpunkten. I framtiden kommer fokus inte att ligga på nätverk utan på logikiska system som uppfyller många olika syften och hämtar information ur många simultana nät. Med de hastigheter som kommer att kunna uppnås i framtiden kommer också nya funktioner och användningsområden att uppstå. Alla nätverk, eller hela nätet, kommer att bygga på samma proto- koll och systemen och blir då oberoende av vilket nät de befinner sig i och hämtar information ifrån. Framtidens nätverk kommer till stor grad att vara uppbyggda av system som utför uppgifter och kommunicerar med varandra utan mänsklig inblandning, s.k. 
  
 Internet of things that think 
 . 
  
 Standardisering av protokoll och mjukvara i  
 IT-system, 
  samt den ökade interoperabiliteten som det innebär ger samtidigt en 
 ökad exponering mot intrång och angrepp. Traditionella stuprörs- system, ofta med unika protokoll, var mindre känsliga för angrepp men möjliggjorde inte heller den samarbetsförmåga inom den militära arenan som är nödvändig i dag. Det krävs en mer detaljerad kunskap hos en angripare för att nå framgång i ett unikt system, jämfört med ett system som är uppbyggt av standardprodukter. 
 112 
  
 SOU 2014:88 
  
 Utveckling av teknisk förmåga 
  
 Användning av standardiserad teknik kommer att öka. Detta kom- mer att ge möjlighet till minskade kostnader för framtagning av system, men innebär också att cybermiljön öppnar upp sig för angripare som tidigare inte hade tillräcklig förmåga eller incitament att agera. 
 Säkerheten i och runt  
 IT-system 
  byggs upp av funktioner som syftar till att upptäcka eller hindra hot. Kända hot är i samman- hanget lätta att upptäcka men en kvalificerad angripare utnyttjar oftast hittills okända svagheter i  
 IT-system. 
  Detta gör att aktiv övervakning av egna  
 IT-system 
  är nödvändigt. Denna övervakning syftar till att identifiera avvikelser från vad som kan anses vara normal datatrafik och händelser i  
 IT-systemen. 
  Sannolikt sker detta med en allt högre grad av automatisering, men mänskliga bedöm- ningar kan trots det vara nödvändiga. 
 Även cybermiljön kommer enligt kommitténs bedömning att öka i betydelse baserat på den snabba utvecklingen inom informa- tions- och kommunikationsteknologin. Sverige kommer att behöva en utökad förmåga inom området för att kunna möta de framtida hotbilder som denna miljö kan ge upphov till. Distinktionen mellan cyberförmåga och övrig förmåga att påverka sensorer och kom- munikationssystem som till exempel telekrigsförmåga och informa- tionsoperationer bedöms långsiktigt tunnas ut. På samma sätt bedömer kommittén att distinktionen mellan cyberförsvar och offensiv cyberförmåga kommer att bli allt diffusare. 
 Den snabba tekniska utvecklingen inom området bör leda till ett antal överväganden kring om den svenska förmågan endast ska användas till försvar eller om den också ska kunna användas offen- sivt. Med stor sannolikhet kommer förmågan att genomföra offen- siva cyberoperationer ingå som en normal förmåga hos en kvalifi- cerad försvarsmakt på sikt. Kommittén bedömer att en offensiv cyberförmåga skulle kunna utgöra ett viktigt bidrag i luftförsvaret. Kommittén anser att Sverige måste kunna förhålla sig till hotet och att frågan vidare bör studeras. 
 Utvecklingen kommer ha skapat nya möjligheter där regelver- Mcguire inte kommer att vara i fas med de tekniska möjligheterna. Som inom många delar av det militära området kommer besluten om Sveriges framtida förmåga inom området vara en sammanvägning av militära och politiska överväganden. 
 113 
  
 Utveckling av teknisk förmåga 
  
 SOU 2014:88 
  
 Baserat på den snabba utveckling som sker inom informations- teknologin har också forskningen och utvecklingen inom området artificiell intelligens (AI) fått ny fart. Maskiner som utför uppgifter och som samtidigt lär sig och utvecklas kommer att bli allt van- ligare. I framtiden kommer  
 AI-system 
  att alltmer ersätta funktio- ner som i dag endast utförs av människor. Dock finns ett antal etis- ka och andra frågeställningar kring betydelsen av att den mänskliga faktorn i allt större utsträckning reduceras i framtida bedömningar och beslutsprocesser. 
  
 4.5.3 
  
 Rymdteknik 
  
 Satellitsystem 
 Den teknologiska utvecklingen på rymdområdet har under 2000- talet på ett genomgripande sätt förbättrat möjligheterna att ta fram mindre, specialanpassade satellitsystem. Vikt, komplexitet och där- med kostnad för dessa satelliter har sjunkit samtidigt som tekniken med samverkande och friflygande satelliter har ökat systemens kapacitet. Ledtiderna för utveckling har också avsevärt kortats. Dessa satellitsystem kommer i allt högre grad att utvecklas och användas av ett flertal länder tack vare lägre pris och förbättrade prestanda. 
 Utvecklingen inom rymdteknik sker i dag längs fyra parallella vägar: 
  
 Miniatyrisering 
 ; På samma sätt som  
 IT-komponenter 
  stadigt har minskat i storlek, vikt och energibehov har även rymd- industrin det senaste decenniet miniatyriserat sina komponen- ter. För rymdtillämpningar är detta speciellt intressant då kost- naden för satelliter normalt står i direkt proportion till dess vikt. Vikt är en mycket stark kostnadsdrivare och varje gram som kan sparas i ett satellitprojekt innebär stora besparingar. Vanligen delas små satellitsystem in i olika viktklasser.  
 Mikro-satelliter 
  väger ungefär  
 10–100 
  kg,  
 nano-satelliter 
 1–10 
  kg, och pico- satelliter mellan  
 0,1–1 
  kg. 
  
 Standardisering 
 ; Av tradition är utvecklingen av satelliter ett grannlaga arbete där varje ny satellit konstrueras från grunden och skräddarsys i detalj. Denna konservativa produktionsmetod 
 114 
  
 SOU 2014:88 
  
 Utveckling av teknisk förmåga 
  
 har i dag börjat ifrågasättas av framförallt mindre rymdföretag som försöker introducera standardiseringar och olika modul- system. I dag finns standardiserade förslag på satellitbaserade system som i sin enkelhet ofta jämförs med standarden hos  
 USB-kontakter. 
  Olika sensorsystem skulle då i princip kunna kopplas in via plug & Större satelliter kräver omfattande finansiering för att konstrueras, skjutas upp och drivas. De finansiella utma- ningarna har tidigare lösts genom att få med så många intres- senter som möjligt i programmen. Detta har vanligen åstad- kommits genom att ansluta fler sensorer, transpondrar eller andra instrument på satelliten för att tillfredsställa varje intres- sents behov. Nu börjar emellertid en utveckling skönjas där de stora satelliterna bryts upp i flera friflygande satelliter som kan samverka och kommunicera med varandra i omloppsbanan. Resultatet av denna typ av fraktionerat byggnadssätt kan bli effektivare, mer robusta och flexibla satellitsystem. 
 Fraktionerade system öppnar bland annat upp möjligheterna att nå högre tillgänglighet över vissa områden eller att öka den rumsliga upplösningen av satellittjänsterna. I princip finns det tre former av fraktionerade satelliter: 
  
 – 
  
 Konstellationer  
 av flera homogena satelliter, vars omlopps- banor samordnas i tid och rum på ett sätt så att tillgänglig- heten ökar för vissa områden på marken. 
  
 – 
  
 Formationer  
 av flera satelliter som flyger på ett samordnat sätt i rummet för att nå en synkroniserad kapacitet som över- stiger den för den enskilda satelliten. 
  
 – 
  
 Svärmar  
 av homogena satelliter som ibland samverkar koope- rativt i en volym av rymden. Satelliterna är normalt inte centralt styrda utan samordnar sina relativa positioner till varandra individuellt. 
  
 Launch-on-demand 
 ; 
  Den stora stötestenen för mindre nationer som konstruerar små satelliter är uppskjutningskostnaden och beroendet av de få tillgängliga uppskjutningstjänsterna på 
 115 
  
 Utveckling av teknisk förmåga 
  
 SOU 2014:88 
  
 världsmarknaden. Hittills har detta lösts genom att samordna uppskjutningen av flera mindre satelliter via en gemensam upp- skjutning på samma raket. Även om kostnaden då minskar per satellit, blir å andra sidan möjligheterna att välja tid och om- loppsbana mycket begränsad. För att öka förutsättningarna att få mindre satelliter i omloppsbana har konceptet  
 launch-on- 
  demand lanserats. Tekniken bygger i de flesta fall på att i start- skedet använda någon form av flygande plattform och att de därpå följande raketstegen är mindre och anpassade till små satelliter. 
 Sammantaget har den tekniska utvecklingen och den därmed följande prispressen som beskrivits ovan, medfört att även mindre länder i dag har kapacitet att utveckla egna nationella rymdsystem. Det är rimligt att anta att denna kapacitet i allt högre grad också kommer att används och vidareutvecklas. 
 Rymbaserade system kan redan i dag till viss del bidra till bättre luftlägesbild men det finns i dag inga möjligheter att bedriva flygstridsledning bara med stöd av denna information. Geostationära satelliter måste med nödvändighet befinna sig på så pass stora avstånd från jorden att det inte är möjligt att få den detaljerade beskrivning, upplösning som behövs. En effektiv flygstridledning kräver en snabb uppdatering av luftlägesbilden. Detta är förmodligen inte möjligt, inte ens 2040, med ett antal samverkande svärmande satelliter på betydligt lägre höjd än de geostationära. Trots utvecklingen på radarsidan med allt fler avancerade system som bygger på elektriskt styrda antenner och framtida snabba kommunikationslänkar bedöms möjligheterna även för stormakterna att 2040 stridsleda genom satellit som knappast realiserbart. 
 Informationsinhämtning 
 Vad gäller utvecklingen kring rymdsystem så kommer inom om- rådet informationsinhämtning stora system att kvarstå där utveck- lingen sker stegvis sett till prestanda och teknikmognad. Utöver teknikutveckling sker även en kommersiell utveckling, främst inom bildalstrande system som medger att en kund kan upphandla satellit- bilder med mycket hög kvalitet.  
 Rapid mapping 
  kan på sikt ge 
 116 
  
 SOU 2014:88 
  
 Utveckling av teknisk förmåga 
  
 stridskrafter och vapensystem en synnerligen noggrann positions- bestämning även i miljöer där GPS inte finns tillgänglig. 
 Satellitkommunikation 
 Inom SATKOM sker främst en kommersiell utveckling där ett tiotal företag satsar på satellitflottor på upp till cirka 50 satelliter utspridda i den geostationära banan anpassade för olika frekvens- band. Den tydligaste tekniska utvecklingen är s.k. Hosted Pay- load, vilket innebär att en kund köper en plats ombord en stor satellit för att där placera en eller flera egna transpondrar. På detta sätt kan man erhålla en egen satellitkommunikationsförmåga utan att behöva vara en satellitoperatör. 
 Positionering, navigering och tidsinhämtning 
 Inom detta område har det amerikanska  
 GPS-systemet 
  NAVSTAR länge varit helt dominant. Även Ryssland har med sitt GLONASS besuttit denna förmåga sedan  
 1980-talet. 
  Sedan två decennier pågår utvecklingen av ett motsvarande europeiskt system, GALILEO. Hittills har två satelliter skjutits upp och systemet beräknas vara fullt operativt 2020. 
  
 4.5.4 
  
 Flygteknik 
  
 Stridsflyg 
 Fjärde generationens stridsflygplan 
 Generellt vidareutvecklas den fjärde generationens flygplan med nya kvalificerade sensorer för både målinmätning och egenskydd. Samtliga västliga flygplan av denna typ medger  
 Nato-interopera- 
  bilitet. 
 Dessa flygplan har ursprungligen inte designats med fokus på smygegenskaper, men i samband med uppgradering sker försök att minska främst radarsignatur. 
 Generellt utrustas planen med en AESA ( 
 Active Electronically Scanned Array 
 ) radar som kan hantera både luft och markmål samt 
 117 
  
 Utveckling av teknisk förmåga 
  
 SOU 2014:88 
  
 ett IRST  
 ( 
 Infra-Red 
  
  Search and Track)  
 system för att detektera värmestrålning. Samtliga västliga flygplan av denna typ har data- länkar som medger  
 Nato-interoperabilitet. 
  Utrustning för elektro- nisk krigföring innefattar RWR ( 
 Radar Warning Receiver 
 ) för upptäckt av fientlig radar, MAW ( 
 Missile Approach Warner)  
 system för att upptäcka avfyrade missiler, EA ( 
 Electronic Attack 
 ) elektro- nisk aktiv störutrustning inklusive facklor och utsläpp av partiklar för att störa olika typer av målsökare samt ECCM ( 
 Electronic  
  
 Counter-Counter 
  
  Measures 
 ) för att skydda egna sensorer för stör- sändare. 
 Femte generationens flygplan 
 Femte generationens flygplan designas för att ha mycket låga signa- turer avseende främst radar och värmestrålning (IR). 
 I USA finns i dag Lockheed Martin  
 F-35 
  Lightning (Joint Strike Fighter, JSF) samt Reilly  
 F-22A 
  Raptor.  
 F-35 
  är ut- vecklat för att bli ett kostnadseffektivt men ändå operativt relevant smyganpassat multirollflygplan.  
 F-35 
  saknar dock  
 super-cruise- 
  förmåga. 
  
 F-22A 
  är i dag det mest avancerade stridflygplanet i världen med smygegenskaper som är bättre än hos något annat känt flygplan.  
 F-22A 
  har den mest avancerade radarn  
 (Northrop-Grumman 
 AESA-radar), 
  med längst räckvidd, av alla stridsflygplan vilket leder till möjlighet att upptäcka mål på större avstånd än vad andra flygplan klarar. Radarn är tillräckligt kraftfull för att kunna använ- das som ett mikrovågsbaserat energivapen för att slå ut elektro- niken i främmande stridsflygplan och kryssningsmissiler. 
 Flygplanet bedöms genom sin signaturanpassning ha god för- måga att på nära håll bekämpa väl försvarade mål med styrda bom- ber. För att uppnå goda smygegenskaper använder planet (liksom alla andra femte generations flygplan) inre vapenutrymmen. 
 Ryssland utvecklar Sukhoi  
 T-50 
  PAK FA. Detta flyg har stora inre vapenutrymmen och förmåga att bära yttre last, stora bränsle- tankar som medger flygning över mycket stora avstånd under  
 super-cruise. 
  Detta ger PAK FA potential att bli ett bättre strids- flygplan i duellsituationer än något västligt flygplan, vid sidan av  
 F-22A. 
  
 118 
  
 SOU 2014:88 
  
 Utveckling av teknisk förmåga 
  
 Uppgifter om kinesiska Chengdu J20 indikerar att planet kom- mer att ha  
 super-cruise 
  förmåga och smygegenskaper. 
 Samtliga femte generationens flygplan designas för att ha mycket goda smygegenskaper, dvs. låga signaturer avseende främst radar (radarmålyta i storleksordningen 0,1 m 
 2 
 ) och IR (värmestrålning). 
 Flygplanen designas vidare för maximal svängprestanda på 9g och de flygplan som designas för  
 super-cruise 
  bedöms kunna uppnå flyghastigheter på M1.8 på hög höjd och M1.2 på låg höjd med grundmotor. Flygplanen utustas med  
 AESA-radar 
  med upptäckts- avstånd på uppemot 150 km mot 1 m 
 2  
 målarea och med IRST för upptäckt av flygplan på avstånd uppemot  
 80–100 
  km. 
 Femte generationens flygplan förses med avancerade digitala mottagare och störsändare. Flygplanen har mycket god ECCM (Electronic  
 Counter-Counter 
  Thomas) för att skydda egna senso- rer för störsändare. Flygplanen utrustas med taktiska datalänkar och med avancerat störskydd. 
 Utvecklingen har letts av USA, medan både Ryssland och Kina arbetar aktivt för att ta fram egna flygplan med delvis liknande pre- standa som de amerikanska. 
 Framtida utveckling 
 Arbete har redan på börjats i såväl USA som Ryssland med att designa ett nästa generations stridsflygplan. Inom USAF är det tänkt att detta nya plan ska på sikt ersätta  
 F-22 
  och inom  
 US-Navy 
 F/A-18 
  Super Hornet. På grund av de mycket stora kostnaderna för att utveckla och producera ett nästa generationens flygplan är det dock inte troligt att detta flygsystem helt kommer att ersätta de tidigare. 
 Även Kina (och möjligen Frankrike) bedöms – åtminstone på sikt – komma att utveckla en 6:e generations stridsflygplan. 
 Nästa generations flygplansystem skulle kunna komma att karaktäriseras genom: 
  
 Ökad räckvidd 
  
 Ökad uthållighet 
  
 Extrem smygteknik 
  
 Ökad situationsmedvetenhet 
  
 119 
  
 Utveckling av teknisk förmåga 
  
 SOU 2014:88 
  
 Ökad människa – maskin interaktion 
  
 Ökad vapeneffekt (främst genom laservapen och andra högenergi- vapen) 
  
 Ökad nätverksintegrering 
  
 Ökat skydd mot cyberkrigföring 
  
 Kan finnas i såväl bemannade eller obemannade versioner 
  
 4.5.5 
  
 Smygteknik i förhållande till sensorutvecklingen 
  
 Den grundläggande idén inom smygteknik är att designa ett system så att det undgår upptäckt genom att minimera signaturer genom bland annat val av form eller material. I smygtekniken ingår att minimera alla typer av signaturer t.ex. radarekon, värme, optisk signatur, ljud etc., eftersom alla dessa egenskaper också kan använ- das för att spåra en farkost. 
 En fråga som har betydelse för utvecklingen av luftförsvaret är om sensorutvecklingen över tiden kan minska eller eliminera för- delarna med smygtekniken. Det finns inget entydigt svar på denna fråga, särskilt inte i tidshorisonten 2040 och framåt. Det som kan sägas är att det finns ett antal områden inom vilka smygtekniken har brister och dessa kan användas för att öka chanserna att upp- täcka en smygfarkost. Ett sensornätverk som kan kombinera infor- mationen från ett antal olika källor kommer därför med större sannolikhet vara ett effektivt delsystem i kedjan upptäckt – identi- fiering – bekämpning i framtiden. Baserat på den relativt snabbare utvecklingen inom området informationsteknologi och sensor- fusion kontra utvecklingen inom smygteknik bör det finnas goda förutsättningar att i framtiden bygga system som med större pre- cision hanterar tidig upptäckt av smygfarkoster. 
 Områden som kan nyttjas för att upptäcka smygfarkoster: 
  
 Upptäckt av elektromagnetiska emissioner via passiva sensorer 
  
 Upptäckt av reflekterande energi via passiv bi- eller multistatisk radar 
  
 Upptäckt av atmosfäriska störningar via MASINT (Measure- ment And Signal INTelligence) 
  
 120 
  
 SOU 2014:88 
  
 Utveckling av teknisk förmåga 
  
 Upptäckt av infraröd strålning (värme) via  
  
 IRST-system 
  
 Upptäckt av smygfarkoster via radar med längre våglängder (VHF) 
  
 Upptäckt av smygfarkoster via radar med  
  
 OTH-egenskaper 
  (HF) 
 Både för smygteknik och för ett stabilt sensornätverk med data- överföring med höga datatakter och tillhörande informationsfusion finns kostnadsaspekter som måste vägas in i en bedömning om vilken väg man som nation vill välja. Smygteknik är mycket kost- nadsdrivande och även i framtiden kommer fullt smyganpassade farkoster bara finnas i begränsad omfattning och hos ett fåtal län- der. Det finns också kostnadsaspekter kring sensorer och deras skydd vilket gör att det inte otänkbart att ett sådant nätverk skulle vara ekonomiskt överkomligt för en mindre nation. 
 Även om det i framtiden kommer att finnas större möjligheter att upptäcka smygfarkoster via kombinationen av olika sensorer i nätverk och fusionen av data så betyder inte det att alla svårigheter är avklarade. Det finns en stark länk mellan upptäckt – identifiering och bekämpning som måste fungera och det måste gå snabbt. Om man kan upptäcka smygfarkoster men inte bekämpa dem så är ju inte mycket vunnet. Detta innebär att den systemutveckling som sker måste fokusera på att få ett optimalt  
 system-av-system 
  för den ställda uppgiften, och inte ett suboptimerat system som i sig är väldigt bra men som inte är i balans med övriga delar. 
 Om det i framtiden visar sig att sensorutvecklingen kommer – till ett rimligt pris – att kunna reducera fördelarna med smyg- tekniken kommer detta inte bara att kraftfullt påverka stridsflyg- utvecklingen utan även stormakternas möjlighet till luftherravälde. 
  
 4.5.6 
  
 Obemannade och autonoma system 
  
 Teknikutvecklingen kring obemannade flygande system, RPAS, har sedan starten gått snabbt och systemen utgör en ökande och allt viktigare del av krigföringen. I luftförsvaret efter 2040, kommer RPAS vara en naturlig beståndsdel och utgöra ett viktigt komple- ment till bemannade system och sannolikt överta vissa specifika uppgifter. Teknikutvecklingen kommer att medföra konstruktion av enklare autonoma farkoster till ett lågt pris, förutsatt att kraven på tillförlitlighet och säkerhet inte sätts för höga. Dessa RPAS kan 
 121 
  
 Utveckling av teknisk förmåga 
  
 SOU 2014:88 
  
 då fungera som avancerade kryssningsrobotar och utvecklas till ett mängdvapen för en kvalificerad motståndare eller som ett hot från en  
 icke-statlig 
  aktör. 
 Obemannade flygande system (RPAS) som kommer att upp- träda framskjutet bedöms då ha låg signatur, förmåga till elek- tronisk krigföring samt förmågan att stå emot cyberattacker, även från en högteknologisk motståndare. 
 Automatiseringsgraden kommer att fortsätta öka och 2040 bedöms det finnas obemannade system med en hög grad av auto- matisering. Detta kommer troligen kommer att påverka krig- föringens karaktär genom att den mänskliga delaktigheten minskar. 
 Den generella teknikutvecklingen inom områden som alter- nativa bränslen, hybridlösningar mm. kommer att skapa förbättrad bränsleekonomi och ger ökad effektivitet och längre uthållighet för större obemannade plattformar. Utvecklingen inom batteriområdet kommer att ge längre uthållighet för mindre elektriska plattformar. Utvecklingen bedöms också skapa en drivkraft för framtagning av mindre, lättare, effektivare och kapabla sensorer för att möta kra- ven på framtidens RPAS. 
 Ett ökat behov av samverkan mellan system kommer också att driva teknikutvecklingen i syfte att öka integrationen av RPAS med andra plattformar, Till exempel bedöms framtida stridsflygs- och helikopterbesättningar kunna ta kontroll över och styra RPAS. Bedömningen är att vi kommer att se fler sådana länkningar mellan RPAS och bemannade flygande system för att förlänga sensor- räckvidd och öka situationsmedvetenhet eller t.ex. att stödja i tele- krigsrollen. Det bör i detta sammanhang även nämnas att det bland annat i USA bedrivs utveckling av flygande system som samverkar i 
 svärmar, vilket kan ge lägre kostnader och lägre kvalitativa krav på den enskilda plattformen med en större uthållighet och förmåga. 
 Krav på mindre vikt och en kraftigt ökad datorkraft i syfte att bearbeta enorma mängder rådata för vidare distribution av nyttig information i ett överbelastat bandbreddsspektrum, kommer att vara bidragande faktorer till att allt strängare krav ställs på RPAS- teknik i framtiden. 
 Framtida utmaningar: 
 122 
  
 SOU 2014:88 
  
 Utveckling av teknisk förmåga 
  
 Integrationen i civilt luftrum 
 Internationella och nationella civila luftfartsorganisationer arbetar i dag intensivt med att utveckla regelverk för ansvarsförhållanden, rutiner, metoder och teknik i syfte att kunna integrera obemannade flygplan i kontrollerad luft tillsammans med bemannade flygplan. I dag flyger militära RPAS endast i avskilt luftrum, separerade från civil trafik och under militär trafikledning. För att effektivt kunna nyttja RPAS i framtiden måste de tillåtas uppträda i civilt luftrum tillsammans med bemannat flyg. Sannolikt kommer detta att ske med en stegvis utveckling på vägen mot en lösning. Så kallade sense and  
 avoid-system 
  utvecklas, för både militära och kommer- siella obemannade system, i syfte att fungera tillsammans med bemannade flygplan i en överbelastad miljö. Bedömningen är att RPAS och bemannade luftfarkost rutinmässigt kommer att operera i samma luftrum före år 2040. 
 Överlevnad, Informationssäkerhet och cyberhot 
 Avseende sårbarhet bör det beaktas att RPAS hittills nästan enbart har nyttjats mot lågteknologiska motståndare. Det kan därför vara svårt att med dessa operationer som grund analysera vilka sårbar- heter systemen verkligen har. Emellertid kan några olika typer av specifika hot mot obemannade system identifieras. Utöver fysiska hot kan systemen utsättas för cyberattacker som syftar till att vilse- leda, ta över eller förstöra systemen. Från en RPAS skickas ex- empelvis behandlade radarbilder, video och andra sensorsignaler till marken där det presenteras på en lägesbild. Till skillnad från be- mannade system sker informationsbehandlingen autonomt hela vägen till mottagaren via olika kommunikationslänkar. Hela kedjan av länkar och informationsbehandlingssystem måste skyddas mot cyberattacker. På motsvarande sätt måste säkerheten vara tillräck- ligt hög för de kommandon som sänds till plattformen, tillsammans med säkerhetsalgoritmer i systemen ombord om kontakten bryts. 
 Den framtida utvecklingen av RPAS kommer inkludera en ökad förmåga till överlevnad mot en mer kvalificerad motståndare. Det kan ske genom exempelvis signaturanpassning och en defensiv förmåga mot andra luftfarkoster och mot luftvärn. System med mycket lång uthållighet  
 (100–250 
  timmar) är en annan utvecklings- 
 123 
  
 Utveckling av teknisk förmåga 
  
 SOU 2014:88 
  
 trend. System för komplement till jaktflyg har diskuterats länge och som uppträdandet är i dag, är det är en betydligt svårare upp- gift och det är inte uppenbart att sådana system kommer vara fullt operativa 2030. Dock bedöms detta uppträdande gradvis förändras, med ökad grad av automatik i flygsystemen, väsentligt ökade räck- vidder på både sensorer och vapen. Tillsammans kan detta leda till att pilotens roll samt uppträdandet kommer att förändras. Inter- nationellt talas om att gå från dogfighting till datafighting. 
 Graden av autonomi 
 Behovet av högre grad av autonomi kommer att bidra till att öka kraven på bättre signalbehandling och större minneskapacitet om- bord på plattformen. Den pågående teknikutvecklingen medger också en gradvis ökad autonomitet över tiden. För kvalificerade obemannade system kommer det dock sannolikt under det kom- mande decenniet fortfarande vara operatörer som styr och över- vakar systemen. 
 Den snabba utvecklingen av beräkningskapacitet per volym- enhet och miniatyriseringen av elektronik, medför dock att för- måga till bättre beslutsstöd och bearbetningen av sensordata kom- mer att öka kraftigt. 
  
 4.5.7 
  
 Sensorteknik – inklusive sensorfusion 
  
 Utvecklingen inom sensorområdet är, till skillnad från utvecklingen gällande informationsteknologi och telekommunikation, inte lika snabb och det finns en mindre mängd kommersiella applikationer att generera vinst från. Detta gör att den militära utvecklingen inom området blir av stor vikt för framtida system. Dock räknas sensor- området till de så kallade integritetskritiska områdena, vilket gör att gemensam utveckling mellan länder är svår, vilket förmodligen ytterligare minskar de utvecklingsinsatser som sker. 
 Den sensorutveckling som pågår har bland annat ett fokus i miniatyrisering för att på ett kostnadseffektivt sätt kunna mass- producera sensorer samtidigt som deras funktion ständigt förbätt- ras. Smarta funktioner som självkalibrering och självadaptering till- förs över tiden för att göra sensorerna mer autonoma. Till detta 
 124 
  
 SOU 2014:88 
  
 Utveckling av teknisk förmåga 
  
 kommer utveckling för att få sensorerna att på ett enkelt sätt ansluta till olika typer av nätverk för att kunna avge sin information (s.k. plug and  
 play-teknik). 
  
 Sensorfusion är kombinationen av sensordata från olika källor som leder till ett sammanställt resultat som är bättre än vad varje sensorkälla kan leverera var för sig. Termen ska i detta fall tolkas som mer korrekt, mer komplett och mer tillförlitlig men det kan också vara så att sensorfusion kan skapa en helt ny bild av om- världen, en bild som inte har kunnat skapas tidigare. Utvecklingen inom området sensorfusion kommer att fortsätta i takt med att resterande del av informationsteknologin utvecklas. Källorna för sensorinformation kommer också att påverkas av utvecklingen in- om obemannade plattformar där ytterliga källor till sensorinforma- tion kommer att finnas. Den som når sensorfusion och kan samman- ställa den samlade informationen till en lägesbild med rätt besluts- stöd kommer nå en informationsöverlägsenhet jämfört med en motståndare. Detta kan vara en avgörande faktor i en framtida luftstrid. 
 Ett område som på sikt kan få stor betydelse för det framtida luftstridskrafterna är passiva sensorer, dvs sensorer som inte själva sänder ut energi utan endast mottar energi eller parasiterar på andra sensorers energi. I t.ex. en passiv radar finns endast en mottagardel och radarn sänder därför inga röjande signaler. Därmed behövs heller inget sändtillstånd. 
 Aktiva system som t.ex. radarsystem kan redan i dag, och än mer i framtiden, förhållandevis lätt upptäckas, identifieras och positionsbestämmas bl.a. genom signalspaning och blir därmed mer sårbara för bekämpning. Passiva system, som kan detektera och föl- ja ett mål utan att egen elektromagnetisk energi emitteras, kommer att utgöra en viktig komplettering till aktiva system dels för att reducera sårbarheten, dels för att klassificera av andra aktiva system inmätta mål. 
 En svaghet hos passiva radarsystem är att de är helt beroende av att finns lämpliga signaler att parasitera på. Det kan t.ex. vara FM- radio, mobiltelefon, DVB, DAB etc. I vissa områden kan dessa sig- naler vara för svaga för att kunna utnyttjas av en passiv radar (t.ex. över hav). En lösning kan vara egna brussändare, alternativt kan sändare utgöras av försvarets kommunikationslänkar och/eller tele- krigssystem. 
 125 
  
 Utveckling av teknisk förmåga 
  
 SOU 2014:88 
  
 System av denna typ finns tillgängliga i dag men med begränsad förmåga och räckvidd. Den tekniska utvecklingen gör det troligt att passiva sensorer, på sikt, får betydligt bättre förmåga än i dag. 
 Passiva sensorer är också av stor betydelse för elektronisk stöd- verksamhet som ingår tillsammans medstörning och störskydd i begreppet telekrig. 
 Grunden för att skapa en lägesbild över luftrummet kommer under överskådlig tid att utgöras av aktiva radarsensorer på olika frekvensband, men de passiva sensorerna utgör ett ytterst värde- fullt komplement. Mycket goda synergieffekter kan uppnås om man kan kombinera aktiva och passiva sensorer i ett integrerat led- ningssystem och där man kontinuerligt kan göra avvägningar om vilket system som för stunden ger mest effekt. Ett ökat operativt myndighetsutbyte skulle dessutom förbättra denna förmåga. 
 Andra områden inom sensorsystem där den tekniska utveck- lingen kommer att få en väsentlig militär påverkan är: 
  
 Elektriskt styrda aktiva antenner (AESA).  
  
 En snabb utveckling inom området sker redan i dag och kommer att fortsätta på in- slagen väg. AESA innebär inte bara att radarsystem får smalare lober och därmed längre räckvidder, kan följa och behandla ett stort antal mål samtidigt och får bättre störresistans utan inne- bär även bättre möjlighet för kommunikationssystem att verka och reducerar störkänsligheten respektive möjligheter till detek- tering från en angripare. 
  
 Transistoriserade förstärkare med betydligt högre verkningsgrad och verkande i högre temperaturer.  
  
 Den snabba utvecklingen inom galliumnitrid (GaN) och galliunmkarbid (GaC), som kan verka i betydligt högre temperaturer, skapar väsentligt bättre möjligheter att höja uteffekten på aktiva sensorer och därmed längre räckvidder för t.ex. radarsystem. Den kanske mest intres- santa tillämpningen med denna nya teknik är inom de högre frekvensbanden (>30GHz). 
  
 Okylda infraröda sensorer.  
 Redan i dag finns okylda infraröda sensorer med relativt goda prestanda i form av hög känslighet och god upplösning. Utvecklingen av okylda sensorer kommer att fortsätta och runt 2040 finns förmodligen kommersiellt till- gängliga okylda infraröda sensorer med prestanda motsvarande de kylda systemen i dag. 
 126 
  
 SOU 2014:88 
  
 Utveckling av teknisk förmåga 
  
 Sensornära databehandling.  
 I och med att  
 IT-komponenter 
  blir allt mindre, får betydligt högre prestanda bl.a. i form av process- hastigheter och samtidigt blir allt energisnålare skapas goda möjligheter att behandla data och göra avancerade omvärlds- analyser i direkt anslutning till sensorer. Behovet av att överföra stora mängder data mellan sensorer system kan därmed redu- ceras. Denna utveckling har redan påbörjats och kommer att fortsätta åtminstone fram mot 2040. 
  
 4.5.8 
  
 Materialteknik – inklusive nanoteknik 
  
 Utvecklingen inom materialtekniken sker i dag närmast explosions- artat. Med goda modeller och simuleringsverktyg kan man i dag designa material med specifika egenskaper, något som tidigare mer eller mindre fick utprovas experimentellt. Exempel på områden där nya material kraftigt påverkat och förbättrat möjligheterna för bl.a. flygande system är: 
  
 Framtagning av material för låga signaturer (för bl.a. smyg- teknik) 
  
 Material – keramer – som tål mycket höga temperaturer och tryck (för att till exempel öka effekten i flygmotorer) 
  
 Lätta material som tål stora drag- och skjuvbelastningar (för att göra flygfarkoster lätta och samtidigt tåliga mot utmattning/be- kämpning). Här kan materialet grafén förmodligen i grunden förändra egenskaper hos konstruktioner och sättet de designas på. 
  
 Adaptiva material som anpassar sig till omgivningen (bl.a. för kamouflage och bättre aerodynamik för att hålla ner bränsle- förbrukningen) 
  
 Självlagande material 
  
 Solid-state 
  
  material som kan verka under höga temperaturer (för att bl.a. höja uteffekten i radarsystem och därmed skapa länger räckvidd) 
 127 
  
 Utveckling av teknisk förmåga 
  
 SOU 2014:88 
  
 4.5.9 
  
 Kognition / Beslutsfattning 
  
 Kognition inbegriper frågeställningar om hur människan tar till sig och bearbetar information/kunskap, hur hon interagerar med den sociala och materiella omgivningen, hur hon fattar beslut och löser problem och vilken roll emotioner spelar för tankeprocesserna. 
 I och med att relativt snabba metoder för kartläggning av mänskligt DNA utvecklats har möjligheterna att diagnostisera och hitta botemedel mot olika typer av ärftliga sjukdomar kraftigt för- bättras. På samma sätt pågår i dag en omfattande kartläggning av den mänskliga hjärnan. Detta kan på sikt kraftigt omvärdera vår nuvarande syn på kognition och mänskligt beslutfattande. I och med att framtida system kommer att allt mer integreras med andra  
 IT-system 
  och sensorer blir den mänskliga beslutsfattaren en naturlig och integrerad del av ett totalsystem. Här kan nya metoder för att på individnivå stödja och hjälpa beslutsfattare visa sig vara av stor betydelse, Förståelse för hur beslutsfattning i grupp och hur en grupps uppfattning om en komplex situation kan påverkas över tiden kommer att bli allt mer betydelsefullt. Även här kan nya resultat från kognitionsforskningen bidra till en bättre omvärlds- uppfattning och bättre beslut. 
 Det görs stora framsteg inom de kognitiva forskningsområdena, men det är svårt att säga hur detta kommer att påverka den militära arenan i framtiden. Forskning inom områden som har till syfte att kunna replikera hjärnans beteenden eller analyser dessa pågår, och detta kan påverka områden som analys, simulering och besluts- fattning. Detta område har också en koppling till  
 AI-området, 
  där maskiners beteende kan imitera den mänskliga hjärnan. Vad gäller andra kognitiva områden kan i framtiden olika typer av proteser 
 återställa, upprätthålla eller utöka syn, tal, hörsel etc. 
 128 
  
 5 
  
 Utveckling avseende samarbeten i Norden, Europa och globalt 
  
 5.1 
  
 Inledning 
  
 Kommittén ska enligt direktivet  
 särskilt analysera och beskriva ut- vecklingen efter 2040 när det gäller  möjliga samarbeten på luftför- svarsområdet i Norden och Europa 
 . Vilka samarbeten på luftför- svarsområdet som kan bli aktuella i perspektivet bortom 2040 beror såväl på hur omvärlden utvecklas som på hur Sveriges säkerhets- och försvarspolitik utformas att möta den utvecklingen. I brist på kännedom om sådana framtida förhållanden ägnas detta kapitel inledningsvis åt resonemang kring tänkbara utgångspunkter för svensk säkerhetspolitik bortom 2040, med avseende på interna- tionella samarbeten. Därefter behandlas möjliga utvecklingslinjer inom ramen för Sveriges samarbete med EU, Norden och Nato samt i andra konstellationer, följt av motsvarande genomgång av- seende internationella krishanteringsinsatser i de olika organisa- tionernas regi. Vidare redogörs för möjliga fredstida samarbeten på luftförsvarsområdet, inklusive övnings- och utbildningsverksamhet samt förmåga att kunna ge och ta emot militärt stöd i samverkan med andra länder. Kapitlet avslutas med ett avsnitt om interna- tionell rätt och normbildning av särskild relevans för luftförsvars- området. 
  
