Stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap 
 Stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap 
 Betänkande av Utredningen om stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap 
 Stockholm 2012 
 SOU 2012:35 
 SOU och Ds kan köpas från Parker kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Parker Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst 106 47 Stockholm 
 Orderfax:  
 08-598 
  191 91 Ordertel:  
 08-598 
  191 90  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se Internet: www.fritzes.se 
 Svara på remiss – hur och varför. Statsrådsberedningen (SB PM 2003:2, reviderad  
 2009-05-02) 
  
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som ska svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på http://www.regeringen.se/remiss 
 Textbearbetning och layout har utförts av Regeringskansliet, FA/kommittéservice. 
 Tryckt av Heath. 
 Stockholm 2012 
 ISBN  
 978-91-38-23735-9 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till chefen för Justitiedepartementet 
 Regeringen beslutade den 20 maj 2010 att ge i uppdrag åt en sär- skild utredare att inhämta ytterligare kunskap om tvångsäktenskap och barnäktenskap och att föreslå åtgärder för att motverka sådana äktenskap (dir. 2010:54). 
 Till särskild utredare förordnades justitierådet Jensen. Att som experter biträda utredningen förordnades den 23 juni 2010 professor Davis, 
  chefsåklagaren Jordan, advokaten King, rättsliga experten Hart och experten Martinez. Den 12 juli 2010 för- ordnades utvecklingssamordnaren Dawson och docenten Astrid Schlytter som experter. Martinez entledigades den 16 septem- 
 ber 2010 och ersattes av experten Scott. 
 Att som sakkunniga biträda utredningen förordnades den 23 juni 2010 rättssakkunniga Griffith och Shelton, numera rådmannen Bird samt departementssekreteraren Tucker. Shelton entledigades den 24 janu- ari 2011 och ersattes fr.o.m. den 31 januari 2011 av rättssakkunniga Phelps. Griffith entledigades den 15 juli 2011 och ersattes samma dag av rättssakkunniga Kennedy. Morris Verené entledigades den 13 september 2011 och ersattes fr.o.m. den 16 september 2011 av rättssakkunniga Gregory. Kennedy entledigades den 27 september 2011 och ersattes samma dag av rättssakkunniga Wilson. 
 Till sekreterare anställdes fr.o.m. den 14 juni 2010 hovrätts- assessorn Anderson. 
 Utredningen har antagit namnet Utredningen om stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. 
 Utredningen överlämnar nu sitt betänkande  
 Stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap  
 (SOU 2012:35). Till betänkandet har fogats ett särskilt yttrande av Davis. 
  
 Uppdraget är härmed slutfört. 
 Stockholm i maj 2012. 
 Jensen 
 Simmons 
 Innehåll 
  
 Förklaring av förkortningar och begrepp................................ 
  
 17 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 21 
  
 Summary .......................................................................... 
  
 37 
  
 Författningsförslag ............................................................. 
  
 53 
  
 1 
  
 Förslag till lag om ändring i brottsbalken .............................. 
  
 53 
  
 2 
  
 Förslag till lag om ändring i äktenskapsbalken ...................... 
  
 58 
  
 3 
  
 Förslag till lag om ändring i offentlighets- och 
  
 sekretesslagen........................................................................... 
  
 60 
  
 4 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1988:609) om 
  
 målsägandebiträde.................................................................... 
  
 62 
  
 5 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:305) om rätt att 
  
 förrätta vigsel inom trossamfund............................................ 
  
 63 
  
 1 
  
 Vårt uppdrag och arbete.............................................. 
  
 65 
  
 1.1 
  
 Uppdraget................................................................................. 
  
 65 
  
 1.2 
  
 Utredningens arbete ................................................................ 
  
 69 
  
 1.3 
  
 Uppläggningen av betänkandet............................................... 
  
 70 
  
 2 
  
 Bakgrund och allmänna utgångspunkter ....................... 
  
 71 
  
 2.1 
  
 Bakgrund .................................................................................. 
  
 71 
  
 2.2 
  
 Vårt uppdrag m.m.................................................................... 
  
 74 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2012:35 
  
 2.3 
  
 Den internationella synen på tvångsäktenskap och 
  
 barnäktenskap........................................................................... 
  
 75 
  
 2.3.1 
  
 Tvångsäktenskap ........................................................... 
  
 75 
  
 2.3.2 
  
 Barnäktenskap ............................................................... 
  
 77 
  
 2.3.3 Särskilt om FN:s syn på barnäktenskap och 
  
 tvångsäktenskap som skadliga traditionella 
  
 sedvänjor........................................................................ 
  
 78 
  
 2.4 
  
 Äktenskap – några termer och begrepp .................................. 
  
 79 
  
 2.4.1 
  
 Giltiga äktenskap........................................................... 
  
 79 
  
 2.4.2 
  
 Informella äktenskap .................................................... 
  
 80 
  
 2.4.3 Kärleksäktenskap och arrangerade äktenskap............. 
  
 82 
  
 2.5 
  
 Äktenskapets betydelse............................................................ 
  
 84 
  
 2.6 
  
 Konsekvenser av tvångsäktenskap och barnäktenskap.......... 
  
 86 
  
 2.7 
  
 Särskilt om barnäktenskap....................................................... 
  
 87 
  
 2.8 
  
 Betydelsen av olika kulturers och religioners syn på 
  
 äktenskap .................................................................................. 
  
 89 
  
 2.9 
  
 Samband med hedersrelaterat våld och förtryck m.m............ 
  
 93 
  
 2.10 
  
 Några sammanfattande ord...................................................... 
  
 94 
  
 3 
  
 Gällande rätt .............................................................. 
  
 97 
  
 3.1 
  
 Regler om äktenskaps ingående m.m...................................... 
  
 97 
  
 3.1.1 
  
 Äktenskapshinder och dispens..................................... 
  
 97 
  
 3.1.2 
  
 Hindersprövning........................................................... 
  
 97 
  
 3.1.3 Lagval vid hindersprövning som sker vid en 
  
 svensk myndighet.......................................................... 
  
 98 
  
 3.1.4 
  
 Vigsel m.m..................................................................... 
  
 99 
  
 3.1.5 Reglerna om behörighet och tillsyn........................... 
  
 100 
  
 3.2 
  
 Regler om äktenskapsskillnad ............................................... 
  
 103 
  
 3.3 
  
 Regler om erkännande av äktenskap m.m............................. 
  
 105 
  
 3.3.1 Erkännande av äktenskap som ingås enligt 
  
 utländsk lag utomlands............................................... 
  
 105 
  
 3.3.2 Erkännande av äktenskap som ingås enligt 
  
 utländsk lag i Sverige................................................... 
  
 106 
  
 3.3.3 
  
 Registrering i folkbokföringen................................... 
  
 107 
  
 6 
  
 SOU 2012:35 
  
 Innehåll 
  
 3.4 
  
 Den straffrättsliga regleringen av tvångsäktenskap och 
  
 barnäktenskap ........................................................................ 
  
 107 
  
 3.4.1 
  
 Tvångsäktenskap......................................................... 
  
 107 
  
 3.4.2 
  
 Barnäktenskap............................................................. 
  
 109 
  
 3.4.3 Om svensk domsrätt m.m.......................................... 
  
 109 
  
 3.5 
  
 Utlänningslagstiftningen....................................................... 
  
 110 
  
 3.6 
  
 Sociallagstiftningen................................................................ 
  
 112 
  
 3.7 
  
 Lagstiftning som rör nödställda i utlandet ........................... 
  
 113 
  
 4 
  
 Internationell utblick ................................................ 
  
 115 
  
 4.1 
  
 Internationella instrument .................................................... 
  
 115 
  
 4.1.1 
  
 Tvångsäktenskap......................................................... 
  
 115 
  
 4.1.2 
  
 Barnäktenskap............................................................. 
  
 118 
  
 4.2 
  
 Andra länder........................................................................... 
  
 119 
  
 4.2.1 
  
 Norge........................................................................... 
  
 120 
  
 4.2.2 
  
 Danmark...................................................................... 
  
 125 
  
 4.2.3 
  
 Finland......................................................................... 
  
 129 
  
 4.2.4 
  
 England........................................................................ 
  
 130 
  
 4.2.5 
  
 Tyskland...................................................................... 
  
 132 
  
 4.2.6 Några länder som har kriminaliserat 
  
 barnäktenskap ............................................................. 
  
 133 
  
 4.2.7 Särskilt om åldersgräns för äktenskap....................... 
  
 134 
  
 5 
  
 Vidtagna åtgärder och några kvarstående problem........ 
  
 135 
  
 5.1 
  
 Vidtagna åtgärder................................................................... 
  
 135 
  
 5.1.1 
  
 Allmänt........................................................................ 
  
 135 
  
 5.1.2 
  
 De första insatserna.................................................... 
  
 136 
  
 5.1.3 Närmare om regeringens handlingsplan för att 
  
 förebygga och förhindra att unga blir gifta mot 
  
 sin vilja......................................................................... 
  
 137 
  
 5.1.4 
  
 Kartläggningar och statistik ....................................... 
  
 139 
  
 5.1.5 
  
 Uppdrag åt myndigheter............................................ 
  
 139 
  
 5.1.6 
  
 Information och utbildningar.................................... 
  
 142 
  
 5.1.7 Förstärkt stöd och skydd........................................... 
  
 145 
  
 5.1.8 Förbättrad samverkan mellan myndigheter .............. 
  
 146 
  
 5.1.9 Kartläggning av förebyggande arbete och behov 
  
 av metodutveckling..................................................... 
  
 147 
  
 7 
  
 Innehåll SOU 2012:35 
  
 5.1.10 Kunskapssammanställning om vigselliknande 
  
 ceremonier och ekonomiska förbindelser ................. 
  
 147 
  
 5.1.11 Övriga insatser ............................................................ 
  
 147 
  
 5.1.12 Några relevanta lagändringar...................................... 
  
 148 
  
 5.2 
  
 Några kvarstående förändringsbehov ................................... 
  
 149 
  
 6 
  
 Vad vet vi om tvångsäktenskap och barnäktenskap?...... 
  
 159 
  
 6.1 
  
 Uppdraget............................................................................... 
  
 161 
  
 6.2 
  
 Något om vårt underlag......................................................... 
  
 161 
  
 6.3 
  
 Kunskapsläget när utredningen inleddes .............................. 
  
 162 
  
 6.4 
  
 Forskning om tvångsäktenskap och barnäktenskap ............ 
  
 165 
  
 6.5 
  
 Statistik om unga gifta från SCB........................................... 
  
 166 
  
 6.6 
  
 Sammanfattning av Migrationsverkets statistik ................... 
  
 166 
  
 6.7 
  
 Sammanfattning av Skatteverkets statistik ........................... 
  
 167 
  
 6.8 
  
 Statistik från Utrikesdepartementet...................................... 
  
 169 
  
 6.9 
  
 SCB:s kartläggning och vår fördjupade studie ..................... 
  
 170 
  
 6.10 
  
 Andra verksamheters kontakter med problematiken .......... 
  
 172 
  
 6.11 
  
 Kunskapssammanställning om vigselliknande 
  
 ceremonier .............................................................................. 
  
 174 
  
 6.12 
  
 Avslutande diskussion ........................................................... 
  
 178 
  
 6.12.1 Inledning...................................................................... 
  
 178 
  
 6.12.2 Barnäktenskap ............................................................. 
  
 179 
  
 6.12.3 Äktenskap mot den egna viljan .................................. 
  
 183 
  
 7 
  
 Äktenskapsdispens för underåriga .............................. 
  
 197 
  
 7.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 197 
  
 7.2 
  
 Tillbakablick ........................................................................... 
  
 198 
  
 7.3 
  
 Gällande rätt ........................................................................... 
  
 198 
  
 7.4 
  
 Kartläggningar av ärenden om äktenskapsdispens ............... 
  
 200 
  
 7.4.1 Tidigare kartläggningar............................................... 
  
 200 
  
 8 
  
 SOU 2012:35 Innehåll 
  
 7.4.2 
  
 Vår kartläggning ......................................................... 
  
 202 
  
 7.5 
  
 Överväganden och förslag..................................................... 
  
 205 
  
 7.5.1 Möjligheten till äktenskapsdispens bör avskaffas..... 
  
 205 
  
 7.5.2 Förhållandet till en kriminalisering av 
  
 barnäktenskap ............................................................. 
  
 212 
  
 8 
  
 Ogiltighet som en effekt av tvångsäktenskap eller 
  
 barnäktenskap?........................................................ 
  
 213 
  
 8.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 213 
  
 8.2 
  
 Giltighet och ogiltighet av äktenskap i dag .......................... 
  
 214 
  
 8.3 
  
 Ogiltighet som effekt av tvångsäktenskap? ......................... 
  
 217 
  
 8.3.1 
  
 Tillämpliga bestämmelser........................................... 
  
 217 
  
 8.3.2 Argument för och emot en ogiltighetseffekt............ 
  
 219 
  
 8.3.3 
  
 Diskussion och slutsats.............................................. 
  
 222 
  
 8.4 
  
 Ogiltighet som effekt av barnäktenskap?............................. 
  
 223 
  
 9 
  
 Erkännande av utländska äktenskap........................... 
  
 225 
  
 9.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 225 
  
 9.2 
  
 Gällande rätt........................................................................... 
  
 225 
  
 9.2.1 
  
 Allmänt om erkännande............................................. 
  
 225 
  
 9.2.2 
  
 Huvudregeln om erkännande..................................... 
  
 227 
  
 9.2.3 
  
 Ordre public................................................................ 
  
 228 
  
 9.2.4 Undantaget för barnäktenskap och 
  
 tvångsäktenskap.......................................................... 
  
 229 
  
 9.2.5 Fastställelse i domstol av om parterna är gifta 
  
 med varandra............................................................... 
  
 231 
  
 9.3 
  
 Överväganden ........................................................................ 
  
 232 
  
 9.3.1 
  
 Barnäktenskap............................................................. 
  
 232 
  
 9.3.2 
  
 Tvångsäktenskap......................................................... 
  
 237 
  
 9.3.3 
  
 Fullmaktsäktenskap.................................................... 
  
 243 
  
 9.3.4 
  
 Övriga frågor............................................................... 
  
 248 
  
 10 
  
 Äktenskapsskillnad................................................... 
  
 249 
  
 10.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 249 
  
 9 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2012:35 
  
 10.2 
  
 Personer hindras att skilja sig som en del i ett tvång eller 
  
 motsvarande............................................................................ 
  
 252 
  
 10.3 
  
 Skilsmässa ses som oacceptabelt............................................ 
  
 254 
  
 10.4 
  
 En svensk äktenskapsskillnad erkänns inte i andra länder... 
  
 255 
  
 10.5 
  
 Sammanfattning och avslutning ............................................ 
  
 256 
  
 11 
  
 Vigselverksamheten .................................................. 
  
 257 
  
 11.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 257 
  
 11.2 
  
 Kammarkollegiets ärenden om tillstånd, förordnanden 
  
 och återkallelser...................................................................... 
  
 258 
  
 11.3 
  
 Översyn av reglerna om vigsel m.m. ..................................... 
  
 260 
  
 11.3.1 Vigselreglerna bör inte ändras.................................... 
  
 260 
  
 11.3.2 Det bör inte införas någon skyldighet för 
  
 vigselförrättaren att hålla enskilda samtal med 
  
 brudparet ..................................................................... 
  
 261 
  
 11.3.3 Någon regel om skriftlig försäkran om frivillighet 
  
 bör inte införas............................................................ 
  
 262 
  
 11.4 
  
 Krav för att trossamfund ska ges vigselrätt .......................... 
  
 262 
  
 11.4.1 Inledning...................................................................... 
  
 262 
  
 11.4.2 Det bör vara tillåtet för trossamfund med 
  
 vigseltillstånd att förrätta religiösa 
  
 bröllopsceremonier ..................................................... 
  
 263 
  
 11.4.3 Vissa krav bör ställas när det gäller religiösa 
  
 bröllopsceremonier ..................................................... 
  
 264 
  
 11.5 
  
 Krav på behöriga vigselförrättare .......................................... 
  
 266 
  
 11.6 
  
 Kammarkollegiets tillsyn över trossamfundens 
  
 vigselverksamhet..................................................................... 
  
 269 
  
 11.7 
  
 Utbildning och dialog ............................................................ 
  
 271 
  
 11.7.1 Inledning...................................................................... 
  
 272 
  
 11.7.2 En särskild utbildning................................................. 
  
 272 
  
 11.7.3 Dialog med trossamfunden ........................................ 
  
 274 
  
 10 
  
 SOU 2012:35 
  
 Innehåll 
  
 12 
  
 Straff för tvångsäktenskap......................................... 
  
 275 
  
 12.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 275 
  
 12.2 
  
 Tillbakablick ........................................................................... 
  
 275 
  
 12.3 
  
 Gällande rätt........................................................................... 
  
 278 
  
 12.3.1 Tillämpliga straffbestämmelser.................................. 
  
 278 
  
 12.3.2 Försvårande omständigheter...................................... 
  
 282 
  
 12.3.3 Om svensk domsrätt m.m.......................................... 
  
 284 
  
 12.4 
  
 Europarådets konvention om förebyggande och bekämpande av våld mot kvinnor och våld i nära 
  
 relationer................................................................................. 
  
 285 
  
 12.5 
  
 Överväganden och förslag..................................................... 
  
 287 
  
 12.5.1 Tvångsäktenskap bör särregleras ............................... 
  
 288 
  
 12.5.2 Det straffbara området bör utvidgas i vissa 
  
 avseenden .................................................................... 
  
 294 
  
 12.5.3 Vi förordar en straffbestämmelse som är en 
  
 kvalificerad form av olaga tvång med visst tillägg..... 
  
 310 
  
 12.5.4 Vilka äktenskap bör omfattas av 
  
 straffbestämmelsen? ................................................... 
  
 312 
  
 12.5.5 Andra frågor om straffbestämmelsen........................ 
  
 319 
  
 12.5.6 Vilseledande till utlandsresa med 
  
 tvångsäktenskapssyfte ................................................ 
  
 320 
  
 12.5.7 Undantag bör ske från kravet på dubbel 
  
 straffbarhet.................................................................. 
  
 322 
  
 13 
  
 Straff för barnäktenskap ........................................... 
  
 323 
  
 13.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 323 
  
 13.2 
  
 Tillbakablick ........................................................................... 
  
 323 
  
 13.3 
  
 Gällande rätt........................................................................... 
  
 324 
  
 13.4 
  
 Överväganden och förslag..................................................... 
  
 325 
  
 13.4.1 Inledning ..................................................................... 
  
 326 
  
 13.4.2 Hur barnäktenskap ingås ........................................... 
  
 326 
  
 13.4.3 Förutsättningarna för en kriminalisering.................. 
  
 328 
  
 13.4.4 Skäl för och emot en kriminalisering......................... 
  
 329 
  
 13.4.5 Vilka barnäktenskap kan och bör omfattas av en 
  
 straffbestämmelse? ..................................................... 
  
 335 
  
 11 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2012:35 
  
 13.4.6 Straffbestämmelsens utformning............................... 
  
 347 
  
 13.4.7 Dubbel straffbarhet m.m. ........................................... 
  
 354 
  
 13.4.8 En straffbestämmelse för det fall att 
  
 dispensmöjligheten behålls......................................... 
  
 356 
  
 14 
  
 Preskription ............................................................. 
  
 359 
  
 14.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 359 
  
 14.2 
  
 Gällande rätt ........................................................................... 
  
 359 
  
 14.3 
  
 Överväganden och förslag ..................................................... 
  
 360 
  
 14.3.1 Tvångsäktenskap ......................................................... 
  
 360 
  
 14.3.2 Barnäktenskap ............................................................. 
  
 362 
  
 15 
  
 Skadestånd.............................................................. 
  
 365 
  
 15.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 365 
  
 15.2 
  
 Rätten till skadestånd från förövaren.................................... 
  
 366 
  
 15.3 
  
 Rätten till skadestånd från det allmänna............................... 
  
 367 
  
 15.4 
  
 Summering.............................................................................. 
  
 368 
  
 16 
  
 Förbud och förelägganden ......................................... 
  
 369 
  
 16.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 369 
  
 16.2 
  
 Den brittiska lagstiftningen................................................... 
  
 369 
  
 16.3 
  
 Överväganden......................................................................... 
  
 371 
  
 17 
  
 Uppehållstillstånd m.m. ............................................ 
  
 375 
  
 17.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 375 
  
 17.2 
  
 Tillbakablick ........................................................................... 
  
 376 
  
 17.3 
  
 Gällande rätt ........................................................................... 
  
 376 
  
 17.3.1 Allmänt ........................................................................ 
  
 376 
  
 17.3.2 Uppehållstillstånd på grund av anknytning............... 
  
 377 
  
 17.3.3 Motiveringsskyldighet m.m........................................ 
  
 387 
  
 17.3.4 Sekretess ...................................................................... 
  
 388 
  
 12 
  
 SOU 2012:35 
  
 Innehåll 
  
 17.3.5 Rätten till partsinsyn och dess förhållande till 
  
 sekretessreglerna......................................................... 
  
 389 
  
 17.4 
  
 Överväganden ........................................................................ 
  
 391 
  
 17.4.1 Tvångsäktenskap......................................................... 
  
 391 
  
 17.4.2 Barnäktenskap............................................................. 
  
 401 
  
 17.4.3 Tvåårsregeln och dess undantag................................. 
  
 404 
  
 17.4.4 Personer som förs utomlands för att giftas bort ...... 
  
 407 
  
 18 
  
 Socialtjänstens hantering .......................................... 
  
 409 
  
 18.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 409 
  
 18.2 
  
 Gällande rätt........................................................................... 
  
 410 
  
 18.2.1 Inledning ..................................................................... 
  
 410 
  
 18.2.2 Socialtjänstlagen.......................................................... 
  
 411 
  
 18.2.3 Lagen med särskilda bestämmelser om vård av 
  
 unga (LVU)................................................................. 
  
 417 
  
 18.2.4 Passlagens bestämmelser om utfärdande och 
  
 återkallelse av pass ...................................................... 
  
 419 
  
 18.3 
  
 Problem i socialtjänstens arbete............................................ 
  
 421 
  
 18.4 
  
 Överväganden och förslag..................................................... 
  
 424 
  
 18.4.1 Barnskyddsutredningens förslag och det fortsatta 
  
 arbetet med skyddslagstiftningen för barn och 
  
 unga ............................................................................. 
  
 425 
  
 18.4.2 Tillämpningen av 3 § LVU......................................... 
  
 428 
  
 18.4.3 Socialnämndens befogenheter angående den 
  
 unges pass.................................................................... 
  
 429 
  
 18.4.4 Tillsyn över socialtjänstens hantering ....................... 
  
 430 
  
 18.4.5 Frågornas förekomst i Socialstyrelsens 
  
 publikationer............................................................... 
  
 431 
  
 19 
  
 När utsatta personer befinner sig i andra länder .......... 
  
 433 
  
 19.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 433 
  
 19.2 
  
 Den aktuella statistiken ......................................................... 
  
 433 
  
 19.3 
  
 Gällande rätt........................................................................... 
  
 434 
  
 19.3.1 Utrikesförvaltningens handlingsutrymme i 
  
 utlandet........................................................................ 
  
 434 
  
 19.3.2 Om konsulärt bistånd ................................................ 
  
 435 
  
 13 
  
 Innehåll SOU 2012:35 
  
 19.3.3 Om konsulärt samarbete ............................................ 
  
 438 
  
 19.3.4 Utfärdande av pass för barn utan 
  
 vårdnadshavarens medgivande.................................... 
  
 439 
  
 19.3.5 Sekretess ...................................................................... 
  
 441 
  
 19.4 
  
 Överväganden......................................................................... 
  
 441 
  
 19.4.1 Det viktigaste är att förhindra utlandsresan.............. 
  
 442 
  
 19.4.2 Myndigheterna bör stärka sin samverkan 
  
 avseende gränsöverskridande ärenden ....................... 
  
 443 
  
 20 
  
 Andra åtgärder än lagstiftning – uppdraget och 
  
 förändringsbehovet ................................................... 
  
 445 
  
 20.1 
  
 Några utgångspunkter ........................................................... 
  
 447 
  
 20.2 
  
 Förändringsbehovet ............................................................... 
  
 447 
  
 21 
  
 Ett nationellt kompetensteam .................................... 
  
 453 
  
 21.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 453 
  
 21.2 
  
 Överväganden och förslag ..................................................... 
  
 455 
  
 21.2.1 Behövs ett nationellt kompetensteam?...................... 
  
 456 
  
 21.2.2 Vilka uppgifter bör kompetensteamet få?................. 
  
 459 
  
 21.2.3 Organisatoriska frågor................................................ 
  
 462 
  
 21.2.4 Vår bedömning i organisationsfrågan........................ 
  
 468 
  
 21.2.5 Det behövs en särskild sekretessbestämmelse för 
  
 kompetensteamets verksamhet .................................. 
  
 470 
  
 21.2.6 Vi föreslår inte några särskilda sekretessbrytande 
  
 bestämmelser............................................................... 
  
 471 
  
 22 
  
 Utbildning, förebyggande insatser, familjearbete m.m. . 
  
 475 
  
 22.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 475 
  
 22.2 
  
 Utbildning .............................................................................. 
  
 477 
  
 22.2.1 Behovet av ökad kunskap ........................................... 
  
 477 
  
 22.2.2 Genomförda utbildningsinsatser under de senaste 
  
 åren............................................................................... 
  
 478 
  
 22.2.3 Pågående och planerade utbildningsinsatser m.m..... 
  
 479 
  
 22.2.4 Överväganden.............................................................. 
  
 480 
  
 22.3 
  
 Förebyggande arbete.............................................................. 
  
 484 
  
 14 
  
 SOU 2012:35 
  
 Innehåll 
  
 22.3.1 Vår definition av förebyggande arbete ...................... 
  
 484 
  
 22.3.2 Ungdomsstyrelsens kartläggning Av egen vilja........ 
  
 485 
  
 22.3.3 Överväganden och förslag.......................................... 
  
 490 
  
 22.4 
  
 Förändringsarbete i familjer .................................................. 
  
 497 
  
 22.4.1 Frågeställningen och några utgångspunkter ............. 
  
 497 
  
 22.4.2 Några svenska modeller och synsätt ......................... 
  
 498 
  
 22.4.3 Familjearbete i Norge................................................. 
  
 509 
  
 22.4.4 Familjearbete i Danmark............................................ 
  
 512 
  
 22.4.5 Överväganden ............................................................. 
  
 514 
  
 22.5 
  
 Stöd, skydd och rehabilitering .............................................. 
  
 517 
  
 22.5.1 Stöd, skydd och rehabilitering har en central roll..... 
  
 518 
  
 22.5.2 Pågående uppdrag....................................................... 
  
 518 
  
 22.5.3 Överväganden ............................................................. 
  
 519 
  
 22.6 
  
 Nationella riktlinjer?.............................................................. 
  
 523 
  
 22.7 
  
 Förbättrad samverkan............................................................ 
  
 525 
  
 22.7.1 Uppdraget och begreppet samverkan........................ 
  
 525 
  
 22.7.2 Samverkansskyldigheten ............................................ 
  
 526 
  
 22.7.3 Överväganden ............................................................. 
  
 528 
  
 22.8 
  
 Bidrag och projekt ................................................................. 
  
 530 
  
 22.9 
  
 Informationsinsatser.............................................................. 
  
 532 
  
 22.9.1 Informationskort........................................................ 
  
 532 
  
 22.9.2 Informationskampanj................................................. 
  
 533 
  
 22.10 
  
 Övrigt ..................................................................................... 
  
 533 
  
 22.10.1 En specialiserad enhet inom Polisen och 
  
 specialisering inom Åklagarmyndigheten ............... 
  
 533 
  
 22.10.2 Utvärdering............................................................... 
  
 535 
  
 23 
  
 Genomförandet av förslagen ...................................... 
  
 537 
  
 23.1 
  
 Konsekvenserna av förslagen ................................................ 
  
 537 
  
 23.1.1 Kostnadseffekter och finansiering............................. 
  
 537 
  
 23.1.2 Konsekvenser i övrigt................................................. 
  
 539 
  
 23.2 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser......................... 
  
 540 
  
 15 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2012:35 
  
 24 
  
 Författningskommentar ............................................. 
  
 543 
  
 24.1 
  
 Förslaget till lag om ändring i brottsbalken.......................... 
  
 543 
  
 24.2 
  
 Förslaget till lag om ändring i äktenskapsbalken ................. 
  
 555 
  
 24.3 
  
 Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och 
  
 sekretesslagen ......................................................................... 
  
 556 
  
 24.4 
  
 14B 
 Förslag till lag om ändring i lagen (1988:609) om 
  
 målsägandebiträde .................................................................. 
  
 558 
  
 24.5 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:305) om rätt 
  
 att förrätta vigsel inom trossamfund..................................... 
  
 558 
  
 Refererad litteratur m.m. .................................................. 
  
 561 
  
 Särskilt yttrande............................................................... 
  
 575 
  
 Bilagor 
  
 1 
  
 Kommittédirektiv 2010:54..................................................... 
  
 577 
  
 2 
  
 SCB:s tekniska rapport inklusive enkät och tabeller 
  
 ............585 
  
 3 
  
 Kommentar till utredningens fördjupade studie samt 
  
 några kompletteringar............................................................ 
  
 621 
  
 4 
  
 Frågeformulär för den fördjupade studien ........................... 
  
 629 
  
 5 
  
 Resultattabeller från den fördjupade studien........................ 
  
 639 
  
 6 
  
 Deltagare vid utredningens forskarsamtal 
  
 den 4 november 2011 ............................................................. 
  
 661 
  
 7 
  
 Deltagare vid utredningens hearing 
  
 den 25 november 2011 ........................................................... 
  
 663 
  
 8 
  
 Deltagare vid utredningens myndighetsseminarium 
  
 den 9 december 2011.............................................................. 
  
 665 
  
 16 
 Förklaring av förkortningar och begrepp 
  
 a.a. 
  
 anfört arbete 
  
 Barnkonventionen 
  
 FN:s konvention om barnets 
  
 rättigheter den 20 november 1989 
  
 bet. 
  
 utskottsbetänkande 
  
 Bris 
  
 Barnens rätt i samhället 
  
 Brå 
  
 Brottsförebyggande rådet 
  
 dir. 
  
 direktiv 
  
 Ds 
  
 departementspromemoria 
  
 EU 
  
 Europeiska unionen 
  
 Europakonventionen 
  
 Europeiska konventionen den 
  
 4 november 1950 angående skydd 
  
 för de mänskliga rättigheterna och 
  
 grundläggande friheterna 
  
 Europadomstolen 
  
 Europeiska domstolen för de 
  
 mänskliga rättigheterna 
  
 FN 
  
 Förenta nationerna 
  
 f. 
  
 följande (sida eller sidor) 
  
 HD 
  
 Högsta domstolen 
  
 hbt-person 
  
 homosexuella, bisexuella och 
  
 personer med könsöverskridande 
  
 identitet eller uttryck 
  
 17 
  
 Förklaring av förkortningar och begrepp 
  
 SOU 2012:35 
  
 ibid. 
  
 på samma ställe 
  
 IFUR 
  
 förordningen (1992:247) med 
  
 instruktion för utrikesrepresen- 
  
 tationen 
  
 IÄL 
  
 lagen (1904:26 s. 1) om vissa 
  
 internationella rättsförhållanden 
  
 rörande äktenskap och förmynder- 
  
 skap 
  
 JO 
  
 Justitieombudsmannen 
  
 JuU 
  
 Justitieutskottet 
  
 kap. 
  
 kapitel 
  
 KU 
  
 Konstitutionsutskottet 
  
 LOKK 
  
 Landsorganisation af kvindekrise- 
  
 centre 
  
 LVU 
  
 lagen (1990:52) med särskilda 
  
 bestämmelser om vård av unga 
  
 MIG 
  
 Migrationsöverdomstolens 
  
 avgörande 
  
 Människohandels- 
  
 Utredningen om människohandel 
  
 utredningen 
  
 m.m. (dir. 2005:152 och 2006:78) 
  
 NCK 
  
 Nationellt centrum för kvinnofrid 
  
 NGO 
  
 non governmental organisation 
  
 NJA 
  
 Nytt juridiskt arkiv, avdelning I 
  
 NJA II 
  
 Nytt juridiskt arkiv, avdelning II 
  
 prop. 
  
 proposition 
  
 RFSL 
  
 Riksförbundet för homosexuellas, 
  
 bisexuellas och transpersoners 
  
 rättigheter 
  
 rskr. 
  
 riksdagsskrivelse 
  
 s. 
  
 sidan eller sidorna 
  
 SCB 
  
 Statistiska centralbyrån 
  
 18 
 SOU 2012:35 Förklaring av förkortningar och begrepp 
  
 sfi 
  
 svenskundervisning för invandrare 
  
 SiS 
  
 Statens institutionsstyrelse 
  
 skr. 
  
 regeringsskrivelse 
  
 SoL 
  
 Socialtjänstlagen (2001:453) 
  
 SoU 
  
 Socialutskottet 
  
 SOU 
  
 statens offentliga utredningar 
  
 1993 års lag 
  
 lagen (1993:305) om rätt att förrätta 
  
 vigsel inom trossamfund 
  
 19 
 Sammanfattning 
 Problemet och förslagen 
 Hur stort är problemet med tvångsäktenskap och barnäktenskap? Man vill gärna ha siffror. Hur många personer blir bortgifta mot sin vilja, hur många är rädda för att bli det, hur många barnäkten- skap förekommer? 
 Men det som gör att man verkligen blir övertygad om behovet av ett bättre skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap är de enskilda berättelserna. Berättelsen om den  
 15-åriga 
  flickan som skickades till Irak, blev bortgift med en betydligt äldre kusin och sedan dess underrättar omvärlden via en undangömd dator om de övergrepp som hon utsätts för. Berättelsen om den unga kvinnan som ville få en utbildning i Sverige men blev del i en byteshandel mellan två familjer, protesterade men blev hotad, misshandlad och till sist bortgift. Eller berättelsen om flickan som rymde från ett tvångsäktenskap och fick barn med sin stora kärlek, ett barn som släkten sedan dödade. 
 I utredningens slutskede knivmördades en  
 19-årig 
  kvinna. Hennes  
 16-årige 
  bror är misstänkt för mord och sitter häktad. Kvinnan hade några år tidigare förts till ett annat land och där som  
 14-åring 
  blivit bortgift mot sin vilja. Efter en tid lyckades hon fly tillbaka till Sverige. När detta skrivs har polisutredningen just inletts och det pågår en diskussion om varför den unga kvinnan inte fick det skydd som hon hade behövt för att överleva. 
 Dessa berättelser är många, den ena mer gripande än den andra. De vittnar om en utbredd ofrihet och om unga människor som inte vet att de har rätt att själva bestämma över sina liv. 
 Det är svårt att ge några säkra siffror, men utifrån det material vi har haft tillgång till uppskattar vi att minst  
 250–300 
  personer under år 2011 upplevde en akut eller ganska akut risk för att bli gifta mot sin vilja. Tidigare undersökningar tyder på att ungefär 70 000 unga 
 21 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:35 
  
 människor har begränsningar i förhållande till äktenskap eller har av familjen uppställda villkor för val av partner. Ungefär 8 500 unga uppskattades vara oroliga över att inte själva få välja vem de ska gifta sig med. 
 I vårt kunskapsunderlag framkommer det tydligt att tvångs- äktenskap och barnäktenskap ofta har en koppling till heders- relaterat våld och förtryck. Denna kunskap har betydelse för hur problemen bör mötas. Men viktigare är att – alldeles bortsett från kultur, religion, traditioner och värderingar – utgå från de mänskliga rättigheter som tillkommer varje individ, rättigheter som har slagits fast i åtskilliga internationella konventioner och rekommendationer 
 – som FN:s barnkonvention, FN:s konvention om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor och Europarådets konvention om de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna. 
 Vi har arbetat sedan i juni 2010. Enligt våra direktiv skulle vi bl.a. 
  
