Assisterad befruktning för ensamstående kvinnor 
 Delbetänkande av Utredningen om utökade möjligheter till behandling av ofrivillig barnlöshet 
 Stockholm 2014 
 SOU 2014:29 
 SOU och Ds kan köpas från Russo kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Russo Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst 106 47 Stockholm 
 Orderfax:  
 08-598 
  191 91 Ordertel:  
 08-598 
  191 90  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se Internet: www.fritzes.se 
 Svara på remiss – hur och varför. Statsrådsberedningen (SB PM 2003:2, reviderad  
 2009-05-02) 
  
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som ska svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på http://www.regeringen.se/remiss 
 Textbearbetning och layout har utförts av Regeringskansliet, FA/kommittéservice. 
 Omslag: Powell. 
 Tryckt av Powell. 
 Stockholm 2014 
 ISBN  
 978-91-38-24110-3 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet och chefen för 
 Justitiedepartementet 
 Regeringen beslutade den 19 juni 2013 att tillkalla en särskild utredare med uppdraget att överväga olika sätt att utöka möjlig- heterna för ofrivilligt barnlösa att bli föräldrar (dir. 2013:70). 
 Till särskild utredare förordnades samma dag lagmannen Barker. 
 Som sakkunniga att biträda utredningen förordnades från och med den 5 augusti 2013 kanslirådet Mills, rättssak- kunniga Jones Brossner och ämnessakkunniga Graham samt departementssekreterarna Chavez och Daniels. Som experter förordnades från och med samma dag professorerna Ortiz 
  (Uppsala universitet) och Ruiz (Lunds universitet), professorn och överläkaren Murphy (Örebro läns landsting) och juristen Davis (Socialstyrelsen). Den 10 januari 2014 förordnades även docenten och överläkaren Davis (Skånes universitets- sjukhus) som expert. Hovrättsassessorerna Meadows och Baker är utredningens sekreterare. 
 Utredningen överlämnar härmed delbetänkandet  
 Assisterad befruktning för ensamstående kvinnor  
 (SOU 2014:29). Sakkunniga och experter har i allt väsentligt ställt sig bakom utredningens överväganden. Betänkandet är därför skrivet i  
 vi-form. 
  
 Till betänkandet bifogas ett särskilt yttrande av Daniels. Arbetet fortsätter i enlighet med direktiven. 
 Malmö i maj 2014 
 Barker 
 Spencer och Baker 
 Innehåll 
  
 Sammanfattning .................................................................. 
  
 9 
  
 Summary .......................................................................... 
  
 15 
  
 Vissa förkortningar och begrepp........................................... 
  
 21 
  
 1 
  
 Författningsförslag...................................................... 
  
 25 
  
 1.1 
  
 Förslag till lag om ändring i föräldrabalken ........................... 
  
 25 
  
 1.2 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2006:351) om 
  
 genetisk integritet m.m............................................................ 
  
 28 
  
 2 
  
 Vårt uppdrag och arbete.............................................. 
  
 33 
  
 2.1 
  
 Uppdraget................................................................................. 
  
 33 
  
 2.2 
  
 Utredningens arbete ................................................................ 
  
 36 
  
 2.3 
  
 Betänkandets disposition......................................................... 
  
 37 
  
 3 
  
 Ofrivillig barnlöshet .................................................... 
  
 39 
  
 3.1 
  
 Definition och omfattning ...................................................... 
  
 39 
  
 3.2 
  
 Orsaker till barnlöshet............................................................. 
  
 39 
  
 3.3 
  
 Behandlingar och metoder ...................................................... 
  
 40 
  
 4 
  
 Gällande rätt.............................................................. 
  
 41 
  
 4.1 
  
 Inledning................................................................................... 
  
 41 
  
 4.2 
  
 Assisterad befruktning ............................................................ 
  
 42 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2014:29 
  
 4.2.1 
  
 Hälso- och sjukvårdslagstiftningen ............................. 
  
 42 
  
 4.2.2 Allmänna förutsättningar för assisterad 
  
 befruktning.................................................................... 
  
 44 
  
 4.2.3 Särskilda förutsättningar vid användning av 
  
 donerade könsceller ...................................................... 
  
 46 
  
 4.2.4 Tillåtna metoder för assisterad befruktning................ 
  
 51 
  
 4.2.5 
  
 Vissa förbuds- och ansvarsbestämmelser .................... 
  
 54 
  
 4.3 
  
 Moderskap, faderskap och föräldraskap ................................. 
  
 55 
  
 4.3.1 
  
 Moderskap..................................................................... 
  
 55 
  
 4.3.2 
  
 Faderskap....................................................................... 
  
 56 
  
 4.3.3 
  
 Föräldraskap .................................................................. 
  
 58 
  
 4.3.4 
  
 Förfarandet i socialnämnden........................................ 
  
 59 
  
 4.3.5 
  
 Förfarandet i domstol................................................... 
  
 60 
  
 5 
  
 Internationell utblick .................................................. 
  
 63 
  
 5.1 
  
 Inledning................................................................................... 
  
 63 
  
 5.2 
  
 Internationella instrument....................................................... 
  
 64 
  
 5.2.1 
  
 Barnkonventionen......................................................... 
  
 64 
  
 5.2.2 
  
 Europakonventionen .................................................... 
  
 67 
  
 5.2.3 
  
 Kvinnokonventionen .................................................... 
  
 70 
  
 5.2.4 FN:s konvention om medborgerliga och politiska 
  
 rättigheter ...................................................................... 
  
 71 
  
 5.2.5 
  
 Europarådets biomedicinkonvention........................... 
  
 72 
  
 5.3 
  
 EU-instrument ......................................................................... 
  
 73 
  
 5.3.1 
  
 Rättighetsstadgan.......................................................... 
  
 73 
  
 5.3.2 
  
 Patientrörlighetsdirektivet ........................................... 
  
 74 
  
 5.3.3 
  
 Vävnadsdirektivet.......................................................... 
  
 75 
  
 5.4 
  
 Andra länder ............................................................................. 
  
 76 
  
 5.4.1 
  
 Danmark ........................................................................ 
  
 76 
  
 5.4.2 
  
 Finland........................................................................... 
  
 78 
  
 5.4.3 
  
 Island.............................................................................. 
  
 81 
  
 5.4.4 
  
 Norge............................................................................. 
  
 83 
  
 5.4.5 
  
 Storbritannien................................................................ 
  
 85 
  
 6 
 SOU 2014:29 Innehåll 
  
 6 
  
 Tidigare utgångspunkter.............................................. 
  
 89 
  
 6.1 
  
 Inledning................................................................................... 
  
 89 
  
 6.2 
  
 Förarbetsuttalanden................................................................. 
  
 90 
  
 6.2.1 Den första inseminationsregleringen i Sverige ........... 
  
 90 
  
 6.2.2 Befruktning utanför kroppen godtas och regleras...... 
  
 91 
  
 6.2.3 Assisterad befruktning med donerade ägg.................. 
  
 92 
  
 6.2.4 Assisterad befruktning för samkönade par ................. 
  
 93 
  
 6.3 
  
 Assisterad befruktning för ensamstående kvinnor ................ 
  
 94 
  
 6.3.1 De senaste årens debatt ................................................ 
  
 94 
  
 6.3.2 Riksdagens tillkännagivande ........................................ 
  
 97 
  
 6.3.3 En ny rapport från Statens  
 medicinsk-etiska 
  råd........ 
  
 98 
  
 7 
  
 Överväganden .......................................................... 
  
 103 
  
 7.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 103 
  
 7.2 
  
 Våra utgångspunkter.............................................................. 
  
 104 
  
 7.3 
  
 Ändringar i regleringen om assisterad befruktning ............. 
  
 107 
  
 7.3.1 
  
 Inledning ..................................................................... 
  
 107 
  
 7.3.2 
  
 Begreppet ensamstående kvinna ................................ 
  
 108 
  
 7.3.3 En möjlighet att bli ensam förälder ........................... 
  
 109 
  
 7.3.4 
  
 Regleringens utformning ........................................... 
  
 110 
  
 7.4 
  
 Nödvändiga följdändringar i föräldrabalken ........................ 
  
 134 
  
 7.4.1 
  
 Inledning ..................................................................... 
  
 134 
  
 7.4.2 
  
 En rättslig förälder...................................................... 
  
 135 
  
 7.4.3 Inget undantag från faderskapspresumtionen .......... 
  
 136 
  
 7.4.4 Faderskap eller föräldraskap behöver normalt 
  
 inte fastställas.............................................................. 
  
 140 
  
 7.4.5 
  
 Socialnämndens utredningsskyldighet ...................... 
  
 149 
  
 7.5 
  
 Andra nödvändiga följdändringar ......................................... 
  
 156 
  
 7.5.1 
  
 Inledning ..................................................................... 
  
 156 
  
 7.5.2 
  
 Ärvdabalken ................................................................ 
  
 157 
  
 7.5.3 
  
 Socialförsäkringsbalken.............................................. 
  
 160 
  
 8 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser ................. 
  
 163 
  
 7 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2014:29 
  
 9 
  
 Konsekvenser ........................................................... 
  
 165 
  
 9.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 165 
  
 9.2 
  
 Antalet kvinnor och behandlingar......................................... 
  
 166 
  
 9.2.1 
  
 Beräkningsmodeller .................................................... 
  
 166 
  
 9.2.2 
  
 Antalet kvinnor ........................................................... 
  
 167 
  
 9.2.3 
  
 Antalet behandlingar................................................... 
  
 168 
  
 9.2.4 Faktorer som påverkar antalet kvinnor och 
  
 behandlingar ................................................................ 
  
 169 
  
 9.2.5 Våra bedömningar och uppskattningar...................... 
  
 170 
  
 9.3 
  
 Konsekvenser för hälso- och sjukvården .............................. 
  
 172 
  
 9.4 
  
 Konsekvenser för socialnämnderna ...................................... 
  
 175 
  
 9.5 
  
 Konsekvenser för andra myndigheter och domstolarna...... 
  
 176 
  
 9.6 
  
 Konsekvenser för ensamstående kvinnor och deras barn.... 
  
 178 
  
 9.7 
  
 Konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och 
  
 män.......................................................................................... 
  
 180 
  
 9.8 
  
 Andra konsekvenser............................................................... 
  
 180 
  
 10 
  
 Författningskommentarer........................................... 
  
 183 
  
 10.1 
  
 Förslaget till lag om ändring i föräldrabalken....................... 
  
 183 
  
 10.2 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (2006:351) om 
  
 genetisk integritet m.m.......................................................... 
  
 187 
  
 Särskilt yttrande............................................................... 
  
 193 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1 Kommittédirektiv 2013:70............................................... 
  
 195 
  
 Bilaga 2 Hearing.............................................................................. 
  
 209 
  
 8 
 Sammanfattning 
 Utredningens uppdrag 
 Utredningens övergripande uppdrag är att överväga olika sätt att utöka möjligheterna för ofrivilligt barnlösa att kunna bli föräldrar. Vi ska i ett delbetänkande lämna förslag som ger ensamstående en möjlighet till assisterad befruktning i motsvarande utsträckning som gifta par och sambor. I delbetänkandet ska vi också föreslå nödvändiga följdändringar i den föräldraskapsrättsliga regleringen och i annan lagstiftning. Uppdraget i övrigt, som bl.a. innefattar frågor om surrogatmoderskap, ska redovisas senast den 24 juni 2015. 
 Avgränsningar 
 I detta delbetänkande lämnar vi endast förslag som ger ensam- stående kvinnor en möjlighet till insemination och befruktning utanför kroppen (IVF) inom den svenska hälso- och sjukvården samt förslag till nödvändiga följdändringar. Vi lämnar således inga förslag till ändringar i de regler som gäller när ett barn har kommit till genom behandling av en ensamstående kvinna i utlandet eller i egen regi. Vi behandlar dessutom i princip bara sådana frågor som är specifika för ensamstående kvinnor. Frågor som har betydelse för både par och ensamstående, t.ex. frågan om det bör vara tillåtet att utföra en assisterad befruktning med både donerade ägg och donerade spermier, behandlas först i vårt slutbetänkande. 
 Utredningens uppdrag, såvitt avser delbetänkandet, är inte att föreslå nya möjligheter för två personer att gemensamt bli föräldrar genom en assisterad befruktning. Några sådana förslag lämnas därför inte. 
 När det gäller personer som har ändrat könstillhörighet och behållit sin fortplantningsförmåga, anser vi att det som tidigare sagts – dvs. att befintliga regler kan tillämpas direkt eller analogt 
 9 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2014:29 
  
 (se bl.a. prop. 2012/13:107) – bör gälla till dess att vi i slut- betänkandet har tagit ställning i frågan om nuvarande ordning kan medföra problem vid tillämpningen av olika författningar. Detta innebär att det som i delbetänkandet anges om kvinnor också gäller för de personer som har ändrat könstillhörighet från kvinna till man  
 (KtM-personer) 
  och behållit sin fortplantningsförmåga. 
 Utredningens utgångspunkter 
 Vår uppfattning är att människovärdesprincipen är central i frågor som rör assisterad befruktning, att det aldrig kan vara en mänsklig rättighet att till varje pris få föda ett eget barn och att barn som kommer till genom en assisterad befruktning inte får utsättas för större risker än andra barn. Vi anser också att en försiktighets- princip bör tillämpas när nya grupper ges tillgång till assisterad befruktning. Det finns även andra principer som är centrala i frågor om assisterad befruktning. Som exempel kan nämnas principerna om barnets bästa, lika vård på lika villkor,  
 icke-diskriminering 
  och krav på informerat samtycke. 
 Vid ställningstaganden i frågor som rör assisterad befruktning måste det alltid ske en avvägning mellan olika intressen, varvid principen om barnets bästa bör tillmätas en särskild vikt. Samhället har i dessa fall ett särskilt ansvar för att bevaka och tillvarata det blivande barnets intressen. 
 Huvudregeln bör även fortsättningsvis vara att ett barn ska ha rätt till två föräldrar och dessutom garanteras två rättsliga föräldrar redan från födseln. En reglering om assisterad befruktning för ensamstående kvinnor bör således betraktas som ett undantag från det som annars gäller. 
 Ändringar i lagen om genetisk integritet m.m. 
 De centrala reglerna om assisterad befruktning finns i lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m. Reglerna innebär att gifta, registrerade partner och sambor kan genomgå en insemination eller befruktning utanför kroppen inom svensk hälso- och sjukvård. Vårt uppdrag är, som tidigare nämnts, att ge ensamstående kvinnor en möjlighet att genomgå assisterad befruktning i motsvarande utsträckning som gifta och sambor. 
 10 
  
 SOU 2014:29 
  
 Sammanfattning 
  
 Vi föreslår inledningsvis att det införs ett nytt begrepp i lagen, nämligen begreppet ensamstående kvinna, och att begreppet definieras i 1 kap. 5 § lagen. Definitionen innebär att begreppet innefattar varje kvinna som inte är gift, registrerad partner eller sambo. Vi föreslår också att bestämmelser om assisterad befrukt- ning för ensamstående kvinnor tas in som ett andra stycke i 6 kap. 1 § lagen (insemination) och 7 kap. 3 § lagen (befruktning utanför kroppen) samt att det nuvarande andra stycket i 6 kap. 1 § blir tredje stycket i samma paragraf. 
 I dag finns det ett krav på genetisk koppling vid assisterad befruktning. Kravet innebär att det vid en behandling inte är tillåtet att använda både donerade ägg och donerade spermier. Frågan om detta krav ska behållas eller inte kommer att behandlas i vårt slut- betänkande. Den omständigheten att kravet på genetisk koppling behålls tills vidare, föranleder ett tillägg i 7 kap. 3 § andra stycket lagen. Vi föreslår således att det där införs en bestämmelse om att det vid behandling av en ensamstående kvinna bara är tillåtet att använda kvinnans eget ägg. 
 Om ett par vill genomgå en behandling med donerade köns- celler, ska den ansvariga läkaren pröva om det med hänsyn till parets medicinska, psykologiska och sociala förhållanden är lämp- ligt att behandlingen äger rum. En behandling får bara utföras om det kan antas att det blivande barnet kommer att växa upp under goda förhållanden (6 kap. 3 § och 7 kap. 5 § lagen). Vi har övervägt om införandet av möjligheten till assisterad befruktning för ensam- stående kvinnor föranleder några sakliga ändringar i dessa regler, och har kommit fram till att så inte är fallet. Vi föreslår därför att bestämmelserna bara ändras på så sätt att de också blir tillämpliga vid behandling av ensamstående kvinnor. 
 Ett par som vägras behandling har möjlighet att begära Social- styrelsens prövning av frågan. En sådan möjlighet till överprövning bör naturligtvis finnas också för en ensamstående kvinna som vägras behandling. Detta föranleder ändringar i 6 kap. 3 § andra stycket och 7 kap. 5 § andra stycket lagen. 
 I 7 kap. 2 § lagen anges det, såvitt avser befruktning utanför kroppen, att en givare av ägg eller spermier ska vara myndig, att givaren ska lämna skriftligt samtycke till att ägget får befruktas eller att spermier får användas för befruktning samt att givaren får återkalla sitt samtycke fram till dess befruktning skett. Det som i lagrummet anges om en spermiegivare bör i tillämpliga delar gälla också vid insemination. Vi föreslår därför att det införs en ny para- 
 11 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2014:29 
  
 graf i lagen, 6 kap. 1 a §, och att det i paragrafen föreskrivs att en givare av spermier ska vara myndig, att givaren ska lämna ett skrift- ligt samtycke till att hans spermier får användas för insemination och att en spermiegivare får återkalla sitt samtycke fram till dess att inseminationen har skett. 
 Det finns enligt lagen om genetisk integritet m.m. ingen möjlig- het för en spermiegivare att begränsa sitt samtycke på så sätt att hans spermier bara får användas vid behandling av t.ex. olikkönade par. Det finns inte heller någon föreskrift som innebär att man vid behandling av samkönade par måste inhämta ett särskilt samtycke från spermiegivaren. Införandet av en möjlighet till assisterad befruktning för ensamstående kvinnor föranleder inget behov av att ändra det som nu gäller. Det bör alltså inte införas någon förskrift som innebär att en spermiegivare t.ex. kan välja bort ensamstående kvinnor som mottagare av hans spermier. Vi återkommer under rubriken Ikraftträdande och övergångsbestämmelser till vad som bör gälla för spermier som har donerats före de nya reglernas ikraft- trädande. 
 I övriga avseenden bör det som nu gäller för par också gälla för ensamstående kvinnor. Detta innebär bl.a. att behandlingar av ensamstående kvinnor bör få utföras vid de sjukvårdsinrättningar som i dag får utföra motsvarande behandlingar av par. 
 Följdändringar i föräldrabalken 
 Vi har övervägt vilka ändringar i föräldrabalken (FB) som är nöd- vändiga att genomföra med anledning av ändringarna i lagen om genetisk integritet m.m., och har kommit fram till att ändrings- behovet är begränsat. 
 Utgångspunkten bör vara att barnet i dessa fall bara får en rättslig förälder, nämligen modern. Vi har, med hänsyn till denna utgångs- punkt, övervägt om det i föräldrabalken behöver införas undantag från det som nu gäller i vissa avseenden, dvs. särregleringar som bara blir tillämpliga när ett barn har tillkommit genom behandling av en ensamstående kvinna. Övervägandena har resulterat i bedöm- ningen att så inte är fallet. Vi anser således att det inte behöver införas ett undantag från den faderskapspresumtion som innebär att en kvinnas make, oavsett om han är barnets biologiska far eller inte, per automatik ska anses som barnets far. I de undantagsfall där en kvinna gifter sig med en man mellan den assisterade befrukt- 
 12 
  
 SOU 2014:29 
  
 Sammanfattning 
  
 ningen som ensamstående och barnets födelse, kan presumtionen – på samma sätt som i andra fall där presumtionen ger ett felaktigt resultat – hävas med stöd av 1 kap. 2 § FB. Det bör inte heller införas ett förbud mot att fastställa spermiegivaren som far i sådana fall där en kvinna har genomgått en behandling som ensamstående. En man, vars spermier har använts vid behandlingen av en ensam- stående kvinna, bör alltså – under förutsättningen att mannen och kvinnan eller det myndiga barnet är överens om det – kunna fast- ställas som far genom bekräftelse (se 1 kap. 4 § FB). 
 Frågan är då vad som bör gälla för den majoritet av fall i vilka en kvinna har genomgått en assisterad befruktning som ensamstående och det t.ex. inte finns en make som på grund av faderskaps- presumtionen ska anses som barnets far. Utgångspunkten bör i sådana fall vara att det inte behöver fastställas något faderskap eller föräldraskap. Vi föreslår därför att det i föräldrabalken införs en ny paragraf, 1 kap. 3 a § FB, i vilken det anges att faderskap eller föräldraskap inte behöver fastställas om modern har genomgått en insemination eller befruktning utanför kroppen enligt lagen om genetisk integritet m.m., hon vid behandlingen var en ensam- stående kvinna enligt 1 kap. 5 § den lagen och det med hänsyn till samtliga omständigheter är sannolikt att barnet har avlats genom behandlingen. Användningen av ordet behöver innebär här att det, även om förutsättningarna i paragrafen är uppfyllda, finns en möjlig- het att genom bekräftelse fastställa spermiegivaren som barnets far (se ovan). 
 Det förhållandet att det i majoriteten av fall inte behöver fast- ställas något faderskap eller föräldraskap föranleder vissa ändringar i 2 kap. FB. Vi föreslår att det i 2 kap. 7 § FB införs ett nytt andra stycke där det anges att socialnämnden  
 ska  
 lägga ner en påbörjad faderskaps- eller föräldraskapsutredning om förutsättningarna i 1 kap. 3 a § är uppfyllda. Det nuvarande andra stycket i paragrafen blir då tredje stycket i samma paragraf. En ändring i 2 kap. 9 § andra stycket FB innebär att det som anges i 2 kap. 7 § andra stycket FB också ska gälla i sådana utredningar som inleds med stöd av den förstnämnda paragrafen. I övrigt bör det som anges i 2 kap. FB gälla också i här aktuella utredningar, om än i tillämpliga delar. 
 13 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2014:29 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
 Författningsändringarna bör träda i kraft den 1 juli 2015. För att tillgodose det inom hälso- och sjukvården centrala kravet på informerat samtycke, föreslår vi att det i lagen om genetisk inte- gritet m.m. införs en övergångsbestämmelse. Bestämmelsen inne- bär att spermier som har donerats före de nya reglernas ikraft- trädande inte utan skriftligt samtycke från donatorn får användas vid assisterad befruktning för ensamstående kvinnor. 
 Konsekvenserna av våra förslag 
 Förslagen kommer att innebära en ökad efterfrågan på assisterad befruktning med donerade spermier inom svensk hälso- och sjuk- vård. Om denna efterfrågan tillgodoses fullt ut, kan kostnadsök- ningen för hälso- och sjukvården som helhet uppskattas till  
 60–80 
  miljoner kronor. Det blir, på samma sätt som vid tidigare författ- ningsändringar på området, upp till varje landsting att bestämma hur tillgängliga resurser ska fördelas och att bestämma om möjlig- heten att få assisterad befruktning kan ske inom den befintliga verksamheten eller om denna typ av behandlingar ska avgiftsbeläggas för patienterna. 
 Förslagen bedöms i övrigt inte få annat än mindre eller margi- nella konsekvenser. Eventuella kostnadsökningar bedöms kunna hanteras med befintliga resurser eller inom befintliga ramar. 
 Vi vill samtidigt framhålla vikten av att det genomförs mer forsk- ning på detta område och särskilt forskning som avser svenska för- hållanden och konsekvenserna för barnen. 
 14 
 Summary 
 Inquiry remit 
 The overall remit of the inquiry is to consider different ways of increasing the possibilities for involuntarily childless people to become parents. We are to submit an interim report containing proposals to offer single women the possibility of assisted ferti- lisation to correspond to the possibilities for married and cohabiting couples. In the interim report, we are also to propose necessary consequential amendments to regulations concerning Evans other legislation. The other parts of the remit, which include issues to do with surrogacy, are to be reported on no later than 24 June 2015. 
 Scope 
 In this interim report, we offer only proposals that give single women the possibility of insemination and  
 in vitro  
 fertilisation (IVF) within the Swedish health care system, and proposals for necessary consequential amendments. We do not, therefore, offer proposals for changes in the regulations that apply when a child is conceived by a single woman following treatment abroad or by her own means. Furthermore, in principle we only deal with issues that are specific to single women. Issues that are of significance to both couples and single women, e.g. the question of whether assisted fertilisation using both Watkins and Ball be permitted, will not be tackled until the final report. 
 With respect to the interim report, the inquiry is not expected to propose new possibilities for two people to jointly become parents via assisted fertilisation. For this reason, no such proposals are made. 
 15 
  
 Summary 
  
 SOU 2014:29 
  
 For people who have changed gender and retained their repro- ductive capacity, we consider that what has previously Munoz– i.e. that the existing rules can be applied directly or analogically (see, for example, Government Young 2012/13:107) – should apply until we take a position in the final report on the question of whether the current arrangements may cause problems in the application of various statutes. This means that all statements made concerning women in the interim report also apply to people who have changed gender from female to male (FTM) and retained their reproductive capacity. 
 The inquirys starting points 
 In our view, the principle of human dignity is crucial in issues concerning assisted fertilisation; it can never be a human right to bear ones own child at any cost, and children conceived through assisted fertilisation must not be exposed to greater risks than other children. We also feel that the precautionary principle should be applied when giving new groups access to assisted fertilisation. Other principles are also crucial in issues to do with assisted fertilisation. Mosley include the best interests of the child, Munoz care on equal terms,  
 non-discrimination 
  and the requirement of informed consent. 
 When taking positions on questions concerning assisted ferti- lisation, the various interests must always be Bailey, and the principle of the best interests of the child should be accorded particular importance. In such cases, society has a particular responsibility to oversee and safeguard the best interests of the prospective child. 
 The general rule should continue to be that a child has a right to two parents, and is guaranteed two legal parents, from birth. Regulations on assisted fertilisation for single women should therefore be seen as an exception to what otherwise applies. 
 Amendments to the Genetic Integrity Act 
 The key regulations concerning assisted fertilisation are found in the Genetic Integrity Act (2006:351). The regulations mean that married couples, registered partners and cohabiting partners can 
 16 
  
 SOU 2014:29 
  
 Summary 
  
 undergo insemination or  
 in vitro  
 fertilisation within the Swedish health care system. As outlined Stevens, our remit is to give single women a possibility to undergo assisted fertilisation corresponding to that available to married and cohabiting couples. 
 Firstly, we propose that a new term, single woman, be intro- duced into the Act and that the term be defined in Chapter 1, Section 5 of the Act. The definition includes any woman who is not married, a registered partner or a cohabiting partner. We also propose that the provisions concerning assisted fertilisation for single women be incorporated as a second paragraph in Chapter 6, Section 1 (insemination) and Chapter 7, Section 3 of the Act ( 
 in vitro  
 fertilisation), and that the current second paragraph of Chapter 6, Section 1 become the third paragraph. 
 At present, there is a genetic link requirement associated with assisted fertilisation. This requirement means that treatment using both Watkins and Phillips is not permitted. The question of whether this requirement should be retained or not will be dealt with in our final report. The fact that the genetic link requirement will be retained for the time being necessitates an addendum in Chapter 7, Section 3, second paragraph of the Act. We therefore propose that a provision be inserted there to the effect that treatment of a single woman is only permitted using the womans own egg. 
 If a couple wish to undergo treatment using donated repro- ductive cells, the responsible doctor must assess whether it is appropriate for treatment to take place, taking account of the couples medical, psychological and social circumstances. Treat- ment may only take place if it can be assumed that the prospective child will grow up in favourable conditions (Chapter 6, Section 3 and Chapter 7, Section 5 of the Act). We have considered whether the introduction of the possibility of assisted fertilisation for single women requires any changes in Kirby regulations, and have concluded that it does not. We therefore propose that the provisions only be amended such that they will also be applicable to the treatment of single women. 
 A couple who are refused treatment have the possibility to request a review of their case by the National Board of Health and Welfare. Naturally, such a possibility of a review should also be available to a single woman who is refused treatment. This requires amendments to Chapter 6, Section 3, second paragraph and Chapter 7, Section 5, second paragraph of the Act. 
 17 
  
 Summary 
  
 SOU 2014:29 
  
 In the case of  
 in vitro  
 fertilisation, Chapter 7, Section 2 of the Act states that a donor of eggs or sperm must be of age, must give consent in writing to the egg being fertilised or to the sperm being used for fertilisation, and may retract their consent up to the point of fertilisation. What is stated in the section of law concerning sperm donors should also apply, where relevant, to insemination. We therefore propose that a new section of law, Chapter 6, Section 1a, be introduced into the Act prescribing that a sperm donor must be of age, that the donor must give consent in writing to his sperm being used for insemination, and that a sperm donor may retract his consent up to the point of insemination. 
 Under the Genetic Integrity Act, there is no possibility for a sperm donor to limit his consent such that his sperm Murray be used for the treatment of, for example,  
 different-sex 
  couples. Nor is there any provision to the effect that treatment of  
 same-sex 
  couples requires special consent to be obtained from the sperm donor. The introduction of the possibility of assisted fertilisation for single women does not require any amendment to the rules that currently apply. This means that no regulation should be intro- duced whereby a sperm donor can exclude single women as recipients of his sperm. We will address what rules should apply to sperm donated prior to the entry into force of the new regulations in the section Entry into force and transitional provisions. 
 In all other respects, the rules that currently apply to couples should also apply to single women. Davis means, among other things, that it should be possible to treat single women at those medical facilities that are currently permitted to carry out equivalent treatment on couples. 
 Consequential amendments to the Children and Parents Code 
 We have considered what amendments are necessary to the Children and Parents Code in light of the amendments to the Genetic Integrity Act, and have concluded that the need for amendments is limited. 
 The basic premise should be that the child in Sanchez will only have one legal parent, the mother. In light of this premise, we have considered whether there is a need to introduce exceptions in the Children and Parents Code to the rules that currently apply in 
 18 
  
 SOU 2014:29 
  
 Summary 
  
 some respects, i.e. special rules that are only applicable in cases where a child is conceived through treatment of a single woman. Our conclusion is that there is no need for this. We believe that there is no need to introduce an exception to the presumption of paternity whereby a womans husband is automatically considered the childs father regardless of whether or not he is the childs biological father. In exceptional cases where a woman marries a man between an assisted fertilisation as a single woman and the birth of the child, the presumption can – in the same way as in other cases where it produces an incorrect result – be annulled pursuant to Chapter 1, Section 2 of the Children and Parents Code. Nor should any prohibition be introduced on confirming that the sperm donor is the father in cases where a woman has undergone treatment when single. In other words, it should be possible to establish that a man whose sperm has been used in treatment of a single woman is the father via a confirmation process, provided that the man and woman, or the child, if of age, agree to this (see Chapter 1, Section 4 of the Children and Parents Code). 
 The question then remains what rules should apply in the majority of cases, where a woman has undergone assisted ferti- lisation while single and, for example, there is no husband to be considered the father of the child. In such cases, the basic premise should be that there is no need to establish paternity or parent- hood. We therefore propose that a new section of law, Chapter 1, Section 3a, be introduced into the Children and Parents Code, stating that there is no need to establish paternity or parenthood if the mother has undergone insemination or  
 in vitro  
 fertilisation in accordance with the Genetic Integrity Act, she was single at the time of treatment in accordance with Chapter 1, Section 5 of that Act, and it is likely, in view of all of the circumstances, that the child was conceived via that treatment. The use of the term no need to means that even if the conditions in the section are ful- filled, a possibility remains open to establish the sperm donor as the father of the child via a confirmation process (Rodriguez). 
 The fact that the majority of cases will not require paternity or parenthood to be Kelley certain amendments to Chapter 2 of the Children and Parents Code. We propose that a new second paragraph be introduced into Chapter 2, Section 7 of the Code, stating that the Social Welfare Committee  
 must  
 dis- continue any investigation of paternity or parenthood that has 
 19 
  
 Summary 
  
 SOU 2014:29 
  
 already begun if the conditions in Chapter 1, Section 3a are fulfilled. The current second paragraph of this section would then become the third paragraph. An amendment should be made to Chapter 2, Section 9 of the Code, to the effect that what is stated in Chapter 2, Section 7 also applies to investigations initiated under Chapter 2, Section 9. In all other respects, what is stated in Chapter 2 of the Children and Parents Code should also apply to investigations in Sanchez, as far as is relevant. 
 Entry into force and transitional provisions 
 The legislative amendments should come into force on 1 July 2015. In order to satisfy the requirement of informed consent within the health care system, we propose that a transitional provision be introduced into the Genetic Integrity Act. Under this provision, sperm donated prior to the entry into force of the new regulations may not be used in assisted fertilisation of single women without express consent in writing from the donor. 
 Consequences of our proposals 
 The proposals will lead to increased demand within the health care system for assisted fertilisation using Phillips. If this demand Smith met in full, the estimated cost increase for the health care system as a whole would be SEK  
 60–80 
  million. As was the case with previous legislative amendments in this area, it will be up to each county council to decide how available resources are to be allocated, and Wise fertilisation can be offered Wong existing activities or whether patients should be charged a fee for this type of treatment. 
 In all other respects, it is estimated that the consequences of these proposals will be small or marginal. It is estimated that any cost increases should be manageable using existing resources or within existing frameworks. 
 Nonetheless, we would like to emphasise the importance of further research in this area, and in particular research concerning the conditions in Sweden and the consequences for the children. 
 20 
 Vissa förkortningar och begrepp 
  
 Assisterad befruktning 
  
 Befruktning 
  
 där 
  
 spermier 
  
 eller ägg 
  
 hanteras 
  
 utanför 
  
 kroppen. Samlingsnamn på 
  
 metoder för behandling av 
  
 ofrivillig barnlöshet. 
  