 5.2 
  
 Allmänna säkerhetspolitiska utgångspunkter med avseende på internationella samarbeten 
  
 Det är inte möjligt att förutsäga vare sig den framtida interna- tionella säkerhetspolitiska kontexten eller Sveriges säkerhetspoli- tiska vägval i perspektivet bortom 2040. Om man blickar tillbaka 
 129 
  
 Utveckling avseende samarbeten i Norden, Europa och globalt 
  
 SOU 2014:88 
  
 ett kvartssekel blir det tydligt hur diametralt den säkerhetspolitiska verkligheten kan ändras över ett sådant tidspann: Kalla kriget var ännu inte riktigt över och Sveriges ansökan om medlemskap i EU hade inte lämnats in. Bortom 2040 skulle Sverige kunna vara strikt alliansfritt eller inbegripet i olika grader av försvarssamarbete, med eller utan försvarsförpliktelser. Om Sverige till exempel skulle komma att delta i någon form av gemensam europeisk försvars- struktur skulle det göra stor skillnad för möjligheten att planera försvaret, inklusive luftförsvaret, tillsammans med andra länder. Fördelning av roller och uppgifter, och därmed förmodligen också kostnadsutvecklingen, skulle sannolikt bli annorlunda jämfört med en situation där ansvaret vilar på Sverige enskilt. 
 Utvecklingen efter Banks kriget har präglats av mer samarbete och integration på försvarsområdet ifråga om politisk samordning, internationell krishantering, övningar, utveckling, upphandling och samutnyttjande av materiell och förmågor. Dagens säkerhets- politiska doktrin 
 1  
 befäster redan den trenden. Det är sannolikt att graden av försvarssamverkan är mycket större 2040 än i dag. Sådan samverkan inbegriper rimligen även i framtiden förmåga att delta i internationella krishanteringsinsatser (under ledning av t.ex. EU, FN eller Nato), men också – kanske i ökande grad – förmåga att ge och ta emot både militärt och civilt stöd i andra sammanhang (framför allt i närområdet, men även annorstädes). Därmed hamnar två frågor i centrum: Dels graden av interoperabilitet, det vill säga förmåga till operativ militär samverkan, dels förmågan till värd- landsstöd, det vill säga arrangemang för svenskt understöd till andra länder eller organisationer i händelse av militär verksamhet från deras sida på svenskt territorium. Oavsett om Sverige i fram- tiden ingår i en struktur för gemensamt försvar eller ej, torde alltså förmågan till samverkan – praktiskt, juridiskt och institutionellt – med andra länder och organisationer vara en central säkerhets- politisk utgångspunkt i perspektivet bortom 2040. Om Sverige kommer att delta i någon form av djupare försvarssamarbete blir 
  
 1  
 Den svenska unilaterala solidaritetsförklaringen, uttryckt av riksdagen 2009, omfattar EU- medlemmar samt Norge och Island. Hot mot freden och vår säkerhet avvärjs bäst i gemen- skap och samverkan med andra länder. Sverige är inte med i någon militär allians. Det går inte att se militära konflikter i vårt närområde som skulle påverka endast ett land. Sverige kommer inte att förhålla sig passivt om en katastrof eller ett angrepp skulle drabba ett annat  
 EU-medlemsland 
  eller nordiskt land. Vi förväntar oss att dessa länder agerar på samma sätt om Sverige drabbas. Sverige ska därför kunna ge och ta emot civilt och militärt stöd. 
 130 
  
 SOU 2014:88 
  
 Utveckling avseende samarbeten i Norden, Europa och globalt 
  
 allt detta naturligtvis ännu viktigare. Utifrån vad vi i dag kan se torde sådan samverkan som det blir fråga om kunna främjas utifrån vad som i dag är EU, Norden och Nato även på sikt. Det är sålunda relevant att studera utvecklingslinjerna i förhållande till dessa sam- arbeten, samtidigt som formerna och formaten kan se helt annor- lunda ut bortom 2040. 
  
 5.3 
  
 Utvecklingen av Sveriges säkerhets- och försvarspolitiska samarbeten 
  
 5.3.1 
  
 EU:s gemensamma säkerhets- och försvarspolitik (GSFP) 
  
 EU:s gemensamma säkerhets- och försvarspolitik, GSFP, är ett själv- ständigt politikområde, med långtgående målsättningar och med potentiellt mycket större relevans för medlemsländernas nationella säkerhets- och försvarspolitik än i dag. 
 Lissabonfördraget innehåller viktiga bestämmelser och ambitio- ner med relevans i perspektivet bortom 2040. Bland dessa kan sär- skilt uppmärksammas: 
  
 Den långsiktiga målsättningen om ett gemensamt försvar 
  
 2 
  
 Ömsesidiga försvarsförpliktelser 
  
 3 
  
 Permanent strukturerat samarbete, dvs. bestämmelser som ger en möjlighet för vissa  
  
 EU-länder 
  att fördjupa sitt samarbete in- om EU:s ram 
  
 Den europeiska försvarsbyrån (EDA) 
  
 Solidaritetsklausulen 
  
 2 
  
 Den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken kommer att leda till ett gemensamt försvar, när Europeiska rådet beslutar om detta med enhällighet (Artikel 42.2). Varje land har dock fortsatt vetorätt i denna fråga. 
  
 3 
  
 Om en medlemsstat skulle utsättas för ett väpnat angrepp på sitt territorium, är de övriga medlemsstaterna skyldiga att ge den medlemsstaten stöd och bistånd med alla till buds stående medel i enlighet med artikel 51 i Förenta nationernas stadga (Artikel 42.7). Samtidigt ska skyldigheten inte påverka den särskilda karaktären hos vissa medlemsstaters säkerhets- och försvarspolitik. 
  
 131 
  
 Utveckling avseende samarbeten i Norden, Europa och globalt 
  
 SOU 2014:88 
  
 Mot bakgrund av den ekonomiska och finansiella krisen i euro- området finns i dagsläget en betydande osäkerhet kring  
 EU-sam- 
  arbetets utveckling, inklusive vad gäller GSFP. Denna osäkerhet späds på av oklarheter kring Storbritanniens fortsatta vägval i EU- samarbetet samt separatistiska strömningar som kan ge upphov till nya statsbildningar i Europa. 
 I dagsläget framstår som en nyckelfråga för EU i vilken ut- sträckning samarbetet mellan EU och Nato kan utvecklas till ett genuint strategiskt partnerskap. Samarbetet och samordningen mellan organisationerna är mycket begränsat med tanke på att det stora flertalet  
 EU-medlemmar 
  också ingår i Nato och att EU hittills tagit sig en begränsad militär roll. Ett förstärkt samarbete mellan EU och Nato kräver förmodligen en lösning på Cypern- konflikten (och i förlängningen en bättre relation mellan Grekland och Turkiet), vilket inte kan tas för givet, inte ens på lång sikt. 
 En annan nyckelfråga är huruvida EU kommer att lyckas upp- rätta en samlad ansats. EU:s främsta strategiska fördel består i potentialen att utnyttja ett mycket brett spektrum av politik- områden – allt från handel och marknad, till bistånd, militära och civila insatser, samt diplomati – samstämmigt och samordnat. 
 I  
 EU-sammanhanget, 
  liksom i  
 Nato-sammanhanget, 
  är också Turkiets framväxande roll med ambition som regional stormakt värd att beakta i särskild utsträckning. Det kan i sin tur få åter- verkningar för samarbetsförutsättningar långt utanför den snäva medelhavskontexten. 
 I perspektivet bortom 2040 finns flera potentiella scenarier som behöver beaktas, från en ytterligare försvagning och splittring till ett mer djupgående samarbete i en snävare krets av länder. Det skulle i sin tur kunna framtvinga säkerhetspolitiska vägval för Sverige. 
  
 5.3.2 
  
 Det nordiska säkerhets- och försvarspolitiska samarbetet 
  
 Det nordiska samarbetet har utvecklats snabbt på senare år, på den utrikes- och säkerhetspolitiska nivån som en följd av Stoltenbergrap- porten, liksom inom det nordiska försvarssamarbetet (Nordefco). Det nordiska samarbetet har betydande långsiktig potential för vidareutveckling på områden såsom upphandling och materiel- samarbete, incidentberedskap, övervakning, övningsverksamhet och 
 132 
  
 SOU 2014:88 
  
 Utveckling avseende samarbeten i Norden, Europa och globalt 
  
 gemensamma snabbinsatsförband för internationell krishantering. På lång sikt kan inte uteslutas att det också blir aktuellt att diskutera gemensamma resurser och ledningssystem i närområdet. 
 Det nordiska samarbetet har rönt goda resultat bland annat på luftförsvarsområdet, närmast avseende övningsverksamhet, incident- beredskap, övervakning och utbildning. På materielförsörjnings- området har samarbetet inte varit lika fruktbart. Samarbetet mellan Sverige och Finland förefaller av flera skäl ha särskild potential för utveckling, i synnerhet om nuvarande alliansförhållanden består. Det fördjupade försvarssamarbete som för närvarande utvecklas rör bland annat övning, utbildning och träning inom samtliga stridskrafter, möjligheten att skapa och leda gemensamma förband och enheter inom marinen och flygvapnet, gemensam luftlägesbild samt gemen- samma bidrag till internationella övningar, insatser och styrkeregister. 
 Från svensk sida finns i dagsläget en tydlig vision och få inrikes- politiska begränsningar avseende det nordiska samarbetet. Försvars- beredningens rapport innehåller ambitiösa målsättningar. Till stor del gäller det även en utvidgning av samarbetet att innefatta även de baltiska länderna. Principen som nu tillämpas inom Nordefco är att icke medlemsländers önskemål om att delta i aktiviteterna hanteras från fall till fall. Det finns ingen principiell hållning mot andra länders deltagande. Dock är medlemskap i dag förbehållet de nor- diska länderna. 
 På lång sikt finns dock en osäkerhet kring hur långt samarbetet kan drivas, givet skillnaderna i säkerhetspolitiska vägval inom den  
 nordisk-baltiska 
  gruppen. Under överskådlig framtid är Nato den främsta och viktigaste säkerhetspolitiska plattformen för både Danmark och Norge liksom de baltiska länderna. Utveckling av det nordiska och  
 nordisk-baltiska 
  samarbetet förutsätter därmed en vidareutveckling av Natos politik gentemot partners, liksom ett ökat fokus på regionala samarbeten inom alliansen. Det är likaledes viktigt att samarbeten i nordisk eller  
 nordisk-baltisk 
  krets inte utvecklar särlösningar i förhållande till Nato. 
 Under alla omständigheter bedöms det nordiska samarbetet, för att vara framgångsrikt, komma att behöva kompletteras med ett transatlantiskt och europeiskt försvarssamarbete. Det nordiska samarbetet kan således utgöra en betydande och realistisk om- världsförutsättning i perspektivet bortom 2040, men inte fristående från övriga strukturer. 
 133 
  
 Utveckling avseende samarbeten i Norden, Europa och globalt 
  
 SOU 2014:88 
  
 5.3.3 
  
 Partnerskapet med Nato 
  
 Nato präglas i dagsläget av den ryska aggressionen mot Ukraina. Efter att alliansens verksamhet under ett par decennier inriktats på storskaliga krishanteringsoperationer har det kollektiva försvaret och den transatlantiska länken åter hamnat i fokus. Till ut- maningarna hör att de europeiska Natomedlemmarnas försvars- budgetar minskat under en längre tid. USA har också skickat politiska signaler om en ombalansering av amerikanskt fokus till Asien, men det har ännu inte lett till någon tydlig minskning av amerikanska resurser i Europa och sannolikheten för det minskar i ljuset av den ryska aggressionen. 
 Samarbetet med Nato har avgörande betydelse för genom- förandet av den svenska försvarsreformen samt är väsentligt för förmågan att ge och ta emot stöd i enlighet med den svenska säkerhetspolitiska doktrinen och för utvecklingen av det nordiska försvarssamarbetet. Samarbetet med Nato är också viktigt för att behålla en kvalificerad förmåga att delta i avancerade krishante- ringsinsatser, inom Natos, EU:s eller FN:s ram. 
 Natos utveckling bort från de storskaliga krishanteringsopera- tionerna har konsekvenser för Sverige, i ljuset av vår egen för- svarsreform och behovet att upprätthålla interoperabiliteten med Nato. Också för Sverige föranleder denna utveckling ett ökat fokus på förmågeutveckling och avancerad övningsverksamhet i när- området. 
 En nyckelfråga för Sverige, om vi inte träder in som fullvärdig medlem i Nato, är i vilken utsträckning Nato kan och vill sam- arbeta med partners även i framtiden. Flertalet beslut när det gäller partnermedverkan fattas med enhällighet och enskilda länder inom alliansen har möjlighet att blockera. Sverige är därmed beroende av format och beslutsprocesser där vi inte är garanterade något in- flytande. Denna problematik aktualiseras av Natos ökade fokus på det kollektiva försvaret: Å ena sidan kan Nato av geopolitiska skäl ha intresse av att fördjupa samarbetet särskilt med Sverige och Finland, men å andra sidan blir gränsdragningen mellan medlemmar och partners tydligare. 
 Om Sverige i perspektivet bortom 2040 står utanför Nato har vi därmed, i förhållande till nästan samtliga samarbetsländer i vårt närområde, ett jämförelsevis större behov av att planera för själv- 
 134 
  
 SOU 2014:88 
  
 Utveckling avseende samarbeten i Norden, Europa och globalt 
  
 ständig förmåga och handlingsfrihet. Det gäller inte endast av- seende försvarsgarantier vid konflikter, utan även i förhållande till fredstida militär förmågeutveckling. Långsiktigt har denna omstän- dighet också ekonomiska och resursmässiga implikationer. 
  
 5.3.4 
  
 Regionala samarbeten i olika konstellationer 
  
 Det finns ett växande intresse för försvarspolitiska samarbeten utanför etablerade organisationer och i mer öppna och flexibla for- mat, främst när det gäller samarbeten kring militär förmågeutveck- ling och övningsverksamhet. Samarbetet mellan de nordiska och baltiska länderna, Storbritannien, Tyskland, Polen och Holland inom ramen för Norra gruppen är ett sådant exempel; ett annat är Visegradssamarbetet mellan Ungern, Tjeckien, Slovakien och Polen som utvecklas mot ett större fokus på försvarspolitiska frågor, med det uttalade intresset att samverka med den  
 nordisk-baltiska 
  kret- sen. Givet att Sverige står utanför Nato är framväxten av alternativa samarbetsstrukturer särskilt relevanta. Det ger en möjlighet för Sverige att mer flexibelt utveckla samarbeten med länder som Storbritannien, Tyskland och USA, inte minst som ett viktigt komplement till det nordiska samarbetet. 
 En nyckelfråga för Sverige är i vilken utsträckning sådana sam- arbetsstrukturer kommer att växa i betydelse. En slutsats är att det nordiska samarbetet, liksom Natosamarbetet, erbjuder en platt- form och inkörsport för sådana mer flexibla samarbetsstrukturer. 
 På lång sikt har dessa samarbeten potential att utgöra viktiga komplement till mer institutionaliserade samarbeten (inom EU, Norden och Nato), men de utgör knappast en självständig option för Sveriges säkerhetspolitiska vägval. En slutsats är att dessa sam- arbeten, i högre utsträckning än mer institutionaliserade sam- arbeten, tydligt bygger på det konkreta mervärde som partnerna kan leverera. För att få tillgång till sådana samarbetsstrukturer ställs således krav på en väl utvecklad egen kapacitet och förmåga till interoperabilitet med andra länder, och denna måste utvecklas i mer institutionaliserade fora. 
 135 
  
 Utveckling avseende samarbeten i Norden, Europa och globalt 
  
 SOU 2014:88 
  
 5.3.5 
  
 Bilaterala samarbeten 
  
 Bilaterala samarbeten inom olika områden och på olika nivåer, inte minst vad gäller försvarsmateriel, har stor betydelse för Sverige. 
 Sannolikt kommer betydelsen av sådana samarbeten att öka i betydelse, särskilt i ljuset av minskade försvarsbudgeter och stigande materiel- och utvecklingskostnader. Inom luftförsvarsområdet är den mellanstatliga exporten av ett kvalificerat system som Gripen ett exempel på sådana samarbeten. 
 I närområdet finns dessutom möjlighet till fördjupade sam- arbeten kring gemensamma resurser, övervakning, incidentbered- skap och övningsverksamhet. I det sammanhanget bör man särskilt beakta samarbeten med länder som Finland, Norge och Danmark, Storbritannien, Polen och Tyskland. 
 Det ligger i Sveriges långsiktiga säkerhetspolitiska intresse att den amerikanska militära närvaron och engagemanget i Europa består och att USA därmed binds in i europeiska samarbeten, inte minst i förhållande till Baltikum. Samtidigt finns osäkerhet kring det amerikanska engagemanget på lång sikt. 
  
 5.4 
  
 Utveckling av internationellt krishanterings- samarbete, snabbinsatsförband och deltagande i operationer 
  
 Inom ramen för Sveriges försvar ska luftförsvaret, liksom förbands- strukturen i stort, kunna användas för internationella insatser. Även i perspektivet bortom 2040 bedöms Sverige ha ett engage- mang i internationell krishantering, av säkerhetspolitiska skäl men även kopplat till behov avseende förmågeutveckling och inter- operabilitet. Inriktningen att förmågor inom luftförsvarsområdet ska kunna bidra till den verksamheten torde därmed kvarstå. 
  
 5.4.1 
  
 EU-insatser 
  
 EU har en betydande potential som krishanteringsaktör genom bredden av instrument: från civil och militär krishantering till utvecklingssamarbete, humanitärt bistånd, juridiskt och polisiärt samarbete, handel och ekonomiska samarbetsavtal. Miller136 
  
 SOU 2014:88 
  
 Utveckling avseende samarbeten i Norden, Europa och globalt 
  
 draget ger förbättrade möjligheter att fullt ut utnyttja dessa syner- gier. Samtidigt kan konstateras att den tidigare snabba utvecklingen av EU:s roll som krishanteringsaktör på senare år planat ut. Den ekonomiska krisen och osäkerheten kring EU:s utveckling i stort har givetvis betydelse, liksom i dagsläget osäkerheten kring Storbritanniens vägval i  
 EU-samarbetet. 
  
 Sverige har varit pådrivande i EU:s utveckling och hitintills del- tagit i samtliga civila och militära  
 GSFP-insatser. 
  Sverige har också haft en pådrivande roll i utvecklingen av EU:s snabbinsatskoncept genom Nordiska stridsgruppen. 
 En nyckelfråga för framtiden blir om och hur EU:s snabbinsats- koncept (stridsgruppen) kan användas i skarpa militära insatser, vilket ännu inte skett. Om instrumentet aldrig används riskerar det att förlora sin relevans. 
 I perspektivet bortom 2040 kan dock inte uteslutas att EU ut- vecklar en snabbinsatsförmåga, eventuellt tillsammans med Nato, med betydande relevans för utformningen av det svenska försvaret. 
 Av betydelse för EU:s insatsförmåga är också frågan om ut- veckling av EU:s gemensamma militära resurser för planering och ledning. Om EU ska kunna erbjuda ett självständigt alternativ till Nato så krävs att denna kapacitet utvecklas väsentligt. Budgetära begränsningar, liksom moståndet från Storbritannien och många andra allierade, gör dock att sådana steg ter sig osannolika även på ganska lång sikt. 
 Om Storbritannien drar sig tillbaka från  
 EU-samarbetet 
  skulle förutsättningarna förändras, antingen genom fördjupad integration inom EU eller genom att Nato, där samtliga ledande europeiska stormakter finns representerade, tar den helt dominerande rollen. 
  
 5.4.2 
  
 Nordiskt samarbete 
  
 Det nordiska samarbetet i och kring krishanteringsoperationer och insatsförband har gradvis utvecklats, inte minst som en följd av Nordiska stridsgruppen och samarbetet i Afghanistan. 
 Från Sveriges perspektiv, som sannolikt delas av övriga nordiska länder, finns ett intresse att utveckla denna förmåga på lång sikt. Försvarsberedningens rapport innehåller konkreta målsättningar. Liksom vad gäller det allmänna nordiska samarbetet är det sannolikt 
 137 
  
 Utveckling avseende samarbeten i Norden, Europa och globalt 
  
 SOU 2014:88 
  
 att utvecklingen av sådan förmåga sker som ett komplement till, eller inom ramen för, motsvarande strukturer inom EU och Nato. 
 Det kan heller inte uteslutas att det nordiska samarbetet kom- bineras med utveckling av en bredare nordlig och regional förmåga, med de baltiska länderna och länder som Tyskland, Storbritannien, Polen och Nederländerna. 
  
 5.4.3 
  
 Internationella insatser under Natos ledning 
  
 Sedan  
 1990-talet 
  har Nato utgjort den dominerande plattformen för Sveriges engagemang i internationella militära insatser. Även i insatser som inte leds av Nato gäller alliansens tekniska standarder, stabsrutiner och metodik. Bevarande och vidareutveckling av inter- operabiliteten med Nato framstår därför som avgörande för att kunna bidra effektivt till internationell krishantering, sannolikt även i perspektivet bortom 2040. 
 Inom Nato och den euroatlantiska kretsen (inklusive partner- länderna) är den framtida trenden en ökad försiktighet när det gäller deltagande i storskaliga krishanteringsinsatser, inte minst i ljuset av erfarenheterna från Afghanistan. Den generella målbilden för framtiden synes i stället vara mer begränsade insatser med tydliga operativa målsättningar som går att påbörja och avsluta inom ett relativt kort tidsintervall. Natos insats i Libyen anförs ofta som modell i detta sammanhang. 
 Det finns sannolikt också ett ökat intresse för att använda mili- tära instrument för att värna globala nyttigheter såsom handels- flöden. Mot denna bakgrund ökar sannolikt också intresset för in- satsberedda spetsförmågor, såsom flygstridskrafter och luftvärn. 
 Genom utfasningen av Natos operationer så vänds fokus mot att höja förmågan och vidareutveckla interoperabiliteten genom avancerad övningsverksamhet. Härvidlag kommer Natos snabb- insatsstyrka, NRF, att utgöra en motor. En nyckelfråga för Sverige blir hur denna plattform gradvis byggs upp, samt hur och på vilka villkor Sverige kan medverka. NRF är avsedd att kunna användas inom ramen för hela Natos uppgiftsspektrum inklusive försvar av fördragsområdet (jämlikt  
 Nato-stadgans 
  artikel 5), men också i övningsverksamhet liksom i internationella krishanteringsinsatser. NRF omfattar full operativ bredd, inklusive flygstridskrafter och 
 138 
  
 SOU 2014:88 
  
 Utveckling avseende samarbeten i Norden, Europa och globalt 
  
 marina förband. Jämfört med EU:s stridsgrupper erbjuder NRF så- ledes, i dagsläget, en tydligare parallell till det svenska försvaret och har större potential att erbjuda ett ramverk och därmed utgöra ett stöd för den svenska försvarsreformen och fortsatt förmåge- utveckling. Det är även viktigt att följa utvecklingen av den så kallade spjutspetsstyrka ( 
 Very High Readiness Joint Task Force 
 ), inom ramen för NRF, som Nato beslutade om vid toppmötet i Wales 2014. 
  
 5.4.4 
  
 FN-insatser 
  
 FN:s fredsbevarande verksamhet utgörs i dag till största del av  
 icke-europeiska 
  förband. Det finns dock ett växande intresse från europeiska samarbetspartners, inklusive Sverige, att återinträda i fredsbevarande  
 FN-insatser. 
  Ett viktigt steg har tagits genom det svenska bidraget till MINUSMA i Mali. 
 En nyckelfråga för Sverige, på lång sikt, är i vilken utsträckning framtida engagemang i  
 FN-insatser 
  kan ske på ett sådant sätt att det också understöder den egna försvarsreformen och är förenligt med strukturen på det svenska försvaret, med dess inriktning mot kvalificerad militär krishantering med jämförbara partners. En annan nyckelfråga på lång sikt är om, hur och i vilken utsträckning  
 FN-insatser 
  (inklusive ledningsfunktioner) utvecklas så att de är förenliga med den typ av avancerade förbandsinsatser som länder som Sverige sannolikt kommer att kunna och vilja erbjuda. 
  
 5.5 
  
 Utveckling av fredstida militärt samarbete och militär förmågeutveckling, inklusive övnings- och utbildningsverksamhet 
  
 Luftstridskrafternas förmåga att agera tillsammans med andra, i andra miljöer än vår egen, inleds i fredstid. Även för nationell förbandsuppbyggnad är vi dock beroende av andra, såväl för tillgång till teknik och materiel som för övning. Internationella samarbeten bör säkra tillgång i kris och krig men vi är sålunda beroende av samverkan redan i fredstid. Försvarsberedningen pekar på att den internationellt sett mycket snabba teknikutvecklingen i ökande grad medför ett internationellt beroende för att få tillgång 
 139 
  
 Utveckling avseende samarbeten i Norden, Europa och globalt 
  
 SOU 2014:88 
  
 till nödvändiga komponenter såsom krypto, men också delkompo- nenter i vår materiel. Detta förhållande kommer att bestå och även gälla för den teknik som utvecklas framöver, på luftförsvars- området inte minst avancerade obemannade luftfarkoster. Även om det inom EU finns ambitioner att skapa en självförsörjande förmågeutveckling, kommer vi sannolikt på grund av framförallt finansiella aspekter att för lång tid framöver vara beroende av USA för att säkra vår materiel. De säkerhetspolitiska aspekterna av framtida teknologisamarbeten kommer behöva beaktas. 
 Det är inte otänkbart att vi framöver kommer att gå i riktning mot harmonisering av materiel och att rollspecialisering blir ett sätt att klara av krympande försvarsbudgetar. 
 Arbete för att uppnå ökad interoperabilitet med Nato har pågått inom flygvapnet under snart ett decennium. Flygvapnet har t.ex. sedan början av  
 2000-talet 
  använt Natospråk och kanaler finns för snabb hantering av bland annat kryptonycklar. Under  
 Libyen-insatsen 
  visade flygvapnet att de i insats är fullt ut interoperabla med Nato. Både vad gäller teknik, materiel och ledning har fredstida övning och planering medfört förmåga till snabb ombasering och insats. 
 De nordiska länderna har sedan Nordefco skapades regelbundet övat gemensamt med flyg och det finns politiskt en stark vilja att fortsatt utveckla utbytet. Svenskt luftrum utgör tillsammans med norskt och finskt Europas största flygövningsområde. Övningar de tre länderna emellan men även övningar med andra inbjudna länder ökar interoperabiliteten och vanan att verka tillsammans, samtidigt som det ger kostnadseffektiv förmågeutveckling av det egna flyg- vapnet. Övningarna regleras i ett rambeslut för övningar mellan de nordiska länderna, vilket medger ett stående tillträde för de övande ländernas flyg. Ambitionen från regeringens sida har varit att underlätta planering och genomförande av övningar genom att öka flexibiliteten och minska byråkratin, vilket på förekommen anled- ning sker i modifieringar av beslut. Utöver att den operativa effek- ten ökar nationellt så övas förmågan att verka tillsammans. 
 Det finns i dag få principiella begränsningar för det nordiska samarbetet på luftförsvarsområdet. En tänkbar utveckling är att sam- arbetet fortsatt fördjupas och t.ex. kompletteras med möjlighet till alternativbas (stående tillstånd att under givna förutsättningar landa på varandras flygbaser). Det är inte osannolikt att även operativa sam- arbeten utvecklas. 
 140 
  
 SOU 2014:88 
  
 Utveckling avseende samarbeten i Norden, Europa och globalt 
  
 5.5.1 
  
 Gemensamma övningar och utbildningar i dagsläget 
  
 Cross Border Training (CBT)  
 innebär att de nordiska länderna har möjlighet att öva gemensamt i varandras luftrum utan att behöva söka tillstånd för varje enskild övning. I Försvarsmaktens närmare bestämmande kopplat till beslutet regleras bland annat vad som gäller för flygövningsverksamhet. Sverige har inom ramen för CBT övat bilateralt med Finland sedan 2008 och trilateralt med Finland och Norge sedan 2010. Sedan 2012 övar man även med Danmark. 
 Genom rambeslut med stående tillträdesbeslut minskar byrå- kratin inför övningarna. Planeringen blir genom att tillträde inte behöver sökas tre veckor i förväg mer flexibel, övningarna kan flyttas i tid med kort varsel och innehållet justeras utan att nytt tillträdesbeslut behöver fattas. En minskad byråkrati för övningar ger förutom en rent faktisk förenkling av övningsplaneringen också en viktig signaleffekt om ambitionen om ett nära nordiskt sam- arbete på försvarsområdet. 
 Gemensamma flygövningar bi- och trilateralt med Norge och Finland respektive Sverige och Danmark inom ramen för CBT medger ett kostnadseffektivt och rationellt övningsutbyte där olika scenarier övas, samtidigt som interoperabiliteten vidareutvecklas. För att ytterligare öka rationaliteten i övningsverksamheten har Försvarsmakten påpekat behovet av att Sverige inom ramen för CBT ger tillstånd för Norge och Finland att passera genom svenskt luftrum vid bilateral övning mellan dessa båda länder. Ett sådant tillägg har gjorts i Rambeslut för Försvarsmaktens övningar m.m. med medlemmarna av Nordefco under  
 2012–2014 
  (Fö2011/1518/MFI). Andra länder kan inbjudas att delta i öv- ningar inom ramen för CBT men den flexibla planeringen är, då den innebär stående tillträde till territorium, förbehållen de nordi- ska länderna. 
 Arctic Challenge Exercise (ACE).  
 Flygövningen ACE är en utveckling av NORDIC AIR MEET, en samnordisk flygövnings- serie. Avsikten är att ACE ska genomföras vartannat år med ambu- lerande planeringsansvar mellan Sverige, Norge och Finland. Mål- sättningen med övningen är att piloter från olika nationer får sam- öva med olika flygplanstyper i stora sammansatta flygstyrkor där taktik och procedurer övas. 
  
 141 
  
 Utveckling avseende samarbeten i Norden, Europa och globalt 
  
 SOU 2014:88 
  
 Baltic Regional Training Event (BRTE).  
 Övningsserien BRTE syftar till att öva flygförband och ledningscentra som deltar i den luftövervakning som Nato upprätthåller i Estland, Lettland och Litauen. Inom ramen för BRTE genomförs övningar en gång i kvartalet. 
  
 5.6 
  
 Förmågan att kunna ge och ta emot militärt stöd i samverkan med andra länder, inklusive Host Nation Support 
  
 Host Nation Support (HNS), värdlandsstöd, innebär civil eller militär hjälp från en nation till utländska krigsförband, inom dess territorium, under fred, kris eller krig. Stödet baseras på ett ömse- sidigt avtal och konstitueras av förmågor som är interoperabla och gemensamma övningar och planeringsverksamhet är en förutsätt- ning. Förmågan att kunna ge och ta emot stöd, såväl militärt som civilt, är starkt kopplad till de solidaritetsklausuler som har deklare- rats såväl på europeisk, nordisk och svensk nationell nivå. Försvars- maktens förmåga att samverka med andra är här avgörande. 
 En förutsättning för samverkan mellan länder i kris eller krig är politisk viljeinriktning, avtal, interoperabel förmåga, övning och planering i fredstid. Sverige och Nato kom 2010 överens om att gemensamt utveckla ett  
 PARP-mål 
  (partnerskapsmål) om HNS, vilket bland annat resulterat i att ett  
 HNS-avtal 
  undertecknats. HNS utgörs av planering, interoperabilitet, gemensamma procedu- rer, utbildning, certifiering, validering, övningar m.m. Det är så- lunda fråga om såväl taktisk som teknisk interoperabilitet. Det är viktigt att inte blanda ihop förmåga till HNS, dvs. interoperabilitet m.m., med dimensionering, vilket är två olika begrepp. HNS skapar förutsättningar för att kunna ge och ta emot hjälp men dimensionerar inte i sig innehållet och omfattningen av våra för- band. 
 Sverige är långt framme i utvecklingen av förmågan till HNS inom luftförsvarsområdet, både avseende att ge och att ta emot stöd. Genom regelbundna utbildningar och övningar bibehålls och utvecklas interoperabiliteten. Inom lednings- och ledningssystem- området är Försvarsmakten i hög utsträckning interoperabel med Nato. Ytterligare områden som utvecklas är certifiering och valide- 
 142 
  
 SOU 2014:88 
  
 Utveckling avseende samarbeten i Norden, Europa och globalt 
  
 ring samt logistikfunktionen. Utöver detta så pågår det ett avtals- arbete som inleddes 2010 avseende utbyte av bl.a. luftlägesinforma- tion mellan Sverige, Norge och Nato. 
  
 5.7 
  
 Internationell rätt och normbildning på områden med särskild relevans för luftförsvaret 
  
 Teknologiska landvinningar gör att nya militära förmågor och arenor tillkommer, vilka inte i alla delar omfattas av dagens inter- nationella rätt och normsystem. I perspektivet bortom 2040 kan, vilket framgår i kapitel 3 och 4, vissa antaganden göras om teknik- utvecklingen. Hela samhället kommer vara helt beroende av den information som finns i olika nätverk och cybermiljön bedöms bli en av huvudarenorna för krigföring. Rymdbaserade förmågor be- döms bli avgörande för kommunikation, positionering och läges- bild. Fler aktörer och satelliter kan förväntas, med ökad risk för kollisioner i omloppsbanor. Beväpning av rymden kommer vara tekniskt möjligt. Obemannade flygande system bedöms ha förmåga att verka med hög grad av autonomitet. Parallellt med den tekniska utvecklingen på dessa områden – förvisso inte i takt med densamma 
 – utvecklas också internationell rätt och normbildning. Dessa pro- cesser, som även Sverige har möjlighet att påverka, kan i för- längningen få relevans också för luftförsvaret i perspektivet bortom 2040. 
  