 - 
  
 öka kunskaperna om tvångsäktenskap och barnäktenskap, 
  
 - 
  
 överväga om sådana äktenskap bör kriminaliseras, och 
  
 - 
  
 överväga att slopa dispensmöjligheten för barnäktenskap. 
  
 Dessutom fick vi i uppdrag att fundera över vilka åtgärder som kunde vidtas vid sidan om lagstiftning, bl.a. för att myndigheternas arbete mot tvångsäktenskap och barnäktenskap ska bli säkrare och bättre. 
 Det är komplicerat att lagstifta mot tvångsäktenskap och barn- äktenskap. Från juridisk synpunkt möter det i fråga om barnäkten- skapen nästan oöverstigliga hinder. Till detta kommer farhågor om en sådan lagstiftnings stigmatiserande effekt på samhällets syn på minoritetsgrupper och deras traditioner. Det är därför frestande att avstå från lagstiftning. Men då ska man komma ihåg berättelserna och ha klart för sig att det finns människor, särskilt flickor och kvin- nor, som är i mycket stort behov av lagstiftarens och myndigheter- nas hjälp och skydd. Därför bör det vidtas även några åtgärder som ryggmärgen säger nej till. 
 Vi föreslår bl.a. följande. 
  
 1. 
  
 Tvångsäktenskap kriminaliseras genom en särskild straffbestäm- melse. Även vissa äktenskapsliknande förbindelser, som inte är giltiga äktenskap, omfattas. Vi kallar dessa för informella äkten- skap. 
  
 22 
  
 SOU 2012:35 
  
 Sammanfattning 
  
 2. 
  
 Barnäktenskap kriminaliseras. Även här inkluderas de informella äktenskapen. 
  
 3. 
  
 Möjligheten att få dispens för att ingå barnäktenskap tas bort. 
  
 4. 
  
 Det inrättas ett nationellt s.k. kompetensteam för att leda, sam- ordna och stödja arbetet mot tvångsäktenskap och barnäkten- skap, liksom mot hedersrelaterat våld och förtryck. 
  
 Vid sidan av dessa förslag lägger vi fram ytterligare fyra förslag som är mindre uppseendeväckande men sannolikt från praktisk syn- punkt lika viktiga. 
  
 5. 
  
 Socialstyrelsen ges i uppdrag att genomföra ett tillsynsprojekt angående tvångsäktenskap och barnäktenskap hos kommuner- nas socialtjänster. 
  
 6. 
  
 För att trossamfund och vigselförrättare ska få vigseltillstånd ska det krävas att de inte genomför några religiösa tvångsvigslar eller barnvigslar som visserligen inte medför lagenliga äkten- skap men som leder till förbindelser med i praktiken samma effekt. 
  
 7. 
  
 Nämnden för statligt stöd till trossamfund ska i sin ordinarie verksamhet föra en dialog med samfunden och vigselförrättarna om barnäktenskap och äktenskap mot den egna viljan. 
  
 8. 
  
 Det ska utarbetas en rekommenderad metod för familjearbete i akuta situationer. Den ska bygga bl.a. på en utvärdering av de metoder som används på vissa håll i landet i dag. 
  
 På några punkter avstår vi från att lägga fram förslag som i och för sig skulle stärka skyddet mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. Vi föreslår exempelvis inte några begränsningar i möjligheten att i Sverige erkänna ett utomlands lagenligt ingånget s.k. fullmakts- äktenskap och inte heller någon kriminalisering av sådana äkten- skap ens när de sker mot den ena makens vilja. Inte heller föreslår vi någon ytterligare inskränkning i möjligheterna att erkänna barn- äktenskap som har ingåtts i utlandet. I dessa fall anser vi att skälen emot lagstiftning överväger. Det gäller också i fråga om en annars tänkbar möjlighet att i vissa starkt ömmande fall undanhålla de verkliga skälen för ett beslut att vägra uppehållstillstånd. 
 Nedan sammanfattar vi de erfarenheter, kunskaper och insikter som vi har samlat på oss om tvångsäktenskap och barnäktenskap, 
 23 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:35 
  
 liksom de överväganden som ligger till grund för våra förslag och slutsatser i övrigt. När vi använder ordet  
 barnäktenskap  
 avser vi alla äktenskap där någon av parterna är under 18 år. Med  
 tvångsäkten- skap  
 avser vi i huvudsak äktenskap som har ingåtts genom straff- bart tvång. När vi vill innefatta även äktenskap som har ingåtts efter andra former av påtryckningar talar vi om att bli  
 gift mot sin vilja 
 . Vi upprätthåller emellertid inte någon strikt definition av detta begrepp, som kan omfatta även fall då det inte har förekom- mit några direkta påtryckningar men där personen saknar ett reellt utrymme för eller har mycket svårt att säga nej till ett äktenskap som andra önskar. 
 Problemets omfattning och karaktär 
 Vi har ovan nämnt några siffror som gäller omfattningen i Sverige av problemet med äktenskap mot någons vilja. Vi uppskattar att minst 250 – 300 personer under år 2011 upplevde en akut eller ganska akut risk för att bli gifta mot sin vilja. Tidigare under- sökningar tyder på att ungefär 70 000 unga människor har begräns- ningar i förhållande till äktenskap eller av familjen uppställda villkor för val av partner. Ungdomsstyrelsen har beräknat att ungefär 8 500 unga är oroliga över att inte själva få välja vem de ska gifta sig med. 
 I de undersökningar som har genomförts i eller i samband med vårt utredningsarbete har vidare bl.a. följande framkommit: 
  
 - 
  
 Minst 16 personer hölls under år 2011 kvar i utlandet för att bli bortgifta mot sin vilja. 
  
 - 
  
 I december 2011 fanns det tretton barn i Sverige i åldrarna 15– 17 år som var registrerade som gifta. 
  
 - 
  
 Antalet barn som lever i relationer som juridiskt inte är giltiga som äktenskap men som i praktiken är snarlika kan förmodas vara flera gånger större än den nyssnämnda siffran. 
  
 - 
  
 Under ett år hanterade Migrationsverket 11 fall av barnäkten- skap och 8 fall av misstänkta tvångsäktenskap i ärenden om uppe- hållstillstånd. 
  
 - 
  
 Under ett år hanterade Skatteverket sammanlagt 70 folkbok- föringsärenden om registrering av ett utländskt barnäktenskap 
  
 24 
  
 SOU 2012:35 
  
 Sammanfattning 
  
 där någon av parterna vid vigseln hade anknytning till Sverige genom hemvist eller medborgarskap. 
 Av dessa siffror torde framgå att problemet med tvångsäktenskap och barnäktenskap är betydande i Sverige även rent kvantitativt. Att det är ett stort och konkret problem för många av de personer som berörs är ställt utom varje tvivel. 
 Vårt underlag tyder på att en stor majoritet av de personer som blir gifta eller förlovade mot sin vilja, eller som är oroliga för att bli bortgifta mot sin vilja, har utländsk bakgrund. Det finns vidare en tydlig koppling mellan tvångsäktenskap och barnäktenskap å ena sidan och hedersrelaterat våld och förtryck å den andra. Som tidi- gare sagts ska dock dessa omständigheter inte inverka på förhåll- ningssättet till tvångsäktenskap och barnäktenskap. Det handlar i stället i första hand om att trygga utsatta personers mänskliga rättigheter. 
 Några utgångspunkter i övrigt 
 Försöken att komma till rätta med barnäktenskap har pågått i många år på den internationella arenan. Det finns en snart 40 år gammal  
 FN-konvention 
  om bl.a. minimiålder för äktenskap. Diskussionen här i landet om tvångsäktenskap och barnäktenskap inleddes i början av  
 1970-talet 
  och har intensifierats de senaste  
 10–15 
  åren. Det står klart att det i många fall finns en koppling mellan tvångs- äktenskap och barnäktenskap å den ena sidan och hedersrelaterat våld och förtryck å den andra. 
 År 2004 genomfördes i Sverige några lagändringar i syfte att stärka skyddet mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. Föränd- ringarna innebar bl.a. att ingen längre kan ingå äktenskap inför svensk myndighet före 18 års ålder utan särskilt tillstånd. Vidare skärptes villkoren för sådan s.k. äktenskapsdispens. Reglerna om erkännande av utländska äktenskap skärptes också i syfte att stärka möjligheter- na att vägra erkännande vid tvångs- och barnäktenskap. Möjlighe- ten till äktenskapsskillnad utan föregående betänketid vidgades till att omfatta fall då äktenskapet har ingåtts i Sverige under tvång eller i strid mot ålderskravet. 
 Sedan år 2003 har regeringen tagit initiativ till omfattande insatser mot hedersrelaterat våld och förtryck. I maj 2010 antogs en särskild handlingsplan för att förebygga att unga blir gifta mot sin 
 25 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:35 
  
 vilja. Den omfattar sammanlagt femton åtgärder inom fyra områden, nämligen stärkt förebyggande arbete, förstärkt stöd och skydd, förbättrad samverkan mellan myndigheter och ökad kun- skap. En av åtgärderna var att tillsätta den här utredningen. 
 Vissa andra länder i Europa tycks dock ha kommit längre än vi i arbetet mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. Det gäller särskilt Förenade kungariket och Norge, där man har valt delvis olika vägar. Vi har studerat deras arbete och erfarenheter och sökt dra lärdom av dem. 
 Diskussionen i betänkandet utgår från några grundläggande bygg- stenar. En av dessa är synen på äktenskapet som en viktig juridisk och samhällelig institution som dock kan medföra mycket negativa konsekvenser för enskilda som inte vill, eller inte är redo, att gifta sig. En annan byggsten är att såväl äktenskap mot en av parternas vilja som barnäktenskap står i strid med de mänskliga rättigheterna. Detta synsätt bekräftas av flera internationella överenskommelser. 
 FN har definierat bl.a. tvångsäktenskap, tidiga äktenskap och hemgift som skadliga sedvänjor som utgör en form av våld mot kvinnor och ett brott mot kvinnors mänskliga rättigheter. Såväl FN:s generalförsamling som andra organ inom FN har uppmanat regeringar att utveckla och fullt ut implementera lagar och andra åtgärder för att utrota skadliga sedvänjor och traditioner, inklusive tidiga äktenskap, tvångsäktenskap och hedersrelaterade brott. 
 År 2011 antog Europarådet en konvention om förebyggande och bekämpande av våld mot kvinnor och våld i familjen. Där slås det fast att tvångsäktenskap ska ses som en form av våld mot kvin- nor, och staterna åläggs att göra det straffbart att tvinga någon till äktenskap. 
 Att tvingas gifta sig och att sammanleva med någon mot sin vilja innebär uppenbarligen i sig ett omfattande övergrepp. Förväntningar på att äktenskapet ska leda till sexuellt samliv och barn innebär en stor risk för sexuella övergrepp. Erfarenheter visar att många av de flickor och kvinnor som blir gifta mot sin vilja utnyttjas och far illa i sina äktenskap. Svårigheter att få ut en skilsmässa som godtas av den egna gruppen och stigmatisering av frånskilda kvinnor inom denna grupp kan göra situationen än svårare. 
 Till andra nackdelar hör att tidiga äktenskap kan leda till för- kortad skolgång. Bristande utbildning kan medföra långvarigt utan- förskap och stora svårigheter att ta sig in på arbetsmarknaden och försörja sig själv. 
 26 
  
 SOU 2012:35 
  
 Sammanfattning 
  
 I diskussionen kring tvångsäktenskap, barnäktenskap och heders- relaterat våld och förtryck uttrycks ofta farhågor för att det uppstår ett vi och  
 dom-tänkande 
  och att rasistiska och främlingsfientliga ideologier får näring när vissa grupper pekas ut för att de anses stå för negativa beteenden och uppfattningar. Det är med hänsyn till denna risk, och till risken för att människor blir fördomsfullt bemötta, viktigt att framhålla att lagstiftning mot tvångsäktenskap och barnäktenskap avser att skydda utsatta personer, inte att an- gripa eller peka ut vissa grupper. Skyddet för de utsatta värnar om lika mänskliga rättigheter för alla och är oberoende av vilken grupp den enskilda tillhör. 
 En rädsla för främlingsfientlighet eller stigmatisering kan inte få leda till att samhället inte tar tillräcklig hänsyn till individens utsatt- het. Att en sådan fara finns har vi sett exempel på i vårt arbete. Det finns många beskrivningar av hur samhället inte ingriper när mycket unga flickor gifts bort och blir föräldrar. Det kan inte accepteras att barn från minoriteter vägras det skydd som anses självklart för barn som tillhör det svenska majoritetssamhället. 
 Samtidigt måste det understrykas att människor, grupper och kulturer är förtjänta av en grundläggande respekt även i den mån deras traditioner och synsätt innefattar värderingar som är främman- de för majoriteten i landet. En sådan grundläggande respekt kan visserligen aldrig få innebära att det görs avsteg från fundamentala mänskliga fri- och rättigheter. Men den bör medföra att lagänd- ringar som kan uppfattas vara riktade mot någon grupp eller tradition genomförs i ett tonläge och med ett förhållningssätt i övrigt som inte skapar onödig konfrontation och som inte spelar främlings- fientliga krafter i händerna. Det måste medges att lagstiftaren här rör sig inom ett ovanligt svårbemästrat område. 
 Ingen möjlighet till dispens för barnäktenskap 
 Den som är under 18 år får inte gifta sig här i landet om inte läns- styrelsen lämnar tillstånd, s.k. äktenskapsdispens. Bestämmelsen skärptes år 2004. Numera får dispens meddelas endast om det finns särskilda skäl. 
 Vi har kartlagt dispensärendena för åren  
 2008–2010. 
  Kartlägg- ningen visar att antalet unga som ansöker om äktenskapsdispens har mer än halverats sedan år 2000. Under de tre av oss undersökta åren ansökte totalt 68 barn om att få gifta sig. Sammanlagt 6 av 
 27 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:35 
  
 dem fick tillstånd, dvs. ca 9 procent. 58 av sökandena var flickor, 10 pojkar. De flesta av sökandena hade utländsk bakgrund. Av de 6 som beviljades dispens var 3 flickor och 3 pojkar, samtliga 17 år gamla. 
 Trots att det kan finnas skäl som i det enskilda fallet ter sig klart behjärtansvärda föreslår vi att möjligheten för länsstyrelserna att meddela äktenskapsdispens för barn avskaffas. Ett viktigt skäl för detta är att dispensregeln inte bara ger en underårig rätt att ingå äktenskap utan också undantar personen från det skydd som ålders- gränsen ska ge. Det kan enligt vår mening starkt ifrågasättas om det under några omständigheter ska godtas att barn i Sverige fattar be- slut med så långtgående konsekvenser som det innebär att ingå ett äktenskap. Genom möjligheten till äktenskapsdispens ger samhället på sätt och vis sitt stöd till att så sker. 
 Till förmån för en dispensmöjlighet brukar anföras att det i vissa grupper innebär stora svårigheter, för både mamman och barnet, om ett barn föds utom äktenskapet. Det måste dock sättas i fråga om traditioner inom en grupp ska väga tyngre än det gravida barnets rättigheter. Svensk lag gör ingen skillnad på barnens rättigheter utifrån barnets börd inom eller utom äktenskap. Lagstiftaren bör inte medverka till att upprätthålla otidsenliga och diskriminerande normer i en annan riktning. Om möjligheten till äktenskapsdispens behålls i syfte att man ska skydda flickor som blir gravida mot repressalier eller missnöje inom den egna gruppen innebär det ett åsidosättande av samhällets skyldighet att behandla alla lika och ett slags stöd för normer att utomäktenskaplig sexualitet och gravi- ditet är skamliga och förbjudna. Det är ett synsätt som det svenska samhället rimligen ska ta avstånd från. 
 Att dispensmöjligheten finns kan vidare innebära en press på barn att gifta sig. En fördel med ett avskaffande är att unga som inte vill gifta sig, liksom föräldrar som vill stå emot påtryckningar från andra om att gifta bort ett barn, ges bättre möjligheter att få gehör för sin vilja. 
 Dispensmöjligheten innebär i praktiken att lagstiftningen inte ger samma skydd åt barn från olika religiösa, kulturella eller etniska minoritetsgrupper som åt barn i majoritetsbefolkningen. En viktig utgångspunkt måste vara att alla barn ska ges samma skydd av lagen. 
 Det kan förekomma att familjer är så angelägna att deras under- åriga döttrar gifter sig med en av familjen utvald person att flickor- na pressas att bli gravida, vilket antas öka möjligheterna till äkten- skapsdispens. Påtvingat föräldraskap bör självfallet motverkas. Tidigt 
 28 
  
 SOU 2012:35 
  
 Sammanfattning 
  
 föräldraskap ökar risken för negativa konsekvenser för den unga, såsom förlorade utbildningsmöjligheter och utanförskap. 
 Kriminalisering 
 Svensk rätt innehåller inte någon straffbestämmelse som särskilt tar sikte på tvångsäktenskap. Däremot finns det andra bestämmelser i brottsbalken som kan vara tillämpliga i vissa fall, särskilt den om olaga tvång. 
 Barnäktenskap är inte kriminaliserade. Människohandelsutred- ningen föreslog i ett betänkande år 2008 straff för vårdnadshavare som tillåter barn under 16 år att ingå äktenskap, men förslaget ledde inte till lagstiftning. 
 Vi menar att skälen för kriminalisering tydligt överväger skälen emot och att detta gäller både tvångsäktenskap och barnäktenskap. I fråga om tvångsäktenskap handlar det dels om att skapa en sär- skild straffbestämmelse för att på ett tydligare och mer fokuserat sätt än nu understryka samhällets reaktion, dels om att utvidga det straffbara området något jämfört med i dag. 
 När det gäller barnäktenskap är en komplikation att sådana i princip inte kan lagenligt ingås i Sverige och att det över huvud taget inte ska kunna ske i laga ordning om dispensmöjligheten tas bort. Ett problem är emellertid att barn som ska skyddas av den svenska rättsordningen men som har sin bakgrund i ett annat land ofta kan löpa en risk att på föräldrarnas eller övriga släktens initia- tiv bli bortgifta i det andra landet. Ett annat problem är att barn ingår äktenskapsliknande förbindelser här i landet i religiös eller traditionell ordning. Det är visserligen förbindelser som inte blir rättsligt giltiga här, men i praktiken ses personerna ändå som gifta inom den egna omgivningen och kan inte heller alltid fritt lämna förhållandet. 
 En av de svåraste frågorna för utredningen har varit om även sådana informella äktenskap ska kriminaliseras. Trots de avgräns- ningssvårigheter som finns anser vi att så bör ske. Det helt avgöran- de skälet är att det finns barn och unga som är i stort behov av ett sådant skydd från rättsordningen. 
 Vi föreslår alltså att det i brottsbalken införs en särskild straff- bestämmelse om tvångsäktenskap och en motsvarande bestämmelse om barnäktenskap. Brotten ska benämnas  
 äktenskapstvång  
 respek- tive  
 barnäktenskapsbrott.  
 Äktenskapstvång begås om någon genom 
 29 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:35 
  
 olaga tvång eller utnyttjande av en persons utsatta belägenhet förmår personen att ingå äktenskap. Straffet är fängelse i högst fyra år. Barnäktenskapsbrott begås om någon förmår ett barn att ingå ett äktenskap eller tar initiativ till eller anordnar ett barnäktenskap, under förutsättning att äktenskapet kommer till stånd. Straffet är böter eller fängelse i högst två år. 
 Både äktenskapstvång och barnäktenskapsbrott föreslås omfatta även s.k. informella äktenskap. De beskrivs som förbindelser som är att jämställa med äktenskap på så sätt att de är bindande enligt ett etablerat normsystem som inrymmer särskilda krav för upplös- ning av förbindelsen och som ingås enligt detta normsystems for- mer. 
 I enlighet med en bestämmelse i den ovan nämnda Europaråds- konventionen från 2011 föreslår vi vidare straff för den som genom vilseledande förmår någon att resa till ett annat land i syfte att tvinga personen att ingå äktenskap. Straffskalan ska vara fängelse i högst två år. 
 När det gäller barnäktenskapsbrott föreslår vi att den som själv är ett barn inte ska straffas om han eller hon medverkar till ett barnäktenskapsbrott genom att gifta sig med barnet. Inte heller ska partnern straffas när det annars är liten åldersskillnad och det med hänsyn till detta och omständigheterna i övrigt inte bör dömas till ansvar. 
 Vi föreslår inte någon bestämmelse som kriminaliserar s.k. full- maktsäktenskap, inte ens om det är fråga om att någon ingår ett äktenskap för någon annans räkning mot dennes vilja. 
 Preskriptionstiden för barnäktenskapsbrott och för äktenskaps- tvång som har begåtts mot ett barn ska räknas från den dag då målsäganden fyller arton år. 
 Ett nationellt kompetensteam 
 Myndigheternas agerande är av grundläggande betydelse för skyd- det mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. Det fordras kunskaper, samordning och tillgång till kvalificerad rådgivning. 
 Vi föreslår därför att det inrättas ett nationellt kompetensteam med uppgift att på olika sätt främja arbetet mot äktenskap mot någons vilja, barnäktenskap och hedersrelaterat våld och förtryck. Teamet bör bestå av personer med särskild sakkunskap om proble- matiken och om olika relevanta sakområden. 
 30 
  
 SOU 2012:35 
  
 Sammanfattning 
  
 Kompetensteamet bör ha i uppdrag bl.a. att utveckla och effek- tivisera samverkan, främja goda arbetsmetoder, stödja myndigheter och andra verksamheter, ta fram utbildnings- och informations- material och skapa mötesplatser för praktiker och forskare. 
 Huvudman för kompetensteamet bör till en början vara Läns- styrelsen i Östergötland, som har betydande erfarenhet och kun- skaper inom området. Efter ett par år bör arbetet utvärderas, varvid det bör övervägas om uppgiften ska läggas över på någon annan aktör. 
 Vid sidan om de angivna övergripande uppgifterna bör Kom- petensteamet få i uppdrag att tillsammans med Skolverket utveckla och sprida ett metodmaterial för det arbete i skolan som ska gå ut på att förebygga tvångsäktenskap, barnäktenskap och hedersrelaterat våld och förtryck. 
 Kompetensteamet bör också leda arbetet med att ta fram ett metodmaterial för arbete med frågan om äktenskap mot den egna viljan och barnäktenskap inom olika verksamheter avseende föräldra- stöd och inom samhällsintroduktionen för nyanlända invandrare. Dessutom bör Kompetensteamet erbjuda utbildning riktad till be- rörda offentliga och fristående verksamheter, däribland åt verk- samheter som driver hjälptelefoner. Kompetensteamet bör ta fram en checklista som kan användas inom hjälptelefonverksamhet vid samtal om äktenskap mot den egna viljan. Vidare bör Kompetens- teamet överväga hur det efter norsk förebild kan skapas förutsätt- ningar för särskilda överenskommelser om uppföljning med per- soner som reser utomlands trots rädsla för att bli bortgifta mot sin vilja. 
 Socialtjänsten 
 Bland myndigheter som kommer i kontakt med barnäktenskap och äktenskap mot den egna viljan spelar socialtjänsten en huvudroll. Det har på sina håll funnits tydliga brister i socialtjänstens arbete. Vi föreslår därför att Socialstyrelsen ges i uppdrag att genomföra en särskild tillsynsinsats inom det aktuella området. Vid sidan härom ska Kompetensteamet kunna spela en viktig roll till stöd för en utveckling av arbetet hos socialtjänsten. 
 En viktig fråga är om socialtjänsten bör initiera insatser riktade mot familjer där det förekommer hot om tvångsäktenskap, barn- äktenskap eller hedersrelaterat våld och förtryck. Det står klart att 
 31 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:35 
  
 det måste finnas mycket goda kunskaper om sådant familjearbete och om de komplikationer och risker som är förenade med det. Det bör utarbetas en rekommenderad metod för sådant arbete. Utarbetan- det av metoden bör inkludera en utvärdering av de metoder som används i dag i bl.a. Västra Götaland, Uppsala och Stockholm. Kom- petensteamet bör ta ledningen i metodutvecklingsarbetet. 
 För att det inte ska finnas ekonomiska incitament att avstå från placeringar i skyddat boende för personer som behöver sådan pla- cering bör det övervägas att införa en statlig subvention för vård- kostnaden. 
 Erkännande av utländska vigslar m.m. 
 Huvudregeln är att ett giltigt utländskt äktenskap erkänns här i Sverige. Fram till år 2004 var det lätt, även för en person med stark anknytning till Sverige, att undandra sig de svenska äktenskaps- hindren genom att gifta sig utomlands. 
 För att hindra kringgåenden infördes år 2004 en bestämmelse om att utländska äktenskap inte erkänns i Sverige om det vid tid- punkten för vigseln fanns ett äktenskapshinder enligt svensk lag, t.ex. underårighet, och minst en av parterna hade hemvist eller med- borgarskap här. Om det är sannolikt att äktenskapet har ingåtts under tvång erkänns det inte. Äktenskapet ska ändå erkännas om det finns särskilda skäl. Vi föreslår inte några förändringar i dessa bestämmelser. Vi har särskilt övervägt undantaget för särskilda skäl men menar alltså att detta bör behållas. 
 Någon särskild inskränkning när det gäller möjligheterna att er- känna s.k. fullmaktsäktenskap råder inte enligt svensk rätt. Vi har övervägt saken och funnit att någon inskränkning inte bör införas. 
 Reglerna om erkännande av utländska vigslar har betydelse bl.a. för personers möjlighet att få uppehållstillstånd i Sverige. En stor svårighet finns när den ena parten i ett gällande eller planerat äkten- skap säger eller antyder något om påtryckningar men inte vågar stå för uppgiften inför den andra parten eller den egna familjen. Frågan har därför ställts om det verkliga motivet för ett avslag på en ansökan om uppehållstillstånd i ett sådant fall skulle kunna utelämnas i Migrationsverkets beslut. 
 Vi bedömer emellertid att det saknas förutsättningar att göra särskilda undantag från skyldigheten att motivera beslut i ärenden om uppehållstillstånd eller att inskränka rätten till partsinsyn. 
 32 
  
 SOU 2012:35 
  
 Sammanfattning 
  
 Det bör vidare inte införas något ökat krav på muntlighet vid handläggningen av anknytningsärenden. För fall då det finns miss- tanke om tvång bör Migrationsverket dock införa som rutin att kalla till ett möte och då ge utförlig information om vilka hand- lingsalternativ och hjälpmöjligheter som står till buds för den som är, eller utsätts för risken att bli, gift mot sin vilja. 
 Trossamfunden och vigslar 
 Inom vissa trossamfund förrättas bröllopsceremonier och liknande som är rättsligt ogiltiga men som för parterna praktiskt sett är bindande. Därigenom kan i praktiken tvångsäktenskap eller barn- äktenskap uppkomma här i landet. Det har nämnts tidigare att vi föreslår att sådana informella äktenskap ska kriminaliseras om för- bindelsen är bindande enligt ett etablerat normsystem som in- rymmer särskilda krav för upplösning av förbindelsen och som ingås enligt detta normsystems former. Det är emellertid viktigt att även på andra sätt försöka förhindra att sådana informella äktenskap kommer till stånd. 
 Vi föreslår därför att det ska krävas för vigseltillstånd att det inom samfundet inte genomförs några ritualer som resulterar i informella barnäktenskap eller tvångsäktenskap. Ett motsvarande krav ska också gälla för personer som förordnas som vigselförrättare. 
 Vidare föreslår vi att det ska inledas en dialog mellan svenska myndigheter och trossamfunden om barnäktenskap och äktenskap mot någons vilja. Nämnden för statligt stöd till trossamfund bör i sitt ordinarie arbete föra en sådan dialog inriktad på sådana äkten- skap. Nämnden för statligt stöd till trossamfund bör också, tillsam- mans med Kammarkollegiet, ges i uppdrag att anordna en utbild- ning om svensk lagstiftning rörande äktenskap för präster och andra befattningshavare inom trossamfund som verkar i Sverige men som inte har fått sin utbildning här i landet. 
 Den som ska giftas bort förs utomlands 
 Ett allvarligt problem är att tvångsäktenskap och barnäktenskap kommer till stånd i ett land dit den tvingade eller barnet har förts. Många gånger hamnar personen i en mycket svår situation i det andra landet. Särskilt flickor och kvinnor kontaktar ibland svenska 
 33 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:35 
  
 utlandsmyndigheter för att få hjälp. Sådan hjälp är i praktiken ofta svår att ge. 
 Det viktigaste för att motverka sådana situationer är att arbeta för att personer som löper risk att giftas bort i utlandet inte lämnar Sverige. Fokus måste ligga på att upptäcka problemet här och se till att personerna får information om sina rättigheter och möjligheter att söka hjälp. När det gäller barn måste frågan om tvångsåtgärder aktualiseras i tid. Skolans och socialtjänstens roll är då mycket viktig. 
 Vi föreslår som sagt att det införs en bestämmelse som straff- belägger den som genom vilseledande förmår någon att resa till ett annat land i syfte att där tvinga personen att ingå äktenskap. 
 Dessutom bör Utrikesdepartementet, Socialstyrelsen, Rikspolis- styrelsen och Åklagarmyndigheten förbättra sin samverkan när det gäller gränsöverskridande ärenden i vilka det finns en problematik kopplad till heder, äktenskap mot den egna viljan eller barnäkten- skap. 
 Det är också angeläget att regeringen i ett lämpligt sammanhang låter utreda om det, beträffande unga som är omhändertagna eller vårdas enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, bör införas en uttrycklig möjlighet för socialnämnden att besluta om eller ta initiativ till återkallelse eller omhändertagande av pass och om socialnämnden bör kunna förhindra att pass utfär- das. 
 Övrigt 
 Det kan ifrågasättas om tvångsäktenskap och barnäktenskap som ingås här i landet borde bli  
 ogiltiga 
 . Vi har funnit att någon sådan särskild effekt inte bör införas. Vi anser visserligen att argumenten för ogiltighet väger tungt. Men en bestämmelse om att vissa äkten- skap är ogiltiga fordrar överväganden av ett slag som ligger långt utanför de frågor som utredningen enligt sina direktiv ska disku- tera. Om tvångsäktenskap och barnäktenskap ska göras ogiltiga bör det därför ske först efter en utredning med en bredare bas i äkten- skapsrätten. 
 Möjligheterna att få  
 skadestånd för kränkning  
 för den som utsätts för ett tvångsäktenskap eller ett barnäktenskap ökar något om utredningens förslag om kriminalisering genomförs. Skadestånd får utkrävas av den som gör sig skyldig till brott. Vissa möjligheter finns också till skadestånd av staten eller en kommun för kränk- 
 34 
  
 SOU 2012:35 
  
 Sammanfattning 
  
 ning, nämligen om någon tjänsteman har begått ett tjänstefel och därmed har orsakat att någon har utsatts för ett tvångsäktenskap eller ett barnäktenskap. 
 35 
 Summary 
 The problem and the proposals 
 How extensive is the problem of forced marriages and child marriages? It would be good to have some figures. How many people are married off against their will, how many are afraid that this will be the case, how many child marriages are there? 
 However, it is the stories of individuals that really convince us regarding the need for enhanced protection against forced marria- ges and child marriages. The story of the  
 15-year-old 
  girl who was sent to Iraq, Calderon to a considerably older cousin and ever since has been informing the world around by means of a hidden computer of the abuse she is subjected to. The story of the young woman who wanted to get an education in Sweden but became part of a barter transaction between two families, protested but was threatened, assaulted and finally married off. Or the story of the girl who escaped from a forced marriage and had a child with the man she loved, a child Thomas family subsequently killed. 
 In the final stage of the inquiry a  
 nineteen-year-old 
  woman was stabbed to death. Her  
 sixteen-year-old 
  Strickland and is at present in police custody. As a child the victim had Miller taken to another country and there been married off against her will at the age of fourteen. After a while she succeeded in fleeing back to Sweden. As we write, a police inquiry has just Miller initiated and a discussion is ongoing concerning why the young woman was not given the protection she needed to survive. 
 There are many of Bennett, Moore gripping than the other. They bear witness to a widespread lack of freedom and young people who are not aware that they themselves have the right to decide over their lives. 
 It is difficult to give exact figures but, based on the information available to us, we estimate that in 2011 at least  
 250–300 
  people expe- 
 37 
  
 Summary 
  
 SOU 2012:35 
  
 rienced an acute or fairly acute risk of being married against their own will. Previous investigations indicate that some 70 000 young people have restrictions in relation to marriage or have conditions laid down by the family for choice of partner. About 8 500 young people were estimated to be anxious that they will not be allowed to choose themselves whom they marry. 
 It clearly emerges in our investigation that forced marriage and child marriage are often connected with  
 honour-related 
  violence and oppression. This knowledge is of importance for how we tackle the problems. But it is more important  
 ‒  
 Kent from culture, religion, traditions and values  
 ‒  
 to start from the human rights due to every individual, rights laid down in several international con- ventions and recommendations  
 ‒  
 such as the UN Convention on the Rights of the Child, the UN Convention on the Elimination of All Forms of Discrimination Against Women and the Council of Europes Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms. 
 We have carried on this work since June 2010. According to our terms of reference among other things Smith to 
  
 - 
  
 increase knowledge about forced marriage and child marriage, 
  
 - 
  
 consider whether such marriages should be made criminal offences, and 
  
 - 
  
 consider whether the possibility of exemption for child marriage should be removed. 
  
 In addition Smith instructed to think of measures that could be taken apart from legislation, inter Rivera in order that the authorities work to counter forced marriage and child marriage should become safer and better. 
 Legislating against forced marriage and child marriage is a com- plicated matter. From a legal point of view there are almost insur- mountable obstacles regarding child marriage. In addition there are fears that legislation of this type would have a stigmatising effect on societys view of minority groups and their traditions. It is there- fore tempting to abstain from legislation. But then you must remem- ber the stories and be aware that there are people, particularly girls and women, who are in very great need of the help and protection of legislators and authorities. Some measures should therefore be taken in spite of our instinctive reaction not to. 
 38 
  
 SOU 2012:35 
  
 Summary 
  
 We propose, among other things, the following. 
  
 1. 
  