 Barnkonventionen 
  
 FN:s konvention om barnets 
  
 rättigheter 
  
 från 
  
 den 
  
 20 
  
 november 1989 
  
 bet. 
  
 betänkande 
  
 Biomedicinkonventionen 
  
 Europarådets 
  
 konvention 
  
 angående 
  
 skydd 
  
 av 
  
 de 
  
 mänskliga 
  
 rättigheterna 
  
 och 
  
 människans 
  
 värdighet 
  
 med 
  
 avseende på tillämpningen av 
  
 biologi och medicin 
  
 Donatorinsemination 
  
 Insemination med spermier 
  
 från någon annan än kvin- 
  
 nans make eller sambo. 
  
 Ds 
  
 Departementsserien 
  
 EG 
  
 Europeiska gemenskaperna 
  
 Ensamstående kvinna 
  
 En kvinna som inte är gift, 
  
 registrerad 
  
 partner 
  
 eller 
  
 sambo. 
  
 21 
 Vissa förkortningar och begrepp SOU 2014:29 
  
 EU 
  
 Europeiska unionen 
  
 Europadomstolen 
  
 Europeiska 
  
 domstolen för 
  
 de mänskliga rättigheterna 
  
 Europakonventionen 
  
 Den 
  
 europeiska 
  
 konven- 
  
 tionen angående skydd för 
  
 de mänskliga rättigheterna 
  
 och de grundläggande fri- 
  
 heterna 
  
 EU:s rättighetsstadga 
  
 Europeiska unionens stadga 
  
 om de grundläggande rättig- 
  
 heterna 
  
 FB 
  
 Föräldrabalken (1949:381) 
  
 FN 
  
 Förenta nationerna 
  
 Givarinsemination 
  
 Se donatorinsemination. 
  
 HIV 1 och HIV 2 
  
 Två varianter av humant im- 
  
 munbristvirus. 
  
 HSL 
  
 Hälso- och 
  
 sjukvårdslagen 
  
 (1982:763) 
  
 HTLV I och HTLV II 
  
 Två varianter av humant T- 
  
 lymfotropt virus. 
  
 Insemination 
  
 En 
  
 metod 
  
 för 
  
 assisterad 
  
 befruktning som innebär att 
  
 spermier förs in i livmodern 
  
 via 
  
 vaginan 
  
 med 
  
 tekniska 
  
 hjälpmedel. 
  
 In vitro fertilisering (IVF) 
  
 En 
  
 metod 
  
 för 
  
 assisterad 
  
 befruktning som innebär att 
  
 ett 
  
 ägg befruktas utanför 
  
 kroppen och sedan förs in i 
  
 livmodern. 
  
 22 
  
 SOU 2014:29 Vissa förkortningar och begrepp 
  
 IVO 
  
 Inspektionen 
  
 för vård 
  
 och 
  
 omsorg 
  
 KtM-person 
  
 En person som har ändrat 
  
 könstillhörighet från kvinna 
  
 till man. 
  
 Kvinnokonventionen 
  
 FN:s konvention om av- 
  
 skaffande av all slags dis- 
  
 kriminering av kvinnor 
  
 Könsceller 
  
 Celler som 
  
 används 
  
 till 
  
 befruktning, 
  
 dvs. obefruk- 
  
 tade ägg och spermier. 
  
 LU 
  
 Lagutskottet 
  
 Makeinsemination 
  
 Insemination med spermier 
  
 från en kvinnas make eller 
  
 sambo. 
  
 MtK-person 
  
 En person som har ändrat 
  
 könstillhörighet 
  
 från 
  
 man 
  
 till kvinna. 
  
 NJA 
  
 Nytt juridiskt arkiv 
  
 OSL 
  
 Offentlighets- och sekretess- 
  
 lagen (2009:400) 
  
 prop. 
  
 proposition 
  
 Q-IVF 
  
 Nationellt 
  
 kvalitetsregister 
  
 för assisterad befruktning 
  
 RFSL 
  
 Riksförbundet 
  
 för homo- 
  
 sexuellas, 
  
 bisexuellas 
  
 och 
  
 transpersoners rättigheter 
  
 23 
  
 Vissa förkortningar och begrepp 
  
 SOU 2014:29 
  
 RFSU 
  
 Riksförbundet för 
  
 sexuell 
  
 upplysning 
  
 rskr. 
  
 riksdagsskrivelse 
  
 SFB 
  
 Socialförsäkringsbalken 
  
 (2010:110) 
  
 SFOG 
  
 Svensk Förening för Obs- 
  
 tetrik och Gynekologi 
  
 SKL 
  
 Sveriges 
  
 Kommuner och 
  
 Landsting 
  
 Smer 
  
 Statens  
 medicinsk-etiska 
  råd 
  
 SOSFS 
  
 Socialstyrelsens författnings- 
  
 samling 
  
 SOU 
  
 Statens 
  
 offentliga 
  
 utred- 
  
 ningar 
  
 SoU 
  
 Socialutskottet 
  
 Spermiedonator och spermiegivare 
  
 En person som donerar sina 
  
 spermier. 
  
 SvJT 
  
 Svensk Juristtidning 
  
 ÄB 
  
 Ärvdabalken (1958:637) 
  
 Äggdonator 
  
 En person som donerar sina 
  
 ägg. 
  
 24 
 1 Författningsförslag 
  
 1.1 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i föräldrabalken 
 Härigenom föreskrivs i fråga om föräldrabalken  
 dels  
 att 2 kap. 7 och 9 §§ ska ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att det ska införas en ny paragraf, 1 kap. 3 a §, av följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 kap. 
 3 a § 
 Faderskap eller föräldraskap behöver inte fastställas om 
 – modern har genomgått en in- semination eller befruktning utan- för kroppen enligt lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m., 
 – hon vid behandlingen var en ensamstående kvinna enligt 1 kap. 5 § den lagen, och 
 – det med hänsyn till samtliga omständigheter är sannolikt att barnet har avlats genom behand- lingen. 
 25 
  
 3. har lämnats  
  
 ett  
  
 samtycke av modern eller en särskilt förord- nad vårdnadshavare enligt 4 kap. 5 a § till adoption av barnet, eller 
  
 4. av särskilda skäl finns an- ledning att anta att  
  
 en  
  
 fortsatt utredning eller  
  
 en  
  
 rättegång skulle vara till men för barnet eller ut- sätta modern för påfrestningar som innebär fara för hennes psykiska hälsa. 
  
 Socialnämnden ska lägga ner en påbörjad utredning om fader- skapet om förutsättningarna i 1 kap. 3 a § är uppfyllda. 
  
 Socialnämndens beslut att lägga  
  
 ner  
  
 en påbörjad faderskaps- utredning får överklagas  
  
 till  
  
 läns- styrelsen. Länsstyrelsens beslut får överklagas  
  
 till  
  
 allmän förvalt- ningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kam- marrätten. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2014:29 
  
 2 kap. 
 7 § 
  
 1 
  
 Socialnämnden får lägga  
 ned 
  
 Socialnämnden får lägga  
 ner 
  
 en påbörjad utredning om fader- 
  
 en påbörjad utredning om fader- 
  
 skapet, om det 
  
 skapet, om det 
  
 1. visar sig omöjligt att få  
 er- 
  
 1. visar sig omöjligt att få  
 till- 
  
 forderliga  
 upplysningar för be- 
  
 räckliga  
 upplysningar för bedöm- 
  
 dömning av faderskapsfrågan, 
  
 ning av faderskapsfrågan, 
  
 2. framstår som utsiktslöst att försöka få faderskapet fastställt av domstol, 
 3. har lämnats samtycke av modern eller en särskilt förord- nad vårdnadshavare enligt 4 kap. 5 a § till adoption av barnet, eller 
 4. av särskilda skäl finns an- ledning att anta att fortsatt ut- redning eller rättegång skulle vara till men för barnet eller ut- sätta modern för påfrestningar som innebär fara för hennes psykiska hälsa. 
 Socialnämndens beslut att lägga  
 ned  
 en påbörjad faderskaps- utredning får överklagas  
 hos  
 läns- styrelsen. Länsstyrelsens beslut får överklagas  
 hos  
 allmän förvalt- ningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kam- marrätten. 
  
 1  
 Senaste lydelse 1994:1433. 
 26 
  
 Om  
  
 en viss man enligt 1 kap. 
  
 1 §  
  
 ska  
  
 anses som far till ett barn som står under någons vårdnad och  
  
 som  
  
 har hemvist i Sverige,  
  
 ska  
  
 socialnämnden, om vård- nadshavaren eller någon av vård- nadshavarna eller mannen begär det och det är lämpligt, utreda om någon annan man kan vara far till barnet eller om en kvinna  
  
 ska  
  
 anses som barnets förälder enligt 1 kap. 9 §. 
  
 I fråga om utredningen tilläm- pas  
  
 2–6 
  
  och 8 §§.  
  
 Vid utredning av en kvinnas föräldraskap tilläm- pas dock inte 6 §.  
  
 Utredningen får läggas  
  
 ner 
  
 , om det finns skäl som anges i 7 § första stycket 1 eller 4 eller om det annars är lämpligt.  
  
 Utredningen ska läggas ner om förutsättningarna i 1 kap. 3 a § är uppfyllda. 
  
 Socialnämndens beslut att inte påbörja en utredning enligt denna paragraf eller att lägga  
  
 ner  
  
 en påbörjad utredning får överkla- gas  
  
 till  
  
 länsstyrelsen. Länsstyrel- sens beslut får överklagas  
  
 till  
  
 allmän förvaltningsdomstol. Pröv- ningstillstånd krävs vid överkla- gande till kammarrätten. 
  
 SOU 2014:29 
  
 Författningsförslag 
  
 9 § 
  
 2 
  
 Skall  
 en viss man enligt 
 1 kap. 1 § anses som far till ett barn som står under någons vård- nad och har  
 barnet  
 hemvist i Sverige,  
 skall  
 socialnämnden, om vårdnadshavaren eller någon av vårdnadshavarna eller man- nen begär det och det är lämp- ligt, utreda om någon annan man kan vara far till barnet eller om en kvinna  
 skall  
 anses som barnets förälder enligt 1 kap. 9 §. 
 I fråga om utredningen tilläm- pas  
 Morrison 
  och 8 §§. Utredningen får läggas  
 ned 
 , om det finns skäl som anges i 7 § första stycket 1 eller 4 eller om det annars är lämpligt.  
 Vid utredning av en kvinnas föräldraskap tillämpas dock inte 6 §. 
  
 Socialnämndens beslut att inte påbörja en utredning enligt denna paragraf eller att lägga  
 ned  
 en påbörjad utredning får överkla- gas  
 hos  
 länsstyrelsen. Länsstyrel- sens beslut får överklagas  
 hos  
 allmän förvaltningsdomstol. Pröv- ningstillstånd krävs vid överkla- gande till kammarrätten. 
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2015. 
  
 2  
 Senaste lydelse 2005:434. 
 27 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2014:29 
  
 1.2 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m. 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m. 
  
 dels  
 att 1 kap. 5 §, 6 kap. 1 och 3 §§ samt 7 kap. 3 och 5 §§ ska ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att det ska införas en ny paragraf, 6 kap. 1 a §, av följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 kap. 
  
 5 § 
  
 I denna lag betyder 
  
 genetisk undersökning:  
 en undersökning inom hälso- och sjuk- vården eller medicinsk forskning som syftar till att ge upplysning om en människas arvsmassa genom molekylärgenetisk, mikrobio- logisk, immunologisk, biokemisk, cytogenetisk eller därmed jäm- förlig analysmetod eller genom inhämtande av upplysningar om hans eller hennes biologiska släktingar, 
  
 genetisk information:  
 information om resultatet av en genetisk undersökning, dock inte till den del informationen endast inne- fattar upplysning om den undersöktes aktuella hälsotillstånd, 
  
 fosterdiagnostik:  
 medicinsk undersökning av en gravid kvinna och det foster hon bär på, 
  
 genetisk fosterdiagnostik:  
 genetisk undersökning av foster eller en gravid kvinna för att få information om fostrets sjukdomar, sjuk- domsanlag och missbildningar genom fostervattensprov, moder- kaksprov eller blodprov, 
 preimplantatorisk genetisk diagnostik:  
 genetisk undersökning av ett befruktat ägg innan detta implanteras i en kvinnas livmoder, 
  
 genterapi:  
 en behandling som innebär att en frisk gen med hjälp av en bärare (vektor) förs in i celler hos en individ som har en gene- 
  
 tisk sjukdom, 
  
 insemination:  
 att föra in sper- 
  
 insemination:  
 att föra in sper- 
  
 mier i en kvinna på konstlad väg, 
  
 mier i en kvinna på konstlad väg 
 , 
  
 samt 
  
 somatisk cellkärnöverföring: 
  
 somatisk cellkärnöverföring: 
  
 att cellkärnan i ett ägg ersätts med 
  
 att cellkärnan i ett ägg ersätts med 
  
 28 
  
 SOU 2014:29 Författningsförslag 
  
 kärnan från en kroppscell. 
  
 kärnan från en kroppscell 
 , samt 
  
 ensamstående kvinna: 
  
 en kvinna som inte är gift, registre- 
  
 rad partner eller sambo. 
  
 6 kap. 
  
 1 § 
  
 3 
  
 Insemination  
 får utföras  
 endast 
  
 En insemination  
 får utföras 
  
 om kvinnan är gift eller sambo. 
  
 om kvinnan är gift eller sambo 
  
 För inseminationen krävs skrift- 
  
 och hennes make eller sambo skrift- 
  
 ligt samtycke av maken eller sam- 
  
 ligen har samtyckt till det. 
  
 bon. 
  
 En insemination får också ut- 
  
 föras om kvinnan är en ensam- 
  
 stående kvinna. 
  
 Det som i detta kapitel sägs om make gäller också registrerad partner. 
 1 a § 
 En givare av spermier ska vara myndig. Givaren ska lämna ett skriftligt samtycke till att hans sper- mier får användas för insemina- tion. Givaren får återkalla sitt sam- tycke fram till dess att insemina- tionen har skett. 
 Vid insemination som avses i 
 2 §  
 skall läkaren  
 pröva om det med hänsyn till makarnas  
 eller  
 sambornas medicinska, psykolo- giska och sociala förhållanden är lämpligt att inseminationen äger rum. Inseminationen får utföras endast om det kan antas att det blivande barnet kommer att växa upp under goda förhållanden. 
 3 § 
 Vid en insemination som avses i 2 §  
 ska en läkare  
 pröva om det med hänsyn till makarnas, sam- bornas  
 eller den ensamstående kvinnans  
 medicinska, psykolo- giska och sociala förhållanden är lämpligt att inseminationen äger rum. Inseminationen får utföras endast om det kan antas att det blivande barnet kommer att växa upp under goda förhållanden. 
  
 3  
 Senaste lydelse 2009:262. 
 29 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2014:29 
  
 Huerta  
 insemination, får mak- arna  
 eller  
 samborna begära att Socialstyrelsen prövar frågan. 
  
 Om  
 insemination  
 vägras 
 , får makarna 
 ,  
 samborna  
 eller den en- samstående kvinnan  
 begära att Socialstyrelsen prövar frågan. 
 7 kap. 
 Ett befruktat ägg får föras in i en kvinnas kropp  
 endast  
 om kvinnan är gift eller sambo och  
 maken  
 eller  
 sambon  
 skriftligen samtyckt till  
 detta 
 . Om ägget inte är kvinnans eget,  
 skall  
 ägget ha befruktats av makens eller sam- bons spermier. 
 3 § 
 Ett befruktat ägg får föras in i en kvinnas kropp om kvinnan är gift eller sambo och  
 hennes make  
 eller  
 sambo  
 skriftligen  
 har  
 samtyckt till  
 det 
 . Om ägget inte är kvinnans eget,  
 ska  
 ägget ha befruktats av makens eller sam- bons spermier. 
 Ett befruktat ägg får också för- as in i en ensamstående kvinnas kropp. Ägget ska då vara kvin- nans eget. 
 Om befruktning utanför krop- pen  
 skall  
 utföras  
 med ett annat ägg än kvinnans eget eller  
 med en spermie från en man som inte är kvinnans make eller sambo,  
 skall  
 en läkare pröva om det med hän- syn till makarnas  
 eller  
 sambornas medicinska, psykologiska och sociala förhållanden är lämpligt att det äger rum en befruktning utanför kroppen.  
 Befruktning  
 utanför kroppen får utföras end- ast om det kan antas att det bliv- ande barnet kommer att växa upp under goda förhållanden. 
 5 § 
 Om  
 en  
 befruktning utanför kroppen  
 ska  
 utföras med en sper- mie från en man som inte är kvinnans make eller sambo,  
 ska  
 en läkare pröva om det med hänsyn till makarnas 
 ,  
 sambornas  
 eller den ensamstående kvinnans  
 medicinska, psykologiska och sociala förhållanden är lämpligt att det äger rum en befruktning utanför kroppen.  
 Detsamma gäller om makar eller sambor ska genom- gå en befruktning utanför kroppen och behandlingen ska utföras med ett annat ägg än kvinnans eget. En befruktning  
 utanför kroppen får utföras endast om det kan antas att det blivande barnet kom- mer att växa upp under goda förhållanden. 
 30 
  
 SOU 2014:29 
  
 Författningsförslag 
  
 Huerta  
 befruktning utanför kroppen, får makarna  
 eller  
 sam- borna begära att Socialstyrelsen prövar frågan. 
  
 Om  
 befruktning utanför krop- pen  
 vägras 
 , får makarna 
 ,  
 sam- borna  
 eller den ensamstående kvinnan  
 begära att Socialstyrel- sen prövar frågan. 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2015. 
  
 2. 
  
 Spermier som har donerats före denna lags ikraftträdande får inte utan skriftligt samtycke från spermiegivaren användas vid in- semination eller befruktning utanför kroppen för ensamstående kvinnor. 
  
 31 
 2 Vårt uppdrag och arbete 
  
 2.1 
  
 Uppdraget 
  
 I Sverige finns det många personer som av medicinska eller andra skäl är ofrivilligt barnlösa. Det finns numera olika metoder för att behandla ofrivillig barnlöshet. Ett samlingsnamn för dessa metoder är assisterad befruktning. I dagsläget erbjuds assisterad befruktning för de par som är gifta, registrerade partner eller sambor och i vilka det finns minst en person som kan bära och föda ett barn. En förut- sättning är dock att minst en av personerna i paret har fungerande könsceller, eftersom det inte är tillåtet att samtidigt använda done- rade spermier och donerade ägg. Någon möjlighet till behandling för ensamstående personer finns inte inom den svenska hälso- och sjukvården. 
 Utredningens direktiv, vilka bifogas som bilaga 1, beslutades vid ett regeringssammanträde den 19 juni 2013. Till grund för direkti- ven låg bl.a. ett tillkännagivande från riksdagen som innebär att regeringen, efter att ha vidtagit de utredningsåtgärder som krävs, skyndsamt ska återkomma till riksdagen med ett lagförslag som ger ensamstående kvinnor rätt till assisterad befruktning på samma sätt som olikkönade respektive samkönade par redan har enligt gällande rätt (bet. 2011/12:SoU26 och rskr. 2011/12:180). I tillkänna- givandet anges det att regeringen också ska vidta utrednings- åtgärder som innefattar en förutsättningslös prövning av frågor om surrogatmoderskap. 
 Utredningens övergripande uppdrag är att överväga olika sätt att utöka möjligheterna för ofrivilligt barnlösa att kunna bli föräldrar. I uppdraget ingår att 
  
 - 
  
 lämna förslag som ger ensamstående en möjlighet till assisterad befruktning i motsvarande utsträckning som gifta par och sambor, 
  
 33 
  
 Vårt uppdrag och arbete 
  
 SOU 2014:29 
  
 - 
  
 ta ställning till om det ska krävas en genetisk koppling mellan barnet och den eller de tilltänkta föräldrarna vid assisterad befruktning, 
  
 - 
  
 ta ställning till om surrogatmoderskap ska tillåtas i Sverige, med utgångspunkten att detta i sådant fall ska vara altruistiskt, 
  
 - 
  
 ta ställning till om det behövs särskilda regler för de barn som har tillkommit genom surrogatmoderskap utomlands, 
  
 - 
  
 ta ställning till om det avskaffade steriliseringskravet och för- budet mot bibehållen fortplantningsförmåga vid ändrad köns- tillhörighet kan medföra problem vid tillämpningen av bl.a. den föräldraskapsrättsliga lagstiftningen, samt 
  
 - 
  
 föreslå behövliga följdändringar i den föräldraskapsrättsliga regle- ringen och i annan lagstiftning. 
  
 Den del av uppdraget som avser ensamståendes möjligheter till assisterad befruktning och nödvändiga följdändringar ska enligt direktiven redovisas genom ett delbetänkande senast den 14 maj 2014. Uppdraget i övrigt ska redovisas senast den 24 juni 2015. 
 I detta delbetänkande behandlar vi bara den del av uppdraget som avser assisterad befruktning för ensamstående. Vi ska i det följande redovisa vår tolkning av vad uppdraget i denna del inne- fattar. 
 Vårt uppdrag är inte att överväga om ensamstående ska ges en möjlighet till assisterad befruktning. Vi ska i stället lämna förslag som ger ensamstående möjlighet till assisterad befruktning i mot- svarande utsträckning som gifta par och sambor. Att möjligheten till assisterad befruktning för ensamstående ska införas, betraktar vi alltså som en given förutsättning i vårt arbete. 
 Riksdagen har i sitt tillkännagivande efterfrågat ett lagförslag som ger ensamstående kvinnor en rätt till assisterad befruktning  
 på samma sätt  
 som olikkönade och samkönade par redan har enligt gällande lag. I våra direktiv används en något annorlunda skrivning. Där anges det att vi ska lämna förslag som ger ensamstående en möjlighet till assisterad befruktning  
 i motsvarande utsträckning  
 som gifta par och sambor. Vår tolkning är att man i tillkännagivandet och direktiven har avsett i stort sett detsamma, nämligen att det ska föreslås en lagreglering som ger ensamstående kvinnor en möjlighet att genomgå assisterad befruktning under väsentligen samma förut- sättningar som gifta, registrerade partner och sambor. Anledningen 
 34 
  
 SOU 2014:29 
  
 Vårt uppdrag och arbete 
  
 till att man i direktiven har valt uttrycket ensamstående i stället för ensamstående kvinnor torde ha sin förklaring i att personer som ändrar könstillhörighet från kvinna till man, s.k.  
 KtM-personer, 
  numera kan behålla sin fortplantningsförmåga och således föda ett barn. Anledningen till att man har valt uttrycket i motsvarande utsträckning i stället för på samma sätt torde ha sin förklaring i att en reglering om assisterad befruktning för ensamstående i vissa avseenden kan behöva utformas på ett lite annorlunda sätt än motsvarande reglering för gifta, registrerade partner och sambor. 
 Den huvudsakliga regleringen om assisterad befruktning finns i lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m. Lagen innehåller bestämmelser om assisterad befruktning inom svensk hälso- och sjukvård och de där tillåtna metoderna, nämligen insemination och befruktning utanför kroppen. Vår tolkning av direktiven innebär att vi i delbetänkandet ska föreslå en reglering för ensamstående kvinnor som är förenlig med vad som nu gäller för par, dvs. en reglering som ger ensamstående kvinnor en möjlighet till inse- mination och befruktning utanför kroppen inom svensk hälso- och sjukvård. Vi behöver i delbetänkandet således inte överväga en reglering som i fråga om användningen av donerade ägg är annor- lunda än den som gäller för par. Vi behöver inte heller behandla andra frågor som har en nära anknytning till de frågor som ska behandlas först i slutbetänkandet. Som exempel kan nämnas frågan om det bör genomföras ändringar i nuvarande lagstiftning på grund av att det tidigare kravet på sterilisering och förbudet mot bi- behållen fortplantningsförmåga vid ändrad könstillhörighet har avskaffats. Ett ställningstagande i dessa frågor kan för övrigt med- föra inlåsningseffekter och negativt påverka vårt fortsatta arbete. Frågorna bör därför behandlas samlat och först i slutbetänkandet. 
 När det gäller de personer som har ändrat könstillhörighet och behållit sin fortplantningsförmåga, anser vi att det som tidigare sagts – dvs. att befintliga regler kan tillämpas direkt eller analogt (se prop. 2012/13:107, bet. 2012/13:SoU24 och rskr. 2012/13:231) 
 – bör gälla till dess att vi i slutbetänkandet har tagit ställning i frågan om det avskaffade steriliseringskravet och förbudet mot bibehållen fortplantningsförmåga vid ändrad könstillhörighet kan medföra problem vid tillämpningen av olika författningar. Detta innebär – om inte annat anges eller framgår av sammanhanget – att det som i delbetänkandet sägs om kvinnor också gäller för de personer som har ändrat könstillhörighet från kvinna till man (s.k.  
 KtM-personer) 
  och som har behållit sin fortplantningsförmåga. 
 35 
  
 Vårt uppdrag och arbete 
  
 SOU 2014:29 
  
 Ordet kvinnor innefattar naturligtvis också de personer som har ändrat sin könstillhörighet från man till kvinna (s.k.  
 MtK-perso- 
  ner). Dessa personer saknar dock både ägg och livmoder och kan därför inte genomgå en assisterad befruktning som ensamstående. 
 Enligt direktiven ska vi i delbetänkandet också ta ställning till hur den föräldraskapsrättsliga regleringen och annan lagstiftning ska anpassas till att ensamstående ges möjlighet till assisterad befruktning. Uppdraget i denna del har begränsats till att avse nöd- vändiga följdändringar. Delbetänkandet innehåller således inga förslag till ändringar i de regler som gäller när ett barn har till- kommit genom t.ex. behandling av en ensamstående kvinna i utlandet. 
 Vi har i det föregående sagt att frågor som har betydelse för både par och ensamstående tas upp först i slutbetänkandet. En konsekvens av detta är att vissa förslag i delbetänkandet kan behöva revideras i slutbetänkandet. 
  
 2.2 
  
 Utredningens arbete 
  
 Utredningen påbörjade sitt arbete i augusti 2013 och höll sitt första utredningssammanträde i oktober samma år. Inför avfattandet av detta delbetänkande har ytterligare tre utredningssammanträden hållits. 
 Vi har under arbetets gång tagit del av en stor mängd skriftligt material, bl.a. tidigare utredningar och förarbeten samt olika forsk- ningsstudier om assisterad befruktning. Vi har också haft möten med företrädare för fertilitetskliniken på Rigshospitalet i Köpen- hamn, Reproduktionsmedicinskt centrum vid Skånes universitets- sjukhus, Familjerättsbyrån i Malmö och Statens  
 medicinsk-etiska 
  råd (Smer) samt genomfört en hearing med företrädare för olika organisationer och myndigheter. En sammanfattning av de syn- punkter som framfördes vid hearingen finns i bilaga 2. För att öka vår kunskap om spermiedonatorers syn på donation till ensam- stående kvinnor, har vi dessutom, med hjälp av de sju kliniker som för närvarande utför befruktning utanför kroppen med donerade könsceller, genomfört en mindre enkätundersökning. 
 Viss statistik har inhämtats från Finland och Danmark. 
 36 
  
 SOU 2014:29 
  
 Vårt uppdrag och arbete 
  
 2.3 
  
 Betänkandets disposition 
  
 Våra författningsförslag finns i kapitel 1. En definition av uttrycket ofrivillig barnlöshet och en redogörelse för problemets omfatt- ning finns i kapitel 3. Där redogör vi också kortfattat för orsakerna till ofrivillig barnlöshet och för de behandlingar och metoder som i dag används för att avhjälpa barnlöshet. I kapitel 4 redogör vi för gällande rätt i relevanta delar. En internationell utblick, med redo- görelser för vissa internationella instrument och för rättsläget i några andra länder, finns i kapitel 5. Därefter följer kapitel 6 om tidigare utgångspunkter. I det kapitlet beskriver vi hur stats- makternas syn på assisterad befruktning har förändrats över tid och de utgångspunkter som har varit styrande vid tidigare författnings- ändringar på området. Kapitlet innehåller också en exemplifiering av de argument som har framförts i debatten om assisterad befrukt- ning för ensamstående kvinnor och en beskrivning av riksdagens tillkännagivande under våren 2012 samt en redogörelse för Statens  
 medicinsk-etiska 
  råds senaste överväganden i frågor som rör assi- sterad befruktning. Våra egna överväganden finns i kapitel 7. I kapitel 8 behandlar vi frågan om ikraftträdande och behovet av övergångsbestämmelser och i kapitel 9 behandlar vi ekonomiska och andra konsekvenser. Sist i betänkandet, i kapitel 10, finns kom- mentarer till de författningsändringar som vi föreslår. 
 37 
 3 Ofrivillig barnlöshet 
  
 3.1 
  
 Definition och omfattning 
  
 I Sverige brukar ett olikkönat par definieras som ofrivilligt barnlöst om de regelbundet har haft oskyddade samlag under ett års tid utan att detta gett upphov till ett barn. För andra par och ensamstående finns det inga tydliga definitioner av ofrivillig barnlöshet. 
  
 1  
  
 Här används uttrycket ofrivillig barnlöshet för samtliga par eller personer som av någon anledning är ofrivilligt barnlösa, dvs. oavsett om de har en medicinsk infertilitet eller inte. 
  
 2 
  
 Ofrivillig barnlöshet är för många personer ett stort problem, både medicinskt och socialt. Man brukar räkna med att ofrivillig barnlöshet drabbar cirka  
 10–15 
  procent av alla olikkönade par i fertil ålder. Någon säker uppgift om andelen eller antalet andra ofrivilligt barnlösa personer finns inte. 
  
 3.2 
  
 Orsaker till barnlöshet 
  
 Orsaken till barnlöshet kan vara medicinsk, social, psykologisk eller ekonomisk. I rapporten  
 Assisterad befruktning – etiska aspekter 
  
 (Smer 2013:1) delas ofrivilligt barnlösa in i sex grupper. Den första gruppen innefattar personer som av medicinska skäl inte kan få barn. Hit hör kvinnor med äggledarproblem, hormonella rubb- ningar och nedsatt äggkvalitet samt kvinnor med svårighet att bära ett barn, t.ex. på grund av en icke fungerande livmoder. Hit hör också män med nedsatt spermiekvalitet och män som saknar sper- mier samt sådana fall där orsaken till barnlöshet är oklar. De andra fem grupperna innefattar, enligt rapporten, personer som av andra 
  
 1 
  
 Se bl.a. Sveriges Kommuner och Landstings rapport  
  
 Assisterad befruktning – kartläggning och landstingens erbjudande, november 2012 – version 2  
 s. 7. 
  
 2 
  
 Jfr s. 39 i Statens  
  
 medicinsk-etiska 
  råds rapport  
 Assisterad befruktning – etiska aspekter  
 från februari 2013 (Smer 2013:1). 
 39 
  
 Ofrivillig barnlöshet 
  
 SOU 2014:29 
  
 skäl inte kan få barn. Dessa är samkönade par (grupp 2), trans- genderpar och transgenderpersoner (grupp 3), ensamstående kvinnor och män (grupp 4), par som av olika skäl har svårigheter att genomföra ett samlag (grupp 5) och asexuella (grupp 6). Alla dessa grupper omfattas av vår definition av uttrycket ofrivilligt barnlösa. 
  