 5.7.1 
  
 Cyber 
  
 Det saknas folkrättsliga bestämmelser som specifikt reglerar opera- tioner eller angrepp i cybermiljön, men det finns en växande – om än outvecklad – internationell samsyn om tillämpbarheten av be- fintlig internationell rätt inom detta område. Det kan noteras att den enda bindande internationella överenskommelse som har upp- nåtts inom cybersäkerhetsområdet är Europarådets konvention om  
 IT-relaterad 
  brottslighet (den s.k. Budapestkonventionen) som trädde i kraft 2004. Normskapande och förtroendebyggande arbete inom det breda cyberområdet pågår dock en rad olika inter- nationella fora och samarbeten. 
 143 
  
 Utveckling avseende samarbeten i Norden, Europa och globalt 
  
 SOU 2014:88 
  
 Ett viktigt framsteg inom det normskapande området utgörs av en konsensusrapport som antogs 2013 av en statlig expertgrupp inom FN för information- och kommunikationsteknologi samt internationell säkerhet. En central slutsats i rapporten är att inter- nationell rätt, i synnerhet  
 FN-stadgan, 
  är applicerbar inom cyber- området. Inom ramen för OSSE antogs samma år en uppsättning förtroendeskapande åtgärder, de första av sitt slag internationellt, syftande till att främja samarbete, transparens, förutsägbarhet och stabilitet och således minska risken för missförstånd, eskalering eller konflikter i cyberrymden. 
 Ett angeläget normskapande arbete inom cyberområdet har ock- så bedrivits utanför det direkta säkerhetspolitiska sammanhanget. I FN:s råd för mänskliga rättigheter i Genève antogs 2012 en resolu- tion med konsensus som bekräftar – för första gången i sådant sammanhang – att samma de mänskliga rättigheterna som finns  
 off- line  
 även gäller  
 online 
 . 
 Hur denna typ av normskapande och förtroendebyggande arbete inom cyberområdet kommer att utvecklas i perspektivet bortom 2040 är svårt att spekulera om. Ett rimligt antagande är att dessa processer kommer att fortsätta utvecklas i takt med en allt mer tilltagande betydelse som information- och kommunikations- teknologi får för samhällsutvecklingen i stort och inte minst för militärteknologiska applikationer. Att en framtida specialisering av international rätt inom cyberområdet kan komma att växa fram som ett resultat av ett fortsatt och fördjupat normskapande och förtroendebyggande arbete kan inte uteslutas. 
 Kan cyberangrepp och andra  
 icke-kinetiska 
  attacker betraktas som väpnat angrepp? 
 Stater är förbjudna att använda sig av hot om eller bruk av våld gentemot varandra, annat än i (enskilt eller kollektivt) självförsvar och i enlighet med vad som följer av beslut av FN:s säkerhetsråd. Frågan om  
 icke-kinetiska 
  angrepp, t.ex. elektronisk störning eller cyberinsatser (som Estland 2007 och Stuxnet 
 4 
 ) kan ses som ett väpnat angrepp i  
 FN-stadgans 
  mening behandlas bl.a. i den s.k. 
  
 4  
 En avancerad datamask (trojansk häst)som upptäcktes 2010 och som inte bara utforskar industrisystem utan även manipulerar dessa. 
 144 
  
 SOU 2014:88 
  
 Utveckling avseende samarbeten i Norden, Europa och globalt 
  
 Tallinmanualen (Tallinn Manual on the International Law Applicable to Cyber Warfare), som är en icke bindande studie av inter- nationella experter som ingår i NATO CCSCE ( 
 Cooperative Cyber Defence Centre of Excellence 
 ). Enligt manualen utgör en cyber- operation ett väpnat angrepp when its scale and effects are comparable to  
 non-cyber 
  operations rising to the level of at use of force (regel 11). 
 Ett problem med cyberattacker och andra icke kinetiska at- tacker är att det ofta är svårt att avgöra vem som är angiparen och huruvida det ens rör sig om en stat. Mot vem ska en motåtgärd rik- tas? Får en motåtgärd riktas mot en stat som härbergerar cyber- terrorister? Enligt folkrätten är det vidare möjligt för stater att använda en viss proportionerlig vapenmakt inom landets gränser för att hävda sitt territorium utan att en väpnad konflikt anses före- ligga. Det ställs även i dessa fall krav på att motåtgärder ska vara nödvändiga och proportionerliga och kraven är än mer stränga på så sätt att åtgärder som en utgångspunkt ska vara direkt riktade mot det som hotar. 
  
 5.7.2 
  
 Rymden 
  
 Aktiviteter i rymden regleras särskilt genom fyra centrala konven- tioner 
 5 
 . Rymdfördraget från 1967 stipulerar att alla stater har rätt att fritt utforska rymden om det görs i enlighet med internationell rätt. Vidare förbjuds bland annat utplacering av massförstörelse- vapen och provsprängningar av kärnvapen i rymden; dock ej kon- ventionell vapenutplacering. Våldsanvändning och hot om våld i rymden regleras genom  
 FN-stadgan, 
  men praxis saknas om under vilka omständigheter våld får brukas i rymdmiljön. 
 Det finns en växande internationell samsyn om behovet av att uppdatera det internationella regelverket för att förhindra kon- flikter och minska uppkomsten av rymdskrot. Ett viktigt framsteg härvidlag utgjordes av den konsensusrapport som antogs 2013 av en statlig expertgrupp inom FN:s ram om transparens- och förtroendebyggande åtgärder i yttre rymden. EU har sedan 2007 år 
  
 5  
 Rymdfördraget (1967), avtalet om räddning och återsändande av astronauter och rymd- föremål (1968), konventionen om ansvar för skador som orsakas av rymdobjekt (1972), samt konventionen om registrering av rymdföremål (1976). 
 145 
  
 Utveckling avseende samarbeten i Norden, Europa och globalt 
  
 SOU 2014:88 
  
 drivit arbetet med en uppförandekod för aktiviteter i yttre rymden som bl.a. behandlar dessa frågor, vilken rönt ökat stöd under senare år. Arbete pågår även i FN:s kommitté för den fredliga använd- ningen av rymden, COPUOS 
 6 
 , om riktlinjer för att minska upp- komsten av rymdskrot. I perspektivet bortom 2040 bör en sådan frivillig uppförandekod ha överenskommits med stöd av flertalet rymdnationer; möjligen kan det även ha kodifierats i legalt bindande form. 
 Rymdvapen 
 Varken markbaserade  
 anti-satellitvapen 
  eller utplacering av kon- ventionella vapen i rymden regleras i internationell rätt. Initiativ finns sedan flera års tid om att förbjuda utplaceringen av vapen- plattformar i rymden genom ett legalt bindande fördrag. Initiativet har brett stöd internationellt, men blockeras av en stor rymdnation. Förutsättningarna för att ett sådant avtal ska komma till stånd är därför i nuläget små. Normen mot att placera vapen i rymden är emellertid stark och det är inte uteslutet att denna norm kan kom- ma att kodifieras i någon form innan eller bortom 2040. 
 Ballistiska robotar och missilförsvarsystem, samt utvecklingen av dessa, är i dagsläget inte reglerade. Arbete bedrivs inom ramen för Haagkoden mot spridningen av ballistiska robotar (HCoC) och Missilteknologikontrollregimen (MTCR) för att förhindra spridning av missiler, då vapenbärare även kan bestyckas med mass- förstörelsestridsspets. Det är viktigt att notera att utvecklingen av missilförsvarssystem också innebär för vissa länder en utveckling av förmågan att utveckla  
 anti-satellitvapensystem. 
  
 5.7.3 
  
 Obemannade respektive autonoma/automatiska system 
  
 Folkrättsligt finns inga förbud mot att en stat i sitt försvar an- vänder sig av beväpnade obemannade militära flygplan. Ett obe- mannat flygplan, vare sig det är fjärstyrt, opererar med viss auto- matik eller autonomi är ett vapen såsom andra vapen och regleras i den humanitära rätten. Detta regelverk ska tillämpas på samma sätt 
  
 6  
 United Nations Committee on the Peaceful Uses of Outer Space 
 146 
  
 SOU 2014:88 
  
 Utveckling avseende samarbeten i Norden, Europa och globalt 
  
 som för andra vapen. På samma sätt som gäller alla vapen måste parterna i användningen av obemannade militära flygplan i en väp- nad konflikt respektera de humanitärrättsliga principerna om di- stinktion, försiktighet, proportionalitet och att inte orsaka onödigt lidande. Frågan är alltså om ett visst vapensystem är så inrättat så att parten som använder sig av det förmår upprätthålla den humanitära rättens regler. 
 När det gäller system med högre grad av automatisering/auto- nomitet uppstår dock svåra frågor om vem som är ansvarig som individ för våldsutövning som strider mot den humanitära rätten, t.ex. om civila dödas. Är det en eventuellt övervakande tekniker, befälet som slagit på systemet från första början, programeraren? Det pågår i dag en begynnande diskussion bland annat inom ramen för Konventionen om vissa konventionella vapen (CCW) i vilken Sverige har framfört positionen att helautonoma system om de funnes inte skulle kunna användas i enlighet med humanitär rätt. Endast ett fåtal länder har hittills redovisat positioner ifråga om en särskild reglering inom CCW:s ram eller ett förbud är önskvärt eller inte. 
 147 
  
 6 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
  
 6.1 
  
 Inledning 
  
 Kommittén ska, enligt direktivet,  
 särskilt analysera och beskriva utvecklingen efter 2040 när det gäller  möjliga samarbeten på luftför- svarsområdet i Norden och Europa 
 . Direktivet beskriver även beho- vet av  
 en ytterligare integrering av utvecklingskapacitet och stärkt samarbete mellan länder 
 . Den internationella försvarsindustrins verksam inom luftförsvarsområdet utgör där en väsentlig faktor. 
 Kapitlet inleds med historisk tillbakablick för att sedan beskriva förmågan att utveckla och producera avancerade stridsflygplan, avancerade robotsystem, avancerade sensorer och ledningssystem samt fjärrstyrda obemannade farkoster. 
 Kapitlet avslutas med en analys av förutsättningar för svenskt samarbete och strategisk partnerskap för försvarsindustrin inklude- rande marknadsförutsättningar, möjliga samarbetsformer och stra- tegiskt partnerskap. 
  
 6.2 
  
 Internationell försvarsindustri verksam inom luftförsvarsområdet 
  
 6.2.1 
  
 Historisk tillbakablick 
  
 Försvarsindustrier med produkter relevanta för luftförsvarsområ- det – såsom stridsflygplan, fjärrstyrda obemannade flygande far- koster, vapensystem, sensorer och ledningssystem – återfinns i ett stort ett antal länder. Bredden, djupet och den teknologiska spetsen varierar dock stort mellan försvarsindustrierna och nationerna. 
 149 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
  
 SOU 2014:88 
  
 Under efterkrigstiden och det påföljande kalla kriget utvecklade och underhöll USA och många av Europas industriländer stora försvarsindustrier. Huvudsyftet var materielförsörjning av det egna landets behov men framförallt mindre nationer blev tidigt beroende av de större för tillgång till mer teknologiskt avancerade system som stridsflygplan, radarsensorer och robotar. Med tiden ökade också exporten mellan de mer framstående försvarsindustrierna med en tyngdpunktsförskjutning av export från USA till Väst- europa. För att öka intäktsbasen och av säkerhetspolitiska skäl skedde även export till allierade nationer runt om i världen. 
 I Sovjetunionen skedde samma uppbyggnad där den militära kapprustningen med Väst bidrog till att ett stort och brett försvars- industriellt komplex etablerades. Utöver Sovjetunionens behov försörjde nationens försvarsindustri Warszawapaktens nationer och Sovjetunionens övriga allierade med materiel. I takt med Kinas kontinuerliga utveckling byggdes det även upp en stor inhemsk försvarsindustri, även om den kom att vara teknologiskt under- lägsen Västs och Sovjetunionens. 
 Även på andra håll – som t.ex. Brasilien, Israel och dåvarande Jugoslavien – utvecklades under den här perioden försvarsindu- strier med kompetens inom luftförsvarsområdet men då i mer be- gränsad utsträckning än hos nationerna nämnda ovan. Orsakerna till nationernas satsningar var bland annat önskan och behovet av nationellt oberoende och försörjningstrygghet. 
  
 6.2.2 
  
 Konsolidering 
  
 I takt med att luftförsvarssystemen blivit allt mer teknologiskt avancerade har de också blivit dyrare att utveckla och producera samt färre system har kunnat lösa de operativa behoven. Detta i kombination med att många nationers försvarsutgifter planat ut eller t.o.m. minskat efter kalla krigets slut har, under de senaste decennierna, föranlett behov av strukturella förändringar av för- svarsindustrierna, dels för att möta de minskade produktionsvoly- merna, dels för att ur både kostnads- och kompetensperspektiv effektivisera utvecklingsarbetet av nya produkter. 
 USA var först med att på bredden genomföra en konsolidering av sin försvarsindustri, en konsolidering som inleddes redan på 
 150 
  
 SOU 2014:88 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
  
 allvar på  
 1980-talet 
  för att sedan accelerera på  
 1990-talet. 
  Kon- solideringen har resulterat i en dryg handfull stora systemhus med kompetenser inom flera för luftförsvarsområdet relevanta områden. I USA återfinns världens tre största försvarsindustrier, alla bl.a. verksamma inom luftförsvarsområdet. 
 I Europa har viss konsolidering skett, främst på nationell nivå där i huvudsak ett till två stora systemhus växt fram hos var och en av de främsta försvarsindustrinationerna: Storbritannien, Frank- rike, Tyskland och Italien. Vissa transnationella systemhus har etablerats men då främst inom sensor- och verkansområdet. I takt med konsolideringarna har också det statliga ägandet och infly- tande över försvarsindustrierna minskat. När det gäller utvecklings- och produktionsförmåga av stridsflygplan är den fortfarande i huvudsak nationell i form av lokalisering och ägande, om än till del privat, men där man för flera produkter har mellan några av systemhusen gemensamma internationella samarbetsprojekt, t.ex. stridsflygplanet Eurofighter Typhoon. 
 På nationell nivå har samma konsolidering och privatisering skett i Sverige där ett systemhus med en bredd av produkter för luftförsvarsområdet vuxit fram. 
 I Ryssland, där försvarsindustrierna hade en svår situation under  
 1990-talet 
  efter Sovjetunionens fall, har bolagiseringar och kon- solideringar ägt rum sedan början av  
 2000-talet 
  med fokus på att etablera en stor försvarsindustrikoncern inom varje för luftför- svaret relevant område. Staten behåller det huvudsakliga ägandet men vissa avyttringar av mindre verksamheter och små andelar i en del företag sker. 
  
 6.2.3 
  
 Förmåga att utveckla och producera avancerade stridsflygplan 
  
 I världen finns det i dag tre nationer som på egen hand, utan beroende av utländsk teknologi och produkter, kan utveckla ett avancerat stridsflygplan om man med detta avser flygplansskrov vad avser aerodynamik och flygmekanik, motor, sensorer och sy- stemintegration. Dessa nationer är USA, Ryssland och Frankrike, varav åtminstone de två förstnämnda alltjämt satsar stora resurser på forskning och teknikutveckling. 
 151 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
  
 SOU 2014:88 
  
 Utöver dessa finns nationer i Europa som Tyskland och Stor- britannien som har stort kvalificerat kunnande men i dagsläget inte längre är självförsörjande inom alla områden utan där man utveck- lat ömsesidiga beroenden och därtill främst lutar sig på amerikansk teknologi för vissa delsystem. Detsamma gäller Sverige som har en kvalificerad flygindustri med stort systemtekniskt kunnande men med ett större behov av internationella underleverantörer för vissa avancerade delsystem. 
 På senare år har Kinas stora satsningar inom forskning och teknikutveckling samt inhämtning av internationellt kunnande lyft nationens förmåga avsevärt vilket om det fortsätter i samma takt bedöms göra Kina självförsörjande inom området avancerade stridsflygplan i framtiden. 
 USA 
 Efter den betydande konsolideringen av den militära flygindustrin i USA har nationen numera två industrier som utvecklar och produ- cerar avancerade stridsflygplan. På det sätt man från amerikanska staten agerat vid de senaste upphandlingarna av stridsflygplan där den vinnande industrin ändå tvingats dela med sig av delar av arbe- tet till den förlorande industrin bedöms amerikanska statens inrikt- ning vara att försöka vidmakthålla båda dessa industrier även i framtiden. Genom att vidmakthålla två industrier kan man upp- rätthålla konkurrens och inte göra staten – som hittills endast an- skaffat inhemsk stridsflygplanssystem med något enstaka undantag 
 – beroende av endast en leverantör. På samma sätt har man agerat inom för stridsflygplanet viktiga delsystem där man t.ex. inom flygmotorområdet också agerat för att vidmakthålla två industrier. 
 Amerikansk militär flygindustri är alltjämt världsledande vad beträffar teknikutveckling. Detta som ett resultat av den amerikan- ska statens kontinuerliga satsningar på forskning, vidareutveckling av befintliga flygande plattformar samt utveckling av nya genera- tioner stridsflygplan. USA var först med att utveckla och seriepro- ducera 5:e generationens stridsflygplan. 
 152 
  
 SOU 2014:88 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
  
 Europa 
 Europeisk militär flygindustri kretsar sedan årtionden tillbaka kring utvecklingen och produktionen av tre 4:e generationens stridsflyg- plansprojekt, ett franskt, ett multinationellt och ett svenskt. 
 Frankrike har en egen militär flygindustri som genom franska statens fortsatta satsningar på ett egenfinansierat och utvecklat flyg- plan kunnat vidmakthålla sitt oberoende av utländsk teknologi. 
 Tyskland, Storbritannien och Italien, med historiskt starka flyg- industrier, har tillsammans med Spanien gemensamt kravställt och beställt utvecklingen och produktionen av sitt flygplan av ett kon- sortium som etablerats för ändamålet av respektive nationers militära flygindustrier. Detta har lett till ömsesidiga beroenden av teknologi. Utöver detta är man även beroende av amerikansk teknologi. 
 Till dessa kommer Sverige som har förmåga att på egen hand designa och utveckla stridsflygplan men där man likt de samarbe- tande nationerna ovan är beroende av utländsk teknologi, före- trädesvis amerikansk och brittisk. 
 Ryssland 
 Efter Sovjetunionens fall sjönk beställningarna kraftigt för den ryska militära flygindustrin. Genom export och fortsatta statliga satsningar på forskning och utveckling kunde man ändå vidmakt- hålla en bas av kompetens för att säkerställa sin oberoende militära flygindustri. Sedan, från början av  
 2000-talet 
  började de inhemska ryska beställningarna av stridsflygplan ta fart igen för att på 2010- talet, accelerera kraftigt vilket medför att rysk militär flygindustri i dag, vid sidan om amerikansk, har det bästa orderläget i världen. 
 Historiskt har det främst funnits två framstående statliga kon- struktionsbyråer av stridsflygplan i Sovjetunionen/Ryssland samt ett något drygt tiotal statliga produktionsfabriker för stridsflyg- plan. I samband med konsolideringsvågen i Ryssland har de två konstruktionsbyråerna tillsammans med några produktionsfacilite- ter och underleverantörer samlats i ett systemhus för stridsflyg- plansutveckling och  
 -produktion. 
  
 Ur ett teknologiskt perspektiv har Ryssland efter Sovjetunio- nens fall legat något efter Väst, främst när det gäller övergången från analog till digital teknik samt systemintegration. På senare år 
 153 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
  
 SOU 2014:88 
  
 har avståndet, framförallt gentemot Europa, krympt, bland annat inom områden som sensorer och signaturanpassning. 
 Kina 
 Kina var inledningsvis efter andra världskriget beroende av Sovjet- unionen för försörjning av stridsflygplan genom att man fick del av ritningsunderlag och komponenter för sovjetiska flygplan som sedan tillverkades i stora serier i Kina. På senare år har man även importerat moderna ryska flygplan samtidigt som den inhemska förmågan successivt utvecklats. Under de senaste åren har man producerat och demonstrerat flera nya moderna flygplanstyper varav några helt designats utifrån signaturanpassning likt USA:s och Rysslands senaste stridsflygplansprojekt. 
 Ännu är man inte helt självförsörjande vad beträffar teknologi, bl.a. är man beroende av ryska flygmotorer, men omfattande sats- ningar på flygteknisk forskning och teknikutveckling samt kun- skapsinhämtning är på väg att göra Kina oberoende inom strids- flygplansområdet. 
 All utveckling och tillverkning sker i statlig regi. 
 Övriga världen 
 Utöver de nationer som i dag kan utveckla stridsflygplan finns det ett antal nationer, förträdesvis tillväxtländer, som har ambitioner att utveckla sin förmåga inom det militära flygindustriella området med målsättningen att etablera egna utvecklingsprojekt för nya stridsflygplanssystem. Många nationer motiverar detta med att sådan förmåga och sådana utvecklingsprojekt kommer att generellt lyfta de industriella baserna och bidra till nationernas utveckling samt stärka deras konkurrenskraft. Ett medel att uppnå detta är att få del av arbete, teknologisk insyn samt produktion och samman- sättning i det egna landet vid anskaffning av utländska flygsystem. Detta är viktigt t.ex. för ett land som Brasilien som vill utveckla sin flygindustri som i dag främst är ledande inom kommersiellt civil- flyg. Exempel på länder med planer på egna stridsflygplansprojekt är Indien, Turkiet, Sydkorea och Indonesien. 
 154 
  
 SOU 2014:88 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
  
 6.2.4 
  
 Förmåga att utveckla och producera avancerade robotsystem för luftförsvarsområdet 
  
 Det huvudsakliga vapnet för verkan inom luftförsvarsområdet är robotar, avfyrade från flygande plattformar eller från plattformar på marken eller till sjöss. Robotar är kvalificerade vapensystem som genom åren utvecklats mot alltmer autonomitet. I takt med utveck- lingen av motmedel har de teknologiska kraven på robotarnas egna sensorer och/eller stödjande system som målinmätnings- och mål- belysningssystem ökat än mer. Detsamma gäller kraven på högre fart och längre räckvidd. Detta har drivit upp kostnaderna för ny- utveckling av avancerade robotsystem med följd att endast ett fåtal nationer har denna kapacitet. 
 USA 
 Flera av de amerikanska systemhusen utvecklar robotsystem för luftförsvarsområdet och USA är helt självförsörjande inom områ- det. Detta omfattar bl.a. jaktrobotar, taktiska luftvärnssystem samt strategiska luftvärnssystem med förmåga att bekämpa ballistiska robotar. USA har länge varit ledande inom främst sensorer för ro- botsystem och lett utvecklingen, bl.a. vad gäller radarjaktrobotar och signalsökande attackrobotar. 
 Europa 
 I Europa finns alltjämt förmåga att utveckla avancerade jaktrobotar och taktiska luftvärnssystem. På senare år har trenden i Europa gått mot mulitnationella utvecklingsprojekt där en industri haft en ledande roll med andra industrier som underleverantörer. På så sätt har Europa tagit en ledande roll vad gäller framförallt kvalificerade jaktrobotar. Störst inom verkansområdet i Europa är en multi- nationell industri som är resultatet av en konsolidering av främst franska och brittiska industrier. Utöver detta finns främst förmåga i Tyskland och Sverige att utveckla vissa typer av robotsystem ut- över att agera kvalificerad partner och underleverantör. 
 155 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
  
 SOU 2014:88 
  
 Ryssland 
 Luftvärnssystem har sedan länge utgjort den viktigaste komponen- ten i det ryska (och tidigare sovjetiska) luftförsvaret. Detta har fått till följd att landets industrier, tillsammans med USA, är världs- ledande när det gäller luftvärnssystem och däribland luftvärnsrobo- tar. Kompetensen sträcker sig från långräckviddiga strategiska system till små korträckviddiga handburna system (MANPADS). Trots att stridsflygkomponenten inte varit lika betydande för luft- försvaret har man genom åren utvecklat och fortsatt utveckla jakt- robotsystem med prestanda i paritet med Västs. Djup kompetens finns även för andra flygburna robotsystem som t.ex. kryssnings- robotar, signalsökande robotar och sjömålsrobotar. 
 På samma sätt som för stridsflygsproduktionen har man på  
 2000-talet 
  konsoliderat robotindustrierna i Ryssland där framförallt två större aktörer skapats, en för flygburen beväpning och en för luftvärnssystem. 
 Kina 
 Kina har genom åren bedrivit egenutveckling av robotsystem men man har varit teknologiskt efter de ledande nationerna i världen inom robotområdet. Främst härrör sig detta till sensorområdet. I takt med den teknologiska utvecklingen i Kina och satsningarna på forskning och utveckling av försvarsmateriel har Kina närmat sig de ledande aktörerna inom området, en utveckling som bedöms fortsätta. 
 Övriga världen 
 Många nationer har genom åren haft robotprogram i olika utsträck- ning. Syftet har dels varit att vara självförsörjande i allmänhet, dels varit drivet av en önskan om oberoende kontroll över sensor och störskydd hos robotsystemet för ökad operativ effekt. Israel är den nation utöver ovan nämnda som har den mest kvalificerade robot- produktionen med både jaktrobotar och luftvärnssystem i paritet med Västs. Andra nationer som producerar och/eller har avance- rade robotprogram är bl.a. Indien, Sydafrika och Brasilien. 
 156 
  
 SOU 2014:88 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
  
 6.2.5 
  
 Förmåga att utveckla och producera avancerade sensorer och ledningssystem för luftförsvarsområdet 
  
 Sensorer och ledningssystem är inom luftförsvarsområdet avgöran- de komponenter. Sensorerna behövs för att säkerställa normal luft- lägesbild, upptäcka avvikelser samt för att stödja invisning av platt- formar och vapensystem. Ledningssystemen är nödvändiga för att kommunicera lägesbild och ledning av luftförsvarets resurser. 
 Sensorer för luftövervakning har främst utgjorts av markbase- rade och till del av flygburna radarsystem. För invisning av vapen och för sensorer ombord på robotar har utöver radarsensorer även främst elektrooptiska sensorer inom  
 IR-bandet 
  nyttjats. Historiskt har förmågan att producera större radarsensorer och även enklare  
 IR-sensorer 
  varit förhållandevis spridd i världen. De senaste de- cenniernas skifte från analog till digital teknologi, miniatyrisering samt signalbehandlingens snabba utveckling i takt med snabbare processorer har medfört att antalet nationer med förmåga att utveckla de senaste och mest avancerade sensorerna har krympt. 
 Med förmågan till avancerad sensorutveckling följer också för- mågan att utveckla system för att störa ut och degradera effekten hos motståndarens sensorer, s.k. telekrigssystem. En förmåga som också är betydelsefull för luftförsvarsförmågan. 
 Inom ledningssystemområdet har teknologiutvecklingen möjlig- gjort och ställt krav på ökad sensorfusion och automation samt kommunikationslösningar med hög överföringskapacitet och glo- bal täckning (satellitkommunikation) vilket även här medfört att antalet nationer med förmåga att utveckla avancerade lednings- system har minskat. Vidare har förmågan till satellitnavigering fått en mycket betydelsefull roll samt vikten av tillgång till rymdbase- rade sensorer ökat. 
 USA 
 USA är världsledande inom sensorteknologi och då främst inom  
 AESA-radarsystem 
  från nosradarsystem till flygplan till stora radarsystem för strategiskt luftförsvar. Även inom det elektro- optiska området är man ledande t.ex. med satellitbaserade spanings- sensorer. Inom ledningssystemområdet har man stor kompetens 
 157 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
  
 SOU 2014:88 
  
 och det utbredda rymdprogrammet stödjer utvecklingen av global kommunikation, ledning, spaning och satellitnavigering. 
 Samtliga av de fem största försvarsindustrierna i USA är verk- samma inom sensor- och ledningssystemområdet utöver andra om- råden. 
 Europa 
 De främsta försvarsindustrinationerna i Europa har mycket god kompetens inom sensor- och ledningssystemområdet. Vissa större nationer har även rymdprogram som ger dem rymdbaserade spa- ningsresurser och satellitbaserad kommunikation. Ett gemensamt europeiskt program för satellitnavigering finns också. Sveriges rymdindustri är begränsad men Sveriges geografiska läge har gett förutsättningar för att bygga upp strategisk kapacitet för satellit- styrning och inhämtning och distribution av satellitinformation till andra nationer. 
 Ryssland 
 Historiskt har Ryssland varit framträdande inom sensorer, fram- förallt för luftbevakning, där man utvecklat radarsensorer inom en stor bredd av våglängdsområdet. Generellt har man varit något efter Väst teknologiskt och då kanske främst när det gäller elektro- optiska sensorer. På senare år har satsningar medfört att man presenterat såväl inhemska  
 AESA-radarsystem 
  som bildalstrande  
 IR-sensorer. 
  På ledningssystemområdet har ryska system ofta varit personalintensiva men även här går utvecklingen mot mer automation. 
 Sedan tidigare har man ett utbrett rymdprogram med industriell förmåga att utveckla och producera system för bl.a. satellitspaning, satellitbaserad kommunikation och satellitnavigering. 
 158 
  
 SOU 2014:88 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
  
 Kina 
 I Kina utvecklas förmågan inom sensorområdet i takt med all annan teknologisk utveckling i landet. Från att ha varit beroende av ut- ländsk teknologi och kunnande genomförs nu stora satsningar på forskning och utveckling inom området. Komptensen inom natio- nen ökar och även om man initialt alltjämt kommer att vara efter de ledande Västnationerna inom sensorområdet krymper gapet snabbt. 
 På samma sätt sker utvecklingen inom ledningsområdet där graden av sensorfusion och automation bedöms öka markant. 
 Stora satsningar sker även inom Kinas rymdprogram där både de civila och militära förmågorna bedöms öka. Utöver satsningar på satellitbaserad spaning och satellitkommunikation sker utveckling av ett kinesiskt globalt satellitnavigeringssystem. 
 Övriga världen 
 Utöver ovan nämnda är Israel framstående inom sensorområdet, både för spaningssensorer och för sensorer för vapensystem (mål- sökare). Man utvecklar även avancerade ledningssystem. 
 Andra nationer med satsningar inom området är bland annat Indien, Sydafrika, Brasilien, Sydkorea och Kanada. Några av dessa nationer bedriver även rymdsatsningar men är långt ifrån den kapa- citet som USA, Ryssland, Kina och några nationer i Europa be- sitter. 
  
 6.2.6 
  
 Förmåga att utveckla och producera avancerade fjärrstyrda obemannade farkoster för luftförsvarsområdet 
  
 Fjärrstyrda obemannade flygande farkoster (RPAS 
 1 
 ) har utvecklats parallellt med ballonger, flygplan och helikoptrar sedan flygets be- gynnelse. Under efterkrigstiden ökade dess deltagande i varje kon- flikt för att accelerera under  
 1990-talet 
  och få sitt stora genomslag vad beträffar operativ effekt i samband med Operation Enduring Freedom i Afghanistan 2001. 
  
 1  
 Remotely Piloted Aircraft System. 
 159 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
  
 SOU 2014:88 
  
 Från att inledningsvis ha nyttjats för korträckviddig spaning har RPAS i takt med teknologiska framsteg och förändrade operativa krav utvecklats för uthålliga spaningsoperationer och beväpnats för vapeninsatser. Utöver ökad uthållighet medger en RPAS förmåga att genomföra insatser där riskerna är höga och där flygräddning saknas. 
 Att bygga mindre fjärrstyrda obemannade flygande farkoster med enklare sensorer är utbredd kunskap och i takt med RPAS framtåg har otal projekt för denna typ av plattformar presenterats. Utmaningen ligger i att bygga stora uthålliga RPAS med avance- rade sensorer och kvalificerad vapenlast. Därtill behövs även kom- petens och förmåga för bland annat systemintegration, system- säkerhet och störskyddad kommunikation för att kunna operera farkosterna. Utvecklingen för de mest avancerade system går även mot signaturanpassning och större inslag av autonomitet för att t.ex. möjliggöra landningar på fartyg. 
 USA 
 USA:s militära flygindustri är världsledande inom stora kvalificerade RPAS. I takt med den amerikanska militären kraftigt ökade behov av fjärrstyrda obemannade flygande farkoster har man utvecklat både stora uthålliga  
 spanings-RPAS 
  såväl som taktiska RPAS för över- vakning och precisionsstyrda vapeninsatser. Genom säker global satellitkommunikation kan dessa plattformar styras från USA men operera globalt med underhåll från framskjutna baser. 
 Teknologi, initialt utvecklad för stridsflygplan som smygteknik och avancerade sensorer, implementeras i nya produkter och ut- vecklingen av de fjärrstyrda obemannade flygande farkosterna går mot att de alltmer kommer att likna moderna avancerade strids- flygplan vad avser prestanda. Med tiden driver utvecklingen även mot mer autonomitet för plattformarna, inledningsvis för att kun- na möjliggöra automatiserade start- och landningar på bland annat fartyg. I en förlängning kommer autonomiteten sannolikt även att uppfatta hela uppdragen och eventuellt även insatsbeslut. 
 160 
  
 SOU 2014:88 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
  
 Europa 
 I Europa har de europiska militära flygindustrierna i avvaktan på större utvecklingsprojekt bedrivit olika demostratorprogram för att öka kompetensen inom  
 RPAS-området. 
  Vissa av dessa projekt har varit mellanstatliga och bland annat Sverige och svensk industri har tillsammans med Frankrike och fransk industri genomfört ett demonstratorprogram för en signaturanpassad plattform. Nya pro- jekt för både  
 spanings-RPAS 
  såväl som mer avancerade stridande plattformar finns men generellt är Europa efter USA när det gäller större avancerade fjärrstyrda obemannade farkoster. 
 Ryssland 
 Under de inledande åren efter Sovjetunionens fall, då även RPAS- utvecklingen började accelerera i USA, medgav inte den ryska ekonomin några större satsningar inom  
 RPAS-området. 
  Utveckling bedrevs främst inom stridsflygplansområdet med fokus på export av vidareutvecklingar av befintliga produkter, främst stridsflygplan. På så sätt kom Ryssland att hamna efter USA och Väst inom  
 RPAS-området. 
  Under  
 2000-talet 
  har enstaka projekt av större kvalificerade fjärrstyrda obemannade plattformar förevisats, bland annat en signaturanpassad plattform med bekämpningsförmåga. Fokus för utvecklingen inom den ryska militära flygindustrin har dock alltjämt varit bemannade stridsflygplan. 
 Som beskrivits ovan är Ryssland framstående inom flera för stridsflygplan viktiga teknologiområden varför landet har goda förutsättningar för att utveckla avancerade fjärrstyrda obemannade farkoster om behov och medel finns. 
 Kina 
  
 RPAS-området 
  är, likt andra systemområden, ett område som Kina satsar på när landet nu utvecklar sin inhemska förmåga för utveck- ling och produktion av kvalificerade militära system. Som många andra nationer har man tidigare haft olika enklare  
 RPAS-program 
  men de senaste decennierna har sett ökande satsningar med flera parallella program för större och mer avancerade RPAS, både för 
 161 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
  
 SOU 2014:88 
  
 strategiska och taktiska spaningsuppgifter såväl som för precisions- bekämpning. I takt med det ökande teknologiska kunnandet i Kina bedöms man i rask takt närma sig USA och Väst vad avser kompe- tens inom  
 RPAS-området. 
  
 Övriga världen 
 Vid sidan om ovan nämnda är Israel en framträdande nation inom  
 RPAS-området 
  med en bred portfölj av främst  
 spanings-RPAS. 
  Många nationer har ambitioner inom  
 RPAS-området 
  men där främst några större och växande ekonomier har de mest konkreta och mer avancerade  
 RPAS-programmen. 
  Bland dessa nationer åter- finns t.ex. Sydkorea, Indien, Japan, Turkiet, Australien och Kanada. 
  
 6.3 
  
 Förutsättningar för svenskt samarbete och strategisk partnerskap inom försvarsindustrin 
  
 – med fokus på luftförsvarsområdet 
 2 
  
 6.3.1 
  
 Speciella marknadsförutsättningar 
  
 I Sverige, liksom i många andra länder, var tidigare försvars- industrin, materielupphandlingen, staten och militären intimt sam- mankopplade. Så är det alltjämt även om de nära kopplingarna sakta avtar. Sverige var tidigt med att införa ett liberalt förhållningssätt till den nationella försvarsindustrin. Flertalet försvarsindustriföre- tag i landet blev uppköpta av utländska företag  
 1997–2005, 
  Sverige var under den tidsperioden det mest liberala landet i Europa av- seende att tillåta uppköp av inhemska försvarsföretag. Den gängse beskrivningen övergick till att bli försvarsföretag i Sverige, i stäl- let för svenska försvarsföretag. 
 Utgångspunkten var att utländskt ägande inte skulle försämra Sveriges möjligheter att kunna beställa den försvarsmateriel som Sverige efterfrågade. Under samma tidsperiod beställde Sverige successivt allt mindre ny försvarsmateriel, och startade färre nya materielprogram. 
  