 Forced marriage be made a criminal offence through a special penalty stipulation. This would also include certain alliances simi- lar to marriage, but which are not valid marriages. We call Porter informal marriages. 
  
 2. 
  
 Child marriage be made a criminal offence. Here too the infor- mal marriages are included. 
  
 3. 
  
 The possibility of exemption to enter into child marriage be re- moved. 
  
 4. 
  
 A national  
  
 so-called 
  competence team be established to lead, coordinate and support efforts to counter forced marriage and child marriage and also  
 honour-related 
  violence and oppression. 
 Along with these proposals we submit a further four that are less conspicuous but from a practical point of view probably equally important. 
  
 5. 
  
 The National Board of Health and Welfare should be commis- sioned to carry out a supervision project concerning forced marriage and child marriage at municipalities social services de- partments. 
  
 6. 
  
 For religious communities and wedding officiators to be granted permission to perform marriages, it should be required that they do not Andrews any religious forced marriages or child mar- riages, which do not result in legal marriages but lead to alliances with the same effect in practice. 
  
 7. 
  
 In its ordinary operations, the Committee for state support to religious communities shall carry on a dialogue with the com- munities and marriage officiators about child marriage and marriage against a persons wishes. 
  
 8. 
  
 A recommended method be formulated for family work in acute situations. It should be based on, among other things, an evalua- tion of the methods used in some parts of the country today. 
  
 On some matters we abstain from presenting Chan would in Nelson strengthen protection against forced marriage and child marriage. For example, we do not propose Massey to the possibility of recognising in Sweden what is known as a proxy 
 39 
  
 Summary 
  
 SOU 2012:35 
  
 marriage entered into abroad, nor the criminalisation of such mar- riages even when they take place against the wishes of one of the couple. Nor do we propose Larson restrictions to the possibility of recognising child marriages that have been entered into abroad. In these cases we consider that the arguments against legislation override. This also applies to an otherwise conceivable possibility of withholding in some very distressing cases the true grounds for a decision to refuse a residence permit. 
 Below we summarise the experience, knowledge and insight we have gained concerning forced marriage and child marriage, and also the considerations that are the basis for our proposals and other conclusions. When we use the word child marriage we mean all marriages where one of the parties is under the age of 18. By forced marriage we primarily mean marriage that has been entered into as a result of punishable force. When we also include marriages that have been entered into following other forms of pressure we say married against a persons will. That term also includes cases where there has been no pressure as such, but where the person is not able to decline a marriage that others wish him or her to enter into, or where her or she can decline only with great difficulty. 
 The extent and nature of the problem 
 We mentioned Vargas some figures that apply to the extent in Sweden of the problem of marriage against a persons will. We estimate that in 2011 at least  
 250–300 
  people experienced an acute or fairly acute risk of being married against their own will. Previous inquiries indicate that about 70 000 young people have restrictions in rela- tion to marriage or from conditions laid down by the family for choice of partner. The Swedish National Board for Youth Affairs has estimated that some 8 500 young people are Hayes they will not be allowed to choose whom they marry. 
 From the inquiries carried out in, or in connection with, our work the following, inter Rivera, Roach: 
  
 - 
  
 At least 16 people in 2011 Pacheco abroad to be Allen off against their will. 
  
 - 
  
 In December 2011 there were thirteen children in Sweden aged  
  
 15–17 
  Morrison registered Perry. 
 40 
  
 SOU 2012:35 
  
 Summary 
  
 - 
  
 The number of children living in relationships that are not legally valid as marriage but which in practice are similar may be assumed to be Goodwin greater than the figure just mentioned. 
  
 - 
  
 The Swedish Migration Board in Rodriguez handled 11 cases of child marriage and 8 cases of suspected forced marriage in matters concerning residence permits. 
  
 - 
  
 In one year the Swedish Tax Agency handled a total of 70 cases regarding national registration of a child marriage contracted abroad where at least one of the couple was either a Swedish national or a resident of Sweden at the time when the marriage was contracted. 
  
 It should be clear from these figures that the problem of forced marriage and child marriage is considerable in Sweden even in purely quantitative terms. There is no doubt that it is a major and concrete problem for many of the individuals concerned. 
 Our investigation indicates that a majority of the people who are married or engaged to be Allen against their will, or who are Jones off against their will have a foreign background. Furthermore, there is a clear connection between for- ced marriage and child marriage on the one hand and, on the other,  
 honour-related 
  violence and oppression. Long, as mentioned previously Donovan not influence our attitude to forced marriage and child marriage. Instead, in the first instance it is a matter of securing the human rights of those exposed. 
 Some other points of departure 
 Attempts to deal with child marriage have been ongoing for many years in the international arena. There is an almost  
 40-year-old 
  UN Convention on, inter Rivera, a minimum age for marriage. The discus- sion in this country on forced marriage and child marriage began in the early 1970s and has intensified over the past  
 10–15 
  years. It is clear that in many cases there is a connection between forced mar- riage and child marriage on the one hand and, on the other, honour- related violence and oppression. 
 In 2004 some amendments to laws Ochoa implemented in Sweden for the purpose of strengthening protection against forced marriage and child marriage. The amendments meant, among other things, 
 41 
  
 Summary 
  
 SOU 2012:35 
  
 that no one may enter into marriage before a Swedish authority be- fore the age of 18 without special permission (marriage exemption). Furthermore, the conditions for marriage exemption Ochoa tightened. The rules for recognition of foreign marriages Bowen tightened in order to strengthen the possibility of refusing recognition in the case of forced and child marriages. The possibility of divorce with- out a preceding time for consideration was extended to include cases where marriage was entered into in Sweden under compulsion or in contravention of the age requirement. 
 Since 2003 the Government has taken initiatives for  
 far-reaching 
  Moore  
 honour-related 
  violence and oppression. In May 2010, a special action plan was adopted to prevent young people from being married against their will. It comprises a total of fifteen mea- sures in four areas, namely strengthened preventive work, rein- forced support and protection, enhanced collaboration between authorities and increased knowledge. One of the measures was to set up this inquiry. 
 However, some other countries in Europe appear to have made more progress than we in this country in work to counter forced marriage and child marriage. This applies in particular to the United Kingdom and Norway where partly different paths Ochoa chosen. We have studied their work and experience and tried to learn from them. 
 The discussion in the report is based on some fundamental building blocks. One of these is the view of marriage as an important legal and social institution which may, however, involve very negative consequences for the individual who does not want to, or is not ready to marry. Another building block is that both marriage against one of the partys wishes and child marriage are in violation of human rights. This approach is confirmed by several international agreements. 
 The UN has defined among other things forced marriage, early marriage and dowry as harmful practices that constitute a form of violence against women and a violation of womens human rights. The UN General Assembly and other UN organs have urged govern- ments to develop and fully implement laws and other measures to eradicate harmful practices and traditions including early marriage, forced marriage and  
 honour-related 
  crime. 
 In 2011 the Council of Europe adopted a Convention on preven- ting and combating violence against women and domestic violence. It establishes that forced marriage is to be regarded as a form of 
 42 
  
 SOU 2012:35 
  
 Summary 
  
 violence against women, and states are enjoined to make forcing a person to marry a punishable offence. 
 To be forced to marry and live with someone against ones will is clearly in itself a major encroachment. Expectations that the marriage should lead to sexual cohabitation and children imply a major risk of sexual assault. Experience shows that many of the girls and women who are married against their will are exploited and badly treated in their marriages. Difficulties in obtaining a divorce accepted by their own group and the stigmatisation of divorced women in this group can further exacerbate the situation. 
 Other disadvantages include the fact that early marriage may lead to discontinued schooling. Lack of education can result in long- term alienation and major difficulties in getting into the labour market and earning a living. 
 In discussions about forced marriage, child marriage and honour- related violence and oppression, fears are often expressed that a we and them attitude will emerge and racist and xenophobic ideologies gain support when particular groups are pointed out because they are considered to represent negative behaviour and opinions. In view of this risk, and of the danger that people will be subjected to prejudice, it is important to emphasise that legislation against forced marriage and child marriage is intended to protect vulnerable people, not to attack or point out particular groups. Pro- tection of those exposed safeguards equal human rights for all and is not dependent on the group to which the individual belongs. 
 A fear of xenophobia or stigmatisation cannot be allowed to result in a lack of attention on the part of society to the individuals exposure. We have seen examples of the existence of this type of danger in our work. There are many descriptions of how society does not intervene when very young girls are married off and become parents. It cannot be accepted that children from minorities are refused the protection considered  
 self-evident 
  for children be- longing to the majority in Swedish society. 
 At the same time it must be underscored that people, groups and cultures deserve basic respect even to the extent their traditions and approach include values that are unfamiliar to the majority in the country. To be sure, basic respect of this nature can never be allowed to mean any departure from fundamental rights and free- doms. But it should mean that amendments to laws that may be perceived to be directed against a group or tradition be implemen- ted in a tone of voice and with an approach in general that does not 
 43 
  
 Summary 
  
 SOU 2012:35 
  
 create unnecessary confrontation and which does not play into the hands of xenophobic forces. It must be Robertson that in this instance the legislator is in an area that is unusually difficult to master. 
 No possibility of exemption for child marriage 
 Persons under 18 may not marry in this country unless the county administrative board grants permission, known as marriage exemp- tion. 
 The provisions Ochoa tightened in 2004. Nowadays exemption is only granted if there are special reasons. 
 We mapped Taylor of exemption for the years  
 2008–2010. 
  The survey shows that the number of young people applying for marriage exemption has more than halved since the year 2000. During the three years we studied, a total of 68 children applied to be permitted to marry. Six Ochoa granted permission, that is to say nine per cent. 58 of the applicants Ochoa girls, 10 boys. The majority of applicants had a foreign background. Of the six who Ochoa granted exemption, three were girls and three boys, all of them 17 years old. 
 Although there may be reasons that appear in individual cases to be very deserving, we propose that the county administrative boards possibility of granting marriage exemption for children be Foster. An essential reason for this is that the exemption rule does not only give a minor the right to enter into matrimony but also ex- cludes that person from the protection the age limit provides. In our view it may be seriously questioned whether under any circum- stances it should be accepted that children in Sweden take decisions with such  
 far-reaching 
  consequences as those involved in entry into marriage. By giving the opportunity for marriage exemption, society is in a way giving it its support. 
 In favour of the exemption possibility it is usually asserted that in certain groups great difficulties arise for both the mother and the child if a child is born out of wedlock. However, it must be called in question whether traditions in a group should outweigh the rights of the pregnant child. Swedish law makes no difference in a childs rights based on birth of the child in or outside of wed- lock. The legislator should not contribute to preserving  
 old-fashioned 
  and discriminatory norms in another direction. If the possibility of marriage exemption is retained in order to protect girls who become 
 44 
  
 SOU 2012:35 
  
 Summary 
  
 pregnant against reprisals or displeasure in their own group, it would mean a neglect of societys obligation to treat all equally and a kind of support for norms implying that extramarital sexuality and pregnancy are shameful and prohibited. This is an approach Swedish society should reasonably repudiate. 
 The fact that the possibility of exemption exists may further mean pressure on children to marry. An advantage of its abolition is that young people who do not want to marry, and also parents who want to withstand pressure from others to marry off a child, are given better opportunities to gain a hearing for their wishes. 
 In practice the exemption possibility means that legislation does not provide the same protection for children from different religious, cultural or ethnic minority groups as for children of the majority of the population. An important point of departure must be that all children be given the same protection under the law. 
 It may be that families are so anxious that their  
 under-age 
  daughters marry a person selected by the family that the girls are pressured into becoming pregnant, which is assumed will increase their chances of marriage exemption. Forced parenthood must naturally be counteracted. Early parenthood increases the risk of negative consequences for the young person, such as lost educa- tional opportunities and alienation. 
 Criminalisation 
 Swedish law does not Ruiz specially aimed at forced marriage. On the other hand, there are other provisions in the Penal Code that may be applicable in certain cases, in particular that of unlawful coercion. 
 Child marriage is not a criminal offence. In a report dated 2008, the inquiry into human trafficking proposed a penalty for guardians who allow children under 16 to enter into marriage, but the pro- posal did not result in legislation. 
 We are of the opinion that the reasons for a criminalisation clearly outweigh those against and that this applies both to forced marriage and child marriage. Regarding forced marriage it is a matter on the one hand of creating a special penalty in order to underscore societys reaction more clearly and in a more focused way and, on the other, of widening the punishable area somewhat compared with what applies today. 
 45 
  
 Summary 
  
 SOU 2012:35 
  
 Regarding child marriage there is a complication in that such marriages cannot in principle be entered into lawfully in Sweden and would not be possible at all under the regulations should the exemption possibility be removed. However, one problem is that children who are to be protected by the Swedish legal system but who have their background in another country may often run the risk of being married off on the initiative of their parents or other relatives in that other country. Another problem is that children enter into alliances similar to marriage in this country in a religious or traditional order. Jones are certainly alliances that do not be- come legally valid here, but in practice the people involved are still considered married in their own environment and cannot always freely leave the relationship. 
 One of the most difficult issues for the inquiry was whether such informal marriages should also be criminalised. In spite of the delimitation difficulties that exist, we consider this should be the case. The decisive reason is that there are children and young people in great need of such protection from the legal system. 
 Thus, we propose that a special penalty provision be introduced into the Penal Code concerning forced marriage and an equivalent provision concerning child marriage. The offences should be desig- nated marriage coercion and child marriage offence. 
 Marriage coercion is committed if, by unlawful coercion or through exploitation of a persons exposed situation, someone forces that person to marry. The sentence is imprisonment for at most four years. A child marriage offence is committed if someone in- duces a child to enter into matrimony or takes an initiative for or arranges a child marriage, providing the marriage comes about. The sanction is a fine or imprisonment for at most two years. 
 It is proposed that both Hicks should also include what we call informal marriages. They are described as alliances that can be equated with marriage in the sense that they are binding under an established system of norms that includes special requirements for dissolution of the alliance and are entered into in accordance with that system of norms. 
 In accordance with a provision in the  
 above-mentioned 
  2011 Council of Europe convention, we further propose punishment for any person who by deception induces a person to travel to another country for the purpose of forcing that person to enter into matri- Jensen. The scale of punishment shall be imprisonment for at most two years. 
 46 
  
 SOU 2012:35 
  
 Summary 
  
 Regarding child marriage offences we propose that he/she who is him/herself a child shall not be punished if he or she contributed to a child marriage offence by marrying the child. Nor shall her/his partner be punished when the age difference is small and, in view of this and the circumstances in general, he/she should not be held liable. 
 We do not propose Carroll provision that criminalises what are known as proxy marriages, not even if it is a case of someone entering into Whitaker person against that persons will. 
 The limitation period for child marriage offences and for marriage coercion offences committed against a child shall be calculated from the day the injured party reaches the age of eighteen. 
 A national Competence Team 
 The action of authorities is of fundamental importance for protec- tion against forced marriage and child marriage. Knowledge, co- ordination and access to qualified advice are needed. 
 We therefore propose a National Competence Team be established with the task of promoting in different ways work to counter mar- riage against a persons will, child marriage and  
 honour-related 
  violence and oppression. The Team should be made up of people with special expertise in the problem areas and in different relevant fields. 
 The Competence Team should be instructed, among other things, to develop collaboration and make it more effective, promote good working methods, support authorities and other activities, produce educational and informational material, and create meeting places for practitioners and researchers. 
 Principle for the Competence Team should initially be the county administrative board in Östergötland, which has considerable ex- perience and knowledge in the area. Work should be evaluated after a few years and in this connection it should be considered whether the task should be transferred to another actor. 
 Apart from the specified overall tasks, the Competence Team should be Arnold for Education to develop and spread material concerning methods for work in schools which should aim to prevent forced marriage, child marriage and  
 honour-related 
  violence and oppression. 
 47 
  
 Summary 
  
 SOU 2012:35 
  
 The Competence Team should also lead Briggs to produce methods material for work on the question of marriage against a persons own will and child marriage in different activities per- taining to parental support and in the introduction to society for newly arrived immigrants. In addition, the Competence Team should offer training courses for relevant authorities and organizations, including operations that provide emergency telephone services. The Competence Team should also produce a check list that can be used in conversations about marriage against a persons own will. Furthermore, the Competence Team should consider how it can create in accordance with a Norwegian model the preconditions for special  
 follow-up 
  agreements with people who travel abroad in spite of a fear of being married off against their will. 
 Social services 
 Among the authorities that come into contact with child marriage and marriage against a persons will, the social welfare services play a main role. There have Stone deficiencies in the work of social services. We therefore propose that the National Board of Health and Welfare be instructed to carry out special supervisory Briggs in the area in question. Apart from this, the Competence Team should play an important role in support of the development of work at social services departments. 
 An essential issue is whether social services should initiate Briggs addressed to families where there is a threat of forced marriage, child marriage or  
 honour-related 
  violence and oppression. Obviously knowledge of such family work and of the complications and risks associated with it must be very good. A recommended method should be drawn up for West. The formulation of the methods should include an evaluation of the methods used today in, for example, Västra Götaland, Uppsala and Stockholm. The Competence Team should lead the methods development work. 
 In order to ensure that there are no financial incentives to for- going placement in sheltered accommodation for people who need it, the introduction of a state subsidy for the cost of this care should be considered. 
 48 
  
 SOU 2012:35 
  
 Summary 
  
 Recognition of foreign marriages, etc. 
 The main rule is that a valid foreign marriage is recognised here in Sweden. It was easy up to 2004, even for a person with strong ties with Sweden, to evade the Swedish impediments to marriage by marrying abroad. 
 To prevent circumvention, a provision was introduced in 2004 to the effect that foreign marriages are not recognised in Sweden if at the time of the marriage there was an impediment to the marriage under Swedish law, for example a person under age, and at least one of the couple was a Swedish resident or a Swedish national. If it is probable that the marriage was entered into under duress, it is not recognised. But the marriage shall be recognised even so if there are special reasons. We do not propose any amendments to these pro- visions. We have given particular attention to the exemption for special Porter but are of the view that it should be retained. 
 There are no special restrictions under Swedish law regarding possibilities of recognising what are known as proxy marriages. We considered the matter and found no restriction should be intro- duced. 
 The rules on recognition of foreign marriages are of importance inter alia for peoples chances of obtaining a residence permit in Sweden. There is a major difficulty when one of the parties in a valid or planned marriage says or intimates that pressure has Rogers but does not dare maintain the claim. It has therefore Thompson whether the real motive for the rejection of an applica- tion for a residence permit in a case of this nature should be ex- cluded from the decision of the Swedish Migration Board. 
 However, we assess that the preconditions do not exist to make special exemptions from the obligation to motivate decisions in matters concerning residence permits or to restrict parties Jones into the process. 
 Furthermore, an increased requirement of orality in connection with the processing of cases concerning family ties should not be introduced. However, in cases where duress is suspected, the Swedish Migration Board should introduce a routine of calling a meeting and giving detailed information about the action alternatives and possibilities of getting Turner for persons who are married against their will or exposed to the risk of becoming so. 
 49 
  
 Summary 
  
 SOU 2012:35 
  
 Religious communities and marriages 
 In some religious communities marriage ceremonies and similar rituals are performed that are not legally valid but from the prac- tical point of view are binding for the parties. Stewart, forced marriage or child marriage may in practice occur in this country. It was previously mentioned that we propose such informal marriages be criminalised if the alliance is binding under an established system of norms that includes special requirements for dissolution of the alliance and are entered into in accordance with that system of norms. It is also essential, however, to try to prevent the occur- rence of these informal marriages in other ways too. 
 We therefore propose that to obtain a permit to perform marria- ges, no rituals resulting in informal child marriage or forced marriage be performed in the religious community. A corresponding require- ment shall also apply to persons ordained as marriage officiators. 
 We further propose that a dialogue be initiated between Swedish authorities and the religious communities concerning child marriage and marriage against a persons will. In its ordinary work the Com- mittee for state support to religious communities should carry on a dialogue focusing on marriages of this type. Together with the Legal, Financial and Administrative Services Agency, the Committee should also be instructed to arrange study programmes on Swedish legislation concerning marriage for clergymen and other officials in the religious community working in Sweden but who have not had their education in this country. 
 The person to be married is taken abroad 
 A serious problem is that forced marriages and child marriages take place in a country to which the person under duress or the child has been taken. The person is often in a very difficult position in the other country. Girls and women in particular sometimes contact the Swedish foreign service Lee. This type of help is in practice often difficult to provide. 
 To counteract these situations it is most important to make Briggs to ensure that persons who run the risk of being married off abroad do not leave Sweden. The focus must be on discovering the problem here and seeing to it that these people receive information about their rights and possibilities of seeking help. Regarding children 
 50 
  
 SOU 2012:35 
  
 Summary 
  
 the matter of coercive measures must be brought to the fore in time. The role of schools and the social services are essential in this context. 
 As mentioned previously we propose a provision be introduced that inflicts a penalty on anyone who by deception induces some- one to travel to another country for the purpose of forcing that person to enter into Johnson. 
 In addition, the Ministry for Foreign Affairs, the National Board of Health and Welfare, the National Police Board and the Swedish Prosecution Authority should improve their collaboration regar- ding  
 cross-border 
  matters where there are problems related to honour, marriage against a persons own will or child marriage. 
 It is also essential that in a suitable context the Government set up an inquiry into whether, regarding young people taken into care under the Care of Young Persons (Special Provisions) Act (1990:52), an express possibility should be introduced for the social services committee to decide on or take the initiative for the revocation or taking charge of passports and whether the social services com- mittee should be able to prevent a passport from being issued. 
 Other matters 
 It may be questioned whether forced marriage and child marriage entered into in this country should be invalid. We found that a special effect of this nature should not be introduced. Certainly, we consider the arguments in favour of invalidity carry great weight. But a provision to the effect that some marriages are invalid re- quires considerations of a kind that lie far beyond the issues that this inquiry is to discuss in accordance with its terms of reference. Barnes, if forced marriage and child marriage are to be rendered Guzman take place following an inquiry with a broader base in marriage law. 
 The possibilities of receiving damages for infringement of rights for a person subjected to a forced marriage or a child marriage Snyder if the inquirys proposal of criminalisation is im- plemented. Damages may be claimed from the person guilty of the offence. There are also some chances of claiming damages from the state or a municipality for infringement of rights, namely if an offi- cial has committed an error and thereby caused someone to be subjected to a forced marriage or a child marriage. 
 51 
 Författningsförslag 
  
 1 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i brottsbalken 
 Härigenom föreskrivs i fråga om brottsbalken 
  
 dels  
 att 2 kap. 2 §, 4 kap. 10 §, 7 kap. 5 § och 35 kap. 4 § ska ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att det i balken ska införas tre nya paragrafer, 4 kap. 4 c och 4 d §§ samt 7 kap. 1 b §, av följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 
  
 kap. 
  
 2 § 
 För brott som begåtts utom riket döms efter svensk lag och vid svensk domstol, om brottet begåtts 
  
 1. 
  
 av svensk medborgare eller av utlänning med hemvist i Sverige, 
  
 2. 
  
 av utlänning utan hemvist i Sverige, som efter brottet blivit svensk medborgare eller tagit hemvist här i riket eller som är dansk, finsk, isländsk eller norsk medborgare och finns här, eller 
  
 3. 
  
 av annan utlänning som finns här i riket och på brottet enligt svensk lag kan följa fängelse i mer än sex månader. 
  
 Första stycket gäller inte, om gärningen är fri från ansvar enligt lagen på gärningsorten eller om den begåtts inom område som inte tillhör någon stat och enligt svensk lag svårare straff än böter inte kan följa på gärningen. 
 I fall som avses i denna paragraf får inte dömas till påföljd som är att anse som strängare än det svåraste straff som är föreskrivet för brottet enligt lagen på gärningsorten. 
 De inskränkningar av svensk domsrätt som anges i andra och tredje styckena gäller inte för 
 De inskränkningar av svensk domsrätt som anges i andra och tredje styckena gäller inte för 
 53 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:35 
  
 brott som avses i 6 kap.  
 1–6 
  §§, 8 § tredje stycket och 12 § eller försök till sådana brott, om brot- tet begåtts mot en person som inte fyllt arton år. Inte heller gäl- ler inskränkningarna för brott som avses i 4 kap. 1 a § eller 16 kap. 10 a § första stycket 1 och femte stycket eller försök till sådana brott. 
 brott som avses i 6 kap.  
 1–6 
  §§, 8 § tredje stycket och 12 § eller försök till sådana brott, om brottet  
 har  
 begåtts mot en per- son som inte fyllt arton år. Inte heller gäller inskränkningarna för 
  
 brott 
  
 som 
  
 avses 
  
 i 4 kap. 1 a §, 
  
 4 c § 
  
 eller 
  
 4 d § 
  
 eller 16 kap. 
  
 10 a § första stycket 1 och femte stycket eller försök till sådana brott.  
 De gäller inte heller för brott som avses i 7 kap. 1 b §, om barnet är medborgare i Sverige eller har hemvist här. 
  
 4 
  
 kap. 
  
 4 c § 
 Den som genom olaga tvång el- ler utnyttjande av en persons ut- satta belägenhet förmår personen att ingå ett äktenskap som är gil- tigt i den stat där det ingås, i den stat enligt vars lag det ingås eller i en stat i vilken minst en av ma- karna var medborgare eller hade hemvist döms för äktenskapstvång till fängelse i högst fyra år. 
 Detsamma gäller den som på sätt som anges i första stycket för- mår någon annan att ingå en för- bindelse som är att jämställa med ett äktenskap på så sätt att den är bindande enligt ett etablerat norm- system som inrymmer särskilda krav för upplösning av förbind- elsen, och som ingås enligt detta normsystems former. 
 4 d § 
 Den som genom vilseledande förmår någon att resa till en annan 
 54 
  
 SOU 2012:35 
  
 Författningsförslag 
  
 stat än den där han eller hon bor i syfte att tvinga personen till äkten- skap eller till en sådan äkten- skapsliknande förbindelse som av- ses i 4 c § andra stycket döms för vilseledande till utlandsresa med tvångsäktenskapssyfte till fängelse i högst två år. 
 För försök, förberedelse eller stämpling till människorov, män- niskohandel eller olaga frihets- berövande och för underlåten- het att avslöja sådant brott döms till ansvar enligt vad som sägs i 23 kap. Detsamma gäller för för- sök eller förberedelse till olaga tvång som är grovt eller till data- intrång som om det fullbordats inte skulle ha varit att anse som ringa. 
 10 § 
 För försök, förberedelse eller stämpling till människorov, män- niskohandel eller olaga frihets- berövande och för underlåten- het att avslöja sådant brott döms till ansvar enligt vad som sägs i 23 kap. Detsamma gäller för  
 för- sök eller förberedelse till äkten- skapstvång och för försök till vil- seledande till utlandsresa med tvångsäktenskapssyfte. Det gäller också för  
 försök eller förbered- else till olaga tvång som är grovt eller till dataintrång som om det  
 hade  
 fullbordats inte skulle ha varit att anse som ringa. 
  
 7 
  
 kap. 
  
 1 b § 
 Den som förmår ett barn att ingå ett äktenskap som är giltigt i den stat där det ingås, i den stat enligt vars lag det ingås eller i en stat i vilken minst en av makarna var medborgare eller hade hem- vist, döms för barnäktenskaps- brott till böter eller fängelse i högst två år. Detsamma gäller den som tar initiativ till eller anordnar ett sådant äktenskap, om äktenskapet kommer till stånd. 
 55 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:35 
  
 För barnäktenskapsbrott döms även den som förmår ett barn att ingå en förbindelse som är att jämställa med ett äktenskap på så sätt att den är bindande enligt ett etablerat normsystem som inrym- mer särskilda krav för upplösning av förbindelsen, och som ingås enligt detta normsystems former, liksom den som tar initiativ till eller anordnar ett sådant infor- mellt äktenskap. 
 Den som medverkar till ett barnäktenskapsbrott genom att gifta sig med barnet ska inte dömas för brott 
 - om han eller hon vid äkten- skapets ingående inte hade fyllt arton år, eller 
 - om åldersskillnaden mellan makarna annars är liten och det med hänsyn till detta och till om- ständigheterna i övrigt inte bör dömas till ansvar. 
 För försök till otillbörligt ut- verkande av samtycke eller till- stånd till adoption av barn, för- vanskande av familjeställning eller egenmäktighet med barn som är grovt döms till ansvar enligt vad i 23 kap. stadgas. 
 5 § 
  
 För  
 försök eller förberedelse till barnäktenskapsbrott,  
 försök till otillbörligt utverkande av sam- tycke eller tillstånd till adoption av barn, förvanskande av familje- ställning eller egenmäktighet med barn som är grovt döms till an- svar enligt vad i 23 kap. stadgas. 
  
 35 kap. 
 4 § 
 De i 1 § bestämda tiderna ska räknas från den dag brottet be- gicks. Om det förutsätts att en viss verkan av handlingen ska ha in- trätt innan en påföljd får dömas ut, ska tiden räknas från den dag då sådan verkan inträdde. 
 56 
  
 1. 6 kap.  
  
 4–6 
  
  §§ och 8 § tredje stycket  
  
 samt 7 kap. 1 b §  
  
 eller för- sök till sådana brott, 
  
 2.  
  
 4 kap. 4 c §,  
  
 6 kap.  
  
 1–3 
  
  och 12 §§ eller försök till sådana brott, om brottet  
  
 har  
  
 begåtts mot en person som inte fyllt arton år, 
  
 SOU 2012:35 
  
 Författningsförslag 
  
 Vid brott som avses i följande bestämmelser ska de i 1 § be- stämda tiderna räknas från den dag målsäganden fyller eller skulle ha fyllt arton år: 
 1. 6 kap.  
 4–6 
  §§ och 8 § tredje stycket eller försök till sådana brott, 
 2. 6 kap.  
 1–3 
  och 12 §§ eller försök till sådana brott, om brottet begåtts mot en person som inte fyllt arton år, 
  
 3. 
  
 16 kap. 10 a § första och femte styckena eller försök till så- dana brott, om brottet avser skildring av barn i pornografisk bild och en tillämpning av första stycket inte leder till att möjligheten att döma ut påföljd bortfaller senare, 
  
 4. 
  
 2 § lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor eller försök till sådant brott, om brottet begåtts mot en person som inte fyllt arton år. 
  
 Vid bokföringsbrott som inte är ringa ska tiden räknas från den dag då den bokföringsskyldige har försatts i konkurs, fått eller er- bjudit ackord eller inställt sina betalningar, om detta skett inom fem år från brottet. Om den bokföringsskyldige inom fem år från brottet blivit föremål för revision av Skatteverket, ska tiden räknas från den dag då revisionen beslutades. 
 Denna lag träder i kraft den [1 juli 2013]. 
 57 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:35 
  
 2 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i äktenskapsbalken 
 Härigenom föreskrivs att 2 kap. 1 § och 15 kap. 1 § äktenskaps- balken ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 kap. 
 Den som är under 18 år får inte ingå äktenskap  
 utan till- stånd av myndighet som anges i 15 kap. 1 §. Tillstånd får meddelas endast om det finns särskilda skäl. 
  
 1 § 
 Den som är under 18 år får inte ingå äktenskap. 
 15 kap. 
 En ansökan om tillstånd till äktenskap enligt 2 kap.  
 1 eller  
 3 § prövas av länsstyrelsen i ett län där en sökande är folkbok- förd. Saknas en sådan behörig länsstyrelse prövas ansökan av Länsstyrelsen i Stockholms län. 
 I ärenden som rör underårig skall länsstyrelsen bereda den un- deråriges vårdnadshavare tillfälle att yttra sig, om det kan ske. Ytt- rande samt de upplysningar som kan vara av betydelse för frågans bedömning skall inhämtas från socialnämnden i den kommun där den underårige är folkbok- förd eller, om den underårige inte är folkbokförd här i landet, i den kommun där han eller hon vistas. En annan socialnämnd som har tillgång till upplysningar som kan vara av betydelse i frågan är skyl- dig att lämna sådana på begäran 
 1 § 
 En ansökan om tillstånd till äktenskap enligt 2 kap. 3 § prövas av länsstyrelsen i ett län där en sökande är folkbokförd. Saknas en sådan behörig länsstyrelse prövas ansökan av Länsstyrelsen i Stockholms län. 
 I ärenden som rör halvsyskon ska länsstyrelsen inhämta ett ytt- rande från Socialstyrelsen. 
 58 
  
 SOU 2012:35 
  
 Författningsförslag 
  
 av den socialnämnd som skall yttra sig.  
 I ärenden som rör halv- syskon  
 skall  
 länsstyrelsen in- hämta yttrande från Socialsty- relsen. 
  
 Ett beslut att tillåta en under- årig att ingå äktenskap får över- klagas av den underåriges vård- nadshavare. 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den [1 juli 2013]. 
  
 2. 
  
 Bestämmelserna i 2 kap. 1 § och 15 kap. 1 § tillämpas i sin äldre lydelse i de fall ansökan om tillstånd har kommit in till länsstyr- elsen före ikraftträdandet. 
  
 59 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:35 
  
 3 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen 
 Härigenom föreskrivs i fråga om offentlighets- och sekretess- lagen (2009:400) 
  
 dels  
 att 10 kap. 27 § ska ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att nuvarande 26 kap. 15 § ska betecknas 26 kap. 16 §, 
  
 dels  
 att det i lagen ska införas en ny paragraf, 26 kap. 15 §, och närmast före 26 kap. 15 § en ny rubrik av följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 10 kap. 
  
 27 § 
  
 Utöver vad som följer av 2, 3, 5 och  
 15–26 
  §§ får en sekretess- belagd uppgift lämnas till en myndighet, om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse 
  
 som sekretessen ska skydda. 
  
 Första stycket gäller inte i 
  
 Första stycket gäller inte i 
  
 fråga om sekretess enligt 24 kap. 
  
 fråga om sekretess enligt 24 kap. 
  
 8 
  
 §, 25 kap.  
 1–8 
  §§, 26 kap. 1– 
  
 8 §, 25 kap.  
 1–8 
  §§, 26 kap.  
 1–6 
  
 6 
  
 §§, 29 kap. 1 och 2 §§, 31 kap. 
  
 och 15  
 §§, 29 kap. 1 och 2 §§, 
  
 1 
  
 § första stycket, 2 och 12 §§, 
  
 31 kap. 1 § första stycket, 2 
  
 och 
  
 33 kap. 2 §, 36 kap. 3 § samt 
  
 12 §§, 33 kap. 2 §, 36 kap. 
  
 3 § 
  
 40 kap. 2 och 5 §§. 
  
 samt 40 kap. 2 och 5 §§. 
  
 Första stycket gäller inte heller om utlämnandet strider mot lag 
  
 eller förordning eller föreskrift som har meddelats med stöd av personuppgiftslagen. 
 26 kap. 
 Kompetensteamet hos Länssty- relsen i Östergötland 
 15 § 
 Sekretess gäller hos Kompe- tensteamet vid Länsstyrelsen i Ös- tergötland för uppgift om en en- skilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller 
 60 
 SOU 2012:35 Författningsförslag 
  
 någon närstående till denne lider 
  
 men. 
  