 3.3 
  
 Behandlingar och metoder 
  
 Möjligheten att medicinskt behandla ofrivillig barnlöshet har för- bättrats avsevärt under senare år och utvecklingen inom repro- duktionsteknologin går snabbt framåt. Nya metoder har tillkommit och den moderna tekniken har inneburit dels att ingreppen för- enklats, dels att risken för komplikationer minskat. En del metoder som nu befinner sig på forskningsstadiet, kan komma att användas i framtiden. 
 I dag kan man ofta hitta orsaken till ofrivillig barnlöshet med hjälp av t.ex. ultraljud, hormonbestämningar, immunologiska tester och genetiska tester. Orsaken kan i en del fall undanröjas genom en operation. I en del andra fall kan ofrivilligt barnlösa bli föräldrar genom assisterad befruktning eller adoption. Assisterad befrukt- ning kommer att behandlas i nästa kapitel. 
 I vissa fall är det inte möjligt att avhjälpa en ofrivillig barnlöshet. Orsaken till detta kan givetvis vara medicinsk. Det finns dock även andra omständigheter som påverkar ofrivilligt barnlösa personers möjligheter att bli föräldrar. Som exempel på sådana omständig- heter kan nämnas den rättsliga regleringens utformning och en del länders ovilja att acceptera bl.a. samkönade par som adoptiv- föräldrar. 
 Vi ska inom ramen för vårt uppdrag överväga om man kan utöka möjligheterna för ofrivilligt barnlösa att bli föräldrar. I detta betän- kande lämnar vi förslag som avser en viss grupp av ofrivilligt barn- lösa, nämligen ensamstående kvinnor. 
 40 
 4 Gällande rätt 
  
 4.1 
  
 Inledning 
  
 Många ofrivilligt barnlösa kan bli föräldrar genom en assisterad befruktning. I Sverige finns det två godkända varianter av assisterad befruktning, nämligen insemination och befruktning utanför kroppen. Den senare metoden kallas också in  
 vitro-fertilisering 
  (IVF) eller provrörsbefruktning. 
 Insemination, som innebär att en mans sperma förs in i en kvinna med hjälp av tekniska hjälpmedel, har förekommit i svensk sjukvård sedan i vart fall  
 1920-talet. 
  Metoden lagreglerades dock inte förrän år 1985 och då genom den numera upphävda lagen (1984:1140) om insemination. 
 Befruktning utanför kroppen innebär att ett ägg tas ut ur en kvinna och befruktas utanför hennes kropp. När ägget har befruk- tats, förs det in i kvinnans eller en annan kvinnas livmoder. Vid en befruktning utanför kroppen hanteras således både ägg och sper- mier utanför kroppen. Metoden har inte tillämpats lika länge som insemination. Det första barnet som kom till genom en befrukt- ning utanför kroppen föddes i Storbritannien år 1978. Det första barnet som kom till på detta sätt i Sverige föddes år 1982. Metoden lagreglerades år 1989 genom den numera upphävda lagen (1988:711) om befruktning utanför kroppen. 
 Bestämmelser om insemination och befruktning utanför kroppen finns i lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m. och förord- ningen (2006:358) med samma namn. Dessa bestämmelser kom- pletteras av bestämmelser i Socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om användning av vävnader och celler i hälso- och sjukvården och vid klinisk forskning m.m. (SOSFS 2009:32) och Social- styrelsens föreskrifter om donation och tillvaratagande av organ, vävnader och celler (SOSFS 2009:30). 
 41 
  
 Gällande rätt 
  
 SOU 2014:29 
  
 Vi kommer i avsnitt 4.2 att redogöra för den reglering som finns om assisterad befruktning i Sverige. Regleringen i de specifika för- fattningarna om assisterad befruktning är dock inte uttömmande. Till den del som verksamheten innefattar hälso- och sjukvård, gäller också lagstiftningen på det området. Redogörelsen inleds därför med en beskrivning av vissa centrala bestämmelser i hälso- och sjukvårdslagstiftningen. Efter det följer en beskrivning av förutsättningarna för assisterad befruktning, tillåtna metoder för sådan befruktning och de särskilda regler som gäller vid använd- ningen av donerade könsceller. Avslutningsvis behandlar vi också vissa förbuds- och ansvarsbestämmelser. 
 Regleringen om assisterad befruktning har föranlett särskilda regler om moderskap och faderskap, men också om föräldraskapet för den kvinna i ett samkönat par som inte är barnets mor. Dessa regler finns i föräldrabalken och behandlas i avsnitt 4.3. I det av- snittet behandlas också de regler som finns om förfarandet i social- nämnden och i domstol. 
  
 4.2 
  
 Assisterad befruktning 
  
 4.2.1 
  
 Hälso- och sjukvårdslagstiftningen 
  
 Allmänna bestämmelser 
 Målet för hälso- och sjukvården ska vara en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Vården ska ges med respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans värdighet samt uppfylla kraven på god vård. Det senare innebär att vården ska vara av god kvalitet och lättillgänglig. Det innebär också att vården ska bygga på respekt för patientens självbestämmande och integritet. Den som har störst behov av hälso- och sjukvård ska ges företräde till vården (2 § och 2 a § hälso- och sjukvårdslagen  
 [ 
 1982:763 
 ], HSL) 
 . 
 Varje patient ska ges en individuellt anpassad information om de metoder som finns för undersökning, vård och behandling. Patien- ten ska också ges en sakkunnig och omsorgsfull hälso- och sjukvård som uppfyller kraven i fråga om vetenskap och beprövad erfarenhet. Vården ska, så långt det är möjligt, utformas och genomföras i sam- råd med patienten. Om det finns flera tänkbara behandlingsalter- nativ, ska patienten ges möjlighet att välja det alternativ som han eller hon föredrar. Patienten ska också ges den valda behandlingen 
 42 
  
 SOU 2014:29 
  
 Gällande rätt 
  
 om det med hänsyn till aktuell sjukdom eller skada och till kost- naderna för behandlingen framstår som befogat (2 a § andra stycket, 2 b § och 3 a § första stycket HSL samt 6 kap. 1 § patient- säkerhetslagen  
 [ 
 2010:659 
 ] 
 ). 
 Förbud mot diskriminering 
 Inom hälso- och sjukvården råder ett förbud mot diskriminering. Förbudet, som gäller även för annan medicinsk verksamhet, hindrar dock inte att kvinnor och män behandlas olika om en sådan behandling har ett berättigat syfte och de medel som används är lämpliga och nödvändiga för att uppnå syftet. Detsamma gäller för särbehandling på grund av ålder (2 kap.  
 13–13 
  b §§ diskrimi- neringslagen  
 [ 
 2008:567 
 ] 
 ). 
 Personuppgiftsbehandling och sekretess 
 Informationshanteringen inom hälso- och sjukvården ska vara organiserad på ett sådant sätt att den bl.a. tillgodoser patientsäker- het och god kvalitet. Personuppgifter ska utformas och behandlas så att patientens och övriga registrerades integritet respekteras. De ska också hanteras och bevaras så att obehöriga inte får tillgång till dem (1 kap. 2 § patientdatalagen  
 [ 
 2008:355 
 ] 
 ). 
 Personuppgifter får behandlas inom hälso- och sjukvården om det behövs för att fullgöra de skyldigheter som anges i 3 kap. patient- datalagen, bl.a. skyldigheten att föra patientjournal, och upprätta annan dokumentation som behövs i och för vården av patienten. Personuppgifter får också behandlas om det behövs för att t.ex. upprätta annan dokumentation som följer av lag, förordning eller annan författning (2 kap. 4 § första stycket 1 och 3 samma lag). 
 En patientjournal ska innehålla de uppgifter som behövs för en god och säker vård av patienten. Som exempel kan nämnas upp- gifter om patientens identitet, bakgrunden till vården och ställd diagnos samt uppgifter om vidtagna och planerade åtgärder. Som ytterligare exempel kan nämnas uppgifter om den information som har lämnats till patienten och de ställningstaganden som har gjorts i fråga om valet av behandlingsalternativ. En patientjournal får också innehålla andra uppgifter som enligt lag eller annan författning ska antecknas i en patientjournal (3 kap. 7 § patientdatalagen). 
 43 
  
 Gällande rätt 
  
 SOU 2014:29 
  
 Inom hälso- och sjukvården gäller sekretess för uppgifter om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider men. Detsamma gäller i annan medicinsk verksamhet, exempelvis insemination och befruktning utanför kroppen (25 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen  
 [ 
 2009:400 
 ], OSL 
 ). Sekretessen hindrar dock inte att uppgifter lämnas till en enskild enligt vad som föreskrivs i 6 och 7 kap. lagen om genetisk integritet m.m. (25 kap. 11 § 6 OSL). Denna sekretessbrytande bestämmelse gör det möjligt för de barn som har kommit till genom en assisterad befruktning med done- rade könsceller att få information om donatorn (se avsnitt 4.2.3). 
  
 4.2.2 
  
 Allmänna förutsättningar för assisterad befruktning 
  
 Parförhållande och samtycke 
 En första förutsättning för att en person enligt svensk lag ska kunna genomgå assisterad befruktning är att han eller hon är gift, registrerad partner eller sambo. Såväl olikkönade som samkönade par kan genomgå en assisterad befruktning. En ensamstående person kan däremot inte komma i fråga för sådan behandling. Kravet på parförhållande har motiverats med att ett barn bör garanteras två rättsliga föräldrar som kan ge barnet ekonomisk, social och rättslig trygghet (se t.ex. prop. 2004/05:137 s. 42). 
 En andra förutsättning är att det i paret finns en kvinna som kan bära och föda barnet. Ett par som består av två män kan således inte komma i fråga för assisterad befruktning. Inte heller sådana par i vilka kvinnan t.ex. saknar en livmoder kan komma i fråga för sådan behandling. En tredje förutsättning är att den andra personen i paret, dvs. den person som inte ska bära och föda barnet, lämnar sitt samtycke till den assisterade befruktningen. Samtycket ska lämnas skriftligen (6 kap. 1 § och 7 kap. 3 § lagen om genetisk inte- gritet m.m.) och på en av Socialstyrelsen framtagen blankett (4 kap. 3 § i SOSFS 2009:32). Genom att lämna sitt samtycke visar personen att han eller hon är beredd att ta på sig det faktiska fader- skapet eller föräldraskapet till det blivande barnet (prop. 1984/85:2 s.  
 10–11). 
  
 Den ansvariga läkaren ska ta del av det skriftliga samtycket och bekräfta det genom en signering på samtyckeshandlingen. Läkaren 
 44 
  
 SOU 2014:29 
  
 Gällande rätt 
  
 ska också informera paret om samtyckets innebörd, att samtycket gäller tills vidare, att en återkallelse av samtycket kan göras munt- ligen eller skriftligen, att den ansvariga läkaren omgående ska under- rättas om att ett samtycke har återkallats och att en återkallelse gäller från den tidpunkt då läkaren har underrättats om åter- kallelsen. Om ett samtycke återkallas, ska den ansvariga läkaren bekräfta det genom en signering på samtyckeshandlingen (4 kap. 4 § i SOSFS 2009:32). 
 Undersökningar och bedömningar 
 Det finns även andra förutsättningar som måste vara uppfyllda för att ett par ska kunna genomgå en assisterad befruktning. En sådan förutsättning är att paret inte bedöms ha rimliga möjligheter att få barn utan assisterad befruktning. En annan förutsättning är att paret bedöms ha medicinska förutsättningar att få barn genom en assisterad befruktning. För att göra dessa bedömningar, krävs att paret genomgår undersökningar av olika slag, bl.a. gynekologisk eller urologisk undersökning. Man undersöker också nivåerna av vissa hormoner hos kvinnan och, om behandlingen avser ett olik- könat par, mannens spermier. 
 Paret ska testas för förekomst av markörer för smittämnena HIV 1 och HIV 2, Hepatit B och C, HTLV I och II samt syfilis (Treponema pallidum). Paret kan i vissa fall också behöva testas för förekomst av malaria och tuberkulos (4 kap. 7 och 8 §§ i SOSFS 2009:32). Uppgifter om testresultaten ska dokumenteras och paret ska informeras om såväl resultaten som konsekvenserna av resul- taten. En assisterad befruktning får bara utföras om det bedöms osannolikt att en smitta eller sjukdom som anges i 4 kap. 7 och 8 §§ SOSFS 2009:32 kan överföras på barnet genom befruktningen. En assisterad befruktning får dessutom aldrig utföras om en annan smitta eller sjukdom än de som anges i 7 och 8 §§ SOSFS 2009:32 kan riskera mottagarens eller barnets liv eller hälsa (4 kap.  
 9–10 
  §§ i SOSFS 2009:32). 
 I anslutning till testerna och undersökningarna ska en bedöm- ning göras för att säkerställa om det med hänsyn till kvinnans eller barnets säkerhet är lämpligt att kvinnan genomgår en graviditet. En assisterad befruktning får inte utföras om en graviditet t.ex. kan riskera kvinnans eller barnets liv eller hälsa (4 kap.  
 9–10 
  §§ SOSFS). 
 45 
  
 Gällande rätt 
  
 SOU 2014:29 
  
 4.2.3 
  
 Särskilda förutsättningar vid användning av donerade könsceller 
  
 Genetisk koppling 
 Det ska vid assisterad befruktning alltid finnas en genetisk kopp- ling mellan barnet och minst en av föräldrarna. Det sagda innebär att åtminstone en av personerna i paret måste ha könsceller som kan användas vid befruktningen. Samtidig användning av donerade ägg och donerade spermier är alltså inte tillåten. En konsekvens av detta är att det inte är tillåtet för den ena kvinnan i ett samkönat par att donera sina ägg för användning vid behandling av den andra kvinnan i paret, trots att barnet då skulle få en genetisk koppling till en av sina föräldrar. Förbudet mot samtidig användning av done- rade spermier och donerade ägg har i förarbetena motiverats med bl.a. att en annan ordning kan ses som en alltför långtgående strävan att med tekniska insatser kompensera livets ofullkomlighet (prop. 2001/02:89 s. 52). 
 Särskild prövning 
 Inför en assisterad befruktning med donerade könsceller måste paret, förutom allmänna tester och undersökningar, genomgå en särskild prövning. Vid denna prövning ska en läkare bedöma om det med hänsyn till parets medicinska, psykologiska och sociala förhållanden är lämpligt att den assisterade befruktningen äger rum. En assisterad befruktning med donerade könsceller får bara utföras om det kan antas att det blivande barnet kommer att växa upp under goda förhållanden (6 kap. 3 § och 7 kap. 5 § lagen om genetisk integritet m.m.). 
 Vid den särskilda prövningen bör läkarens bedömning utgå från parets möjlighet och förmåga att fungera som föräldrar under barnets hela uppväxt. Hänsyn bör tas till parets ålder 
  
 1 
  
 , hälsotill- stånd och eventuella funktionsnedsättningar. Hänsyn bör också tas till parets inbördes relation, levnadsförhållanden och inställning till att berätta för barnet om dess biologiska ursprung. Vid prövningen av parets psykologiska och sociala förhållanden bör en yrkes- 
  
 1  
 Det finns ingen absolut åldersgräns för assisterad befruktning. Regeringen har dock uttalat bl.a. att befruktning utanför kroppen inte bör komma i fråga för kvinnor som har passerat den ålder då kvinnors fertilitet normalt avtar (prop. 2001/02:89 s. 61). 
 46 
  
 SOU 2014:29 
  
 Gällande rätt 
  
 utövare med beteendevetenskaplig kompetens delta. Samtal bör hållas med personerna tillsammans och med var och en för sig. När den särskilda prövningen är gjord, ska paret ges en individuellt anpassad information (4 kap. 12 § SOSFS 2009:30 och de allmänna råd som följer efter föreskriften). 
 Om en assisterad befruktning vägras, ska den ansvariga läkaren informera paret om skälen till det. Paret ska också informeras om att de kan begära Socialstyrelsens prövning av frågan (6 kap. 3 § och 7 kap. 5 § lagen om genetisk integritet m.m.). Socialstyrelsens beslut kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövnings- tillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten (8 kap. 1 § lagen om genetisk integritet m.m.). 
 Krav i fråga om donatorn 
 En användning av donerade könsceller kräver naturligtvis att det finns en lämplig donator. Det krävs också att han eller hon är införstådd med de konsekvenser som en donation kan medföra senare i livet. Om donationen avser ägg eller spermier till en befrukt- ning utanför kroppen, gäller dessutom uttryckliga krav på att dona- torn ska vara myndig vid donationen och att han eller hon har lämnat sitt skriftliga samtycke till att spermierna får användas för befruktning respektive att äggen får befruktas (7 kap. 2 § lagen om genetisk integritet m.m.). Några motsvarande krav finns inte vid insemination med donerade spermier. 
  
 2  
  
 Fertilitetsklinikerna brukar dock ändå, oavsett typen av assisterad befruktning, kräva att en spermiedonator är  
 18–55 
  år och att en äggdonator är högst 36 år. 
  
 3 
  
 En person som vill donera ägg eller spermier måste först lämna uppgifter om sin ålder, hälsa och sjukdomshistoria (en s.k. hälso- deklaration). Han eller hon måste också genomgå en personlig intervju och tester av olika slag. Den personliga intervjun utförs av en kurator eller en annan person med motsvarande kompetens och testerna avser HIV 1 och HIV 2, hepatit B och C, HTLV I och HTLV II samt syfilis. En person som vill donera spermier ska dessutom testas för klamydiainfektion och gonorré. I vissa fall kan det vara aktuellt att utföra ytterligare tester eller genetisk scree- 
  
 2 
  
 I betänkandet  
  
 En ny biobankslag  
 (SOU 2010:81) har det föreslagits att det i 6 kap. lagen om genetisk integritet m.m., som handlar om insemination, införs ett lagrum som i allt väsentligt motsvarar innehållet i 7 kap. 2 § lagen. Betänkandet bereds inom Regeringskansliet. 
  
 3 
  
 Rapporten  
 Assisterad befruktning – etiska aspekter  
 (Smer 2013:1) s.  
  
 55–56. 
  
 47 
 Gällande rätt SOU 2014:29 
 ning. Vid donation av spermier ska spermierna hållas åtskilda från andra vävnader och celler i minst 180 dagar. Donatorn ska därefter på nytt testas för HIV 1 och HIV 2, hepatit B och C, HTLV I och HTLV II. När en person har genomgått alla tester, görs en bedöm- ning av om han eller hon kan godkännas som donator (4 kap. 22 § och bilaga 4 i SOSFS 2009:30 samt 4 kap. 6 § SOSFS 2009:32). 
 Informationen till en blivande donator ska innefatta information om förutsättningarna för en donation enligt 6 kap. 4 § och 7 kap. 6 § lagen om genetisk integritet m.m. samt information om de rättsliga, psykologiska och sociala konsekvenser som donationen kan ge upphov till. I det senare ingår information om ett blivande barns rätt till uppgifter om sitt genetiska ursprung och att ett blivande barn kan komma att kontakta donatorn i framtiden (4 kap. 4 § SOSFS 2009:30). 
 Om de donerade könscellerna ska användas vid en befruktning utanför kroppen, måste donatorn som sagt lämna sitt skriftliga sam- tycke till att äggen får befruktas eller att spermierna får användas för befruktning. Samtycket får återkallas fram till dess att befrukt- ning har skett (7 kap. 2 § lagen om genetisk integritet m.m.). 
 Krav i fråga om donerade könsceller 
 Det är den behandlande läkaren som väljer vilka donerade ägg eller spermier som ska användas vid en assisterad befruktning. Köns- cellerna kan vara färska eller frysta. Läkaren ska se till att de done- rade könscellerna kommer från en lämplig givare 
 .  
 Könsceller från en avliden person får inte användas (6 kap. 4 § och 7 kap. 6 § lagen om genetisk integritet m.m.). Förbudet mot användning av köns- celler från avlidna personer har motiverats med att en annan ord- ning skulle strida mot den humanistiska människosynen. Den skulle också kunna få negativa psykologiska konsekvenser för det blivande barnet (prop. 2001/02:89 s. 44). Kontrollen av att dona- torn fortfarande är i livet vid den assisterade befruktningen ska göras av den behandlande läkaren (4 kap. 14 § andra stycket SOSFS 2009:32). 
 En läkare får vid valet av könsceller, om paret så önskar, välja könsceller från en donator som liknar de blivande föräldrarna i fråga om t.ex. hår- och ögonfärg samt kroppskonstitution. Läkaren får däremot inte tillgodose sådana önskemål som faller utanför de egenskaper som eftersträvas för att ett barn ska vara likt de övriga 
 48 
  
 SOU 2014:29 
  
 Gällande rätt 
  
 familjemedlemmarna. Det är t.ex. inte tillåtet att tillgodose önske- mål om att donatorn ska ha en hög intelligenskvot eller om att barnet ska få ett visst kön. Det är samtidigt inte förbjudet för en läkare att välja könsceller från en donator som paret själv har pekat ut, t.ex. en släkting eller nära vän. Läkaren måste i sådana fall dock beakta de inblandade personernas motiv för det och deras möjlig- heter att klara sina framtida inbördes relationer (prop. 1984/85:2 s. 26 och prop. 2001/02:89 s. 44). Vid befruktning utanför kroppen är det också tillåtet att välja bort sådana befruktade ägg som bär på anlag för vissa allvarliga sjukdomar(4 kap. 2 § lagen om genetisk integritet m.m.). 
 Det finns även andra regler som en läkare måste följa vid assi- sterad befruktning. En sådan regel är att en kvinna under en och samma menstruationscykel bara får insemineras med spermier från  
 en  
 donator. Vid befruktning utanför kroppen gäller i stället en begränsning i fråga om det antal ägg som får föras in i en kvinna. Huvudregeln är att det vid en och samma behandling bara får föras in ett ägg i kvinnans livmoder. Undantag kan göras om risken för tvillinggraviditet bedöms som liten. I det senare fallet får högst två ägg föras in i kvinnans livmoder och båda äggen måste komma från samma donator. Paret ska i sådana fall också informeras om risken för tvillinggraviditet och erbjudas samtal med en barnläkare (4 kap.  
 15–16 
  §§ SOSFS 2009:32). 
 Det finns en allmän uppfattning om att en donator inte bör ge upphov till barn i mer än sex familjer. Tanken med detta är att begränsa risken för att en person som kommit till genom assisterad befruktning får barn med en annan person som har avlats av samma donator (se bl.a. prop. 1984/85:2 s. 26). 
 Barnets rätt till information 
 I Sverige har lagstiftaren, alltsedan möjligheten till assisterad befruktning med donerade könsceller lagreglerades, ansett att barn som kommer till på detta sätt har rätt till kännedom om sitt gene- tiska ursprung. En person som har kommit till genom en assisterad befruktning med donerade könsceller i Sverige och som uppnått tillräcklig mognad, har därför alltid en rätt att ta del av sådana uppgifter om donatorn som har antecknats i sjukhusets särskilda journal. Kravet på tillräcklig mognad ska normalt inte anses upp- fyllt förrän personen har nått de övre tonåren. 
 49 
  
 Gällande rätt 
  
 SOU 2014:29 
  
 Rätten att ta del av uppgifter om donatorn tillkommer endast barnet. Hans eller hennes vårdnadshavare eller före detta vårdnads- havare har alltså inte någon sådan rätt (prop. 1984/85:2 s. 16 och 27). Rätten att ta del av uppgifter är också begränsad till sådana fall där den assisterade befruktningen har utförts inom svensk hälso- och sjukvård. 
 En första förutsättning för att någon ska kunna utöva sin rätt att ta del av uppgifter om donatorn är att han eller hon får information om sin tillblivelse. Denna information ska normalt lämnas av barnets föräldrar. Om en person inte har fått någon sådan information men har anledning att anta att han eller hon kommit till genom en assisterad befruktning med donerade könsceller, kan personen vända sig till socialnämnden. Nämnden är då skyldig att ta reda på om det finns några uppgifter antecknade i en särskild journal (6 kap. 5 § och 7 kap. 7 § lagen om genetisk integritet m.m. samt 25 kap. 1 och 11 §§ OSL ). 
 En andra förutsättning är att relevanta uppgifter har dokumen- terats och bevarats i en särskild journal. Bestämmelser om sådana journaler finns i 6 kap. 4 § och 7 kap. 6 § lagen om genetisk integri- tet m.m. samt i 5 kap. 3 § SOSFS 2009:32. Bestämmelserna innebär att den särskilda journalen ska innehålla uppgifter om donatorns identitet eller uppgifter som medger full spårbarhet till mot- svarande uppgifter i ett register vid den vävnadsinrättning som har lämnat ut de könsceller som använts för den assisterade befrukt- ningen. Journalen, som också kan innehålla uppgifter om bl.a. donatorns  
 hår-, 
  hud- och ögonfärg, ska bevaras i minst 70 år. 
 Alla assisterade befruktningar med donerade könsceller regi- streras i ett särskilt kvalitetsregister  
 (Q-IVF). 
  Även  
 IVF-behand- 
  lingar med ett pars egna könsceller registreras i detta register. Syftet med registret är att kontinuerligt följa behandlingsresultat och eventuella medicinska risker för såväl barn som behandlade par. Ett annat syfte är att ge klinikerna ett underlag för sitt utvecklings- och kvalitetsarbete. Registret kan också utgöra grund för veten- skapliga arbeten. 
 50 
  
 SOU 2014:29 
  
 Gällande rätt 
  
 4.2.4 
  
 Tillåtna metoder för assisterad befruktning 
  
 Valet av metod 
 Om de allmänna förutsättningarna för en assisterad befruktning är uppfyllda, uppkommer frågan vilken metod som bör användas vid behandlingen. Valet styrs av den bakomliggande fertilitetsproble- matiken. Insemination kan användas om en man har spermier med nedsatt funktion. Metoden kan också användas om ett par t.ex. lider av oförklarad barnlöshet eller om paret består av två kvinnor. Befruktning utanför kroppen kan användas i sådana fall där ett par av olika skäl inte bedöms kunna behandlas framgångsrikt genom insemination. De bakomliggande fertilitetsproblemen kan bero på faktorer hos kvinnan eller mannen, eller vara okända. 
 Om en assisterad befruktning kräver användning av donerade könsceller, måste också de särskilda förutsättningarna i avsnitt 4.2.3 vara uppfyllda. Av detta följer att behandlingen bl.a. ska vara medicinskt motiverad. Undantag gäller i sådana fall där ett par består av två kvinnor och således inte har båda typerna av köns- celler. 
  
 4 
  
 Framställningen i de följande två avsnitten innehåller en redo- görelse för insemination och befruktning utanför kroppen samt för de regler som gäller om respektive behandlingsmetod. Den inne- håller också viss statistik. 
 Insemination 
 Insemination kan utföras med parets egna spermier eller med done- rade spermier (6 kap. 1 och 2 §§ lagen om genetisk integritet m.m.). Metoden innebär att spermier placeras i vaginan med hjälp av en nålfri injektionsspruta. Spermierna kan också föras in i livmodern med hjälp av en kateter (intrauterin insemination). För att befrukt- ning ska äga rum, krävs att kvinnan har ägglossning vid tidpunkten för inseminationen. Förekomsten av ägglossning kan kontrolleras med hjälp av urinprov, ultraljud eller blodprov. I vissa fall används hormonstimulering för att framkalla ägglossning hos kvinnan. 
  
 5 
  
 Insemination med donerade spermier får inte utan tillstånd av Inspektionen för vård och omsorg utföras annat än vid offentligt 
  
 4 
  
 Smer 2013:1 s.  
  
 49–52. 
  
 5 
  
 Smer 2013:1 s. 49. 
  
 51 
  
 Gällande rätt 
  
 SOU 2014:29 
  
 finansierade sjukhus. En sådan insemination ska också genomföras under överinseende av läkare med specialistkompetens i gynekologi och obstetrik (6 kap. 2 § lagen om genetisk integritet m.m.). För insemination med parets egna spermier, uppställs inga sådana krav. Skillnaderna i kompetenskrav m.m. har motiverats med att den första typen av insemination, dvs. insemination med donerade spermier, inte bara inrymmer frågor av medicinsk art utan också problem av etisk och psykosocial natur. Det har därför ansetts nödvändigt med garantier för att insemination med donerade köns- celler genomförs under etiskt godtagbara former och av sådana läkare som har erfarenhet av barnlöshetsutredningar (prop. 1984/85:2 s. 9). 
 Under år 2011 genomfördes det i Sverige sammanlagt 446 in- seminationer med donerade spermier, vilka resulterade i 85 födda barn. 
  
 6  
  
 Någon statistik om antalet övriga inseminationer finns inte. 
 Befruktning utanför kroppen 
 Befruktning utanför kroppen kan utföras med parets egna köns- celler. Det är också möjligt att utföra behandlingen med kvinnans egna ägg och donerade spermier eller med donerade ägg och makens eller sambons spermier. Befruktning utanför kroppen med enbart donerade könsceller är däremot inte tillåten (7 kap. 3 § lagen om genetisk integritet m.m.). 
 Vid befruktning utanför kroppen sammanförs ägg och spermier i ett laboratorium där befruktningen sker. En behandlingscykel innefattar vanligtvis hormonstimulering, ägguttagning, befruktning och äggåterföring. 
 Hormonstimuleringen syftar till att öka antalet ägg som kan tas ut för befruktning och innebär att kvinnan ges hormoner som stimulerar äggstockarna. Processen övervakas noga för att undvika överstimulering. Övervakningen kan ske i form av ultraljuds- undersökningar. När man kan konstatera att äggblåsor har mognat, är det dags för nästa steg i behandlingscykeln, dvs. ägguttagningen. Detta sker normalt efter cirka två veckors behandling. Ägg- uttagningen innefattar punktering av äggblåsorna via vaginan och utsugning av vätskan i äggblåsorna som innehåller mognade ägg. Behandlingen sker under lokalbedövning och med hjälp av ultra- 
  
 6  
 Källa:  
 Q-IVF-registret. 
  
 52 
  
 SOU 2014:29 
  
 Gällande rätt 
  
 ljudsstyrning. Antalet ägg varierar, men uppgår ofta till cirka  
 5–15 
  stycken. 
 När äggen har tagits ut, placeras äggen och spermierna i en näringslösning som inkuberas i 37 grader. Om försöket lyckas, befruktas ett eller flera av äggen. Efter cirka  
 2–5 
  dagars inkubation väljer man ut ett befruktat ägg baserat på morfologisk karaktär och återför det till kvinnans livmoder med hjälp av en tunn kateter. Övriga befruktade ägg kan, om de är av god kvalitet, frysas och användas senare. Efter äggåterföringen får kvinnan gulkropps- hormon. Detta sker i syfte att öka chanserna för ägget att fästa i liv- moderns slemhinna. 
 Det är numera möjligt att isolera en enda spermie och med hjälp av mikroskop och mikroinjektor spruta in spermien i äggcellens cytoplasma. Tekniken, som kallas intracytoplasmatisk spermie- injektion (ICSI) eller mikrofertilisering, gör det möjligt att åstad- komma en befruktning i sådana fall där en vanlig befruktning utan- för kroppen, dvs. en vanlig  
 IVF-behandling, 
  inte fungerar. Använd- ningen av ICSI har ökat och behandlingsformen används i dag ungefär lika ofta som vanlig IVF. 
  
 7 
  
 Befruktning utanför kroppen med parets egna könsceller får inte utan tillstånd av Inspektionen för vård och omsorg utföras annat än vid offentligt finansierade sjukhus. Befruktning utanför kroppen med donerade ägg eller spermier får bara utföras vid s.k. universi- tetssjukhus, dvs. sådana sjukhus som har upplåtit en enhet för utbildning av läkare enligt avtal mellan de universitet som bedriver läkarutbildning och berörda landsting (7 kap. 4 § lagen om genetisk integritet m.m.). Kravet i fråga om universitetssjukhus har moti- verats med att sådana sjukhus kan tillgodose kraven på tillförlitlig kontroll, uppföljning och utvärdering samt kraven på särskild kom- petens och forskning (prop. 2001/02:89 s.  
 50–51). 
  
 Under år 2011 uppgick antalet behandlingar där befruktade ägg återfördes till drygt 15 000. Behandlingarna resulterade i cirka 3 900 levande barn. Vid 465 av behandlingarna användes donerade spermier och vid 358 användes donerade ägg. 
  