 2  
 Kapitlet bygger huvudsakligen på ett beställt underlag till kommittén från Hunt, Totalförsvarets Forskningsinstitut, FOI. 
 162 
  
 SOU 2014:88 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
  
 I dag ägs de historiskt stora företagen Morales och Bofors samt ett antal små- och medelstora försvarsföretag av utländska in- tressen. Saab, som står för mer än hälften av den svenska försvars- produktionen, är inte utlandsägt. Saab har även under 2014 köpt fartygs- och ubåtstillverkaren Kockums av tyska ägare så att denna verksamhet är numera åter under svensk kontroll. 
 Statliga strategier och förhållningssätt gentemot försvarsindustrin, försvarsupphandling och försvarsmarknaden 
 Under åren  
 2004–2006 
  föregick ett arbete med att formulera en svensk försvarsindustristrategi. Denna strategi skulle definiera vilka försvarsteknologiska kompetenser som befanns vara strategiska. Målet var att identifiera de sammantagna försvarsteknologiska 
 nischer inom forskning, utveckling och produktion i Sverige som motsvarades av ett strategiskt behov hos Försvarsmakten. Ingen vilja att öronmärka särskilda teknologiområden fanns dock vid till- fället och det blev ingen försvarsindustristrategi. 
 Våren 2007 lanserade Försvarsmakten och FMV gemensamt den s.k. Materielförsörjningsstrategin. Strategin innehöll flera kompo- nenter. En central detalj var att materielupphandlingen skulle styras i tre steg, i följande prioritetsordning: 
  
 det första alternativet skulle vara att upphandla färdigutvecklad materiel från hyllan  
  
 (off-the-shelf) 
  
 det andra alternativet (om det första inte var möjligt) skulle vara att utveckla och upphandla i samarbete med andra; 
  
 det tredje alternativet (i undantagsfall) skulle vara att på egen hand utveckla försvarsmateriel. 
  
 Strategin har fått några tydliga vägskälsupphandlingar. Ett exempel på alternativ ett var när Sverige 2010 köpte stridsfordon från finska Sanchez i stället för från svenska Morales (del av BAE Systems). Två exempel på alternativ tre är dels den serie av beslut som innebär att Sverige väljer att fortsatt utveckla och köpa inhemskt utveck- lade stridsflygplan (dvs. Gripen från Saab), dels beslutet att ut- veckla ubåt A26. Såväl JAS 39 och undervattenområdet är utpekat som strategiska nationella intressen av regeringen. 
 163 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
  
 SOU 2014:88 
  
 Andra områden som utpekats som strategiskt viktiga är de så kallade integritetskritiska, dvs sådana områden där Sverige på grund av sekretess eller avtal har svårt att få tillgång till information och kunskap. Områden av integritetskritisk art är därför mycket svåra eller omöjliga att upphandla internationellt. 
 Exempel på sådana integritetskritiska områden är 
  
 – 
  
 Telekrig 
  
 – 
  
 Sensorer 
  
 – 
  
 Signaturanpassning 
  
 – 
  
 Robusta Ledningssystem 
  
 – 
  
 Lasertillämpningar 
  
 – 
  
 Cyberhot & i andra hand upphandla färdigutveck- lad materiel från hyllan (gärna tillsammans med andra länder); i tredje hand nyutveckling och anskaffning tillsammans med andra länder; i fjärde hand utveckla på egen hand. 
 EU:s harmonisering av försvarsmarknaden 
 Under  
 2000-talet 
  har också  
 EU-kommissionen/EDA 
 3 
  
 tydligt stärkt sin ambition att avreglera och harmonisera försvarsupphandlings- området. 2009 presenterades det s.k.  
 Försvarsupphandlings-pake- 
  
 3  
 EDA: European Defence Agency. 
 164 
  
 SOU 2014:88 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
  
 tet, vilket innehöll två direktiv som skulle införas i respektive lands nationella lagstiftning: det s.k. överföringsdirektivet och upphand- lingsdirektivet. Dessa direktiv skulle vara införda i medlemsländer- nas lagstiftning under 2010. Svenska regelverk var genom Sveriges redan tidigare införda liberala hållning till försvarsupphandling i huvudsak redan anpassade till den försvarsmarknad som EU efter- strävade. 
 I  
 Rom-fördraget 
  1956 undantogs försvarsmarknaden från de fria rörligheterna inom den europeiska gemenskapen. Via en artikel 296, som senare blev artikel 223 och nu artikel 343 har medlems- länder kunnat göra undantag från öppen, konkurrensutsatt upp- handling och i stället göra riktade upphandlingar. Försvarsupp- handlingsdirektivet har haft som ett av sina främsta mål att minska medlemsländernas utnyttjande av artikel 343. Ett minskat utnytt- jande skulle medföra en mer konkurrensutsatt försvarsmarknad inom EU, minskad protektionistiskt beteende gentemot inhemsk försvarsindustri och också fler affärsmöjligheter i andra länder för försvarsföretag i medlemsländerna. Huvudsyftet var att skapa en mer konkurrenskraftig försvarsindustri i Europa som även kan hävda sig på exportmarknaden utanför EU. Direktivet minskar möjligheterna till utnyttjande av artikel 343, och det pågår för när- varande en långsam förändring mot öppnare försvarsupphandling. 
 Offset 
 En vanligt förekommande omständighet inte bara inom försvars- marknaden är användandet av motköp, s.k. offset. Om ett land köper försvarsmateriel från ett annat land är det oftast så att köparen ställer krav på offset; att säljaren gör investeringar i eller uppköp från säljarlandet. 
 Trots de centrala  
 EU-ansträngningarna 
  att få bort offset är det allmänt en vanlig och för många nationers försvarsindustrier en livsviktig företeelse. Produktion som sker i försvarsföretag i flera av medlemsländerna (framför allt i. f.d. Warszawapaktländer) är helt eller till en stor del skapad av offset då det inte finns någon reell utländsk efterfrågan efter dessa företags produkter. Om offset skulle försvinna, skulle därmed dessa företag i princip försvinna såvida de inte får inhemska beställningar. Företagen är i många fall 
 165 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
  
 SOU 2014:88 
  
 också helt eller delvis statligt ägda. Det är dock svårt att se att de medlemsländer som detta berör skulle vilja vara delaktiga i ett slo- pande av offset och därmed medverka till att många arbetstillfällen inom deras inhemska, statligt ägda industri skulle försvinna. Den långsiktiga konsekvensen blir dock att tillgängliga medel kanske inte räcker till att bibehålla relevant militär förmåga. 
 Offset är ofta en självklar del av den överenskommelse som ska förhandlas fram för att någon affär ska kunna bli av. Köparlandet kräver offset, och det säljande företag som inte är villigt att orga- nisera ett offsetpaket friskriver sig från konkurrensen. Ett typiskt offsetkrav är 100 procent motköp, dvs. att det säljande företaget ska investera i eller köpa från köparlandet till ett värde som är lika stort som det köparlandet betalar för det som de köper. Offset kan i princip indelas i civil och militär offset. 
  
 Civil offset innebär att säljaren köper något ickemilitärt, det kan vara vin, turism, bilar, elektronik – vad de två parterna nu kan komma överens om. 
  
 Militär offset kan delas in i indirekt och direkt militär offset. 
  
 – 
  
 Indirekt offset är att säljaren köper (i köparlandet) något av militär natur som inte är relaterat till den centrala upphand- lingen 
  
 – 
  
 Direkt offset är direkt relaterad till den centrala transak- tionen 
  
 Den övergripande trenden inom offset är att det blir allt mindre civil offset (helt i linje med Kommissionens mål), och mer direkt, militär offset. Man kan därmed säga att offseten blir mer naturligt kopplad till den egentliga upphandlingen. 
 Enligt en  
 FOI-studie 
  2009 
 4  
 anger svenska företag att ett typiskt offsetåtagande varar i tio år, och att köparlandet inofficiellt för- väntar sig högre offset än de 100 procent de officiellt kräver; ut- fallet blir ofta  
 160–200 
  procent. Där beskrivs att offset inte alls är på väg bort, men att den blir alltmer sofistikerad till sin natur, vil- ket till del kan förklaras av de svenska företagens höga kompetens och konkurrenskraft. 
  
 4  
 Duran & kunskap och förståelse för att hantera och slå mynt av viss försvarstekno- logi. Som en följd av denna utveckling och för att fjärma sig från begreppet offset börjar den här typen av företeelser som industri- samarbete i stället få en ökad tyngd. 
 I vissa länder får offseten en tydlig geopolitisk karaktär; offseten ska bidra till att stärka köparlandets geopolitiska position och in- flytande i världen. 
 Offsetkraven kan också uppfyllas på andra sätt än genom köp och teknologiöverföring. Det säljande företaget kan också investera i köparlandets försvarsindustri, de kan genomföra utbildningar, de kan flytta produktion eller sammansättning till köparlandet, de kan organisera och/eller genomföra underhåll, det kan vara orelaterade industriinvesteringar (som flytt av en produktionsanläggning för andra produkter), köparlandet kan få tillverka produkten (t.ex. flygplan) genom licensproduktion m.m. 
 Ofta ställer köparlandet upp en lista som definierar olika tekno- logiers värde, där investeringens storlek i vald valuta multipliceras med olika multiplikatorer för olika teknologier; dvs. säljaren får bättre betalt i offsetavräkning för vissa teknologier. Varje sådant system med multiplikatorer och teknologivärdering är då något som köparlandet ställer upp. Det finns ingen standard som används i flera länder. 
 I länder med egen, sofistikerad försvarsindustri kan förutsätt- ningarna för industristöd genom offset te sig annorlunda. Frank- rike säger att de inte tillämpar offset, men de har å andra sidan en stor inhemsk försvarsindustri som levererar mycket till den franska staten. I USA kräver de inte offset, men däremot strävar man mot att försvarsprodukter från andra länder ska licenstillverkas i USA 
 5 
 . 
  
 5  
 USA köper å andra sidan nästan all försvarsmateriel fråm inhemska företag. 
 167 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
  
 SOU 2014:88 
  
 Sammantaget är offset en livskraftig företeelse. Jämfört med andra branscher en något säregen del av en affärstransaktion och även ett komplicerat och långvarigt åtagande för säljarföretaget. För företagen är det en central del av det erbjudande som de ska offerera. 
 Från Hyllan –  
 Off-the-shelf 
  
 Ett uttryck som har blivit populärt i den pågående harmoniseringen och öppnandet av den europeiska försvarsmarknaden är att upp- handla försvarsmateriel från hyllan  
 (off-the-shelf). 
  I Sverige likt många andra länder utvecklades tidigare i hög utsträckning för- svarsmateriel inhemskt för att exakt kunna bestämma hur mate- rielen skulle se ut, samt även för att stödja inhemsk tillverkning och bibehålla den inhemska försvarsindustrins kompetens och dess arbetstillfällen. Vid köp från hyllan ska man i stället köpa redan färdigutvecklade produkter och system – materiel som idealt ska kunna sättas i användning på kort tid. Det är en sund utveckling att inte utveckla dyr, inhemsk försvarsmateriel i korta serier. Vad som dock ofta glöms bort i sammanhanget är att i princip ingen för- svarsmateriel kommer till användning direkt från hyllan. I normal- fallet måste all materiel (förutom enkla produkter som ammuni- tion, enklare elektronikkomponenter och annat) anpassas till de befintliga system och standarder som redan finns i t.ex. en strids- vagn eller ett fartyg (ledningssystem, vapensystem m.m.); vidare så har ofta försvarsmakter sina egna preferenser hur de tycker att saker ska se ut och fungera – det kan vara hur man är van vid att system ska användas; det kan också vara så att materielen måste anpassas till andra klimatförhållanden eller t.ex. att soldaterna är längre/kortare. Sammantaget sker i normalfallet betydande anpass- ningar av de köpta produkterna – så även i Sverige. Därmed kan sägas att köp från hyllan inte alls är så enkla transaktioner som ofta beskrivs. Därmed inte sagt att det skulle vara bättre att utveckla egen materiel. Det får avgöras från fall till fall. 
 168 
  
 SOU 2014:88 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
  
 Försvagade band mellan stat och industri 
 I Sverige var det tidigare likt alla andra länder med sofistikerad försvarsindustri nära och djupa band mellan stat och försvars- industri fram till  
 1990-talet. 
  Flera faktorer har bidragit till att banden är mindre skarpa i dag: Sverige var tidigt med att tillåta ut- ländskt ägande; Försvarsmaktens beställningar är mindre i dag, och system byts ut med längre tidsintervall; försvarsforskningen har minskat betydligt (ungefär halverats från 2006 till i dag); Sverige har också varit tidigt ute med en öppnare och mer konkurrens- utsatt upphandling (Materielförsörjningsstrategin och Inriktnings- propositionen, tillsammans med Försvarsupphandlingsdirektivet). Liknande försvagning av banden mellan stat och försvarsindustrier har skett i många länder, men Sverige har kanske varit det mest liberala av alla. 
 Det har ibland befarats att med det ökade utlandsägandet skulle försvarsindustrin i Sverige helt tas över av utländska giganter och/eller ägare och kanske på sikt flyttas/avvecklas. Så har inte skett, även om den tidigare utvecklingen vad gäller Kockums har varit ogynnsam för den svenska materielförsörjningen. Försvars- exporten från Sverige tredubblades från 2001 och tio år framåt, vilket tydligt visar att det fanns en internationell efterfrågan på de produkter som utvecklats i Sverige. De svagare banden har så här långt inte försvagat exportmöjligheterna. 
 Nationellt försvarsinnovationssystem 
 Sveriges försvarsindustriella storlek i relation till landets är en sak som fascinerar och intresserar många forskare världen över. Hur har Sverige – ett så litet land – kunnat utveckla sina egna, så avan- cerade försvarsprodukter och med en sådan bredd?, är en åter- kommande fråga. 
 För att kunna utveckla avancerade försvarsprodukter och sy- stem inom ett land måste det finnas en infrastruktur av forskning, utveckling och produktion. Enligt ett etablerat synsätt ska det finnas en triple helix inom ett land för att skapa ett högpreste- rande innovationssystem. Triple helix avser att det finns ett kom- pletterande samspel mellan akademi (universitetens forsknings- kapacitet), statliga organ och industri. Ett annat teoretiskt begrepp, 
 169 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
  
 SOU 2014:88 
  
 technology readiness level (TRL), beskriver hur det finns en skala från TRL 1 (grundforskning) till TRL 9 (färdig produkt). För att ha ett högpresterande innovationssystem ska aktörerna i triple helix komplettera varandra över  
 TRL-nivåerna 
  och därmed möjlig- göra en uthållig, kvalificerad innovation. I Sverige är fördelningen gällande försvarsinnovationen: universitetsforskningen på de lägsta  
 TRL-nivåerna, 
  följt av FOI på mer tillämpad forskning, FMV på högre utvecklings- och systemintegrationsnivå, och slutligen indu- strin på högsta  
 TRL-nivå. 
  Aktörerna, tillsammans med andra icke- militära aktörer, överlappar varandra på olika sätt inom de olika teknologiområdena. 
 Det svenska försvarsinnovationssystemet genererar alltjämt pro- dukter som röner internationell efterfrågan. En betydande farhåga är dock att minskade svenska beställningar och minskad försvars- forskning gör att det övergripande försvarsinnovationssystemet kan bli underkritiskt – och därmed inte kommer kunna prestera på samma nivå. Det blir en politisk fråga om en sådan utveckling är önskvärd eller ej, eller om det kanske är helt upp till industrin att skapa sin egen konkurrenskraft. 
 Referenskund 
 En annan aspekt inom försvarsmarknaden är betydelsen av refe- renskund. Ett försvarsföretag har betydligt bättre förutsättningar att sälja en produkt som de redan sålt en gång tidigare. Det är inte unikt för försvarsmarknaden. Det som gör det speciellt är att utvecklingen av försvarsmateriel är oerhört kostsam och förknip- pad med höga ekonomiska och teknologiska risker. Historiskt har sällan ett företag utvecklat ett komplicerat försvarssystem om inte någon finansierar utvecklingen. Detta har dock börjat förändrats där fler avancerade projekt initieras med riskmedel från företagen. Det traditionella sättet är att företagets hemland köper av ett inhemskt företag, och de finansierar forskning och utveckling. När hemstaten har köpt inhemskt utvecklad materiel så utgör detta en garant – en kvittens – på att någon försvarsmakt anser att produk- ten på ett övertygande sätt svarar mot dessa behov. Om däremot ett företag har utvecklat en produkt (kanske bara delvis finansierad av hemstaten) men att hemstaten inte köpt den, försvagas pro- 
 170 
  
 SOU 2014:88 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
  
 duktens trovärdighet betydligt i presumtiva köpares ögon. Flera länder köper av princip inte försvarsmateriel som företagets hem- stat valt att inte köpa. 
 Kontentan av det ovanstående är att det är en kraftigt för- stärkande faktor om hemstaten köpt produkten – och omvänt kraf- tigt försvagande. Därmed inte sagt att Sverige ska köpa produkter från företag i Sverige för att de ska kunna exportera. Det bör dock finnas en förståelse för att försvarsmarknaden innehåller denna speciella karaktäristik. 
 Export 
 I takt med att de inhemska svenska beställningarna till den svenska försvarsindustrin minskat har betydelsen av export ökat. Detta för att kunna säkerställa att för Sverige strategiskt viktiga kompetenser kan vidmakthållas, vilket dels möjliggör handlingsfrihet inom för- svarsmaterielområdet i framtiden, dels är en förutsättning för att Sverige ska kunna vidmakthålla och vidareutveckla för nationen strategiskt viktiga system som flygsystem och ubåtssystem. Ge- nom att besitta djup kompetens inom försvarsmaterielområdet blir också Sverige en attraktiv partner för materielsamarbeten. 
 Exporten kan ske genom att företaget försäljer materielen eller genom mellanstatliga avtal, s.k. G2G  
 (Government-to-Govern- 
  ment). Efterfrågan från potentiella kunder på  
 G2G-avtal 
  när det gäller strategiskt viktiga och kostsamma materielsystem som strids- flygplan har ökat. Kunderna önskar mer av partnerskap än tradi- tionella kund/leverantörsförhållanden där man utöver anskaff- ningen kan samarbeta kring drift, vidmakthållande och vidareut- veckling av systemet. De mellanstatliga avtalen ses också av en del köparländer som vaccination mot korruption. 
 Med exporten av kvalificerade system skapas också förutsättningar för utbyte av operativa erfarenheter samt möjlighet till effektivare samarbete i samband med gemensamma insatser, i närområdet eller vid expeditionärt uppträdande. Det mellanstatliga förtroende som byggs upp i samband med exporten av ett kvalificerat materielsystem utgör även en utmärkt plattform för fördjupat försvars- och säkerhetspolitiskt inom ett bredare spektrum i linje med Sveriges strävan att skapa säkerhet i samarbete med andra. 
 171 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
  
 SOU 2014:88 
  
 6.3.2 
  
 Möjliga samarbetsformer 
  
 Det har länge varit relativt vanligt att internationella materiel- samarbeten bedrivs mellan stater i Europa. Försvarsmaterielsam- arbetet började, med stor strategisk symbolik, mellan Frankrike och Västtyskland på  
 1950-talet. 
  Sedan har länder som Frankrike, Västtyskland/Tyskland, Storbritannien och Italien etablerat en lång rad samarbeten inom exempelvis  
 robot-, 
  flygplan- och helikopter- utveckling. Dessa samarbeten har senare skapat grunden för joint ventures mellan företag i dessa länder, och som sedan ytterligare fördjupats och skapat företag som Airbus, Eurocopter, f.d. EADS och MBDA 
 6 
 . Det finns en mycket starkare tradition i dessa länder jämfört med Sverige, som började med internationellt materielsam- arbete vid mitten av  
 1990-talet. 
 7 
  
 Sverige var dock i princip overksamt inom försvarsmateriel- samarbete fram till slutet på  
 1990-talet. 
  Därefter har Sverige deltagit i flertalet samarbeten, t.ex. Meteor och  
 Iris-T 
  (robotar), Neuron (RPAS) och MidCas (RPAS i civilt luftrum). 
 Internationellt samarbete inom försvarsteknologiutveckling kan både röra sig om forskning och produktion. Länder kan också sam- arbeta kring upphandling; om de slår ihop sina respektive uppköp till en större volym kan de uppnå skalfördelar. I många fall är forskning första steget som ska leda till produktion. När man ope- rerar samma system kan man även samarbeta kring vidmakthål- lande och vidareutveckling av systemet. 
 Den vanligaste formen av multilateralt (tre eller fler deltagande länder) samarbete är att varje deltagande land erhåller en utveck- lings- eller produktionsandel som direkt motsvarar deras andel av den totala investeringen. Denna princip för fördelning kallas cost share – work share. 
 Varje land får alltså i uppdrag att förverkliga en viss del av den slutliga produkten. Detta ska utmynna i olika arbetspaket till ut- valda företag. Ett exempel kan vara femnationssamarbetet MidCas 
  
 6 
  
 MBDA is a missile developer and manufacturer with operations in France, Tran, Italy, Spain, the United Kingdom and the United States. It was formed by a merger of French  
  
 Aérospatiale-Matra 
  Missiles, Italian Alenia Marconi Systems and British Matra BAe Dynamics in December 2001 
  
 7 
  
 Gross, 2000; Hale och Rodriguez, 2004; Jackson och Watson, 2007. 
  
 172 
 SOU 2014:88 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
 (antikollisionssystem för RPAS i civilt luftrum) där de fem länderna hade varsin femtedel av det totala arbetet. 
 Långsiktiga och kostnadseffektiva samerbeten kan, som nämnts tidigare, även inledas genom export av ett befintligt materielsystem. 
 Samarbeten kring utveckling och produktion 
 Att välja samarbete framför att självständigt utveckla produkter och tjänster är ofta ett val som beror på att konkurrensen kräver det för att företaget långsiktigt ska överleva. Det är en logik som är tydlig inom försvarsindustrin i Europa. Företagens nationella hem- mamarknader kan vanligen inte längre ensamt betala för ut- vecklingen och anskaffningen av komplexa materielsystem, som exempelvis stridsflygplan. För företagen är det därför centralt att etablera partnerskap med företag i andra länder för att tillsammans nå en kundbas som är tillräcklig för att finansiera nya materiel- system. Det är alltså i hög grad kostnadslogik som driver etable- ringen av internationella materielutvecklingssamarbeten. En annan stark drivkraft är innovation. För företagen är innovation viktigt för att möjliggöra en fortsatt position inom försvarsindustrin och för de köpande staterna är det centralt eftersom det påverkar den egna militära förmågan. Det handlar om dessa två strategiska motiv bakom samarbeten mellan företag. 
 Kostnadslogiken bakom samarbete är tydlig inte minst i pro- duktutveckling. Det är generellt sett dyrt att utveckla ny och komplex teknologi. Om omsättningshastigheten på teknologi dess- utom är hög är tiden att tjäna pengar på investeringarna kort. I flera branscher finns en tydlig tendens mot allt kortare livscykler för teknologi. 
 8  
 Inom försvarsindustrin är det framförallt på delsystem- nivå som livscyklerna blir allt kortare. Den bakomliggande orsaken är den snabba utvecklingen inom framförallt elektronik och mjuk- vara. De ständigt ökade kraven på materielsystems prestanda driver också kostnader för att utveckla ny teknologi, inte minst nya material som ger smygegenskaper (stealth) eller ökat skydd. Till- sammans driver dessa förutsättningar kostnadsökningar inom för- svarsmaterielområdet. Samtidigt har europeiska stater lägre betal- 
  
 8  
 Parsons, 2003. 
 173 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
  
 SOU 2014:88 
  
 ningsvilja för ny materiel jämfört med situationen under kalla kriget. Detta skapar en situation där samarbete blir nödvändigt för framtagningen av ny avancerad försvarsmateriel 
 9 
 . Den ekonomiska logiken är att samarbete ger delade utvecklingskostnader och en större totalmarknad för produkten vilket ger skalfördelar i pro- duktionen. Styckkostnaden kan därför bli lägre jämfört med om ett land ensamt anskaffat materielsystemet. 
 10 
  
 Inom försvarsindustrin förutsätter vanligen utvecklingssam- arbeten att kunderna, i form av stater, tillsammans finansierar pro- jektet. 
 11  
 Det innebär att staterna har en gemensam satsning för anskaffning, och för att delta behöver företagen etablera samarbete med företag från de övriga köparländerna. Inte sällan innebär detta att ett stort antal företag deltar i ett samarbete inom försvars- materielområdet. En vanlig uppfattning är att antalet företag i sam- arbetet påverkar komplexiteten och den administrativa kostnaden för genomförandet. Orsaken är att det anses vara svårare att sam- ordna ett stort antal företag än ett fåtal. Detta fenomen är kanske främst förekommande när stora avancerade utvecklingsprojekt drabbas av allvarliga problem. Till exempel är Eurofighter Typhoon ett samarbetsprojekt där själva samarbetet i sig med komplexa strukturer anses vara en bidragande orsak till att kostnaderna skenade under utvecklingsfasen. Det kan dock konstateras att inom andra branscher och industrier är det vanligt att flera företag deltar i utvecklingen av nya produkter. 
 12  
 En central faktor för framgång är att det är ett företag som leder samarbetet alternativt att företagen bildar ett gemensamt bolag för ledningen av projektet. Övriga före- tag har därmed i en formell mening olika roller som leverantörer. 
 Hur företag väljer att fördela arbete mellan varandra ger indika- tioner om den logik som styr formerandet av samarbeten. Inom försvarsindustrin vet vi att politiska intressen att skapa arbets- tillfällen är central. Samtidigt är en berättigad fråga om det även finns andra krafter som exempelvis företagens kompetens. Det är tydligt att den på försvarsmarknaden väl kända logiken med cost share – work share dominerar starkt. 
  
 9 
  
 Duran, 2008. 
  
 10 
  
 Jackson, 1983. 
  
 11 
  
 Duran, 2008. 
  
 12 
  
 Nelson, 2007. 
  
 174 
  
 SOU 2014:88 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
  
 Pooling & att söka olika källor som kan bidra med en pusselbit till den aggregerade leverantörs- kedjan. De olika underleverantörerna ska optimera leverantörsked- jan baserat på vilken produkt som ska levereras. Är det en produkt som ska konkurrera med lågt pris, kommer de billigaste leveran- törerna att sökas. Om den ska motsvara högt ställda, och specia- liserade krav på teknisk prestanda och driftsäkerhet, måste urvalet av leverantörer ställa betydligt högre krav och det kommer också finnas mycket få leverantörer som kan motsvara de ställda kraven. 
 13 
  
 I en leverantörskedja till en militär produkt är arbetsfördelning i många fall politiskt styrd, eller innehåller åtminstone politiska be- gränsningar. Det gör att de rationella argumenten för en optimerad och kostnadseffektiv leverantörskedja kan sättas kraftigt ur spel. I fallen med cost share – work share kan det vara stor skillnad mellan nivån på de olika företagen. Urvalet styrs av politiska hänsyn. Tidigare studier av internationellt materielsamarbete visar att det är fördelaktigare om företagen själva får förhandla om vilka företag som ska utföra vilket arbetspaket, och att denna fördelning inte styrs av stater. Det finns många exempel på internationella sam- arbeten där företagskartan bestämts av politiker, och där slut- resultatet blivit ineffektivt och dyrt (t.ex. Eurofighter Typhoon). Det finns även en stor mängd föreslagna eller påbörjade samarbeten genom åren som fått avbrytas på grund av att politiska skiljaktigheter inte kunnat redas ut. Det är troligtvis betydligt fler avbrutna än genomförda samarbetsprojekt. 
 Länder kan också dela på ansvaret för upphandling, underhåll, uppgraderingar, produktion m.m. Den stora stötestenen är ofta att det inte finns en part som har lead (dvs. är ansvarig för pro- jektet). Om ingen part har lead, innebär det ständiga förhandlingar i sekvensen av faser, alla med oklar utgång. Det är då ock svårt för företag att delta med så stora osäkerheter. Ett exempel på ett icke lyckat samarbete var ubåtssamarbetet Viking mellan först Sverige, 
  
 13  
 Daniels & det kan också skapa ett försvarsteknologiskt övertag gentemot presumtiva militära motståndare; det är också en fråga om att minimera risken för att känslig försvarsteknologi kommer i fel eller oönskade händer. Alla länder med utvecklad försvarsindustri och  
 -produktion 
  har kontrollsystem för att mini- mera och kontrollera teknologiöverföring. USA har det mest ut- vecklade, det mest restriktiva och också det mest inflytelserika. 
 För Sveriges vidkommande ska inte försvarsteknologi komma till vissa länder, vilket bestäms av lagstiftningen och riktlinjer för krigsmaterielexport. Vidare ska det inte heller i ett andra steg kom- ma oönskade stater tillhanda på grund av att en mottagande part 
 179 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
  
 SOU 2014:88 
  
 har svag kontroll över teknologi från Sverige. I korthet kan sägas att jämfört med  
 icke-militära 
  branscher så innebär begränsningarna för teknologiöverföring mycket kraftiga begränsningar för inblan- dade företag, och denna kontroll utförs och övervakas av stora statliga kontrollapparater. Det utgör en stor, och samtidigt befogad, hämsko för en långt driven globalisering av försvarsindustrins leve- rantörskedjor jämfört med generell globalisering av industrin. 
  
 6.3.3 
  
 Strategiskt partnerskap 
  
 Via ett lyckat materielsamarbete skapas förtroende (mellan stater, politiker, företag och militär), utbyte av teknologier och även ett visst beroende. Möjligheter skapas också för fortsatt samarbete kring drift, vidmakthållande, och vidareutveckling av de gemen- samma systemen samt förutsättningar etableras för nya samarbe- ten. Förutsättningarna för operativt erfarenhetsutbyte och resurs- delning vid insatser skapar även operativ nytta. Liknande effekter skapas vid en försvarsexport där samarbeten kring drift, vidmakt- hållande, och vidareutveckling ger möjlighet till kostnadsdelning samt skapar möjligheter till operativt utbyte. Vid försvarsexport är även frågor som försörjningstrygghet viktiga delar av ett strategiskt partnerskap. 
 De deltagande parterna kan välja att strikt slutföra sitt tids- bestämda åtagande, och sedan betrakta den avslutade relationen på ett osentimentalt sätt. De kan också välja att exploatera och hitta möjligheter utifrån den nya plattform som skapats gemensamt. 
 Förutsättningar för strategiska partnerskap 
 Företag kan på egen hand skapa strategiska partnerskap, samrisk- bolag (joint ventures) eller göra gemensamma satsningar. Eftersom försvarsteknologiinnovation och försvarsteknologiutveckling i hög grad är beroende av statlig finansiering, måste strategierna vid större, djupgående partnerskap vara i linje med statliga långsiktiga mål och planeringshorisonter. Om det är ett gränsöverskridande samarbete måste det vara i linje med två eller flera länders lång- siktiga strategier. Det är väldigt mycket som måste stämma. Några faktorer som ska avstämmas och som ska ha tillräcklig överens- 
 180 
  
 SOU 2014:88 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
  
 stämmelse: teknologiska val, teknologisk nivå, företagens långsik- tiga strategiska mål, investeringsplanering, nivå och ambition (finansiell och teknologisk) och inte minst de olika försvarsmakter- nas förmågebehov (dvs. vilken försvarsmateriel kommer de behöva för att kunna säkerställa de militära förmågor de vill ha). 
 I strategiska partnerskap måste de olika parterna specialisera sig. En sådan specialisering kan inte bara avgöras av stater, utan bör i första hand vara en fråga för företagen. Det har visat sig genom åren att en sådan specialisering är väldigt svår att genomföra i prak- tiken. Det tenderar att bli svåra politiska låsningar, där inget land vill göra avkall på någon kompetens de har. I internationella mate- rielsamarbeten finns en besläktad effekt, att arbetsfördelningen styrs av protektionistiska principer. Men bara för att det förefaller svårt innebär det inte att det inte kan göras. För att ett konstruktivt partnerskap ska kunna skapas måste också alla parter vara villiga att kompromissa med sina krav. 
 En optimal innovation med parter från flera länder skulle be- höva en ökad öppenhet mellan parterna, delade teknologier och även att de olika parterna gör val, och inte minst bortval av kom- petensområden. Så sker inom  
 icke-militära 
  leverantörskedjor och samarbeten. Än så länge får vi vara nöjda med mindre framsteg mot större öppenhet inom försvarssamarbete, men alltjämt hämmas den försvarsteknologiska innovation kraftigt av politiska låsningar, men också av (den legitima) trögrörligheten hos militära teknologier. 
 Om länder kan göra gemensamma satsningar och val inom för- svarsforskningen där medel samordnas och delas mer öppet så skapas större förutsättningar för samarbeten inom senare utveck- lingsfaser av försvarsmateriel – samt även för gemensam upphand- ling och militärt samarbete. 
 Framtida möjligheter för svensk försvarsindustri 
 Den svenska försvarsexporten har, trots en tredubbling från 2001– 2011, i dagsläget ett orosmoln framöver. Många av de produkter som exporteras i dag är i många fall produkter, eller baserade på produkter, som beställdes i Sverige på  
 1990-talet. 
  Sedan dess har mycket få nya större system beställts i Sverige, och försvarsforsk- ningen har mer än halverats sedan 2006. Det råder därmed inom 
 181 
  
 Försvarsindustri i Sverige, Europa och globalt 
  
 SOU 2014:88 
  
 flera teknologi- och produktområden en oklarhet vilka produkter som kommer att finnas att exportera om säg  
 10–15 
  år. För strids- flygplan (i synnerhet) och ubåtar ser det dock ljusare ut. Försvars- företagen behöver kunna exportera för att bibehålla sin utveck- lingskompetens och för att vara attraktiva samarbetspartners. 
 För att Sverige på lång sikt ska vara attraktivt som partner i större materielsamarbeten bör det finnas en kvalificerad utveck- lingskompetens i landet. Denna kompetens består av den samman- tagna styrkan och kapaciteten hos företag, statliga aktörer, forsk- ningsinstitut och berörda delar av akademin. Sverige bör som beställare av materiel- och teknologiutveckling kravställa så att forskning och utveckling inte ensidigt hamnar på företagen. Därmed vidmakthålls en sammantagen och stark innovations- kompetens från låga till höga  
 TRL-nivåer, 
  samt att staten har en förmåga att värdera teknologiers och systems styrkor och lämplig- het för den militära förmåga som ska uppnås. 
 Det finns goda förutsättningar för utveckling av nya materiel- system i Sverige som tillför militär nytta för de förmågor som den svenska Försvarsmakten behöver. Sverige behöver dock i hög ut- sträckning samarbeta med andra för att detta ska kunna vara möjligt. 
 Referenser 
  
 Taylor, M. (2008),  
 Enabling Knowledge Communication between Companies 
 , doktorsavhandling, Handelshögskolan i Stockholm. 
  
 Taylor, M. &  
 A(1D) 
  
 Tyngdpunkt stridsflyg – TI, med flera stater  
 och Baker)  
 Tyngd- 
 223 
  
 Analys av förmågealternativ 
  
 SOU 2014:88 
  
 punkt sensorsystem – TI, med flera stater 
  är rimliga utgångspunkter för detta scenario. I bägge dessa fall har Sverige gjort en gemensam arbetsfördelning mellan sig och andra stater. Vi antar att flygstridskrafter och/eller bidrag till omvärldsuppfattning (till exempel flygande sensorer) är svenska bidrag till samarbetet. 
  