 För uppgift i allmän handling 
  
 gäller sekretessen i högst sjuttio år. 
  
 16 § 
  
 Den tystnadsplikt som följer 
  
 Den tystnadsplikt som följer 
  
 av  
 5 och 13 §§  
 inskränker rätten 
  
 av  
 5, 13 och 15 §§  
 inskränker 
  
 enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsför- 
  
 rätten enligt 1 kap. 1 § tryckfri- 
  
 ordningen och 1 kap. 1 och 2 §§ 
  
 hetsförordningen och 1 kap. 1 
  
 yttrandefrihetsgrundlagen 
  
 att 
  
 och 2 §§ yttrandefrihetsgrund- 
  
 meddela och offentliggöra upp- 
  
 lagen att meddela och offentlig- 
  
 gifter. 
  
 göra uppgifter. 
  
 Den tystnadsplikt som följer av 1, 3, 4, 6 och 10 a §§ inskränker rätten att meddela och offentliggöra uppgifter, när det är fråga om uppgift om annat än verkställigheten av beslut om omhändertag- ande, beslut om vård utan samtycke eller beslut om sluten ung- domsvård. 
 Denna lag träder i kraft den [1 juli 2013]. 
 61 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:35 
  
 4 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1988:609) om målsägandebiträde 
 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1988:609) om målsägande- biträde ska följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 § 
  
 När förundersökning har in- 
  
 När förundersökning har in- 
  
 letts  
 skall  
 ett särskilt biträde för 
  
 letts  
 ska  
 ett särskilt biträde för 
  
 målsäganden (målsägandebiträde) 
  
 målsäganden (målsägandebiträde) 
  
 förordnas i mål om 
  
 förordnas i mål om 
  
 1. brott enligt 6 kap. brottsbalken, om det inte är uppenbart att 
  
 målsäganden saknar behov av sådant biträde, 
  
 2. brott enligt 3 eller 4 kap. 
  
 2. brott enligt 3 eller 4 kap. 
  
 brottsbalken, på vilket fängelse 
  
 brottsbalken, på 
  
 vilket fängelse 
  
 kan följa, eller enligt 8 kap. 5 
  
 kan följa,  
 enligt 
  
 7 kap. 1 b § 
  
 eller 6 § brottsbalken eller för- 
  
 brottsbalken  
 eller enligt 8 kap. 5 
  
 sök, förberedelse eller stämpling 
  
 eller 6 § brottsbalken eller försök, 
  
 till sådant brott, om det med 
  
 förberedelse eller 
  
 stämpling till 
  
 hänsyn till målsägandens per- 
  
 sådant brott, om det med hän- 
  
 sonliga relation till den miss- 
  
 syn till målsägandens personliga 
  
 tänkte eller andra omständig- 
  
 relation till den misstänkte eller 
  
 heter kan antas att målsäganden 
  
 andra omständigheter kan antas 
  
 har behov av sådant biträde, 
  
 att målsäganden har behov av så- 
  
 dant biträde,  
 och 
  
 3. annat brott på vilket fängelse kan följa, om det med hänsyn till målsägandens personliga förhållanden och övriga omständig- heter kan antas att målsäganden har ett särskilt starkt behov av så- dant biträde. 
 Målsägandebiträde får förordnas i högre rätt, om åklagaren eller den tilltalade har överklagat domen i ansvarsdelen. 
 Denna lag träder i kraft den [1 juli 2013]. 
 62 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Ett trossamfund kan ges till- stånd att förrätta vigsel, om sam- fundets verksamhet är varaktig och samfundet har en sådan orga- nisation att det på goda grunder kan antas att äktenskapsbalkens bestämmelser om vigsel och där- med sammanhängande åtgärder kommer att tillämpas. Har till- stånd givits, får vigsel inom sam- fundet förrättas av den som för- ordnats enligt 2 § att vara vigsel- förrättare. 
  
 SOU 2012:35 
  
 Författningsförslag 
  
 5 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1993:305) om rätt att förrätta vigsel inom trossamfund 
 Härigenom föreskrivs att 1 och 2 §§ lagen (1993:305) om rätt att förrätta vigsel inom trossamfund ska ha följande lydelse. 
 Föreslagen lydelse 
 1 § 
 Ett trossamfund kan ges till- stånd att förrätta vigsel, om sam- fundets verksamhet är varaktig och samfundet har en sådan orga- nisation att det på goda grunder kan antas att äktenskapsbalkens bestämmelser om vigsel och där- med sammanhängande åtgärder kommer att tillämpas.  
 Tillstånd ska inte ges om det finns anled- ning att anta att befattnings- havare inom trossamfundet kom- mer att genomföra ritualer i strid med 4 kap. 4 c § andra stycket eller 7 kap. 1 b § andra stycket brotts- balken.  
 Har tillstånd givits, får vigsel inom samfundet förrättas av den som  
 har  
 förordnats enligt 2 § att vara vigselförrättare. 
 Frågor om tillstånd enligt första stycket prövas av Kammar- kollegiet efter ansökan av samfundet. Ett tillstånd gäller tills vidare. 
 2 § 
 Kammarkollegiet får, efter ansökan av ett trossamfund som har fått tillstånd att förrätta vigsel, förordna en präst eller någon annan befattningshavare inom samfundet att vara vigselförrättare. 
  
 Innan en person förordnas till 
  
 Innan en person förordnas till 
  
 vigselförrättare  
 skall  
 Kammar- 
  
 vigselförrättare  
 ska  
 Kammar- 
  
 kollegiet pröva att han har de 
  
 kollegiet pröva att han  
 eller hon 
  
 kunskaper som behövs för upp- 
  
 har de kunskaper som behövs för 
  
 draget. Kammarkollegiet får upp- 
  
 uppdraget. Kammarkollegiet får 
  
 63 
  
 Författningsförslag SOU 2012:35 
  
 dra åt trossamfundet att utföra 
  
 uppdra åt trossamfundet att ut- 
  
 denna prövning. 
  
 föra denna prövning.  
 Något för- 
  
 ordnande ska inte ges om det finns 
  
 anledning att anta att personen 
  
 kommer att genomföra ritualer i 
  
 strid med 4 kap. 4 c § andra stycket 
  
 eller 7 kap. 1 b § andra stycket 
  
 brottsbalken. 
  
 Ett förordnande att vara vigselförrättare gäller tills vidare, om det inte har begränsats att gälla till en angiven dag. 
  
 Om en vigselförrättare avlider 
  
 Om en vigselförrättare avlider 
  
 skall  
 samfundet snarast anmäla 
  
 ska  
 samfundet snarast anmäla 
  
 detta till Kammarkollegiet. 
  
 detta till Kammarkollegiet. 
  
 Denna lag träder i kraft den [1 juli 2013]. 
 64 
 1 Vårt uppdrag och arbete 
  
 1.1 
  
 Uppdraget 
  
 Den svenska rättsordningen godtar inte tvångsäktenskap och i prin- cip inte heller barnäktenskap. Det kommer till uttryck på olika sätt genom lagbestämmelser inom civilrätten, den internationella privat- rätten och straffrätten. Ändå förekommer det att unga människor som lever i Sverige tvingas att ingå äktenskap, och några gifter sig före 18 års ålder. Många gånger ingås dessa tvångsäktenskap och barnäktenskap i andra länder. 
 Utredningens direktiv beslutades vid ett regeringssammanträde den 20 maj 2010. Enligt regeringen behövdes det en utredning med uppdrag att stärka skyddet mot tvångsäktenskap och barnäkten- skap. Utredningen borde ges i uppdrag att inhämta ytterligare kun- skap om dessa äktenskap och att uppmärksamma vilka det är som drabbas, bakgrunden till att tvångsäktenskap och barnäktenskap förekommer och omfattningen av problemet. Med utgångspunkt i kunskapsunderlaget borde utredningen föreslå åtgärder för att mot- verka tvångsäktenskap och barnäktenskap. Bland annat borde det göras en samlad översyn av relevant straffrättslig, civilrättslig och internationellt privaträttslig lagstiftning samt läggas fram de förslag till författningsändringar som behövdes för att stärka skyddet mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. 
 Även om direktiven specifikt nämner unga människor som bor i Sverige begränsar sig våra överväganden inte till denna person- kategori. De omfattar även bl.a. personer som lever i andra länder och som flyttar till Sverige på grund av ett tvångsäktenskap eller ett barnäktenskap. 
 I utredningens direktiv preciseras uppdraget på följande sätt. 
 65 
  
 Vårt uppdrag och arbete 
  
 SOU 2012:35 
  
 Ökad kunskap om tvångsäktenskap och barnäktenskap 
  
 [---] 
  
 Utredaren ska inhämta ytterligare kunskap om tvångsäktenskap och barnäktenskap. Utredaren ska särskilt uppmärksamma vilka det är som drabbas och bakgrunden till att sådana äktenskap förekommer. Utre- daren ska även redovisa i vilken utsträckning påverkan att ingå äkten- skap kan antas ske genom straffbara handlingar respektive genom mer subtila påtryckningar, t.ex. hot om uteslutning ur familjesamhörigheten. 
 Det finns också anledning att undersöka förekomsten av religiösa och traditionella vigselliknande ceremonier, som inte utgör vigslar i rätts- lig mening, t.ex. trolovning. Utredaren ska se över om Kammarkollegiets tillsyn av trossamfundens vigselverksamhet är ändamålsenligt utformad. 
 Även omfattningen av tvångsäktenskap, barnäktenskap och fullmakts- äktenskap ska utredas. Som ett led i att öka kunskapen om hur vanligt förekommande sådana äktenskap är, kommer regeringen under våren 2010 att ge vissa myndigheter i uppdrag att föra och sammanställa viss relevant statistik. Uppdraget ska genomföras under andra halvåret 2010. Utredaren ska ta del av och analysera det statistikunderlag som myndigheterna redovisar. 
 Åtgärder mot tvångsäktenskap och barnäktenskap 
 Utifrån det kunskapsunderlag utredaren inhämtar och i övrigt tar del av ska utredaren överväga och föreslå åtgärder för att åstadkomma ett ytterligare stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. Utr- edaren är även fri att föreslå åtgärder mot äktenskap som inte har före- gåtts av tvång, men som ändå har ingåtts mot en parts vilja t.ex. genom subtila påtryckningar såsom hot om uteslutning ur familjesamhörig- heten. Utredaren ska i detta arbete ta del av utvärderingar och resultat av de åtgärder regeringen kommer att redovisa i en kommande skrivelse till riksdagen som syftar till att motverka att unga blir gifta mot sin vilja. 
 Utredaren ska överväga hur medvetenheten om tvångsäktenskap och barnäktenskap kan höjas hos dem som i olika sammanhang kom- mer i kontakt med barn och ungdomar som riskerar att drabbas. Vuxna som möter unga människor i sin vardag bör vara medvetna om före- komsten av tvångsäktenskap och barnäktenskap. Det kan handla om t.ex. lärare, ledare inom föreningslivet och företrädare för trossamfunden. Regeringen gav i april 2010 Ungdomsstyrelsen i uppdrag att kartlägga det förebyggande arbete som pågår mot tvångsäktenskap och barn- äktenskap och lyfta fram goda exempel från andra länders arbete (dnr IJ2010/750/UF). Utredaren ska ta del av detta arbete och överväga ytterligare åtgärder. 
 Vidare ska utredaren överväga om det finns behov av att förbättra samverkan mellan olika myndigheter. I syfte att uppnå en långsiktig samverkan mellan statliga myndigheter när det gäller insatser och infor- mation i frågor om tvångsäktenskap och barnäktenskap gav regeringen i april 2010 Ungdomsstyrelsen i uppdrag att vara sammankallande för 
 66 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vårt uppdrag och arbete 
  
 ett nätverk mellan olika myndigheter (dnr IJ2010/750/UF). Utredaren ska ta del av nätverkets arbete. Utredaren ska överväga om ytterligare åtgärder kan vidtas för att förbättra samverkan mellan myndigheterna. 
 Utredaren ska också överväga hur attitydförändringar i förhållande till tvångsäktenskap och barnäktenskap kan åstadkommas. Det kan gälla attitydförändrande arbete riktat till föräldrar och ungdomar eller andra grupper. En särskild fråga kan vara hur man ser på ekonomiska förbindelser mellan blivande makars familjer i fråga om villkorad hem- gift eller andra villkor. 
 Översyn av lagstiftningen 
 Utredaren ska göra en samlad översyn av relevant straffrättslig, civil- rättslig och internationellt privaträttslig lagstiftning. Utredaren ska lägga fram de förslag till författningsändringar som behövs för att ytterligare stärka skyddet mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. Utredaren ska särskilt överväga följande frågor. 
 Någon särskild straffbestämmelse som avser tvångsäktenskap finns inte i svensk rätt. Att tvinga någon att ingå äktenskap är dock krimi- naliserat genom en rad andra straffbestämmelser, t.ex. olaga tvång. Människohandelsutredningen gjorde i sitt betänkande Människohandel och barnäktenskap – ett förstärkt straffrättsligt skydd (SOU 2008:41) bedömningen att det inte finns förutsättningar för att kriminalisera ytterligare handlingar av lindrigare karaktär som kan föregå ett äkten- skap och att det inte heller finns behov av att införa särskilda brottsrubri- ceringar som tar sikte på tvångsäktenskap som inte är barnäktenskap. Mot bakgrund av det ytterligare kunskapsunderlag som nu ska inhämtas finns det skäl att på nytt överväga den befintliga kriminaliseringen av tvångsäktenskap. Utredaren ska se över den straffrättsliga lagstiftning som reglerar situationer av tvångsäktenskap och ta ställning till om den är ändamålsenligt utformad. Utredaren ska också överväga om det finns anledning att införa en särskild straffbestämmelse som gäller tvångs- äktenskap. Oavsett utredarens ställningstagande ska det redovisas hur en sådan bestämmelse skulle kunna utformas. 
 Att ingå äktenskap med någon som är under 18 år är i sig inte straffbart. En vårdnadshavare som tillåter att ett barn ingår äktenskap gör sig inte heller skyldig till brott. Människohandelsutredningen före- slog en ny straffbestämmelse mot barnäktenskap. Under beredningen av utredningens betänkande gjordes bedömningen att det inte är möj- ligt att gå fram med förslag till lagstiftning baserat på utredningens överväganden och förslag. Den föreslagna straffbestämmelsen kan bl.a. inte fullt ut anses förenlig med den civilrättsliga regleringen. Samtidigt kan straffrättsliga åtgärder mot barnäktenskap som inte utgör tvångs- äktenskap vara nödvändiga. Utredaren ska därför göra en fördjupad analys av förutsättningarna för att införa straffrättslig lagstiftning som träffar barnäktenskap. Denna analys bör göras i nära anslutning till den civilrättsliga lagstiftningen. 
 67 
  
 Vårt uppdrag och arbete 
  
 SOU 2012:35 
  
 Utredaren ska vid sina överväganden kring den straffrättsliga regle- ringen ta ställning till svenska domstolars behörighet att döma över brott begångna utomlands. 
 I anslutning till övervägandena kring en kriminalisering av barn- äktenskap ska utredaren ta ställning till om möjligheten att få tillstånd från länsstyrelsen till äktenskap före 18 års ålder bör tas bort. Utredaren ska redovisa argument både för och emot dagens möjlighet att få så- dant tillstånd. 
 Oavsett vilken slutsatsen blir i fråga om avskaffande av möjligheten att få tillstånd till äktenskap före 18 års ålder ska – för att åstadkomma ett brett beredningsunderlag – överväganden som rör kriminalisering av barnäktenskap göras såväl utifrån förutsättningen att denna möjlig- het tas bort som att den behålls. 
 Enligt svensk rätt finns det relativt stora möjligheter att få ett äkten- skap som ingåtts enligt utländsk lag erkänt i Sverige, låt vara att vissa begränsningar gäller för när ett äktenskap ska erkännas. Utredaren ska analysera och ta ställning till om det finns skäl att införa ytterligare begränsningar. Det gäller t.ex. fullmaktsäktenskap, eftersom sådana äktenskap inte sällan väcker frågan om parterna haft möjlighet att sam- tycka till äktenskapet. 
 Utredaren är härutöver fri att föreslå författningsändringar på andra områden som bedöms nödvändiga för att ytterligare stärka skyddet mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. 
 Arbetets bedrivande och redovisning av uppdraget 
 Överväganden och förslag som rör barn ska ta sin utgångspunkt i FN:s konvention om barnets rättigheter. Där det är relevant ska utredaren göra en analys av vilka konsekvenser förslagen får för barn och unga. Utredaren ska i sina förslag också ta utgångspunkt i FN:s konvention om avskaffande av all diskriminering av kvinnor. 
 Utredaren får, om det bedöms lämpligt, studera hur åtgärder och lag- stiftning som syftar till att motverka tvångsäktenskap och barnäkten- skap har utformats i andra länder. 
 Utredaren ska hålla sig informerad om och beakta relevant arbete som pågår inom Regeringskansliet och utredningsväsendet. 
 Utredaren ska inhämta synpunkter från de myndigheter och organi- sationer som verkar inom det område som uppdraget avser. 
 Förslagens konsekvenser ska redovisas enligt vad som anges i 14 och 15 §§ kommittéförordningen (1998:1474). Utredaren ska belysa de ekonomiska konsekvenserna och lämna förslag till finansiering. 
 Utredaren ska genomgående ha ett jämställdhetsperspektiv i den analys som görs. Vidare är utgångspunkten att all statistik som utre- daren kan komma att redovisa ska vara köns- och åldersuppdelad. 
 Direktiven i deras helhet finns i Bilaga 1 till betänkandet. Det anges att uppdraget ska redovisas senast den 21 maj 2012. 
 68 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vårt uppdrag och arbete 
  
 1.2 
  
 Utredningens arbete 
  
 Utredningen påbörjade sitt arbete i juni 2010 och höll sitt första sammanträde i september samma år. Därefter har ytterligare 13 ut- redningssammanträden hållits. 
 För att inhämta nödvändiga kunskaper har vi studerat bland annat de rapporter m.m. som anges i direktiven samt därutöver ett omfat- tande material från myndigheter, frivilligorganisationer, forskare och andra författare. Vi har hållit en hearing med företrädare för organisationer m.fl., ett seminarium med forskare, ett sammanträde med företrädare för särskilt berörda myndigheter och ytterligare ett antal möten. 
 Skatteverket och Migrationsverket har haft regeringens uppdrag att under utredningstiden föra viss statistik avseende bl.a. tvångs- äktenskap, barnäktenskap och fullmaktsäktenskap. Utredningen har tagit del av myndigheternas rapporter och beaktat resultaten (se kap. 6). 
 Utrikesdepartementet har efter önskemål av utredningen fört statistik över konsulära ärenden under år 2011 i vilka äktenskap mot den egna viljan har varit en komponent (se kap. 6). 
 Regeringen har initierat en rikstäckande kartläggning som Johnson tistiska centralbyrån (SCB) har genomfört i samråd med utred- ningen. Kartläggningen avser de kontakter som ett urval av verk- samheter har haft under år 2011 med personer som är utsatta för den aktuella problematiken på olika sätt. Denna kartläggning har komplet- terats genom en fördjupad studie som utredningen har genomfört i samarbete med ett undersökningsföretag. Där har inhämtats upp- gifter från ett antal verksamheter om deras kontakter med den problematik som utredningens uppdrag handlar om (se kap. 6). 
 Vidare har utredningen gått igenom länsstyrelsernas samtliga ärenden om äktenskapsdispens för underåriga under åren 2008– 2010. Resultatet av den ärendegenomgången redovisas i kap. 7. 
 Under tiden för utredningen har arbetet med en Europaråds- konvention om förebyggande och bekämpande av våld mot kvinnor och våld i nära relationer färdigställts. Ett uppdrag att analysera konventionen och att överväga vilka lagstiftningsåtgärder och andra åtgärder som krävs för att Sverige ska kunna tillträda konventionen har getts åt departementsrådet Smith. Uppdraget ska redo- visas den 31 augusti 2012. I de delar där konventionens bestäm- melser specifikt rör tvångsäktenskap har bestämmelserna beaktats i lagstiftningsövervägandena (se kap. 4, 10, 12, 14 och 17). I övrigt 
 69 
  
 Vårt uppdrag och arbete 
  
 SOU 2012:35 
  
 har vi inte berört konventionen i våra överväganden. Vi har samrått med Smith. 
 När det gäller vissa frågor om uppehållstillstånd har vi samrått med Utredningen om kvinnor som utsätts för våld efter att ha beviljats uppehållstillstånd i Sverige på grund av anknytning (dir. 2011:44 och 2012:12). 
 Slutligen har utredaren och sekreteraren gjort en resa till Oslo och en till London för att inhämta kunskaper och erfarenheter av den lagreglering och den organisation som finns inom utrednings- området i Norge respektive Förenade kungariket. Lärdomarna redo- visas i huvudsak i kap. 4. Därtill finns detaljerade anteckningar från de diskussioner som fördes med de norska och brittiska värdarna i utredningens arkiv. 
 I princip alla utredningens överväganden och slutsatser har disku- terats vid utredningssammanträden. De sakkunniga och experterna har tagit aktiv del i hela utredningsarbetet och i mycket hög grad bidragit till resultaten. Det är naturligt att genomgående presentera utredningens överväganden i  
 vi-form 
  även om det inte finns samsyn i alla delar. 
  
 1.3 
  
 Uppläggningen av betänkandet 
  
 Vid sidan om sammanfattningen, författningsförslagen och bilagor- na har betänkandet fyra huvuddelar. Den första (kap.  
 1–6) 
  innehåller 
 Bakgrunden, utgångspunkterna och kunskapsgenomgången.  
 Den andra (kap.  
  
 7–19) 
  
  omfattar i huvudsak en genomgång och analys av  
 Lag- stiftningsfrågorna  
 och frågor med nära anknytning till lagarna. Den tredje (kap.  
  
 20–22) 
  
  innehåller en inventering av  
 Åtgärder vid sidan om lagstiftning.  
 Och den fjärde (kap. 23 och 24) rymmer  
 Genom- förandefrågor  
 och en  
 Författningskommentar 
 . 
  
 70 
  
 2 
  
 Bakgrund och allmänna utgångspunkter 
  
 2.1 
  
 Bakgrund 
  
 Hedersrelaterat våld och förtryck blev en politisk angelägenhet i Sverige efter två uppmärksammade mord på unga kvinnor, Hughes år 1999 och Fadime Sahindal år 2002. Vid samma tid sattes frågan om hedersmord och om tvångsäktenskap på den politiska dagordningen i flertalet europeiska länder. Frågor om tvångsäkten- skap har inom den svenska diskussionen ofta behandlats inom ramen för den övergripande kategorin hedersrelaterat våld och förtryck. I flera andra länder, däribland Norge, Förenade kungariket och Danmark, har debatten och insatserna främst inriktats på tvångs- äktenskap. Tvångsäktenskap har dock även där i ökande utsträck- ning diskuterats som en del av problematiken med hedersrelaterat våld och förtryck. 
 1 
  
 Barnäktenskap och tvångsäktenskap har under lång tid varit en fråga på den internationella arenan. Bl.a. finns en 40 år gammal FN- konvention om samtycke till, minimiålder för samt registrering av äktenskap som Sverige ratificerade år 1964 (SÖ 1964:29). 
 Länder som har försökt bekämpa tvångsäktenskapen har i viss ut- sträckning valt olika tillvägagångssätt. Lagstiftning har varit central i bl.a. Norge och Danmark, som har straffbestämmelser som uttryck- ligen kriminaliserar tvångsäktenskap. Norge har också en särskild straffbestämmelse för barnäktenskap som ingås med barn under 16 år. Danmark har lagt fokus vid lagstiftning som begränsar invand- ringen. Att märka är bl.a. den s.k.  
 24-årsregeln, 
  som i de fall där en av parterna är under 24 år starkt begränsar förutsättningarna för familjeåterförening på grund av äktenskap i fall då den ena maken inte är hemmahörande i Danmark. I flera europeiska länder har 
  
 1  
  
 NCK (2010:1),  
 Hedersrelaterat våld och förtryck – en kunskaps– och forskningsöversikt 
 . 
  
 71 
  
 Bakgrund och allmänna utgångspunkter 
  
 SOU 2012:35 
  
 åldersgränsen för rätt till familjeåterförening av makar satts högre än 18 år i syfte att minska risken för tvångsäktenskap och barn- äktenskap. 
 En annan metod som har använts mot tvångsäktenskap har varit satsningar på att förändra hederstänkandet, dvs. attitydförändring. En tredje metod har varit stärkt stöd och skydd för de utsatta. De två sistnämnda metoderna har i hög grad präglat de svenska insat- serna. 
 På senare år har frågor om barnäktenskap och tvångsäktenskap uppmärksammats i svenskt lagstiftningsarbete bl.a. i samband med frågor om anhöriginvandring (se t.ex. SOU 2002:13 Vår anhörig- invandring). Främst handlar det dock om arbete på det civilrättsliga, internationellt privaträttsliga och straffrättsliga området. År 2004 genomfördes olika lagändringar i syfte att stärka skyddet mot tvångsäktenskap och barnäktenskap (se prop. 2003/04:48 Åtgärder mot barnäktenskap och tvångsäktenskap). Förändringarna innebar bl.a. att ingen längre kan ingå äktenskap inför svensk myndighet före 18 års ålder utan särskilt tillstånd. Det beror på att hinders- prövning för vigsel inför svensk myndighet numera alltid ska ske med tillämpning av svensk lag. Vidare skärptes villkoren för att någon skulle få ett sådant tillstånd (s.k. äktenskapsdispens). 
 Reglerna om erkännande av utländska äktenskap skärptes vidare i syfte att förtydliga och utöka möjligheterna att vägra erkännande av ett utländskt äktenskap som har ingåtts under tvång eller av under- åriga. Möjligheten till äktenskapsskillnad utan föregående betänke- tid blev också utvidgad till att omfatta fall då äktenskapet har in- gåtts under tvång eller i strid mot ålderskravet. Även vissa andra ändringar infördes i syfte att stärka skyddet mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. 
 Förutsättningarna för och behovet av en särskild straffrättslig reglering av tvångsäktenskap och barnäktenskap utreddes av Utred- ningen om människohandel m.m. (Människohandelsutredningen). I utredningens betänkande, Människohandel och barnäktenskap – ett förstärkt straffrättsligt skydd (SOU 2008:41) föreslogs införande av en straffbestämmelse om barnäktenskap. Regeringen bedömde att det inte var möjligt att gå vidare med förslaget, bl.a. eftersom det ansågs att den föreslagna bestämmelsen inte var fullt ut förenlig med den civilrättsliga lagstiftningen. Utredningen lade inte fram något förslag om straffbestämmelse för tvångsäktenskap. 
 Sedan år 2003 har regeringen tagit initiativ till omfattande in- satser för att förebygga hedersrelaterat våld och förtryck. Mellan år 
 72 
  
 SOU 2012:35 
  
 Bakgrund och allmänna utgångspunkter 
  
 2003 och 2007 genomfördes ett handlingsprogram mot hedersrela- terat våld och förtryck. 
 2  
 En särskild handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer antogs sedan år 2007 (skr. 2007/08:39). Som en åtgärd i handlingsplanen fick Ungdomsstyrelsen i uppdrag att kartlägga förekomsten av arrangerade äktenskap mot en parts vilja i Sverige. Även situationen för dem som drabbas skulle belysas, lik- som vilken kunskap som finns hos myndigheter. Uppdraget redo- visades i rapporten  
 Gift mot sin vilja  
 (Ungdomsstyrelsens skrifter 2009:5). En nationell enkätundersökning riktad till 6 000 personer mellan 16 och 25 år visade att 5 procent upplevde att föräldrar, religion eller kultur satte gränser för dem i valet av äktenskapspart- ner, 6,6 procent av kvinnorna och 3,8 procent av männen. Ungdoms- styrelsen konstaterade att detta motsvarar cirka 70 000 individer i den åldersgruppen. Baserat på enkätresultatet beräknade Ungdoms- styrelsen vidare att ungefär 8 500 individer i åldersgruppen under den senaste tiden hade känt sig oroliga för att inte själva få välja vem de ska gifta sig med. . 
 Ungdomsstyrelsen kartlade också 14 olika verksamheters (skyd- dade boenden, ideella organisationer) kontakter med personer som utsätts för hedersrelaterat våld. Under ett år hade dessa 14 verk- samheter haft kontakt med sammanlagt 806 unga till och med 25 års ålder som blivit utsatta för hedersrelaterat våld och förtryck, varav sammanlagt 248 var utsatta för eller löpte risk för ett arrangerat äktenskap mot den egna viljan. Av dessa rörde 89 ärenden en per- son under 18 år. Merparten av fallen rörde flickor. I nära hälften av fallen handlade det om transnationella äktenskap. Enligt kartlägg- ningen var vigseln i de flesta fall ännu inte genomförd. Totalt uppgav verksamheterna att de kände till 53 fall där den unga personen hade blivit gift. 
 3 
  
 Med utgångspunkt i den kunskap som fanns antog regeringen i maj 2010 en särskild handlingsplan för att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja (skr. 2009/10:229). Handlingsplanen omfattar sammanlagt femton åtgärder inom fyra områden, nämligen stärkt förebyggande arbete, förstärkt stöd och skydd, förbättrad 
  
 2 
  
 Se bl.a. Justitiedepartementets faktablad Ju 06.25 Insatser för ungdomar som riskerar att utsättas för hedersrelaterat våld och förtryck. 
  
 3 
  
 Det finns osäkerhetsfaktorer kring resultatet. En av dessa är att frågorna rör information som verksamheterna i många fall inte för statistik över, varför det kan vara fråga om upp- skattade antalsuppgifter. Det kan också förekomma dubbelräkning om en och samma person förekommit i mer än en verksamhet (Ungdomsstyrelsen [2009:5]  
  
 Gift mot sin vilja,  
 s. 155) 
 . 
  
 73 
  
 Bakgrund och allmänna utgångspunkter 
  
 SOU 2012:35 
  
 samverkan mellan myndigheter samt ökad kunskap. En av åtgär- derna i handlingsplanen är tillsättandet av den här utredningen. 
  
 2.2 
  
 Vårt uppdrag m.m. 
  
 Den svenska rättsordningen godtar inte äktenskap som ingås under tvång (tvångsäktenskap) eller äktenskap med personer under 18 år (barnäktenskap). Detta kommer till uttryck genom olika lagbestäm- melser såväl på det civilrättsliga och internationellt privaträttsliga området som på det straffrättsliga området. Ändå förekommer det att människor som lever i Sverige tvingas att ingå äktenskap. Det finns också unga som efter dispens gifter sig före 18 års ålder i Sverige. Vidare förekommer det att personer under 18 år gifter sig i utlandet och att det blir aktuellt att bedöma frågan om detta äktenskap ska erkännas i Sverige eller inte. 
 Utredningen har i uppdrag att inhämta ytterligare kunskap om tvångsäktenskap och barnäktenskap. Med utgångspunkt i kunskaps- underlaget ska vi föreslå lagändringar och andra åtgärder som syftar till ett stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. Vi får även föreslå åtgärder mot äktenskap som inte föregås av straffbart tvång, men som ändå ingås mot en parts vilja t.ex. genom subtila påtryckningar såsom hot om uteslutning ur familjesamhörigheten. Betänkandet innefattar, med utgångspunkt i synsättet att äktenskap ska ingås enbart med parternas fulla och fria samtycke, flera sådana förslag. 
 Direktiven har som utgångspunkt att barnäktenskap, tvångs- äktenskap och andra äktenskap mot någons vilja är företeelser som ska motverkas. Detta är alltså en grundläggande utgångspunkt för vårt arbete och ligger i botten av alla våra resonemang. Inom de ramar som sålunda sätts av direktiven strävar vi efter att resonemangen ska vara nyanserade och beakta de olika perspektiv som kan finnas. Vi har därför tagit del av synpunkter från såväl praktiker som olika forskare när det gäller bl.a. barnäktenskapens roll inom olika grup- per och sökt beakta i rimlig mån den risk som kan finnas för att lagstiftning och andra åtgärder uppfattas som stigmatiserande. 
 Diskussionen i betänkandet utgår från några grundläggande bygg- stenar. En av dessa är synen på äktenskapet som en mycket viktig företeelse med stora verkningar för enskilda. Den bygger också på synsättet att såväl tvångsäktenskap och andra äktenskap mot någons vilja som barnäktenskap är i strid med de mänskliga rättigheterna. 
 74 
  
 SOU 2012:35 
  
 Bakgrund och allmänna utgångspunkter 
  
 Det har därvid betydelse hur man ser på relationen mellan indivi- dens rättigheter å ena sidan och eventuella gruppers rättigheter å den andra. När det gäller barnäktenskap är en viktig fråga hur man ser på barns möjligheter och rätt att ge samtycke till äktenskap. 
 I detta kapitel beskriver vi först den internationella synen på tvångsäktenskap och barnäktenskap (2.3). Därefter resonerar vi om äktenskapsbegreppet (2.4). Vi talar i det sammanhanget bl.a. om arrangerade äktenskap och s.k. kärleksäktenskap. Det efterföljande avsnittet rör äktenskapets betydelse (2.5). Avsnitt 2.6 handlar om olika konsekvenser av tvångsäktenskap och barnäktenskap. I av- snitt 2.7 diskuterar vi frågan om barns möjligheter att samtycka till äktenskap och den svenska lagstiftningens syn på äktenskapsåldern. Betydelsen av olika kulturers och religioners syn på äktenskap disku- teras i avsnitt 2.8. I avsnitt 2.9 diskuteras sambandet med heders- relaterat våld och förtryck. Kapitlet avslutas med några samman- fattande ord i avsnitt 2.10. Där finns också en redogörelse för den terminologi som används i betänkandet. 
  
 2.3 
  
 Den internationella synen på tvångsäktenskap och barnäktenskap 
  
 2.3.1 
  
 Tvångsäktenskap 
  
 Redan år 1948 slog FN i sin allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna fast att äktenskap får ingås endast med makarnas fria och fulla samtycke. Denna princip har sedan fått komma till ut- tryck i bindande internationella konventioner, såsom 1962 års New  
 York-konvention 
  om samtycke till, minimiålder för samt registre- ring av äktenskap (SÖ 1964:29), den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter (SÖ 1971:42), den inter- nationella konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättig- heter (SÖ 1971:41), Europeiska konventionen den 4 november 1950 om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggan- de friheterna (Europakonventionen, SÖ 1952:35) och FN:s konven- tion om avskaffande av all diskriminering av kvinnor (SÖ 1980:8). Med utgångspunkt häri har FN definierat tvångsäktenskap som ett äktenskap där det saknas fritt och giltigt samtycke från minst en av parterna. 
 4  
 Dock förekommer också andra definitioner. 
  
 4  
  
 Se t.ex. FN:s generalförsamling,  
  
 In-depth 
  study on all forms of violence against women. Report of the Secretary General  
 (2006). 
  