 7  
 Smer 2013:1 s.  
 50–52. 
  
 53 
  
 Gällande rätt 
  
 SOU 2014:29 
  
 4.2.5 
  
 Vissa förbuds- och ansvarsbestämmelser 
  
 Lagen om genetisk integritet m.m. innehåller även bestämmelser om förbud mot vissa typer av förfaranden. Vi ska här kort behandla de mest centrala förbudsbestämmelserna och vad en överträdelse av dessa bestämmelser kan medföra. 
 En typ av förbudsbestämmelser handlar om utförande av assi- sterad befruktning i strid med lagen om genetisk integritet m.m. Bestämmelserna finns i 8 kap. 4 och 5 §§ lagen och innebär dels ett förbud mot att vanemässigt eller i vinstsyfte utföra insemination i strid med föreskrifterna i 6 kap. lagen och ett förbud mot att till- handahålla spermier för en sådan insemination, dels ett förbud mot att vanemässigt eller i vinstsyfte bryta mot föreskrifterna i 7 kap. 3 och 4 §§ lagen, dvs. föreskrifterna om krav i fråga om civilstånd, samtycke, genetisk koppling och sjukhus. Med vanemässigt avses att någon vid upprepade tillfällen erbjuder sina tjänster åt olika kvinnor. Kravet på vanemässighet kan däremot inte anses uppfyllt om någon i ett enskilt fall hjälper en kvinna att bli gravid genom assisterad befruktning (prop. 1984/85:2 s. 30 och 1987/88:160 s. 23). En person som bryter mot bestämmelserna i 8 kap. 4 eller 5 § lagen kan dömas till böter eller fängelse i högst sex månader. 
 En annan typ av förbudsbestämmelser handlar om förvaring och användning av vissa könsceller vid assisterad befruktning. Dessa bestämmelser finns i 5 kap.  
 4–6 
  §§ lagen och innebär i huvudsak följande. Det är förbjudet att förvara befruktade ägg (och ägg som har varit föremål för somatisk cellkärnöverföring) i fryst tillstånd under längre tid än vad som anges i lagen eller vad som har med- getts av Socialstyrelsen. Huvudregeln är att befruktade ägg får för- varas i fryst tillstånd under högst fem år. Socialstyrelsen kan dock, om det finns synnerliga skäl, medge att förvaringen får pågå under ytterligare en viss tid. Det är också förbjudet att vid assisterad befruktning använda sådana könsceller som har varit föremål för försök i forsknings- eller behandlingssyfte. Detsamma gäller för sådana ägg som har varit föremål för somatisk cellkärnöverföring 
  
 8 
  
 . Den som bryter mot någon av dessa förbudsbestämmelser kan dömas till böter eller fängelse i högst ett år. Ett allmänt åtal för sådant brott får dock bara väckas efter medgivande av Social- styrelsen. För att en person ska dömas till ansvar vid en över- 
  
 8  
 Med somatisk cellkärnöverföring avses att cellkärnan i ett ägg ersätts med kärnan från en kroppscell (se bl.a. Ds 2005:40 s. 57). 
 54 
  
 SOU 2014:29 
  
 Gällande rätt 
  
 trädelse av förbudet mot för lång förvaring av frysta befruktade ägg, krävs dessutom att överträdelsen inte är ringa (8 kap. 3 § lagen). 
 Den sista typen av förbudsbestämmelser som behandlas här avser införsel av frysta spermier och handel med biologiskt material. Förbudet mot införsel av frysta spermier behandlas i 6 kap. 7 § och bestämmelsen innebär att sådan införsel är förbjuden om inte Socialstyrelsen har gett tillstånd till den. Syftet med förbudet är bl.a. att förhindra att kommersiellt drivna spermabanker i utlandet per postorder eller på något annat sätt levererar frysta spermier till kvinnor i Sverige för självinsemination (prop. 1984/85:2 s. 29). En överträdelse av förbudet kan medföra ansvar enligt lagen (2000:1225) om straff för smuggling. Förbudet mot handel med biologiskt material behandlas i 8 kap. 6 § lagen. Med biologiskt material avses även material från mänskliga ägg samt celler och cellinjer från sådana ägg. Bestämmelsen innefattar ett förbud mot att i vinstsyfte ta, överlämna, ta emot eller förmedla biologiskt material från en levande eller avliden människa. Den som överträder förbudet kan dömas till böter eller fängelse i högst två år. Detsamma gäller för den som använder eller tar till vara sådant material för trans- plantation eller annat ändamål trots insikt om att material har tagits, överlämnats, tagits emot eller förmedlas för vinstsyfte. Ansvar enligt bestämmelsen ska dock inte dömas ut i ringa fall. 
  
 4.3 
  
 Moderskap, faderskap och föräldraskap 
  
 4.3.1 
  
 Moderskap 
  
 Om ett barn har kommit till genom befruktning av en kvinnas eget ägg, finns det inga bestämmelser som säger att kvinnan ska betrak- tas som barnets mor. Att så är fallet, följer i stället av de oskrivna principerna – mater semper certa est (det är alltid säkert vem som är mor) eftersom mater est quam gestatio demonstrat (modern är den som födandet visar). 
 När befruktning utanför kroppen med donerade ägg blev tillåtet år 2003, uppkom frågan om samma principer skulle gälla även i dessa fall. Frågan besvarades jakande och ett nytt lagrum infördes i 1 kap. föräldrabalken (FB). Av detta lagrum, 1 kap. 7 § FB, följer att det i dessa fall är den kvinna som föder barnet som i rättsligt hänseende ska betraktas som barnets mor. Äggdonatorn, dvs. 
 55 
  
 Gällande rätt 
  
 SOU 2014:29 
  
 barnets genetiska mor, ska alltså inte betraktas som barnets rätts- liga mor. 
 I föräldrabalkens mening är det alltså alltid den som föder barnet som ska anses som barnets mor. Detta innebär att det ytterst sällan kan bli aktuellt att häva eller fastställa moderskapet till ett barn. Några särskilda bestämmelser om det finns därför inte. Det kan under vissa förutsättningar finnas möjligheter att föra en negativ eller positiv moderskapstalan 
  
 9  
  
 enligt reglerna i 13 kap. 2 § rättegångsbalken (se bl.a. NJA 2007 s. 684). En viktig förutsättning för att en sådan talan ska tas upp till prövning är dock att det råder ovisshet om rättsförhållandet, dvs. ovisshet om en kvinna är mor till ett barn. Ovissheten ska dessutom leda till förfång för t.ex. barnet. 
  
 4.3.2 
  
 Faderskap 
  
 Regleringen om faderskap är mer omfattande än den om moder- skap och innefattar också bestämmelser om fastställande och upp- hävande av faderskap. Regleringen, som finns i 1 kap. FB, innebär i huvudsak följande. 
 Om modern vid barnets födsel är gift med en man eller är ny- bliven änka, ska maken respektive den avlidne maken anses som barnets far (den s.k. faderskapspresumtionen i 1 kap. 1 § FB). Presumtionen gäller även vid assisterad befruktning. En fader- skapspresumtion kan hävas under de förutsättningar som anges i 1 kap. 2 § FB. Domstolen förklarar då att mannen i äktenskapet inte är far till barnet. Bestämmelser om vem som får väcka talan om hävande av faderskap finns i 3 kap.  
 1–4 
  §§ FB. 
 Om det inte föreligger en faderskapspresumtion, måste fader- skapet fastställas genom bekräftelse eller dom. Detsamma gäller om en domstol med stöd av 1 kap. 2 § FB har förklarat att en viss man inte är far till barnet. 
 En bekräftelse av faderskapet ska vara skriftlig och bevittnad av två personer samt godkänd av socialnämnden och av modern eller en för barnet särskilt förordnad vårdnadshavare. Socialnämnden får bara lämna sitt godkännande om det kan antas att mannen är far till barnet (1 kap. 4 § FB). 
  
 9  
 Med negativ och positiv moderskapstalan avses en talan om att upphäva respektive fastställa moderskapet. 
 56 
  
 SOU 2014:29 
  
 Gällande rätt 
  
 I andra fall ska faderskapet fastställas genom dom. Reglerna om detta finns i 1 kap. 5 § FB och innebär att rätten ska förklara en man vara far om det genom en genetisk undersökning är utrett att han är barnets far. Detsamma gäller om det är utrett att en man har haft samlag med barnets mor eller att en insemination eller befrukt- ning utanför moderns kropp har skett med hans spermier under den tid då barnet kan vara avlat och det med hänsyn till samtliga omständigheter är sannolikt att barnet har avlats av honom. Ett fastställande av faderskap med stöd av enbart 1 kap. 5 § förutsätter att mannen är barnets genetiske far. 
 Om barnet har kommit till genom en assisterad befruktning som utförts med samtycke av en man som vid behandlingen var moderns make eller sambo och det med hänsyn till samtliga om- ständigheter är sannolikt att barnet har avlats genom behandlingen, anses denne man som barnets far vid tillämpningen av bestäm- melserna i  
 2–5 
  §§ FB (1 kap. 6 och 8 §§ FB). Reglerna gör det möjligt att fastställa faderskapet enligt 1 kap. 4 och 5 §§ även i sådana fall där mannen inte är genetisk far till barnet. 
 Om det brister i någon av förutsättningarna enligt 1 kap. 6 eller 8 §, t.ex. i frågan om samtycke, måste faderskapet fastställas enligt de regler som annars gäller. När den assisterade befruktningen har utförts med donerade spermier och enligt gällande bestämmelser, finns det i sådana fall ingen möjlighet att genom dom förklara spermiegivaren som far till barnet (1 kap. 5 § andra stycket FB). Om spermiegivaren inte vill bekräfta faderskapet enligt 1 kap. 4 § FB, kan något faderskap inte fastställas (jfr prop. 1984/85:2 s. 21 och prop. 1987/88:160 s. 21). 
 Bestämmelserna i 1 kap. 6 och 8 §§ FB är tillämpliga även om den assisterade befruktningen har utförts på annat sätt än enligt lagen om genetisk integritet m.m. De gäller alltså även vid behand- lingar som har utförts utomlands och vid s.k. heminseminationer (prop. 1984/85:2 s. 20 och prop. 1987/88:160 s. 21). Faderskaps- regeln i 1 kap. 8 § gäller även i det fallet då en man har lämnat samtycke till att hans maka eller sambo genomgår en assisterad befruktning med såväl donerat ägg som donerade spermier, dvs. en form av assisterad befruktning som inte är tillåten inom svensk hälso- och sjukvård (jfr 7 kap. 3 § lagen om genetisk integritet m.m.). Om den assisterade befruktningen har utförts på något annat sätt än enligt lagen om genetisk integritet m.m., finns det inte heller något hinder mot att en domstol genom dom förklarar spermiegivaren som far till barnet (jfr 1 kap. 5 § andra stycket FB). 
 57 
  
 Gällande rätt 
  
 SOU 2014:29 
  
 En förutsättning för detta är dock att det inte finns någon annan man som enligt 1 kap. 6 eller 8 § ska anses som far till barnet. 
 Bestämmelserna i 1 kap. 6 och 8 §§ FB gäller dessutom även vid tillämpning av bestämmelser i annan lag eller författning som tillägger släktskap eller svågerlag en rättslig betydelse. Någon sär- skild föreskrift om detta har inte ansetts behövlig. 
  
 4.3.3 
  
 Föräldraskap 
  
 Om ett par består av två kvinnor som är gifta, registrerade partner eller sambor, finns det vid assisterad befruktning en möjlighet att fastställa föräldraskap för den kvinna som inte bär och föder barnet. Bestämmelserna, som finns i 1 kap. 9 § FB, innebär att en kvinna ska anses som barnets förälder om hon har samtyckt till att en assisterad befruktning utförs på hennes maka, registrerade partner eller sambo och det med hänsyn till samtliga omständig- heter är sannolikt att barnet har avlats genom behandlingen. 
 Föräldraskap måste, till skillnad från faderskap, alltid fastställas genom bekräftelse eller dom. Detta beror på att det i dessa fall inte finns någon motsvarighet till faderskapspresumtionen i 1 kap. 1 § FB. För fastställande av föräldraskap gäller i stort sett samma regler som för fastställande av faderskap  
 ( 
 se avsnitt 4.3.2 
 ) 
 . 
 Bestämmelserna i 1 kap. 9 § FB är bara tillämpliga i sådana fall där den assisterade befruktningen har utförts enligt 6 eller 7 kap. lagen om genetisk integritet m.m. De gäller således inte om behandlingen har utförts i privat regi eller utomlands (jfr bestäm- melserna i 1 kap. 6 och 8 §§ FB). I de senare fallen ska i stället faderskap fastställas för spermiegivaren enligt bestämmelserna i 1 kap.  
 3–5 
  §§ FB. Om det är till fördel för barnet och övriga förut- sättningar är uppfyllda, kan ett gemensamt föräldraskap för kvin- norna åstadkommas genom adoption (prop. 2004/05:137 s. 44). 
 Även bestämmelserna i 1 kap. 9 § FB gäller vid tillämpning av bestämmelser i annan lag eller författning som tillägger släktskap eller svågerlag en rättslig betydelse. 
 58 
  
 SOU 2014:29 
  
 Gällande rätt 
  
 4.3.4 
  
 Förfarandet i socialnämnden 
  
 Socialnämnden har under vissa förutsättningar en skyldighet att försöka utreda faderskap eller föräldraskap och se till att detta fast- ställs. En första förutsättning är normalt att det inte föreligger någon faderskapspresumtion enligt 1 kap. 1 § FB. Även i de situationer där det föreligger en faderskapspresumtion kan nämn- den ha en sådan skyldighet om vårdnadshavaren, vårdnadshavarna eller mannen (dvs. den man för vilken presumtionen gäller) begär att en utredning ska genomföras och detta framstår som lämpligt. Nämndens utredning ska då avse faderskapet för en annan man eller föräldraskapet för en kvinna. En andra förutsättning är att barnet står under någons vårdnad och har hemvist i Sverige. För skyldighet att utreda föräldraskap, krävs dessutom att det kan antas att en kvinna ska anses som förälder enligt 1 kap. 9 § FB (2 kap. 1, 8 a och 9 §§ FB). 
 Socialnämnden ska inom ramen för sin utredning hämta in upp- lysningar från modern och från andra personer som kan lämna uppgifter av betydelse. Utredningen ska bedrivas skyndsamt och nämnden ska föra protokoll över det som kommer fram i utred- ningen (2 kap. 4 och 8 §§ FB). Om barnet har kommit till genom en assisterad befruktning och med samtycke från den person i ett par som inte har burit och fött barnet, bör socialnämnden kontrol- lera att ett skriftligt eller muntligt samtycke verkligen har lämnats. Om ett samtycke har lämnats skriftligen, kan nämnden be paret att lämna in en kopia av samtyckeshandlingen. I andra fall kan nämn- den inhämta behövlig information från den person som har ansvarat för den assisterade befruktningen. Denna person kan också behöva kontaktas i sådana fall där socialnämndens utredare eller någon av parterna är tveksam till om barnet har kommit till genom en assisterad befruktning (se 5 kap. SOSFS 2011:2). 
 Om socialnämnden anser att frågan om faderskap eller föräldra- skap kan bedömas med tillräcklig säkerhet på grund av den genom- förda utredningen, bör nämnden bereda mannen eller kvinnan en möjlighet att bekräfta faderskapet respektive föräldraskapet (2 kap. 5 och 8 a §§ FB). Socialnämnden får, som tidigare nämnts, bara godkänna en bekräftelse om det kan antas att en viss person är barnets far eller förälder (1 kap. 4 och 9 §§ FB). 
 Det är inte tillåtet att gallra sådana handlingar som förekommer i en faderskaps- eller föräldraskapsutredning. Förbudet mot gall- ring gäller både för sådana handlingar som har kommit in till nämn- 
 59 
  
 Gällande rätt 
  
 SOU 2014:29 
  
 den och för sådana handlingar som nämnden själv har upprättat (12 kap. 2 § socialtjänstlagen  
 [ 
 2001:453 
 ] 
 ). Syftet med förbudet är bl.a. att tillgodose myndiga barns rätt till information om sina biologiska föräldrar. 
  
 4.3.5 
  
 Förfarandet i domstol 
  
 Om faderskap eller föräldraskap för ett barn inte har fastställts genom bekräftelse, kan frågan prövas av allmän domstol. Bestäm- melser om detta finns i 3 kap. FB. De innebär i huvudsak följande. 
 En talan om fastställande av faderskap eller föräldraskap ska väckas av barnet och kan föras mot flera män respektive kvinnor. Om socialnämnden är skyldig att försöka utreda faderskapet eller föräldraskapet, ska barnets talan föras av nämnden och riktas mot de personer som skäligen kan komma i fråga som far eller förälder till barnet. Barnets talan får också alltid föras av modern, under förutsättningen att hon har vårdnaden om barnet, eller av en sär- skilt förordnad vårdnadshavare. 
 Om barnets talan förs av socialnämnden, ska talan väckas vid tingsrätten i den ort där nämnden finns. I andra fall ska talan väckas vid den tingsrätt där motparten eller en av motparterna ska svara i tvistemål i allmänhet eller, om det inte finns någon behörig dom- stol, vid Stockholms tingsrätt. 
 När socialnämnden har gjort en utredning om faderskapet eller föräldraskapet, ska nämnden till domstolen lämna in det protokoll som förts över utredningen. Protokollet ska delges motparten eller motparterna i samband med stämningen. Rätten ska se till att frågan om faderskap eller föräldraskap blir tillbörligen utredd och kan t.ex. förelägga socialnämnden att fullständiga sin utredning. Rätten kan också begära in de uppgifter som finns om en assisterad befruktning. En sådan begäran ställs till den som är eller har varit ansvarig för behandlingen eller till någon annan som har tillgång till uppgifterna (6 kap. 6 § och 7 kap. 8 § lagen om genetisk integritet m.m.). Rätten ska dessutom bereda var och en som kan föra talan på barnets vägnar en möjlighet att yttra sig i målet. Ett vittnes- förhör får dock aldrig äga rum i syfte att styrka att vittnet har haft samlag med modern under den tid då barnet kan antas vara avlat. 
 Om en dom om faderskap eller föräldraskap överklagas, ska den högre domstolen pröva frågan i hela dess vidd. Den högre dom- stolen ska också, om den kommer fram till att någon annan än en 
 60 
  
 SOU 2014:29 
  
 Gällande rätt 
  
 part skäligen kan komma i fråga som far eller förälder till barnet och en part begär det, undanröja den lägre domstolens dom och återförvisa målet till den domstol som först har dömt i målet. 
 61 
 5 Internationell utblick 
  
 5.1 
  
 Inledning 
  
 Enligt direktiven ska utredningen beakta de rättigheter som barn tillerkänns enligt Förenta Nationernas (FN:s) konvention om barnets rättigheter (barnkonventionen). Utredningen ska också beakta andra grundläggande mänskliga fri- och rättigheter och då särskilt de rättigheter som kvinnor tillerkänns i FN:s konvention om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor (kvinno- konventionen). I det följande redogör vi för relevanta delar av dessa två konventioner. Vi redogör också för relevanta delar av den euro- peiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättig- heterna och de grundläggande friheterna (Europakonventionen), FN:s konvention om medborgerliga och politiska rättigheter och 1997 års Europarådskonvention om mänskliga rättigheter och bio- medicin (biomedicinkonventionen). Därefter behandlar vi Euro- peiska unionens (EU:s) stadga om de grundläggande rättigheterna (rättighetsstadgan) och vissa andra instrument som har utarbetats inom EU och som har koppling till de frågor som utredningen har i uppdrag att överväga. Sist i kapitlet beskriver vi hur regleringen om assisterad befruktning och föräldraskap vid assisterad befruktning har utformats i några andra länder. 
 Innan vi redogör för innehållet i de internationella instrumenten finns det skäl att säga några ord om de metoder som finns för införlivande av internationella konventioner och andra instrument i svensk rätt och vilken status deras bestämmelser har i förhållande till bestämmelser i nationell rätt. 
 I Sverige införlivas ofta konventioner genom  
 transformering  
 eller genom  
 konstaterande av normharmoni 
 . Transformering innebär att man, i den utsträckning det anses behövligt, inför eller ändrar svenska bestämmelser så att den nationella regleringen överens- stämmer med konventionens krav. Konstaterande av normharmoni 
 63 
  
 Internationell utblick 
  
 SOU 2014:29 
  
 innebär, som uttrycket antyder, ett konstaterande av att svensk rätt överensstämmer med innehållet i en konvention och att några för- fattningsändringar därför inte behöver genomföras. Ett annat till- vägagångssätt för införlivande är  
 inkorporering 
 , vilket innebär att man i lag föreskriver att bestämmelserna i en konvention ska gälla som lag i Sverige. Konventionens originaltext blir därmed gällande som svensk lag. 
 Sverige är alltid, oavsett om en konvention inkorporeras eller transformeras, eller om normharmoni konstateras, folkrättsligt för- pliktat att följa de konventioner som har tillträtts. Riksdagen och regeringen ska säkerställa att den nationella lagstiftningen stämmer överens med Sveriges internationella åtaganden. Enligt principen om fördragskonform tolkning ska svensk rätt av domstolar och andra myndigheter tolkas på ett sätt som är förenligt med Sveriges konventionsåtaganden. Om det finns en konflikt mellan bestäm- melserna i nationell rätt och bestämmelserna i en sådan inter- nationell konvention som Sverige inte har inkorporerat, har dock den nationella rätten i regel getts företräde. 
 Inom EU gäller de fördrag m.m. som medlemsstaterna har enats om, bl.a. fördraget om Europeiska unionen  
 (EU-fördraget) 
  och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt  
 (EUF-fördraget) 
  samt den tidigare nämnda rättighetsstadgan. I  
 EU-rättsliga 
  sam- manhang brukar dessa instrument kallas för primärrätt. Även EU:s institutioner kan utfärda olika typer av rättsakter. Dessa rättsakter brukar kallas för sekundärrätt. En  
 förordning  
 är bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Ett  
 direktiv  
 sätter upp vilka mål som medlemsstaterna ska uppnå och det är sedan upp till varje stat att bestämma hur den ska genomföra dessa mål. Ett  
 beslut  
 är bindande och direkt tillämpligt för dem som det riktar sig till (t.ex. en enskild medlemsstat eller ett företag).  
 EU-institutionerna 
  kan vidare framföra åsikter och föreslå åtgärder genom t.ex.  
 rekom- mendationer  
 och  
 yttranden 
 . Dessa är inte bindande. 
  
 5.2 
  
 Internationella instrument 
  
 5.2.1 
  
 Barnkonventionen 
  
 FN:s konvention om barnets rättigheter (barnkonventionen) antogs den 20 november 1989. Sverige hade en framträdande roll vid arbetet med konventionen och var ett av de första länderna som 
 64 
  
 SOU 2014:29 
  
 Internationell utblick 
  
 ratificerade den. Konventionen trädde i kraft den 2 september 1990. I artikel 4 förpliktas staterna att vidta alla lämpliga lagstift- ningsåtgärder samt administrativa och andra åtgärder som behövs för att genomföra de rättigheter som erkänns i konventionen. Några lagstiftningsåtgärder ansågs inte nödvändiga för att Sverige skulle kunna tillträda barnkonventionen. Svensk rätt ansågs nämligen vara förenlig med konventionens bestämmelser (prop. 1989/90:107, bet. 1989/90: SoU28 och rskr. 1989/90:350). 
 Sedan barnkonventionen ratificerades har frågan om den svenska rättens överensstämmelse med rättigheterna i konventionen utretts vid flera tillfällen. En särskild utredare har i mars 2013 fått rege- ringens uppdrag att göra en kartläggning inom särskilt angelägna områden av hur tillämpningen av lagar och andra föreskrifter överensstämmer med barnets rättigheter enligt konventionen och de tilläggsprotokoll som Sverige har tillträtt. Utredaren ska också analysera för- och nackdelar med att inkorporera barnkonventionen i svensk rätt. Uppdraget ska redovisas senast den 4 mars 2015 (dir. 2013:35). 
 FN:s barnrättskommitté i Genève (barnrättskommittén) över- vakar att konventionsstaterna i fråga om barnets rättigheter lever upp till konventionens krav. I barnrättskommitténs arbete ingår bl.a. att granska de rapporter som konventionsstaterna med jämna mellanrum överlämnar till kommittén och att lämna rekommen- dationer om hur staterna på olika sätt ytterligare kan tillgodose rättig- heterna i konventionen. Sverige har hittills lämnat fem rapporter, varav den senaste lämnades i augusti 2012. 
 Barnkonventionen kan sägas innehålla en universell definition av de rättigheter som bör tillkomma alla barn. Inget hindrar dock att konventionsstaterna tillgodoser barns rättigheter i större utsträck- ning än vad konventionen kräver. Som barn räknas varje människa under 18 år, om inte han eller hon blir myndig tidigare enligt den nationella lagstiftningen. Konventionen vilar på fyra grundläggande principer som ska vara styrande för tolkningen av konventionens övriga artiklar. Principerna är 
  
 förbud mot diskriminering (artikel 2), 
  
 barnets bästa i främsta rummet (artikel 3), 
  
 rätten till liv och utveckling (artikel 6), och 
  
 rätten att få komma till tals (artikel 12). 
  
 65 
  
 Internationell utblick 
  
 SOU 2014:29 
  
 De grundläggande principerna innebär att varje barn, utan undan- tag, har rätt att få del av sina rättigheter, att barnets bästa ska beak- tas vid alla beslut som avser barn, att inte bara barnets överlevnad utan också barnets utveckling ska säkerställas till det yttersta av samhällets förmåga samt att barnets åsikter ska få komma fram och visas respekt. De grundläggande principerna hänger ihop och formar tillsammans en attityd till barn som man skulle kunna kalla konventionens barnsyn. 
 I barnkonventionens inledning lyfts familjen fram som den grundläggande enheten i samhället och den naturliga miljön för barnens utveckling och välfärd. Det anges att barnet, för att kunna uppnå en fullständig och harmonisk utveckling av sin personlighet, bör växa upp i en familjemiljö, i en omgivning av lycka, kärlek och förståelse. 
 Av särskilt intresse för vårt arbete är de artiklar i barnkonven- tionen som avser barnets rätt till familj och identitet. En viktig sådan artikel är artikel 7 som bl.a. innebär att ett barn, så långt det är möjligt, har en rätt att få vetskap om sina föräldrar och att bli omvårdat av dem. Under utarbetandet av konventionen avsågs främst rätten för adopterade barn att få vetskap om sina genetiska föräldrar. På senare år har rätten att få vetskap om sina föräldrar också aktualiserats i frågor som rör assisterad befruktning. Barn- rättskommittén har konstaterat att konventionsstaternas tolkning av artikel 7 inte är entydig när det gäller barnets rätt att få vetskap om sina genetiska föräldrar och att alla länder inte ger de barn som har tillkommit med hjälp av donerade könsceller en rätt till kun- skap om donatorns identitet. Barnrättskommittén har dessutom i sin granskning av Norges och Danmarks periodiska rapporter noterat att det kan finnas en motsättning mellan barns rätt att få kunskap om sitt ursprung och statens policy att hemlighålla dona- torns identitet. 
 Artikel 8 kräver att staterna respekterar barnets rätt att behålla sin identitet, innefattande medborgarskap, namn och släktför- hållanden såsom dessa erkänns i lag, utan olagligt ingripande. Även denna artikel kan åberopas till stöd för barnets rätt att få vetskap om sitt ursprung. 
  
 1 
  
 Enligt artikel 9 ska staterna säkerställa att ett barn inte skiljs från sina föräldrar mot föräldrarnas vilja. Undantag gäller i de fall 
  
 1  
  
 Se Torres,  
 Föräldraskap i rättslig belysning  
 (2000) s. 402 f. 
  
 66 
  
 SOU 2014:29 
  
 Internationell utblick 
  
 där behöriga myndigheter finner att så är nödvändigt för att till- godose barnets bästa. 
 I artikel 18 anges det att konventionsstaterna ska göra sitt bästa för att säkerställa erkännandet av principen att båda föräldrarna har ett gemensamt ansvar för barnets uppfostran och utveckling. Det anges också bl.a. att föräldrar eller, i förekommande fall vårdnads- havare, har huvudansvaret för barnets uppfostran och utveckling samt att barnet bästa för dem ska komma i främsta rummet. 
  
 5.2.2 
  
 Europakonventionen 
  
 Den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europakonven- tionen) har inkorporerats i svensk rätt. Enligt lagen (1994:1219) om den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna ska konventionen med tilläggsprotokoll gälla som lag i Sverige. Enligt 2 kap. 19 § regeringsformen får lag eller annan föreskrift inte meddelas i strid med konventionen. Bestämmelsen innebär att Europakonven- tionens ställning är svagare än grundlag, men starkare än vanlig lag. 
 Staternas efterlevnad av Europakonventionen övervakas av den europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna (Europadom- stolen), till vilken enskilda har klagorätt. 
  
 2  
  
 Europadomstolens praxis är ett viktigt instrument vid tolkning av konventionen. 
 Genom konventionen och tilläggsprotokollen garanteras ett antal specifika rättigheter och friheter. Dessa är bl.a. rätt till frihet och säkerhet, rätt till en rättvis rättegång, rätt till skydd för privat- och familjelivet och rätt till skydd för egendom. 
 Enligt artikel 14 råder det ett förbud mot diskriminering. I artikeln sägs det att åtnjutandet av de fri- och rättigheter som anges i konventionen ska säkerställas utan någon åtskillnad såsom på grund av kön, ras, hudfärg, språk, religion, politisk eller annan åskådning, nationellt eller socialt ursprung, tillhörighet till nationell minoritet, förmögenhet, börd eller ställning i övrigt. Diskrimine- ringsgrunderna är inte uttömmande. Av Europadomstolens praxis framgår bl.a. att även sexuell läggning omfattas av skyddet mot diskriminering. Artikel 14 är bara tillämplig när det gäller rättig- 
  
 2  
 Det finns även en rätt för konventionsstater att väcka talan mot en annan konventionsstat under åberopande av brott mot konventionen. Sådana mål har hittills varit fåtaliga. 
 67 
  
 Internationell utblick 
  
 SOU 2014:29 
  
 heter som skyddas av konventionen och kan inte åberopas ensam. Däremot krävs det inte att någon annan rättighet har kränkts för att artikel 14 ska ha överträtts (se t.ex.  
 EB mot Frankrike 
 , dom den 
  
 22 
  
 januari 2008). 
  
 Europadomstolen har slagit fast att artikel 14 bara aktualiseras 
 om det rör sig om en olikbehandling av personer som befinner sig i jämförbara situationer (relevantly similar situations). En sådan olikbehandling är dessutom bara diskriminerande om den inte har någon objektiv och godtagbar grund. För att en åtgärd som innebär olikbehandling inte ska vara diskriminerande måste den alltså ha ett legitimt syfte och stå i rimlig proportion till detta syfte (se t.ex. 
  
 Burden mot Förenade kungariket 
 , dom den 29 april 2008). Europa- domstolen har flera gånger slagit fast att en olikbehandling som grundar sig på kön eller sexuell läggning kräver särskilt tungt vägande skäl för att vara godtagbar (se t.ex.  
 Fisher mot Österrike 
 , dom den 24 juli 2003). Konventionsstaterna har samtidigt, enligt etablerad praxis, en vid bedömningsmarginal (margin of appreciation) när det gäller allmänna åtgärder som rör ekonomisk och social strategi. 
 Av störst betydelse för de frågor som utredningen har att överväga är artikel 8. Den handlar om enskildas rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv och föreskriver följande. 
  
 1. 
  
 Var och en har rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens. 
  
 2. 
  
 Offentlig myndighet får inte inskränka åtnjutande av denna rättig- het annat än med stöd av lag och om det i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till statens säkerhet, den allmänna säkerheten, landets ekonomiska välstånd eller till förebyggande av oordning eller brott eller till skydd för hälsa eller moral eller för andra personers fri- och rättigheter. 
  
 Inom tillämpningsområdet för artikel 8 ligger bl.a. frågor om fader- skap, rätten till ett namn, vårdnad om barn och umgänge med barn. Artikeln omfattar även andra frågor, däribland frågor om sexuella relationer, personregistrering och information om privata förhål- landen. Europadomstolen har slagit fast att artikel 8 också omfattar rätten att få, eller avstå från att få, genetiska barn, eftersom detta val är ett uttryck för privat- och familjelivet (se bl.a.  
 Thomas mot Förenade kungariket 
 , dom den 10 april 2007,  
 Dickson mot Förenade kungariket 
 , dom den 4 december 2007,  
 A, B och C mot Irland 
 , dom den 16 december 2010 och  
 S.H. med flera mot Österrike 
 , dom den 3 november 2011). 
 68 
  
 SOU 2014:29 
  
 Internationell utblick 
  
 Artikel 8 innebär främst att staten ska avhålla sig från ingrepp i den skyddade rättigheten. Staten ska dock även vidta positiva åtgärder för att skydda den enskildes privatsfär. Åtgärderna kan utgöras av lagstiftning men också av skydd mot övergrepp i sär- skilda situationer. 
  