 Sverige måste kunna hantera territoriell integritet för eget territorium. Därutöver bidra till att hävda territoriet i det lilla landet, som finns i Sveriges närhet. 
 A(2A) Stridsflyg – TI – med liten stat 
 Beskrivning 
 Ett alternativ för att lösa uppgiften territoriell integritet, såväl i Sverige som tillsammans med en liten stat, med ett kvalificerat, bemannat flygsystem, med god förmåga jämfört med mot- ståndarens flygsystem. Flygsystemet kan till viss del kompensera för ett mindre utbyggt sensorsystem i insatsområdet. Det kan antas finnas i ett relativt litet antal. Vapensystem (begränsad omfattning) för att verka inom ramen för TI. 
 Flygsystemets förmåga kan delvis kompensera för ett mindre utbyggt sensorsystem i Sverige som består av fasta sensorer, inklusive eleverade fasta sensorer. 
 Någon huvudbas i Sverige, med begränsat egenskydd mot mark och lufthot. En huvudbas kan nyttjas för större underhåll av flygstridskrafterna i insatsområdet och ev. som basering. Ett fåtal militära sidobaser på operativt relevanta platser, med vid behov tillförda basförband 
 Enstaka fasta, fortifierade, ledningsplatser. 
 Ett luftvärn för skydd av prioriterade objekt, områden/terräng- avsnitt samt andra av Försvarsmaktens och samhällets viktiga funktioner. 
 Alternativet lämnar bidrag till Försvarsmaktens strategiska lägesbild, som även inbegriper rymdbaserade system (ingår ej i luftstridskrafterna) och har tillgång till Försvarsmaktens lägesbild, inkl. mark, sjö, luft och rymdläge. 
 Alternativet ställer stora krav på  
 värdlandsstödet,  
 på grund av avstånden, om basering sker i insatsområdet 
 .  
 Stora krav på logistikstöd från Försvarsmakten. 
 224 
  
 SOU 2014:88 
  
 Analys av förmågealternativ 
  
 Luftstridskrafternas funktion och uthållighet påverkas av samhällets robusthet och skydd av samhällsviktiga funktioner, både i Sverige och i det lilla landet. 
 Svenskt bidrag: 
  
 Stridsflygförband 
  
 Basförband för stridsflygförbandet (klargörning och mindre underhåll) 
  
 Styrkor – i ett scenario där Sverige hävdar territoriet tillsammans med en liten stat på dess territorium 
  
 + 
  
 Hög teknisk nivå på stridsflygsystemet underlättar samverkan med andra och taktikanpassning mot en avancerad motståndare 
  
 + 
  
 Huvudbas i Sverige kan nyttjas för större underhåll och basering av svenska flygstridskrafter 
  
 225 
  
 Analys av förmågealternativ 
  
 SOU 2014:88 
  
 Svagheter – i ett scenario där Sverige hävdar territoriet tillsammans med en liten stat på dess territorium 
  
 – 
  
 Relativt få flygplan p.g.a. förmodad kostnad, vilket innebär att ett bidrag med stridsflygsystem blir relativt litet, med begränsad uthållighet 
  
 – 
  
 Värdlandstöd i tillräcklig omfattning är nödvändigt, ev lufttankning för att öka tiden i insatsområdet 
  
 – 
  
 Liten egen förmåga till omvärldsuppfattning i området, bygger på att värdnation står för gemensam lägesbild 
  
 – 
  
 Långa logistikkedjor 
  
 B(2A) Tyngdpunkt sensorsystem – TI – med liten stat 
 Beskrivning 
 Ett alternativ för att lösa uppgiften territoriell integritet, såväl i Sverige som tillsammans med en liten stat, med en uppdatering av befintligt bemannat flygsystem, med begränsad förmåga bortom 2040. Vapensystem (begränsad omfattning) för att verka inom ramen för TI. Ett enklare system kan innebära fler flygplan och/eller möjligheter att satsa på sensorsystem. 
 Ett kvalificerat, flexibelt, sensorsystem, inklusive flygande sensorer, bidrar till en god omvärldsuppfattning, som underlättar insatsbeslut. 
 Någon huvudbas i Sverige. En huvudbas kan nyttjas för större underhåll av flygstridskrafterna i insatsområdet. Ett fåtal militära sidobaser på operativt relevanta platser med ett begränsat egenskydd mot mark- och lufthot. 
 Enstaka fasta, fortifierade, ledningsplatser. 
 Ett luftvärn för skydd av prioriterade objekt, områden/terräng- avsnitt samt andra av Försvarsmaktens och samhällets viktiga funktioner. 
 Alternativet lämnar goda bidrag till Försvarsmaktens strategiska lägesbild, som även inbegriper rymdbaserade system (ingår ej i luftstridskrafterna). Tillgång till Försvarsmaktens lägesbild, inkl. mark, sjö, luft och rymdläge. 
 226 
  
 SOU 2014:88 
  
 Analys av förmågealternativ 
  
 Luftstridskrafternas funktion och uthållighet påverkas av samhällets robusthet och skydd av samhällsviktiga funktioner, både i insatsområdet och i Sverige. 
 Svenskt bidrag: 
  
 Stridsflygförband 
  
 Flygande bemannat sensorsystem, med flygburen lednings- kapacitet 
  
 Basförband för de flygande flygförbanden (klargörning och mindre underhåll) 
  
 Styrkor – i ett scenario där Sverige hävdar territoriet tillsammans med en liten stat på dess territorium 
  
 + 
  
 En huvudbas i norra Sverige kan nyttjas för större underhåll och eventuell basering av svenska flygstridskrafter 
  
 + 
  
 Ett relativt större antal flygplan som kan bidra i insatsen 
  
 + 
  
 Flygburna sensorsystem kan bidra till egen och till den gemensamma omvärldsuppfattningen i insatsområdet 
  
 227 
  
 Analys av förmågealternativ 
  
 SOU 2014:88 
  
 + 
  
 Flygburna sensorsystem kan, baserade i Sverige, bidra till omvärldsuppfattning avseende andra intressanta riktningar. 
  
 Svagheter – i ett scenario där Sverige hävdar territoriet tillsammans med en liten stat på dess territorium 
  
 – 
  
 Värdlandstöd i tillräcklig omfattning är nödvändigt, eventuellt lufttankning, för att öka tiden i insatsområdet, och skydd av bas 
  
 – 
  
 Långa logistikkedjor 
  
 Värdering av altenativ i scenario 2A – Sverige med liten stat under kris 
 Dimensionerande förmågor: 
  
 Förmåga till utökad omvärldsuppfattning 
  
 Förmåga att kunna identifiera och avvisa kränkande flygplan, vid större avstånd och sämre infrastruktur än scenario 1A. 
  
 Förmåga till uthållighet vid långa avstånd (logistik, inklusive flygtransporter) 
  
 Värdering: 
  
 De längre avstånden i scenariot, ställer högre krav på logistik från Sverige, särskilt om det svenska bidraget är relativt litet. Tillgång på lufttankning i området har betydelse för dimen- sioneringen av insatsen som helhet. 
  
 Även om det svenska bidraget är relativt litet, kan det innebära ett väsentligt bidrag till uthålligheten som helhet. 
  
 Ett bidrag med flygburen sensor med ledningskapacitet är ett värdefullt bidrag i scenariot. 
  
 228 
  
 SOU 2014:88 
  
 Analys av förmågealternativ 
  
 7.3.7 
  
 Sub-Sahara 
  
  3A – Sverige med flera stater under kris 
 Konflikten 
 Utgångspunkten är att Sverige understödjer en multinationell operation i enlighet med  
 FN-stadgan. 
  Insatsstyrkan har bidrag från flera stater och understöds av flera stormakter. I konfliktområdet ska den multinationella operationen över tid hantera våldsamma incidenter och begränsade hot om angrepp från angränsande stater. 
 Incidenterna och hoten syftar till att skapa en långvarig kris- situation, där den multinationella operationens ansträngningar utmattas och de väpnade parterna i konfliktområdet får möjlighet att tillskansa sig fördelar. Det senare i form av eftergifter inom territoriell suveränitet eller andra nationella intressen (ekonomi, inomstatliga tvister etc.). Angreppshotet från grannländerna är begränsat när det gäller insats i tid och rum. 
 De hotande grannländerna har förmågor motsvarande en generation äldre än den multinationella insatsstyrkan, inräknat stridsflygplan. Kvalitativt begränsade, men i tid och rum foku- serade, vapenslagsintegrerade operationer kan också genomföras, till exempel markoperationer med medföljande rörligt luftvärn. Därtill finns en kvalitativt och kvantitativ begränsad förmåga till insats med attackflyg, mark- och sjömålsrobot (kryssning, ballistisk), samt verkan på informationsarenan. De senare systemen kan påverka den multinationella styrkans baser och logistiska knutpunkter i insatsområdet och utanför. 
 Motståndaren från ett grannland till konfliktområdet kan kraft- samla under kort tid (dygn) inom luftarenan och viss tid (veckor) genomföra markoperationer. Tidsutdräkten för detta fall är månader till halvår, med variationer avseende aktiviteter och intensitet inom olika arenor. 
 Konfliktsituation: Sverige har en framträdande roll inom luft- arenan i den multinationella insatsen. Incidenterna inleds med kort förvarning, där påverkan på luftförsvarets förmåga är motståndarens prioriterade mål. 
 229 
  
 Analys av förmågealternativ 
  
 SOU 2014:88 
  
 Viktigare krav på förmåga hos luftstridskrafterna 
  
 Utgångsläge (före insats) 
  
 – 
  
 Behov av strategiska underrättelser 
  
 Etablering och insats (under insats) 
  
 – 
  
 Upprätta APOD (Airport of debarkation 
  
 12 
 ) 
  
 – 
  
 Etablera en  
  
 No-Fly-Zone 
  
 – 
  
 Tillgång till lufttankning 
  
 – 
  
 Behov av taktiska underrättelser 
  
 – 
  
 Tillgång till flygburen stridsledning 
  
 – 
  
 Interoperabilitet med övriga deltagande nationer 
  
 – 
  
 Skydda SPOD ( 
 Sea port of debarkation 
 13 
  
 ) och Ross ( 
 Sea lines of communications 
 14 
  
 ) 
  
 – 
  
 Flygräddningstjänst 
  
 Avveckling (när insatsen avslutas) 
  
 – 
  
 Logistik 
  
 Förmågealternativ 
 Sverige har en framträdande roll, dock ej  
 lead nation 
  
 15  
 inom luftarenan i den multinationella insatsen. En grund för scenariot bör vara att Sverige ger militärt stöd i form av luftstridskrafter till den internationella insatsen. 
  
 Alternativet  
 B(1D) Tyngdpunkt Sensorsystem – TI  
 från  
 1D – Sverige med andra stater under kris  
 är en rimlig utgångspunkt även för detta scenario. Sverige kan bidra till med förband och förmågor som utgår ifrån förmågan till territoriell integritet. 
  
 12 
  
 Flygplats, där avstigning, lossning sker. 
  
 13 
  
 Hamn, där avstigning, lossning sker. 
  
 14 
  
 Förbindelser till sjöss. 
  
 15 
  
 Lead nation  
 är den nation som har ansvaret för att upphandla och tillhandahålla ett brett spektrum av logistikstöd för hela eller en del av en multinationell styrka. 
 230 
  
 SOU 2014:88 
  
 Analys av förmågealternativ 
  
 Ledning och stridsledning, basering, gemensam logistik, luftlägesbild samt underrättelser antas vara ett  
 lead nation  
 ansvar. 
 A(3A) Tyngdpunkt Sensorsystem – TI – med flera stater långt borta 
 Beskrivning 
 Ett alternativ för att lösa uppgiften territoriell integritet, såväl i Sverige som långt borta, med en uppdatering av befintligt bemannat flygsystem, med begränsad förmåga bortom 2040. I Sverige finns ett flexibelt sensorsystem med ett antal fasta och rörliga system (hög- och låghöjdstäckning) samt ett antal upphöjda system av typ aerostater, samt flygande sensorer. 
 Någon huvudbas i Sverige, med begränsat egenskydd mot mark- och lufthot. Ett fåtal militära sidobaser på operativt relevanta platser, med vid behov tillförda basförband. 
 Enstaka fasta, fortifierade, ledningsplatser. 
 Ett luftvärn för skydd av prioriterade objekt, områden/ter- rängavsnitt, för att upptäcka och bekämpa små mål, samt andra av Försvarsmaktens och samhällets viktiga funktioner. 
 Alternativet lämnar goda bidrag till Försvarsmaktens strategiska lägesbild, som även inbegriper rymdbaserade system (ingår ej i luftstridskrafterna) och har tillgång till Försvarsmaktens lägesbild, inkl. mark, sjö, luft och rymdläge. 
 Krav på logistikstöd från Försvarsmakten.  
 Lead nation  
 står för lägesbild, basresurser och ledning av insats, eventuellt med stöd av de andra staterna. 
 231 
  
 Analys av förmågealternativ 
  
 SOU 2014:88 
  
 Svenskt bidrag: 
  
 Stridsflygförband 
  
 Basförband för flygförbanden (klargörning och mindre under- håll) 
  
 Flygburna sensorsystem kan bidra till egen och till den gemen- samma omvärldsuppfattningen i insatsområdet 
  
 Ev korträckviddigt luftvärn för att skydda flygbas och/eller camper inklusive luftvärnssystem för att upptäcka och bekämpa små mål. 
  
 Styrkor – i ett scenario där Sverige löser  
 TI-uppgifter 
  med flera stater långt borta 
  
 + 
  
 Eget luftläge i området och bidrag till en gemensam lägesbild 
  
 + 
  
 Ett, relativt motståndaren, kvalificerat flygsystem ger god taktikanpassning och överlevnad i luften. 
  
 + 
  
 Ett flygförbands rörlighet och relativt lilla logistiska avtryck 
  
 232 
  
 SOU 2014:88 
  
 Analys av förmågealternativ 
  
 1. 
  
 Ett relativt sett stort antal flygplan ger ett relativt större bidrag med flygstridskrafter 
  
 2. 
  
 Korträckviddigt luftvärn och system mot små mål kan bidra till att skydda flygbas 
  
 Svagheter – i ett scenario där Sverige löser  
 TI-uppgifter 
  med flera stater långt borta 
  
 – 
  
 Värdlandstöd i tillräcklig omfattning är nödvändigt 
  
 – 
  
 Långa logistikkedjor 
  
 – 
  
 Beroende av skydd mot mark- och lufthotet mot bas och eventuellt lufttankning för ökad tid i insatsområdet 
  
 – 
  
 Bygger på att lead nation står för ledning, basering, gemensam logistik, luftlägesbild samt underrättelser 
  
 Värdering av altenativ i scenario 3A – Sverige med flera stater under kris 
 Dimensionerande förmågor: 
  
 Utgångsläge (före insats) 
  
 – 
  
 Behov av strategiska underrättelser 
  
 Etablering och insats (under insats) 
  
 – 
  
 Etablera en  
  
 No-Fly-Zone 
  
 – 
  
 Interoperabilitet med övriga deltagande nationer 
  
 Avveckling (när insatsen avslutas) 
  
 – 
  
 Logistik 
  
 Värdering: 
  
 Sverige kan välja vad man bidrar med. Avseende luftstridskrafter är stridsflyg och flygande sensorer med basförband och luftvärn möjliga alternativ. Det handlar om mycket långa logistikkedjor som kräver en relativt stor logistikorganisation i området. För större underhåll måste flygplanen hem till Sverige. 
  
 233 
  
 Analys av förmågealternativ 
  
 SOU 2014:88 
  
 Flygande sensor bedöms vara nödvändigt, bland de deltagande nationerna. 
  
 De längre avstånden ställer högre krav på logistik från Sverige, särskilt om det svenska bidraget är relativt litet. Behov av lufttankning i området. 
  
 7.3.8 
  
 Sub-Sahara 
  
  3B – Sverige med flera stater under krig 
 Konflikten 
 Utgångspunkten är att Sverige understödjer en multinationell operation i enlighet med  
 FN-stadgan. 
  Insatsstyrkan har bidrag från flera stater och understöds av flera stormakter. I konfliktområdet ska den multinationella operationen över tid hantera våldsamma incidenter och hantera ett angrepp från en angränsande stat. I övrigt samma utgångspunkter som i  
 3A, Sverige med flera stater under kris 
 . 
 Konfliktsituation: Sverige har en framträdande roll inom luft- arenan i den multinationella insatsen. Incidenterna pågår med hög intensitet, där påverkan på luftförsvarets förmåga är angriparens prioriterade mål. Samtidigt utsätts den multinationella insatsen för ett angrepp där insatsstyrkan är på efterhand. Det innebär defensiva uppgifter för att skydda den multinationella insatsen parallellt med offensiva insatser mot angriparens mark- och luftstridskrafter. 
 Viktigare krav på förmåga hos luftstridskrafterna 
  
 Utgångsläge (före insats) 
  
 – 
  
 Behov av strategiska underrättelser 
  
 Etablering och insats (under insats) 
  
 – 
  
 Upprätta APOD (Airport of debarkation) 
  
 – 
  
 Etablera flygförbudszon  
  
 (No-Fly-Zone) 
  
 – 
  
 Tillgång till lufttankning 
  
 – 
  
 Taktisk underrättelseinhämtning med hjälp av flyg 
  
 – 
  
 Tillgång till flygburen stridsledning 
  
 234 
  
 SOU 2014:88 
  
 Analys av förmågealternativ 
  
 – 
  
 Kompatibilitet med övriga deltagande nationer 
  
 – 
  
 Skydda SPOD ( 
 Sea port of debarkation 
 ) och Nguyen(Sea lines of communications) 
  
 – 
  
 Förmåga till bekämpning 
  
 – 
  
 Flygräddningstjänst 
  
 Avveckling (när insatsen avslutas) 
  
 – 
  
 Logistik 
  
 Förmågealternativ 
 Sverige har en framträdande roll inom luftarenan i den multinationella insatsen. En grund för scenariot bör vara att Sverige ger militärt stöd i form av luftstridskrafter till den internationella operationen. Man kan ifrågasätta sannolikheten att Sverige skulle bidra i ett krig långt borta, men scenariot målar upp en händelsekedja, där den internationella insatsen utvecklas från en kris till ett krig, ett angrepp från en näraliggande stat. Alternativen från  
 1D – Sverige med flera stater under kris  
 är en rimlig utgångs- punkt, även för detta scenario. Sverige kan bidra till med förband och förmågor som utgår ifrån förmågan till territoriell integritet. 
 Ledning och stridsledning, basering, gemensam logistik, luftlägesbild samt underrättelser antas vara  
 lead nation  
 ansvar, på samma sätt som i  
 Sub-Sahara 
  3A, Sverige med flera stater i kris. 
 A(3B) Tyngdpunkt flyg/sensorsystem – VA – med flera stater långt borta 
 Beskrivning 
 Ett alternativ för att lösa uppgiften VA, med flera stater långt borta, med ett kvalificerat bemannat flygsystem. Flygsystemet kan till viss del kompensera för ett mindre utbyggt sensorsystem i insatsområdet. 
 I Sverige finns ett flexibelt sensorsystem med ett antal fasta och rörliga system (hög- och låghöjdstäckning) samt ett antal upphöjda system av typ aerostater, samt flygande sensorer. 
 235 
  
 Analys av förmågealternativ 
  
 SOU 2014:88 
  
 Någon huvudbas, med begränsat egenskydd mot mark och lufthot. Ett fåtal militära sidobaser på operativt relevanta platser, med vid behov tillförda basförband. 
 Enstaka fortifierade, fasta, ledningsplatser. 
 Ett luftvärn för skydd av prioriterade objekt, områden/terräng- avsnitt samt andra av Försvarsmaktens och samhällets viktiga funktioner. 
 Alternativet lämnar goda bidrag till Försvarsmaktens strategiska lägesbild, som även inbegriper rymdbaserade system (ingår ej i luftstridskrafterna) och har tillgång till Försvarsmaktens lägesbild, inkl. mark, sjö, luft och rymdläge. 
 Krav på logistikstöd från Försvarsmakten.  
 Lead nation  
 står för lägesbild, basresurser och ledning av insats, ev. med stöd av de andra staterna. 
 Svenskt bidrag: 
  
 Stridsflygförband 
  
 Flygburna sensorsystem kan bidra till egen och till den gemen- samma omvärldsuppfattningen i insatsområdet 
  
 236 
  
 SOU 2014:88 
  
 Analys av förmågealternativ 
  
 Basförband för flygförbanden (klargörning och mindre under- håll) 
  
 Korträckviddigt luftvärn kan bidra till att skydda flygbas och /eller camper, även mot små mål. 
  
 Styrkor – i ett scenario där Sverige löser  
 VA-uppgifter 
  med flera stater långt borta 
  
 + 
  
 Hög teknisk nivå på flygsystemen underlättar samverkan med andra och taktikanpassning mot en avancerad motståndare. Relativt motståndaren mycket kvalificerat system. 
  
 + 
  
 Egen lägesbild i området och bidrag till gemensam omvärldsuppfattning 
  
 + 
  
 Ett flygförbands rörlighet och ett litet logistiskt fotavtryck 
  
 + 
  
 Korträckviddigt luftvärn med förmåga mot små mål bidrar till att skydda flygbas 
  
 Svagheter – i ett scenario där Sverige löser  
 VA-uppgifter 
  med flera stater långt borta 
  
 – 
  
 Det svenska bidragets storlek, p.g.a. relativt få flygplan i strukturen 
  
 – 
  
 Värdlandstöd i tillräcklig omfattning är nödvändigt 
  
 – 
  
 Långa logistikkedjor 
  
 – 
  
 Beroende av skydd mot mark- och lufthot, främst vid bas och ev. av lufttankning för ökan tid i insatsområdet. 
  
 – 
  
 Bygger på att  
  
 lead nation  
 står för ledning, basering, gemensam logistik, luftlägesbild samt underrättelser 
 237 
  
 Analys av förmågealternativ 
  
 SOU 2014:88 
  
 Morgan) Tyngdpunkt flygmix – VA – med flera stater långt borta 
 Beskrivning 
 Ett alternativ lika A(3B), men som istället bygger på en mix av kvalificerade bemannade och obemannade stridsflygsystem, där en andel av flygplanen är möjliga att styra från annat flygplan eller från marken. Det kan vara ett sätt att öka uthålligheten under enskilt uppdrag, risktagning vid till exempel insats på djupet. 
 Styrkor (förutom de i grundalternativet A(3B) 
  
 Möjliggör större risktagning 
  
 Större uthållighet under enskilt uppdrag 
  
 Svagheter(förutom de i grundalternativet A(3B) 
  
 – 
  
 Möjligen obeprövad teknik med risker för utstörning av styr- länkar till och från de obemannade flygplanen. 
  
 – 
  
 Bekämpas den styrande enheten (i luften eller på marken) påverkas uppdraget genom att systemets obemannade del inte längre styrs aktivt, men kan till exempel återvända till bas. 
  
 Värdering av altenativ i scenario 3B – Sverige med liten stat under krig 
 Dimensionerande förmågor: 
  
 Utgångsläge (före insats) 
  
 – 
  
 Behov av strategiska underrättelser 
  
 Etablering och insats (under insats) 
  
 – 
  
 Behov av taktiska underrättelser 
  
 – 
  
 Tillgång till flygburen stridsledning 
  
 – 
  
 Interoperabilitet med övriga deltagande nationer 
  
 – 
  
 Förmåga till bekämpning 
  
 238 
  
 SOU 2014:88 
  
 Analys av förmågealternativ 
  
 Avveckling (när insatsen avslutas) 
  
 – Logistik 
 Värdering: 
  
 Sverige kan välja vad man bidrar med. Avseende luftstridskrafter är stridsflyg och flygande sensorer med basförband och luftvärn möjliga alternativ. Det handlar om mycket långa logistikkedjor som kräver en relativt stor logistikorganisation i området, särskilt i en krigssituation. För större underhåll måste flyg- planen hem till Sverige. 
  
 Flygande sensor nödvändigt, bland de deltagande nationerna, särskilt i en krigssituation. 
  
 Det finns behov av lufttankning i området för att öka tiden i insatsområdet. 
  
 Krigsfallet ställer högre krav på logistik och luftvärn, inklusive förmåga mot små mål vid till exempel flygbas. 
  
 7.3.9 
  
 Okonventionell angripare 4A – Sverige enskilt i fredstid 
  
 Konflikten 
 Utgångspunkten är att angriparen söker tillfälligt lamslå en samhällsfunktion respektive skada eller döda människor i Sverige genom att utnyttja luftarenan. De svenska luftstridskrafterna ska bidra till att skydda befolkningen i Sverige och svenska samhälls- funktioner. 
 Ett hot om eller ett angrepp med okonventionella medel mot Sverige, till exempel svenska centrala samhällsfunktioner, kan förväntas gömma sig i civil verksamhet, söka använda civil verksamhet som vapen och etablerade vapen på innovativa sätt, till exempel fysisk verkan via civila transportmedel eller civila farkoster som plattformar för konventionella vapensystem. Det fysiska angreppet kan kombineras med verkan på informationsarenan. Angreppet utförs av en aktör med oklar bakgrund, det kan vara inhemsk våldsbejakande grupp, en motsvarande grupp från utlandet, en statsunderstödd grupp eller en del av en främmande stats myndigheter. 
 239 
  
 Analys av förmågealternativ 
  
 SOU 2014:88 
  
 Tidsutdräkten är månader. 
 Konfliktsituation: Stor osäkerhet, uppgiften är bred i tid och rum och det skyddsvärda är oklart definierat. 
 Viktigare krav på förmåga hos luftstridskrafterna 
  
 Förmåga till taktisk ledning (och stridsledning) 
  
 Förmåga till beredskapshöjning 
  
 Förmåga till uthållighet. 
  
 Förmåga att upptäcka hot i luften (även små och långsamt- gående) 
  
 Förmåga att hantera hot i luften och på marken(även små och långsamtgående) 
  
 Förmåga att skydda verksamhet vid flygplats 
  
 Förmågealternativ 
 Uppgiften för luftstridskrafterna i scenariot handlar om att stödja samhället med lämpliga förband. Polisen leder insats mot angri- paren i fred. 
 A(4A) Grundalternativ – okonventionell angripare 
 Beskrivning 
 I grunden är detta ett alternativ för att lösa uppgiften territoriell integritet, men som kan stödja samhället genom att upptäcka och hantera bland annat lufthot vid militära och civila flygbaser/- platser. Markhotet hanteras i samverkan med samhället (polis/civila vaktbolag). 
 Alternativet innebär en uppdatering av befintligt bemannat flygsystem, med begränsad förmåga bortom 2040. Ett enklare flygsystem kan innebära fler flygplan. 
 240 
  
 SOU 2014:88 
  
 Analys av förmågealternativ 
  
 Enstaka huvudbaser med ett fåtal militära sidobaser som behöver ett av Försvarsmakten prioriterat ytterligare skydd mot eventuellt mark- och lufthot mot bas. 
 Ett mindre utbyggt sensorsystem bestående av fasta sensorer, inklusive eleverade fasta sensorer. 
 Enstaka fortifierade fasta ledningsplatser. 
 En viss nivå på luftvärnet, på grund av scenariots karaktär kan stödja det civila samhället. 
 Försvarsmaktens bidrag i uppgiften stöd till det civila samhället 
  
 Stridsflygförband 
  
 Basförband för stridsflygförbandet (klargörning och mindre underhåll) 
  
 Medel- och korträckviddigt luftvärn kan bidra till att skydda objekt, områden/terrängavsnitt, inklusive flygplatser och  
  
 -baser. 
  
 Styrkor 
 + Förmåga mot hot från luften, även mot små mål. 
 241 
  
 Analys av förmågealternativ 
  
 SOU 2014:88 
  
 Svagheter 
  
 – 
  
 Liten redundans i sensorkedjan, om dessa skulle vara föremål för påverkan, på grund av fasta sensorer 
  
 B(4A) Tyngdpunkt sensorsystem – okonventionell angripare 
 Beskrivning 
 Ett alternativ med en uppdatering av befintligt bemannat flyg- system, med begränsad förmåga bortom 2040. Ett enklare flyg- system innebär troloigen fler flygplan. 
 Enstaka huvudbaser med ett fåtal militära sidobaser, med ett begränsat egenskydd mot mark- och lufthot som behöver ett av Försvarsmakten prioriterat ytterligare skydd mot ev. mark- och lufthot mot bas. 
 Ett kvalificerat, flexibelt sensorsystem, inklusive flygande sensorer kan skapa en god omvärldsuppfattning 
 Enstaka fortifierade fasta ledningsplatser. 
 Ett luftvärn som, på grund av scenariots karaktär, kan stödja det civila samhället. 
 242 
  
 SOU 2014:88 
  
 Analys av förmågealternativ 
  
 Försvarsmaktens bidrag i uppgiften stöd till det civila samhället 
  
 Stridsflygförband 
  
 Basförband för stridsflygförbandet (klargörning och mindre underhåll) 
  
 Flygburna sensorer 
  
 Kort- och medelräckviddigt luftvärn, inklusive system för att upptäcka och bekämpa små mål, som raketer, artilleri och granatkastare 
  
 Styrkor 
  
 + 
  
 Ett kvalificerat, flexibelt, sensorsystem som ger en god omvärldsuppfattning med möjlighet till förvarning 
  
 + 
  
 Förmåga mot hot från luften, även mot små mål. 
  
 243 
  
 Analys av förmågealternativ 
  
 SOU 2014:88 
  
 Svagheter 
  
 – 
  
 Begränsade möjligheter att skydda objekt- och områden över ytan i Sverige 
  
 Värdering av altenativ i scenario 4A – Sverige enskilt i fredstid 
 Dimensionerande förmågor: 
  
 Förmåga till uthållighet. 
  
 Förmåga att upptäcka och hantera hot i luften (även små och långsamtgående) 
  
 Förmåga att skydda verksamhet vid flygplats 
  
 Värdering: 
  
 Låga krav ställs på stridsflygsystemen 
  
 Måttliga krav på sensorsystemet 
  
 Höga krav på skydd mot hotet från marken, (på flygplatser och  
  
 -baser) 
  
 Luftstridskrafternas bidrag till att stödja samhället är i första hand hot från luften, inklusive mot små och långsamgående mål. 
  
 Räcker förmågan till behovet att skydda såväl civila och militära  
 flygplatser/-baser? 
  
 7.3.10 
  
 Okonventionell angripare 4B – Sverige med liten stat i fredstid 
  
 Konflikten 
 Utgångspunkten är att angriparens mål är att skada eller döda människor under ett event, t.ex. större internationellt möte eller idrottsevenemang, genom att utnyttja luftarenan. De svenska luftstridskrafterna ska i samverkan med en liten stat skydda människor och verksamheten i eventet som äger rum i den lilla staten. 
 Hotbilden motsvarar fallet 4A, ovan. 
 244 
  
 SOU 2014:88 
  
 Analys av förmågealternativ 
  
 Konfliktsituation: Uppgiften är begränsad i tid och rum och det skyddsvärda är klart definierat. Det är gott om förberedelsetid. 
 Viktigare krav på förmåga hos luftstridskrafterna 
  
 Förmåga till taktisk ledning (och stridsledning) 
  
 Förmåga till beredskapshöjning 
  
 Förmåga att upptäcka hot i luften (även små och långsamt- gående) 
  
 Förmåga att hantera hot i luften (även små och långsamtgående) 
  
 Förmåga att skydda verksamhet vid flygplats (civila och militära) 
  
 Förmågealternativ 
 Uppgiften för luftstridskrafterna i scenariot handlar om att stödja en annan stat med lämpliga förband för att skydda ett event. Polisen i staten leder insats mot angriparen i fred. 
 A(4B) Tyngdpunkt stridsflyg – okonventionell angripare i liten stat 
 Beskrivning 
 Ett alternativ för uppgiften territoriell integritet, utgående från A(1A) med ett kvalificerat bemannat flygsystem. Flygsystemet kan till viss del kompensera för ett mindre utbyggt sensorsystem, med endast fasta sensorer på marken, inklusive aerostat. 
 Alternativet kräver ett av Försvarsmakten prioriterat skydd mot evventuellt markhot, då antalet flygande system kan förväntas vara begränsat. 
 Enstaka huvudbaser och ett fåtal militära sidobaser nyttjas. Enstaka fortifierade fasta ledningsplatser. 
 Viss nivå på luftvärn, p.g.a. scenariots karaktär (påtagligt hot). 
 245 
  
 Analys av förmågealternativ 
  
 SOU 2014:88 
  
 Svenskt bidrag: 
  
 Stridsflygförband 
  
 Basförband för stridsflygförbandet (klargörning och mindre underhåll) 
  
 Medel- och korträckviddigt luftvärn, även för att upptäcka och bekämpa små mål. 
  
 Styrkor – i uppgiften stödja annat land mot okonventionell angripare 
  
 + 
  
 Ett kvalificerat stridsflygsystem, med god förmåga att stödja den lilla staten. 
  
 + 
  
 Förmåga även mot små mål. 
  
 Svagheter – i uppgiften stödja annat land mot okonventionell angripare 
  
 – 
  
 Begränsad mängd luftvärn i strukturen som helhet innebär begränsade möjligheter att stödja med detta. 
  
 246 
  
 SOU 2014:88 
  
 Analys av förmågealternativ 
  
 B(4B) Tyngdpunkt omvärldsuppfattning/luftvärn – okonventionell angripare 
 Beskrivning 
 Ett alternativ för uppgiften TI, utgående från A(1A)  
 Tyngdpunkt stridsflyg – okonventionell angripare 
 . I detta fall med en uppdatering av befintligt bemannat flygsystem, med begränsad förmåga bortom 2040. Ett enklare flygsystem kan innebära fler flygplan eller en annan balans i strukturen. 
 Ett kvalificerat, flexibelt sensorsystem, inklusive flygande sensorer kan skapa en god omvärldsuppfattning. 
 Enstaka huvudbaser med ett fåtal militära sidobaser. Enstaka fortifierade fasta ledningsplatser. 
 En högre nivå på luftvärn, på grund av scenariots karaktär (påtagligt hot). 
 247 
  
 Analys av förmågealternativ 
  
 SOU 2014:88 
  
 Svenskt bidrag – i uppgiften stödja annat land mot okonventionell angripare 
  
 Stridsflygförband 
  
 Basförband för stridsflygförbandet (klargörning och mindre underhåll) 
  
 Medel- och korträckviddigt luftvärn, för att upptäcka och bekämpa små och långsamtgående mål. 
  
 Styrkor 
  
 + 
  
 Förmåga att skydda militära och civila flygplatser mot lufthotet, omfattningen är en dimensioneringsfråga 
  
 + 
  
 God uthållighet, p.g.a. marksystem, uthålligheten som helhet beror av antalet förband 
  
 248 
  
 SOU 2014:88 
  
 Analys av förmågealternativ 
  
 Svagheter 
  
 – 
  
 Förmodligen kan ett begränsat antal civila flygplatser skyddas 
  
 – 
  
 Begränsad uthållighet i strukturen och i svenskt bidrag 
  
 – 
  
 Förmågan mot långsamtgående mål? 
  
 Värdering av altenativ i scenario 4B – Sverige med liten stat i fredstid 
 Dimensionerande förmågor: 
  
 Förmåga att upptäcka hot i luften (även små och långsamt- gående) 
  
 Förmåga att hantera hot i luften (även små och långsamtgående) 
  
 Förmåga att skydda verksamhet vid flygplats (civila och militära) 
  
 Värdering: 
  
 Låga krav på stridsflygssystemet 
  
 Det kan finnas behov av system för komplettering av en luftlägesbild, avseende låga höjder. 
  
 Det finns ett påtagligt behov av luftvärn, inklusive förmåga mot små och långsamtgående mål. 
  