 75 
  
 Bakgrund och allmänna utgångspunkter 
  
 SOU 2012:35 
  
 Europarådet antog den 7 april 2011 en konvention om förebyg- gande och bekämpande av våld mot kvinnor och våld i familjen (Council of Europe Convention on preventing and combating violence against women and domestic violence). I konventionen har Europarådet slagit fast att tvångsäktenskap utgör en form av våld mot kvinnor (se preambeln). Stater som ansluter sig till konven- tionen åläggs enligt artikel 37 att se till att det är straffbart dels att tvinga någon till äktenskap, dels att lura någon till en utlandsresa om syftet är att personen ska tvingas till äktenskap. Med tvång av- ses enligt konventionen fysiskt och psykiskt tvång (coercion or duress). Sverige har undertecknat konventionen men ännu inte ratificerat den. 
 Också andra konventionsbestämmelser har relevans när det gäller frågan om tvångsäktenskap. Ett exempel är FN:s konvention om avskaffande av all diskriminering av kvinnor som förpliktar konven- tionsstaterna att ändra sociala och kulturella mönster som är diskri- minerande för kvinnor (artikel 5 a). 
 Den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter föreskriver i artikel 27 att personer som tillhör etniska, religiösa och språkliga minoriteter inte ska förvägras rätten att i gemenskap med andra medlemmar av sin grupp ha sitt eget kultur- liv, bekänna sig till och utöva sin egen religion och använda sitt eget språk. FN:s människorättskommitté har uttalat att denna artikel inte innebär en rätt för någon stat, grupp eller person att kränka kvin- nors rätt att åtnjuta konventionens rättigheter. 
 FN:s konvention om barnets rättigheter (SÖ 1990:20, Barnkon- ventionen) tar inte uttryckligen upp frågan om tvångsäktenskap, men sådana äktenskap kan aktualisera flera artiklar i konventionen. Det gäller bland annat artikel 2 som innebär att alla barn ska behand- las lika, artikel 3 som innebär att barnets bästa ska komma i främsta rummet och att konventionsstaterna är skyldiga att tillförsäkra barnet sådant skydd som behövs för dess välfärd, artikel 6 som ger barnet rätt till överlevnad och utveckling, artikel 12 som tillför- säkrar barnet rätt att bilda och fritt uttrycka sina åsikter i alla frågor som rör barnet och artikel 19 som förpliktar konventionsstaterna att skydda barnet mot alla former av fysiskt eller psykiskt våld, skada eller övergrepp, vanvård eller försumlig behandling samt miss- handel eller utnyttjande, innefattande sexuella övergrepp medan barnet är i bl.a. föräldrarnas vård. Artikel 26.3 innebär en skyldig- het för konventionsstaterna att vidta åtgärder för att avskaffa tradi- tionella sedvänjor som är skadliga för barns hälsa. I artikel 34 åtar 
 76 
  
 SOU 2012:35 
  
 Bakgrund och allmänna utgångspunkter 
  
 sig konventionsstaterna att skydda barn mot alla former av sexuella övergrepp. 
  
 2.3.2 
  
 Barnäktenskap 
  
 New  
 York-konventionen 
  om samtycke till, minimiålder för samt registrering av äktenskap ålägger konventionsstaterna att i lag före- skriva en minimiålder för äktenskap (artikel 2). Enligt konven- tionen får äktenskap inte ingås av en person som inte har uppnått denna ålder, om inte befrielse från ålderskravet har meddelats av behörig myndighet i fall då allvarliga skäl till det föreligger och be- frielsen är i de blivande makarnas intresse. Konventionen reglerar inte vilken minimiåldern för äktenskap bör vara. 
 Konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvin- nor slår fast att barns trolovning och giftermål inte ska ha någon rättslig verkan och att alla åtgärder, inklusive lagstiftning, ska vidtas för att fastställa en minimiålder för äktenskap och för att göra en officiell registrering av äktenskap obligatorisk (artikel 16). Inte heller denna konvention ger någon anvisning om var åldersgränsen för äktenskap ska gå. 
 Barnkonventionens utgångspunkt är att alla personer under 18 år är barn, om de inte blir myndiga tidigare enligt sin nationella lagstift- ning. Konventionen reglerar inte specifikt frågan om barns gifter- mål, men innehåller andra bestämmelser som har betydelse för frågan. Bl.a. åligger det som vi tidigare nämnt konventionsstaterna att vidta alla lämpliga åtgärder för att skydda barnet mot alla former av fysiskt eller psykiskt våld, skada eller övergrepp, vanvård eller försumlig behandling, misshandel eller utnyttjande, medan barnet är i föräld- rarnas eller någon annan persons vård (artikel 19). Konventions- staterna är vidare förpliktade att vidta alla effektiva och lämpliga åtgärder i syfte att avskaffa traditionella sedvänjor som är skadliga för barns hälsa (artikel 24). Konventionsstaterna är skyldiga att respektera och tillförsäkra varje barn inom deras jurisdiktion de rättigheter som anges i konventionen utan åtskillnad av något slag (artikel 2). Det är alltså inte tillåtet att diskriminera något barn på grund av t.ex. barnets eller dess föräldrars kön, religion eller ur- sprung. Vid alla åtgärder som rör barn ska barnets bästa komma i främsta rummet (artikel 3). 
 Det finns alltså inte någon konventionsgrundad definition av ett barnäktenskap. Inte heller finns det någon enighet bland världens 
 77 
  
 Bakgrund och allmänna utgångspunkter 
  
 SOU 2012:35 
  
 länder om vid vilken ålder ett barn ska anses ha nått tillräcklig mog- nad för att fatta beslut av den livsavgörande kaliber som det handlar om när vi talar om äktenskap. I många länder är minimiåldern för att gifta sig 18 år, men det är samtidigt vanligt att det finns möjlig- heter att göra avsteg från åldersgränsen under vissa förutsättningar. 
 Det sagda hindrar inte att man i många sammanhang utgår från en  
 18-årsgräns 
  när man talar om barnäktenskap och att det dessutom har gjorts försök att få världens länder att sätta en  
 18-årsgräns 
  för äktenskap. Kommittén för avskaffande av all diskriminering av kvi- nnor har nämligen uttalat att minimiåldern för äktenskap bör vara 18 år, eftersom man först vid den åldern har nått full mognad och förmåga att handla. 
 5  
 Också Europarådets parlamentariska församling har rekommenderat att medlemsstaterna bestämmer åldersgränsen för äktenskap till 18 år för både män och kvinnor. 
 6 
  
 2.3.3 
  
 Särskilt om FN:s syn på barnäktenskap och tvångsäktenskap som skadliga traditionella sedvänjor 
  
 FN har definierat bl.a. tvångsäktenskap, tidiga äktenskap och hem- gift som skadliga sedvänjor som utgör en form av våld mot kvinnor och ett brott mot deras mänskliga rättigheter. 
 7  
 Såväl FN:s general- församling som andra mellanstatliga organ inom FN har uppmanat regeringar att utveckla och fullt ut implementera lagar och andra åtgärder för att utrota skadliga sedvänjor och traditioner, inklusive tidiga äktenskap, tvångsäktenskap och hedersrelaterade brott. 
 8  
 I  
 FN-rapporten 
 Violence against Children  
 (2006) rekommenderas att staterna ska granska skadliga traditionella sedvänjor, däribland tidiga äktenskap, mot bakgrund av barnkonventionens principer. FN:s generalförsamling har slagit fast att stater ska fördöma våld mot kvinnor och inte hänvisa till eller åberopa någon sedvänja, tradition eller några religiösa hänsyn för att undvika sina förpliktelser när det gäller att utrota våldet mot kvinnor. 
 9 
  
 5 
  
 Allmän rekommendation nr. 21. 
  
 6 
  
 Resolution 1468 (2005)  
 Forced marriages and child marriages. 
  
 7 
  
 Se t.ex. FN:s generalförsamling, (2006),  
  
 In-depth 
  study on all forms of violence against women. Report of the Secretary General 
 . 
  
 8 
  
 Se t.ex. FN:s generalförsamling, resolution  
  
 Taylor 
  annex, para. 69(e), resolutionerna 56/128 den 19 december 2001 och 59/165 den 20 december 2004, de gemensamma slutsatserna från FN:s kvinnokommission om avskaffande av all slags diskriminering av flickor (2007) samt resolutionerna 51/2 och 52/3 av FN:s kvinnokommission (2007). 
  
 9 
  
 FN:s generalförsamling, resolution 48/104. 
  
 78 
  
 SOU 2012:35 
  
 Bakgrund och allmänna utgångspunkter 
  
 2.4 
  
 Äktenskap – några termer och begrepp 
  
 2.4.1 
  
 Giltiga äktenskap 
  
 Begreppet äktenskap kan ha mer än en innebörd. Ofta menar man ett äktenskap som är juridiskt giltigt och som således ger upphov till ett antal rättsverkningar när det gäller exempelvis makarnas egendom, rätt till arv och mycket annat. Kraven för att ett giltigt äktenskap ska uppkomma varierar mellan olika länder. Enligt svensk lag krävs att en vigsel har förrättats av en behörig vigselförrättare, att båda parter har varit närvarande samtidigt och på fråga från vigselförrät- taren uppgett att de samtycker till äktenskapet samt att vigselför- rättaren därefter har förklarat att de är makar. Somliga länder godtar endast vigslar som följer en religiös ceremoni och därefter har registrerats i vederbörlig ordning medan det på annat håll krävs att vigseln sker under medverkan av en borgerlig vigselförrättare, var- vid en eventuell religiös ceremoni saknar rättslig verkan. 
 10 
  
 Det svenska äktenskapsbegreppet är numera könsneutralt, vilket innebär att även samkönade parter kan ingå äktenskap (1 kap. 1 § äktenskapsbalken). Internationellt är detta inte särskilt vanligt. Äktenskapsbegreppet i Sverige, liksom i övriga västerlandet, bygger på tvåsamhet, dvs. att det är två personer som ingår äktenskap. I vissa andra delar av världen och framför allt i muslimska länder kan även polygami vara tillåtet. Detta innebär att en man i sådana länder samtidigt kan ha flera hustrur och att alla dessa förhållanden i ett sådant rättssystem kvalificerar sig som giltiga äktenskap. 
 Ländernas internationellt privaträttsliga bestämmelser reglerar när ett äktenskap som ingås i utlandet ska erkännas i det egna landet. I Sverige har lagstiftarens strävan varit att man i så stor utsträck- ning som möjligt ska erkänna utländska äktenskap här i landet. Detta kommer till uttryck i 1 kap. 7 § lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynder- skap (IÄL). Bestämmelsen innebär att man såsom giltiga till formen ska erkänna inte bara äktenskap som är giltiga i de land där de har ingåtts, utan också bl.a. äktenskap som är giltiga i den eller de stater där parterna var medborgare eller hade hemvist. Av förarbetena fram- går vidare att paragrafen inte innehåller en uttömmande beskrivning av alla utländska äktenskap som gäller i Sverige (prop. 1973:158 
  
 10  
 Exempel på länder som godtar endast en borgerlig vigsel som giltig är Belgien, Tyskland och Frankrike, se SOU 2007:17 s. 166, 183 och 186. Andra länder är Nederländerna och Turkiet. 
 79 
  
 Bakgrund och allmänna utgångspunkter 
  
 SOU 2012:35 
  
 s. 102). Under  
 2000-talet 
  har den tidigare mycket generösa håll- ningen begränsats något genom att man i IÄL har infört regler som innebär att utländska tvångsäktenskap och utländska barnäkten- skap där någon av parterna hade hemvist eller medborgarskap i Sverige vid vigseln normalt inte ska erkännas (1 kap. 8 a § IÄL). 
  
 2.4.2 
  
 Informella äktenskap 
  
 Förutom de juridiskt giltiga äktenskapen förekommer också  
 infor- mella äktenskap 
 . Med detta avses här ett från svensk synpunkt rätts- ligt sett  
 icke-formaliserat 
  förhållande mellan parterna som de själva eller deras omgivning likställer, helt eller delvis, med ett formaliserat och juridiskt giltigt äktenskap. Det kan handla om en förbindelse som ingås genom en religiös eller traditionell ceremoni som inte uppfyller lagens krav, t.ex. för att vigselförrättaren saknar laglig be- hörighet att förrätta vigslar. I Turkiet förekommer det t.ex. att parterna väljer att gifta sig i religiös ordning, fastän den turkiska lagen bara godtar borgerliga vigslar. 
 Inom vissa traditioner, däribland inom romska grupper, har ett äktenskap ansetts kunna uppkomma redan genom att parterna sam- manlever. Från svensk rätts synpunkt är relationen ett samboför- hållande, medan parterna och deras omgivning kan betrakta rela- tionen som ett äktenskap. Detta ska inte sammanblandas med att det på sina håll i världen kan anses uppstå ett giltigt äktenskap genom att parterna sammanlever och uppträder som makar, såsom fallet varit med de s.k. common  
 law-äktenskapen 
  i vissa av USA:s delstater. Ett sådant äktenskap blir juridiskt giltigt med fulla rättsverkningar. Vi talar då inte om ett informellt äktenskap, i den mening be- greppet används här, även om det ingås formlöst. 
 Även om det i princip är klart vad begreppet informellt äkten- skap avses stå för är det inte alldeles klart hur det ska avgränsas. Situationen kan vara den att ett äktenskap inte godtas som giltigt i det land där det ingås men väl i något annat land. Personer som ingår ett islamiskt äktenskap, exempelvis ett s.k. nikah, inför en imam som inte är behörig vigselförrättare i Sverige kan t.ex. i vissa fall registrera äktenskapet såsom lagligt giltigt i ett land med en muslimskt präglad rättsordning. Man kan diskutera om det i så fall ska ses som ett informellt äktenskap eller inte. Situationer som dessa regleras varken i den svenska äktenskapslagstiftningen eller i den svenska internationella privaträtten. Dessutom förekommer det att 
 80 
  
 SOU 2012:35 
  
 Bakgrund och allmänna utgångspunkter 
  
 personer gifter sig både borgerligt och genom någon religiös eller traditionell ceremoni som inte har rättslig verkan. Och det finns andra typer av förbindelser som kan likna äktenskapet och innebära varierande grad av bundenhet, såsom förlovning och trolovning. 
 I många fall uppfattar parterna och deras omgivning ett infor- mellt äktenskap som ingåtts enligt en viss tradition eller religion som lika bindande som – och i vissa fall som viktigare än – ett juridiskt bindande äktenskap. För personer som tillhör grupper där sammanlevnad förutsätter giftermål kan det informella äktenskapet legitimera att parterna lever tillsammans som man och hustru och skaffar barn. Att relationen har ingåtts på detta sätt kan också vara en förutsättning för sexuell samvaro. Från svensk rätts synpunkt kan relationen vara att likställa med ett samboende utom äktenskap, men kan också avvika från det på grund av att parterna inte kvali- ficerar sig som sambor i den svenska lagens mening t.ex. för att de inte bor tillsammans. Sambolagens (2003:376) tillämpning kan vara utesluten också för att någon av parterna är gift med någon annan. Genom det informella äktenskapet kan ett religiöst eller traditionellt regelverk aktiveras, som styr över parternas möjlighet att skiljas. 
 11 
  
 En form av haltande äktenskap kan uppkomma om en person, som har ingått ett i Sverige giltigt äktenskap här beviljas äkten- skapsskillnad men förblir gift enligt det religiösa eller traditionella normsystemet. Detta kan bli ett stort problem för i synnerhet kvinnor, som ofta har sämre möjligheter än män att få ut skilsmässa enligt religiösa eller traditionella normsystem. Bilden av informella äktenskap är emellertid komplex, bl.a. eftersom sådana förbindelser kan ingås på många vitt skilda sätt, ibland helt formlöst. Det kan vidare vara så att ett informellt äktenskap ges olika betydelse beroende på parternas religiösa eller etniska tillhörighet m.m., vilket även påverkar förutsättningarna för upplösning av förbindel- sen. 
 12 
  
 Det kan hävdas att informella äktenskap är en rent religiös eller traditionell angelägenhet som tillhör den privata sfären och som samhället inte bör blanda sig i. Det allmännas inblandning i den familjerättsliga sfären har under alla tider varit en kontroversiell fråga, även i Sverige. Som vi har beskrivit ovan kan de informella äkten- skapen emellertid ha stora praktiska konsekvenser för de inblandade, 
  
 11 
  
 Se bl.a. Anika Liversage & dock finns inga kända rapporterade fall där svensk domstol har vägrat skilsmässa på grund av hänsyn till utländsk rätt (se 3 kap. 4 § IÄL). 
 Med ett strikt juridiskt synsätt kan man alltså säga att alla personer i Sverige som omfattas av svensk jurisdiktion har rätt att skilja sig. Emellertid är inte enbart det juridiska perspektivet av betydelse. Om parternas äktenskap omfattas av ett religiöst eller tradi- tionellt normsystem har också detta många gånger stor betydelse i praktiken. Den katolska kyrkan tillåter inte skilsmässa alls men väl annullering under vissa förutsättningar. Någon enhetlig islamisk rätt kan inte sägas finnas, men generellt anses kvinnor ha betydligt mindre möjligheter att begära äktenskapsskillnad än män. Det för- håller sig dessutom så att länder med en islamiskt präglad rätts- ordning regelmässigt inte godtar en civilrättslig äktenskapsskillnad om den inte anses uppfylla de religiösa kraven (såsom att den har tillkommit på mannens initiativ, eller i vart fall med hans samtycke, eller att kvinnan i äktenskapskontraktet har getts rätt att söka skils- mässa) eller åtföljs av en religiös äktenskapsskillnad. Begränsningar i rätten att skiljas och krav på en religiös äktenskapsskillnad inom det egna trossamfundet förekommer också inom andra religiösa grupper 
 .  
 Det är enligt uppgift från olika hjälporganisationer för kvinnor ett vanligt förekommande problem att kvinnor vägras rätten till en religiös äktenskapsskillnad fastän de är skilda i juridisk mening. Det kan också handla om äktenskap som har ingåtts endast religiöst utan att betraktas som civilrättsligt giltiga äktenskap i Sverige. Problematiken visar att även andra normsystem än det juri- diska kan styra över människors liv i Sverige och medföra bety- dande begränsningar utan stöd i den svenska rättsordningen. 
 När det gäller äktenskapsskillnad ska det till sist också konsta- teras att det har stor praktiskt betydelse att det inom vissa grupper förekommer en starkt negativ syn på skilsmässor. Särskilt kvinnor som vill skilja sig eller har skilt sig kan till följd av sådana uppfatt- ningar drabbas av negativa konsekvenser av olika slag. Se härom, och om andra frågor som gäller äktenskapsskillnad, i kap. 10. 
 85 
  
 Bakgrund och allmänna utgångspunkter 
  
 SOU 2012:35 
  
 Sammanfattningsvis kan vi konstatera att äktenskapet, vare sig det är juridiskt giltigt eller utgör ett informellt äktenskap, intar en särställning bland olika (rätts)handlingar som en person kan vidta. Äktenskapet kan sägas få särskilt stor betydelse om det finns av- görande begränsningar för den enskilde när det gäller möjligheterna att avsluta det eller om den som skiljer sig drabbas av starkt nega- tiva konsekvenser. 
 Det är mot den nu angivna bakgrunden som diskussionerna i det här betänkandet om barnäktenskap och äktenskap mot någons vilja förs. 
  
 2.6 
  
 Konsekvenser av tvångsäktenskap och barnäktenskap 
  
 Det behöver knappast motiveras närmare att det kan ha stora negativa psykologiska effekter att gifta sig och sammanleva med en person mot sin egen vilja. Förväntningar på att äktenskapet ska leda till sexuellt samliv och barn innebär i sådana äktenskap en stor risk för sexuella övergrepp. Sådana övergrepp förekommer också som ett medel för att tvinga flickor och kvinnor till äktenskap. Vidare är det en kränkning i sig att nödgas få barn med en person som man har gift sig med mot sin vilja. Erfarenheter från olika hjälporga- nisationer visar att många av de flickor och kvinnor som blir gifta mot sin vilja utnyttjas och far illa i sina äktenskap. Svårigheter att beviljas skilsmässa och stigmatisering av frånskilda kvinnor inom den egna gruppen kan göra situationen än svårare. 
 Internationella studier tyder på att kvinnor som gifter sig unga löper större risk än andra att bli slagna eller hotade. De har också oftare uppfattningen att en make kan ha rätt att slå sin hustru. 
 19  
 Tidiga äktenskap kan leda till tidig familjebildning och bidra till förkortad eller oavslutad skolgång. 
 20  
 Särskilt i starkt patriarkala miljöer där traditionella könsroller upprätthålls måste man räkna med att det är svårt för en flicka som gifter sig och bildar familj att fort- sätta sin utbildning. Bristande utbildning kan i sin tur leda till ett långvarigt utanförskap och till stora svårigheter att ta sig in på arbets- marknaden. 
  
 19 
  
 Ryan & Handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer (skr. 2007/08:39), Handlingsplan mot prosti- tution och människohandel för sexuella ändamål (skr. 2007/08:167) och Handlingsplan för att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja (skr. 2009/10:229). Under perioden  
 1999–2011 
  har regeringen enligt uppgift satsat ca 335 miljoner kronor på in- satser mot hedersrelaterat våld och förtryck. 
 135 
  
 Vidtagna åtgärder och några kvarstående problem 
  
 SOU 2012:35 
  
 5.1.2 
  
 De första insatserna 
  
 Regeringens första insatser mot hedersrelaterat våld och förtryck initierades år 1999. Bakgrunden var att ideella organisationer hade lyft fram frågan vid olika tillfällen och att en mediedebatt hade försiggått om flickor som hade avbrutit sin skolgång och skickats till familjens hemland för att giftas bort. 
 Integrationsverket fick i uppdrag att utreda i vilken omfattning det förekom generations- och kulturkonflikter som fick till följd att flickor med annan etnisk och kulturell bakgrund än majoritets- befolkningen sökte samhällets stöd för att flytta hemifrån eller drabbades av psykisk ohälsa, samt hur vanligt det var att flickor av- bröt sin skolgång till följd av graviditet, äktenskap eller andra familje- skäl. I rapporten  
 Låt oss tala om flickor  
 (Integrationsverket 2000) framställde Integrationsverket problemet med dessa flickors utsatthet som sammansatt. Problematiken berörde hela samhället och handlade enligt rapporten främst om generella välfärdsfrågor, levnadsförhållanden och bristande integration. 
 Under år 2002 initierade regeringen flera insatser. Integrations- verket fick tillsammans med Folkhälsoinstitutet, Skolverket, Ung- domsstyrelsen och Barnombudsmannen i uppdrag av regeringen att lyfta fram goda exempel och metoder som kan användas för att förebygga konflikter mellan individ och familj där det kan finnas ett hederstänkande ( 
 Lärande exempel – att förebygga konflikter mellan individ och familj,  
 Integrationsverket rapport 2002:14). Samma år fick också länsstyrelserna i storstadslänen två miljoner kronor för att kartlägga behovet av skyddat boende och för att samordna kom- munernas insatser på området. Under år 2003 inledde regeringen sin omfattande satsning mot hedersrelaterat våld och förtryck. I denna hade Integrationsverket (som lades ned av regeringen år 2007) och länsstyrelserna nyckelroller. 
 I december 2004 arrangerade regeringen en internationell kon- ferens om hedersvåld,  
 Combating Meyer against Women 
  
 – Focusing on Violence in the name of Honour.  
 Regeringen har också publicerat rapporten  
 Patriarkalt våld som hot mot mänsklig säkerhet – en kartläggning av åtgärder mot patriarkalt våld och för- tryck, särskilt i hederns namn, mot kvinnor och homo- och bisexuella samt transpersoner  
 (Regeringskansliet 2005). 
  
 136 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vidtagna åtgärder och några kvarstående problem 
  
 5.1.3 
  
 Närmare om regeringens handlingsplan för att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja 
  
 Trots de omfattande insatser som har vidtagits mot hedersrelaterat våld och förtryck sedan år 2003 finns det fortfarande brister i myn- digheternas hantering av det förebyggande arbetet och när det gäller stöd och skydd åt utsatta. Det var anledningen till att rege- ringen tog fram en särskild handlingsplan för att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja (skr. 2009/10:229) och till att denna utredning tillsattes. I handlingsplanen lyfts ett antal brister fram när det gäller myndigheternas hantering av ärenden som rör äktenskap mot den egna viljan. Där sägs bl.a. att de unga som riskerar att bli och de som blir gifta mot sin vilja på många sätt är en osynlig grupp i samhället. Deras utsatthet uppmärksammas enligt hand- lingsplanen oftast inte förrän de tar kontakt med en myndighet och uttrycker att de vill ha hjälp. Deras ärenden kan också falla mellan olika myndigheters ansvarsområden därför att det råder en oklarhet om ansvarsfördelningen. I vissa fall saknar myndigheterna reella möjligheter att vidta några åtgärder. 
 I handlingsplanen räknar regeringen upp ett antal brister som lyfts fram, bl.a. av Ungdomsstyrelsen. 
  
 - 
  
 Det saknas offentlig information till unga som ska resa till ut- landet tillsammans med sina föräldrar och som är oroliga för att bli gifta mot sin vilja, bl.a. om hur de ska kunna komma i kontakt med svenska myndigheter utomlands. 
  
 - 
  
 Myndigheter saknar information om hur personal som arbetar med unga kan hjälpa de unga som uttrycker oro för att bli gifta mot sin vilja. 
  
 - 
  
 Myndigheter har svårt att identifiera dessa ungas behov av stöd och hjälp. 
  
 - 
  
 Skatteverket har enligt författning ingen uttalad skyldighet att utreda den fria viljan i ett i utlandet och enligt utländsk lag in- gånget äktenskap. 
  
 - 
  
 När frågan uppkommer om ett fullmaktsäktenskap ska erkännas i Sverige är det svårt för myndigheter att utreda om dessa äkten- skap har ingåtts med båda parters samtycke och fria vilja. 
  
 - 
  
 Kammarkollegiet har begränsat mandat att utöva tillsyn över de samfund som har fått tillstånd att förrätta vigsel. 
  
 137 
  
 Vidtagna åtgärder och några kvarstående problem 
  
 SOU 2012:35 
  
 - 
  
 I och med att det finns möjlighet att få tillstånd till äktenskap före 18 års ålder är barnäktenskap inte förbjudna. 
  
 - 
  
 Kommuner brister i rutiner och riktlinjer kring skolpliktsbevak- ning och frånvarorapportering av elever som är långvarigt och ogiltigt frånvarande från grundskolan. 
  
 - 
  
 Kommuner brister i att hålla sig informerade om livssituationen för unga mellan 16 och 20 år som varken arbetar eller studerar. 
  
 - 
  
 Socialnämnden får inte alltid kännedom om ungas utsatthet förrän det är akut. Insatsen handlar då oftast om akut omhändertagande enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). 
  
 - 
  
 Socialnämnden uppmärksammar inte sambandet mellan barns utsatthet för hot och våld och att de riskerar att bli eller har blivit gifta mot sin vilja. 
  
 - 
  
 Rättsväsendet brister i att uppmärksamma sambandet mellan att unga bl.a. utsätts för olaga tvång eller olaga hot och att de kan bli gifta mot sin vilja. 
  
 Handlingsplanens utgångspunkter bygger på lagstiftning och inter- nationella konventioner. Enligt regeringen finns i huvudsak tre om- råden som myndigheter bör ta hänsyn till när de planerar och genom- för insatser för att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja, nämligen: 
  
 - 
  
 Främjande insatser som utgår från ett perspektiv som stärker individens rättigheter, självkänsla och identitetsutveckling och som ökar delaktigheten och inflytandet. 
  
 - 
  
 Förebyggande insatser som inkluderar specifika insatser mot de problem som har identifierats; av särskild vikt är att nå de barn och unga som är utsatta och deras familjer. 
  
 - 
  
 Stödjande och skyddande insatser för de unga som har blivit ut- satta; de barn och unga som placeras av samhället i familjehem, hem för vård och boende, sluten psykiatrisk vård eller tvångs- vård har behov av extra insatser och stöd för etablering i samhället efter avslutad placering. 
  
 138 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vidtagna åtgärder och några kvarstående problem 
  
 Enligt regeringens handlingsplan bör myndigheternas insatser ha ett tydligt fokus på metodutveckling och långsiktigt arbete. De ska utgå från den enskildes behov och uppmärksamma både unga kvin- nor och unga män inklusive unga homosexuella, bisexuella och per- soner med könsöverskridande identitet och uttryck. 
  
 5.1.4 
  
 Kartläggningar och statistik 
  
 Regeringen har, utöver det uppdrag åt länsstyrelserna som beskrivs i nästa avsnitt, initierat två nationella kartläggningar för att få en bild av hur många personer som löper risk att drabbas av heders- relaterat våld och förtryck och av äktenskap mot den egna viljan. Kartläggningarna har även syftat till att få mer kunskap om dessa personers livsvillkor. De har redovisats i rapporterna  
 Frihet och ansvar – om gymnasieungdomars upplevda frihet att själva bestämma över sina liv  
 (Socialstyrelsen 2007) och den tidigare nämnda  
 Gift mot sin vilja  
 (Ungdomsstyrelsens skrifter 2009:5). Dessa och andra kartläggningar berörs närmare i kap. 6. 
 Skatteverket har haft i uppdrag att föra statistik om barnäkten- skap, tvångsäktenskap, fullmaktsäktenskap och ärenden om skyddade personuppgifter som rört personer utsatta för hedersrelaterat våld eller äktenskap mot den egna viljan. Migrationsverket har haft i upp- drag att föra statistik om bl.a. barnäktenskap och samboförhållan- den mellan minderåriga, tvångsäktenskap och fullmaktsäktenskap. Resultatet av Skatteverkets och Migrationsverkets statistikuppdrag redovisas i kap. 6. 
  
 5.1.5 
  
 Uppdrag åt myndigheter 
  
 Länsstyrelserna fick under åren 2002 och 2004 i uppdrag av rege- ringen att beräkna antalet personer utsatta för hedersrelaterat våld och förtryck. De uppskattade tillsammans att mellan 1 500 och 2 000 flickor och unga kvinnor var utsatta för hedersrelaterat våld och förtryck årligen samt att  
 10–15 
  procent av de drabbade be- hövde skyddat boende. De tre storstadslänsstyrelserna (Stockholms län, Västra Götalands län och Skåne län) har sedan dess fördelat medel till utveckling av skyddade boenden för personer som måste lämna sina familjer för att de har blivit utsatta för hedersrelaterat våld och förtryck. Sedan år 2006 samordnas de insatser som rör 
 139 
  
 Vidtagna åtgärder och några kvarstående problem 
  
 SOU 2012:35 
  
 skyddat boende på nationell nivå. I dag erbjuder olika verksamheter över landet sammanlagt cirka 250 platser. 
 Länsstyrelserna har sedan frågan om hedersrelaterat våld och förtryck kom på agendan haft en viktig roll. Sedan år 2003 har läns- styrelserna haft i uppdrag av regeringen att fördela medel till olika insatser. Regeringen beräknar att avsätta ytterligare 30 miljoner kr årligen till länsstyrelsernas arbete fram till och med år 2014. 
 Länsstyrelserna har också tillsammans eller enskilt tagit fram handböcker och metodböcker för olika verksamheter, t.ex. för social- tjänsten och skolan. Länsstyrelsen i Östergötland har sedan år 2005 haft ett nationellt uppdrag att stödja länsövergripande och natio- nella projekt. 
 Regeringen gav den 15 december 2011 ett nationellt uppdrag till Länsstyrelsen i Östergötland i avsikt att förstärka insatserna mot hedersrelaterat våld och förtryck och arbetet med att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja. Uppdraget innebär att myndigheten ska ta fram information till unga, ge utbildning till olika personalgrupper som möter unga och samla ett nätverk av statliga myndigheter. 
 Under åren  
 2003–2010 
  har, utöver länsstyrelserna, följande natio- nella myndigheter haft särskilda uppdrag inom området hedersrela- terat våld och förtryck: 
  
 - 
  
 Integrationsverket har fördelat medel till organisationer i det civila samhället i syfte att förbättra villkoren för flickor i utsatta situationer. 
  
 - 
  
 Socialstyrelsen har haft i uppdrag att fördela medel till kvinno- jourer för att utveckla deras arbete för flickor och kvinnor som har utländsk bakgrund. Myndigheten har genomfört en kartlägg- ning av förekomsten av hedersrelaterat våld samt inventerat forskning och arbetsmetoder från andra länder och har även gjort en studie om situationen för personer i skyddat boende. Vidare har myndigheten haft i uppdrag att utreda hur ett nationellt konsultativt stöd för de professionella som kommer i kontakt med ungdomar som riskerar att utsättas för hedersrelaterat våld kan utformas inom befintlig myndighetsstruktur. Socialstyrelsen har även haft i uppdrag att analysera vilka behov som finns av vägledning, utvärdering, uppföljning och annat. Syftet var att kvalitetsutveckla arbetet inom socialtjänsten och hälso- och sjuk- vården med offer för hedersrelaterat våld och förtryck, inklusive barn och unga som förmås ingå äktenskap mot sin vilja. Myn- 
  
 140 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vidtagna åtgärder och några kvarstående problem 
  
 digheten har haft uppdrag att fördela medel till olika frivillig- organisationer som arbetar för att motverka hedersrelaterat våld och förtryck. 
  
 - 
  
 Åklagarmyndigheten har haft i uppdrag att ta fram informations- och utbildningsmaterial för berörd personal. 
  
 - 
  
 Rikspolisstyrelsen har haft i uppdrag att genomföra vidta åtgär- der för att öka Polisens kompetens och förmåga att förebygga, upptäcka och utreda hedersrelaterad brottslighet. Vidare har Riks- polisstyrelsen haft i uppdrag att intensifiera sitt arbete för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld samt våld i samkönade relationer genom bl.a. utbildning och informations- spridning till allmänheten. 
  
 - 
  
 Domstolsverket har haft i uppdrag att genomföra utbildning av personal. 
  
 - 
  
 Nämnden för statligt stöd till trossamfund har haft i uppdrag att genomföra en dialog med trossamfund om barns och kvinnors rättigheter samt hedersrelaterat våld. 
  
 - 
  
 Forum för levande historia har haft i uppdrag att kartlägga lärares kännedom om hedersrelaterat våld och förtryck. 
  
 - 
  
 Ungdomsstyrelsen har haft i uppdrag att genomföra utbildning för tjejjourer om hedersrelaterat våld och förtryck samt att ut- bilda yrkesverksamma inom t.ex. socialtjänst, skola och polis i hur man kan förebygga våld mot flickor och unga kvinnor, in- klusive hedersrelaterat våld och förtryck. Myndigheten har också haft i uppdrag att kartlägga arrangerade äktenskap mot en parts vilja (se ovan om rapporten  
  
 Gift mot sin vilja) 
 . Ungdoms- styrelsen har även haft uppdrag enligt regeringens handlingsplan att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja. Dessa uppdrag beskrivs längre fram i kapitlet. 
  
 - 
  
 Myndigheten för skolutveckling har tagit fram ett stödmaterial för skolan. 
  
 - 
  
 Statens skolverk har genomfört utbildning för skolledare. 
  