 3  
  
 En stat får bara inskränka åtnjutandet av rättig- heterna i artikel 8 under de förutsättningar som anges i artikel 8.2. 
 Rätten till respekt för familjelivet innebär som huvudregel en rätt för familjemedlemmar att leva tillsammans och att på andra sätt vidmakthålla och utveckla de ömsesidiga relationerna utan ingrepp från statens sida. 
  
 4  
  
 Europadomstolen har flera gånger uttalat att staterna, i de fall då det finns ett familjeband mellan en vuxen och ett barn, måste agera på ett sätt som är ägnat att låta det bandet ut- vecklas. Staterna måste i dessa fall också skapa rättsliga garantier som gör det möjligt för ett barn att integreras i sin familj från födseln eller annars så tidigt som möjligt (se bl.a.  
 Davis m.fl. mot Irland 
 , dom den 18 december 1986). I begreppet familj ingår i första hand makar och sambor samt i förekommande fall deras minderåriga barn. Med sambor avses numera även homosexuella sambor (se  
 Cabrera och Kopf mot Österrike 
 , dom den 24 juni 2010). 
 Förhållandet mellan ett barn och dess genetiska far utgör inte alltid familjeliv. I vissa rättsfall har bandet mellan barnet och fadern bedömts vara så svagt att förhållandet faller utanför artikelns ram. I ett fall hade en man donerat spermier till en lesbisk kvinna. Mannen ansågs inte stå i en familjerelation till barnet trots att han hade haft viss kontakt med barnet under dess första levnadstid (Kommissionens 
  
 5  
  
 beslut i målet  
 J.R.M. mot Nederländerna 
 , den 8 februari 1993). 
 I artikel 8 anges det att staterna ska ha en nationell familjerättslig reglering som skyddar familjen. Regleringen ska innehålla bestäm- melser som ger barn en acceptabel familjerättslig status. Det finns inte några detaljerade krav på hur regleringen i övrigt ska vara ut- formad. Det finns däremot ett krav på att de rättigheter som den nationella regleringen ger bör vara effektiva. De bör också i prakti- Morgan kunna åtnjutas av de personer som är berörda. 
  
 6 
  
 Staten har som sagt möjlighet att göra inskränkningar i den av artikel 8 skyddade rättigheten under förutsättningen att inskränk- 
  
 3 
  
 Moss,  
 Mänskliga rättigheter i europeisk praxis  
 (2012) s. 247. 
  
 4 
  
 Danelius a.a. s. 372. 
  
 5 
  
 Med kommissionen avses här Europarådets kommission för de mänskliga rättigheterna, vilken inte ska förväxlas med Europeiska kommissionen. 
  
 6 
  
 Danelius a.a. s. 46. 
  
 69 
  
 Internationell utblick 
  
 SOU 2014:29 
  
 ningarna är förenliga med innehållet i artikel 8.2. I likhet med vad som gäller för artikel 14 har staterna här en bedömningsmarginal (margin of appreciation). Alla inskränkningar måste bl.a. vara proportionerliga. 
 Det kan sammanfattningsvis konstateras att Europadomstolens hittillsvarande praxis inte ger så mycket ledning i frågor som rör nationell reglering av assisterad befruktning för ensamstående kvin- nor. 
  
 5.2.3 
  
 Kvinnokonventionen 
  
 FN:s konvention om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor (kvinnokonventionen) från år 1979 syftar till att säker- ställa lika rätt för kvinnor och män. Konventionen trädde i kraft år 1981. Den lyfter fram staternas skyldigheter att i lagstiftning och praxis avskaffa alla former av diskriminering av kvinnor på grund av kön. De flesta av FN:s medlemsstater har ratificerat konventionen och Sverige var en av de första. 
 Konventionsstaternas efterlevnad av konventionen kontrolleras av en särskild kommitté. Konventionsstaterna måste med jämna mellanrum rapportera till kommittén hur de författningsmässigt och administrativt lever upp till konventionens olika artiklar. Kom- mittén kan bl.a. utfärda rekommendationer till staterna. Rekom- mendationerna är dock inte juridiskt bindande. Sverige har lämnat sju rapporter till kommittén, den senaste i augusti 2006. Nästa rapport ska lämnas i juni 2014. Enligt ett fakultativt tilläggsproto- koll till konventionen, som Sverige har ratificerat, har enskilda indi- vider eller grupper av individer klagorätt till den särskilda kom- mittén. 
 Enligt artikel 1 i konventionen avser uttrycket diskriminering av kvinnor varje åtskillnad, undantag eller inskränkning på grund av kön som har till följd eller syfte att begränsa eller omintetgöra erkännande av mänskliga rättigheter och grundläggande friheter på det politiska, ekonomiska, sociala, kulturella eller medborgerliga området eller på något annat område för kvinnor, oberoende av civilstånd och med jämställdheten mellan män och kvinnor som grund, eller åtnjutandet eller utövandet av dessa rättigheter och fri- heter. I artikel 2 anges det att konventionsstaterna fördömer alla former av diskriminering av kvinnor och att de är eniga om att på ett lämpligt sätt, och utan dröjsmål, inrikta sin politik på att av- 
 70 
  
 SOU 2014:29 
  
 Internationell utblick 
  
 skaffa diskriminering av kvinnor. Artikeln innehåller också ett antal specifika åtaganden för konventionsstaterna. 
 I artikel 16.1 åläggs konventionsstaterna att vidta alla lämpliga åtgärder för att avskaffa diskriminering av kvinnor i alla frågor som gäller äktenskap och familjeförhållanden och att särskilt, med jäm- ställdheten mellan män och kvinnor som grund, säkerställa ett antal olika rättigheter. Som exempel kan nämnas lika rättigheter och skyldigheter som föräldrar, oberoende av civilstånd, i frågor som gäller barnen. Barnens bästa ska dock alltid komma i första hand. Som ytterligare exempel kan nämnas lika rättigheter och skyldig- heter när det gäller förmynderskap eller godmanskap för barn, vårdnad om barn och adoption eller liknande. Även här ska dock alltid barnens bästa komma i första hand. 
  
 5.2.4 
  
 FN:s konvention om medborgerliga och politiska rättigheter 
  
 Den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter från den 16 december 1966 innehåller vissa bestämmelser om barns rättigheter och om skydd för familjelivet och privatlivet. Konventionen, som är en  
 FN-konvention, 
  har ratificerats av Sverige och trädde i kraft år 1976. 
 I artikel 17 i konventionen föreskrivs det att ingen får utsättas för godtyckligt eller olagligt ingripande med avseende på privatliv, familj, hem eller korrespondens. Ingen får heller utsättas för olag- liga angrepp på sin heder eller sitt anseende. 
 Enligt artikel 23 är familjen samhällets naturliga och grund- läggande enhet. Familjen är berättigad till samhällets och statens skydd. 
 I artikel 24 anges det att varje barn ska ha rätt till sådant skydd från sin familjs, samhällets och statens sida som dess ställning som minderårig kräver. Detta ska ske utan diskriminering av något slag på grund av ras, hudfärg, kön, språk, religion, nationell eller social härkomst, förmögenhet eller börd. Vidare sägs det att varje barn ska registreras omedelbart efter födseln och ges ett namn. Varje barn ska också ha rätt att förvärva ett medborgarskap. 
 71 
  
 Internationell utblick 
  
 SOU 2014:29 
  
 5.2.5 
  
 Europarådets biomedicinkonvention 
  
 1997 års Europarådskonvention om mänskliga rättigheter och bio- medicin (biomedicinkonventionen) har undertecknats av Sverige, men inte ratificerats. Konventionen har till syfte att skydda alla människors värdighet och identitet samt att garantera alla män- niskor respekt för sin integritet och andra rättigheter och grund- läggande friheter med hänsyn till tillämpningen av biologi och medicin (artikel 1). Artikel 5 i konventionen innehåller en general- klausul om samtycke. I artikeln anges det att ett ingrepp inom hälso- och sjukvårdens område bara får ske om den berörda perso- nen har gett sitt fria och informerade samtycke. Personen ska i för- väg få lämplig information om såväl syftet med behandlingen och dess karaktär som dess konsekvenser och risker. Ett samtycke får fritt återtas när som helst. 
 I artikel 10 i konventionen skyddas personers rätt till respekt för privatlivet när det gäller bl.a. information om deras hälsa. 
 Artikel 14 är den enda artikel i konventionen som specifikt rör assisterad befruktning. Enligt artikeln ska det inte vara tillåtet att använda reproduktionsteknologier för att välja ett barns kön, förut- om i de fall då detta syftar till att förhindra allvarliga ärftliga köns- relaterade sjukdomar. 
 Konventionen innehåller också ett förbud mot kommersialise- ring av människokroppen. I artikel 21 föreskrivs det att människo- kroppen och dess delar inte får ge upphov till ekonomisk vinning. 
  
 7  
  
 Till konventionen har det knutits fyra tilläggsprotokoll, däri- bland ett som rör transplantation av organ och vävnader. 
  
 8  
  
 Proto- kollet tillämpas dock inte på transplantation av fortplantningsorgan 
 och  
 -vävnader. 
  
 7 
  
 Article 21 – Prohibition of financial gain. The human body and its parts shall not, as such, give rise to financial gain. 
  
 8 
  
 Additional Protocol to the Convention on Human Rights and Biomedicine concerning Transplantation of Organs and Tissues of Human Origin, den 24 januari 2002. 
  
 72 
  
 SOU 2014:29 
  
 Internationell utblick 
  
 5.3 
  
 EU-instrument 
  
 5.3.1 
  
 Rättighetsstadgan 
  
 Genom Lissabonfördraget har Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, EU:s rättighetsstadga, blivit rättsligt bindande för EU:s institutioner och medlemsstater vid tillämpning av unionsrätten. I artikel 3.1 anges det att var och en har rätt till fysisk och mental integritet och i artikel 3.2 anges det följande. 
 Inom medicin och biologi ska i synnerhet följande respekteras: 
  
 a) 
  
 Den berörda personens fria och informerade samtycke, på de villkor som föreskrivs i lag. 
  
 b) 
  
 Förbud mot rashygieniska metoder, i synnerhet sådana som syftar till urval av människor. 
  
 c) 
  
 Förbud mot att låta människokroppen och dess delar i sig utgöra en källa till ekonomisk vinning. 
  
 d) 
  
 Förbud mot reproduktiv kloning av människor. 
  
 Enligt artikel 7 har var och en rätt till respekt för sitt privatliv och familjeliv, sin bostad och sina kommunikationer. Ett skydd för personuppgifter finns i artikel 8. 
 I artikel 24, som handlar om barnets rättigheter, anges det följande. 
 Barnets rättigheter 
  
 1. 
  
 Barn har rätt till det skydd och den omvårdnad som behövs för deras välfärd. De ska fritt kunna uttrycka sina åsikter. Dessa åsikter ska beaktas i frågor som rör barnen i förhållande till deras ålder och mognad. 
  
 2. 
  
 Vid alla åtgärder som rör barn, oavsett om de vidtas av offentliga myndigheter eller privata institutioner, ska barnets bästa komma i främsta rummet. 
  
 3. 
  
 Varje barn har rätt att regelbundet upprätthålla ett personligt för- hållande till och direkta kontakter med båda föräldrarna, utom då detta strider mot barnets bästa. 
  
 Rättighetsstadgan innehåller också ett förbud mot diskriminering på grund av bl.a. kön, ras, etniskt eller socialt ursprung, ålder eller sexuell läggning (artikel 21). Det anges även att jämställdhet mellan kvinnor och män ska säkerställas på alla områden, inbegripet i fråga om anställning, arbete och lön (artikel 23). 
 73 
  
 Internationell utblick 
  
 SOU 2014:29 
  
 5.3.2 
  
 Patientrörlighetsdirektivet 
  
 Det förekommer att personer med hemvist i Sverige genomgår assisterad befruktning i andra länder.  
 EU-domstolen 
  har i flera domar slagit fast att sjukvård, oberoende av hur den är organiserad och finansierad, berörs av reglerna om den fria rörligheten för tjänster i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF- fördraget). Trots att dessa rättigheter och principer varit kända, har domstolspraxis inbjudit till varierande tolkningar.  
 EU-medlems- 
  staterna har därför hanterat den gränsöverskridande vården på olika sätt. 
 Det finns också bestämmelser om rätt till gränsöverskridande vård i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 883/2004 av den 29 april 2004 om samordning av de sociala trygghetssyste- men. Förordningen syftar till att samordna olika socialförsäkrings- förmåner för de  
 EU-medborgare 
  som rör sig över gränserna på grund av arbete, studier m.m. 
 Europaparlamentet och rådet antog den 9 mars 2011 direktivet 2011/24/EU om tillämpningen av patienträttigheter vid gränsöver- skridande hälso- och sjukvård (patientrörlighetsdirektivet). Direk- tivet syftar till att göra det lättare att få tillgång till säker gränsöver- skridande hälso- och sjukvård av god kvalitet och att uppmuntra till samarbete mellan medlemsstaterna på hälso- och sjukvårdsområdet. Direktivet påverkar inte medlemsstaternas frihet att själva bestäm- ma vilken typ av hälso- och sjukvård de anser lämplig. Direktivets bestämmelser får enligt dess preambel inte heller i övrigt tolkas på ett sådant sätt som undergräver medlemsstaternas grundläggande etiska val. 
 För att genomföra det som anges i patientrörlighetsdirektivet har bestämmelser om gränsöverskridande hälso- och sjukvård in- förts i bl.a. lagen (2013:513) om ersättning för kostnader till följd av vård i ett annat land inom Europeiska ekonomiska samarbets- området (EES). En förutsättning för att vård i utlandet ska ersättas enligt lagen är att patienten skulle ha haft rätt till ersättning om vården hade tillhandahållits i Sverige (5 § 3 lagen). Enligt propo- sitionen ligger det i sakens natur att det allmänna i Sverige inte bekostar ingrepp som inte får utföras här och att kostnader för sådana i Sverige otillåtna ingrepp som har utförts i ett annat EES- land inte heller kommer att ersättas enligt den nya ersättningslagen (prop. 2012/13:150 s. 55 f.). Det ankommer på Försäkringskassan 
 74 
  
 SOU 2014:29 
  
 Internationell utblick 
  
 och de allmänna förvaltningsdomstolarna att bedöma om vård i utlandet ska ersättas eller inte. 
 Enligt uppgifter från Försäkringskassan ersätter man inte sådana behandlingskostnader som har uppkommit vid assisterad befrukt- ning för ensamstående kvinnor i utlandet. Man ersätter inte heller kostnader för t.ex. sådana behandlingar som har genomförts med könsceller från en anonym donator. 
  
 9 
  
 5.3.3 
  
 Vävnadsdirektivet 
  
 Frågor om donation av mänskliga vävnader och celler, inklusive könsceller, behandlas i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/23/EG av den 31 mars 2004 om fastställande av kvalitets- och säkerhetsnormer för donation, tillvaratagande, kontroll, bearbet- ning, konservering, förvaring och distribution av mänskliga väv- nader och celler (vävnadsdirektivet). Direktivet har genomförts i svensk rätt genom bl.a. lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m. 
 I ingressen till direktivet framhålls det att användningsprogram- men för vävnader och celler av principskäl bör bygga på principerna om frivillig donation utan ersättning, anonymitet för både givare och mottagare, givarens oegennytta samt solidaritet mellan givare och mottagare. I artikel 12 anges det att medlemsstaterna ska sträva efter att säkerställa frivilliga donationer av vävnader och celler utan ersättning till givaren. Vidare anges det i artikeln att givaren får erhålla sådan kompensation som är strikt begränsad till ersättning för de utgifter och olägenheter som hänför sig till donationen. Med- lemsstaterna fastställer de omständigheter under vilka kompen- sation får beviljas. Medlemsstaterna ska enligt artikeln också sträva efter att säkerställa att tillvaratagandet av vävnader och celler är sådant att det sker på ideell grund. 
  
 9  
 Skriftliga uppgifter från Försäkringskassan den 4 mars 2014. När det gäller behandling med könsceller från en anonym donator, se också Kammarrätten i Stockholms domar den 14 oktober 2013 i mål nr  
 1002-13 
  och mål nr  
 1347-13. 
  
 75 
  
 Internationell utblick 
  
 SOU 2014:29 
  
 5.4 
  
 Andra länder 
  
 5.4.1 
  
 Danmark 
  
 Förutsättningar för assisterad befruktning 
 I Danmark regleras assisterad befruktning i loven om assisteret reproduktion i forbindelse med behandling, diagnostik og forsk- ning m.v (hädanefter lagen om assisterad befruktning). Lagen trädde i kraft år 1997 och har sedan ändrats ett flertal gånger. 
  
 10 
  
 Assisterad befruktning erbjuds numera för kvinnor som är gifta eller som sammanlever med en man under äktenskapsliknande för- hållande, men också till kvinnor i samkönade förhållanden och till ensamstående kvinnor. När lagen om assisterad befruktning in- fördes år 1997, omfattades inte ensamstående kvinnor och sam- könade par. I praktiken kunde de ändå få tillgång till behandling av barnmorskor på privata kliniker, eftersom lagens regler bara avsåg behandling som genomfördes av en läkare. Den nuvarande ord- ningen, som har tillämpats sedan år 2007 och som gäller för både offentliga och privata sjukvårdsinrättningar, föregicks av en inten- siv debatt om rätten för ensamstående kvinnors och samkönade pars tillgång till assisterad befruktning. 
  
 11 
  
 Den kvinna som ska genomgå en assisterad befruktning får inte vara äldre än 45 år (6 § lagen). I praktiken tillämpar de offentliga sjukhusen en lägre åldersgräns om 40 år. 
  
 12 
  
 Assisterad befruktning kan i vissa fall vägras på grund av bristande omsorgsförmåga. Regler om detta finns i 6 och 6 a §§ lagen. I det första lagrummet, som tillämpas om kvinnan eller paret har hemvist i Danmark, anges det i huvudsak följande. Om den vårdpersonal som ansvarar för behandlingen anser att det finns tvivel om en ensamstående kvinnas eller ett pars förmåga att ta hand om ett barn, ska ärendet lämnas över till Statsförvaltningen. Beslut om huruvida behandlingen ska tillåtas eller inte fattas sedan av förvaltningen. Det andra lagrummet, dvs. 6 a § lagen, tillämpas om kvinnan eller paret saknar hemvist i Danmark. Enligt det lag- 
  
 10 
  
 Vid ikraftträdandet benämndes lagen lov om kunstig befrugtning i forbindelse med lægelig behandling, diagnostik og forskning m.v. Genom en lagändring år 2012 slopades ordet  
  
 lægelig  
 och nyligen har orden  
 kunstig befrugtning  
 ersatts med  
 assisteret reproduktion  
 i såväl rubriken som författningstexten. 
  
 11 
  
 Nordiska ministerrådet (2006),  
 Assisted Reproduction in the Nordic Countries. A comparative study of policies and regulation.  
 Tema Nord 2006:505. 
  
 12 
  
 Enligt uppgift från Ministeriet for Sundhed og Forebyggelse den 4 mars 2014. 
  
 76 
  
 SOU 2014:29 
  
 Internationell utblick 
  
 rummet ska den ansvariga vårdpersonalen vägra att utföra en assi- sterad befruktning om det råder uppenbart tvivel om kvinnans eller parets omsorgsförmåga. 
 Innan en behandling genomförs, ska ett skriftligt samtycke hämtas in från kvinnan och hennes eventuella make eller partner. Den behandlande läkaren måste också kontrollera att samtycket är giltigt när behandlingen påbörjas (23 § lagen). 
 Särskilt om donerade könsceller 
 I Danmark är det är tillåtet att vid assisterad befruktning använda både donerade ägg och donerade spermier, dock inte samtidigt. En förutsättning för behandling med donerade könsceller är alltså att ägget kommer från den kvinna som ska föda barnet eller att sper- mierna kommer från hennes partner (5 § lagen om assisterad befruktning). 
 Det krävs ett skriftligt samtycke från donatorn för att hans eller hennes könsceller ska få användas vid assisterad befruktning (23 § lagen). Donatorn kan vara anonym, men kan också välja att inte vara anonym. En icke anonym donator kan antingen vara känd för mottagaren eller öppen på så sätt att parterna avtalar om vilka upp- lysningar som barnet eller föräldrarna ska få tillgång till samt hur och när detta ska ske. En spermiedonator kan donera sina köns- celler till behandling av en viss person. Huvudregeln är då att han betraktas som barnets rättsliga far. Vi återkommer till detta i nästa avsnitt. 
 Den föräldraskapsrättsliga regleringen 
 Den föräldraskapsrättsliga regleringen finns i børneloven. Här redo- visas de särskilda bestämmelser som gäller vid assisterad befrukt- ning. 
 Den kvinna som föder ett barn som tillkommit genom assiste- rad befruktning ska alltid anses som barnets mor. Detta framgår av 30 § lagen. Om behandlingen har genomförts av vårdpersonal, eller under vårdpersonals ansvar, ska kvinnans make, registrerade part- ner eller partner  
 under vissa förutsättningar anses som barnets far eller medmor. Förutsättningarna är att han eller hon har samtyckt till behandlingen och att barnet måste antas ha blivit till genom 
  
 77 
  
 Internationell utblick 
  
 SOU 2014:29 
  
 behandlingen. Samtycket ska vara skriftligt och innehålla en för- klaring om att mannen ska vara barnets far eller att kvinnan ska vara barnets medmor (27 § lagen). 
 I 27 a § lagen ges det en möjlighet för samkönade par att välja om en känd donator ska vara barnets far. Enligt lagrummet gäller följande. Om en kvinna är gift med en annan kvinna, eller har en registrerad partner eller en kvinnlig partner, och kvinnan har genomgått en assisterad befruktning med spermier från en känd donator, anses spermiedonatorn under vissa förutsättningar som barnets far. En förutsättning är att barnet måste antas ha kommit till vid behandlingen. Donatorn måste också skriftligen ha förklarat att han ska vara barnets far. Även kvinnans maka, registrerade part- ner eller partner ska ha lämnat ett skriftligt samtycke till behand- lingen. Om parterna skriftligen förklarar att kvinnans maka, regi- strerade partner eller partner ska vara barnets medmor, gäller i stället det. 
 Huvudregeln är att en spermiedonator inte anses som barnets far om donationen har skett till ett vävnadscentrum, till vårdperso- nal eller till någon som arbetar under vårdpersonals ansvar (28 § lagen). De ovan behandlade reglerna i 27 a § lagen utgör således ett undantag från denna huvudregel. Det finns även andra undantag. I de situationer som inte omfattas av 27 § eller 27 a § lagen ska näm- ligen spermiedonatorn anses som barnets far om han skriftligen har samtyckt till att en viss kvinna ska motta spermiedonationen och förklarat att han ska vara barnets far (27 b § lagen). En spermie- donator ska normalt också anses som barnets far om behandlingen inte har utförts av vårdpersonal eller under vårdpersonals ansvar (27 c § lagen). 
  
 5.4.2 
  
 Finland 
  
 Förutsättningar för assisterad befruktning 
 I Finland regleras assisterad befruktning genom lagen om assisterad befruktning (lag 1237/2006). Lagen, som trädde i kraft den 1 september 2007, gäller för sådana behandlingar där könsceller eller embryon från en människa förs in i en kvinna för att åstad- komma en graviditet. Lagen gäller också vid donation eller lagring av könsceller och embryon för assisterad befruktning. Om en mans obehandlade och olagrade spermier förs in i en kvinna utan att en 
 78 
  
 SOU 2014:29 
  
 Internationell utblick 
  
 läkare, eller någon annan utomstående, mot ersättning deltar i ut- förandet av åtgärden, anses det inte handla om en assisterad befrukt- ning. Sådana fall omfattas därför inte av lagen. 
 Assisterad befruktning kan utföras på ett par eller på en kvinna. Med par avses en kvinna och en man som lever tillsammans i äkten- skap eller under äktenskapsliknande förhållanden. Med kvinna av- ses såväl ensamstående kvinnor som kvinnor i samkönade relation- er. 
  
 13  
  
 Vid behandling av andra än olikkönade par, krävs att spermie- donatorn har lämnat ett särskilt samtycke till behandlingen (mer om detta i det följande). 
 Assisterad befruktning får enligt 8 § lagen inte utföras, om 
  
 1. 
  
 den som får behandling inte har gett sitt skriftliga samtycke, 
  
 2. 
  
 den ena parten i ett par som får behandling är gift med en tredje person, 
  
 3. 
  
 graviditeten på grund av kvinnans ålder eller hälsotillstånd kan medföra betydande fara för kvinnans eller barnets hälsa, 
  
 4. 
  
 den som gett sitt samtycke till assisterad befruktning har åter- kallat samtycket eller avlidit, 
  
 5. 
  
 det är uppenbart att barnet inte kan tryggas en balanserad upp- växt, eller 
  
 6. 
  
 det finns anledning att anta att barnet kommer att ges bort som adoptivbarn. 
  
 Beslut om assisterad befruktning fattas av den behandlande läkaren. Läkaren ska först försäkra sig om att förutsättningarna för behand- lingen är uppfyllda (11 § lagen). 
 Särskilt om donerade könsceller 
 Även i Finland är det tillåtet att vid assisterad befruktning använda antingen donerade spermier eller donerade ägg. Könsceller kan doneras av den som har fyllt 18 år och som godkänts vid en hälso- kontroll. I Finland är det också tillåtet att använda sådana befruk- tade ägg som har blivit över efter ett annat pars  
 IVF-behandlingar. 
  
 13  
 Äktenskap mellan två personer av samma kön är inte tillåtet i Finland. Däremot är regi- strerat partnerskap tillåtet. 
 79 
  
 Internationell utblick 
  
 SOU 2014:29 
  
 En förutsättning för det är dock att paret har samtyckt till att donera sina befruktade ägg för detta ändamål. Andra befruktade ägg får inte användas vid assisterad befruktning. 
 Användning av en donators könsceller vid assisterad befrukt- ning förutsätter alltid donatorns samtycke. En donator kan välja om hans eller hennes könsceller bara ska få användas vid behand- ling av olikkönade par eller om de också ska få användas vid behandling av andra personer, t.ex. ensamstående kvinnor. Om en manlig donator har gett sitt samtycke till att hans spermier får användas vid behandlingar av t.ex. ensamstående kvinnor, kan han också samtycka till att fastställas som far till det barn som föds efter en sådan behandling. En donator kan alltid återkalla lämnade samtycken fram till dess att könscellerna har använts vid en assi- sterad befruktning. 
 Uppgifter om donatorer av könsceller och om eventuella sam- tycken till att fastställas som far sparas i ett särskilt donations- register. Registret förs av Rättsskyddscentralen för hälsovården. Om donatorn har samtyckt till att kunna fastställas som far, ska han underrättas om barnets födelse. Han ska också få uppgift om den donatorskod som har använts för honom och uppgift om den tjänstetillhandahållare som har utfört den assisterade befrukt- ningen. 
 En person som kan ha sitt ursprung i en donerad könscell eller ett donerat befruktat ägg har, efter att han eller hon fyllt 18 år, rätt att få uppgift om donatorns identitet. Om barnets mor inte var gift eller sambo med en man vid behandlingen och donatorn har gett sitt samtycke till att han kan fastställas som far, har även modern en rätt att få information om donatorns identitet. 
 Den föräldraskapsrättsliga regleringen 
 I lagen om faderskap (1975/700), som reformerades år 2009, finns det bestämmelser om konstaterande och fastställande av släkt- skapsförhållande samt om upphävande av släktskapsförhållandet mellan ett barn och dess far. Där finns också särskilda regler om assisterad befruktning, vilka vi redogör för i detta avsnitt. 
 En man som i samråd med en kvinna har samtyckt till att kvinnan genomgår en behandling enligt lagen om assisterad befruktning, ska fastställas som barnets far om det kan anses styrkt att barnet har avlats genom behandlingen. Om behandlingen har avsett en ensam- 
 80 
  
 SOU 2014:29 
  
 Internationell utblick 
  
 stående kvinna eller ett samkönat par, ska spermiegivaren fastställas som barnets far under förutsättningen att han före behandlingen har lämnat sitt samtycke till det. Är barnet fött inom ett äktenskap eller under viss tid efter äktenskapets upplösning på grund av mannens död, ska dock den före detta maken anses som barnets far. Undantag gäller om modern före barnets födelse har ingått ett nytt äktenskap. I ett sådant fall ska kvinnans nya make anses som barnets far. 
 En särskild arbetsgrupp, arbetsgruppen för revidering av lagen om faderskap, har den 12 november 2013 lämnat förslag till en ny faderskapslag. Arbetsgruppens betänkande har remitterats. Avsik- ten är att en proposition om ny faderskapslag ska överlämnas till riksdagen under våren 2014. 
 Det finns i Finland inga särskilda bestämmelser om moder- skapet till ett barn. Arbetsgruppen för revidering av lagen om faderskap har i en promemoria behandlat frågor som rör bestäm- mande av moderskap och behovet av bestämmelser om det. I promemorian diskuteras även införandet av en möjlighet att fast- ställa föräldraskap för den kvinna i ett samkönat par som inte föder barnet i sådana fall där kvinnorna i samförstånd har fått barn genom en assisterad befruktning och spermiedonatorn inte kan fastställas som barnets far. 
  
 5.4.3 
  
 Island 
  
 Förutsättningar för assisterad befruktning 
 I Island regleras assisterad befruktning i lagen om artificiell befruktning och användning av mänskliga könsceller och embryon för stamcellsforskning (nr 55/1996). Lagen trädde i kraft i juni 1996 och har sedan dess ändrats ett flertal gånger. Enligt lagen får en assisterad befruktning bara utföras hos sådana vårdinstitutioner som har en särskild licens för det. Behandlingarna ska utföras under överinseende av specialister inom gynekologi och obstetrik. Vård- givaren måste dessutom erbjuda patienterna och donatorerna en professionell rådgivning som genomförs av specialister, såsom socialarbetare eller psykolog. 
 Både par och ensamstående kvinnor kan genomgå en assisterad befruktning. Med par avses här såväl olikkönade som samkönade par. I lagen finns det ett antal förutsättningar som måste vara upp- 
 81 
  
 Internationell utblick 
  
 SOU 2014:29 
  
 fyllda för att en assisterad befruktning ska få genomföras. Förut- sättningarna är följande. 
  
 1. 
  
 Kvinnan ska ha lämnat ett skriftligt och bevittnat samtycke. Om kvinnan är gift eller sambo ska även partnerns skriftliga och bevittnade samtycke inhämtas. 
  
 2. 
  
 Det måste kunna antas att det blivande barnet kommer att växa upp under goda förhållanden. 
  
 3. 
  
 Kvinnan måste vara i barnafödande ålder. Hon måste dessutom ha fysisk förmåga och tillräckligt god hälsa för att klara av behandlingen, graviditeten och förlossningen. 
  
 4. 
  
 Kvinnan eller paret ska ha en god psykisk hälsa och leva under goda sociala förhållanden. 
  
 En läkare gör bedömningen om en assisterad befruktning ska få genomföras eller inte. Om en behandling vägras, kan kvinnan eller paret överklaga läkarens beslut. 
 Särskilt om donerade könsceller 
 I Island är det i vissa fall tillåtet att vid befruktning utanför kroppen använda både donerade ägg och donerade spermier. Så är fallet om båda parterna eller den ensamstående kvinnan har en nedsatt fertilitet. Embryodonation är däremot inte tillåten. 
 Valet av lämplig donator görs av den läkare som ska utföra behandlingen. Donatorer får vara anonyma. Om en donator väljer att vara anonym, har han eller hon ingen rätt till information om det mottagande paret och vice versa. Om donatorn i stället väljer att inte vara anonym, ska vårdgivaren spara informationen om honom eller henne i en särskild journal. I samma journal ska vård- givaren spara information om det eller de barn som kommer till genom användningen av de donerade könscellerna. När barnet fyller 18 år, har barnet rätt att få tillgång till journalen och på så sätt ta reda på donatorns namn. 
 82 
  
 SOU 2014:29 
  
 Internationell utblick 
  
 Den föräldraskapsrättsliga regleringen 
 Den föräldraskapsrättsliga regleringen finns i barnlagen (76/2003). I det följande redogör vi för de särskilda regler som gäller när ett barn har kommit till genom en assisterad befruktning. 
 Liksom i dansk rätt har det ansetts nödvändigt med en särskild regel om moderskapet för de barn som kommer till genom en assi- sterad befruktning. I barnlagen anges det därför att barnets mor är den kvinna som föder barnet. En äggdonator kan alltså inte anses som barnets mor. 
 Även isländsk rätt innehåller bestämmelser om föräldraskap som baseras på samtycke. En man som har gett sitt samtycke till att hans hustru eller registrerade sambo  
 genomgår en assisterad befruktning enligt lagen om artificiell befruktning, ska anses som barnets far. Om samtycket i stället har lämnats av en kvinnas hustru eller partner, ska hustrun eller partnern anses som barnets förälder. 
  