 249 
 8 Luftförsvarsstrukturer 
  
 8.1 
  
 Inledning 
  
 Kommitténs förmågebaserade arbetssätt innebär att utifrån ett utspänt utfallsrum (våra nio scenarier 
 1 
 ), ta fram de (viktigaste) förmågekrav som vi ser kan ställas på framtida luftstridskrafter i de nio scenariorna. Scenarierna är ett verktyg för kommittén att studera framtida krav på luftstridskrafter. I kapitel 7 har olika  
 för- mågealternativ  
 tagits fram för varje scenario. Dessa är på grund av det långa tidsperspektivet delvis abstrakta, men möjliga att över- siktligt värdera. En första värdering sker för att inte behöva ta med oss alla alternativ i det fortsatta arbetet, men väl kunskapen från den analysen. 
 Utifrån militärstrategiska koncept och operativa idéer skapar vi i detta kapitel  
 luftförsvarsstrukturer.  
 Dessa strukturer ska rymmas inom den ekonomiska ramen, en  
 bibehållen ekonomisk ambitions- nivå 
 . Ett militärstrategiskt koncept eller inriktning talar om hur det militära maktmedlet avses användas. Vi vill på samma sätt som tidigare spänna upp ett utfallsrum. Flera olika militärstrategiska inriktningar studeras inledningsvis. Inom ramen för en militär- strategisk inriktning kan en eller flera operativa idéer, tas fram. 
 Vi tar med oss den kunskap som vi samlat på oss i den tidigare analysen av de olika insatsmiljöerna, men är nu inte begränsade till dessa scenariobeskrivningar, när vi skapar våra luftstridskrafts- strukturer. I den bild (kapitel 7.2. Omvärldsutveckling och scena- rier) som beskriver våra scenarier, med hjälp av parametrarna kon- fliktnivå och grad av samarbete, har vi valt ut 8 av 12 kombinatio- ner och skapat 9 scenarier. Ett scenario är vidare endast ett (väl 
  
 1  
 Se vidare bilaga 2. 
 251 
  
 Luftförsvarsstrukturer 
  
 SOU 2014:88 
  
 valt)  
 exempel  
 på en händelseutveckling, utformat med tanke på studiefrågan. 
 En luftförsvarsstruktur ska vara en beskrivning av luftstrids- krafterna som gör det möjligt att uppskatta såväl ekonomisk upp- offring, som hur väl strukturen bedöms lösa de uppgifter som kan ställas mot bakgrund av militärstrategisk inriktning och operativ idé. Dessa utvecklade och mer konkreta strukturer kan sedan värderas och realiserbarhetsprövas. 
 Arbetet med luftstridskraftsstrukturerna är ett iterativt arbete. 
 Det är inte möjligt att träffa rätt från början. Man får gå tillbaka och kanske även justera något tidigare skapat förmågealternativ, när det ska konkretiseras till förband som innebär en ekonomisk kostnad, inte bara en förmåga. 
 När olika luftstridskraftsstrukturer har tagits fram ska en värdering ske av hur väl anpassade strukturerna är mot omvärlds- beskrivningarna Östersjön, Norska havet,  
 Sub-Sahara 
  och Garrison ventionell angripare och mot de krav på förmåga som ställs i de olika scenarierna. 
 Vid värdering av luftförsvarsstrukturerna har kommittén i del- betänkandet identifierat ett antal möjliga effektmått, bland andra: 
  
 Styrkor och svagheter i strukturen 
  
 Krigsavhållande effekt, till exempel tröskeleffekt 
  
 Uthållighet 
  
 Robusthet 
  
 Adaptivitet eller flexibilitet 
  
 8.2 
  
 Militärstrategisk inriktning och operativa idéer 
  
 8.2.1 
  
 Inledning 
  
 Ett militärstrategiskt koncept eller inriktning talar om hur det militära maktmedlet avses användas, i stort. Inom ramen för en militärstrategisk inriktning kan en eller flera operativa idéer an- vändas för nyttjandet av stridskrafterna, inklusive luftstridskraf- terna, i operationer. 
 252 
  
 SOU 2014:88 
  
 Luftförsvarsstrukturer 
  
 Nedan beskrivs inledningsvis utgångspunkter för dagens försvar av Sverige, hämtat från aktuella underlag. Syftet är att lyfta fram nationella ingångsvärden för hur det militära försvaret i allmänhet och luftstridskrafterna i synnerhet kan byggas, utifrån en militär- strategisk inriktning och en operativ idé. 
 Utgångspunkter är de svenska säkerhets- och försvarspolitiska grundprinciper som finns i svenska linjetal, inklusive regeringens regeringsförklaring, och som formulerats av försvarsberedningen 2014. I det fortsatta arbetet kan olika faktorer varieras mellan olika militärstrategisk inriktningar och operativa idéer, främst avseende vad som ska försvaras, på vilket sätt och när. 
 Försvarets operativa idé måste vara i samklang med den rådande nationella utrikes- och säkerhetspolitiska ställningstaganden och säkerhetsrelaterade principer inom övriga politikområden. Exempelvis ska den operativa idén rymmas inom svensk syn på hur vapenmakt får användas och med det civila samhällets sårbarheter och möjligheter. 
  
 8.2.2 
  
 Utgångspunkter i dag 
  
 Utgångspunkt för det svenska försvaret är (en bred politisk enighet kring) flera grundläggande säkerhets- och försvarspolitiska prin- ciper. Följande text är hämtad från Sveriges utrikesdeklaration 2014 
 2 
 , Försvarsberedningens rapport Försvaret av Sverige – Starkare försvar för en osäker tid 
 3  
 och regeringsdeklarationen från oktober 2014. 
 I utrikesdeklarationen 2014 fastslogs, av den tidigare regeringen, bland annat att  
 Sverige ska vara en aktiv del av ett starkt, enat och öppet Europa. 
  
 4 
  
 Regeringen slår i regeringsförklaringen fast att  
 Sverige ska vara en stark röst i världen för frihet, fred, mänskliga rättigheter och solidaritet. Vi ska aktivt delta i det internationella samarbetet, för att både FN och EU ska axla ett större ansvar för att lösa konflikterna och ge hjälp åt dem som drabbas.  
 Vidare anser regeringen att  
 Den 
  
 2 
  
 Regeringens deklaration vid 2014 års utrikespolitiska debatt i Riksdagen onsdagen den 19 februari 2014. 
  
 3 
  
 Ds 2014:20. 
  
 4 
  
 Ibid. 
  
 253 
  
 Luftförsvarsstrukturer 
  
 SOU 2014:88 
  
 svenska militära alliansfriheten tjänar alltjämt vårt land väl. Den skapar en god grund för ett aktivt ansvarstagande för såväl vår egen som andras säkerhet. Sverige ska inte söka medlemskap i Nato.  
 Regeringen slår dessutom fast att  
 Försvarsberedningens förslag ska genomföras. 
 Försvarsberedningen skriver att inom ramen för den solidariska säkerhetspolitiken ska det militära försvaret kunna förebygga och hantera konflikter och krig. Detta för att garantera Sveriges politiska oberoende och självständighet samt för att värna landets territoriella integritet. 
 5  
 Genom att kunna möta ett begränsat väpnat angrepp skapar försvaret tillsammans med politiska, diplomatiska och ekonomiska medel en tröskel för den som skulle vilja angripa Sverige, eller utöva påtryckningar med militära maktmedel. 
 6 
  
 Försvarsmakten ska enskilt och tillsammans med andra myndig- heter, länder och organisationer, lösa fyra övergripande uppgifter. 
 7 
  
 För det första  
  upprätthålla tillgänglighet i fred och beredskap för den händelse det beslutas om höjd beredskap. Därtill för att kunna förebygga och hantera konflikter och krig, och därmed skydda Sveriges handlingsfrihet inför politisk, militär eller annan påtryckning. Ytterst, om det krävs, försvara Sverige mot incidenter och väpnat angrepp. 
  
 En andra uppgift är att  
  främja vår säkerhet genom deltagande i operationer på vårt eget territorium, i närområdet och utanför närområdet 
 . 
  
 Den tredje uppgiften är att  
  upptäcka och avvisa kränkningar av det svenska territoriet och i enlighet med internationell rätt värna suveräna rättigheter och nationella intressen i områden utanför detta . 
  
 Slutligen ska Försvarsmakten  
  med befintlig förmåga och resurser kunna bistå det övriga samhället och andra myndigheter vid behov 
 . 
  
 Armé-, 
  marin- och flygstridskrafter samt gemensamma strids- krafter ska vara moderna och anpassade för uppgifter i Sverige och i närområdet. 
 8  
 För att kunna möta framtida hot och kunna hantera en försämrad omvärldsutveckling måste relevant militär förmåga 
  
 5 
  
 Försvaret av Sverige – Starkare försvar för en osäker tid, Ds 2014:20 s. 45. 
  
 6 
  
 Ds 2014:20 s. 46. 
  
 7 
  
 Ds 2014:20 s. 46f. 
  
 8 
  
 Ds 2014:20 s. 49. 
  
 254 
  
 SOU 2014:88 
  
 Luftförsvarsstrukturer 
  
 finnas i dag och kontinuerligt uppdateras. 
 9  
 Förmåga att möta mer kvalificerade motståndare är en förutsättning för långsiktig hand- lingsfrihet. 
 10  
 Flygstridskrafterna ha hög tillgänglighet och under begränsad tid kunna kraftsamla huvuddelen av krigsförbanden för nationella och multinationella operationer i Sverige och i när- området. 
 11  
 Vidare ska flygstridskrafterna, efter kort tid till förbere- delser, med stridsflyg, helikoptrar och transportflyg kunna delta i en multinationell operation utanför närområdet. 
 12 
  
 8.3 
  
 Militärstrategiska inriktningar 
  
 8.3.1 
  
 Militärstrategisk inriktning A – Sverige ska kunna agera enskilt vid väpnat angrepp, utan militärt stöd från andra 
  
 Följande inriktning tar sin grund i den idag gällande försvars- politiska inriktningen, från inriktningsbeslutet 2009 och Försvars- beredningen senaste rapport. Förutsättningen i detta sammanhang är att ett militärt stöd från andra inte kan påräknas, åtminstone inte 
 i tillräcklig tid. 
  
 Försvarsmakten ska  
  
 enskilt  
 och tillsammans med andra, inom och utom landet: 
  
 – 
  
 Hävda Sveriges territoriella integritet och suveränitet 
  
 – 
  
 Hävda Sveriges intressen i närområdet 
  
 – 
  
 Stödja samhället 
  
 – 
  
 Avvärja hot mot fred och säkerhet, inklusive genom inter- nationell krishantering, i gemenskap och samverkan med andra länder och organisationer 
  
 – 
  
 Möta ett väpnat angrepp mot Sverige 
  
 Närområdet är dimensionerande 
  
 9 
  
 Ds 2014:20 s. 45f. 
  
 10 
  
 Ds 2014:20 s. 45. 
  
 11 
  
 Ds 2014:20 s. 51. 
  
 12 
  
 Ds 2014:20 s. 51. 
  
 255 
  
 Luftförsvarsstrukturer 
  
 SOU 2014:88 
  
 8.3.2 
  
 Militärstrategisk inriktning B – Sverige agerar tillsammans med andra vid väpnat angrepp 
  
 I följande militärstrategiska inriktning har Sverige en långt driven samverkan med andra länder. För försvaret av Sverige, och de sam- verkande länderna, har en förmåge- och uppgiftsfördelning skett, där Sverige inte har full förmågebredd, men fortfarande har vissa möjligheter att agera enskilt. 
  
 Försvarsmakten ska enskilt och  
  
 tillsammans med andra 
 , inom och utom landet: 
  
 – 
  
 Hävda Sveriges och samverkande grannländers territoriella integritet och suveränitet. 
  
 – 
  
 Hävda Sveriges intressen i närområdet 
  
 – 
  
 Stödja samhället 
  
 – 
  
 Avvärja hot mot fred och säkerhet, inklusive genom inter- nationell krishantering, i gemenskap och samverkan med andra länder och organisationer 
  
 – 
  
 Tillsammans med andra möta ett väpnat angrepp mot Sverige eller mot de andra samverkande nationerna 
  
 Närområdet är dimensionerande. 
  
 8.3.3 
  
 Militärstrategisk inriktning C – Sverige avvärjer hot mot fred och säkerhet, där kriser uppstår 
  
 I följande militärstrategiska inriktning försvaras Sverige i första hand genom att hantera kriser och hot där de uppstår, i samverkan med andra länder. Det militära hotet mot Sverige bedöms i detta fall vara lågt under överskådlig framtid, vilket gör att förbandens beredskap kan sänkas. Förmågan ska kunna byggas upp om nya hot kan förutses. Sverige har därför tillräcklig förmågebredd för detta ändamål. Närområdet är inte dimensionerande för befintlig för- måga. 
  
 Försvarsmakten ska enskilt och tillsammans med andra, inom och utom landet. 
  
 – Hävda Sveriges territoriella integritet och suveränitet. 
 256 
  
 SOU 2014:88 
  
 Luftförsvarsstrukturer 
  
 – 
  
 Hävda Sveriges intressen i närområdet 
  
 – 
  
 Stödja samhället 
  
 – 
  
 Avvärja hot mot fred och säkerhet, inklusive genom inter- nationell krishantering, i gemenskap och samverkan med andra länder och organisationer 
  
 – 
  
 Efter allvarlig och varaktig säkerhetspolitisk försämring och successiva beslut av riksdag och regering, kunna utveckla förmåga att möta olika former av mer omfattande militära operationer som hotar Sveriges fred och självständighet. 
  
 Närområdet är ej dimensionerande 
  
 8.3.4 
  
 Militärstrategisk inriktning D – Sverige agerar integrerat med andra med expeditionär förmåga 
  
 I följande militärstrategiska inriktning har Sverige en långt driven samverkan med andra länder. Det militära samarbetet mellan Sverige och de samverkande länderna bygger på att förband och förmågor utvecklats med en gemensam arbetsfördelning som grund, där Sverige inte har förmågebredd. Närområdet är ej (ensamt) dimensionerande, utan stridskrafterna är utformade för expeditionär förmåga 
 13 
 . 
  
 Försvarsmakten ska enskilt och  
  
 tillsammans med andra 
 , inom och utom landet: 
  
 – 
  
 Hävda Sveriges och samverkande grannländers territoriella integritet och suveränitet 
  
 – 
  
 Hävda Sveriges intressen i och utanför närområdet 
  
 – 
  
 Stödja samhället 
  
 – 
  
 Avvärja hot mot fred och säkerhet, inklusive genom inter- nationell krishantering, i gemenskap och samverkan med andra länder och organisationer 
  
 13  
 Expeditionär förmåga innebär att kunna genomföra och stödja operationer globalt, i alla insatsmiljöer med begränsat eller inget regional stöd och att kunna vidmakthålla denna förmåga under en avgränsad tid.  
 Expeditionär Förmåga – Tillämpat koncept, vision, krav och utveck- ling. HKV 01 400:56728,  
  
 2011-05-30. 
  
 257 
  
 Luftförsvarsstrukturer 
  
 SOU 2014:88 
  
 – 
  
 Integrerat  
 med andra möta ett väpnat angrepp mot Sverige eller mot de andra samverkande nationerna 
  
 Närområdet är ej dimensionerande. 
  
 8.3.5 
  
 Militärstrategisk inriktning E – Sverige har ett anpassningsförsvar. 
  
 I följande militärstrategiska inriktning bedöms det militära hotet mot Sverige vara lågt under överskådlig framtid, vilket gör att förbandens beredskap kan sänkas. Förmågan ska kunna byggas upp om nya hot kan förutses. Sverige har därför tillräcklig förmåge- bredd för detta ändamål. Närområdet är dimensionerande för svenskt försvar. Sverige deltar i internationell krishantering med befintliga förband. 
  
 Försvarsmakten ska enskilt och tillsammans med andra, inom och utom landet: 
  
 – 
  
 Hävda Sveriges territoriella integritet och suveränitet 
  
 – 
  
 Hävda Sveriges intressen i närområdet 
  
 – 
  
 Stödja samhället 
  
 – 
  
 Avvärja hot mot fred och säkerhet, inklusive genom inter- nationell krishantering, i gemenskap och samverkan med andra länder och organisationer 
  
 – 
  
 Efter allvarlig och varaktig säkerhetspolitisk försämring och successiva beslut av riksdag och regering, kunna utveckla förmåga att möta olika former av mer omfattande militära operationer som hotar Sveriges fred och självständighet. 
  
 Närområdet är dimensionerande 
  
 8.3.6 
  
 Översikt 
  
 I bilaga 3 presenteras en översikt av de militärstrategiska inrikt- ningarna. 
 258 
  
 SOU 2014:88 
  
 Luftförsvarsstrukturer 
  
 8.4 
  
 Operativa idéer 
  
 8.4.1 
  
 Operativ idé – Områdesförsvar enskilt 
  
 Tyngdpunkten i det svenska militära försvaret ligger i Sverige, med fokus i tid och rum på prioriterade områden. 
 Försvarsmakten inriktas mot förmågan att hävda territoriet, stödja samhället och möta ett väpnat angrepp genom att bryta mot- ståndarens anfallskraft alternativt bestrida motståndarens opera- tionsfrihet på och i anslutning till svenskt territorium, samt genom att skydda prioriterade, militärt och civilt viktiga, geografiska områden eller infrastruktur i Sverige. 
 I syfte att hindra en angripare att nyttja dessa, respektive för att skapa egen operativ handlingsfrihet, samt skydda samhällsviktiga funktioner. Tidsmässigt betonas både hög beredskap och mesta möjliga uthållighet 
 Luftstridskrafterna inriktas mot förmågan att: 
  
 Upptäcka och avvisa kränkningar i luften 
  
 Skydda samhället, befolkning och samhällsviktiga funktioner 
  
 Skydda prioriterad militär verksamhet och prioriterade områden samt etablera luftöverlägsenhet alternativt bestrida motstån- darens möjlighet till att etablera luftherravälde. Såväl offensiva som defensiva insatser ska kunna genomföras. 
  
 8.4.2 
  
 Operativ idé – Områdesförsvar med andra 
  
 Tyngdpunkten i det svenska militära försvaret ligger i Sverige och samverkande länder, med fokus i tid och rum på prioriterade om- råden. 
 Försvarsmakten inriktas mot förmågan att hävda svenskt och samverkande länders territorier, stödja samhället och möta ett väpnat angrepp genom att utnyttja samverkande länders militära infra- struktur, som möjliggör gruppering av svenska och samverkande länders förband för gemensamma operationer samt genom att skydda prioriterade, militärt och civilt viktiga, geografiska områden eller infrastruktur i Sverige och närområdet. 
 I syfte att hindra en angripare att nyttja dessa, respektive för att skapa operativ handlingsfrihet för stridskrafter från samverkande 
 259 
  
 Luftförsvarsstrukturer 
  
 SOU 2014:88 
  
 länder samt skydda samhällsviktiga funktioner. Tidsmässigt betonas både hög beredskap och uthållighet, så att gemensamma opera- tioner kan genomföras. 
 Luftstridskrafterna inriktas mot förmågan att: 
  
 Upptäcka och avvisa kränkningar i luften, 
  
 Skydda samhället, befolkning och samhällsviktiga funktioner 
  
 Skydda prioriterad militär verksamhet och prioriterade områden samt etablera luftöverlägsenhet alternativt bestrida motstån- darens möjlighet till att etablera luftherravälde, tillsammans med andra. Såväl offensiva som defensiva insatser ska kunna genom- föras. 
  
 8.4.3 
  
 Operativ idé – Djupförsvar enskilt 
  
 Tyngdpunkten i det svenska militära försvaret ligger på att möta angriparen i alla led av hans anfallsrörelse, såväl framskjutet som tillbakadraget, utnyttjande moderna vapens långa räckvidder. 
 Försvarsmakten inriktas på förmågan att, hävda territoriet, stödja samhället och möta ett väpnat angrepp genom att bryta mot- ståndarens anfallskraft alternativt bestrida motståndarens opera- tionsfrihet genom att nyttja hela det operativa djupet, samt genom att skydda prioriterade, militärt och civilt viktiga, geografiska om- råden eller infrastruktur i Sverige. 
 I syfte att hindra en angripare att nyttja dessa, respektive för att skapa egen operativ handlingsfrihet, för att i anslutning till angriparens första våldsanvändning eller omedelbart därefter, för att kunna kraftsamta stridskrafter. Tidsmässigt betonas både hög beredskap och tillräcklig uthållighet för att möjliggöra egna operationer. 
 Luftstridskrafterna inriktas på förmågan att: 
  
 Upptäcka och avvisa kränkningar i luften, 
  
 Skydda samhället, befolkning och samhällsviktiga funktioner 
  
 Skydda prioriterad militär verksamhet och prioriterade områden samt etablera luftöverlägsenhet alternativt bestrida motstån- darens möjlighet till att etablera luftherravälde. Såväl offensiva som defensiva insatser ska kunna genomföras. 
  
 260 
  
 SOU 2014:88 
  
 Luftförsvarsstrukturer 
  
 8.4.4 
  
 Operativ idé – Djupförsvar med andra 
  
 Tyngdpunkten i det svenska militära försvaret ligger på att, till- sammans med andra, möta angriparen i alla led av hans anfalls- rörelse, såväl framskjutet som tillbakadraget, utnyttjande moderna vapens långa räckvidder. 
 Försvarsmakten inriktas mot förmågan att hävda svenskt och samverkande länders territorier, stödja samhället samt möta ett väpnat angrepp genom att nyttja samverkande länders militära in- frastruktur, som möjliggör gruppering av svenska och samverkande länders förband, för gemensamma operationer på hela det operativa djupet samt genom att skydda prioriterade, militärt och civilt viktiga, geografiska områden eller infrastruktur i Sverige och sam- verkande länder. 
 I syfte att hindra en angripare att nyttja dessa, respektive för att skapa operativ handlingsfrihet för samverkande stridskrafter, för att i anslutning till angriparens första våldsanvändning eller omedelbart därefter, kunna genomföra gemensamma operationer. Tidsmässigt betonas hög beredskap och tillräcklig uthållighet för att möjliggöra gemensamma operationer. 
 Luftstridskrafterna inriktas mot förmågan att: 
  
 Upptäcka och avvisa kränkningar i luften, 
  
 Skydda samhället, befolkning och samhällsviktiga funktioner 
  
 Skydda prioriterad militär verksamhet och prioriterade områden samt etablera luftöverlägsenhet alternativt bestrida motstånda- rens möjlighet till att etablera luftherravälde, tillsammans med andra. Såväl offensiva som defensiva insatser ska kunna genom- föras. 
  
 8.4.5 
  
 Operativ idé – Skalförsvar enskilt 
  
 Tyngdpunkten i det svenska militära försvaret ligger på att möta angriparen vid det svenska territoriets gräns. 
 Försvarsmakten inriktas mot förmågan att hävda territoriet, stödja samhället och möta ett väpnat angrepp genom att skydda svensk territorialgräns samt skydda prioriterade geografiska områ- den i Sverige. 
 261 
  
 Luftförsvarsstrukturer 
  
 SOU 2014:88 
  
 I syfte att hindra en angripare att nyttja svenskt territorium, för att därigenom begränsa hans handlingsfrihet. Tidsmässigt betonas hög beredskap och uthållighet. 
 Luftstridskrafterna inriktas mot förmågan att: 
  
 Upptäcka och avvisa kränkningar i luften, 
  
 Skydda samhället, befolkning och samhällsviktiga funktioner 
  
 Skydda prioriterad militär verksamhet och prioriterade områden samt etablera luftöverlägsenhet alternativt bestrida motstån- darens möjlighet till att etablera luftherravälde över svenskt territorium. Såväl offensiva som defensiva insatser ska kunna genomföras. 
  
 8.4.6 
  
 Operativ idé – Skalförsvar med andra 
  
 Tyngdpunkten i det svenska militära försvaret ligger på att, till- sammans med andra, möta angriparen vid det svenska och sam- verkande länders territoriers gränser. 
 Försvarsmakten inriktas mot förmågan att hävda svenskt och samverkande grannländers territorier, skydda samhället och möta ett väpnat angrepp genom att skydda svensk och andra sam- verkande länders territorialgräns samt skydda prioriterade geogra- fiska områden i Sverige och i samverkande länder. 
 I syfte att hindra en angripare att nyttja svenskt och sam- verkande grannländers territorium, för att därigenom begränsa hans handlingsfrihet. Tidsmässigt betonas hög beredskap och uthållighet. 
 Luftstridskrafterna inriktas mot förmågan att: 
  
 Upptäcka och avvisa kränkningar i luften, 
  
 Skydda samhället, befolkning och samhällsviktiga funktioner, 
  
 Skydda prioriterad militär verksamhet och prioriterade områden samt etablera luftöverlägsenhet alternativt bestrida motstånda- rens möjlighet till att etablera luftherravälde över svenskt och samverkande länders territorier. Såväl offensiva som defensiva insatser ska kunna genomföras. 
  
 262 
  
 SOU 2014:88 
  
 Luftförsvarsstrukturer 
  
 8.4.7 
  
 Översikt 
  
 I bilaga 4 presenteras en översikt av de operativa idéerna. 
  
 8.5 
  
 Luftstridskraftsstrukturer 
  
 8.5.1 
  
 Val av militärstrategisk inriktning och operativ idé 
  
 Luftstridskrafternas uppgifter är, i alla fall på den nivå som kraven på förmåga har beskrivits ovan, likalydande för alla militärstrate- giska inriktningar, med en variation om uppgifterna ska lösas en- skilt eller tillsammans med andra. 
 Även om uppgifterna är lika, behöver sättet att lösa dem på enligt en operativ idé, inte vara det. Lösningarna kan bli annorlunda för ingående system utformade för till exempel ett skalförsvar, respektive ett djupförsvar. 
 En utgångspunkt i valet av militärstrategisk inriktning och operativa idéer, bör vara att de belyser hela det utfallsrum som har använts under arbetet, det vill säga konfliktnivå (fred, kris och krig) och grad av samarbete (enskilt och tillsammans med andra). 
 En annan rimlig utgångspunkt är att närområdet ska vara dimensionerande för luftförsvarets utformning. Dessa kriterier överensstämmer även med skrivningarna i Försvarsberedningens rapport. 
 14  
 Härutöver kan variationer genomföras för att belysa konsekvenser av de andra inriktningarna. 
 Det innebär att följande militärstrategiska inriktningar  
 väljs bort 
 , då närområdet inte är dimensionerande i dessa fall. 
  
 C, Sverige avvärjer hot mot fred och säkerhet, där kriser upp- står, 
  
 D, Sverige agerar integrerat med andra med expeditionär för- måga samt 
  
 E, Sverige har ett anpassningsförsvar, 
  
 Det innebär således att följande militärstrategiska inriktningar an- vänds i det fortsatta arbetet: 
  
 14  
 Försvarsmakten ska vara utformad och dimensionerad för att kunna försvara Sverige och främja svenska intressen. DS 2014:12 s. 36. 
 263 
  
 Luftförsvarsstrukturer 
  
 SOU 2014:88 
  
 A, Sverige ska kunna agera enskilt vid väpnat angrepp, utan militärt stöd från andra och 
  
 B, Sverige agerar tillsammans med andra vid väpnat angrepp. 
  
 Följande kombinationer av militärstrategisk inriktning och opera- tiva idéer är möjliga: 
 Ett skalförsvar, i meningen att möta ett väpnat angrepp på Sverige, eller samverkande länder, vid Sveriges eller dessas länders territo- riers gränser för att därigenom begränsa angriparens handlings- frihet, bedöms vara en inflexibel och förutsägbar metod. Den lämnar ett begränsat utrymme för ett manövertänkande eller manöverkrigföring 
 15 
 . Den bedöms ha en begränsad försvarseffekt mot väpnade angrepp, oavsett om Sveriges försvar sker enskilt eller tillsammans med samverkande länder. 
 Ett områdesförsvar eller ett djupförsvar bedöms vara effek- tivare sätt att möta ett väpnat angrepp. Ett djupförsvar erbjuder möjligheten att använda luftstridskrafterna på ett mer flexibelt och offensivt sätt, då hela det operativa djupet kan användas. Därmed måste motständaren ta hänsyn till en större bredd av svar på ett angrepp, vilket ökar kostnaderna och höjer tröskeln för ett angrepp mot Sverige och mot eventuellt samverkande länder. Ett områdes- försvar ger möjlighet att koncentrera luftstridskrafternas förmåga 
  
 15  
 Manövertänkande är en utveckling av indirekt metod och ursprungligen framtaget för att besegra en reguljär motståndare. När motståndaren utgörs av ett system beroende av en inre sammanhållning kan dennes förmåga till samordning och vidare kamp påverkas genom att vitala sårbara funktioner, som helheten är beroende av, identifieras och neutraliseras. 
  
  Manöver- krigföring – det väpnade genomförandet av manövertänkande – är ett koncept som gör det möjligt för en underlägsen styrka att besegra en överlägsen styrka. Manöverkrigföring är dess- utom ett stridsekonomiskt sätt att använda sina resurser även när den egna sidan är överlägsen motståndaren, eftersom resurserna inte fokuserar på motståndarens styrka utan på dennes svag- heter.  
 Militärstrategisk doktrin (MSD), 2012 års utgåva,  
  
 M7739-354023. 
  
  s. 126. 
  
 264 
  
 SOU 2014:88 
  
 Luftförsvarsstrukturer 
  
 inom valda geografiska områden och där utveckla effekt mot ett angrepp. Inom samma ekonomiska ram blir områdesförsvaret relativt djupförsvaret robustare, men mer begränsat i handlings- alternativ. Ett områdesförsvar bedöms därför vara den mest lämp- liga operativa idén för Sverige att använda enskilt, vid en begränsad ekonomisk ram. 
 Om Sverige skulle agera tillsammas med andra vid ett väpnat angrepp skulle både ett djupförsvar och ett områdesförsvar kunna användas, med hänsyn till rådande situation. 
 Luftstridskrafterna bör generellt kunna delta i internationell krishantering, med de förband och system som bedöms som lämpliga med hänsyn till efterfrågad förmåga. Alternativen C, Sverige avvärjer hot mot fred och säkerhet, där kriser uppstår och D, Sverige agerar integrerat med andra med expeditionär förmåga, som här inte studeras vidare, är byggda för att kunna delta i internationell krishantering. 
  
 8.5.2 
  
 Struktur 1 – Områdesförsvar enskilt 
  
 Beskrivning 
 Den första strukturen (1) följer militärstrategisk inriktning A, Sverige ska kunna agera enskilt vid väpnat angrepp, utan militärt stöd från andra. Operativ idé:  
 Områdesförsvar enskilt 
 . 
 Den luftförsvarstruktur som studerats är byggd för att utgöra ett system av system där förvarning med hjälp av en flexibel sensor- struktur, bland annat med hjälp av upphöjda system, är väsentlig för att strukturens verkanssystem ska kunna utveckla erforderlig effekt. Rörliga sensorer ökar sannolikheten att undgå bekämpning och förstärka i prioriterade riktningar. 
 Ett kvalificerat stridsflygsystem kan tillsammans med luftvärnet bestrida angriparens luftherravälde, åtminstone tidvis inom ett be- gränsat geografiskt område, för att därigenom skapa egen hand- lingsfrihet, för till exempel offensiva insatser mot angriparens kritiska sårbarheter. 
 Det är avgörande för stridsflygets funktion och överlevnad på marken att flygbassystemet kan överleva och fortsatt lösa sina uppgifter efter en förbekämpning, om än i begränsad omfattning. 
 265 
  
 Luftförsvarsstrukturer 
  
 SOU 2014:88 
  
 Flygbasförbanden innehåller bassäk- och spaningskomponenter för skydd mot markhotet. 
 Luftvärnet spelar en viktig roll för att inledningsvis och med uthållighet, skydda flygbaser, befolkningscentra och andra priori- terade funktioner i Försvarsmakten och samhället. 
 Den studerade luftförsvarsstukturen innehåller: 
  
 ett (i jämförelse med planeringen för JAS39 E) begränsat antal kvalificerade stridsflygplan med god förmåga 
  
 enstaka huvudbaser med spridning inom bas och ett fåtal mili- tära sidobaser och ett antal flygbasbataljoner 
  
 enstaka ledningsplatser med en rörlig komponent 
  
 ett sensorkoncept med fasta och rörliga sensorer, inklusive eleve- rade, fasta och rörliga (flygande) sensorer 
  
 ett antal bataljoner medel- och korträckviddigt luftvärn 
  
 Värdering 
 Luftstridskrafternas uppgift i uppgiften väpnat angrepp är: 
 Skydda prioriterad militär verksamhet och prioriterade områden samt etablera luftöverlägsenhet alternativt bestrida motståndarens möjlighet till att etablera luftherravälde över svenskt territorium. Såväl offensiva som defensiva insatser ska kunna genomföras. samt Skydda det civila samhället, befolkning och samhällsviktiga funktioner. 
 En ekonomisk beräkning genomfördes med en luftförsvarsstruktur som skulle kunna lösa nämnda uppgifter vid väpnat angrepp, av det slag som insatsmiljön Östersjön scenario B, målar upp, där Sverige agerar enskilt, enligt den operativa idén  
 Områdesförsvar enskilt. 
  
 Resultatet visar att även ett geografiskt begränsat områdes- försvar medför en ekonomisk nivå som ligger avsevärt över vad de bibehållen ekonomisk ambitionsnivå bedöms kunna medge. 
 Att försöka komma inom ekonomisk ram innebär en kraftigt reducerad struktur med (för) litet innehåll och (för) liten förmåga. Möjligheterna att agera under och efter en förbekämpningsskede, såväl defensivt som offensivt, bedöms som små. Det är tveksamt om motståndarens luftherravälde kan bestridas i egentlig mening. Att skydda såväl det militära försvarets verksamhet som helhet och 
 266 
  
 SOU 2014:88 
  
 Luftförsvarsstrukturer 
  
 skydda det civila samhällets viktigaste funktioner och befolknings- centra bedöms bli svårt, då angriparen kan välja tid, plats och metoder för sitt agerande och bedöms kunna behålla initiativet och ett beslutsöverläge under hela konflikts tidsutdräkt. 
 Luftstridskrafternas uppgift i uppgiften territoriell integritet är: 
 Upptäcka och avvisa kränkningar i luften. 
 Möjligheterna att hävda territoriell integritet, att upptäcka och avvisa kränkningar, med studerad struktur (över ekonomisk ram) är goda, dock beroende på kränkningarnas intensitet och geogra- fiska utbredning, där stridsflygets numerär kan utgöra en begränsning. En begränsad struktur har naturligen också en be- gränsad uthållighet över tiden och kan behöva koncentras geogra- fiskt till de viktigaste områdena. 
 Kommittén bedömer dock att det är möjligt att klara uppgiften territoriell integritet, även inom en bibehållen ekonomisk ambi- tionsnivå. Det är dock beroende på kränkningarnas intensitet och geografiska utbredning, där stridsflygets relativt låga numerär kan utgöra en begränsning. En begränsad struktur (1, reducerad) har naturligen också en begränsad uthållighet över tiden och kan be- höva koncentras geografiskt till de viktigaste områdena. 
 I detta fall bedöms strukturen (1, reducerad) kunna utgöras av: 
  
 Ett antal (jämförbart med planeringen för JAS39 E) stridsflyg- plan med begränsad förmåga 
  
 någon huvudbas med spridning inom bas och enstaka militära sidobaser och ett fåtal flygbasbataljoner 
  
 någon ledningsplats 
  
 ett sensorsystem med i huvudsak fasta sensorer, inklusive eleve- rade, fasta och rörliga (flygande) sensorer 
  
 enstaka bataljoner medel- och korträckviddigt luftvärn. 
  
 Sammanfattning 
 En luftförsvarsstruktur, byggd för att lösa ställda uppgifter inom ramen för väpnat angrepp, bedöms inte rymmas inom en bibehållen ekonomisk ambitionsnivå, varför strukturen inte närmare värderas, 
 267 
  
 Luftförsvarsstrukturer 
  
 SOU 2014:88 
  
 avseende krigsavhållande effekt, uthållighet, robusthet och adapti- vitet eller flexibilitet. 
 En begränsad struktur, för att lösa uppgifter inom ramen för territoriell integritet, bedöms kunna rymmas inom en bibehållen ekonomisk ambitionsnivå, med vissa begränsningar. 
  
 8.5.3 
  
 Struktur 2 – Områdesförsvar tillsammans med andra 
  
 Den andra strukturen (2), följer militärstrategisk inriktning B, Sverige agerar tillsammans med andra vid väpnat angrepp. Operativ idé.  
 Områdesförsvar tillsammans med andra. 
  
 Beskrivning 
  
 En struktur för  
 Omvärldsförsvar tillsammans med andra 
 , kan i prin- cip byggas på samma sätt som en struktur för  
 omvärldsförsvar enskilt 
 , under förutsättning att de samverkande länderna inte har förband utgångsgrupperade i Sverige eller dess närhet, inför en konflikt. De svenska luftstridskrafterna bör, även om de avses verka tillsammans med andra, enskilt kunna utveckla effekt i den inledande fasen av en konflikt, i vissa områden. Det ställs dock lägre krav på uthållighet i den egna strukturen. 
  
 Denna luftförsvarsstruktur är således, i princip, lika struktur 1. 
 Värdering 
 På samma sätt som för strukturen för Områdesförsvar enskilt bedöms inte denna struktur vara möjlig att uppnå inom en bi- behållen ekonomisk ambitionsnivå, varför strukturen inte närmare värderas, avseende krigsavhållande effekt, uthållighet, robusthet och adaptivitet eller flexibilitet. 
 Det är fullt möjligt att de samverkande länderna kan komplet- tera luftförsvaret så att eftersträvad operativ förmåga i ett områdes- försvar kan uppnås. Fördelning av uppgifter mellan de samverkande länderna, beror bland annat av olika nationella intressen. 
 268 
  
 SOU 2014:88 
  
 Luftförsvarsstrukturer 
  
 Sammanfattning 
 Denna luftförsvarsstruktur, byggd för att lösa ställda uppgifter inom ramen för väpnat angrepp, tillsammans med andra, bedöms inte rymmas inom en bibehållen ekonomisk ambitionsnivå. Förut- sättningen är då att det ska finnas en grundläggande luftförsvars- förmåga av den omfattning som skisseras. 
 En begränsad struktur, för att lösa uppgifter inom ramen för territoriell integritet, bedöms kunna rymmas inom en bibehållen ekonomisk ambitionsnivå, med vissa begränsningar. 
  