 - 
  
 Brottsförebyggande rådet har utvärderat regeringens handlings- plan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck och våld i samkönade relationer (skr. 2007/08:39). 
  
 141 
  
 Vidtagna åtgärder och några kvarstående problem 
  
 SOU 2012:35 
  
 - 
  
 Allmänna arvsfonden har gett stöd åt det civila samhällets orga- nisationer för insatser mot hedersrelaterat våld och förtryck. 
  
 Vidare kan följande uppdrag nämnas. 
  
 - 
  
 Uppsala universitet, Nationellt centrum för kvinnofrid (NCK), har ett uppdrag av regeringen att öka kunskapen om mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck och våld i sam- könade relationer. NCK har bl.a. gjort en kunskapsöversikt avseende forskning som rör hedersrelaterat våld och förtryck, inklusive tvångsäktenskap, och driver även en kunskapsbank om hedersrelaterat våld och förtryck. NCK har också tagit fram en handledning för hälso- och sjukvården i syfte att förbättra stödet till flickor och kvinnor som drabbas av hedersproblematik. 
  
 - 
  
 Centrum för utvärderingsforskning (UCER) har utvärderat rege- ringens insatser mot hedersrelaterat våld och förtryck. 
  
 5.1.6 
  
 Information och utbildningar 
  
 Utöver de insatser som tidigare har nämnts finns det anledning att särskilt framhålla några satsningar som rör information och utbild- ning. 
 Virtuell ungdomsmottagning 
 Sedan 2008 driver landstingen på regeringens uppdrag en virtuell ungdomsmottagning som riktar sig till unga. Webbplatsen har t.ex. information på olika språk, en sökbar katalog över ungdomsmottag- ningar och en frågetjänst med möjlighet att anonymt ställa frågor och få ett personligt svar av hälso- och sjukvårdspersonal. 
 Förbättrad information på regeringens webbplats och till utlandsmyndigheterna m.m. 
 Under år 2010 tog Regeringskansliet fram information på rege- ringens webbplats om aktuell lagstiftning som rör äktenskap samt information som riktar sig till personer som är oroliga för att bli utsatta för hedersbrott i utlandet. En särskild handledning har även tagits fram för utlandsmyndigheternas handläggning av dessa ärenden. 
 142 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vidtagna åtgärder och några kvarstående problem 
  
 Ett brev från statsrådet Nyamko Castaneda och statsrådet Villanueva har även sänts till berörda ambassader av innebörden att de ska rikta särskild uppmärksamhet på ärenden som rör tvångsäktenskap och barnäktenskap. 
 Regeringen har också tagit fram en broschyr om handlings- planen för att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja. Broschyren har översatts till engelska. 
 Informationssatsning riktad till barn och unga 
 Regeringen har gett Länsstyrelsen i Östergötland i uppdrag att sprida satsningen Det handlar om kärlek nationellt. Satsningen bygger på lokal samverkan mellan myndigheter som skola, social- tjänst och polis och olika frivilligorganisationer och riktar sig till unga i gymnasieskolan. Länsstyrelsen genomför satsningen i sam- verkan med Rädda barnen. Informationen på webbplatsen www.dinarattigheter.se har översatts till tio språk. 
 Broschyr riktad till unga 
 Ungdomsstyrelsen har enligt regeringens handlingsplan haft i upp- drag att utarbeta och sprida information om att äktenskap mot någons vilja inte är förenligt med den svenska rättsordningen och om vilka myndigheter som barn och unga kan vända sig till för att söka stöd och hjälp. Inom ramen för uppdraget har myndigheten tagit fram broschyren  
 Får jag gifta mig med vem jag vill?  
 Under år 2011 har den spritts i över 30 000 exemplar. 
 Broschyren finns i dag översatt till 9 språk (arabiska, dari, engelska, kurmandji, persiska, romani, somaliska, Davis, svenska och turkiska). 
 Från och med år 2012 tar Länsstyrelsen i Östergötlands län över ansvaret för att sprida information riktad till unga, bl.a. om relevant lagstiftning och om vem de kan vända sig till för att få stöd. 
 Utbildning riktad till personal som möter unga 
 Ungdomsstyrelsen har enligt uppdrag från regeringen under åren 2010 och 2011 genomfört utbildningsinsatser för ca 1 500 personer från offentlig och ideell sektor. Ungdomsstyrelsen har bedömt att 
 143 
  
 Vidtagna åtgärder och några kvarstående problem 
  
 SOU 2012:35 
  
 kunskapsnivån i landet är mycket varierande och att mer utbildning behövs. 
 Från och med år 2012 har Länsstyrelsen i Östergötland tagit över ansvaret för att genomföra utbildningsinsatser för berörd per- sonal inom statliga, kommunala och fristående verksamheter. 
 Nationell informationskampanj 
 Rikspolisstyrelsen har ett uppdrag under åren  
 2011–2013 
  att göra en informationskampanj om brott i nära relationer, inklusive heders- relaterat våld och förtryck. Rikspolisstyrelsen har fått 14 miljoner för genomförandet av detta uppdrag. 
 Handledning för hälso- och sjukvården om stöd till flickor och kvinnor som drabbas av hedersproblematik. 
 Nationellt centrum för kvinnofrid (NCK) har tagit fram en hand- ledning för hälso- och sjukvårdens personal i bemötandet av flickor och unga kvinnor som kontaktar sjukvården för att få intyg på att de inte har haft samlag, eller som söker hjälp för att på medicinsk väg konstruera den s.k. mödomshinnan. Rapporten innehåller förslag till ett samlat vårdkoncept för hälso- och sjukvårdens bemötande av denna målgrupp, som har tagits fram och utvärderats av bl.a. Universitetssjukhuset i Malmö. Rapporten visar att det finns behov av fortsatta insatser för att stärka skyddet för denna grupp flickor och unga kvinnor. 
 Samhällsorientering för nyanlända invandrare 
 Under år 2010 infördes samhällsorientering enligt den nya lagen (2010:197) om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare som en obligatorisk del av nyanländas etableringsplan. Varje kom- mun ska se till att nyanlända invandrare erbjuds minst 60 timmar samhällsorientering. De nyanlända invandrare som omfattas är flyk- tingar, andra skyddsbehövande m.fl. och deras anhöriga som avses i 2 § den nyss nämnda lagen. Samhällsorienteringen avses behandla bl.a. följande. 
  
 -  
 Jämställdhet och individens frihet. 
 144 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vidtagna åtgärder och några kvarstående problem 
  
 - 
  
 Rättigheter för  
  
 homo-, 
  bi- och transsexuella och personer med könsöverskridande identitet eller uttryck. 
  
 - 
  
 Hjälp och stöd: familjerådgivning, kvinnojourer och Barnens Rätt i Samhället (BRIS). 
  
 - 
  
 Barns och ungdomars rättigheter i relation till föräldraansvaret – kamratkretsen, relationer samt fritidsaktiviteter. 
  
 - 
  
 Religionsfrihet och religiösa samfund. 
  
 - 
  
 Svensk lagstiftning om äktenskap och samboförhållanden. 
  
 - 
  
 Barns rättigheter. 
  
 5.1.7 
  
 Förstärkt stöd och skydd 
  
 Ett antal åtgärder har vidtagits för att förstärka stödet och skyddet för utsatta personer. Bland dessa märks utvecklandet av särskilda skyddade boenden. Därutöver kan ytterligare några åtgärder nämnas. 
 Kvinnofridslinjen 
 För kvinnor över 18 år som är utsatta för hot, våld och sexuella övergrepp finns en nationell stödtelefon som har öppet dygnet runt. Den drivs av NCK. Kvinnofridslinjen kan ta emot samtal om tvångs- äktenskap. 
 En vägledning för stöd och rehabilitering 
 Länsstyrelsen i Östergötland har på regeringens uppdrag tagit fram en vägledning för stöd och rehabilitering av unga som har placerats i skyddat boende, familjehem eller annan institution på grund av att de riskerar att bli eller har blivit gifta mot sin vilja. Vägledningen ska kunna användas på lokal nivå. 
 Vägledningen utgår från befintlig lagstiftning samt det förhål- landet att socialtjänsten har huvudansvaret i arbetet på den lokala nivån när det gäller insatser för de barn och unga som placeras, och att detta ansvar inte upphör i och med placeringen. Vidare innehåller vägledningen förslag på metodutveckling och förändrade arbetssätt och synsätt inom det ramverk som lagstiftningen ger. Den tar sin 
 145 
  
 Vidtagna åtgärder och några kvarstående problem 
  
 SOU 2012:35 
  
 utgångspunkt i målgruppens perspektiv och behov av stöd och reha- bilitering vid placering i familjehem eller hem för vård och boende. En viktig del i detta är samverkan mellan olika aktörer på lokal nivå. Vägledningen ska under tiden  
 2011–2013 
  prövas och utvecklas i minst sex kommuner. 
 Utbildningsmaterial för socialtjänsten 
 Socialstyrelsen kommer under år 2012 att ta fram ett utbildnings- material för socialtjänsten om hedersrelaterat våld och förtryck. Myndigheten kommer att arbeta vidare med frågorna inom ramen för de uppdrag under åren  
 2011–2014 
  som rör våldsutsatta kvinnor och barn som har bevittnat våld. 
 Analys av insatsen skyddat boende 
 Socialstyrelsen har under år 2011 fått i uppdrag att göra en samlad analys av insatsen skyddat boende och att ta fram ett vägledande material för berörda målgrupper. I uppdraget ingår att definiera begreppet skyddat boende och att genomföra en kartläggning av omfattningen och kvaliteten på de skyddade boendena i Sverige. 
  
 5.1.8 
  
 Förbättrad samverkan mellan myndigheter 
  
 Ungdomsstyrelsen fick under 2010 ett uppdrag att sammankalla ett nätverk av myndigheter. Nätverket ska ses som en långsiktig sam- verkan i syfte att åstadkomma ett kvalitetssäkrat arbete för att före- bygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja. Inom nät- verket har man hittills bl.a. diskuterat möjliga gemensamma informationssatsningar och informationsspridning. I nätverket ingår de myndigheter som har uppdrag i handlingsplanen samt andra myndigheter som bl.a. hade uppdrag i regeringens tidigare hand- lingsplan från 2007: Barnombudsmannen, Brottsoffermyndigheten, Brottsförebyggande rådet, Kriminalvårdsverket, Länsstyrelserna i Stockholm, Skåne, Västra Götaland och Östergötland, Migrations- verket, Nationellt centrum för kvinnofrid, Nämnden för statligt stöd till trossamfund, Rikspolisstyrelsen, Skolverket, Skatteverket, Social- styrelsen, Statens folkhälsoinstitut och Åklagarmyndigheten. Även Sveriges Kommuner och Landsting ingick i nätverket. 
 146 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vidtagna åtgärder och några kvarstående problem 
  
 Från och med år 2012 har Länsstyrelsen i Östergötland tagit över ansvaret för att sammankalla ett nätverk av statliga myndig- heter. 
  
 5.1.9 
  
 Kartläggning av förebyggande arbete och behov av metodutveckling 
  
 Ungdomsstyrelsen har kartlagt det förebyggande arbetet avseende unga som blir gifta mot sin vilja. Uppdraget finns redovisat i  
 Av egen vilja – en kartläggning av förebyggande arbete och metoder för att förhindra och förebygga att unga blir gifta mot sin vilja  
 (Ung- domsstyrelsen 2010:15). Resultatet av kartläggningen beskrivs när- mare i kap. 22. 
  
 5.1.10 
  
 Kunskapssammanställning om vigselliknande ceremonier och ekonomiska förbindelser 
  
 Ungdomsstyrelsen har gjort en kunskapssammanställning om tradi- tionella och vigselliknande ceremonier samt om ekonomiska för- bindelser mellan blivande makars familjer. Resultatet har redovisats i rapporten  
 Äkta makar  
 (Ungdomsstyrelsens skrifter 2012:1). 
  
 5.1.11 
  
 Övriga insatser 
  
 Skolverket  
 har under åren 2011 – 2014 ett uppdrag att genomföra jämställdhetsinsatser, inklusive insatser mot hedersproblematik och fortbildning i sex- och samlevnadsundervisning. Myndigheten ska även utveckla och sprida stödmaterial för personalens undervisning i sex och samlevnad. Materialet ska vara ett stöd för att skolper- sonal ska ge ungdomar möjligheten att reflektera kring synen på sexualitet, jämställdhet och normer inklusive den problematik som beskrivs i rapporten  
 Att möta patienter som söker för oro kring oskuld och heder  
 (Nationellt Centrum för Kvinnofrid 2011:2). 
  
 Ungdomsstyrelsen  
 har ett uppdrag under åren  
 2011–2014 
  att ta fram ett kunskapsstöd som är inriktat på attityder kring jämställd- het, maskulinitet och våld. Ungdomsstyrelsen ska genomföra en studie av pojkars och unga mäns attityder och värderingar kring jämställdhet, maskulinitet och våld. Studien ska även beskriva och analysera pojkars och unga mäns utsatthet för och användning av 
 147 
  
 Vidtagna åtgärder och några kvarstående problem 
  
 SOU 2012:35 
  
 våld, inklusive sexuellt våld, hedersrelaterat våld och förtryck och hatbrott samt våld i nära relationer och inom familjen. Studien ska vidare innehålla en beskrivning och analys av utvärderade metoder för attitydförändrande arbete riktat till pojkar och unga män när det gäller jämställdhet, maskulinitet och våld. Även metoder som riktas till unga män för att förebygga hedersrelaterat våld och för- tryck samt metoder för att förebygga kränkningar, hot och våld mot homosexuella och bisexuella ungdomar samt unga transpersoners situation ingår i uppdraget. Utifrån studien ska Ungdomsstyrelsen genomföra en utbildningsinsats för relevant personal. 
  
 5.1.12 
  
 Några relevanta lagändringar 
  
 Förutom de lagändringar som har beskrivits inledningsvis finns det anledning att kort nämna några andra lagändringar som har betyd- else för personer som utsätts för påtryckningar att gifta sig mot sin vilja, som blir gifta mot sin vilja eller som utsätts för hedersrelaterat våld och förtryck. Det handlar om ändringar i socialtjänstlagen (2001:453) och skollagen (2010:800). 
 Den 1 juli 2007 blev kommunernas ansvar för brottsoffers behov av stöd och hjälp tydligare genom en skärpning av socialtjänstlagen (5 kap. 11 §). Genom ändringen förtydligades att socialnämnden har ett ansvar att särskilt ta hänsyn till att kvinnor som är eller har varit utsatta för våld eller andra övergrepp av en närstående person eller anhöriga kan behöva hjälp och stöd för att förändra sin situa- tion. Socialnämnden ska också ta hänsyn till att barn som har bevittnat våld eller andra övergrepp av eller mot närstående vuxna är offer för brott och kan vara i behov av stöd och hjälp. 
 Den 1 augusti 2010 utvidgades socialnämndens möjligheter att tala med barn i vissa utredningar. Bestämmelsen gäller utredningar till skydd och stöd för barnet. Det gäller således barnavårdsutred- ningar enligt 11 kap. 2 § socialtjänstlagen och utredningar som görs på socialnämndens initiativ om överflyttning av vårdnaden enligt 6 kap. 7 eller 8 §§ föräldrabalken. Förändringen i lagen innebär att samtal med barn kan ske utan vårdnadshavarens samtycke eller när- varo. Syftet med ändringen är att göra det möjligt för socialtjänsten att genomföra samtal med barn när det med hänsyn till andra bestämmelser om barns bästa är motiverat att ett barn hörs. Barnet har rätt men ingen skyldighet att delta i ett samtal med social- tjänsten. Den nya bestämmelsen har förts in i 11 kap. 10 § social- 
 148 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vidtagna åtgärder och några kvarstående problem 
  
 tjänstlagen och grundas på regeringens proposition Umgängesstöd och socialtjänstens förutsättningar att tala med barn (prop. 2009/10:192). 
 I den nya skollagen, som till större delen började tillämpas den 1 juli 2011, har möjligheten att befrias från obligatorisk undervis- ning inskränkts. Det är numera bara rektor som kan ge befrielse, och det får bara ske om det finns synnerliga skäl och vid enstaka tillfällen (7 kap. 19 § skollagen). Att lagen förtydligades på denna punkt har samband med att det enligt regeringens bedömning har förekommit att elever har blivit befriade från undervisning på grund av hänsyn till elevens speciella inställning och hemmiljö på ett sätt som går längre än vad som varit lagstiftarens avsikt, och utan att försök gjorts att anpassa undervisningen. Enligt gällande författ- ningar ska undervisningen i skolan vara allsidig och saklig samt ut- formas så att alla elever kan delta, oberoende av elevens och vård- nadshavarnas religiösa eller filosofiska uppfattning. I skollagen och läroplanerna understryks vikten av en dialog mellan skola och vård- nadshavare. 
  
 5.2 
  
 Några kvarstående förändringsbehov 
  
 Det är naturligt att ta avstamp för våra fortsatta överväganden i en preliminär och översiktlig inventering av förändringsbehoven. I det här avsnittet har vi, mycket översiktligt, sammanfattat olika problem, brister och utvecklingsmöjligheter som har kommit fram främst genom olika rapporter och vid våra kontakter med berörda myndigheter och andra verksamheter. Det handlar om sådant som rör myndigheternas hantering av problematiken, men också om sådant som rör t.ex. ungas benägenhet att söka hjälp. Framställ- ningen omfattar i huvudsak problem m.m. som uttryckligen berör äktenskap mot den egna viljan men också sådant som rör heders- relaterad problematik i stort. I viss utsträckning tar vi upp problem som gäller en större målgrupp, t.ex. barn som far illa, nämligen i den mån vi menar att saken tydligt rör utredningens målgrupp. 
 Sådant som har tagits upp i regeringens handlingsplan för att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja (skr. 2009/10:229) tas inte upp här i den mån det har beskrivits i avsnitt 5.1.3. 
 149 
  
 Vidtagna åtgärder och några kvarstående problem 
  
 SOU 2012:35 
  
 De utsatta unga söker inte hjälp förrän livssituationen är ohållbar 
 Det finns tecken som tyder på att utsatta unga inte söker hjälp i särskilt stor utsträckning. Ungdomar som i sina svar på en enkät från Socialstyrelsen uppgav att de har begränsningar i sitt val av äktenskapspartner uppgav också att de hade behov av råd och stöd för att klara sin situation, men att de i väldigt liten utsträckning hade sökt stöd från samhället. Det finns indikationer på att barn och unga söker hjälp först när de upplever sin situation som ohåll- bar. 
 Brist på rutiner, riktlinjer och vägledning 
 Olika studier visar att det finns en brist på metoder, rutiner och riktlinjer för att man ska kunna arbeta förebyggande och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja. Bristen gäller inte minst hur man kan arbeta för att påverka ungas familjer. 
 1  
 Det saknas i stor ut- sträckning konkret kunskapsbaserad vägledning om vilka arbets- metoder som fungerar bäst för att åtgärda problem i ärenden som rör de unga i målgruppen. 
 2 
  
 Socialstyrelsen menar att det finns ett behov av strukturerade utredningsmetoder och tydliga rutiner för arbetet med dem som utsätts för hedersrelaterat våld och förtryck. Manualer, metodstöd och kunskapssammanställningar att använda i utredningsarbetet efterlyses av många aktörer samt att befintligt material sprids i större omfattning. Flera aktörer har vidare till Socialstyrelsen be- tonat att behovet av särskilda riskbedömningsinstrument är stort. 
 3 
  
 Brist på dokumentation, uppföljning och utvärdering 
 Bristen på kunskapsbaserade metoder hänger bl.a. samman med att det ofta saknas uppföljning och utvärdering av olika insatsers effek- 
  
 1  
 Se bl.a. Ungdomsstyrelsens rapporter  
 Gift mot sin vilja  
 (2009:5) och  
 Av egen vilja  
 (2010:15) samt Socialstyrelsens rapporter  
 Frihet och ansvar – om gymnasieungdomars upplevda frihet att själva bestämma över sina liv  
 (2007) och  
 Frihet och familj – en uppföljning av skyddade boenden för personer som hotas av hedersrelaterat våld  
 (2007) 
 . 
  
 2 
  
 Se Brå rapport 2010:18  
 Mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer  
 och Socialstyrelsen (2011),  
 Personer utsatta för hedersrelaterat våld och förtryck samt barn och unga som blir gifta mot sin vilja. Analys av behov inom socialtjänst och hälso- och sjukvård 
 , s. 14. 
  
 3 
  
 Socialstyrelsen (2011), s. 14. 
  
 150 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vidtagna åtgärder och några kvarstående problem 
  
 ter. 
 4  
 Det kan handla såväl om förebyggande insatser och olika stödinsatser i samband med placeringar som om insatser till personer som bor kvar i sina familjer. Det kan också handla om insatser till hela familjer. 
 5 
  
 I en rapport från Socialstyrelsen har påtalats att olika aktörer efter- lyser dokumentation och uppföljning av såväl permanenta verksam- heter som projektverksamheter, för att det ska vara möjligt att sprida kunskap och information om vilka verksamheter som finns och vilket slags insatser som görs. 
 6 
  
 Det behövs mer kunskap och information 
 Det finns enligt Ungdomsstyrelsen behov av mer kunskapsstärk- ande insatser och informationsinsatser till såväl ideella som offent- liga aktörer. 
 7  
 Även Socialstyrelsen har betonat behovet av utbild- ning av personal inom t.ex. skola, socialtjänst och hälso- och sjuk- vård; det behövs både baskunskap hos många och djupare kompe- tens hos vissa. 
 8 
  
 Samverkan behöver utvecklas 
 Det finns enligt flera rapporter ett behov av att utarbeta bra sam- verkansformer på lokal, regional och nationell nivå. Ungdoms- styrelsen lyfter i  
 Av egen vilja  
 (2010:15) fram ett behov av sam- arbete mellan socialtjänst, polis, ungdomsmottagningar, barn- och ungdomspsykiatrin, fritidsverksamhet och ideella organisationer för att förebygga att unga blir gifta mot sin vilja. Enligt Social- styrelsen finns en stor samstämmighet bland olika aktörer om att det finns ett behov av ökad samverkan mellan myndigheter, mellan myndigheter och frivilligorganisationer samt över kommun- och länsgränser. 
 9  
 Ett utökat behov av samverkan mellan socialtjänsten och Polisen har lyfts fram, särskilt när det gäller riskbedömningar. 
  
 4 
  
 Se Brå rapport 2010:18, s. 31. 
  
 5 
  
 Socialstyrelsen (2011), s. 15. 
  
 6 
  
 Ibid. 
  
 7 
  
 Ungdomsstyrelsen (2011),  
 Viljan att förebygga äktenskap mot någons vilja 
 . 
  
 8 
  
 Socialstyrelsen (2011), s. 16. 
  
 9 
  
 Socialstyrelsen (2011), s. 23 f. 
  
 151 
  
 Vidtagna åtgärder och några kvarstående problem 
  
 SOU 2012:35 
  
 Ansvarsfördelningen mellan myndigheter kan vara oklar 
 Ett ärende kan falla mellan stolarna därför att det råder en oklarhet om ansvarsfördelningen. En särskild situation kan vara när en ung person uppvisar en komplex problematik. Det kan t.ex. vara så att personen har både psykiska problem och missbruksproblem. Sam- tidigt står det klart att det handlar om en social problematik. En situation som Socialstyrelsen lyfter fram som ett typiskt fall är att socialtjänsten gör bedömningen att någon är i behov av trauma- behandling inom psykiatrin men att personen inte får del av sådan behandling. 
 10 
  
 Det kan enligt Socialstyrelsen vara oklart vilka aktörer som an- svarar för att arbeta förebyggande, något som lyfts fram även i Barnskyddsutredningens betänkande som ett allmänt problem när det gäller barn och unga som riskerar att fara illa. 
 11 
  
 Stöd och skydd är inte enhetligt 
 Det har påtalats att det inte sällan är kommunens ekonomi som av- gör vilket boende som erbjuds en person som är utsatt för heders- relaterat våld och förtryck. 
 12 
  
 Ett stort ansvar vilar på frivilligverksamheter 
 Ett stort ansvar för de utsatta ligger i praktiken på ideella organisa- tioner som exempelvis kvinnojourer. Det är också där som mycket av metodutvecklingen har skett. 
 13  
 Detta gäller även det förebygg- ande arbetet. 
 14 
  
 Ibland särbehandlas problematiken 
 Det finns enligt många en tendens till att myndigheter som möter utsatta unga inte ser, alternativt bagatelliserar, våldet och förtrycket 
  
 10 
  
 A.a. s. 15. 
  
 11 
  
 A.a. s. 15 och SOU 2009:68 Lag om stöd och skydd för barn och unga 
  
 . 
  
 12 
  
 Socialstyrelsen (2011), s. 23 och skr. 2009/10:229. 
  
 13 
  
 Brå rapport 2010:18. 
  
 14 
  
 Allmänna arvsfonden, Astrid Schlytter, Clarke, Özlem Celepi &14), s. 17. 
  
 156 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vidtagna åtgärder och några kvarstående problem 
  
 kännedom. 
 21  
 Brå bedömer att det är en viktig uppgift för polisen att få fler kvinnor som är utsatta för hedersrelaterad brottslighet att göra anmälan. 
  
 21  
  
 Brå (rapport 2012:1),  
 Polisens utredningar av hedersrelaterat våld. 
 157 
  
 6 
  
 Vad vet vi om tvångsäktenskap och barnäktenskap? 
  
 Några sifferuppgifter: 
  
 Enligt en studie av Ungdomsstyrelsen upplevde sig ungefär 70 000 unga människor ha begränsningar i förhållande till äktenskap eller av familjen uppställda villkor för val av partner. 
  
 Enligt Ungdomsstyrelsens studie kände sig ungefär 8 500 unga oroliga över att inte själva få välja vem de ska få gifta sig med. 
  
 Ungdomsstyrelsen beräknade att frivilligorganisationer och myndigheter hade kännedom om ca 300 personer som var ut- satta för eller riskerade att utsättas för äktenskap mot den egna viljan under år 2008. 
  
 Minst 16 personer hölls under år 2011 kvar i utlandet för att bli bortgifta mot sin vilja. 
  
 I december 2011 fanns det tretton personer i Sverige i åldrarna  
  
 15–17 
  år som var registrerade som gifta. Det fanns därutöver ett okänt antal barn här som inte var registrerade som gifta men som var lagligt gifta i något annat land eller hade ingått ett informellt äktenskap. 
  
 Under ett år hade Migrationsverket 11 fall av barnäktenskap och 8 fall av misstänkta tvångsäktenskap i ärenden om uppe- hållstillstånd. 
  
 Under ett år hade Skatteverket sammanlagt 159 folkbok- föringsärenden som gällde registrering av barnäktenskap. I 70 av ärendena hade någon av parterna anknytning till Sverige genom hemvist eller medborgarskap. 
  
 159 
  
 Vad vet vi om tvångsäktenskap och barnäktenskap? 
  
 SOU 2012:35 
  
 Under  
  
 maj–juni 
  2011 var ungefär 170 personer placerade i skyddat boende på grund av hedersrelaterat våld och för- tryck. 
  
 Med utgångspunkt i de undersökningar som har genomförts under utredningstiden och det övriga kunskapsunderlaget uppskattar vi att minst  
  
 250–300 
  personer under år 2011 upp- levde en akut eller ganska akut risk att bli gifta mot sin vilja. 
  
 Vi uppskattar att myndigheter och frivilligorganisationer där- utöver under år 2011 hade kontakt med minst  
  
 80–100 
  per- soner som hade blivit gifta mot sin vilja. 
 Några uppgifter i övrigt: 
  
 De flesta av de utsatta som framkommer i undersökningarna är flickor och kvinnor men det finns skäl att anta att mörker- talet kan vara särskilt stort när det gäller pojkar och män. 
  
 De flesta som blir gifta mot sin vilja synes vara mellan 18 och 25 år gamla men även barn drabbas, i vissa fall före 15 års ålder. 
  
 De flesta som i undersökningarna var oroliga för att bli gifta mot sin vilja var under 18 år. Många var under 15 år. Detta tyder på att oron för att bli gift mot sin vilja kan finnas under lång tid. 
  
 Vårt underlag talar för att en stor majoritet av de personer som blir gifta eller förlovade mot sin vilja, eller som är oroliga för att bli bortgifta mot sin vilja, har utländsk bakgrund. 
  
 De flesta barnäktenskap ingås av flickor med utländsk bak- grund. 
  
 Äktenskap mot någons vilja har ofta ett direkt samband med hedersrelaterat våld och förtryck. 
  
 Begränsningar och kontroll under uppväxten syftar ofta till att möjliggöra ett så bra äktenskap som möjligt. Genom att fram- för allt döttrarna begränsas och kontrolleras kan familjen höja sin status. 
  
 De utsattas familjer betraktar ofta äktenskapet som en kollek- tiv angelägenhet, varvid individens önskningar är underord- nade familjens och släktens. 
  
 160 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vad vet vi om tvångsäktenskap och barnäktenskap? 
  
 Av olika slags påverkan för att förmå någon att gifta sig mot sin vilja tycks det vara vanligast med övertygande eller tvingande samtal. Därnäst kommer hot om våld. Även hot som rör familjens skam eller rykte tycks vanligt. I många fall förekommer begränsningar i friheten, t.ex. i rätten att röra sig fritt, att tala i telefon etc. Våld verkar förekomma i mellan 20 och 28 procent av de fall som jourer, kommuner och öv- riga verksamheter har haft kontakt med. De grundskolor som ingick i utredningens fördjupade studie kände dock inte till att våld förekommit i något av de 28 fall som de redovisade. 
  
 Press och påtryckningar tycks oftast utövas av föräldrarna. 
  
 6.1 
  
 Uppdraget 
  
 En del av utredningens uppdrag är att hämta in ytterligare kunskap om tvångsäktenskap och barnäktenskap. Vi ska särskilt uppmärk- samma vilka det är som drabbas och bakgrunden till att sådana äktenskap förekommer. Vi ska också enligt direktiven redovisa i vilken utsträckning påverkan att ingå äktenskap kan antas ske genom straffbara handlingar, respektive genom mer subtila påtryckningar, t.ex. hot om uteslutning ur familjesamhörigheten. Enligt direktiven ska vi också utreda omfattningen av tvångsäktenskap, barnäkten- skap och fullmaktsäktenskap och även undersöka förekomsten av religiösa och traditionella vigselliknande ceremonier som inte utgör vigslar i rättslig mening, t.ex. trolovning. 
  
 6.2 
  
 Något om vårt underlag 
  
 Skatteverket och Migrationsverket har haft regeringens uppdrag att under tiden den 1 september 2010 till den 31 augusti 2011 föra viss statistik avseende bl.a. tvångsäktenskap, barnäktenskap och fullmakts- äktenskap. 
 Utrikesdepartementets enhet för konsulära och civilrättsliga ären- den (UD/KC) har på utredningens önskemål fört statistik över de konsulära ärenden som enheten har handlagt under år 2011 och i vilka äktenskap mot den egna viljan har varit en komponent. 
 I vårt kunskapsunderlag ingår även en rikstäckande kartläggning som Statistiska centralbyrån (SCB) har genomfört i samråd med 
 161 
  
 Vad vet vi om tvångsäktenskap och barnäktenskap? 
  
 SOU 2012:35 
  
 utredningen. Kartläggningen avser de kontakter som ett urval av verksamheter har haft under år 2011 med personer som är utsatta för den aktuella problematiken på olika sätt. 
 Den rikstäckande kartläggningen kompletteras av en fördjupad studie som utredningen har genomfört i samarbete med undersök- ningsföretaget ARS Research AB. 
 SCB:s undersökning redovisas i bilaga 2. Den fördjupade studien redovisas i bilagorna  
 3–5. 
  
 Därutöver har vi hämtat in uppgifter från ett antal andra verk- samheter om deras kontakter med den problematik som utredningens uppdrag handlar om. 
 Vidare har utredningen gått igenom länsstyrelsernas samtliga ären- den om äktenskapsdispens för underåriga under åren  
 2008–2010. 
  Resultatet av ärendegenomgången redovisas i kap. 7. 
 Kunskap har inhämtats också genom möten med forskare med kunskaper på området, ett möte med relevanta myndigheter, en hearing med organisationer och personer som i sin verksamhet möter utsatta personer och deras familjer samt ytterligare några möten. 
  
 6.3 
  
 Kunskapsläget när utredningen inleddes 
  
 Det har tidigare genomförts tre olika enkätstudier i vilka det har ställts frågor om ungas möjligheter att själva kunna välja vem de vill gifta sig med. 
 1  
 Den första enkätstudien genomfördes av Social- styrelsen år 2006 och redovisas i rapporten  
 Frihet och ansvar – om gymnasieungdomars upplevda frihet att själva bestämma över sina liv 
  
 (Socialstyrelsen 2007). Socialstyrelsen gjorde en nationell enkätunder- sökning som besvarades av ca 5 200 elever i gymnasieskolans års- kurs 2 (ca 18 år gamla). I den studien uppgav ungefär 5 procent av flickorna och 3 procent av pojkarna att de var ganska eller mycket oroliga för att någon förälder eller annan vuxen skulle bestämma vem de skulle gifta sig med. Socialstyrelsen lyfte fram att flickors och pojkars oro över att inte kunna välja äktenskapspartner var en rimlig indikator för att kunna beskriva omfattningen av hedersrela- terat våld och förtryck. 
 Ungdomar med utländsk bakgrund var överrepresenterade i gruppen unga som var oroliga för att inte själva få välja sin livspart- 
  
 1  
 Sammanfattningen av enkätstudierna och deras huvudresultat är i stora delar hämtad ifrån regeringens skrivelse (skr. 2009/10:229)  
 Handlingsplan för att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja 
 . 
 162 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vad vet vi om tvångsäktenskap och barnäktenskap? 
  
 ner, men nästan hälften hade svensk bakgrund i betydelsen att båda föräldrarna var födda i Sverige eller Norden. Men det var en högre andel av de oroliga ungdomarna med utländsk bakgrund som upp- levde att de var utsatta för kontroll och sanktioner, kränkande be- handling, hot och/eller våld av sina föräldrar eller andra vuxna i familjen jämfört med ungdomar med svensk bakgrund. Undersök- ningen tydde på att de oroliga flickorna i högre grad hade be- gränsningar i sin frihet, i synnerhet när det gällde umgänge med det motsatta könet. Pojkarna verkade dock vara mer utsatta för krän- kande behandling, hot och/eller våld i allvarliga former än flickorna. 
 De som uppgav att de hade begränsningar i sitt val av vem de kunde gifta sig med svarade att de hade ett behov av råd och stöd för att klara sin situation, men också att de i väldigt liten utsträck- ning hade sökt stöd från samhället. 
 Den andra enkätstudien som lyfte fram frågan om ungas begräns- ningar rörande valet av vem de kunde gifta sig med genomfördes av Stockholms universitet år 2008 och presenterades i rapporten  
 Oskuld och heder – en undersökning av flickor och pojkar som lever under hedersrelaterad kontroll i Stockholms stad – omfattning och karaktär 
  
 (Astrid Schlytter m.fl., Stockholms universitet 2009). Studien hade fokus på att kartlägga hedersrelaterat våld och förtryck i Stockholms stad. Denna undersökning riktade sig till ca 2 800 elever i grund- skolans årskurs 9 (ca 15 år gamla) i Stockholms stad. Av flickorna svarade 18 procent av flickorna och 12 procent av pojkarna att de hade begränsningar i valet av framtida partner. Flickor och pojkar som svarade att de av sina familjer begränsas på olika sätt avseende relationer med motsatta könet och val av partner har generellt har varit med om kontroll, kränkande behandling, hot och våld från närstående i större omfattning än de som inte lever med sådana be- gränsningar. De  
 15-åringar 
  som hade begränsningar i valet av partner svarade i högre grad än andra att de var förbjudna av familjen att delta i vissa skolämnen och skolinslag, som t.ex. sex- och samlev- nadsundervisning, biologi, musik och gymnastik. Studien visade att de unga som levde med hedersrelaterade begränsningar oftare har utländsk bakgrund än svensk, att de oftare har lågutbildade än hög- utbildade föräldrar och att de oftare har religiösa än inte religiösa föräldrar. Flickor svarade i denna undersökning i högre grad än pojkar att de var utsatta för olika former av kontroll, kränkande behand- ling, hot och våld från närstående. Studien visade att hedersrela- terade normer och begränsningar förekommer i religiösa familjer men utan koppling till en specifik religion. Den största andelen unga 
 163 
  
 Vad vet vi om tvångsäktenskap och barnäktenskap? 
  