 En man som enligt lagen om artificiell befruktning donerar sper- mier till någon annan än sin maka eller partner, kan inte genom dom fastställas som far till det eller de barn som har tillkommit genom en assisterad befruktning med hans spermier. Däremot ska en man som har donerat spermier utom ramen för lagens tillämp- ningsområde anses som barnets far. Undantag gäller om spermierna har använts utan mannens kännedom eller efter hans död. Faderskap får inte fastställas för ett barn som har kommit till genom assi- sterad befruktning för en ensamstående kvinna. 
  
 5.4.4 
  
 Norge 
  
 Förutsättningar för assisterad befruktning 
 I Norge regleras möjligheterna till assisterad befruktning i loven om humanmedisinsk bruk av bioteknologi m.m.  
 (LOV-2003-12- 
 05-100). 
  De tillåtna formerna av assisterad befruktning är inse- mination och befruktning utanför kroppen. Enligt lagen får sådana behandlingar bara utföras på en kvinna som är gift eller sambo med en man eller en kvinna. Någon möjlighet för ensamstående kvinnor att genomgå assisterad befruktning finns alltså inte. 
 En läkare beslutar om en assisterad befruktning ska få genom- föras. Beslutet ska grundas på medicinska och psykosociala bedöm- ningar av paret. Läkaren ska beakta parets omsorgsförmåga och ta hänsyn till det blivande barnets bästa. Läkaren har möjligheter att 
 83 
  
 Internationell utblick 
  
 SOU 2014:29 
  
 inhämta den information som är nödvändig för att kunna göra en helhetsbedömning i det enskilda fallet. 
 Särskilt om donerade könsceller 
 I Norge tillåts assisterad befruktning med donerade spermier. Den som har kommit till genom en behandling med donerade spermier har vid 18 års ålder rätt att få veta vem donatorn är. Det finns ett nationellt donatorregister där alla spermiedonatorer registreras. 
 En spermiegivare ska vara över 18 år och får inte sakna rättslig handlingsförmåga på det personliga området. Spermiegivaren ska ge sitt skriftliga samtycke till att spermierna får används vid assisterad befruktning och till att uppgifter om hans identitet registreras i donatorregistret. Samtycket kan återkallas till dess att befruktning har skett. Donatorn får inte kännedom om parets och barnets identi- teter. Den behandlande läkaren väljer en lämplig donator. Vård- givaren är ansvarig för att upplysningar om behandlingen regi- streras. 
 Äggdonation är inte tillåten, men frågan är föremål för dis- kussion. Det nuvarande förbudet mot äggdonation avser såväl befruktade som obefruktade ägg. Den norska biotekniknämnden (bioteknologinemnda) har förordat att äggdonation tillåts. 
  
 14 
  
 Den föräldraskapsrättsliga regleringen 
 Regler om vem som är förälder till ett barn finns i loven om barn og foreldre  
 (LOV-1981-04-08-07). 
  Där föreskrivs det bl.a. att den kvinna som föder ett barn ska anses som barnets mor. Barnets far är den man som modern är gift med vid barnets födelse. Denna faderskapspresumtion gäller inte om makarna var separerade vid barnets födelse. Om modern är änka, anses den avlidne maken som barnets far under förutsättningen att modern kan ha blivit gravid innan maken dog. När faderskapet inte följer av äktenskap, kan modern uppge en viss man som far och han kan bekräfta fader- skapet. Om modern inte har uppgett en viss man som far, kan hon 
  
 14  
 Bioteknologinemndas yttrande till Helse- og omsorgsdepartementet den 22 november 2011. 
 84 
  
 SOU 2014:29 
  
 Internationell utblick 
  
 godta en mans bekräftelse i efterhand. Faderskap kan också fast- ställas genom dom. 
 Om modern är gift eller sambo med en kvinna, anses den andra kvinnan under vissa förutsättningar som barnets medmor. En förutsättning är att barnet har avlats genom en assisterad befrukt- ning som utförts på en godkänd sjukvårdsinrättning i Norge eller i utlandet. En annan förutsättning är att den andra kvinnan har gett sitt samtycke till behandlingen. Det krävs också att spermie- givarens identitet är känd. Medmorskap fastställs av myndigheterna efter ansökan. 
 Ett barn kan enligt norsk rätt inte ha både en far och en med- mor. Om barnet inte har en far eller medmor, ska det offentliga försöka få fastställt vem som är far eller medmor. Med de undantag som har framgått i det föregående, gäller de föreskrifter som avser en far också för en medmor. 
  
 5.4.5 
  
 Storbritannien 
  
 15 
  
 Förutsättningar för assisterad befruktning 
 I Storbritannien regleras assisterad befruktning i The Human Fertilisation and Embryology Act (2008). Storbritannien har en av de mest tillåtande och öppna regleringarna i Europa. Det är exempel- vis tillåtet att använda donerade befruktade ägg samt könsceller och befruktade ägg från avlidna personer. Det är också tillåtet att genomföra en fertilitetsbehandling med hjälp av en surrogatmoder. I lagen uppställs inget krav på parförhållande för att få genomgå en behandling. Klinikerna gör samtidigt alltid en lämplighetsbedöm- ning av sökanden eller sökandena. 
 Human Fertilisation and Embryology Authority, HFEA, utövar tillsyn och licensierar kliniker samt utfärdar föreskrifter och rikt- linjer om hur bl.a. barnets bästa ska tillgodoses i samband med assi- sterad befruktning. Det finns dock även privata, icke licensierade kliniker. Vid dessa kliniker kan det erbjudas metoder som inte är tillåtna vid de offentliga klinikerna. Som exempel på sådana meto- der kan nämnas spermieseparation för könsurval av sociala skäl. HFEA arbetar aktivt för att försöka påverka dessa verksamheter och varnar allmänheten för de risker som behandling vid olicensie- 
  
 15  
 Avsnittet bygger i stora delar på framställningen i Smer 2013:1 s.  
 84-86. 
  
 85 
  
 Internationell utblick 
  
 SOU 2014:29 
  
 rade kliniker kan innebära. Utöver hälsorisker kan det uppstå pro- blem kring det rättsliga föräldraskapet eftersom lagstiftningen endast omfattar donation av könsceller vid licensierade kliniker. 
 Särskilt om donerade könsceller 
 I Storbritannien är det tillåtet att använda både donerade ägg och donerade spermier. Par som har övertaliga befruktade ägg efter sina egna  
 IVF-behandlingar 
  kan donera äggen till andra personer med infertilitetsproblem, inklusive ensamstående kvinnor. 
 Efter en lagändring år 2005 registreras alla donatorer och barnet kan vid 18 års ålder få tillgång till uppgifter om donatorn. Det är också möjligt för den som har donerat spermier eller ägg före år 2005 att häva anonymiteten och på så sätt ge barn en möjlighet att få reda på sitt genetiska ursprung. 
 Det är tillåtet att använda en känd donator och varje donator av ägg, spermier eller befruktade ägg får ge upphov till högst 10 levande barn. 
 En kvinna som genomgår befruktning utanför kroppen kan delta i så kallade egg sharing arrangements. Detta innebär att kvinnan donerar sina övertaliga ägg till andra kvinnor som ska genomgå en behandling. Den kvinna som donerar ägg behöver då ofta inte betala för sin egen behandling. Nedfrysta ägg får lagras i högst 10 år. 
 Den föräldraskapsrättsliga regleringen 
 Enligt Human Fertilisation and Embryology Act ska den kvinna som föder ett barn betraktas som barnets mor. Moderskapet för kvinnan upphör dock om barnet adopteras eller föräldraskapet överflyttas genom en s.k. parental order. 
 I brittisk rätt finns det en presumtion om att barn som föds inom ett äktenskap är makarnas gemensamma. Om en kvinna är gift med en man vid tiden för en behandling med donerade sper- mier, anses han därför som barnets far. Detta gäller dock bara om det inte kan visas att han inte har samtyckt till behandlingen. En motsvarande presumtion gäller vid äktenskap eller partnerskap (civil partnership) mellan två kvinnor. I dessa fall anses alltså den 
 86 
  
 SOU 2014:29 
  
 Internationell utblick 
  
 andra kvinnan som barnets förälder under förutsättningen att det inte kan visas att hon inte har samtyckt till behandlingen. 
 Även två personer som inte är gifta med varandra kan uppnå ett gemensamt föräldraskap vid behandling med donerade spermier. En förutsättning för detta är dock att det inte finns någon annan man eller kvinna som ska anses som barnets far respektive förälder. Det krävs också att behandlingen har utförts vid en licensierad klinik och att de tilltänkta föräldrarna har lämnat sitt samtycke till att mannen ska vara barnets far eller att den andra kvinnan ska vara barnets förälder. Samtycket ska vara skriftligt och undertecknat av den person som avger det. När könscellerna eller det befruktade ägget har förts in i kvinnan, kan ingen av parterna ta tillbaka sitt samtycke. 
 När en ogift kvinna väljer att insemineras med donerade sper- mier på annat sätt, t.ex. genom heminsemination, kan ett gemen- samt föräldraskap för henne och hennes partner inte åstadkommas genom samtycke. I sådana fall måste alltså partnern adoptera barnet för att ett gemensamt föräldraskap ska uppnås. 
 När reglerna innebär att en viss man ska anses som barnets far, kan ingen annan man eller kvinna anses som barnets far respektive förälder. På motsvarande sätt kan ingen annan kvinna betraktas som barnets förälder eller en man betraktas som barnets far om det vid sidan av modern finns en kvinna som ska anses som barnets andra förälder. 
 Om en ensamstående kvinna föder barn efter en  
 IVF-behand- 
  ling med donerade befruktade ägg, ska hon anses som barnets rätts- liga mor. Det är dock oklart vem som i dessa fall ska anses som barnets far. 
 87 
 6 Tidigare utgångspunkter 
  
 6.1 
  
 Inledning 
  
 Regleringen om assisterad befruktning har genomgått stora för- ändringar sedan den första lagstiftningen om insemination infördes under mitten av  
 1980-talet. 
  Förändringarna, som till stor del har bestått i godtagande och reglering av nya metoder, är ett resultat av framsteg inom reproduktionsteknologin, ny forskning, ändrade normer och värderingar i samhället, förändringar i vår omvärld samt av nya etiska överväganden och ställningstaganden. Den kun- skap som finns i dag är annorlunda än den som fanns under mitten av  
 1980-talet. 
  
 Vi ska i detta kapitel beskriva hur regeringens och riksdagens syn på assisterad befruktning har förändrats från mitten av 1980- talet till i dag. Beskrivningen inleds med en redogörelse för de utgångspunkter som enligt förarbetena har varit styrande för olika förändringar i regelverket. Efter det följer en exemplifiering av de argument som har framförts i debatten om assisterad befruktning för ensamstående kvinnor samt en beskrivning av riksdagens till- kännagivande från våren 2012. 
 Kapitlet avslutas med en beskrivning av de senaste etiska över- vägandena i frågor som rör assisterad befruktning. Beskrivningen baseras på den rapport om assisterad befruktning som relativt nyligen har utarbetats av Statens  
 medicinsk-etiska 
  råd (Smer) och som har titeln  
 Assisterad befruktning – etiska aspekter  
 (Smer 2013:1). Beskrivningen i denna del inleds med en kort redogörelse för bak- grunden till rapporten och en genomgång av de etiska utgångs- punkter som enligt Smer bör gälla vid ställningstaganden i frågor om assisterad befruktning. Efter det behandlar vi Smers över- väganden i frågor som rör assisterad befruktning för ensamstående kvinnor. 
 89 
  
 Tidigare utgångspunkter 
  
 SOU 2014:29 
  
 Vi kommer inte i detta kapitel att beskriva hur vi ser på tidigare uttalanden och andra utgångspunkter. Detta behandlar vi först i kapitel 7. 
  
 6.2 
  
 Förarbetsuttalanden 
  
 6.2.1 
  
 Den första inseminationsregleringen i Sverige 
  
 Den första svenska lagstiftningen om insemination tillkom i syfte att reglera en verksamhet som sedan länge redan hade bedrivits i Sverige. I propositionen  
 om artificiella inseminationer  
 (prop. 1984/85:2) angavs det väsentligen följande. Det är uppenbart att insemination fyller en viktig funktion för de makar och andra samboende par som inte kan få barn på annat sätt. Det är dock inte godtagbart att denna verksamhet kan bedrivas utan särskild insyn från samhällets sida och utan att lagstiftaren har tagit ställning till de delvis mycket känsliga frågor som verksamheten ger upphov till. 
 Ett viktigt syfte med att reglera inseminationsverksamheten var således att man från statens sida ville fortsätta hjälpa ofrivilligt barnlösa personer att få barn. Barnens intressen aktualiserades inte särskilt i frågan om verksamheten skulle vara fortsatt tillåten eller inte. Barnperspektivet iakttogs däremot vid utformningen av de villkor som skulle gälla för verksamheten. Det föredragande stats- rådet konstaterade i propositionen att det inte fanns någon forsk- ning om de barn som har kommit till genom insemination och angav att verksamheten bl.a. därför borde begränsas till sådana fall där det blivande barnet kan växa upp hos föräldrar av båda könen. Statsrådet angav också följande. En medverkan från samhällets sida till att ett barn kommer till genom givarinsemination bör bara lämnas om det kan antas att barnet kommer att växa upp under goda förhållanden. Någon form av prövning av makarnas eller de samboendes lämplighet att vårda och fostra barn är därför nöd- vändig. Det är också viktigt att ett barn som har kommit till genom insemination får samma rättsliga ställning som andra barn. Ur prin- cipiell synpunkt är det dessutom viktigt att barnet får reda på hur det har kommit till och vem som har varit donator. 
 Statsrådets uttalanden resulterade i förslag till regler om särskild prövning vid användning av donerade spermier, regler om fader- skap till de barn som har kommit till genom en assisterad befrukt- 
 90 
  
 SOU 2014:29 
  
 Tidigare utgångspunkter 
  
 ning med sådana spermier och regler om barnets rätt till information om spermiegivaren (se avsnitt 4.2 och 4.3). 
 Förslagen godtogs av riksdagen (LU 1984/85:10 och rskr. 1984/85:99). 
  
 6.2.2 
  
 Befruktning utanför kroppen godtas och regleras 
  
 Införandet av en reglering om befruktning utanför kroppen för- anledde ytterligare överväganden, särskilt nya överväganden av etisk natur. I propositionen  
 om befruktning utanför kroppen  
 (prop. 1987/88:160) konstaterades det inledningsvis att alla konstlade befruktningsmetoder innebär en manipulation med de mänskliga livsprocesserna. En fråga som ställdes var hur långt det kan anses etiskt acceptabelt att påverka dessa livsprocesser. Det föredragande statsrådet kom fram till följande. 
 Ett etiskt ställningstagande till befruktning utanför kroppen måste grundas i den humanistiska synen på människan som en fri och ansvarig, skapande och social varelse. Ingen människa får behandlas enbart som medel utan att varje individ har ett värde och är ett mål i sig själv. 
 Det är också viktigt att eftersträva långsiktigt goda konsekvenser för alla inblandade parter. Framför allt måste frågan dock prövas utifrån det blivande barnets bästa. Eftersom samhället medverkar vid till- komsten av barnet har samhället också ett ansvar för att barnet skall komma att växa upp under så goda förhållanden som möjligt. 
 Hur angeläget det än kan kännas att hjälpa ett par som är ofrivilligt barnlöst får detta aldrig ske på bekostnad av det blivande barnets bästa. Även om rätten att bilda familj är en mänsklig rättighet innebär denna ej en rätt att till varje pris få föda ett eget barn. 
 I sammanhanget måste också beaktas om det kan anses uppkomma någon risk för selektion av individer eller för kommersialisering av barnalstringen. 
  
 1 
  
 Regleringen om befruktning utanför kroppen föreslogs bli ut- formad på väsentligen samma sätt som regleringen om insemi- nation. Syftet med regleringen var att hjälpa fler ofrivilligt barnlösa att få barn. Barnperspektivet beaktades främst vid utformningen av de villkor som skulle gälla för verksamheten. 
 Riksdagen godtog regeringens förslag (SoU 1987/88:26 och rskr. 1987/88:383). 
  
 1  
 Prop. 1987/88:160 s. 8. 
 91 
  
 Tidigare utgångspunkter 
  
 SOU 2014:29 
  
 6.2.3 
  
 Assisterad befruktning med donerade ägg 
  
 I propositionen  
 Behandling av ofrivillig barnlöshet  
 (prop. 2001/02:89) föreslog regeringen att det vid befruktning utanför kroppen skulle bli tillåtet att använda även donerade ägg. Rege- ringen angav följande. De etiska bedömningar som måste göras vid behandling av ofrivillig barnlöshet och olika metoder för assisterad befruktning har många likheter med bedömningen av andra medi- cinska åtgärder. De skiljer sig dock från dessa av främst två skäl. För det första rör behandlingen på ett konkret sätt en individ som inte har någon möjlighet att göra sin röst hörd, nämligen barnet. För det andra kan det hävdas att en behandling som rör den mänsk- liga fortplantningen är av sådan karaktär att det krävs särskilda överväganden. 
  
 Regeringens förslag i propositionen baserades till stor del på förslagen i departementspromemorian  
 Behandling av ofrivillig barnlöshet  
 (Ds 2000:51), vilka i sin tur baserades på de förslag som Smer under år 1995 hade presenterat i rapporten  
 Assisterad befrukt- ning – synpunkter på vissa frågor i samband med befruktning utanför kroppen.  
 Smer hade grundat sina överväganden på uppfattningen om alla människors lika värde och en humanistisk människosyn samt på principen om respekt för självbestämmande och integritet, principen om att minska lidande, godhetsprincipen 
  
 2  
  
 och rättvise- principen. Regeringen angav i propositionen att den instämde i Smers uppfattning om dessa utgångspunkters betydelse vid ställ- ningstaganden i frågor som rör assisterad befruktning. Regeringen angav därefter att den etiska bedömningen av olika metoder för behandling av ofrivillig barnlöshet innebär en avvägning mellan olika principer och intressen samt tillade följande. 
 De överväganden som måste göras vid bedömningen av olika behand- lingsmetoder kan vara av olika karaktär. Det är viktigt att metoder som kan skada den humanistiska människosynen inte används. Vidare utgör barnets behov och rättigheter en viktig del av bedömningen av vilka insatser som är etiskt godtagbara. Vid användning av medicinsk tek- nologi där människor som saknar självbestämmande – eller som här 
  
 2  
 Principen innebär att var och en ska sträva efter att göra gott och att göra nytta. I hälso- och sjukvården innebär principen att man alltid ska sträva efter att bota en patients sjukdom eller, om det inte går, lindra patientens besvär. 
 92 
  
 SOU 2014:29 
  
 Tidigare utgångspunkter 
  
 människor i vardande – är inblandade, måste riskerna särskilt noggrant övervägas innan tekniken införs inom sjukvården. 
  
 3 
  
 Regeringen angav också att samhället i dessa fall har ett särskilt ansvar för de blivande barnen samt tillade följande. Samhället har ett ansvar för att bevaka barnens intressen samt för att se till så att de metoder och behandlingar som används är etiskt acceptabla. Sam- hället har också ett ansvar för de risker som ett barn kan komma att utsättas för genom att man på artificiell väg framkallar en gravi- ditet. Ett barn som kommer till genom assisterad befruktning får inte utsättas för större risker än andra barn och det är därför viktigt att riskerna ur barnets perspektiv har övervägts särskilt innan nya behandlingsmetoder införs. Regeringen tillade också att en försiktig- hetsprincip bör tillämpas när det gäller införande av nya metoder och detta även om det medför att alla inte omedelbart kan få den hjälp som de skulle kunna få. 
 Riksdagen godtog regeringens förslag (bet. 2001/02:SoU16 och rskr. 2001/02:227). 
  
 6.2.4 
  
 Assisterad befruktning för samkönade par 
  
 I propositionen  
 Assisterad befruktning och föräldraskap  
 (prop. 2004/05:137) föreslog regeringen att assisterad befruktning med donerade spermier också skulle få utföras beträffande en kvinna som är partner eller sambo med en annan kvinna. Förslaget moti- verades med att man nu ville hjälpa även dessa kvinnor att bli för- äldrar. Det kan tilläggas att det för dessa par, till skillnad från vad som gällde och fortfarande gäller för olikkönade par, inte upp- ställdes något krav på medicinskt hinder för assisterad befruktning genom insemination. Ett sådant krav uppställdes däremot för assisterad befruktning genom befruktning utanför kroppen. 
  
 På samma sätt som i tidigare propositioner, gjorde regeringen här vissa uttalanden om vad som ska gälla då samhället medverkar till att skapa liv. Regeringen framhöll att regleringen på detta område inte får uppfattas som en alltför stark instrumentalisering av mänskligt liv och en alltför långtgående strävan att med tekniska insatser kompensera livets ofullkomligheter. Regeringen betonade också utgångspunkten att ett barn som har kommit till genom 
  
 3  
 Prop. 2001/02:89 s. 22. 
 93 
  
 Tidigare utgångspunkter 
  
 SOU 2014:29 
  
 assisterad befruktning ska ha två föräldrar. Barnet ska dessutom ha fötts av en av dem. 
 Regeringen övergick sedan till att pröva om det aktuella förfarandet, dvs. assisterad befruktning för ett par med två kvinnor, var förenligt med barnets bästa. Regeringen beaktade den forskning som fanns om barn i homosexuella familjer och forskningen om adopterade barn samt kom därefter fram till att förfarandet borde tillåtas. Enligt regeringen fanns det inte skäl att anta något annat än att såväl partner som homosexuella sambor generellt sett kan erbjuda även dessa barn en god uppväxtmiljö och tillgodose de sär- skilda behov av omsorg och omvårdnad som barnen kan ha. Rege- ringen tillade att förfarandet är förenligt med barnets bästa även i ett annat avseende, nämligen i frågan om barnets rätt till information. Regeringen konstaterade att barn som tillkommit genom assisterad befruktning i utlandet eller i egen regi ofta inte har någon rätt till information om spermiedonatorns identitet. Genom ett tillåtande av förfarandet inom svensk hälso- och sjukvård kunde en sådan rätt garanteras. 
 En viktig utgångspunkt för regeringens överväganden var, som tidigare nämnts, att det blivande barnet ska ha två föräldrar. Rege- ringen gick ännu längre och angav att det blivande barnet också ska garanteras två rättsliga föräldrar. Detta motiverades med att två rättsliga föräldrar ger barnet trygghet ekonomiskt, social och rätts- ligt – inte bara under den tid då familjen lever tillsammans utan också i fall föräldrarna skulle separera eller någon av dem skulle av- lida. Till detta kommer, menade regeringen, att barnet har rätt till underhåll från sina föräldrar och arvsrätt efter dem och deras släktningar samt att reglerna om vårdnad, boende och umgänge är knutna till föräldraskapet. 
 Regeringens förslag godtogs av riksdagen (bet. 2004/05:Ray och rskr. 2004/05:284). 
  
 6.3 
  
 Assisterad befruktning för ensamstående kvinnor 
  
 6.3.1 
  
 De senaste årens debatt 
  
 Det har länge pågått en diskussion om ensamstående kvinnors möjlighet till assisterad befruktning inom svensk hälso- och sjuk- vård. Redan inför riksdagsbehandlingen av prop. 1984/85:2 väcktes en motion i frågan (motion 1984/85:22). Både lagutskottet och 
 94 
  
 SOU 2014:29 
  
 Tidigare utgångspunkter 
  
 socialutskottet föreslog dock att riksdagen skulle avstyrka motionen, vilket riksdagen också gjorde (LU 1984/85:10 och rskr. 1984/85:99). 
 Socialutskottet motiverade sitt ställningstagande till motionen enligt följande. Det kan inte anses som en allmän mänsklig rättig- het att under alla förhållanden få tillgång till givarinsemination och samhället bör inte medverka till en så känslig verksamhet som givarinsemination om inte barnet kan antas få en positiv utveckling. Det råder knappast några delade meningar om att det är önskvärt att ett barn har både en mor och en far. Att helt beröva barnet en fadersgestalt kan inte anses godtagbart. Barnets bästa måste här gå före likställigheten mellan olika kvinnogrupper (LU 1984/85:10 s. 54 [Socialutskottets yttrande]). 
 Inte heller lagutskottet ansåg att det kan anses som en allmän mänsklig rättighet att få tillgång till insemination. Lagutskottet tillade följande. Det måste vara en strävan att så långt som möjligt se till det blivande barnets bästa. Man måste också beakta att barn- psykiatriker och barnpsykologer särskilt har betonat vikten av både en mor och en far när det gäller ett barns utveckling. Till detta kommer att ett rättsligt faderskap inte kan fastställas för ett barn som har kommit till genom insemination på en ensamstående kvinna. Utskottet kan inte ställa sig bakom en ordning som innebär att samhället direkt medverkar till att ett barn redan från början berövas möjligheten att få ett rättsligt faderskap fastställt (LU 1984/85:10 s. 16). 
 Diskussionen om ensamstående kvinnors möjlighet till assiste- rad befruktning har därefter fortsatt. Diskussionen trappades upp under slutet av  
 2010-talet 
  och ett flertal motioner lades då fram i riksdagen. Diskussionerna och motionerna ledde så småningom fram till riksdagens tillkännagivande, vilket behandlas i nästa av- snitt. Vi ska här kort redogöra för några av de argument som under senare år har framförts mot respektive för ensamstående kvinnors möjlighet till assisterad befruktning. Vi inleder med några argu- ment mot en sådan ordning. 
 Nästan samtliga argument mot att kvinnor ges möjlighet till assisterad befruktning som ensamstående fokuserar på barnets bästa eller barnets behov och intressen. Ett vanligt argument är att förfarandet strider mot regeringens och riksdagens tidigare ut- talanden om barns rätt till två föräldrar, mot innehållet i barn- konventionen och vissa andra internationella dokument samt mot den svenska reglering som tillkommit i syfte att tillgodose barnets behov i olika avseenden, bl.a. regleringen om fastställande av fader- 
 95 
  
 Tidigare utgångspunkter 
  
 SOU 2014:29 
  
 skap och föräldraskap. Ett närliggande argument är att förfarandet strider mot principen om att alla barn ska behandlas lika (alla barn ska ha rätt till och dessutom garanteras två rättsliga föräldrar). 
 En del andra argument mot ett tillåtande av förfarandet handlar mer specifikt om de blivande barnens förhållanden. Som exempel på argument av detta slag kan nämnas argumenten att en ensam förälder ofta inte kan tillgodose barnets behov på samma sätt som två föräldrar och att familjer med endast en förälder är mer sårbara än familjer med två föräldrar. Ett närliggande argument är argu- mentet att förfarandet inte bör godtas och regleras förrän det finns tillräcklig forskning om konsekvenserna för de barn som har till- kommit genom assisterad befruktning med donerade spermier och som har växt upp med endast en förälder. 
 Vi övergår nu till att behandla några av de argument som har anförts för ensamstående kvinnors möjlighet till assisterad befrukt- ning. En del av dessa argument handlar om likabehandling och förbud mot diskriminering. Som exempel kan nämnas argumentet att ensamstående kvinnor diskrimineras med nuvarande reglering om assisterad befruktning och att ensamstående kvinnor framöver bör behandlas på samma sätt som de kvinnor som är gifta, registre- rade partner eller sambo. Som ytterligare exempel kan nämnas argumentet att ensamstående kvinnor bör ges rätt till assisterad befruktning med tanke på att en sådan rätt nu har getts till de par som består av två kvinnor. Två närliggande argument handlar om att förfarandet är tillåtet i vissa andra länder och att ensamstående kvinnor redan i dag får barn på egen hand. Det har också framförts vissa argument som nästan uteslutande handlar om kvinnans intressen. Som exempel kan nämnas argumentet att detta i första hand är en fråga om kvinnans eget val och kvinnans beslut samt att kvinnans beslut ska respekteras. 
 En del andra argument för ett tillåtande av förfarandet handlar om förändringar i samhället, särskilt förändrade normer och värde- ringar. Ett av dessa argument är att många barn numera växer upp med endast en förälder eller i andra familjekonstellationer som tidi- gare inte var lika vanliga. Ett annat sådant argument är att samhället borde godta att ensamstående ges möjlighet till assisterad befrukt- ning eftersom samhället redan har godtagit att ensamstående prövas som adoptivföräldrar. Ett närliggande argument är att barnets behov ofta kan tillgodoses lika väl genom en förälder som genom två föräldrar. 
 96 
  
 SOU 2014:29 
  
 Tidigare utgångspunkter 
  
 6.3.2 
  
 Riksdagens tillkännagivande 
  
 I utskottsbetänkandet  
 Assisterad befruktning  
 (bet. 2011/12:SoU26) behandlade socialutskottet olika motionsyrkanden på hälso- och sjukvårdsområdet. En del av dessa avsåg ensamstående kvinnors möjlighet till assisterad befruktning. Utskottet konstaterade inled- ningsvis att det gällande regelverket gör skillnad mellan pars och ensamståendes möjligheter att bli föräldrar och att ensamstående tidigare har getts möjlighet att prövas som adoptivföräldrar samt angav därefter följande. 
 Familjer kan se ut på många olika sätt, och många barn i dag växer upp i andra familjekonstellationer än i den traditionella kärnfamiljen. Många ensamstående skaffar barn på andra sätt än genom assisterad befruktning inom svensk sjukvård. Vidare konstaterar utskottet att det i Sverige redan finns barn som fötts av ensamstående efter assisterad befruktning. Mot denna bakgrund anser utskottet att det är otill- fredsställande med den ordning som för närvarande råder och att tiden nu är mogen att jämställa par och ensamstående när det gäller rätten till assisterad befruktning. 
 Att tillåta assisterad befruktning för ensamstående kvinnor inom svensk hälso- och sjukvård hänger även ihop med frågan om barnets bästa och barnets rätt att få kännedom om sitt genetiska ursprung. I dag har ett barn som blivit till genom assisterad befruktning utom- lands i många fall inte någon sådan möjlighet. 
 Mot denna bakgrund anser utskottet att det är angeläget att rege- ringen initierar ett lagstiftningsarbete med målet att ge ensamstående kvinnor rätt till assisterad befruktning. 
  
 4 
  
 Utskottet föreslog därefter att riksdagen borde tillkännage för regeringen att regeringen – efter att ha vidtagit de utrednings- åtgärder som krävs – skyndsamt ska återkomma till riksdagen med ett lagförslag som innebär att ensamstående kvinnor ges rätt till assisterad befruktning på samma sätt som olikkönade respektive samkönade par redan har enligt gällande lag. 
 Riksdagen biföll utskottets förslag (rskr. 2011/12:180). 
  