 8.5.4 
  
 Struktur 3 – Djupförsvar tillsammans med andra 
  
 Den tredje strukturen (3), följer militärstrategisk inriktning B, Sverige agerar tillsammans med andra vid väpnat angrepp. Operativ idé:  
 Djupförsvar tillsammans med andra. 
  
 Beskrivning 
  
 En struktur för  
 djupförsvar tillsammans med andra 
 , kan i princip byggas på samma sätt som en struktur för  
 omvärldsförsvar enskilt 
 , under förutsättning att de samverkande länderna inte har förband utgångsgrupperade i Sverige eller dess närhet, inför en konflikt. De svenska luftstridskrafterna bör, även om de avses verka tillsammans med andra, enskilt kunna utveckla effekt i den inledande fasen av en konflikt, inom vissa områden. Det ställs dock lägre krav på uthållighet i den egna strukturen. 
  
 Denna luftförsvarsstruktur är således, i princip, lika struktur 1. 
 Värdering 
  
 På samma sätt som i  
 Områdesförsvar enskilt  
 och  
 Omvärldsförsvar tillsammans med andra 
 , bedöms inte strukturen vara möjlig att uppnå inom en bibehållen ekonomisk ambitionsnivå, varför strukturen inte närmare värderas, avseende krigsavhållande effekt, uthållighet, robusthet och adaptivitet eller flexibilitet. 
  
 Det är fullt möjligt att de samverkande länderna kan komplet- tera luftförsvaret så att eftersträvad operativ förmåga i ett djup- 
 269 
  
 Luftförsvarsstrukturer 
  
 SOU 2014:88 
  
 försvar kan uppnås. Fördelning av uppgifter mellan de samverkande länderna, beror bland annat av olika nationella intressen. 
 Sammanfattning 
 Denna luftförsvarsstruktur, byggd för att lösa ställda uppgifter inom ramen för väpnat angrepp, tillsammans med andra, bedöms inte rymmas inom en bibehållen ekonomisk ambitionsnivå. Förut- sättningen är då att det ska finnas en grundläggande luftförsvars- förmåga av den omfattning som skisseras. 
 En begränsad struktur, för att lösa uppgifter inom ramen för territoriell integritet, bedöms kunna rymmas inom en bibehållen ekonomisk ambitionsnivå, med vissa begränsningar. 
  
 8.6 
  
 Realiserbarhetsprövning av luftförsvarstrukturer 
  
 8.6.1 
  
 Inledning 
  
 Styrkor och svagheter i en luftförsvarsstruktur bygger inte bara på hur pass bra strukturen är anpassad mot de olika omvärldsbeskriv- ningarna och de operativa kraven som ställs i de olika scenarierna. Det är lika viktigt att se på möjligheter och begränsningar att över tiden fram till 2040 realisera dessa luftförsvarsstrukturer. 
 Realiserbarhetsprövningen kan bygga på faktorer som: 
  
 Ekonomi och förmåga; är det ekonomiskt möjligt att realisera strukturen inom  
  
 bibehållen ekonomisk ambitionsnivå 
 ? Vilken förmåga får en sådan struktur? 
  
 Tid; går det tidsmässigt att införa strukturen 2040? 
  
 Teknik; är det möjligt att Sverige får tillgång till efterfrågad teknik 2040? 
  
 Industri; nivå på inhemsk försvarsindustri kopplat till luft- försvar. 
  
 270 
  
 SOU 2014:88 
  
 Luftförsvarsstrukturer 
  
 8.6.2 
  
 Analys 
  
 Ekonomi och förmåga 
 I arbetet med luftförsvarsstukturer har det visat sig att en bib- ehållen ekonomisk ambitionsnivå inte är tillräcklig för att lösa de uppgifter som kommittén bedömer följa av ett luftförsvar mot ett väpnat angrepp av den typ som beskrivs i omvärldsbeskrivning 
 Östersjön 
 . 
  
 En luftförsvarstruktur byggd efter den operativa idén  
 Områ- desförsvar enskilt 
 , bedöms kräva en ekonomisk nivå som ligger avsevärt över vad en bibehållen ekonomisk ambitionsnivå bedöms kunna medge. Strukturens  
 förmågeinnehåll  
 bedöms, i sina huvuddrag, vara oberoende av om Sverige ingår i ett försvars- samarbete eller inte. Det bör finnas en grundläggande luftförsvars- förmåga, oavsett samarbetsformer, även om man kan tänka sig en uppgiftsdelning med samverkande stater som ställer lägre krav på försvarsförmågan. Det är framför allt tröskeleffekten och uthållig- heten under en konflikt som är starkt kopplade till ett fungerade försvarssamarbete. 
 Den luftförsvarsstruktur (1, reducerad) som bedöms kunna inrymmas inom en  
 bibehållen ekonomisk ambitionsnivå 
 , bedöms främst kunna lösa uppgifter inom territoriell integritet, med vissa begränsningar. Luftstridskrafterna bedöms även på denna nivå kunna delta i internationell krishantering, i uppgifter där det svenska bidraget kan bidra till den sammanlagda efterfrågande effekten. En internationell insats på stora avstånd från Sverige ställer höga krav på logistikfunktionen, vilket kan vara gräns- sättande för möjligheterna att verka i insatsområdet. 
 En lägre ekonomisk ram, bedöms minska handlingsfriheten ytterligare avseende luftstridskrafternas utnyttjande under en kon- flikt och deras möjlighet att utveckla effekt, med någon reell uthållighet. 
 Kommittén har inte vidare studerat den militärstrategiska inriktningen D, Sverige agerar integrerat tillsammans med andra, med expeditionär förmåga, på grund av att närområdet inte är dimensionerade i detta fall. En sådan inriktning ger möjligheten till andra prioriteringar av förmåga. Kommittén har inte närmare studerat de ekonomiska konsekvenserna av en sådan inriktning. 
 271 
  
 Luftförsvarsstrukturer 
  
 SOU 2014:88 
  
 Tidsmässiga förutsättningar att realisera strukturerna 
 Kommittén ser inga svårigheter att  
 tidsmässigt  
 realisera och införa föreslagen struktur 1 (över ekonomisk ram) i Försvarsmakten omkring 2040. Även om rekrytering och vidmakthållande av kvali- ficerad personal i dag kan utgöra en viss begränsning bedömer kommittén att detta, om Försvarsmaken aktivt arbetar med personalförsörjningsfrågor, inte bör utgöra ett problem på sikt. Kommittén bedömer också, om ekonomin så tillåter, att det finns goda möjligheter att i relativ närtid upphandla system och infra- struktur som bär vidare mot den målbild som kommittén bedömer kunna uppfylla kraven på operativ förmåga i hela konfliktskalan. 
 Tekniska förutsättningar att realisera strukturerna 
 Kommittén ser i stort inga uppenbara  
 tekniska  
 begränsningar i att realisera den studerade struktur 1 (över ekonomisk ram), i perspektivet 2040. 
 Kostnaden för ett system för att, till exempel, bekämpa vissa typer av ballistiska robotar, är mycket stor, även om den är teknisk möjlig. 
 Det som kommittén bedömer kunna vara tekniskt utmanande är realiseringen, även i perspektivet 2040, av följande system: 
 Sensorkoncept för att upptäcka smyganpassade mål.  
 Kommittén bedömer att de tekniska förutsättningarna för att kunna realisera förmågebehoven inom sensorområdet behöver vidare studeras. De kan kräva både frekvensdiversitet, till exempel VHF/UHF 
  
 16 
  
 , och multifunktionella elektroniskt styrda antenner. 
  
 Aerostater 
 . Aerostater i rollen som sensorbärare i syfte att se bortom horisoneten har diskuterats tidigare i Sverige och har realiserats internationellt. Aerostater bedöms vara ett kostnads- effektivt sätt att lyfta upp sensorer på, men att klimatet i Sverige kan medföra risk för nerisning av både system och vidhängande kabel dessa system, jämför problemen i vindkraftverk på vintern. Det är önskvärt att komma upp på hög höjd för att få räckvidd, samtidigt som problemen med sensorers vikt och kraftförsörjning ökar med höjden. Höga system riskerar problem med svajning, vilket försvårar sensorernas funktion. 
  
 16  
 VHF (Very High Frequency) är radiofrekvenser mellan 30 och 300 megahertz, medan frekvenser mellan 300 och 3 000 megahertz) kallas UHF (Ultra High Frequencies). 
 272 
  
 SOU 2014:88 
  
 Luftförsvarsstrukturer 
  
 Industriella förutsättningar att realisera strukturerna 
 Kommittén ser även här i stort inga uppenbara  
 industriella  
 begräns- ningar i att realisera struktur 1(över ekonomisk ram). Kommittén tar inte ställning till om utveckling och anskaffning av luftförsvars- strukturens stridsflygsalternativ 2, ett kvalificerat stridsflygplan med god förmåga bortom 2040 ska ske inom ramen för nuvarande industrikoncept eller på något annat sätt. 
 När den operativa relevansen för stridsflygssystemet JAS39 E, som varit en förutsättning för kommitténs arbete, bedöms bli otill- räcklig, får en bedömning ske avseende lämplig handlingsväg. Det bör ske utifrån gällande samverkansformer, en bedömning av omvärldsutvecklingen, inklusive hotbild, tillsammans med möjlig- heterna att finna relevanta stridsflygssystem på marknaden. Dock kan urvalet av stridsflygplan med en förmåga som taktiskt och operativt passar behoven i de svenska luftstridskrafterna bortom 2040, och som samtidigt håller sig på en realistisk kostnadsnivå, vara begränsat. 
  
 8.7 
  
 Variationer 
  
 8.7.1 
  
 Militärstrategisk inriktning 
  
 Man kan tänka sig andra militärstrategiska inriktningar än A, 
 Sverige ska kunna agera enskilt vid väpnat angrepp, utan militärt stöd från andra  
 och B,  
 Sverige agerar tillsammans med andra vid väpnat angrepp 
 . Det kan vara intressant att undersöka vilken påverkan en annan militärstrategisk inriktning skulle kunna ha för utform- ningen av luftstridskrafterna. 
  
 C, Sverige avvärjer hot mot fred och säkerhet, där kriser uppstår 
 I denna militärstrategiska inriktning  
  försvaras Sverige i första hand genom att hantera kriser och hot där de uppstår, i samverkan med andra länder. Det militära hotet mot Sverige bedöms i detta fall vara lågt under överskådlig framtid, vilket gör att förbandens beredskap kan sänkas. Förmågan ska kunna byggas upp om nya hot kan förutses. Sverige har därför tillräcklig förmågebredd för detta 
  
 ändamål. Närområdet är inte dimensionerande för befintlig förmåga. 
 273 
  
 Luftförsvarsstrukturer 
  
 SOU 2014:88 
  
 Luftstridskrafterna är ett system av system som kräver att varje del kan bidra till systemets effekt i erforderlig omfattning. Varje funktion måste ha en förbandsmassa som kan fungera som till- växtbas och kompetensbärare. De förband som befinns vara lämp- liga att bidra med i internationell krishantering utifrån dessa grund- läggande krav, dimensioneras för detta och för att tillräcklig pro- duktion för insats kan ske. Härutöver krävs förband för territoriell integritet. 
 D, Sverige agerar integrerat med andra med expeditionär förmåga 
 I denna militärstrategiska inriktning  
  har Sverige en långt driven samverkan med andra länder. Det militära samarbetet mellan Sverige och de samverkande länderna bygger på att förband och förmågor utvecklats med en gemensam arbetsfördelning som grund, där Sverige inte har förmågebredd. Närområdet är ej (ensamt) dimensionerande, utan stridskrafterna är utformade för expeditionär förmåga. 
  
 Eftersom närområdet inte är (ensamt) dimensionerande för luftstridskrafterna, utformas dessa i stället efter förmåga till expedi- tionära insatser tillsammans med andra. Expeditionär förmåga innebär att  
  kunna genomföra och stödja operationer globalt, i alla insatsmiljöer med begränsat eller inget regionalt stöd och att kunna vidmakthålla denna förmåga inom en avgränsad tid. 
  
 17  
 En sådan struktur innebär att Sverige bidrar med förmåga inom luftstrids- krafterna som kan vara efterfrågad i en sådan kontext. Det innebär en med andra integrerad struktur med starka beroenden. 
 E, Sverige har ett anpassningsförsvar 
 I denna militärstrategiska inriktning  
  bedöms det militära hotet mot Sverige vara lågt under överskådlig framtid, vilket gör att för- bandens beredskap kan sänkas. Förmågan ska kunna byggas upp om nya hot kan förutses. Sverige har därför tillräcklig förmågebredd för 
  
 17  
 Expeditionär förmåga  
 –  
 Tillämpat koncept vision, krav och utveckling.  
 HKV 01 400:56728,  
  
 2011-05-30. 
  
 274 
  
 SOU 2014:88 
  
 Luftförsvarsstrukturer 
  
 detta ändamål. Närområdet är dimensionerande för svenskt försvar. Sverige deltar i internationell krishantering med befintliga förband. 
 Inriktning E liknar C, med den skillnaden att närområdet är dimensionerade för förbandsutformningen. Varje funktion måste ha en förbandsmassa som kan fungera som tillväxtbas och kompe- tensbärare. Förband utformas efter krav som kan ställas i när- området och dimensioneras för att tillräcklig produktion för insats i närområdet kan ske. Förband som mot ovanstående bakgrund befinns vara lämpliga att bidra med i internationell krishantering utifrån ställda krav kan bidra. 
 Analys 
 En översiktlig analys av en variation av militärstrategisk inriktning visar, inte oväntat, att luftstridskrafternas utformning skiljer sig om närområdet är dimensionerade eller inte. Närområdets betydelse beror i detta resonemang på en uppfattning om det militära hotet mot Sverige inom överskådlig framtid. Bedöms hotet vara litet kan delar av luftstridskrafterna (liksom Försvarsmakten som helhet) läggas i malpåse (inriktning  
 E, Sverige har ett anpassningsförsvar 
 ) eller utformas för behov tillsammans med andra utanför när- området (inriktning  
 C, Sverige avvärjer hot mot fred och säkerhet, där kriser uppstår 
 ), men i båda fallen ska det finnas kvar en tillväxtpotential ifall hotet skulle öka. Tillväxtpotentialen kan utgå från en struktur liknande den som kommittén föreslår för territo- riell integritet (struktur 1, reducerad), inom ekonomisk ram. 
 18  
 Alternativet C har en högre ambition vad gäller att delta i inter- nationell krishantering, vilket påverkar strukturens utformning och omfattning. 
  
 I alternativet  
 D (Sverige agerar integrerat med andra, med expedi- tionär förmåga) 
 är inte hotet mot Sverige (ensamt) dimensione- rande, utan försvaret av de samverkande länderna hanteras av länderna gemensamt under en hög grad av integration. I det fallet blir utformningen av luftstridskrafterna ett resultat av den uppgiftsfördelning som sker mellan länderna. 
  
 18  
 Kap. 8.5.2 Struktur 1 – Områdesförsvar enskilt. 
 275 
  
 Luftförsvarsstrukturer 
  
 SOU 2014:88 
  
 Det annan skillnad är graden av samverkan med andra och hur och i vilken omfattning samverkan sker. Sverige kommer knappast att bedriva internationell krishantering enskilt, utan alltid till- sammans med andra. Vad gäller försvaret av Sverige mot väpnat angrepp, gör kommittén bedömningen att en grundläggande luft- försvarsförmåga av en omfattning som struktur 1 indikerar, bör finnas. Hur strukturen realiseras, inom ramen för en grundläggande luftförsvarsförmåga och en uppgiftsdelning mellan samverkande länder, är en öppen fråga. 
  
 8.7.2 
  
 Scenarier 
  
 Försvarsberedningen lyfte i sin rapport fram att:  
 Karaktären på de medel som bedöms dominera militär förmågeutveckling inom över- skådlig tid får som effekt att de kan nyttjas utan att konventionella styrkor behöver verka direkt på motståndarens territorium. 
  
 Ett sådant sätt kan vara användande av traditionella fjärrstrids- medel i samband med en konflikt av den typ som målas upp i scenariot Östersjön. 
 Andra sätt skulle kunna vara informationsoperationer, offensiv cyberförmåga och olika typer av subversiv verksamhet och sabo- tage. I konflikter som utspelas i en gråzon mellan fred, kris och krig är det viktigt att hela samhället fortfarande kan fungera, på ett robust sätt. Samverkan över myndighetsgränser är viktigt. Luft- stridskrafterna måste kunna skydda sig själva och i övrigt kunna bidra till samhällets behov. 
  
 8.8 
  
 Gränsytor 
  
 Kommittén har inte värderat Försvarsmaktens effekt som helhet, utan luftstridskrafternas bidrag därtill. Luftstridskrafternas på- verkan på och beroende av övriga stridskrafter hanteras med hjälp av ett  
 gränsyteresonemang 
 ; det vill säga om en föreslagen luftför- svarsstruktur ställer stora – eller jämfört med i dag – annorlunda krav på sin omgivning, bör detta framgå. 
 De gränsytor, mot Försvarsmakten och samhället i övrigt, som kommittén främst vill lyfta fram, mot bakgrund av genomfört arbete, är följande. 
 276 
  
 SOU 2014:88 
  
 Luftförsvarsstrukturer 
  
 Behovet av strategisk förvarning. Det kan vara av avgörande betydelse för utgången av en konflikt, om Sverige kan upptäcka ett potentiellt hot mot Sverige och vidta åtgärder i tid. Detta gäller såväl för Försvarsmakten som för övriga samhället. Luft- stridskrafterna kan bidra till att, tillsammans med andra delar av Försvarsmakten och samhället i övrigt, skapa en lägesbild som kan ligga till grund för att upptäcka förändringar i normalbilden. 
  
 Behovet av skydd mot markhotet. Behovet av skydd mot mark- hotet över Sveriges yta bedöms vara stort, inte bara för luft- stridskrafternas behov, utan för Försvarsmakten och samhället i övrigt. 
  
 Behov av en robust infrastruktur för datakommunikation. Sär- skilt luftstridskrafterna, med sitt stora teknikinnehåll, är be- roende av att datakommunikation mellan system fungerar i alla konfliktnivåer. 
  
 Behovet av logistikstöd från övriga Försvarsmakten. Under internationell krishantering är detta behov uppenbart, men även för att kunna verka inom landet, i en struktur som bygger på rörlighet och flexibilitet, krävs tillgång till logistikstöd. Särskilt flygtransporter bör uppmärksammas. 
  
 Luftförsvarets behov av sensorer och effektorer (vapensystem) kan kompletteras av system i sjöstridskrafterna. Internationellt finns fartyg med en luftförsvarsroll. 
  
 Behovet av ett robust samhälle, i alla konfliktnivåer. Samhället måste fortsatt fungera och dessutom kunna stödja Försvarsmak- ten, trots antagonistiska och  
  
 icke-antagonistiska 
  påfrestningar. 
  
 Cyberhotet måste kunna hanteras, i alla konfliktnivåer. Det är inte bara inom Försvarsmakten som robusta system eftersträvas. Även samhället i övrigt ingår i cyberrymden som kan utsättas för attacker som även påverkar Försvarsmakten. 
  
 Ett personalförsörjningssystem bör i grunden fungera lika i Försvarsmakten som helhet, men ta i beaktande stridskrafternas olika behov. Flygstridskrafterna har historiskt haft en högre andel heltidsanställd personal än till exempel markstrids- krafterna, för att kunna verka tidigt i en konflikt. Ett personellt större flygbassystem, bland annat för skydd mot markhotet, 
  
 277 
  
 Luftförsvarsstrukturer 
  
 SOU 2014:88 
  
 kräver lösningar som knappast kan tillgodoses med heltids- anställda, av ekonomiska skäl. 
  
 Luftstridskrafterna möter inte en kris eller ett väpnat angrepp enskilt. Även Försvarsmakten är ett system av system som måste fungera tillsammans, för att sammantaget nå framgång. 
  
 278 
 9 Överväganden 
  
 9.1 
  
 Val av områden 
  
 Kommittén har med utgångspunkt från beskrivningarna i kapitel 2 till 6 samt analys och värderingar av förmågealternativ och struktu- rer i kapitel 7 och 8 valt ut ett antal betydelsefulla områden där kommittén vill markera en uppfattning eller göra en bedömning. Dessa områden, som inte är angivna i någon prioritetsordning är 
  
 Försvarssamverkan 
  
 Försvarsindustri 
  
 Rymdområdet 
  
 Cyberförsvar och offensiv cyberförmåga 
  
 Försvar mot ballistiska robotar och kryssningsrobotar 
  
 Automatisering och människan i luftförsvarssystemet 
  
 System av system 
  
 Lednings- och samband 
  
 Luftvärn 
  
 Flygande plattformar 
  
 Sensorer 
  
 Flygbaser 
  
 Forskning och Utveckling (FoU) 
  
 Personal 
  
 Ekonomi 
  
 279 
  
 Överväganden 
  
 SOU 2014:88 
  
 9.2 
  
 Kommitténs överväganden och bedömanden 
  
 Försvarssamverkan 
 Bedömning: 
  
 Det finns, förutom ekonomiska fördelar vid förmågeutveck- ling, behov av att skapa säkerhet tillsammans med andra i en föränderlig omvärld, särskilt för ett litet land. En reell försvars- förmåga inom bibehållen ekonomisk ambitionsnivå förutsätter, enligt kommitténs uppfattning, en gemensam förmågeutveck- ling och ömsesidiga försvarsförpliktelser. 
  
 Om Sverige i perspektivet bortom 2040 står utan ömsesidiga försvarsförpliktelser har vi, i förhållande till nästan samtliga länder i vårt närområde, ett jämförelsevis större behov av att planera för självständig förmåga. Denna omständighet har påtagliga ekonomiska och resursmässiga implikationer, som ökar efter hand. 
  
 Sverige bör sträva efter att regelbundna övningar ska kunna genomföras i en bredare nordeuropeisk kontext och att vårt nordiska luftrum ska kunna utnyttjas för större gemensamma övningar. 
  
 Det nordiska samarbetet kan utgöra en betydande omvärlds- förutsättning i perspektivet bortom 2040. Dock gör kommit- tén bedömningen att det nordiska samarbetet fortsatt kom- mer att vara ett komplement till ett transatlantiskt och euro- peiskt försvarssamarbete. 
  
 Sveriges luftstridskrafter ska, när så bedöms lämpligt, fortsatt kunna användas för internationell krishantering, i gemenskap och samverkan med andra länder och organisationer. 
  
 Kommittén noterar att det finns ett brett spektrum av  
 freds-, 
  kris- och krigstida militära samarbetsalternativ, alla förknippade med säkerhetspolitiska vägval. Utvecklingen mot mer av integration och samarbete mellan länder på försvarsområdet bedöms fortgå även bortom 2040, inte minst på grund av den fortsatta kostnadsökning som nya militärteknologiska landvinningar torde medföra. Huru- vida Sveriges möjligheter även i det perspektivet kommer begränsas 
 280 
  
 SOU 2014:88 
  
 Överväganden 
  
 av att vi inte åtar oss försvarsförpliktelser är en central fråga, om än inte ensamt avgörande, för hur stor effekt sådana samarbeten kan ge. 
 Kommittén bedömer att det, förutom ekonomiska fördelar vid förmågeutveckling, finns behov av att tillsammans med andra skapa säkerhet i en föränderlig omvärld, särskilt för ett litet land som Sverige. Kommittén anser att det behöver finnas formaliserade överenskommelser och koordinerade planer och att dessa planer behöver övas för att effektivt kunna agera tillsammans med andra vid snabbt uppkomna kriser eller väpnade konflikter på svenskt ter- ritorium eller i svenskt närområde. Ömsesidiga försvarsförpliktel- ser är inte nödvändigtvis en förutsättning för detta. 
 Kommittén anser dock att för att göra en fördelning av upp- gifter och därmed en gemensam operativ planering med andra, vilket skulle reducera behovet av en svensk förmågebredd, behöver det finnas en gemensam förmågeutveckling och ömsesidiga för- svarsförpliktelser. En reell försvarsförmåga inom bibehållen ekono- misk ambitionsnivå innebär detta, enligt kommitténs bedömande. 
 Kommittén bedömer att om Sverige i perspektivet bortom 2040 står utan ömsesidiga försvarsförpliktelser har vi, i förhållande till nästan samtliga länder i vårt närområde, ett jämförelsevis större be- hov av att planera för självständig förmåga och handlingsfrihet. Det gäller inte endast avseende försvarsförmåga vid konflikter, utan även i förhållande till fredstida militär förmågeutveckling. Denna omständighet ger även påtagliga ekonomiska och resursmässiga implikationer, som ökar efter hand. 
 Kommittén noterar att de nordiska länderna, inom ramen för Nordefco, regelbundet övar gemensamt med flygstridskrafter och att det finns en stark politisk vilja att fortsatt utveckla samarbetet. Svenskt luftrum utgör tillsammans med norskt och finskt luftrum Europas största flygövningsområde. Kommittén anser att övning, träning och utbildning mellan de nordiska länderna eller med andra inbjudna länder ökar interoperabiliteten och förmågan att verka tillsammans, samtidigt som det ger en effektiv förmågeutveckling av respektive lands flygstridskrafter. Kommittén anser att Sverige bör sträva efter att regelbundna övningar i perspektivet bortom 2040 med samma enkelhet ska kunna genomföras i en bredare nordeuropeisk kontext och att vårt nordiska luftrum ska kunna ut- nyttjas för större gemensamma övningar. 
 281 
  
 Överväganden 
  
 SOU 2014:88 
  
 Kommittén noterar de nu pågående ansträngningarna att utveckla samarbetet inom Norden och i synnerhet med Finland, bland annat ifråga om gemensam luft- och sjölägesbild, gemen- samma förband och enheter samt övning, utbildning och träning. I framtiden kan samarbetet ha vidareutvecklas, kanske även inom rymdområdet, för att kunna innefatta andra grannländer, beroende på hur befintliga strukturer för försvarssamarbeten utvecklar sig i framtiden. 
 Kommittén bedömer att det nordiska samarbetet således kan utgöra en betydande omvärldsförutsättning i perspektivet bortom 2040. Dock gör kommittén bedömningen att det nordiska sam- arbetet fortsatt kommer att vara ett komplement till ett trans- atlantiskt och europeiskt försvarssamarbete. Samarbetet utvecklas fristående för att utgöra en del av Sveriges behov av internationella försvarssamarbeten för förmågeutveckling. 
 Kommittén noterar att även om det hittills inte etablerats ett nära försvarssamarbete inom ramen för EU, så finns möjligheten att den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken i perspektivet bortom 2040 har utvecklats och fördjupats i linje med Lissabon- fördragets ambitioner. Så länge europeisk säkerhetspolitik domi- neras av två olika organisationer, i dag EU och Nato, bedömer kom- mittén att ett utvecklat partnerskap mellan de båda är av stor vikt – särskilt om Sverige står utanför den ena. 
 Kommittén noterar vidare att samarbetet med Nato har av- görande betydelse för genomförandet av den svenska försvarsrefor- men samt är väsentligt för förmågan att ge och ta emot stöd i enlighet med den svenska säkerhetspolitiska doktrinen och för utvecklingen av det nordiska försvarssamarbetet. Samarbetet med Nato är också viktigt för att behålla en kvalificerad förmåga att delta i avancerade krishanteringsinsatser, inom Natos, EU:s eller FN:s ram. Svensk interoperabilitet vilar på metoder och teknik som i dag definieras av Nato och USA. 
 Kommittén noterar att Sverige och Nato 2010 kom överens om ett mål i planerings- och utvärderingsprocessen PARP om värd- landsstöd (Host Nation Support), vilket bland annat resulterat i att ett avtal undertecknats. Kommittén bedömer att fortsatt arbete med värdlandsfrågor möjliggör ett djupare övningssamarbete och bör integreras i Försvarsmaktens verksamhet. Redan före 2040 bör Sverige ha uppnått en sådan förmåga inom värdlandsstöd att våra 
 282 
  
 SOU 2014:88 
  
 Överväganden 
  
 grannländers flygstridskrafter, vid extraordinära situationer, med mycket kort varsel och efter snabba politiska beslut ska kunna nyttja svenska baser. 
 Kommittén anser att Sveriges luftstridskrafter ska, när så be- döms lämpligt, fortsatt kunna användas för internationell krishan- tering, i gemenskap och samverkan med andra länder och organisa- tioner. Således bör svenska luftstridskrafter, även bortom 2040, kunna operera från andra värdländer. 
 Försvarsindustri 
 Bedömning: 
  
 Med ett luftförsvar bortom 2040 inom bibehållen ekonomisk ambitionsnivå kommer export att vara fortsatt avgörande för att upprätthålla för luftförsvaret relevant försvarsindustriell förmåga i Sverige. 
  
 Sverige måste fortsätta ansträngningarna att finna strategiska partners för utveckling, drift och vidmakthållande av för luft- försvaret strategiskt viktiga system. 
  
 För att Sverige, även på sikt, ska kunna utveckla avancerade försvarsmaterielsystem krävs enligt kommittén en icke obetydlig satsning på forskning och utveckling (FoU). 
  
 Kommittén noterar att Sverige har en stor försvarsindustriell förmåga inom de flesta av för luftförsvaret viktiga systemområden och att Sverige i hög grad byggt upp sitt luftförsvar som ett system av system utvecklade och vidareutvecklade av svensk försvars- industri. Dessa system utvecklas kontinuerligt under sin förhål- landevis långa livslängd vilket medför att det ur operativa såväl som kostnadseffektiva aspekter är viktigt för Försvarsmakten att säker- ställa relevant försvarsindustriell förmåga under systemens livs- längd samt för att skapa handlingsfrihet kring införandet av nya system i det system av system som luftförsvaret utgör. 
 De ekonomiska förutsättningarna medger inte att Sverige en- skilt kan säkerställa en för luftförsvaret relevant försvarsindustriell förmåga i Sverige. 
 283 
  
 Överväganden 
  
 SOU 2014:88 
  
 Ett medel för att skapa denna förmåga har blivit ökad export av försvarsmateriel samt strategiska mellanstatliga partnerskap kring utveckling, drift och vidmakthållande av strategiskt viktiga system som t.ex. stridsflygplan. Kommittén bedömer att med ett luft- försvar bortom 2040 inom bibehållen ekonomisk ambitionsnivå kommer export att vara fortsatt avgörande för att upprätthålla för luftförsvaret relevant försvarsindustriell förmåga i Sverige och att Sverige måste fortsätta ansträngningarna att finna strategiska part- ners för utveckling, drift och vidmakthållande av för luftförsvaret strategiskt viktiga system. 
 Internationella erfarenheter av mellanstatliga stora utvecklings- projekt visar vilka svårigheter som kan uppstå. Ett internationellt försvarsindustrisamarbete – där ett flertal länder är involverade – bör enligt kommitténs uppfattning bygga på en hierarkisk ordning där ett företag har mandat att fatta beslut för samarbetet som helhet. Detta för att undvika utdragna förhandlingar och därmed etablera förutsättningar att driva samarbetet framåt. För kunder, i form av de köpande staterna, innebär det en möjlighet att ha ett företag som huvudsaklig kontraktspart och systemleverantör. 
 För att Sverige, även på sikt, ska kunna utveckla avancerade för- svarsmaterielsystem krävs enligt kommittén en icke obetydlig sats- ning på forskning och utveckling (FoU). Bland annat bör kom- petens finnas för att kunna vara en kompetent upphandlare av för- svarsmateriel men även inom så kallade integritetskritiska områden där Sverige på grund av sekretess eller internationella avtal och överenskommelser har svårt att få ta del av information. 
 Rymdområdet 
 Bedömning: 
  
 Rymdområdet kommer successivt att öka i betydelse, främst som källa till olika typer av rymdlägesbilder och kommunika- tion. Information som fås genom rymdövervakning komplet- terar och förstärker övriga lägesbilder inom luftförsvaret och försvaret i övrigt. 
  
 Sverige bör fortsätta att söka samverkan med andra rymd- nationer för samutnyttjande av resurser. 
  
 284 
  
 SOU 2014:88 
  
 Överväganden 
  
 Kommittén bedömer, att rymdområdet successivt kommer att öka i betydelse, främst som källa till olika typer av rymdlägesbilder och kommunikation. Information som fås genom rymdövervakning kompletterar och förstärker övriga lägesbilder inom luftförsvaret och Försvarsmakten i övrigt. Rymdbaserad förmåga är dock kost- sam i ett läge där de ekonomiska resurserna är begränsade. Sverige måste därför göra vissa vägval vad gäller dessa förmågor. Egen kapacitet i form av egna satelliter kan ställas mot bi- och multi- laterala avtal inom området där Sverige kan bidra med en gynnsam geografisk position som kan nyttjas i utbyte mot insamlad infor- mation. Kommittén bedömer att det inte är ekonomiskt möjligt att Sverige bygger upp en helt egen satellitverksamhet utan bör – med sitt goda geografiska läge – i stället söka samverkan med andra rymdnationer för samutnyttjande av resurser. Om kostnaderna för utveckling och produktion av satelliter minskar och kostnaderna för uppskjutning fortsätter att kraftigt reduceras skapas möjlig- heter för Sverige att på sikt bygga upp en betydligt större rymd- baserad förmåga för försvarets behov än i dag. 
 Cyberförsvar och offensiv cyberförmåga 
 Bedömning: 
  
 Sverige – och inte minst luftförsvaret – kommer att behöva en utökad förmåga inom området för att kunna möta de framtida hotbilder som denna miljö kan ge upphov till. 
  
 Distinktionen mellan cyberförmåga och övrig förmåga att påverka sensorer och kommunikationssystem som till exem- pel telekrigsförmåga och informationsoperationer bedöms långsiktigt suddas ut. 
  
 Den snabba tekniska utvecklingen inom området bör leda till ett antal överväganden kring om den svenska förmågan en- dast ska användas till försvar eller om den också ska kunna användas offensivt. 
  
 285 
  
 Överväganden 
  
 SOU 2014:88 
  
 Kommittén bedömer att en offensiv cyberförmåga även inom luftförsvaret skulle kunna utgöra ett viktigt bidrag. Kommit- tén anser att Sverige måste kunna förhålla sig till denna för- måga och att frågan bör vidare studeras utifrån den självklara utgångspunkten att folkrätten tillämpas. 
  
 Även cybermiljön kommer enligt kommitténs bedömning att öka i betydelse baserat på den snabba utvecklingen inom informations- och kommunikationsteknologin. Sverige kommer att behöva en utökad förmåga inom området för att kunna möta de framtida hot- bilder som redan i dag är en verklighet. Distinktionen mellan cyberförmåga och övrig förmåga att påverka sensorer och kom- munikationssystem som till exempel telekrigsförmåga och informa- tionsoperationer bedöms långsiktigt suddas ut. På samma sätt be- dömer kommittén att distinktionen mellan cyberförsvar och offen- siv cyberförmåga kommer att bli allt diffusare. 
 Kommittén noterar att den snabba tekniska utvecklingen inom området bör leda till ett antal överväganden kring om den svenska förmågan endast ska användas till försvar eller om den också ska kunna användas offensivt. Med stor sannolikhet kommer förmågan att genomföra offensiva cyberoperationer ingå som ett inslag i en kvalificerad försvarsmakt på sikt. Kommittén bedömer att en of- fensiv cyberförmåga skulle kunna utgöra ett viktigt bidrag i luft- försvaret. Kommittén anser att Sverige måste kunna förhålla sig till denna förmåga och att frågan bör vidare studeras. Det saknas folk- rättsliga bestämmelser som specifikt reglerar operationer eller an- grepp i cybermiljön, men det finns en växande – om än outvecklad 
 – internationell samsyn om tillämpbarheten av befintlig internatio- nell rätt inom detta område. Ett normskapande och förtroende- byggande arbete pågår inom cyberområdet i en rad olika interna- tionella fora och samarbeten. 
 286 
  
 SOU 2014:88 
  
 Överväganden 
  
 Försvar mot ballistiska robotar och kryssningsrobotar 
 Bedömning: 
  
 Konventionella ballistiska robotar och kryssningsrobotar ut- gör redan i dag men allt högre utsträckning 2040 ett så pass allvarligt hot mot såväl luftförsvaret som övriga försvars- makten och landet, att detta hot måste beaktas. 
  