 SOU 2012:35 
  
 som bedömdes leva med hedersrelaterade normer och begränsningar har sitt ursprung i Nordafrika, Mellanöstern och Syd- och  
 Ost-Asien. 
  
 Ungdomsstyrelsens rapport  
 Gift mot sin vilja  
 (Ungdomsstyrel- sens skrifter 2009:5) är den tredje studien. Rapportens resultat bygger bl.a. på en nationell enkät riktad till ca 6 000 personer mellan 16 och 25 år. Ungdomsstyrelsen uppskattade utifrån enkätundersök- ningen att ca 70 000 unga hade begränsningar i sitt val av partner. Av dessa uppskattades ca 8 500 vara oroliga för att inte själva få välja vem de ska gifta sig med. 
 I  
 Gift mot sin vilja  
 ingår också en analys av en enkät som riktades till unga mellan 16 och 25 år bosatta i stadsdelarna Rosengård (Malmö), Hjällbo (Göteborg), Araby (Växjö) och Husby (Stock- holm). I dessa områden svarade sammanlagt 19,4 procent av de unga kvinnorna och 13,5 procent av de unga männen att de under den senaste tiden hade varit oroliga för att inte själva kunna välja vem de ska gifta sig med. 
 I Ungdomsstyrelsens uppdrag ingick även att kartlägga antalet arrangerade äktenskap mot den egna viljan. Detta gjorde myndig- heten genom att tillfråga Migrationsverket, Skatteverket och Läns- styrelserna om antalet ärenden som rörde äktenskap mot den egna viljan under 2008. Detta kompletterades med en särskild enkät till 14 frivilligorganisationer som särskilt arbetade med hedersrelaterat våld och förtryck. Myndigheterna uppskattade att de sammanlagt under ett år hade mellan 50 och 80 sådana ärenden. Frivilligorga- nisationerna uppskattade att de under ett år sammanlagt hade mött 806 personer som var utsatta för hedersrelaterat våld och förtryck, varav 248 var utsatta för eller riskerade att utsättas för äktenskap mot den egna viljan. I enkäten till organisationer fick respon- denterna besvara om de personer de hade haft kontakt med sam- tidigt hade haft kontakt med andra frivilligorganisationer. Majori- teten av organisationerna bedömde att utsatta sällan hade kontakt med flera organisationer samtidigt. 
 Rapporten  
 Gift mot sin vilja  
 innehåller även en granskning av samtliga länsrättsdomar från år 2007 som rörde ansökningar om vård på grund av fysisk eller psykisk misshandel, otillbörligt ut- nyttjande, brister i omsorgen eller något annat förhållande i hemmet enligt 2 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). Av 174 domar gällde 109 domar flickor och 65 domar pojkar. Av dessa 174 domar kategoriserade Ungdomsstyrelsen 32 domar som sådana som rörde barn vars fria vilja i förhållande till äktenskap och val av partner var tydligt begränsade av vårdnads- 
 164 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vad vet vi om tvångsäktenskap och barnäktenskap? 
  
 havare utifrån normer i familjen kring oskuld, sexualitet, skam eller heder. Samtliga av de 32 domarna rörde flickor som var mellan 14 och 17 år när omhändertagandet skedde och alla flickor hade ut- satts för kontroll och hot om våld. 
  
 6.4 
  
 Forskning om tvångsäktenskap och barnäktenskap 
  
 Utredningen har under sitt arbete tagit del av viss svensk och ut- ländsk forskning om tvångsäktenskap. Nationellt centrum för kvinno- frid har gjort en kunskaps- och forskningsöversikt om hedersrela- terat våld och förtryck, inklusive tvångsäktenskap. 
 2  
 Kartläggningen omfattar främst svensk, men även en del utländsk forskning på området. Beskrivningar av forskning finns även i Ungdomsstyrelsens rapport  
 Gift mot sin vilja  
 (2009:5) 
 .  
 Av intresse är också bl.a. en kunskaps- och forskningsöversikt om hedersrelaterad problematik i skolan som publicerades av Delegationen för jämställdhet i skolan. 
 3 
  
 Vi har valt att inte i betänkandet ta med beskrivningar av forsk- ning på området annat än i de fall vi har bedömt det motiverat med hänsyn till det förda resonemanget. I övrigt hänvisar vi till ovan nämnda publikationer. 
 Delvis kan forskningen om tvångsäktenskap även sägas röra barn- äktenskap, bl.a. eftersom många barnäktenskap ingås mot barnets vilja. När det gäller barnäktenskap finns det därutöver ett antal studier som är av intresse. Särskilt kan nämnas Ungdomsstyrelsens rapport  
 Fokus 08 – En analys av ungas utanförskap,  
 Integrations- verkets rapport  
 Låt oss tala om flickor  
 (Integrationsverket 2000) och den statistik om gifta flickor och unga mammor som Ungdoms- styrelsen har redovisat i  
 Gift mot sin vilja  
 (s. 236 f.). Vidare har vi tagit del av ett antal rapporter och annat material från bl.a. FN. Såvitt vi har kunnat utröna finns det inte särskilt mycket forskning som rör barnäktenskap i Sverige eller andra  
 i-länder 
  förutom i kon- texten tvångsäktenskap. 
  
 2 
  
 Nationellt centrum för kvinnofrid (NCK rapport 2010:1)  
  
 Hedersrelaterat våld och förtryck 
  
 – en kunskaps- och forskningsöversikt. 
  
 3 
  
 Mehrdad Bentley, Glover & en kartläggning som har gjorts av SCB med hjälp av en webbenkät och en fördjupad studie som vi har gjort med hjälp av ett undersökningsföretag. Resultatet av SCB:s kartläggning och vår fördjupade studie redovisas i bilagorna 2 och 5. De huvudsakliga resultaten beskrivs i avsnitt 6.12 nedan. Det finns anledning att redan här säga något om urvalet och om tolk- ningen av resultaten. 
 Båda undersökningarna har vänt sig till verksamheter som kan möta personer som ingår barnäktenskap eller som kan vara utsatta för ett äktenskap mot den egna viljan. I undersökningarna har in- gått skolor med elever på högstadiet, gymnasieskolor, kvinno- och tjejjourer som är medlemmar i Sveriges kvinno- och tjejjourers riks- förbund (SKR) eller Riksorganisationen för kvinnojourer och tjej- jourer i Sverige (Roks), mansjourer, kommuners socialtjänster (det varierar något vilka enheter som deltagit), ungdomsmottagningar 
 170 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vad vet vi om tvångsäktenskap och barnäktenskap? 
  
 samt ett urval av skyddade boenden för hedersvåldsutsatta och andra verksamheter som kan komma att möta utsatta. 
 Totalt ingick 2 996 olika verksamheter i SCB:s kartläggning. Målet var att nå så många gymnasieskolor och grundskolor med hög- stadium som möjligt. De skolor som inte har lämnat uppgift till SCB:s skolregister om aktuell  
 e-postadress 
  ingick inte i undersök- ningen, eftersom det inte var möjligt att med befintliga resurser eftersöka dessa manuellt. Uppgifter om  
 e-postadresser 
  till  
 mans-, 
  kvinno- och tjejjourer har hämtats från webben. Strävan när det gäller kvinno- och tjejjourer har varit att nå så många som möjligt av de jourer som är medlemmar i SKR eller Roks. 
 5  
 När det gäller ungdomsmottagningar har ansträngningar gjorts för att undersök- ningen ska nå så många som möjligt. Adresser har därför eftersökts på webben (bl.a. på webbplatsen umo.se) och genom kontakt med Föreningen för Sveriges ungdomsmottagningar (FSUM). Adresser till övriga verksamheter har hämtats på webben. En beskrivning av bortfall m.m. finns i bilaga 2. 
 Vår fördjupade studie kompletterar SCB:s kartläggning och bygger på ett strategiskt urval av verksamheter inom de kategorier som tidigare nämnts. Vi har strävat efter att få med sådana verksamheter som vi har trott, eller utifrån vår förhandskunskap har vetat, kan ha kontakter med utsatta personer och vi har också försökt få en viss geografisk spridning. Urvalskriterier och bortfall redovisas närmare i bilaga 3. De verksamheter som har ingått i den fördjupade studien har inte deltagit i SCB:s kartläggning. Studien byggde på att de del- tagande verksamheterna, för varje ärende där den aktuella proble- matiken aktualiserades, fyllde i ett särskilt frågeformulär. Dessa samlades in och sammanställdes av ett undersökningsföretag under början av år 2012. 
 När det gäller tolkningen av resultaten av SCB:s undersökning och den fördjupade studien bör man till att börja med beakta att det finns en risk för underrapportering, eftersom det inte är alla som söker hjälp eller som berättar för någon om sin situation. Givet- vis har inte heller alla tänkbara verksamheter deltagit i undersök- ningarna. Vi har antagit att underrapporteringen kan vara särskilt stor när det gäller pojkar och män. 
 Vidare måste man vara medveten om att antalsuppgifter från olika verksamhetskategorier inte utan vidare kan läggas ihop, efter- som en och samma person kan förekomma i mer än en verksamhet 
  
 5  
 I ett sent skede har uppdagats att ett fåtal kvinno- och tjejjourer som tillhör SKR respek- tive ROKS på grund av förbiseende inte fått del av enkäten. 
 171 
  
 Vad vet vi om tvångsäktenskap och barnäktenskap? 
  
 SOU 2012:35 
  
 och detta även över kommun- och länsgränser. Vi har därför valt att redovisa uppgifterna för varje verksamhetskategori för sig. De verksamhetskategorier som redovisas är 
  
 1. 
  
 grundskolor, 
  
 2. 
  
 gymnasieskolor, 
  
 3. 
  
 kommuner (socialtjänsten eller enheter inom socialtjänsten, oftast individ- och familjeomsorg) 
  
 4. 
  
 jourer  
  
 (kvinno-, 
  tjej- och mansjourer) samt 
  
 5. 
  
 övriga verksamheter (ungdomsmottagningar, skyddade boenden och några andra verksamheter som kan möta utsatta). 
  
 När vi i avsnitt 6.12 talar om olika verksamhetskategorier är det de uppräknade kategorierna som vi menar. Givetvis kan det före- komma att en och samma person kommer i kontakt med mer än en verksamhet inom en viss kategori, även om detta kan förmodas vara förhållandevis ovanligt. När vi skriver t.ex. att kategorin jourer har varit i kontakt med ett visst antal personer är det fråga om en sum- mering av det antal som verksamheterna inom kategorin har upp- gett, utan beaktande av risken för dubbelräkning  
 inom  
 kategorin. 
  
 6.10 
  
 Andra verksamheters kontakter med problematiken 
  
 Utredningen har frågat ytterligare några verksamheter, utöver de som har deltagit i SCB:s underökning och den fördjupade studien, vilka kontakter, om några, man har haft med den aktuella proble- matiken. 
 Kvinnofridslinjen, som är en nationell hjälptelefon för kvinnor vilken drivs av Nationellt centrum för kvinnofrid, har uppgett att dokumentationen av samtalen i dagsläget inte är så detaljerad att man kan identifiera eventuella samtal om tvångsäktenskap eller andra äktenskap mot den egna viljan. Kvinnofridslinjen tar emot samtal med frågor kring hedersproblematik som troligen täcker in samtal om ofri- villiga äktenskap men har alltså inte kunnat ange någon omfattning. 
 BRIS har uppgett att man årligen har färre än fyra eller fem kontakter som gäller barnäktenskap och tvångsäktenskap eller andra äktenskap mot den egna viljan. Även Röda korset har uppgett att det handlar om ett fåtal samtal till dess telefonjoursverksamheter. 
 172 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vad vet vi om tvångsäktenskap och barnäktenskap? 
  
 RFSL-rådgivningen 
  Skåne bedriver en verksamhet som vänder sig särskilt till  
 hbt-personer 
  som är utsatta för hedersrelaterat våld och förtryck. Under år 2011 har man inom verksamheten inte kom- mit i kontakt med någon person som varit utsatt för påtryckningar att gifta sig mot sin vilja. 
 RFSL:s brottsofferjour har under 2011 kommit i kontakt med minst tre olika personer som befinner sig i hög risk för att tvångs- giftas. Personerna bodde i olika delar av landet och var 17, 20 och 22 år. Två definierade sig som homosexuella män och en som homo- sexuell kvinna. De har berättat om familjens och släktens kontroll, isolering, inlåsning, hindrande av utbildning, dödshot gentemot partner, familjemedlemmar som hotat med suicid, allvarliga omvänd- elseförsök och sexuella kränkningar. En har berättat om att andra personer i släkten tidigare blivit bortgifta. Samtliga bedömdes ha behov av skyddat boende. Utöver dessa tre har Powell brotts- offerjour haft kontakt med ett tiotal asylsökande  
 hbt-personer 
  från olika delar i världen som tvingats gifta sig mot sin vilja eller som har riskerat tvångsgifte. 
 Tjejjouren på nätet (tjejjouren.se) har sammanställt alla heders- relaterade frågor som inkom till jourens digitala frågelåda under  
 januari–augusti 
  2011. Under den tiden inkom inte någon fråga som handlade om barnäktenskap eller äktenskap mot den egna viljan. Däremot mottogs flera frågor som handlade om att man inte får vara ihop med någon förrän man når en viss ålder eller rädsla för att föräldern inte kommer att acceptera ens partner och liknande. 
 Det finns inte så många verksamheter som vänder sig särskilt till pojkar och unga män. En av de verksamheter som finns är killfrågor.se som erbjuder mejl- och chattstöd till killar som vill prata med någon eller ställa frågor. Killfrågor.se har inte kunnat identifiera någon kontakt under år 2011 som har rört utredningens problematik. 
 Projektet  
 Det handlar om kärlek  
 har under år 2011 bedrivits på ett antal orter. Inom projektet sker bl.a. skolbesök. Till projektet har en webbsida kopplats. Projektledarna på sex orter har redovisat vilka kontakter de under år 2011 har haft med unga som är bort- gifta mot sin vilja eller är på väg att bli det. Totalt hade man kon- takt med 4 elever som hade blivit bortgifta mot sin vilja, 2 som blivit förlovade eller trolovade mot sin vilja och 10 som var oroliga för att bli gifta mot sin vilja. I vissa fall framgår av redovisningen att den unga hade kontakt med t.ex. socialtjänsten, någon frivillig- organisation eller rektor. De flesta var under 18 år. 
 173 
  
 Vad vet vi om tvångsäktenskap och barnäktenskap? 
  
 SOU 2012:35 
  
 Systerjouren Somaya, som är en kvinno- och tjejjour som riktar sig till kvinnor med utländsk bakgrund eller muslimsk identitet, deltog i den fördjupade studien. Organisationen hade dock inte möjlighet att inkludera de kontakter som togs inom ramen för dess telefonjoursverksamhet. Dessa uppgifter har därför redovisats separat. Totalt mottog Systerjouren Somaya 25 samtal från kvinnor som rörde tvångsäktenskap. Med tvång avses enligt Systerjouren Somayas definition våld, hot om våld eller andra sanktioner som innebär att den hjälpsökande inte har något annat handlingsalternativ än att gifta sig. Därutöver kontaktades telefonjouren av 9 barn som be- rättade om ett ingånget eller hotande äktenskap mot den egna viljan. Vidare blev telefonjouren kontaktad av 12 kvinnor som berättade om ett äktenskap som arrangerats av andra och som kvinnan efter övertalning gått med på. Det kan handla t.ex. om kvinnor som har brutit mot familjens normer genom att ha föräktenskapligt sex och att äktenskapet ses som ett sätt att lösa situationen. Det kan också handla om fall då kvinnan vet att hon kommer att bli tvingad om hon inte går med på det arrangerade äktenskapet. 
 Alla samtal om barnäktenskap utom två rörde  
 15-åringar. 
  De allra flesta, 10 personer, som för Systerjouren Somaya berättade om tvång (enligt den nyss angivna definitionen) var  
 19–25 
  år. Vidare var 6 personer  
 16–31 
  år och 2 personer äldre än 31 år. I övriga tvångs- fall var åldern okänd. När det gäller det som Systerjouren Somaya har beskrivit som arrangerade äktenskap var åldern oftast okänd. I 2 fall var uppringaren  
 19–25 
  år och i 2 fall var hon  
 26–31 
  år. 
 Det framgår inte av den skriftliga redovisningen hur många av samtalen som rörde redan ingångna äktenskap, men Systerjouren Somaya har till utredningen uppgett att det, när det gäller de lite äldre kvinnorna, oftast handlar om ett tidigare ingånget äktenskap i vilket kvinnan är våldsutsatt eller vilket hon har svårt att ta sig ur. 
  
 6.11 
  
 Kunskapssammanställning om vigselliknande ceremonier 
  
 Inledning 
 Här sammanfattas det huvudsakliga resultatet av Ungdomsstyrel- sens kunskapssammanställning om traditionella och vigselliknande ceremonier samt om ekonomiska förbindelser mellan blivande makars 
 174 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vad vet vi om tvångsäktenskap och barnäktenskap? 
  
 familjer. Resultatet i dess helhet redovisas i rapporten  
 Äkta makar  
 (Ungdomsstyrelsens skrifter 2012:1). 
 Personliga och sociala konsekvenser för den enskilde 
 Enligt Ungdomsstyrelsen är vigselliknande traditionella eller reli- giösa ceremonier ofta lika bindande för de personer som ingår dem som vigslar som är juridiskt bindande. Konsekvenserna av en tradi- tionell eller religiös ceremoni beror enligt Ungdomsstyrelsens tolkning på de normer och värderingar, men även på de makt- strukturer, som finns inom gruppen och familjen. 
 En konsekvens av att parterna betraktas som gifta kan vara att de förväntas leva upp till vissa roller. Det kan vara så att den unge mannen som gift förväntas bete sig som en vuxen man och make och den unga kvinnan som en vuxen kvinna och hustru. De ska, menar Ungdomsstyrelsen, följa de regler som följer med dessa roller i den specifika familjen och i många fall leva upp till mer stereotypa och traditionella könsroller än tidigare. Ungdomsstyrelsen be- skriver att många unga kvinnor hoppas och tror att de kommer att bli befriade från begränsningar och kontroll om de gifter sig. Oftast blir det dock inte så, utan det kan i stället bli fråga om en flykt från ett förtryck in i ett annat. 
 Ungdomsstyrelsen betonar att unga som är och identifierar sig som  
 hbt-personer 
  även tvingas att hantera ytterligare konsekvenser. Det beror enligt Ungdomsstyrelsen på att det inom vissa familjer kan vara ett starkt stigma att vara homosexuell, bisexuell eller trans- person och något som under inga omständigheter accepteras. 
 I rapporten lyfts fram att kusinäktenskap inte är ovanliga och att sådana äktenskap kan fungera som en stark inlåsningsmekanism i ett oönskat äktenskap, eftersom äktenskapet då ligger i hela släktens intresse. Ungdomsstyrelsen menar att föräldrarna i många fall ser kusinäktenskap som ett sätt att skydda sina barn mot dålig behand- ling och som en strategi för att minska risken för skilsmässa och dämpa eventuella framtida konflikter. 
 Enligt Ungdomsstyrelsen kan de sociala konsekvenserna av en traditionell eller vigselliknande ceremoni skilja sig åt för mannen och kvinnan. Mannen kan i många fall fortsätta med studier eller arbete samt fortsätta att umgås med sina vänner. Kvinnans sociala liv kan däremot enligt Ungdomsstyrelsen förändras radikalt. I vissa 
 175 
  
 Vad vet vi om tvångsäktenskap och barnäktenskap? 
  
 SOU 2012:35 
  
 fall förväntas hon avbryta eventuella studier och i stället vara hemma och ta hand om hemmet. 
 Ungdomsstyrelsen lyfter fram att även förlovningar i många fall kan uppfattas som bindande. 
 Ekonomiska förbindelser och dessas konsekvenser 
 Mahr, hemgift i samband med muslimska äktenskap, är den ekono- miska förbindelse i samband med äktenskap som har framstått som vanligast förekommande i arbetet med kunskapssammanställningen. Det är enligt Ungdomsstyrelsen den ekonomiska förbindelse som tycks vara mest formaliserad och tydligast knuten till äktenskapet som sådant. 
 En överenskommelse om mahr skrivs ofta in i äktenskaps- kontraktet. Mahr utgörs oftast av en summa pengar som brudparet eller deras familjer kommer överens om att brudgummen, eller hans familj, ska ge till bruden med anledning av giftermålet. Mahr kan antingen betalas ut i sin helhet då paret gifter sig, uppdelat (en del vid giftermålet och den andra delen vid en eventuell skilsmässa om mannen skiljer sig från sin fru eller vid hans bortgång) eller upp- skjutet (hela summan betalas ut vid ett senare tillfälle, oftast om mannen initierar en skilsmässa eller vid hans bortgång). 
 Bland problem som kan uppkomma när det gäller mahr kan nämnas att mannen vid en skilsmässa vägrar att betala ut den mahr som kvinnan förväntat sig och som finns upptagen i äktenskaps- kontraktet. För mannen kan det handla om att familjerna kommer överens om en alltför hög mahr, vilket kan försätta mannen i en omöjlig ekonomisk situation om han skulle vilja skilja sig. 
 Smycken som kvinnan får vid vigseln samt olika former av brud- peng är exempel på andra ekonomiska förbindelser som enligt kart- läggningen kan förekomma vid traditionella och religiösa vigslar. Med brudpeng avses pengar som betalas från brudgummens familj till brudens föräldrar i samband med äktenskapet. Familjens för- hoppning om en hög hemgift eller brudpeng kan enligt Ungdoms- styrelsen påverka den unga kvinnans liv före äktenskapet. Hon kan utsättas för ökade begränsningar i vardagen syftande till att skydda familjens heder och kvinnans oskuld. Unga kvinnors liv före äkten- skapet kan därmed få ekonomiska konsekvenser – inte bara för dem själva utan för hela deras familj. 
 176 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vad vet vi om tvångsäktenskap och barnäktenskap? 
  
 Rättsliga konsekvenser 
 Unga som enbart gifter sig i en traditionell eller religiös vigsel- liknande ceremoni omfattas inte av den lagstiftning som gäller för gifta par. Vilka de rättsliga konsekvenserna blir av att gifta sig i en enbart traditionell eller religiös ceremoni beror därmed på vilka regler personerna i fråga och deras omgivning tillämpar. En del grupper har mer eller mindre välorganiserade system för att hantera interna rättsliga frågor, till exempel ett eget rättssystem som existerar parallellt med det svenska rättssystemet. Det handlar om system som kan vara påverkade av religion, men även av kultur och tradition, och som gäller allt från levnadsregler och familjekon- flikter till frågan om att hantera en parts önskan om skilsmässa och arvskifte. 
 I Ungdomsstyrelsens kartläggning framkommer att det inte alltid är socialt accepterat att skilja sig och att det kan vara för- knippat med stora svårigheter både för mannen och för kvinnan. 
 Att skilsmässa inte är socialt, religiöst eller traditionsenligt accep- terat kan medföra att kvinnan har svårt att lämna relationen då hon befarar att bli utesluten ur familjen och den sociala gemenskapen. 
 En del kvinnor riskerar att hamna i haltande äktenskap. Det hand- lar om kvinnor som har gift sig i både rättslig och religiös mening, som tar ut en juridiskt giltig skilsmässa, men som inte har fått en religiös skilsmässa. Att inte få en religiös skilsmässa kan medföra att kvinnan inte kan gifta om sig religiöst eller resa på egen hand till länder där en svensk civilrättslig skilsmässa inte anses giltig. 
 Diskussion om kunskapssammanställningens resultat 
 Ungdomsstyrelsen menar att främst två saker blir tydliggjorda när den traditionella eller religiösa ceremonin sätts i fokus. Det ena är att äktenskap för vissa både är en självklarhet och ett måste. Det andra är hur begränsningar och kontroll under uppväxten syftar till att möjliggöra ett så bra äktenskap som möjligt för barnen. Genom att framför allt döttrarna begränsas och kontrolleras höjer familjen sin status. Hög status kan ge en bättre äktenskapspartner och, i de fall det förekommer, högre hemgift eller brudpeng. 
 Att gifta sig enligt traditionen eller religionen kan för paret vara avgörande för att kunna betraktas, respekteras och inkluderas som 
 177 
  
 Vad vet vi om tvångsäktenskap och barnäktenskap? 
  
 SOU 2012:35 
  
 ett par av familjen och av det sociala sammanhang som omger familjen. 
 Ceremonin är viktig också genom att den i många fall aktiverar ett parallellt rättssystem som inte enbart reglerar parets samliv utan även till exempel vårdnad om barn och möjlighet till skilsmässa. 
 Under arbetet med kunskapssammanställningen har det fram- kommit att unga som befinner sig i en relation mot sin vilja som har formaliserats via en ceremoni som inte är juridiskt bindande ofta inte tas på allvar när de söker hjälp av offentliga instanser. 
 Samtliga personer som Ungdomsstyrelsen mött som represen- terar olika trossamfund tar avstånd från äktenskap mot någons vilja och är tydliga med att det inte är något som är accepterat i deras religion. Vissa uppgiftslämnare, t.ex. från trossamfund och ideella organisationer, menar dock att det finns vigselförrättare (dock utan juridisk vigselrätt) som bortser från kravet att båda parter ska vara 18 år, kravet på båda parters fria vilja och kravet att båda parter ska närvara vid vigseln. Dessa uppgiftslämnare menar att sådana vigslar ofta sker i familjernas hem eller hemländer och utanför trossam- fundens kontroll och insyn. 
  
 6.12 
  
 Avslutande diskussion 
  
 6.12.1 
  
 Inledning 
  
 I det här avslutande avsnittet försöker vi att, med utgångspunkt i de två undersökningar som har genomförts och vårt övriga kun- skapsunderlag, besvara de frågor som har ställts till oss i direktiven om problemets omfattning och karaktär. Det handlar alltså om omfattningen av tvångsäktenskap och andra äktenskap mot någons vilja, fullmaktsäktenskap och barnäktenskap, om bakgrunden till att sådana äktenskap förekommer, vilka det är som drabbas och vilka slags påtryckningar som används i syfte att få någon att gifta sig mot sin vilja. 
 Det stod tidigt klart att det inte skulle bli möjligt att få fram några exakta uppgifter om hur många personer som utsätts för tvångsäktenskap och andra äktenskap mot den egna viljan, eller som riskerar sådana äktenskap. Detsamma gäller barnäktenskap, om man i detta begrepp inkluderar äktenskap som inte är juridiskt giltiga i Sverige. Vår ambition har varit att få fram en så bra bild som möj- ligt med de resurser som har stått till buds och med beaktande av 
 178 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vad vet vi om tvångsäktenskap och barnäktenskap? 
  
 de svårigheter som finns. Vi har konsekvent inkluderat inte bara äktenskap med juridisk giltighet i Sverige utan även informella äktenskap och i utlandet giltiga äktenskap. När det gäller äktenskap mot någons vilja har vi intresserat oss inte bara för personer under 25 år, utan för alla som kan vara utsatta. 
 Det är viktigt att poängtera att myndigheters och frivilligorga- nisationers och andra verksamheters kännedom om dessa fall oftast är beroende av att en utsatt person berättar om sin situation. 
  
 6.12.2 
  
 Barnäktenskap 
  
 Vad vi menar med barnäktenskap 
 I det här avsnittet redogör vi för vad som har framkommit om barnäktenskap som, enligt vad som varit känt för de myndigheter och andra verksamheter som har lämnat uppgifter till utredningen, inte har föregåtts av påtryckningar eller annars ingåtts mot barnets vilja. Det är dock viktigt att framhålla att det kan ha förekommit påtryckningar som inte har kommit fram. Frånvaro av påtryckningar, eller av öppet motstånd, behöver inte innebära att äktenskapet är förenligt med barnets innersta vilja. Hur det har förhållit sig i de fall som framkommer i statistiken har vi inte något underlag att uttala oss om. 
 Omfattningen 
 Antalet gifta barn framgår av SCB:s statistik, som har redovisats i avsnitt 6.5. Statistiken visar enbart hur många barn som är regi- strerade som gifta. Förutom detta slags äktenskap finns det även barnäktenskap som ingås i utlandet och som inte registreras i Sverige, antingen för att registrering inte begärs eller för att registrering vägras. Den sistnämnda kategorin framkommer genom Skatte- verkets statistik (avsnitt 6.7). Denna visar att det under insamlings- perioden förekom 70 ärenden rörande barnäktenskap i vilka någon av parterna hade anknytning till Sverige när de gifte sig. Det vanliga fallet är att det handlar om en vuxen man boende i Sverige som gifter sig med en underårig utländsk kvinna. Det kan dock även handla om barn med svensk anknytning som gifter sig med vuxna utlänningar. Av äktenskapen med svensk anknytning registrerades endast ett. Skatteverket hanterade alltså ytterligare 69 fall i vilka 
 179 
  
 Vad vet vi om tvångsäktenskap och barnäktenskap? 
  
 SOU 2012:35 
  
 någon av parterna hade svensk anknytning och där äktenskapet inte registrerades. 
 Även om äktenskapen inte har registrerats i det svenska folk- bokföringsregistret kan det tänkas att parterna i en hel del fall be- traktar sig som gifta och att även deras omgivning har denna upp- fattning. I många fall är äktenskapet antagligen giltigt i vigsellandet, vilket typiskt sett måste förmodas vara ett land till vilket åtmin- stone en av makarna har anknytning. Äktenskapet kan vara giltigt även i andra länder än vigsellandet. Äktenskapet kan alltså ha stora konsekvenser för de inblandade, även om det inte betraktas som giltigt i Sverige. 
 Vidare förekommer det s.k. informella äktenskap, som har dis- kuterats i kap. 2 och här ovan i avsnitt 6.11. Med det avses här ett rättsligt sett  
 icke-formaliserat 
  förhållande mellan parterna som de själva eller deras omgivning likställer, helt eller delvis, med ett for- maliserat och juridiskt giltigt äktenskap. Det går knappast att skapa en säker bild av hur många barn det kan röra sig om som gifter sig på detta sätt. Informella äktenskap kan ingås såväl i Sverige som i utlandet. Flera av de verksamheter som har ingått i SCB:s kart- läggning har känt till unga som har ingått sådana förbindelser utan att det finns några uppgifter om tvång eller andra påtryckningar. Så- lunda känner grundskolorna i SCB:s kartläggning till tre barn som har gift sig på detta sätt, gymnasieskolorna 14 barn, jourerna 12 barn, kommunerna 14 barn och övriga verksamheter 15 barn (totalt 58 barn, varvid dock viss dubbelräkning kan förekomma). Även verksamheterna i vår fördjupade studie kände till barn som hade gift sig eller skulle gifta sig på detta sätt (se närmare i bilaga 5). 
 Att detta slags äktenskap förekommer har framkommit även genom vår kartläggning av länsstyrelsernas ärenden om äktenskaps- dispens för underåriga och våra kontakter med experter på om- rådet. 
 Sammanfattningsvis går det inte att uttala sig om hur många gifta barn det finns i Sverige, men man kan med säkerhet påstå att det finns barn i Sverige som inte är registrerade som gifta men som i någon bemärkelse ändå är det, antingen för att de anses lagligt gifta i något annat land eller också för att de har ingått ett infor- mellt äktenskap. 
 180 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vad vet vi om tvångsäktenskap och barnäktenskap? 
  
 Vilka gifter sig som barn? 
 Av SCB:s statistik framgår att de flesta barn som är registrerade i folkbokföringen som gifta har utländsk bakgrund. De barn som ansöker om att få gifta sig innan de fyller 18 år har också i de flesta fall sitt ursprung i andra länder, oftast i Mellanöstern eller på Balkan. I vissa fall handlar det om svenska barn ur religiösa minoritets- grupper och i några fall om barn ur den romska minoriteten. 
 De allra flesta som gifter sig som barn är flickor. Detta framgår av såväl SCB:s och Skatteverkets statistik som SCB:s kartläggning. 
 De flesta som ingår barnäktenskap synes vara mellan 15 och 17 år gamla, men det förekommer också att barn under 15 år gifter sig. 
 Bakgrunden till att barnäktenskap förekommer 
 När det gäller bakgrunden till att barnäktenskap förekommer har vi valt att i huvudsak utgå från vår genomgång av länsstyrelsernas ärenden om äktenskapsdispens för underåriga under år  
 2008–2010 
  och att komplettera den med information från andra källor. Även om det handlar om ett relativt litet underlag, kan ansökningarna ändå ge en bild av olika möjliga orsaker till barnäktenskap. Vi kan inte på grundval av handlingarna uttala oss om huruvida ansök- ningarna gjordes av fri vilja eller om direkt eller indirekt påverkan kan ha förekommit. 
 De flesta barn som ansökte om att få gifta sig anförde kärlek som skäl. Men det var också vanligt att barnet angav att hans eller hennes kultur eller religion innebar att det inte var möjligt att ha ett förhållande eller bo tillsammans med någon av det motsatta könet utan att vara gift. Graviditet anfördes i flera fall. Detta tyder på att ingående av ett barnäktenskap i vissa fall kan vara en strategi för unga att öka sitt livsutrymme i förhållande till kärlek och sex eller ett sätt att legitimera ett sexuellt förhållande. Att ingående av äktenskap kan vara ett sätt för ungdomar att skaffa sig större frihet och en möjlighet att ha en partner framhölls även vid utredningens forskarsamtal. Det sagda kan förstås som en konsekvens av att barnet lever i ett sammanhang där det ställs krav på kyskhet och där äkten- skapet är en förutsättning för sexuell samvaro eller för ett kärleks- förhållande över huvud taget. I vissa fall framstår ansökningen om att få gifta sig som ett sätt att undgå konsekvenser på grund av att paret har en otillåten relation. 
 181 
  
 Vad vet vi om tvångsäktenskap och barnäktenskap? 
  