 4  
 Bet. 2011/12:SoU26 s. 13. 
 97 
  
 Tidigare utgångspunkter 
  
 SOU 2014:29 
  
 6.3.3 
  
 En ny rapport från Statens  
  
 medicinsk-etiska 
  råd 
 Allmänt om rapporten 
 Statens  
 medicinsk-etiska 
  råd (Smer) har till uppgift att belysa  
 medicinsk-etiska 
  frågor i ett samhällsperspektiv. Smer ska följa utvecklingen inom sådan forskning som kan anses känslig för den personliga integriteten och som kan påverka respekten för män- niskovärdet. Smer ska också vara en förmedlande länk mellan vetenskapen och politiska beslutsfattare. 
 Under år 2010 anordnade Smer konferensen Assisterad befrukt- ning – 15 år senare. Syftet med konferensen var att belysa och pro- blematisera utvecklingen när det gäller forskning, lagstiftning och värdeförskjutningar i den allmänna debatten. Namnet på konfe- rensen markerade att det hade gått 15 år sedan rådet publicerade rapporten  
 Assisterad befruktning – synpunkter på vissa frågor i sam- band med befruktning utanför kroppen 
 , dvs. den rapport som låg till grund för regeringens ställningstaganden i prop. 2001/02:89. Under konferensen år 2010 diskuterades både etiska aspekter och juridiska dilemman. 
 Smer publicerade år 2013 rapporten  
 Assisterad befruktning – etiska aspekter  
 (Smer 2013:1). Rapporten har utarbetats med konfe- rensen som utgångspunkt och behandlar etiska aspekter på olika former av assisterad befruktning, bl.a. assisterad befruktning för ensamstående. 
 Vi kommer i detta avsnitt att behandla de specifika etiska utgångs- punkter som Smer har enats om inför sin diskussion och analys i rapporten. Vi kommer också att redogöra för Smers överväganden i frågor som rör assisterad befruktning för ensamstående kvinnor. 
 Det kan tilläggas att det i Smers rapport också finns beskriv- ningar av bl.a. befintlig forskning om assisterad befruktning och de ungdomsdialoger som rådet genomförde inför författandet av rapporten. Vi kommer i avsnitt 7.3.4 att behandla den forskning som rör assisterad befruktning för ensamstående kvinnor. För in- formation om annan forskning och ungdomsdialogerna, hänvisas till Smers rapport. 
 98 
  
 SOU 2014:29 
  
 Tidigare utgångspunkter 
  
 Etiska utgångspunkter 
 Smer konstaterar inledningsvis att människovärdesprincipen fort- farande är central i frågor som rör assisterad befruktning. Principen kan tolkas på olika sätt och den tolkning som Smer normalt använder i sin rapport är den s.k. likarättstolkningen eller lika- värdestolkningen. Tolkningen innebär att alla människor har sam- ma värde och samma rättigheter oberoende av social och ekono- misk ställning i samhället. Ett till principen närliggande begrepp är begreppet integritet. Begreppet är knutet till värde och värdighet och avser varje människas egenvärde som person. Begreppet inne- fattar båda fysisk och psykisk integritet. Det som utmärker integri- teten är att den består även om man inte själv förmår hävda den. 
 En annan viktig utgångspunkt är rättvisa eller lika vård på lika villkor. Den grundläggande idén är att lika fall ska behandlas lika. Med detta synsätt är det omoraliskt att särbehandla vissa grupper om det inte finns etiskt relevanta skillnader mellan dessa och andra grupper. Smer konstaterar samtidigt att det är svårt att exakt ange vad som är etiskt relevanta skillnader och att synen på detta kan ändras över tid. När det gäller assisterad befruktning, måste man enligt Smer ta ställning till på vilket sätt olika metoder bör erbjudas för att upprätthålla en vård på lika villkor för hela befolkningen samt tanken om jämlik vård. 
 En tredje utgångspunkt är  
 icke-diskriminering. 
  Alla människor ska bemötas lika oavsett etnisk tillhörighet, politisk uppfattning, religion eller annan trosuppfattning, funktionshinder, ålder, kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, eller sexuell läggning. 
 En fjärde utgångspunkt är autonomi eller rätten till självbestäm- mande. Inom den medicinska etiken har rätten att få sina beslut respekterade hävdats sedan länge. Den är också en del av den svenska hälso- och sjukvårdslagstiftningen och innebär en rätt att inte genom påverkan förmås eller tvingas genomgå medicinska behandlingar. En person har rätt att få veta vad behandlingen innebär, hur riskabel och smärtsam den är, vilka konsekvenser det sannolikt medför att genomgå respektive inte genomgå behandlingen samt en rätt att få säga ja eller nej till behandlingen. 
 En femte utgångspunkt är att medicinska åtgärder ska föregås av ett informerat samtycke. En första förutsättning för att en person ska kunna lämna ett sådant samtycke är att han eller hon har fått tillräcklig information om de förutsättningar och konsekvenser som gäller för olika handlingsalternativ. En andra förutsättning är 
 99 
  
 Tidigare utgångspunkter 
  
 SOU 2014:29 
  
 att personen har förstått informationen och att han eller hon på basis av informationen kan lämna sitt samtycke. Kravet på infor- merat samtycke är centralt i den etiska diskussionen om olika metoder för assisterad befruktning. 
 En sjätte utgångspunkt är principen om barnets bästa. Smer anger att det inte kan vara en rättighet för barnlösa par att få till- gång till assisterad befruktning, att assisterad befruktning bara bör komma i fråga om verksamheten är förenlig med barnets bästa och att barn som tillkommit genom assisterad befruktning ska ha sam- ma förutsättningar som andra barn. 
 Den sjunde och sista utgångspunkten är försiktighetsprincipen. Denna princip innebär i huvudsak att nya tekniker ska införas på ett försiktigt och ansvarsfullt sätt. 
 Rådets överväganden om assisterad befruktning för ensamstående kvinnor 
  
 Smer har i rapporten  
 Assisterad befruktning – etiska aspekter  
 utgått från att assisterad befruktning för ensamstående kvinnor inom kort kommer att beredas inom Regeringskansliet. Smer har därför i sin diskussion fokuserat på att identifiera relevanta frågeställningar utifrån ett etiskt perspektiv som den kommande beredningen bör beakta och analysera. 
  
 Smer konstaterar inledningsvis att utgångspunkten måste vara barnets bästa och tillägger att den ensamstående kvinnans önskan att få ett barn måste vägas mot de konsekvenser som kan upp- komma för barnet genom att barnet från början bara har en för- älder. Smer anger därefter i huvudsak följande. 
 Assisterad befruktning för ensamstående bör föregås av en sär- skild bedömning utifrån ett barnperspektiv. Vid bedömningen bör man ta hänsyn till om kvinnan har ett utvidgat socialt nätverk eller om man på andra sätt kan säkerställa att kvinnan kan erbjudas ett anpassat stöd från BVC eller liknande. Det bör också övervägas om det behövs en striktare bedömning än vid behandling av par när det gäller ålder och hälsa hos den kvinna som ska genomgå behand- lingen. En striktare bedömning kan behövas för att säkerställa att det blivande barnets intressen tillvaratas i så hög utsträckning som möjligt. 
 Det är möjligt att frånvaron av en social och rättslig far kan medföra ett större intresse hos barnet att söka upp donatorn och 
 100 
  
 SOU 2014:29 
  
 Tidigare utgångspunkter 
  
 kanske till och med skapa en relation till honom. Mot bakgrund av den kunskapsosäkerhet som finns på området, bör man överväga om spermiedonatorn ska ges en särskild möjlighet att samtycka till donation av spermier till ensamstående kvinnor. Det kan också bli aktuellt att inhämta ett förnyat samtycke från sådana spermiegivare som redan före lagändringarna har donerat spermier. 
 Det är viktigt att omgående stödja forskning och uppföljning av de barn som kommer till genom assisterad befruktning för ensam- stående kvinnor. Man bör följa upp den psykologiska och sociala utvecklingen hos barnen för att i god tid överväga eventuella behov av särskilda insatser eller stöd till denna grupp. 
 101 
 7 Överväganden 
  
 7.1 
  
 Inledning 
  
 I det här kapitlet redovisar vi våra överväganden om assisterad befruktning för ensamstående kvinnor. Vi har i avsnitt 2.1 redo- visat vår tolkning av direktiven och utvecklat vilka frågor som vi kommer att behandla i delbetänkandet. Där har vi också klargjort vilka frågor som vi inte kommer att behandla och skälen till av- gränsningarna. Det som har sagts där innebär i korthet följande. 
 Utredningen ska i delbetänkandet lämna förslag till en reglering som ger ensamstående kvinnor en möjlighet till assisterad befrukt- ning inom svensk hälso- och sjukvård. Regleringen ska vara ut- formad på väsentligen samma sätt som motsvarande reglering för gifta, registrerade partner och sambor. Vi kommer inte i del- betänkandet att överväga en reglering som i fråga om t.ex. använd- ningen av donerade ägg är annorlunda än den som gäller för par. Vi kommer inte heller att behandla andra frågor som har en nära anknytning till de frågor som ska behandlas först i slutbetänkandet. 
 I delbetänkandet ska vi också ta ställning till vilka förändringar som behöver göras för att anpassa lagstiftningen om assisterad befruktning och tillämpningen av denna till en ordning där en ensam tilltänkt förälder kan genomgå behandlingen. Uppdraget i denna del är samtidigt begränsat till nödvändiga följdändringar. 
 Vi inleder med en redogörelse för de utgångspunkter som gäller för våra överväganden (avsnitt 7.2). I avsnitt 7.3 redovisar vi våra förslag och övriga överväganden när det gäller regleringen om assisterad befruktning för ensamstående kvinnor. Frågor om nödvändiga följdändringar behandlas i avsnitt 7.4 och 7.5. 
 Det som i övervägandena sägs om kvinnor gäller också, om inte annat anges eller annars framgår av sammanhanget, för de personer som har ändrat könstillhörighet från kvinna till man (s.k. KtM- personer) och som har behållit sin fortplantningsförmåga. 
 103 
  
 Överväganden 
  
 SOU 2014:29 
  
 7.2 
  
 Våra utgångspunkter 
  
 Våra bedömningar:  
 Vi instämmer i de uttalanden som tidigare har gjorts om vilka etiska och andra utgångspunkter som bör gälla i frågor som rör assisterad befruktning. Vi instämmer också i att man vid ställningstaganden i dessa frågor alltid måste göra en avvägning mellan olika intressen, att principen om barnets bästa bör tillmätas en särskild vikt och att samhället i dessa fall har ett särskilt ansvar för att bevaka och tillvarata de blivande barnens intressen. 
 Vi instämmer vidare i de uttalanden som har gjorts om att barn normalt ska ha rätt till två föräldrar och dessutom garan- teras två rättsliga föräldrar redan från födseln. Detta bör även fortsättningsvis gälla. En reglering om assisterad befruktning för ensamstående kvinnor bör betraktas som ett undantag från det som annars gäller. 
 Med hänsyn till de etiska och andra utgångspunkter som bör gälla, finns det anledning att överväga om det i fråga om assisterad befruktning för ensamstående kvinnor behöver in- föras några särskilda villkor eller regler för att tillgodose de blivande barnens intressen. 
 I flera länder har ensamstående kvinnor numera tillgång till assiste- rad befruktning. Så är fallet i de andra nordiska länderna, förutom i Norge. Så är också fallet i exempelvis Storbritannien och Neder- länderna. Varje år genomgår en hel del svenska ensamstående kvinnor en assisterad befruktning i utlandet, inte minst i Danmark. Det råder således ingen tvekan om att en svensk reglering om assi- sterad befruktning för ensamstående kvinnor skulle fylla en viktig funktion för många kvinnor som önskar att bli föräldrar. 
 I Sverige har frågan varit föremål för diskussion under lång tid. Lagstiftaren har hittills avstått från att införa en möjlighet till assi- sterad befruktning för ensamstående kvinnor med hänvisning till bl.a. barnets rätt till två föräldrar. Vi har redovisat den tidigare diskussionen i kapitel 6. När vi nu ska lämna förslag som ger ensam- stående kvinnor en möjlighet till assisterad befruktning, uppkom- mer frågan vilka tidigare ställningstaganden som fortfarande har giltighet och vilken betydelse de i så fall bör ges vid regleringens utformning. Vi inleder med att behandla vissa etiska utgångs- punkter. 
 104 
  
 SOU 2014:29 
  
 Överväganden 
  
 Vi instämmer till att börja med i tidigare uttalanden om att män- niskovärdesprincipen är central i frågor som rör assisterad befrukt- ning. Principen innebär bl.a. att alla människor har lika värde och samma rätt att få sina rättigheter tillgodosedda. Ingen människa får behandlas som enbart medel för att tillfredsställa en annan män- niskas behov eller önskningar. Vi instämmer också i uttalandena om att det aldrig kan vara en mänsklig rättighet att till varje pris få föda ett eget barn. 
 Regeringen har tidigare uttalat att de barn som kommer till genom en assisterad befruktning inte får utsättas för större risker än andra barn och att det är viktigt att riskerna ur barnets perspek- tiv har övervägts särskilt innan nya behandlingsmetoder införs (prop. 2001/02:89 s. 23). I sammanhanget tillade regeringen att en försiktighetsprincip bör tillämpas när det gäller införande av nya metoder och detta även om det medför att alla inte omedelbart kan få den hjälp som de skulle kunna få. Detsamma bör enligt vår mening gälla vid ställningstaganden som innebär att nya grupper ges tillgång till befintliga metoder. Principen blir särskilt viktig att tillämpa i sådana situationer där kunskapen om tänkbara konse- kvenser är bristfällig. 
 Statens  
 medicinsk-etiska 
  råd (Smer) har i sin senaste rapport på området angett vilka andra etiska utgångspunkter som enligt rådet är centrala vid ställningstaganden i frågor som rör assisterad befrukt- ning. Några av dessa är rättvisa eller lika vård på lika villkor, icke- diskriminering, autonomi eller rätten till självbestämmande samt kravet på informerat samtycke (se avsnitt 6.3.3). Vi instämmer i att även dessa utgångspunkter är centrala. De intressen som ligger bakom utgångspunkterna tillgodoses till stor del redan genom ett införande av möjligheten till assisterad befruktning för ensam- stående kvinnor. Vi övergår nu till att behandla den, enligt vår mening, mest centrala etiska utgångspunkten, nämligen principen om barnets bästa. 
 Statsmakterna har gång på gång framhållit att principen om barnets bästa ska genomsyra all svensk lagstiftning, inklusive regle- ringen om assisterad befruktning. Det anges dessutom i våra direk- tiv att arbetet ska ske med utgångspunkt i att barnets bästa ska placeras i första rummet och att de rättigheter som barn tillerkänns enligt FN:s konvention om barnets rättigheter ska beaktas. Princi- pen om barnets bästa är alltså en av våra viktigaste utgångspunkter. 
 Det kan knappast hävdas att motivet för ett införande av möjlig- heten till assisterad befruktning för ensamstående är hänsynen till 
 105 
  
 Överväganden 
  
 SOU 2014:29 
  
 barnets bästa. Grunden för införandet är i stället en önskan att hjälpa fler ofrivilligt barnlösa att få barn på detta sätt. Detsamma gäller för assisterad befruktning i stort och är således inte unikt för denna grupp. Det är alltså de vuxnas önskningar som står i centrum för att möjligheterna skapas. Detta innebär inte att assisterad befrukt- ning som företeelse är oförenlig med principen om barnets bästa. Principen måste dock ges stor vikt när man överväger olika föränd- ringar och regleringars utformning. 
 Det hävdas ibland att samhället inte uppställer några lämplig- hetskrav eller andra begränsningar när människor får barn utan sjukvårdens inblandning och att man därför inte heller bör göra det vid assisterad befruktning. Sådana argument kan inte godtas. Som regeringen tidigare uttalat, har samhället ett särskilt ansvar för att i dessa fall bevaka och tillvarata de blivande barnens intressen. Detta gäller inte minst med tanke på att samhället aktivt medverkar vid tillkomsten av de blivande barnen och att barnen inte själva kan göra sina röster hörda. Samhället måste därför överväga om nega- tiva konsekvenser kan uppkomma för barnen och även i övrigt se till så att nya förfaranden m.m. framstår som etiskt acceptabla. En utvidgning av möjligheterna till assisterad befruktning kan alltså inte få ske på bekostnad av de blivande barnens bästa. Det ankom- mer på samhället att göra en avvägning mellan olika intressen och att, om ett nytt förfarande tillåts eller nya grupper ges tillgång till befintliga förfaranden, utforma en reglering som ger de garantier som behövs för att principen om barnets bästa ska kunna tillgodo- ses. 
 Regeringen har för mindre än tio år sedan uttalat att ett barn som tillkommit genom assisterad befruktning ska ha två föräldrar och att barnet dessutom, genom särskilda regler i föräldrabalken, ska garanteras två rättsliga föräldrar. Det senare har motiverats med att två rättsliga föräldrar ger barnet trygghet ekonomiskt, socialt och rättsligt – inte bara under den tid då familjen lever tillsammans utan också för det fallet att föräldrarna skulle separera eller någon av dem skulle avlida. Barnets rätt till två rättsliga föräldrar har vidare motiverats med att barnet har rätt till underhåll från sina föräldrar och arvsrätt efter föräldrarna och deras släktningar. Den har också motiverats med att reglerna om vårdnad, boende och umgänge är knutna till föräldraskapet (prop. 2004/05:137 s. 42). 
 Vår bedömning är att regeringens tidigare uttalanden fort- farande har giltighet och att huvudregeln alltså även fortsättnings- vis bör vara att ett barn har rätt till två rättsliga föräldrar. Detta 
 106 
  
 SOU 2014:29 
  
 Överväganden 
  
 synsätt genomsyrar de nuvarande regleringarna om barn och deras föräldrar. Som exempel kan nämnas de föräldraskapsrättsliga regle- ringarna, särskilt reglerna om fastställande av faderskap eller för- äldraskap, reglerna om vårdnad och umgänge samt reglerna om underhåll till barn. Som ytterligare exempel kan nämnas den arvs- rättsliga regleringen och sådana regleringar som på olika sätt syftar till att stödja ensamstående föräldrar med barn. Ett ställnings- tagande som innebär att det inte längre är en huvudregel att barn ska ha rätt till två rättsliga föräldrar skulle innebära att det rättsliga systemet framstår som inkonsekvent. Till detta kommer att de skäl som har anförts om att två rättsliga föräldrar ger barnet större trygg- het i ekonomiskt, socialt och rättsligt hänseende inte kan anses överspelade. Man kan inte bortse från att en familj med en förälder kan vara mer sårbar än en familj med två föräldrar, t.ex. när en för- älder blir sjuk. Vår uppfattning är därför att ett barn även fort- sättningsvis, som huvudregel, bör ha rätt till två rättsliga föräldrar. Detta innebär att en reglering om assisterad befruktning för ensam- stående kvinnor bör betraktas som ett undantag från det som annars gäller. 
 Det som nu har sagts gäller som utgångspunkt för alla våra över- väganden. Våra ställningstaganden innebär att det finns anledning att överväga om det med hänsyn till relevanta principer behöver införas särskilda villkor eller regler vid assisterad befruktning för ensamstående kvinnor. Vi kommer i de avsnitt där det blir aktuellt att redovisa argument för respektive mot behovet av sådana villkor eller regler samt vår bedömning av dessa argument. 
  
 7.3 
  
 Ändringar i regleringen om assisterad befruktning 
  
 7.3.1 
  
 Inledning 
  
 Assisterad befruktning inom den svenska hälso- och sjukvården regleras i lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m. Inse- mination behandlas i 6 kap. och befruktning utanför kroppen i 7 kap. Bestämmelserna innebär i korthet följande. 
 Assisterad befruktning får bara utföras om kvinnan är gift, registrerad partner eller sambo. För insemination eller införande av ett befruktat ägg i kvinnans kropp, krävs makens, partnerns eller sambons skriftliga samtycke. När donerade könsceller används vid 
 107 
  
 Överväganden 
  
 SOU 2014:29 
  
 behandlingen, ska läkaren pröva om det med hänsyn till makarnas, de registrerade partnernas eller sambornas medicinska, psyko- logiska och sociala förhållanden är lämpligt att behandlingen äger rum. En behandling får i sådana fall bara utföras om det kan antas att det blivande barnet kommer att växa upp under goda för- hållanden. Om en behandling vägras, kan paret begära att Social- styrelsen prövar frågan. 
 Donatorinsemination får inte utan tillstånd av Inspektionen för vård och omsorg utföras annat än vid offentligt finansierade sjuk- hus. Samma krav gäller för befruktning utanför kroppen i sådana fall där en behandling genomförs med parets egna könsceller. Om en befruktning utanför kroppen ska utföras med donerade ägg eller spermier, får behandlingen däremot bara utföras vid s.k. universi- tetssjukhus, dvs. sjukhus som har upplåtit enhet för utbildning av läkare enligt avtal mellan de universitet som bedriver läkarutbild- ning och berörda landsting. För närvarande utförs sådana behand- lingar vid sju sjukvårdsinrättningar i landet. 
 När donerade könsceller ska användas, väljer läkaren en lämplig givare. 
  
 7.3.2 
  
 Begreppet ensamstående kvinna 
  
 Vår bedömning:  
 Begreppet ensamstående kvinna bör vid assi- sterad befruktning omfatta alla kvinnor som inte är gifta, registrerade partner eller sambor. 
 Vårt uppdrag avser assisterad befruktning för ensamstående kvinnor. I direktiven anges att det handlar om kvinnor som inte lever i äktenskap eller samboskap. Skrivningen skulle möjligen kunna tolkas som att även en kvinna som är gift, men som inte lever med sin make, omfattas av begreppet ensamstående. Frågan berörs inte närmare i direktiven. I viss annan lagstiftning är själva samlevnaden avgörande för om en person räknas som ensam- stående eller inte. Exempelvis anses makar som lever i skilda hushåll som ensamstående enligt 8 kap. 7 § socialtjänstlagen (2001:453). 
 108 
  
 SOU 2014:29 
  
 Överväganden 
  
 Lagrummet handlar om fastställande av den enskildes förbehålls- belopp vid bestämning av vissa avgifter. 
  
 1 
  
 De kvinnor som är gifta eller registrerade partner omfattas dock redan i dag av möjligheterna till assisterad befruktning och detta oavsett om de lever tillsammans med sin partner eller inte. Syftet med vårt uppdrag är inte att skapa nya möjligheter för dessa kvin- nor att genomgå en assisterad befruktning. Tanken är alltså inte att det ska skapas möjligheter till behandling för t.ex. en gift kvinna som i dag skulle riskera att vägras behandling med donerade köns- celler på grund av att hon har separerat från maken eller att maken inte vill ge sitt samtycke till behandlingen. En tolkning som gör skillnad mellan gifta kvinnor som lever med sin make och gifta kvinnor som inte gör det kan då knappast vara avsedd. 
 Man kan också diskutera om en kvinna som har en stadigvarande relation – men som inte är gift, registrerad partner eller sambo med den andra parten i relationen – ska betraktas som ensamstående när det gäller möjligheten till assisterad befruktning. Något sådant går möjligen emot en vardaglig definition av begreppet ensamstående. Direktiven kan dock svårligen tolkas på något annat sätt än att dessa kvinnor bör betraktas som ensamstående när det gäller möjlig- heterna till assisterad befruktning. 
 Vi tolkar alltså direktiven på så sätt att begreppet ensamstående kvinnor i detta fall, dvs. vid assisterad befruktning, bör omfatta alla kvinnor som inte är gifta, registrerade partner eller sambor. En annan tolkning torde som sagt inte vara avsedd och skulle dess- utom medföra svårlösta gränsdragningsproblem vid tillämpning av regleringen. 
  
 7.3.3 
  
 En möjlighet att bli ensam förälder 
  
 Vår bedömning:  
 Utredningen ska lämna förslag som ger en ensamstående kvinna möjligheten att  
 ensam  
 genomgå en assi- sterad befruktning och således  
 ensam  
 få barn på detta sätt. Utredningens uppdrag är däremot inte att skapa nya möjligheter för två personer att  
 gemensamt  
 bli föräldrar. 
  
 1  
 Se Lundgren & for the GME Study Group.  
  
 Increased health risks of children with single mothers: the impact of  
  
 socio-economic 
  
  and environmental factors 
 . European Journal of Public Health. 
  
 6 
  
 Christensen m.fl. (2014),  
 Do mother's and father's education condition the impact of parental divorce on child  
 well-being?, 
 Social Sciemce Research, Vol. 44 s.  
  
 187–199. 
  
 116 
  
 SOU 2014:29 
  
 Överväganden 
  
 stående från barnets födelse, har samma nackdelar som de barn som t.ex. har upplevt föräldrarnas separation. 
 En brittisk forskargrupp har följt en grupp barn som vuxit upp med sådana heterosexuella mödrar som har varit ensamstående från början eller i vart fall från barnets första levnadsår. 
  
 7  
  
 Vissa av möd- rarna hade blivit gravida genom en donatorinsemination. Studien omfattade 42 familjer med en ensamstående heterosexuell mor och 30 familjer där modern var homosexuell och antingen levde ensam eller tillsammans med en annan kvinna. När barnen var cirka 6, 12 och 18 år utvärderades deras psykologiska utveckling och förälder- barnrelationen. 
  
 8  
  
 Resultatet jämfördes med en grupp jämnåriga barn som hade vuxit upp med både en mor och en far. 
  
 9  
  
 Familjerna i studien hade generellt sett en god ekonomi och mödrarna hade överlag en hög utbildning. Resultaten visade att de barn som hade vuxit upp med en ensamstående mor hade en lika god psykologisk utveckling och relation till modern som de barn som hade vuxit upp med både en mor och en far. Detta gällde vid samtliga uppfölj- ningstillfällen. I vissa avseenden hade barnen till de ensamstående mödrarna till och med en bättre psykologisk utveckling och relation till modern. Man iakttog dock även vissa negativa skill- nader. I den studie som gjordes när barnen var omkring 6 år, upp- fattade barnen till de ensamstående mödrarna sig själva som mindre kompetenta än barnen i traditionella familjer. Denna skillnad fanns dock inte kvar vid den studie som gjordes när barnen var omkring 12 år. I den sistnämnda studien rapporterade samtidigt de ensam- stående mödrarna mer allvarliga konflikter med sina barn. I den sista uppföljningen, som gjordes när barnen var i artonårsåldern, visade barnen till de ensamstående mödrarna lägre nivåer av ängslan, depression, fientlighet och problematisk alkoholanvänd- 
  
 7 
  
 Golombok m.fl. (1997)  
 Children raised in fatherless families from infancy: family relation- ships and the socioemotional development of children of lesbian and single heterosexual mothers 
 . Journal of Child Psychology and Psychiatry Vol. 38, nr 7 s.  
  
 783–791, 
  
  Maccallum & strävan att tillgodose en persons önskan att få barn måste alltid ske med barnets bästa i fokus, 
 197 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2014:29 
  
 inbegripet att barn ska ha rätt till kännedom om sitt ursprung. Hän- syn ska också tas till andra mänskliga fri- och rättigheter. 
 Assisterad befruktning för ensamstående 
 Assisterad befruktning kan enligt lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m. utföras inom svensk hälso- och sjukvård i form av dels insemination, dels befruktning utanför kroppen (s.k. in vitro- fertilisering eller provrörsbefruktning). 
 För att assisterad befruktning ska få utföras krävs att den kvinna som ska genomgå behandlingen är gift eller sambo och att kvinnans make, maka eller sambo har samtyckt till behandlingen. Det krävs också att antingen ägget eller spermierna kommer från det behand- lade paret. 
 Innan insemination med donerade spermier får utföras ska en läkare pröva om det med hänsyn till makarnas eller sambornas medicinska, psykologiska och sociala förhållanden är lämpligt att behandlingen äger rum. Detsamma gäller vid befruktning utanför kroppen med ett annat ägg än kvinnans eget eller med spermier från en man som inte är kvinnans make eller sambo. Behandlingen får utföras endast om det kan antas att det blivande barnet kommer att växa upp under goda förhållanden. 
 Ett barn som har avlats med ett donerat ägg eller donerade sper- mier har, när han eller hon uppnått tillräcklig mognad, rätt att få information om sitt ursprung. Uppgifter om givaren ska antecknas i en särskild journal som ska bevaras i minst 70 år. En givare har så- ledes inte någon möjlighet att vara anonym. 
 Assisterad befruktning för ensamstående kvinnor, dvs. kvinnor som inte lever i äktenskap eller samboskap, är inte tillåtet inom svensk hälso- och sjukvård. Det är däremot tillåtet i flera andra länder, bl.a. Danmark, Island och Finland. I vissa av dessa länder får spermie- givarna vara anonyma. Det förekommer att ensamstående kvinnor i Sverige antingen reser utomlands för att genomgå assisterad befrukt- ning eller utför insemination i egen regi. 
 Uppfattningen att det ligger i barnets bästa att ha två föräldrar från födseln och att ha fötts av en av föräldrarna har uttryckts vid flera tillfällen tidigare (se t.ex. SOU 1983:42 s. 70, prop. 2004/05:137 s. 39, bet. 2004/05:Martinez 9). Synen på reproduktion och föräldraskap har emellertid förändrats över tid. Assisterad befruktning i Sverige 
 198 
  
 SOU 2014:29 
  
 Bilaga 1 
  
 är numera en etablerad behandlingsform och möjligheterna till så- dan behandling har successivt utvidgats. 
 Utredaren ska därför 
  
 lämna förslag som ger ensamstående möjlighet till assisterad be- fruktning i motsvarande utsträckning som gifta par och sambor, och 
  
 ta ställning till vilka förändringar i övrigt som behöver göras för att anpassa lagstiftningen om assisterad befruktning och tillämp- ningen av denna till en ordning där en ensam tilltänkt förälder avser att genomgå behandlingen. 
  
 Bör det krävas en genetisk koppling mellan barnet och den eller de tilltänkta föräldrarna? 
 Tidigare fick assisterad befruktning utföras endast med det behand- lade parets egna könsceller. Sedan 2003 får emellertid assisterad befruktning utföras även med donerade könsceller. Det krävs dock att det finns en genetisk koppling mellan barnet och en av de till- tänkta föräldrarna. Insemination får göras med spermier antingen från kvinnans make eller sambo eller från en spermiegivare. Be- fruktning utanför kroppen får göras med antingen ett donerat ägg och makens eller sambons spermier eller med kvinnans eget ägg och donerade spermier. Donation av befruktade ägg är således inte tillåten. Detta innebär att par som saknar både fungerande ägg och spermier inte har möjlighet till assisterad befruktning i Sverige. När ensamstående ges möjlighet till assisterad befruktning kommer det- samma att gälla för dem som inte har fungerande ägg. 
 Att donation av befruktade ägg inte är tillåten innebär också att det inte är tillåtet med äggdonation inom ett äktenskap eller sambo- skap, trots att en sådan skulle medföra att barnet får en genetisk koppling till en av sina rättsliga föräldrar. 
 Utredaren ska därför 
  
 ta ställning till om det vid assisterad befruktning ska krävas att barnet har en genetisk koppling till den eller de tilltänkta för- äldrarna. 
  
 199 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2014:29 
  
 För det fall utredaren anser att det bör finnas en genetisk koppling ska utredaren 
  
 ta ställning till om äggdonation inom ett äktenskap eller sambo- skap ska tillåtas. 
  
 Bör surrogatmoderskap tillåtas i Sverige? 
 Surrogatmoderskap (även kallat bl.a. värdmoderskap) innebär att en kvinna upplåter sin kropp och blir gravid med den uttalade av- sikten att efter födseln lämna över barnet till ett par eller en person som inte själv kan eller vill bära fram ett barn. Surrogatmoderskap kan vara antingen partiellt eller fullständigt. Vid partiellt surrogat- moderskap befruktas surrogatmoderns eget ägg av spermier från en av de tilltänkta föräldrarna eller från en givare. Surrogatmodern har i dessa fall en genetisk och biologisk koppling till barnet. Vid full- ständigt surrogatmoderskap förs ett befruktat ägg in och utvecklas i surrogatmoderns livmoder. Såväl ägg som spermier kommer från antingen de tilltänkta föräldrarna eller från utomstående donatorer. Surrogatmodern har i dessa fall en biologisk men inte genetisk koppling till barnet. 
 Ett surrogatmoderskap kan vara altruistiskt eller kommersiellt. Vid ett altruistiskt surrogatmoderskap finns inga vinstmotiv för surrogatmodern och hon får alltså inte någon särskild ersättning för att hon agerar som surrogatmoder. Däremot kan olika kost- nader relaterade till graviditeten, t.ex. sjukhusbesök och förlorad arbetsinkomst, ersättas. Om det är fråga om ett kommersiellt surrogatmoderskap, får surrogatmodern en särskild ersättning för att hon agerar som surrogatmoder. De olika formerna av surrogat- moderskap kan även förenas med andra villkor, t.ex. att surrogat- modern ska vara närstående till den eller de tilltänkta föräldrarna, att surrogatmodern ska ha uppnått viss ålder, att surrogatmodern ska ha genomgått minst en graviditet eller att surrogatmodern ska ha minst ett levande barn. 
 Surrogatmoderskap i olika former är tillåtet i några länder, såväl inom som utanför EU. I Finland, Island och Norge utreds för när- varande frågor om surrogatmoderskap eller vidtas åtgärder för att reglera sådana frågor. 
 I Sverige är det, med hänsyn till hur lagstiftningen om assisterad befruktning har utformats, inte tillåtet med surrogatmoderskap. Det har i tidigare sammanhang uttalats att förfarandet är etiskt oför- 
 200 
  
 SOU 2014:29 
  
 Bilaga 1 
  
 svarbart och att det är oförenligt med människovärdesprincipen att använda en annan kvinna som medel för att lösa det barnlösa parets problem. Inte heller ur barnets perspektiv har surrogatmoderskap ansetts önskvärt. Det har uttalats att svåra konflikter kan uppstå om en kvinna som i ett tidigare skede har samtyckt till att låna ut sin kropp senare ångrar sig och att barnet kan tvingas uppleva och bli en del av sådana konflikter (se t.ex. SOU 1985:5 s. 50, prop. 1987/88:160 s. 14, Ds 2000:51 s. 49 f., prop. 2001/02:89 s. 55, bet. 2001/02:SoU16 s. 16 f.). 
 Synen på föräldraskap och möjligheterna att behandla ofrivillig barnlöshet har förändrats över tid. Surrogatmoderskap har blivit vanligare i vår omvärld och ofrivilligt barnlösa i Sverige reser utom- lands i syfte att bli föräldrar genom surrogatmoderskap. Frågan om surrogatmoderskap aktualiserar flera olika etiska frågeställningar och intresseavvägningar om bl.a. individers självbestämmande och integritet samt människovärdesprincipen, såsom rätten och möjlig- heten att bestämma över sin egen kropp, sexualitet och reproduk- tion. Surrogatmoderskap aktualiserar också flera komplicerade juri- diska frågeställningar som ofta innefattar även etiska och medicinska aspekter. 
 Utredaren ska mot denna bakgrund 
  
 analysera och allsidigt belysa frågan om surrogatmoderskap, och 
  
 ta ställning till om surrogatmoderskap i någon form ska tillåtas i Sverige. 
  