 Andra aktörer än stater bedöms i framtiden kunna förfoga över långräckviddiga precisionsvapen. 
  
 Sverige kommer att behöva samverka med andra stater för att skapa ett skydd mot konventionella ballistiska robotar och avancerade kryssningsrobotar. Ett aktivt skydd kan endast uppnås genom internationellt samarbete, till exempel för att kunna upptäcka och bekämpa inkommande robotar. 
  
 Goda möjligheter till upptäckt av kryssningsrobotar kräver, enligt kommittén, tillgång till upphöjda sensorer. 
  
 Kommittén noterar att de allt längre räckvidderna på vapensyste- men har suddat ut skillnaderna mellan defensiva och offensiva förmågor. Den ökade räckvidden hos vapensystemen ger potential för en stat att kraftigt försvåra grannländers utnyttjande av eget luftrum såväl som att hota mål i luften och på marken. De långa räckvidderna gör också att flera länder berörs vid en väpnad konflikt. 
 Kommittén noterar vidare att ballistiska robotar är svåra att upptäcka och på grund av sina höga hastigheter svåra att bekämpa. Det innebär enligt kommitténs bedömande att ett försvar mot ballistiska robotar kräver tillgång till långräckviddiga sensorer och vapensystem. 
 Det är kommitténs bedömning att stater som Sverige kommer att behöva samverka med andra stater för att skapa ett rimligt skydd mot konventionella ballistiska robotar. Aktivt skydd kan endast uppnås genom samarbete med andra stater, till exempel för att upptäcka och bekämpa inkommande robotar. Ett sådant sam- arbete kan exempelvis innebära placering eller inköp av sensorer för upptäckt respektive skjutande enheter. 
 287 
  
 Överväganden 
  
 SOU 2014:88 
  
 Kommittén bedömer att konventionella ballistiska robotar redan i dag, men allt högre utsträckning 2040, utgör ett så pass allvarligt hot mot såväl luftförsvaret som övriga försvarsmakten och landet, att detta hot måste beaktas. 
 Kommittén noterar samtidigt att kryssningsrobotar även framledes kommer att vara ett uttalat hot mot bl.a. luftstridskraf- terna. Kryssningsrobotar med låga anflygningshöjder, åtminstone i en slutfas, är också mycket svåra att upptäcka men mindre ut- manande att bekämpa än ballistiska robotar om man får tillräcklig förvarningstid. Goda möjligheter till upptäckt av kryssningsrobotar kräver dock, enligt kommittén, tillgång till upphöjda eller fram- grupperade sensorer. 
 Kryssningsrobotar och konventionella ballistiska robotar kan på sikt utgöra ett hot även från andra aktörer än stater. 
 Automatisering och människan i luftförsvarssystemet 
 Bedömning: 
  
 Automatiseringen av ett stort antal olika funktioner och system inom luftförsvaret kommer fortsätta att öka. 
  
 I perspektivet 2040 kommer fortfarande de flesta system och funktioner i något avseende bygga på att det finns en människa i beslutscykeln. Detta gäller såväl planering som genomförande av insats. 
  
 Frågor om hur människan kan integreras i komplexa IT- miljöer och i vilken omfattning och inriktning som automa- tiseringen ska ta bör vidare studeras. 
  
 Kommittén bedömer att automatiseringen av ett stort antal olika funktioner och system inom luftförsvaret kommer att fortsätta att öka. Kommittén bedömer vidare att det även i perspektivet 2040 kommer de flesta system och funktioner i något avseende bygga på att det finns människor som tar de avgörande besluten vid plane- ring och inför genomförande av insats. Att alltid ha en människa i beslutscykeln är inte primärt grundat på tekniska orsaker utan mer 
 288 
 SOU 2014:88 Överväganden 
 beroende på ansvarsförhållanden, folkrättsliga skäl och etiska aspekter. 
 I och med att framtida system kommer att allt mer integreras med andra  
 IT-system 
  och sensorer blir den mänskliga besluts- fattaren en naturlig och integrerad del av ett totalsystem. Här kan nya metoder för att på individnivå stödja och hjälpa beslutsfattare visa sig vara av stor betydelse. Förståelse för hur beslutsfattning i grupp och hur en grupps uppfattning om en komplex situation kan påverkas över tiden kommer att bli allt mer betydelsefullt. 
 System av system 
 Bedömning: 
  
 Utvecklingen av  
  
 system-av-system-konceptet 
  kommer att fortsätta i snabb takt området är av stor vikt för det framtida luftförsvaret. 
  
 System-av-system-konceptet 
  
  kan utgöra en väsentlig operativ och taktisk fördel för Sverige i en väpnad konflikt, en för- måga som även framledes ska bevaras och utvecklas. 
 Dock bör den därigenom utökade sårbarheten som en följd av sammankopplade system kunna hanteras. 
 Baserat på den tekniska utveckling som har skett under det senaste decenniet och som kommer att fortsätta i snabb takt under de kommande decennierna har möjligheter skapats för att kom- binera tidigare separata förmågor inom försvarsområdet, samt mel- lan den militära och civila sektorn.  
 System-av-system 
  är kom- binationen av ett antal system som skapar ett sammansatt system med mer funktion och effekt än summan av de ingående delarna. En viktig utvecklingspotential finns bland annat inom samverkan mellan flygstridskrafterna och luftvärnet, där system av system ger möjligheter till bättre gemensam sensortäckning, utbyte av mål- information etc. Området täcker in både de tekniska aspekterna av att integrera olika tekniska system med varandra samt den mänsk- liga aspekten att kunna tolka information på samma sätt och agera utifrån ett gemensamt regelverk. 
 289 
  
 Överväganden 
  
 SOU 2014:88 
  
 Kommittén noterar att utvecklingen av  
 system-av-system- 
  konceptet kommer att fortsätta i snabb takt och anser med bak- grund av detta att området är av vikt för det framtida luftförsvaret. Det svenska luftförsvaret kommer att vara i behov av en utvecklad interoperabilitet och integration med såväl andra delar av försvaret som internationellt för att uppnå tillräcklig effekt till en rimlig kostnad. Detta gäller inte minst för samverkan mellan flygstrids- krafter och luftvärnet Kommittén anser att  
 system-av-system- 
  konceptet kan utgöra en väsentlig operativ och taktisk fördel för Sverige i en väpnad konflikt, en förmåga som även framledes ska bevaras och utvecklas. Dock måste den därigenom utökade sårbar- heten som en följd av sammankopplade system kunna hanteras. 
 Lednings- och samband 
 Bedömning: 
  
 En utvecklad interoperabilitet mellan olika delar av försvaret och mellan civil och militär verksamhet inom ledning- och sambandsområdet kommer att bli allt viktigare. Det bör därför utredas hur interoperabilitet mellan olika delar av för- svaret, samt mellan civil och militär verksamhet, fortsatt ska utvecklas. 
  
 Det är viktigt att över tiden skapa en strukturerad och väl balanserad gemensam lednings- och sambandsfunktion. 
  
 En av grunderna för att kunna skapa sammanhängande system och strukturer är lednings- och sambandssystemen. Det är dessa som knyter ihop sensornätverk med plattformar för att skapa tidig för- varning och som knyter ihop målinformation med verkansplatt- formar. Inom lednings- och sambandsområdet sker en snabb teknisk utveckling, men det gäller att hitta lösningar som skapar system i balans för att uppnå bäst effekt. Vad gäller lednings- systemen är det också av vikt att de taktiska aspekterna är väg- ledande för utvecklingen och inte endast de tekniska. Systemens effekt hänger stark ihop med förmågan att nyttja likartade metoder och arbetssätt. 
 290 
  
 SOU 2014:88 
  
 Överväganden 
  
 Kommittén noterar att utvecklingen av lednings- och sam- bandssystem är av stor betydelse för den sammanlagda funktionen inom luftstridskrafterna och anser med bakgrund i detta att området är viktigt för det framtida luftförsvaret. 
 Även om området inte fullt ut faller under luftförsvarets ansvar är de en stor användare av den gemensamma infrastrukturen. Kom- mittén bedömer därför att det är viktigt att över tiden skapa en strukturerad och väl balanserad gemensam lednings- och sambandsfunktion. 
 Kommittén noterar att interoperabiliteten är välutvecklad tillsammans med andra och att Sverige bör fortsätta på inslagen väg. 
 Kommittén bedömer också att en utvecklad interoperabilitet mellan civil och militär verksamhet kommer att öka i betydelse, speciellt inom området ledning och samband. 
 Luftvärn 
 Bedömning: 
  
 Behovet av ett mellan flygstridskrafter och luftvärn mer in- tegrerat luftförsvar kommer att öka sett i perspektivet fram till 2040. 
  
 Luftvärnet behöver en förmåga att bekämpa luftmål på be- tydligt längre avstånd än i dag. 
  
 Ett säkert och robust ledningssystem som kan hantera fram- tida cyberhot är en förutsättning för att systemet ska kunna komma till verkan. 
  
 Överväga behovet att anskaffa ett system för bekämpning av små mål av typ artillerigranater, robotar och små obeman- nade farkoster. 
  
 Kommittén noterar luftvärnssystemen kommer att få en mer bety- delsefull roll inom det framtida luftförsvaret beroende på deras be- tydligt ökade yt- och volymstäckning i kombination med att de bättre än i dag kommer att kunna integreras med flygstridskrafterna. Luft- värnet kompletterar dessutom flygstridskrafterna med sin uthållighet. 
 291 
  
 Överväganden 
  
 SOU 2014:88 
  
 Kommittén bedömer att det kommer att finnas ett ökat behov av ett mellan flygstridskrafter och luftvärn mer integrerat luftför- svar sett i perspektivet fram till 2040. 
 Kommittén noterar vidare att hotet mot objekt som t.ex. för- läggningar och flygbaser i form av raketer, artillerigranater, robotar och små stridstekniska obemannade farkoster ökar vilket, enligt kommittén, medför ett utökat framtida behov av sensorer och eld- enheter för upptäckt och bekämpning av små mål. Här kan variabla verkansdelar utgöra en intressant möjlighet. 
 Kommittén noterar att aktiva sensorer redan i dag förhållandevis enkelt kan upptäckas och positioneras. Passiva sensorer (dvs. sen- sorer som utnyttjar andra systems energi) kommer på sikt vara ett viktigt komplement till och bör i större omfattning än i dag inte- greras med de aktiva systemen, såväl tekniskt som organisatoriskt. Kommittén noterar dessutom att dagens luftvärnssystem i Sverige inte är dimensionerade för att möta ballistiska robotar. (Se vidare avsnittet om långräckviddiga vapensystem ovan). 
 Kommittén anser att Försvarsmakten behöver en förmåga att påverka en motståndare genom att kunna bekämpa luftmål på betydligt längre avstånd än i dag. 
 Kommittén bedömer också att man bör överväga att skaffa ett system för bekämpning av små mål av typ artillerigranater, robotar och små obemannade farkoster. 
 Flygande plattformar 
 Bedömning: 
  
 Obemannade flygande plattformar finns redan i dag och kommer i ökande grad att vara en naturlig del hos luftstrids- krafterna efter 2040. Dessa system bedöms kunna utgöra ett viktigt komplement till bemannade system, speciellt i roller som spaning och attack. 
  
 Det är osannolikt att flygande plattformar i ett svenskt luft- försvar 2040 uteslutande består av obemannade farkoster bl.a. av att de kommer att ha svårt att hantera svårförutsägbara stridstekniska situationer samt uppgifter som ställs i samtliga konfliktnivåer. Ett exempel är incidenthantering i fred och kris. 
  
 292 
  
 SOU 2014:88 
  
 Överväganden 
  
 Mindre obemannade flygande plattformar kommer att få en allt större betydelse för luftstridskrafterna, t.ex. avseende taktisk spaning, länkstationer och telekrigsinsatser. 
  
 Behovet av långräckviddiga vapensystem, exempelvis jakt- robotar ökar. Det måste finnas en operativ balans mellan antalet vapen och antalet stridsflygplan. 
  
 Sverige kan genom mellanstatliga strategiska partnerskap komma att vara avtalsbunden till att vidmakthålla vissa sy- stem, t.ex. JAS 39 Gripen, vilket kan påverka handlingsfrihet avseende växling till ny eller annan materiel. 
  
 Generationsväxlingen av stridsflygsystem hos potentiella partners avgör svenska kostnadsdelningsmöjligheter för nya stridsflygsystem. 
  
 Aktuell hotbild avgör stridsflygsystemens operativa relevans och behovet av förmågelyft. 
  
 Stridsflygsystem är kostsamma system att på egen hand ut- veckla, vidmakthålla, och vidareutveckla varför mellanstatliga strategiska partnerskap kring sådana system för kostnads- delning sannolikt är nödvändigt. 
  
 Gripen E kommer att kunna ha en betydande flygtid kvar år 2040, vilket inte nödvändigtvis betyder att systemet fort- farande kommer att vara operativt relevant vid samma tid- punkt. 
  
 Kommittén noterar att stridsflygsystems värde eller operativa relevans är en konsekvens av säkerhetspolitiska vägval, strategiska och operativa koncept samt tekniska förutsättningar. Allt detta i relation till uppgifter och motståndare. Viktiga avvägningar är 
  
 stridsflygsystems kvantitet och kvalitet, inte minst för att sym- metriskt eller asymmetriskt möta andra stridsflygsystem med hög prestanda. 
  
 stridsflygsystems möjlighet att i en insatssituation lösa uppgif- ter, t.ex. med avseende på förmåga hos vapen- och sensorsystem och uthållighet i luften. 
  
 293 
  
 Överväganden 
  
 SOU 2014:88 
  
 stridsflygsystemets möjlighet att uthålligt vara ett effektivt system, t.ex. avseende behov av vapen, underhåll, reservdelar, utbildning och utveckling respektive möjligheter eller begräns- ningar som kommer av att Sverige eller annan aktör är huvud- nation för systemet. 
  
 stridsflygsystemets interaktion med andra plattformar eller vapen och sensorer i luften och på ytan respektive med andra länder. 
  
 Kommittén noterar att den allt långsammare generationsväxlingen avseende flygande system och vapensystem står i stor kontrast till den snabba versionshanteringen i form av uppgraderingar av del- system och komponenter såväl hård- som mjukvara. Trenden går mot att flygande system används allt längre, i dagsläget ofta över 30 år för taktiska stridsflygssystem. Kommittén bedömer att detta kommer fortsatt gälla sett i perspektivet 2040. 
 Kommittén noterar vidare att Sverige genom mellanstatliga stra- tegiska partnerskap kan komma att vara avtalsbunden till att vid- makthålla vissa system, t.ex. Gripen, vilket kan påverka handlings- frihet avseende växling till ny eller annan materiel. 
 Trenden går mot att understödjande stridsflygsfunktioner, som  
 Air-to-Air-Refuelling 
  (AAR),Airborne Early Warning (AEW), Airborne Command and Control (ACC) och  
 Air-to-Ground- 
  Surveillance (AGS), antingen upprätthålls som gemensamma för- mågor genom t.ex.  
 Pooling-or-Sharing 
  (PoS), nischade förmågor eller hos stormakter. Möjligheterna att operativt kunna nyttja sy- stemen avgörs dock av sammarbetets uppbyggnad, t.ex. hur resur- serna utnyttas när de behövs på flera platser samtidigt eller i höga konfliktnivåer. 
 Generationsväxlingen av stridsflygsystem hos potentiella part- ners och potentiella motståndare, avgör svenska kostnadsdelnings- möjligheter för nya stridsflygsystem respektive stridsflygsystemens operativa relevans i relation till aktuell hotbild. Stridsflygsystem är kostsamma system att på egen hand utveckla, vidmakthålla, och vidareutveckla varför mellanstatliga strategiska partnerskap kring sådana system för kostnadsdelning sannolikt är nödvändiga för mindre nationer som Sverige. Konsekvenser av sådana samarbeten för förmågeutvecklingen måste avvägas. De ekonomiska fördelar 
 294 
  
 SOU 2014:88 
  
 Överväganden 
  
 man vinner behöver inte nödvändigtvis ligga i linje med de med operativa behoven. 
 Då antalet plattformar på grund av kostnadsutvecklingen sannolikt blir färre för varje ny generation stridsflygsystem så är det av stor vikt att underhållsystemet är tillräckligt omfattande både vad avser reservmateriel såväl som underhålls- och verkstads- resurser så att maximal tillgänglighet för plattformarna kan upp- rätthållas. 
 Obemannade flygande system (RPAS) finns redan i dag och kommittén bedömer att RPAS kommer i ökande grad vara en naturlig beståndsdel i luftstridskrafterna efter 2040 och kommer att utgöra ett viktigt komplement till bemannade system, speciellt i roller som spaning och attack. 
 Den operativa tiden i luften för obemannade flygande system kommer att öka betydligt vilket gör dessa system intressanta för realisering av tidig förvarning. Systemens rörlighet gör också att de kan uppträda över stora områden samt fungera som så kallade  
 gap- fillers 
  både nationellt och internationellt 
 Det är enligt kommitténs uppfattning dock osannolikt att flygande plattformar i ett svenskt luftförsvar 2040 uteslutande består av obemannade farkoster bl.a. av att de kommer att ha svårt att hantera oförutsägbara stridstekniska situationer i de uppgifter som ställs i samtliga konfliknivåer. Ett exempel är incident- hantering i fred och kris. 
 Behovet av långräckviddiga vapensystem, exempelvis jaktro- botar ökar. Kommittén anser att det långsiktigt också måste finnas en operativ balans mellan antalet vapen och antalet stridsflygplan. 
 Huruvida sensorutvecklingen kommer att kunna minska eller kraftigt reducera fördelarna med smygteknik har, enligt kommit- tén, inte något entydigt svar. Dels kan det finnas ett antal områden inom vilka smygtekniken har svagheter och att dessa kan utnyttjas för att öka möjligheterna till upptäckt. (Bl.a. kombinationer av olika typer av samverkande sensorer). Dels kan det möjligen ske tekniska genombrott som gör det enklare och billigare att produ- cera smygfarkoster. 
 Som en mindre nation med stort teknologiskt kunnande kan ett realistiskt alternativ för Sverige vara att vidareutveckla sensor- området för att möjliggöra upptäckt av smygfarkoster. Kommittén 
 295 
  
 Överväganden 
  
 SOU 2014:88 
  
 anser också, på grund av områdets stora betydelse för framtida luftförsvar, att utvecklingen bör följas noggrant. 
 Kommittén bedömer vidare att mindre obemannade flygande plattformar kommer att få en allt större betydelse för luftstrids- krafterna, till exempel som plattform för spaning, länkstationer och telekrigsinsatser samt att obemannade RPAS av olika storlek i rol- len som sensorbärare, kommer att få en ökad betydelse i framtidens luftstridskrafter. Obemannade fjärrstyrda flygande plattformar, kommer fortsätta att ta över förmågor som rör D3 – Dirty, Dull &margin-top:0px;margin-right:-532px;margin-bottom:0px;" class="p627 ft192"> 
  
 1 
 333 
 Statens offentliga utredningar 2014 
 Kronologisk förteckning 
  
 1. 
  
 Vissa bostadsbeskattningsfrågor. Fi. 
  
 2. 
  
 Framtidens valfrihetssystem 
  
 – 
  
 inom socialtjänsten. S. 
  
 3. 
  
 Boende utanför det egna hemmet 
  
 – 
  
 placeringsformer för barn och unga. S. 
  
 4. 
  
 Det måste gå att lita på konsument- skyddet. Ju. 
  
 5. 
  
 Staten får inte abdikera 
  
 – 
  
 om kommunaliseringen av den svenska skolan. U. 
  
 6. 
  
 Män och jämställdhet. U. 
  
 7. 
  
 Skärpta straff för vapenbrott. Ju. 
  
 8. 
  
 Översyn av statsskuldspolitiken. Fi. 
  
 9. 
  
 Förändrad assistansersättning 
  
 – 
  
 en översyn av ersättningssystemet. S. 
  
 10. 
  
 Ett steg vidare – nya regler och åtgärder för att främja vidareutnyttjande av handlingar. S. 
  
 11. 
  
 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2014. Forskningsdebatt, alternativ och beslutsfattande. M. 
  
 12. 
  
 Utvärdera för utveckling – om utvärde- ring av skolpolitiska reformer. U. 
  
 13. 
  
 En digital agenda i människans tjänst 
  
 – 
  
 en ljusnande framtid kan bli vår. N. 
  
 14. 
  
 Effektiv och rättssäker  
  
 PBL-över­ 
  prövning. S. 
  
 15. 
  
 Investeringsplanering för försvars­ materiel 
  
 En ny  
 planerings-, 
  besluts- och uppföljningsprocess. Fö. 
  
 16. 
  
 Det ska vara lätt att göra rätt Åtgärder mot felaktiga utbetalningar inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. A. 
  
 17. 
  
 Genomförande av Seveso III- direktivet. Fö. 
  
 18. 
  
 Straffskalorna för allvarliga våldsbrott. Ju. 
  
 19. 
  
 Yrkeskvalifikationsdirektivet – ett samlat genomförande. U. 
  
 20. 
  
 Läkemedel för särskilda behov. S. 
  
 21. Bredband för Sverige in i framtiden. N. 
 22. Genomförande av EU:s nya redovis- ningsdirektiv. Ju. 
  
 23. 
  
 Rätt information på rätt plats i rätt tid. Del 1, 2 och 3. S. 
  
 24. 
  
 Olycksregister och djupstudier på transportområdet. N. 
  
 25. 
  
 Internationella rättsförhållanden rörande arv. Ju. 
  
 26. 
  
 Tillträde till COTIF 1999. Ju. 
  
 27. 
  
 Svensk veteranpolitik. Ett ansvar för hela samhället. + Bilagor. Fö. 
  
 28. 
  
 Lönsamt arbete – familjeansvarets fördelning och konsekvenser. A. 
  
 29. 
  
 Assisterad befruktning för ensam­ stående kvinnor. Ju. 
  
 30. 
  
 Jämställt arbete? Organisatoriska ramar och villkor i arbetslivet. A. 
  
 31. 
  
 Visselblåsare 
  
 Stärkt skydd för arbetstagare som slår larm om allvarliga missförhållanden. A. 
  
 32. 
  
 Jordbruks- och bostadsarrende 
  
 – 
  
 några frågor om arrendeavgift och besittningsskydd. Ju. 
  
 33. 
  
 Från hyresrätt till äganderätt. Ju. 
  
 34. 
  
 Inte bara jämställdhet Intersektionella perspektiv på hinder och möjligheter i arbetslivet. A. 
  
 35. 
  
 I vått och torrt – förslag till ändrade vattenrättsliga regler. M. 
  
 36. 
  
 Frågor om följerätt och om museernas kopiering. Ju. 
  
 37. 
  
 De svenska energimarknaderna 
  
 – 
  
 en samhällsekonomisk analys. Fi. 
  
 38. 
  
 Tillväxt och värdeskapande Konkurrenskraft i svenskt jordbruk och trädgårdsnäring. L. 
  
 39. 
  
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt 
  
 Bättre juridiska förutsättningar för samverkan och service. N. 
  
 40. 
  
 Neutral bolagsskatt – för ökad effektivitet och stabilitet. Fi. 
  
 41. 
  
 Nya regler om aktiva åtgärder mot diskriminering. A. 
  
 42. 
  
 Kärnavfallsrådets yttrande över SKB:s  
  
 Fud-program 
  2013. M. 
  
 43. 
  
 Synnerligen grova narkotikabrott. Ju. 
  
 44. 
  
 F-skuldsanering 
  
  – en möjlighet till nystart för seriösa företagare. Ju. 
  
 45. 
  
 Unik kunskap genom registerforskning. U. 
  
 46. Marknadsmissbruk II. Fi. 
  
 47. 
  
 Förbättrad tvistlösning på konsument- området – ny  
  
 EU-lagstiftning 
  och en översyn av det svenska systemet. Ju. 
  
 48. 
  
 Registerutdrag i arbetslivet. A. 
  
 49. 
  
 Våld i nära relationer – en folkhälsofråga. Förslag för ett effektivare arbete. + Bilaga. Ju. 
  
 50. 
  
 Med miljömålen i fokus – hållbar användning av mark och vatten. M. 
  
 51. 
  
 Nya regler om upphandling. S. 
  
 52. 
  
 Resolution. En ny metod för att hantera banker i kris. Vol 1 + 2. Fi. 
  
 53. 
  
 Material i kontakt med dricksvatten 
  
 – 
  
 myndighetsroller och ansvarsfrågor. L. 
  
 54. 
  
 Vildsvin och viltskador 
  
 – 
  
 om utfodring, kameraövervakning och arrendatorers jakträtt. L. 
  
 55. 
  
 Inhyrning och företrädesrätt till återanställning. A. 
  
 56. 
  
 Genomförande av Omnibus II- direktivet. Fi. 
  
 57. 
  
 En ny reglering för tjänstepensions- företag. Del 1 + 2. Fi. 
  
 58. 
  
 Privat införsel av alkoholdrycker. Tydligare regler i konsekvens med svensk alkoholpolitik. S. 
  
 59. 
  
 Bostadsförsörjning och riksintressen. M. 
  
 60. 
  
 Tillförlitligare kreditupplysningar 
  
 – 
  
 ett förbättrat integritetsskydd vid offentligrättsliga krav. Ju. 
  
 61. 
  
 Svensk kontanthantering. Fi. 
  
 62. 
  
 Förbättrat förhandsbeskedsinstitut. Fi. 
  
 63. 
  
 Organiserad brottslighet 
  
 – 
  
 förfälts- och underlåtenhetsansvar, kvalifikationsgrunder m.m. Ju. 
  
 64. 
  
 En ny modell för åldersklassificering av film för barn och unga. Ku. 
  
 65. 
  
 Försvarsmaktens behov av flygtrafiktjänst 
  
 Civil och militär samverkan. N. 
  
 66. 
  
 Myndigheter och organisationer under Miljödepartementet – en kartläggning. M. 
  
 67. 
  
 Inbyggd integritet inom Inspektionen för socialförsäkringen. S. 
  
 68. 
  
 Förenklade skatteregler för enskilda näringsidkare och fysiska personer som är delägare i handelsbolag. Fi. 
  
 69. 
  
 En lag om upphandling av koncessioner. S. 
  
 70. 
  
 Ändrade informationskrav 
  
 på värdepappersmarknaden. Fi. 
  
 71. 
  
 Ett jämställt samhälle fritt från våld – Utvärdering av regeringens satsningar  
  
 2010–2014. 
  U. 
  
 72. 
  
 Handel med begagnade varor 
  
 och med skrot – vissa kontrollfrågor. N. 
  
 73. 
  
 Försvarsmakten i samhället 
  
 – en långsiktigt hållbar militär personalförsörjning och en modern folkförankring av försvaret. Fö. 
  
 74. 
  
 Jämställdhet i socialförsäkringen? A. 
  
 75. 
  
 Automatiserade beslut – färre regler ger tydligare reglering. N. 
  
 76. 
  
 Fortsatt utveckling av förvaltnings- processen 
  
 och specialisering för skattemål. Ju. 
  
 77. 
  
 Från analog till digital marksänd radio – en plan från Digitalradiosamordningen. Ku. 
  
 78. 
  
 Ersättning för s.k. dold mervärdes- skatt vid upphandling av luftburen ambulanssjukvård. Fi. 
  
 79. 
  
 Internationella säkerheter i flygplan m.m. – Kapstadskonventionen och luftfartsprotokollet.Ju. 
  
 80. Ökad medvetenhet men långsam förändring – om kvinnor och män på ledande positioner i svenskt näringsliv. A. 
  
 81. 
  
 Yrke, karriär och lön – kvinnors och mäns olika villkor på den svenska arbetsmarknaden. A. 
  
 82. 
  
 Nya bestämmelser om säkerhetsutredning av olyckor. N. 
  
 83. 
  
 Sanktionsväxling – effektivare sanktioner på exportkontrollområdet. UD. 
  
 84. 
  
 Planera för effekt! N. 
  
 85. 
  
 Telefonförsäljning av finansiella tjänster och produkter. Fi. 
  
 86. Rättvisans pris. Ju. 
  
 87. 
  
 Läkemedel för djur, maskinell dos och sällsynta tillstånd – hantering och prissättning. S. 
  
 88. 
  
 Luftförsvarsutredningen 2040. Fö. 
  
 Statens offentliga utredningar 2014 
 Systematisk förteckning 
 Arbetsmarknadsdepartementet 
 Det ska vara lätt att göra rätt 
 Åtgärder mot felaktiga utbetalningar inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. [16] 
 Lönsamt arbete 
 – familjeansvarets fördelning och konsekvenser. [28] 
 Jämställt arbete? Organisatoriska ramar och villkor i arbetslivet. [30] 
 Visselblåsare 
 Stärkt skydd för arbetstagare som slår larm om allvarliga missförhållanden. [31] 
 Inte bara jämställdhet 
 Intersektionella perspektiv på hinder och möjligheter i arbetslivet. [34] 
 Nya regler om aktiva åtgärder mot diskriminering. [41] 
 Registerutdrag i arbetslivet. [48] 
 Inhyrning och företrädesrätt till återanställning. [55] 
 Jämställdhet i socialförsäkringen? [74] 
 Ökad medvetenhet men långsam för- ändring – om kvinnor och män på ledande positioner i svenskt näringsliv. [80] 
 Yrke, karriär och lön – kvinnors och mäns olika villkor på den svenska arbets- marknaden.[81] 
 Finansdepartementet 
 Vissa bostadsbeskattningsfrågor. [1] Översyn av statsskuldspolitiken. [8] 
 De svenska energimarknaderna 
 – en samhällsekonomisk analys. [37] 
 Neutral bolagsskatt – för ökad effektivitet och stabilitet. [40] 
 Marknadsmissbruk II. [46] 
 Resolution. En ny metod för att hantera banker i kris. Vol 1 + 2. [52] 
 Genomförande av Omnibus II- direktivet. [56] 
 En ny reglering för tjänstepensionsföretag. Del 1 + 2. [57] 
 Svensk kontanthantering. [61] Förbättrat förhandsbeskedsinstitut. [62] 
 Förenklade skatteregler för enskilda näringsidkare och fysiska personer som är delägare i handelsbolag. [68] 
 Ändrade informationskrav 
 på värdepappersmarknaden. [70] 
 Ersättning för s.k. dold mervärdesskatt vid upphandling av luftburen ambulans- sjukvård. [78] 
 Telefonförsäljning av finansiella tjänster och produkter. [85] 
 Försvarsdepartementet 
 Investeringsplanering för försvarsmateriel En ny  
 planerings-, 
  besluts- och uppföljningsprocess. [15] 
 Genomförande av Seveso  
 III-direktivet. 
  [17] 
 Svensk veteranpolitik. Ett ansvar för hela samhället. + Bilagor. [27] 
 Försvarsmakten i samhället 
 – en långsiktigt hållbar militär personalförsörjning och en modern folkförankring av försvaret. [73] 
 Luftförsvarsutredningen 2040. [88] 
 Justitiedepartementet 
 Det måste gå att lita på konsumentskyddet­. [4] 
 Skärpta straff för vapenbrott. [7] Straffskalorna för allvarliga våldsbrott. [18] 
 Genomförande av EU:s nya redovisnings- direktiv. [22] 
 Internationella rättsförhållanden rörande arv. [25] 
 Tillträde till COTIF 1999. [26] 
 Assisterad befruktning för ensamstående kvinnor. [29] 
 Jordbruks- och bostadsarrende 
 – några frågor om arrendeavgift och besittningsskydd. [32] 
 Från hyresrätt till äganderätt. [33] 
 Frågor om följerätt och om museernas kopiering. [36] 
 Synnerligen grova narkotikabrott. [43] 
  
 F-skuldsanering 
  – en möjlighet till nystart för seriösa företagare. [44] 
 Förbättrad tvistlösning på konsument- området – ny  
 EU-lagstiftning 
  och en översyn av det svenska systemet. [47] 
 Våld i nära relationer – en folkhälsofråga. Förslag för ett effektivare arbete. 
 + Bilaga. [49] 
 Tillförlitligare kreditupplysningar 
 – ett förbättrat integritetsskydd vid offentligrättsliga krav. [60] 
 Organiserad brottslighet 
 – förfälts- och underlåtenhetsansvar, kvalifikationsgrunder m.m. [63] 
 Fortsatt utveckling av förvaltnings- processen 
 och specialisering för skattemål. [76] 
 Internationella säkerheter i flygplan m.m. – Kapstadskonventionen och luftfartsprotokollet. [79] 
 Rättvisans pris. [86] 
 Kulturdepartementet 
 En ny modell för åldersklassificering av film för barn och unga. [64] 
 Från analog till digital marksänd radio – en plan från Digitalradiosamordningen. [77] 
 Landsbygdsdepartementet 
 Tillväxt och värdeskapande Konkurrenskraft i svenskt jordbruk och trädgårdsnäring. [38] 
 Material i kontakt med dricksvatten – myndighetsroller och ansvarfrågor. [53] 
 Vildsvin och viltskador 
 – om utfodring, kameraövervakning och arrendatorers jakträtt. [54] 
 Miljödepartementet 
 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2014. Forskningsdebatt, alternativ och beslutsfattande. [11] 
 I vått och torrt – förslag till ändrade vattenrättsliga regler. [35] 
 Kärnavfallsrådets yttrande över SKB:s  
 Fud-program 
  2013. [42] 
 Med miljömålen i fokus – hållbar användning av mark och vatten. [50] 
 Bostadsförsörjning och riksintressen. [59] 
 Myndigheter och organisationer under Miljödepartementet – en kartläggning. [66] 
 Näringsdepartementet 
 En digital agenda i människans tjänst 
 – en ljusnande framtid kan bli vår. [13] Bredband för Sverige in i framtiden. [21] 
 Olycksregister och djupstudier på trans- portområdet. [24] 
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt 
 Bättre juridiska förutsättningar för samverkan och service. [39] 
 Försvarsmaktens behov av flygtrafiktjänst Civil och militär samverkan. [65] 
 Handel med begagnade varor 
 och med skrot – vissa kontrollfrågor. [72] 
 Automatiserade beslut – färre regler ger tydligare reglering. [75] 
 Nya bestämmelser om säkerhetsutredning av olyckor. [82] 
 Planera för effekt! [84] 
 Socialdepartementet 
 Framtidens valfrihetssystem 
 – inom socialtjänsten. [2] 
 Boende utanför det egna hemmet 
 – placeringsformer för barn och unga. [3] 
 Förändrad assistansersättning 
 – en översyn av ersättningssystemet. [9] 
 Ett steg vidare – nya regler och åtgärder för att främja vidareutnyttjande av hand- lingar. [10] 
 Effektiv och rättssäker  
 PBL-överprövning. 
  [14] 
 Läkemedel för särskilda behov. [20] 
 Rätt information på rätt plats i rätt tid. Del 1, 2 och 3. [23] 
 Nya regler om upphandling. [51] 
 Privat införsel av alkoholdrycker. Tydligare regler i konsekvens med svensk alkoholpolitik. [58] 
 Inbyggd integritet inom Inspektionen för socialförsäkringen. [67] 
 En lag om upphandling av koncessioner. [69] 
 Läkemedel för djur, maskinell dos och sällsynta tillstånd – hantering och prissättning. [87] 
 Utbildningsdepartementet 
 Staten får inte abdikera 
 – om kommunaliseringen av den svenska skolan. [5] 
 Män och jämställdhet. [6] 
 Utvärdera för utveckling – om utvärdering av skolpolitiska reformer. [12] 
 Yrkeskvalifikationsdirektivet – ett samlat genomförande. [19] 
 Unik kunskap genom registerforskning. [45] 
 Ett jämställt samhälle fritt från våld – Utvärdering av regeringens satsningar  
 2010–2014. 
  [71] 
 Utrikesdepartementet 
 Sanktionsväxling – effektivare sanktioner på exportkontrollområdet. [83]