 I uppdraget ingår att undersöka i vilken omfattning surrogat- moderskap efterfrågas i Sverige och bedöma om detta kan mötas av en reglering som är juridiskt, etiskt, medicinskt och i övrigt accep- tabel. Utredaren ska redovisa relevanta aspekter och synsätt i frågan samt för- och nackdelar med att införa en ordning med surrogat- moderskap. Utredaren ska även särskilt belysa situationen för de kvinnor som blir surrogatmödrar och för de barn som tillkommer genom surrogatmoderskap samt vilka konsekvenser ett tillåtande kan få för barnet, surrogatmodern och övriga enskilda i olika av- seenden. 
 Om utredaren anser att surrogatmoderskap ska tillåtas i Sverige ska utredaren 
  
 ta ställning till i vilka fall och under vilka förutsättningar surrogat- moderskap ska kunna genomföras, 
  
 201 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2014:29 
  
 klargöra vilka rättigheter barnet ska ha, 
  
 klargöra vilka rättigheter och skyldigheter surrogatmodern ska ha, 
  
 klargöra vilka rättigheter och skyldigheter den eller de tilltänkta föräldrarna och övriga inblandade ska ha, samt 
  
 föreslå hur en heltäckande reglering av surrogatmoderskap ska utformas. 
  
 Utredaren behöver bl.a. ta ställning till vilka som ska ges möjlighet att bli föräldrar genom surrogatmoderskap, vilka krav som ska ställas på dessa tilltänkta föräldrar – t.ex. om andra möjliga metoder för att övervinna ofrivillig barnlöshet först bör ha uttömts eller om det ska göras en särskild lämplighetsprövning – samt om det ska krävas en genetisk koppling mellan barnet och den eller de tilltänkta för- äldrarna. Utredaren behöver också bl.a. ta ställning till vilka villkor i övrigt som ska vara uppfyllda för att surrogatmoderskap ska kunna komma i fråga. 
 I uppdraget ingår vidare att analysera frågeställningar om surrogat- avtalet och de inblandade parternas mellanhavanden. Utredaren kan bl.a. behöva ta ställning till om det ska finnas möjlighet att upp- ställa villkor för surrogatmoderns livsstil under graviditeten och om de tilltänkta föräldrarna ska kunna ha ett inflytande över denna och andra aspekter på surrogatmoderskapet, vad som ska gälla om graviditeten är flerbördig, vilka följderna blir om surrogatmodern eller de tilltänkta föräldrarna ångrar sig sedan avtalet har ingåtts, vilken verkan de tilltänkta föräldrarnas separation under graviditeten ska få, vilken rättslig verkan olika avtalsvillkor i surrogatavtalet ska ha och tänkbara konsekvenser av att villkor helt eller delvis inte följs. Utredarens utgångspunkt ska vara att ett eventuellt surrogat- moderskap ska vara altruistiskt. 
 Utredaren ska vid sina överväganden sätta barnets bästa i fokus, inbegripet att beakta barnets rätt till kännedom om sitt ursprung. Ett eventuellt förslag om att i någon form tillåta surrogatmoder- skap i Sverige kräver också att särskild hänsyn tas till surrogat- moderns välbefinnande inför, under och efter graviditeten samt till surrogatmoderns mänskliga fri- och rättigheter, inbegripet rätten till kroppslig integritet. 
 202 
  
 SOU 2014:29 
  
 Bilaga 1 
  
 Följdändringar i den föräldraskapsrättsliga regleringen och i annan lagstiftning 
 Det rättsliga föräldraskapet regleras genom bestämmelserna i för- äldrabalken och ger rättsverkningar i förhållande till barnet. 
 I svensk lagstiftning finns det endast en bestämmelse som reglerar vem som är mor till ett barn. Bestämmelsen reglerar fall av äggdonation vid befruktning utanför kroppen, dvs. när kvinnan som föder barnet inte har bidragit med arvsanlag till barnet. Genom bestämmelsen klargörs att det är kvinnan som föder barnet som anses som barnets mor. I övriga fall anses moderskapet följa en oskriven moderskapspresumtion enligt vilken den kvinna som föder barnet i rättsligt hänseende alltid betraktas som barnets mor. 
 Om modern vid barnets födelse är gift med en man, anses den mannen vara barnets far. Denna faderskapspresumtion gäller såväl vid naturlig befruktning som vid assisterad befruktning. Presum- tionen kan dock hävas. Om modern är sambo med en man, fast- ställs faderskapet genom bekräftelse eller dom. Detsamma gäller för föräldraskapet, om modern är gift eller sambo med en kvinna. Vid assisterad befruktning krävs för att faderskapet eller föräldra- skapet ska kunna fastställas att sambon eller makan har samtyckt till behandlingen och att det med hänsyn till samtliga omständig- heter är sannolikt att barnet har avlats genom behandlingen. 
 Den föräldraskapsrättsliga regleringen är inte enhetlig. Föräldra- skapet för den kvinna som inte har fött barnet kan endast fastställas om den assisterade befruktningen skett enligt lagen om genetisk integritet m.m., medan faderskapet för en man kan fastställas även om den assisterade befruktningen skett utom lagens tillämpnings- område. 
 I betänkandet Föräldraskap vid assisterad befruktning (SOU 2007:3) föreslår utredaren bl.a. att föräldraskap vid assisterad be- fruktning med donerade ägg och spermier ska regleras på samma sätt för olikkönade och samkönade par samt att bestämmelserna om föräldraskap för en kvinna ska omfatta även assisterad befrukt- ning som sker utomlands och insemination i egen regi. De frågor som nu ska utredas aktualiserar förnyade överväganden om föräldra- skap vid assisterad befruktning. 
 Den föräldraskapsrättsliga regleringen är inte anpassad för surrogatmoderskap, vilket kan innebära svårigheter för de tilltänkta föräldrarna att bli rättsliga föräldrar till barnet. Regleringen innebär bl.a. att den tilltänkta modern vid barnets födelse aldrig kan fast- 
 203 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2014:29 
  
 ställas som rättslig moder till barnet. Hon får i stället försöka att bli förälder till barnet genom adoption. Regleringen kan också inne- bära att även om en av de tilltänkta föräldrarna är genetisk far till barnet, kan inte faderskapet för denne fastställas utan att fader- skapspresumtionen för en man som är gift med surrogatmodern först hävs. Om surrogatmoderskap tillåts i Sverige kan därför den föräldraskapsrättsliga regleringen behöva ändras, t.ex. genom utvid- gade möjligheter att fastställa föräldraskap, införande av en regle- ring som möjliggör överföring av föräldraskap eller införande av grundläggande bestämmelser om fastställande av moderskap. 
 Familjerättslig och näraliggande lagstiftning utgår i många av- seenden från att ett barn har två rättsliga föräldrar från födseln. Detta kommer till uttryck bl.a. i föräldrabalken genom att sam- hället har ett ansvar för att utreda och fastställa vem som är barnets far eller förälder. Ett barn som har tillkommit genom assisterad befruktning som utförts på en ensamstående kommer emellertid endast ha en rättslig förälder från födseln. Att ensamstående ges möjlighet till assisterad befruktning kan således föranleda ett behov av följdändringar i den föräldraskapsrättsliga lagstiftningen. Frågan är vidare om en förändring av en sådan grundläggande utgångspunkt bör återspeglas även i annan lagstiftning. 
 Utredaren ska därför 
  
 ta ställning till om föräldraskapet för den kvinna i ett samkönat äktenskap eller samboskap som inte har fött barnet ska kunna fastställas även i de fall assisterad befruktning har skett utom- lands eller i egen regi, 
  
 ta ställning till hur den föräldraskapsrättsliga regleringen ska ändras om surrogatmoderskap tillåts i Sverige, 
  
 ta ställning till hur den föräldraskapsrättsliga regleringen ska an- passas till att ensamstående ges möjlighet till assisterad befrukt- ning, och 
  
 analysera hur lämnade förslag påverkar annan lagstiftning och ta ställning till om denna behöver ändras i något avseende. 
  
 204 
  
 SOU 2014:29 
  
 Bilaga 1 
  
 Behövs det särskilda regler för de barn i Sverige som tillkommit genom surrogatmoderskap utomlands? 
 Det förekommer att ofrivilligt barnlösa söker sig utomlands för att bli föräldrar genom surrogatmoderskap. Barn som tillkommit på detta sätt finns redan i Sverige eller är på väg hit. Eftersom surro- gatmoderskap inte är tillåtet i Sverige har det uppstått svårigheter när barn har fötts och de tilltänkta föräldrarna vill resa med barnet till Sverige. Bland annat kan det vara svårt att avgöra vilket lands lag som ska tillämpas i frågor om moderskap och faderskap, vilket får betydelse t.ex. vid ansökningar om medborgarskap, uppehålls- tillstånd och pass. De svenska regelverken för t.ex. föräldraskap och adoption är inte heller anpassade för dessa barn (jfr t.ex. JO beslut  
 2013-05-22 
  i dnr  
 5744-2012). 
  Barnens ställning och familje- rättsliga situation påverkas därigenom negativt. Det skapar också en osäkerhet om vad som rättsligt gäller i situationer när ett barn tillkommit genom surrogatmoderskap utomlands. Osäkerheten kan bl.a. innebära en risk för att de tilltänkta föräldrarna inte är med- vetna om de juridiska svårigheter som ett surrogatmoderskap inne- bär och att inblandade myndigheter behandlar fall olika. I slutändan drabbar osäkerheten barnet. Det är av stor betydelse att få ökad kun- skap om situationen för de barn som kommit till genom surrogat- moderskap och säkerställa att de inte hamnar i en juridiskt eller på annat sätt utsatt situation på den grunden att surrogatmoderskap inte är tillåtet i Sverige. 
 Det är inte möjligt att genom en svensk reglering förhindra att surrogatmoderskap genomförs utomlands. Oavsett om surrogat- moderskap skulle tillåtas i Sverige eller inte kommer företeelsen – att söka sig utomlands för att bli förälder genom surrogatmoder- skap – inte att upphöra. Det är därför, inte minst ur ett barn- perspektiv, viktigt att svenska myndigheter har tydliga regler att tillämpa och att enskilda som överväger att söka sig utomlands för att bli föräldrar genom surrogatmoderskap har kunskap om vilka rättsliga konsekvenser detta kan få. 
 Utredaren ska mot denna bakgrund 
  
 undersöka och analysera gällande regelverk och tillämpningen av detta i de fall ett barn tillkommit genom surrogatmoderskap utomlands, 
  
 belysa de internationellt privat- och processrättsliga aspekterna, samt 
  
 205 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2014:29 
  
 ta ställning till om det ska införas särskilda regler för de barn som tillkommit genom surrogatmoderskap utomlands. 
  
 Om utredaren anser att särskilda regler ska införas eller befintliga regler ändras finns det flera tänkbara lösningar, t.ex. att utvidga möjligheterna att fastställa föräldraskapet genom bekräftelse eller dom, att möjliggöra överföring av föräldraskapet, att ändra reglerna för erkännande av utländska faderskapsavgöranden eller att möjlig- göra erkännande av utländska moderskapsavgöranden. 
 Utredarens överväganden ska ta sin utgångspunkt i ställnings- tagandet om surrogatmoderskap ska tillåtas i Sverige och under vilka förutsättningar det i så fall ska kunna ske. En reglering ska syfta till att undanröja den nuvarande osäkerheten om rättsläget och samtidigt motverka ett kringgående av förbud mot eller begräns- ningar av surrogatmoderskap i Sverige. 
 I den utsträckning barn som tillkommer genom surrogatmoder- skap utomlands inte ska omfattas av en reglering ska utredaren 
  
 ta ställning till om särskilda övergångsregler behöver införas för sådana barn som redan befinner sig i eller är på väg till Sverige och där det inte är möjligt eller förenat med svårigheter att fastställa annan än surrogatmodern som rättslig förälder eller vårdnadshavare till barnet. 
  
 Oberoende av om det föreslås en reglering för barn som tillkommit genom surrogatmoderskap utomlands, ska utredaren 
  
 ta ställning till vilka informationsinsatser som behövs för att myndigheter och allmänheten ska få kunskap om innebörden av den svenska lagstiftningen, samt 
  
 föreslå vem eller vilka som ska ansvara för dessa informations- insatser. 
  
 Föräldraskap vid ändrad könstillhörighet 
 Riksdagen har på förslag av regeringen nyligen beslutat att kravet på sterilisering och förbudet mot bibehållen fortplantningsförmåga inför ändring av könstillhörighet ska tas bort (prop. 2012/13:107, bet. 2012/13:SoU24, rskr. 2012/13:231). Förändringen innebär att det blir möjligt för personer som har för avsikt att ändra könstill- hörighet att behålla möjligheten att själva genomgå graviditet och 
 206 
  
 SOU 2014:29 
  
 Bilaga 1 
  
 föda barn eller att producera spermier samt att utnyttja sig av möj- ligheten att spara könsceller för att med hjälp av assisterad befrukt- ning senare bli förälder. 
 Regeringen har bedömt att befintliga föräldraskapsrättsliga bestäm- melser och principer kan tillämpas analogt utan att det medför rättsosäkerhet för de barn som föds i en familj där en av eller båda föräldrarna har bytt kön. Det är emellertid viktigt att rättstillämp- ningen följs upp. 
 Utredaren ska därför 
  
 undersöka om det avskaffade steriliseringskravet och förbudet mot bibehållen fortplantningsförmåga kan medföra problem vid tillämpningen av den föräldraskapsrättsliga regleringen, och 
  
 ta ställning till om det finns behov av ändring i den föräldraskaps- rättsliga regleringen eller annan lagstiftning. 
  
 Arbetets bedrivande och redovisning av uppdraget 
 Utredaren ska utifrån de ställningstaganden som görs föreslå de författningsändringar som behövs för att genomföra de lämnade förslagen. 
 Utredarens arbete ska ske med utgångspunkt i att barnets bästa ska placeras i främsta rummet. Utredaren ska även i övrigt beakta de rättigheter som barn tillerkänns i FN:s konvention om barnets rättigheter. Utredaren ska redovisa vilka konsekvenser de förslag som lämnas får för barn, både på kort och på lång sikt. 
 Utredaren ska också beakta andra grundläggande mänskliga fri- och rättigheter och då särskilt de rättigheter kvinnor tillerkänns i FN:s konvention om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor. Vidare ska utredaren redovisa vilka konsekvenser de för- slag som lämnas kan få för jämställdheten mellan kvinnor och män samt för de eventuella surrogatmödrarna. 
 Utredaren ska i sina förslag även beakta konsekvenserna av avskaffandet av steriliseringskravet och förbudet mot bibehållen fort- plantningsförmåga vid ändrad könstillhörighet. 
 Utredaren ska i den utsträckning som det bedöms nödvändigt inhämta synpunkter från berörda myndigheter och organisationer. Utredaren ska vidare ta del av relevant forskning inom området. 
 207 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2014:29 
  
 Utredaren ska göra de internationella jämförelser som anses be- fogade. Utredaren ska uppmärksamma och beakta Sveriges inter- nationella åtaganden. 
 Utredaren är oförhindrad att ta upp sådana näraliggande frågor som har samband med de frågeställningar som ska utredas. 
 Utredaren ska bedöma förslagens ekonomiska konsekvenser för det allmänna. Om förslagen kan förväntas leda till kostnadsökningar, ska utredaren föreslå hur dessa ska finansieras. 
 Utredaren ska i ett delbetänkande senast den 14 maj 2014 redo- visa den del av uppdraget som avser ensamståendes möjlighet till assisterad befruktning och nödvändiga följdändringar. Uppdraget i övrigt ska redovisas senast den 24 juni 2015. 
 (Justitiedepartementet) 
 208 
 Hearing 
 Inledning 
 Som ett led i utredningens arbete anordnades en hearing i Stock- holm den 5 februari 2014. Vid hearingen deltog företrädare för föreningen Barnlängtan, föreningen Ensamstående adoptiv- föräldrar, Familjerättssocionomernas Riksförening, föreningen Femmis, Inspektionen för vård och omsorg (IVO), Riksförbundet för homosexuellas, bisexuellas och transpersoners rättigheter (RFSL), Riksförbundet för sexuell upplysning (RFSU), Social- styrelsens rättsliga råd, Statens  
 medicinsk-etiska 
  råd (Smer), Svensk Förening för Ward och Gynekologi (SFOG), Svenska Barnmorskeförbundet, Svenska Läkaresällskapet (gemensam repre- sentant med SFOG), Sveriges Kommuner och Landsting (SKL), Sveriges kristna råd, Sveriges Kvinnolobby, Sveriges Psykolog- förbund och Sveriges Kvinnliga Läkares Förening. Ytterligare några myndigheter och organisationer var inbjudna, men deltog inte. 
 Syftet med hearingen var att inbjuda till en diskussion om de frågor som utredningen behandlar i delbetänkandet (dvs. frågor om assisterad befruktning för ensamstående kvinnor). Alla deltagare fick i förväg ta del av ett diskussionsunderlag med utredningens preliminära överväganden i dessa frågor. I vissa delar innehöll underlaget bara en redogörelse för den relevanta frågan och några centrala argument för respektive mot tänkbara lösningar. 
 Under hearingen fick deltagarna, efter en kort introduktion, framföra synpunkter på det utsända underlaget. De gavs också möjlighet att ställa frågor och lämna synpunkter på utredningens kommande arbete om bl.a. surrogatmoderskap. 
 I det följande ges en sammanfattning av hur vi har uppfattat de synpunkter som fördes fram under hearingen. Det bör tilläggas att deltagarna inte har getts någon möjlighet att lämna synpunkter på sammanfattningen. Det är därför möjligt att vi i något avseende kan 
 209 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2014:29 
  
 ha missuppfattat en synpunkt som förts fram. Det bör också tilläggas att  
 Familjerättssocionomernas Riksförening  
 i efterhand har kompletterat de synpunkter som lämnades under hearingen. Även dessa synpunkter har tagits med i sammanfattningen. 
 Sammanfattning av deltagarnas synpunkter 
 Samtidig användning av donerade ägg och donerade spermier 
 Flera deltagare uttalade att de var positiva till samtidig användning av donerade ägg och donerade spermier ( 
 RFSU, Femmis  
 och  
 Barn- längtan 
 ). De hade samtidigt förståelse för att utredningen kan behandla denna fråga först i slutbetänkandet. 
 Terminologiska frågor 
  
 RFSL  
 framförde att ordet kvinna bör strykas i lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m., eftersom även personer som har ändrat könstillhörighet från kvinna till man numera kan genomgå en assisterad befruktning.  
 Sveriges Kvinnliga Läkares Förening  
 uttryckte tveksamhet till en sådan ändring och ifrågasatte vilka konsekvenser detta skulle få för regleringen i bl.a. föräldrabalken. 
 Prövningen inför en behandling 
 Majoriteten av de deltagare som uttalade sig i frågan ansåg att det inte bör införas någon särreglering för ensamstående kvinnor när det gäller den lämplighetsprövning som ska göras inför en behand- ling med donerade könsceller. Det anfördes bl.a. att en särreglering skulle kunna peka ut dessa familjer som sämre än andra familjer.  
 Femmis  
 anförde att det inte behöver vara svårare att leva som ensam förälder. Det kan däremot enligt Sullivan vara annorlunda och vissa avseenden enklare. 
 Flera deltagare ifrågasatte om förfarandet borde betecknas som lämplighetsprövning och föreslog att den nuvarande prövningen borde ersättas med en allmän bedömning av vad som är bäst för det blivande barnet. En sådan bedömning borde, enligt deltagarna, göras vid alla former av assisterad befruktning och oavsett om donerade könsceller används eller inte.  
 Psykologförbundet  
 höll med 
 210 
  
 SOU 2014:29 
  
 Bilaga 2 
  
 om att man borde använda ett annat ord än lämplighetsprövning och tillade att en allmän bedömning alltid bör innefatta en psyko- social bedömning. Förbundet ifrågasatte också om en läkare verk- ligen är bäst lämpad att göra sådana bedömningar. 
 En del deltagare betonade vikten av att man i allvarliga fall kan vägra en behandling. Vissa framhöll också vikten av ökat psyko- logiskt stöd för de personer som genomgår en assisterad befrukt- ning. 
 Familjerättssocionomernas Riksförening  
 har i en skrivelse efter hearingen angett att det även fortsättningsvis bör göras en pröv- ning inför assisterad befruktning. Vid prövningen inför en behand- ling av en ensamstående kvinna bör man dessutom särskilt beakta kvinnans hälsa och sociala nätverk. 
  
 Åldersgränser 
 Ingen av deltagarna förordade under hearingen att det ska införas en särskild nedre eller övre åldersgräns för behandling av ensam- stående kvinnor. Flera framhöll däremot vikten av enhetliga regler för landstingen. Företrädaren för  
 SKL  
 tillade att man nu arbetar med att ta fram enhetliga riktlinjer på detta område. 
 Familjerättssocionomernas Riksförening  
 har i en skrivelse gjort gällande att det behövs en övre åldersgräns vid assisterad befrukt- ning för ensamstående kvinnor och tillagt åldersgränsen för adoption skulle kunna tillämpas i dessa fall. 
  
 Var ska behandlingarna få utföras? 
 En fråga som togs upp i diskussionsunderlaget var vilka sjukvårds- inrättningar som bör få utföra behandlingar av ensamstående kvinnor. De deltagare som uttalade sig i frågan var ense om att de regler som nu gäller för par också bör gälla för ensamstående kvinnor. Flera av dem framhöll visserligen vikten av forskning om kvinnorna och deras barn, men tillade samtidigt att forskning kan bedrivas även om behandlingen av ensamstående kvinnor inte begränsas till universitetssjukhusen. Forskningsargumentet måste därför, menade deltagarna, bedömas som relativt svagt vid en jäm- förelse med argumentet om tillgänglighet. Företrädarna för  
 Sveriges Kvinnliga Läkares Förening  
 tillade att det borde finnas ett riks- 
 211 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2014:29 
  
 täckande donationsregister som kan användas vid och underlätta forskningen. 
 Flera deltagare anförde att man bör överväga om inte IVF- behandlingar med donerade könsceller ska få utföras även vid andra sjukvårdsinrättningar än universitetssjukhusen.  
 Diaz  
 företrädare berättade att förbundet har frågat privata kliniker om varför de inte har ansökt om tillstånd för att få utföra givarinseminationer. För- bundet fick till svar att det var krångligt att ansöka om detta. Klini- kerna var dessutom tveksamma till om det finns en marknad. RFSL ifrågasatte vid hearingen om det vid givarinseminationer verkligen måste krävas att sjukvårdsinrättningen har en läkare med specialist- kompetens i obstetrik och gynekologi och anförde att kravet av- håller sjukvårdsinrättningar från att ansöka om tillstånd. 
 Företrädaren för  
 IVO  
 anförde att det i vissa avseenden är oklart vad som ska undersökas när en vårdgivare ansöker om tillstånd för att få utföra givarinseminationer. 
 Valet av spermiegivare 
 I diskussionsunderlaget ställdes frågan om det bör införas en sär- reglering för ensamstående kvinnor när det gäller möjligheten att använda spermier från en känd donator. De flesta deltagare som yttrade sig om detta ansåg att det inte bör införas en sådan regle- ring.  
 Diaz  
 företrädare tillade att det redan i dag är möjligt att genom assisterad befruktning åstadkomma andra familjekonstel- lationer än som åsyftas med regleringarna.  
 Psykologförbundets  
 företrädare ifrågasatte styrkan av det argumentet. Företrädaren för  
 IVO  
 lyfte frågan om det kan bli ett problem i sådana fall där en kvinna har valt att använda spermier från en känd givare i syfte att uppnå ett gemensamt föräldraskap med honom och sedan ändrar sig. 
 Samtycke från spermiegivaren 
 Ingen av deltagarna ansåg att det vid assisterad befruktning för ensamstående kvinnor bör krävas ett särskilt samtycke från spermie- givaren. Ingen av dem ansåg heller att spermiegivaren bör kunna välja bort ensamstående kvinnor som mottagare av de donerade spermierna. 
 212 
  
 SOU 2014:29 
  
 Bilaga 2 
  
 Faderskapspresumtionen 
 Ingen av deltagarna ansåg att möjligheten till assisterad befruktning för ensamstående kvinnor förutsätter ett undantag från faderskaps- presumtionen i 1 kap. 1 § föräldrabalken.  
 RFSL  
 ansåg däremot att utredningen i slutbetänkandet bör överväga frågan om inte fader- skapspresumtionen ska göras könsneutral, eftersom det numera finns personer med kvinnlig könstillhörighet som har spermier. 
 Kvinnor som genomgår behandlingar som ensamstående 
  
 Femmis  
 uppgav att det bland föreningens medlemmar, som alla är ensamstående, föds ca  
 50–70 
  barn per år efter assisterad befrukt- ning. När möjligheten införs i Sverige, kommer det, enligt Femmis, inledningsvis att bli en topp i antalet sökande kvinnor.  
 Familje- rättssocionomernas Riksförening  
 uppgav att man vid familjerätts- byrån i Göteborg förra året hade ca 20 ärenden om barn som till- kommit genom assisterad befruktning för ensamstående kvinnor. 
  
 Femmis  
 uppgav att det är svårt att uttala sig om vad som känne- tecknar de kvinnor som väljer att genomgå assisterad befruktning som ensamstående. Enligt Sullivan handlar det nämligen om en mycket heterogen grupp. En del kvinnor vill genomgå behandling på grund av att tiden håller på att rinna ut. En del andra kvinnor vill genomgå en behandling eftersom de vet att de inte kan få barn även om de träffar en partner (t.ex. ensamstående homosexuella kvinnor). Det finns naturligtvis också kvinnor som av andra skäl vill genomgå en behandling som ensamstående. 
 213 
 Statens offentliga utredningar 2014 
 Kronologisk förteckning 
  
 1. 
  
 Vissa bostadsbeskattningsfrågor. Fi. 
  
 2. 
  
 Framtidens valfrihetssystem 
  
 – 
  
 inom socialtjänsten. S. 
  
 3. 
  
 Boende utanför det egna hemmet 
  
 – 
  
 placeringsformer för barn och unga. S. 
  
 4. 
  
 Det måste gå att lita på konsument- skyddet. Ju. 
  
 5. 
  
 Staten får inte abdikera 
  
 – 
  
 om kommunaliseringen av den svenska skolan. U. 
  
 6. 
  
 Män och jämställdhet. U. 
  
 7. 
  
 Skärpta straff för vapenbrott. Ju. 
  
 8. 
  
 Översyn av statsskuldspolitiken. Fi. 
  
 9. 
  
 Förändrad assistansersättning 
  
 – 
  
 en översyn av ersättningssystemet. S. 
  
 10. 
  
 Ett steg vidare – nya regler och åtgärder för att främja vidareutnyttjande 
  
 av handlingar. S. 
  
 11. 
  
 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2014. Forskningsdebatt, alternativ och beslutsfattande. M. 
  
 12. 
  
 Utvärdera för utveckling – om utvärdering av skolpolitiska reformer. U. 
  
 13. 
  
 En digital agenda i människans tjänst 
  
 – en ljusnande framtid kan bli vår. N. 
  
 14. 
  
 Effektiv och rättssäker  
  
 PBL-överprövning. 
  S. 
  
 15. 
  
 Investeringsplanering för försvarsmateriel En ny  
  
 planerings-, 
  besluts- och uppföljningsprocess. Fö. 
  
 16. 
  
 Det ska vara lätt att göra rätt 
  
 Åtgärder mot felaktiga utbetalningar inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. A. 
  
 17. 
  
 Genomförande av Seveso  
  
 III-direktivet. 
  Fö. 
  
 18. 
  
 Straffskalorna för allvarliga våldsbrott. Ju. 
  
 19. 
  
 Yrkeskvalifikationsdirektivet – ett samlat genomförande. U. 
  
 20. 
  
 Läkemedel för särskilda behov. S. 
  
 21. 
  
 Bredband för Sverige in i framtiden. N. 
  
 22. 
  
 Genomförande av EU:s nya redovisningsdirektiv. Ju. 
  
 23. 
  
 Rätt information på rätt plats i rätt tid. 
  
 Del 1, 2 och 3.  
 S. 
  
 24. 
  
 Olycksregister och djupstudier på transportområdet. N. 
  
 25. 
  
 Internationella rättsförhållanden rörande arv. Ju. 
  
 26. 
  
 Tillträde till COTIF 1999. Ju. 
  
 27. 
  
 Svensk veteranpolitik. Ett ansvar för hela samhället. + Bilagor. Fö. 
  
 28. 
  
 Lönsamt arbete 
  
 –  
 familjeansvarets fördelning och konsekvenser. A. 
  
 29. 
  
 Assisterad befruktning för ensamstående kvinnor. Ju. 
  
 Statens offentliga utredningar 2014 
 Systematisk förteckning 
 Justitiedepartementet 
 Det måste gå att lita på konsumentskyddet. [4] Skärpta straff för vapenbrott. [7] Straffskalorna för allvarliga våldsbrott. [18] 
 Genomförande av EU:s nya redovisningsdirektiv. [22] 
 Internationella rättsförhållanden rörande arv. [25] 
 Tillträde till COTIF 1999. [26] 
 Assisterad befruktning för ensamstående kvinnor. [29] 
 Försvarsdepartementet 
 Investeringsplanering för försvarsmateriel En ny  
 planerings-, 
  besluts- och uppföljningsprocess. [15] 
 Genomförande av Seveso  
 III-direktivet.[17] 
  
 Svensk veteranpolitik. Ett ansvar för hela samhället. + Bilagor. [27] 
 Socialdepartementet 
 Framtidens valfrihetssystem 
  
 – 
  
 inom socialtjänsten. [2] 
  
 Boende utanför det egna hemmet 
  
 – 
  
 placeringsformer för barn och unga.  
  
 [3] 
  
 Förändrad assistansersättning 
 – en översyn av ersättningssystemet. [9] 
 Ett steg vidare – nya regler och åtgärder för att främja vidareutnyttjande av handlingar. [10] 
 Effektiv och rättssäker  
 PBL-överprövning. 
  [14] 
 Läkemedel för särskilda behov. [20] 
 Rätt information på rätt plats i rätt tid. Del 1, 2 och 3. [23] 
 Finansdepartementet 
 Utbildningsdepartementet 
 Staten får inte abdikera 
 – om kommunaliseringen av den svenska skolan. [5] 
 Män och jämställdhet. [6] 
 Utvärdera för utveckling – om utvärdering av skolpolitiska reformer. [12] 
 Yrkeskvalifikationsdirektivet – ett samlat genomförande. [19] 
 Miljödepartementet 
 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2014. Forskningsdebatt, alternativ och beslutsfattande. [11] 
 Näringsdepartementet 
 En digital agenda i människans tjänst 
 – en ljusnande framtid kan bli vår. [13] 
 Bredband för Sverige in i framtiden. [21] 
 Olycksregister och djupstudier på transportområdet. [24] 
 Arbetsmarknadsdepartementet 
 Det ska vara lätt att göra rätt 
 Åtgärder mot felaktiga utbetalningar inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. [16] 
 Lönsamt arbete 
 – familjeansvarets fördelning och konsekvenser. [28] 
 Vissa bostadsbeskattningsfrågor. [1] Översyn av statsskuldspolitiken. [8]