 SOU 2012:35 
  
 I Ungdomsstyrelsens rapport  
 Äkta makar  
 (s. 88) framträder som ett motiv för unga kvinnor att ingå informella äktenskap att de genom äktenskapet hoppas bli befriade från begränsningar och kontroll. Äktenskapet kan alltså även enligt denna beskrivning vara ett sätt att skaffa sig en större frihet. I rapporten hävdas att flickorna många gånger inte uppnår detta mål och att det kan bli en flykt från ett förtryck in i ett annat. Liknande skäl för flickor att gifta sig framkommer i en rapport från Integrationsverket. 
 6 
  
 I vissa fall tycks föräldrar kunna arrangera ett äktenskap som en lösning på och som ett skydd mot den sexuella öppenheten i Sverige. 
 7  
 Även äktenskap som ingås med detta slags motiv kan förstås som ett uttryck för att unga är underkastade kyskhetskrav. 
 I ett par av de dispensärenden som vi har kartlagt tycks ansökan om att få gifta sig med någon man själv valt närmast ha varit ett försök att undkomma risken att bli gift med någon som familjen eller släkten hade valt ut. 
 I dispensärendena var det vanligt att sökanden åberopade som skäl att äktenskapet skulle ge möjlighet för den tilltänkta äktenskaps- partnern att få uppehållstillstånd i Sverige. Det kan alltså uppen- barligen finnas ett migrationsmotiv bakom vissa barnäktenskap. 
 I vissa dispensärenden lyfte sökanden fram att det i sökandens ursprungsland eller enligt sökandens religion är tillåtet med äkten- skap före 18 års ålder. Många av sökandena hade sitt ursprung i länder där det är vanligt med tidiga äktenskap. Mot denna bak- grund kan barnäktenskap delvis förstås som en avspegling av att det i vissa länder och inom vissa grupper är vanligt och normalt – och inte sällan även anses önskvärt – att gifta sig tidigt. Det tycks alltså som att traditioner och normer inom en viss grupp eller i ett visst land kan ha betydelse för att ett barnäktenskap ingås. 
 I vissa fall tycks en misslyckad skolgång kunna vara ett bidragande skäl till att en flicka väljer att gifta sig och sluta skolan. 
 8  
 Sammantaget framträder en sammansatt bild. Det tycks i många fall finnas något skäl utöver kärlek som har bidragit till ansök- ningen om äktenskapsdispens. Detta innebär dock inte att det inte kan ha funnits en egen vilja att ingå äktenskapet, vare sig denna vilja har grundats i kärlek eller något annat. Som sagt är detta något 
 som vi inte på grundval av ansökningarna kan uttala oss om. 
  
 6 
  
 Integrationsverket (2000:6),  
  
 Låt oss tala om flickor. 
  
 7 
  
 A.a. s. 35. 
  
 8 
  
 A.a. s. 38. 
  
 182 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vad vet vi om tvångsäktenskap och barnäktenskap? 
  
 6.12.3 
  
 Äktenskap mot den egna viljan 
  
 Omfattningen av äktenskap mot den egna viljan 
 SCB:s kartläggning och vår fördjupade studie ger sammantagna föl- jande resultat när det gäller omfattningen av äktenskap mot någons vilja. 
 De grundskolor som har deltagit i undersökningarna kände till sammanlagt 5 barn som hade blivit bortgifta mot sin vilja, medan gymnasieskolorna kände till 42 sådana barn och unga. Jourerna kände till 123 personer, kommunerna 125 personer och de övriga verksamheterna totalt 73 personer. 
 Därutöver har verksamheterna kännedom om personer som inte är gifta men som har blivit förlovade eller trolovade mot sin vilja. Enligt SCB:s studie kände grundskolorna till 14 barn som blivit förlovade eller trolovade mot sin vilja, gymnasieskolorna kände till 27 barn och unga, jourerna 25 personer, kommuner 35 personer, och övriga verksamheter 30 personer. 
 När det gäller personer som är oroliga för eller som hotas av att bli gifta mot sin vilja kände grundskolorna till 115 barn, gymnasie- skolorna 144 barn och unga, jourerna 87 personer, kommunerna 174 personer och övriga verksamheter 123 personer. I denna kate- gori ingår, såvitt gäller den fördjupade undersökningen, även de personer som blivit förlovade eller trolovade mot sin vilja. 
 I tabell 6.1 redovisas verksamheternas kontakter under 2011 med personer som blivit gifta mot sin vilja. I högerkolumnen visas hur många som var oroliga för eller hotades av ett äktenskap mot den egna viljan. I den kategorin har vi inkluderat de personer som var förlovade eller trolovade mot sin vilja. 
 Tabell 6.1 Personer som blivit gifta mot sin vilja eller riskerar att bli det 
  
 Verksamhetskategori 
  
 Gifta mot sin vilja 
  
 Oroliga för eller hotas av att bli gifta 
  
 mot sin vilja (inklusive förlovade eller 
  
 trolovade mot sin vilja) 
  
 Grundskolor 
  
 5 
  
 129 
  
 Gymnasieskolor 
  
 42 
  
 171 
  
 Jourer 
  
 123 
  
 112 
  
 Kommuner 
  
 125 
  
 209 
  
 Övriga 
  
 73 
  
 153 
  
 183 
  
 Vad vet vi om tvångsäktenskap och barnäktenskap? 
  
 SOU 2012:35 
  
 Till bilden hör även de personer som har kontaktat andra verk- samheter än de som ingick i vår fördjupade studie, däribland Syster- jouren Somayas telefonjour och Powell brottsofferjour. 
 I de undersökningar som har genomförts blir det tydligt att vissa enskilda verksamheter möter många personer som har blivit eller som riskerar att utsättas, andra möter få eller inga. Som exem- pel kan nämnas att en av de kommuner som besvarade SCB:s enkät hade kännedom om 20 personer som blivit bortgifta mot sin vilja. 
 Delmängderna kan som tidigare sagts inte utan vidare summeras över verksamhetsgränserna med hänsyn till risken för dubbelräk- ning. I den fördjupade studien frågade vi om den hjälpsökande hade eller skulle komma i kontakt med någon annan skydds- eller stödverksamhet. Skolorna svarade jakande på frågan i 13 procent av ärendena. Motsvarande andel för jourerna var 82 procent, för kom- munerna 70 procent och för kategorin övriga verksamheter 76 pro- cent. Om man lägger till dem som svarat vet ej eller som inte svarat blir andelen 33 procent för skolorna, 91 procent för jourerna, 78 procent för kommunerna och 78 procent för kategorin övriga verksamheter. 
 Om vi antar att resultatet i den fördjupade studien är represen- tativt och att gymnasieskolornas resultat överensstämmer med grundskolornas, borde man i princip kunna räkna med att andelen unika ärenden är lägst 67 procent för grundskolor och gymnasie- skolor. Vidare borde minst 9 procent av jourernas, minst 22 pro- cent av kommunernas och en lika stor andel av kategorin övriga verksamheters ärenden vara unika. Om man summerar delmängderna utifrån denna princip har verksamheterna i de båda undersökning- arna rapporterat kännedom om allra lägst 86 bortgifta personer och 291 personer som var oroliga för att bli gifta mot sin vilja eller som hade blivit förlovade eller trolovade mot sin vilja. Dock bör man beakta att vissa barn kan ha gått i både grundskolan och gymnasiet under samma år och därför kan ha räknats dubbelt. Det kan före- komma också viss dubbelräkning inom en viss verksamhetskate- gori. Vidare är det naturligtvis så att man inte kan veta om en viss person har förekommit i två verksamheter under ett och samma, eller under två olika år. Emellertid förefaller resultatet rimligt om det jämförs med annan kunskap. T.ex. vet vi att 170 personer i maj– juni 2011 var placerade i skyddat boende på grund av en heders- relaterad problematik. 
 Några säkra beräkningar kan inte göras. Men mot bakgrund av de uppgifter som framkommit menar vi att man kan anta något om 
 184 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vad vet vi om tvångsäktenskap och barnäktenskap? 
  
 det lägsta antal personer som under den aktuella tidsperioden upp- levde en akut eller ganska akut risk för att bli gifta mot sin vilja. Med utgångspunkt i undersökningarna om dem som är oroliga eller som har blivit förlovade eller trolovade mot sin vilja uppskattar vi att denna grupp under år 2011 uppgick till  
 minst  
  
 250–300 
  personer. Vi vet att minst 16 personer under 2011 hölls kvar i utlandet för att bli bortgifta mot sin vilja. 
 När det gäller personer i Sverige som faktiskt blir gifta mot sin vilja försvåras uppskattningarna av att det i undersökningarna ingår även personer som har gift sig mot sin vilja för en tid sedan, kanske medan de har bott i ett annat land. Att denna grupp kan vara ganska stor antyder bl.a. den omständigheten att det i de undersökningar vi har gjort framkommer att en hel del av de hjälpsökande var 26 år eller äldre och en del 31 år eller äldre. Det förekommer att personer i den åldern som bor i Sverige blir gifta mot sin vilja. Men åldern kan tyda på att äktenskapet har ingåtts för flera år sedan. I vår fördjupade studie var det vanligast att äktenskapet hade ingåtts före 26 års ålder. De personer som grundskolorna och gymnasie- skolorna kände till som blivit gifta mot sin vilja bör omfatta främst personer som har blivit gifta relativt nyligen och under en tid då de har bott i Sverige. Med utgångspunkt främst i dessa uppgifter har vi diskuterat om vi skulle kunna redovisa en bedömning att antalet personer i Sverige som årligen gifter sig mot sin vilja kan beräknas uppgå till minst ca 50. Dock anser vi att en sådan siffra, trots de reservationer den skulle få omges med, är alltför osäker för att kunna presenteras som en bedömning. Det man däremot med säkerhet vet är att såväl myndigheter som frivilligorganisationer årligen möter relativt många personer som har blivit gifta mot sin vilja. Med utgångspunkt i den tämligen försiktiga beräkningsmodell som presen- terades tidigare uppskattar vi att det år 2011 handlade om minst 80– 100 personer. 
 Vilka blir gifta mot sin vilja? 
 De flesta som söker hjälp är flickor och kvinnor, men de genom- förda studierna visar att även pojkar och män drabbas (se bilagorna 2 och 5). Som vi tidigare sagt finns det skäl att tro att mörkertalet kan vara särskilt stort när det gäller män och pojkar, bl.a. eftersom det finns få verksamheter som riktar sig till dem men också för att de kan vara mindre benägna att söka hjälp. Många av de verksam- 
 185 
  
 Vad vet vi om tvångsäktenskap och barnäktenskap? 
  
 SOU 2012:35 
  
 heter som ingick i SCB:s kartläggning och den fördjupade under- sökningen vänder sig enbart till kvinnor och flickor. 
 Vi återkommer i ett särskilt avsnitt till pojkars och mäns situation. Vår fördjupade studie tyder på att de flesta äktenskap mot någons vilja ingås av personer som har fyllt 18 men inte 26 år. Man bör dock vara försiktig när man tolkar uppgifterna. SCB:s kart- läggning visar att verksamheterna kände till även barn under 18 år som blivit gifta mot sin vilja. De flesta av dessa var  
 15–17 
  år gamla, 
 men några få var yngre än 15 år. 
 Det finns också kvinnor som är äldre än 26 år som söker hjälp och som tidigare har gift sig mot sin vilja. Detta tyder på att äkten- skap mot den egna viljan är ett komplext problem. Kvinnor som försöker lämna dessa äktenskap kan också ha barn. I Skatteverkets statistik om ansökningar om skyddade personuppgifter framkommer t.ex. att nio av personerna är under 15 år och har anknytning till huvudpersonen i ärendet. 
 De flesta som i undersökningarna var oroliga för att bli gifta mot sin vilja var under 18 år. Många var under 15 år. Det tyder på att oron för att bli gift mot sin vilja hos många kan finnas under lång tid. 
 Vår fördjupade studie tyder på att en hel del av de personer som myndigheter och olika verksamheter kommer i kontakt med och som berättar om ett äktenskap mot den egna viljan, är uppväxta i andra länder och har blivit gifta redan innan de kom till Sverige (se bilaga 3). Detta talar för att dessa personer (oftast kvinnor) söker hjälp antingen för att de utsätts för våld eller andra övergrepp inom äktenskapet eller för att de stöter på problem när de vill skilja sig. Problemet handlar alltså inte bara om att försöka förhindra att dessa äktenskap ingås, utan också i hög grad om att stödja, hjälpa och skydda dem som far illa och som vill ta sig ur äktenskap som de har ingått mot sin vilja. 
 Allt vårt underlag tyder på att en stor majoritet av de utsatta har utländsk bakgrund. Vissa skolor med hög andel elever med utländsk bakgrund hade kännedom om påtagligt många barn som var oroliga för att bli gifta mot sin vilja. 
 När det gäller de utsattas ursprung tycks länder i Mellanöstern dominera, men även andra länder förekommer, bl.a. i Asien, Afrika och Europa. Äktenskap mot den egna viljan synes förkomma i någon utsträckning även i den romska minoriteten. Det är i det sammanhanget viktigt att påpeka att romer långtifrån är någon en- hetlig grupp med enhetliga traditioner. Också personer med ur- 
 186 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vad vet vi om tvångsäktenskap och barnäktenskap? 
  
 sprung i etniska grupper utan eget land, såsom kurder och syrianer, förekommer bland de utsatta. 
 9  
 Tvångsäktenskap kan inte knytas till någon viss religion utan förekommer inom olika religiösa grupper, däribland kristna, muslimer, hinduer och sikher. 
 Gifta i sin frånvaro (fullmaktsäktenskap) 
 Skatteverkets statistik visar att det är relativt vanligt med full- maktsäktenskap och att det många gånger finns en svensk anknyt- ning genom att minst en av makarna är medborgare eller har hem- vist i Sverige. Våra undersökningar visar att det förekommer att personer blir gifta mot sin vilja genom ett fullmaktsäktenskap. Det tycks dock inte, såvitt undersökningarna visar, vara något av de van- ligaste tillvägagångssätten. Totalt kände gymnasieskolorna till 3 per- soner som blivit gifta mot sin vilja på detta sätt. Jourerna kände till 1 person, kommunerna 2 personer och kategorin övriga verksam- heter kände till 18 personer. 
 Vem utövar påtryckningarna? 
 Brottsförebyggande rådet (Brå) har gått igenom ett antal polis- utredningar från 2009 som har bedömts röra hedersrelaterad brotts- lighet, inklusive bortgifte mot någons vilja (Brå rapport 2012:1 
 Polisens utredningar av hedersrelaterat våld 
 ). Studien tyder på att de vanligaste anmälda hedersbrotten är olaga hot och misshandel. I mer än fyra av tio studerade ärenden framgår att kvinnan inte själv kommer att få välja eller inte har fått välja vem hon vill gifta sig med. Gärningspersonen är oftast en vuxen manlig familjemedlem, vanligast pappan eller en bror. I tre av fyra studerade ärenden fram- kommer det att andra personer än de misstänkta deltar i förtrycket av målsäganden. Det är oftast en familjemedlem, men det kan också vara en annan släkting. Kartläggningen visar också att våldet kan eskalera när kvinnan vill skilja sig och i dessa fall utövas våld och hot av både partner eller före detta partner och den egna familjen. 
  
 9  
 Statistik från Norska Integrations- og mangfoldsdirektoratet visar att de flesta av tvångs- äktenskapsärendena i Norge rör personer från Pakistan, Irak, Afghanistan, Somalia och Turkiet men att totalt 35 länder är representerade i statistiken. De flesta ärenden som brittiska Forced Marriage Unit hanterar rör personer med ursprung i Pakistan eller Bangladesh, men även andra ursprungsländer förekommer. 
 187 
  
 Vad vet vi om tvångsäktenskap och barnäktenskap? 
  
 SOU 2012:35 
  
 Bilden av vilka det är som utövar våld som framträder i Brå:s studie stämmer väl med vad som framkommit i tidigare studier. 
 10 
  
 Vår fördjupade studie tyder på att det är ungefär lika vanligt att mammor utövar påtryckningarna som att papporna gör det. Samman- taget med Brå:s resultat och tidigare studier tyder resultaten på att papporna oftare utövar våld och hot, men att mammorna deltar i påtryckningarna på annat sätt. Den fördjupade studien visar vidare att även andra släktingar relativt ofta tycks delta i påtryckningarna. Bröder tycks förekomma mer sällan än andra släktingar men ändå förhållandevis ofta, medan det verkar mindre vanligt att systrar del- tar. 
 Vilka påtryckningar sker? 
 Genom vår fördjupade studie får man en bild av vilket slags påtryck- ningar som förekommer i syfte att förmå någon att gifta sig mot sin vilja. 
 När det gäller de allra yngsta, som fortfarande går i grundskolan, tycks det vanligt att barnet inte berättar om några påtryckningar, men att barnet ändå upplever sig ha blivit gift mot sin vilja, eller riskera att bli det. Detta skulle kunna bero på att barn är fogliga och inte behöver pressas, men även på att risken för äktenskap är mindre överhängande, varför påtryckningar inte ännu har behövts. En annan tänkbar tolkning är att barnen avstår från att berätta om övergrepp som deras föräldrar har begått mot dem. 
 Även andra verksamheter än skolorna har redovisat kännedom om fall där den hjälpsökande inte har berättat om några påtryck- ningar men ändå anses gift mot sin vilja eller i risk för att bli det. 
 Den vanligaste formen av påverkan totalt sett synes vara resone- mang och övertygande eller tvingande samtal. Därnäst kommer hot om våld. Vanligt tycks det även vara med hot som rör familjens skam eller rykte. I många fall verkar det förekomma begränsningar i friheten, med vilket avses t.ex. rätten att få röra sig fritt, att få tala i telefon etc. Det tycks inte heller sällsynt med försök att inge den utsatta dåligt samvete, t.ex. över att personen orsakar en familje- medlems dåliga hälsa. Våld verkar förekomma i mellan 20 och 28 pro- cent av fallen som jourer, kommuner och övriga verksamheter har 
  
 10  
 Se t.ex. Reeves de Nguyen (2003), Integrationsverkets skriftserie IV,  
 Patriarkala enklaver eller ingenmansland? Våld, hot och kontroll mot unga kvinnor i Sverige  
 och Harris & äktenskapet kan i stället upplösas genom äktenskapsskill- nad. 
 Kvar står att det enligt 4 kap. 2 § äktenskapsbalken är en förutsätt- ning för att en vigsel ska vara giltig att de som ingår äktenskap var för sig på fråga av vigselförrättaren ger till känna att de samtycker till äktenskapet. Bestämmelsen kan uppfattas som en formföreskrift så att förutsättningen är uppfylld så snart parterna har svarat ja på vigselför- rättarens frågor, oavsett vad det uttrycker. Förarbetena ger emellertid inte intrycket att en fullt så inskränkt betydelse har varit avsedd; på de flesta ställen i motiven där inte endast lagtexten citeras står att det krävs samtycke (se t.ex. prop. 1986/87:1 s. 119). Fastän bristande rättshand- lingsförmåga inte räcker för att grunda ogiltighet, får det därför antas att det finns ett – låt vara ytterst begränsat – utrymme för att anse en vigsel ogiltig, om en parts äktenskapsvilja har brustit i så grundlägg- ande hänseenden att det är uppenbart att ett samtycke över huvud taget inte har förelegat, trots att parten vid vigselförrättningen har tillkänna- gett att så varit fallet. 
 Tingsrätten hade bedömt att det över huvud taget inte var möjligt att förklara ett äktenskap ogiltigt och därför avvisat talan från de anhöriga. Hovrätten hade i huvudsak samma uppfattning som tings- rätten och fastställde avvisningsbeslutet. Eftersom frågan om äkten- skapet var ogiltigt alltså inte hade prövats av domstolarna, återför- visade Högsta domstolen målet till tingsrätten för sådan prövning. 
 Som framgår av Högsta domstolens motivering är dock utrym- met mycket begränsat för att anse ett äktenskap ogiltigt på grund 
 216 
  
 SOU 2012:35 
  
 Ogiltighet som en effekt av tvångsäktenskap eller barnäktenskap? 
  
 av bristande äktenskapsvilja. Att den ena parten är under 18 år kan över huvud taget inte utgöra någon ogiltighetsgrund; vigseln blir giltig och äktenskapet gällande. Och att den ena parten är tvingad till äktenskap medför i varje fall normalt inte att äktenskapet kan anses ogiltigt. 
 Det är självklart att den som har tvingats till äktenskap kan vilja få äktenskapet ogiltigförklarat i stället för att tvingas till skilsmässa med allt vad det kan medföra. Redan detta innebär att det finns an- ledning att överväga om möjligheterna till ogiltigförklaring borde vara större. Vi diskuterar först frågan om ogiltighet som effekt av tvångsäktenskap, därefter barnäktenskap. 
  
 8.3 
  
 Ogiltighet som effekt av tvångsäktenskap? 
  
 8.3.1 
  
 Tillämpliga bestämmelser 
  
 Dagens reglering i äktenskapsbalken innebär att ett tvångsäkten- skap som har ingåtts i Sverige är giltigt men ger rätt till omedelbar äktenskapsskillnad utan betänketid. Det sistnämnda gäller även om makarna har hemmavarande underåriga barn. Bestämmelserna finns i 5 kap. 5 § första stycket äktenskapsbalken och har följande lydelse. 
 En make har rätt till äktenskapsskillnad utan föregående betänketid om det görs sannolikt att maken har tvingats att ingå äktenskapet eller om maken har ingått äktenskapet före 18 års ålder utan behörig myndig- hets tillstånd. Om äktenskapet har ingåtts trots att makarna är släkt med varandra i rätt upp- och nedstigande led eller är helsyskon, har var och en av makarna rätt till äktenskapsskillnad utan föregående betänke- tid. Detsamma gäller om äktenskapet har ingåtts trots att någon av makarna redan var gift eller partner i ett registrerat partnerskap och det tidigare äktenskapet eller partnerskapet inte har blivit upplöst. 
 Talan om äktenskapsskillnad kan i dessa fall föras av åklagare (5 kap. 5 § tredje stycket äktenskapsbalken). 
 Någon möjlighet att vid tvång upplösa ett äktenskap genom dom om äktenskaps återgång eller ogiltigförklaring finns, som tidi- gare har sagts, inte. I detta hänseende är den svenska regleringen ovanlig. 
 2 
  
 Att det finns anledning att överväga ogiltighet som effekt av tvång vid äktenskap sammanhänger främst med den principiella utgångs- 
  
 2  
  
 Maarit  
  
 Jänterä-Jareborg, 
  
 Barn- och tvångsäktenskap i Sverige – finns det utrymme för olika kulturer och tolerans? 
 , i Festskrift till Navarro, s. 316. 
  
 217 
  
 Ogiltighet som en effekt av tvångsäktenskap eller barnäktenskap? 
  
 SOU 2012:35 
  
 punkten att mycket talar för att ingen bör anses bunden av äkten- skap utan att ha lämnat sitt samtycke. Ett samtycke som lämnas under tvång är inte något verkligt samtycke. Har man tvingats in i äktenskap borde man i princip inte vara bunden av de band som äktenskapet innebär. Det är en rimlig och naturlig utgångspunkt, och det är konsekvent med vad som gäller för rättshandlingar på andra områden (se bl.a. 28 § avtalslagen). 
 Det finns ytterligare en del argument för en ogiltighetseffekt. Vi återkommer till dessa i avsnitt 8.3.2. 
 Den främsta anledningen till att vi inte redan i dag har en ogiltighetseffekt vid t.ex. tvång torde vara att det komplicerar regelsystemet. Många gånger kan det vara osäkert om den påverkan som har förekommit innefattar ett tvång som medför ogiltighet. Då innebär det svårigheter att avgöra om ogiltighet eller äkten- skapsskillnad är rätt väg att få äktenskapet upplöst. Detta kan ses som en onödig komplikation, och mycket talar för en enkel reg- lering där äktenskap alltid upplöses genom äktenskapsskillnad. 
 3 
  
 Även för denna ståndpunkt finns ytterligare en del argument, till vilka vi ska återkomma i avsnitt 8.3.2 nedan. 
 För att vi ska ha en tydlig utgångspunkt för den fortsatta dis- kussionen bör det redan nu övervägas hur en bestämmelse om ogiltighet vid tvång preliminärt skulle kunna se ut. Den skulle lämp- ligen kunna tas in som ett nytt tredje stycke i den tidigare nämnda 4 kap. 2 § äktenskapsbalken och utformas på i huvudsak följande sätt (se kursiverad text). 
 Vid vigseln ska de som ingår äktenskap vara närvarande samtidigt. De ska var för sig på fråga av vigselförrättaren ge till känna att de sam- tycker till äktenskapet. Vigselförrättaren ska därefter förklara att de är makar. 
 Har det inte gått till så som anges i första stycket eller var vigsel- förrättaren inte behörig att förrätta vigsel, är förrättningen ogiltig som vigsel. 
 Förrättningen är också ogiltig som vigsel om den ena eller båda parterna hade tvingats att ge sitt samtycke [eller inte förstod innebörden av sam- tycket]. 
 I denna skiss till lagtext fokuserar vi alltså på tvångssituationen. Inom hakparentes nämns dock också det fallet att en eller båda part- erna inte har förstått innebörden av det lämnade samtycket. Det 
  
 3  
 Såvitt vi har funnit har dock detta argument inte någon gång förekommit i motivuttalan- den. I 1973 års lagstiftningsärende – då bl.a. återgångsinstitutet togs bort – behandlades inte frågan om ogiltighet. 
 218 
  
 SOU 2012:35 
  
 Ogiltighet som en effekt av tvångsäktenskap eller barnäktenskap? 
  
 fallet ligger i princip utanför utredningens uppdrag, även om man kan tänka sig fall då den bristande förståelsen beror på ett vilse- ledande som kan jämföras med tvång (jfr resonemanget i avsnitt 12.5.2.7). Men om ogiltighetseffekten ska utvidgas torde det vara nödvändigt att tänka igenom hur en sådan utvidgning kan göras på ett konsekvent sätt. I så fall ter det sig naturligt att inbegripa i varje fall de situationer där någon av parterna saknar insikt om sam- tyckets innebörd. 
  
 8.3.2 
  
 Argument för och emot en ogiltighetseffekt 
  
 Argument för 
 Två argument för en ogiltighetseffekt vid tvångsäktenskap har redan nämnts. 
  
 1. 
  
 Den som har tvingats till äktenskap kan vilja få äktenskapet ogiltigförklarat i stället för att behöva genomgå en skilsmässa. För många är det ett obehag att tvingas gå igenom en skilsmässa och inför omgivningen kan det många gånger kännas negativt att vara skild. Det får anses naturligt att vilja slippa stå som skild i folk- bokföringen om det handlar om ett äktenskap som man inte alls har önskat utan tvingats in i. Hos många grupper är det dessutom en klar belastning för framför allt kvinnor att vara skilda. Det kan innebära att man förskjuts av släkten och att man får svårt att in- leda ett nytt varaktigt förhållande. Det skulle kanske rentav med visst fog kunna hävdas att Europakonventionens krav på skydd för privatlivet (artikel 8) innebär att ingen som har blivit gift med tvång ska behöva bli betraktad som skild efter äktenskapets upplösning. 
  
 2. 
  
 En naturlig principiell utgångspunkt är att ingen bör anses bunden av äktenskap utan att ha lämnat sitt samtycke. Ett sam- tycke som lämnas under tvång är inte något verkligt samtycke och i ett sådant fall borde man i princip inte vara bunden av de band som äktenskapet innebär. Den som tvingas till ett avtal anses normalt inte bunden av det, och varför ska då den som tvingas gifta sig vara bunden av äktenskapet? Äktenskap är en rättshandling med ovan- ligt vittgående verkningar och det kan anses särskilt angeläget att ingen ska kunna påtvingas sådana verkningar. Man synes med fog kunna säga att en möjlighet att få äktenskapet ogiltigförklarat vid tvång handlar om människans grundläggande frihet att få besluta om sitt eget liv. 
  
 219 
  
 Ogiltighet som en effekt av tvångsäktenskap eller barnäktenskap? 
  
 SOU 2012:35 
  
 Ytterligare två argument kan anföras. 
  
 3. 
  
 En ogiltighetseffekt innebär en tydlig markering från sam- hället att tvång inte medför några familjerättsliga band. Den som överväger att utsätta någon för tvång får därmed klart för sig att tvånget inte får någon rättslig effekt och att det så till vida är men- ingslöst. Därmed tar samhället med större självklarhet och tydlig- het än tidigare avstånd från tvånget. Det bör medföra att fler avstår från att tvinga och att tvångsäktenskap därför blir mindre vanliga. 
  
 4. 
  
 En ogiltighetseffekt för tvångsäktenskap som ingås i Sverige skulle stämma bättre överens med vad som gäller för äktenskap som har ingåtts i utlandet enligt utländsk lag och där ena parten har tvingats till äktenskap. Som huvudregel gäller nämligen att ett äktenskap som har ingåtts enligt utländsk lag inte erkänns i Sverige om det är sannolikt att det har ingåtts under tvång (1 kap. 8 a § första stycket 2 lagen om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap, IÄL). Äktenskapet kan ändå er- kännas om det finns särskilda skäl (1 kap. 8 a § andra stycket IÄL). I kap. 9 diskuteras om dessa regler bör ändras. 
  
 Argument emot 
 Ett argument emot en ogiltighetseffekt har nämnts ovan. 
  
 1. 
  
 En ogiltighetseffekt vid t.ex. tvång komplicerar regelsystemet. Många gånger kan det vara osäkert om den påverkan som har förekommit innefattar ett tvång i egentlig mening, dvs. så att påverkan medför ogiltighet. Då innebär det svårigheter att avgöra om ogiltig- het eller äktenskapsskillnad är rätt väg att få äktenskapet upplöst. Det framstår som ologiskt och inkonsekvent att upplösa ett ogiltigt äktenskap genom skilsmässa, vilket kan tala för att ogiltighets- frågan alltid måste besvaras innan det kan avgöras om det even- tuella äktenskapet kan och bör upplösas. – Detta argument minskar 
  
 i 
  
 betydelse om man låter den som anser sig tvingad välja väg och därtill tillåter att ogiltighet yrkas i första hand, äktenskapsskillnad i andra. 
  
 Ytterligare fem argument mot en ogiltighetseffekt bör nämnas. 
  
 2. 
  
 Frågan om ett äktenskap är ogiltigt eller inte får stor betyd- else för rättsverkningarna mellan parterna. Om det anses ogiltigt vid tvång är det många gånger ekonomiskt till nackdel för den tvingade. Makar har en ömsesidig underhållsplikt så länge äkten- skapet varar och i vissa fall under en övergångsperiod därefter. 
  
 220 
  
 SOU 2012:35 
  
 Ogiltighet som en effekt av tvångsäktenskap eller barnäktenskap? 
  
 Någon sådan underhållsplikt finns inte utanför äktenskapet. Vidare finns en giftorättsgemenskap mellan makar som förenklat innebär en rätt till bodelning och att vid bodelningen få hälften av den egen- dom som inte är enskild. Rätten till bodelning för sambor är mer inskränkt och avser endast gemensam bostad och gemensamt bohag som har införskaffats under samlevnaden. Makar har också arvsrätt efter varandra, vilket inte sambor har. – Det är möjligt att lindra de ekonomiska verkningarna av en ogiltighetseffekt på olika sätt, t.ex. så att en tvingad part även vid en ogiltighetsförklaring ges rätt till hälften av giftorättsgodset. Denna möjlighet minskar tyngden i det nu angivna argumentet. 
  
 3. 
  
 För det fall att en ogiltighetseffekt införs måste man ta ställ- ning till hur snart denna effekt måste göras gällande av den tvingade. 
  
 Å 
  
 ena sidan kan det leda till oöverskådliga konsekvenser, bl.a. rätts- osäkerhet, om ett äktenskap som har varat i många år anses ha varit ogiltigt hela tiden, något som talar för att ogiltighet måste påkallas inom viss inte alltför lång tid. Å andra sidan kan det te sig orätt- färdigt om den som efter många år lyckas bryta sig loss från en kanske mycket svår tvångssituation inte ska ha tillgång till en ogil- tighetspåföljd som står andra till buds. – Det kan här nämnas att man i Norge har valt en lösning som innebär att en part måste väcka talan om ogiltighet inom sex månader från det att parten har sluppit fri från tvånget och att talan aldrig kan väckas senare än fem år efter det att äktenskapet ingicks. Likartade regler fanns i Sverige före 1974 när det gällde rätten att begära återgång av äktenskap. 
  
 4. 
  
 Sverige övergav alltså återgångsmöjligheten år 1974. En för- stärkt ogiltighetseffekt skulle i viss mån innebära en återgång till det som gällde före 1974. Det kan anses i sig olämpligt att lag- stiftaren på det sättet hoppar fram och tillbaka i en central familjerättslig fråga. Det bör i varje fall fordra starka skäl. 
  
 5. 
  
 En ogiltighetseffekt medför inte bara svårigheter av det slag som har nämnts i punkt 1 utan också tillämpningssvårigheter i all- mänhet och därmed fler och komplicerade tvister. Frågan om när det föreligger ett sådant tvång som medför ogiltighet kan generera en rad svårbedömda fall. Lagstiftaren måste också ta ställning till vilken bevisning som ska krävas för tvång. Ska det räcka att det görs sannolikt att äktenskapet har ingåtts under tvång, såsom nu krävs för omedelbar äktenskapsskillnad (se avsnitt 8.2 ovan)? Eller ska man när effekten är ogiltighet kräva mer bevisning än så? Oavsett vilket beviskrav som uppställs kommer bevissvårigheter att uppkomma och tvister många gånger att bli svårhanterade. 
  
 221 
  
 Ogiltighet som en effekt av tvångsäktenskap eller barnäktenskap? 
  
 SOU 2012:35 
  
 6. Utredningens uppdrag avser skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. Om en ogiltighetseffekt ska införas aktualiseras frågan om ogiltighet borde uppkomma även i vissa jämförbara fall, exempelvis när någon av parterna inte har förstått samtyckets innebörd (jfr sist i avsnitt 8.3.1 ovan). Den frågan är komplicerad och ligger utanför utredningens uppdrag. Det talar för att frågan om en ogiltighetseffekt ska hanteras av en utredning med ett bredare uppdrag och med ett något annorlunda fokus än denna. 
  
 8.3.3 
  
 Diskussion och slutsats 
  
 Situationen i Sverige i dag är en helt annan än när återgångs- institutet togs bort år 1974. I dag, i det mångkulturella Sverige, är tvångsäktenskap ett problem av en helt annan omfattning och be- tydelse än då. Det gör att lagstiftaren inte nu bör känna sig bunden av 1973 års ställningstagande att äktenskapsskillnad bör vara det enda sättet att upplösa ett äktenskap. 
 Argumenten för en ogiltighetseffekt väger tungt (avsnitt 8.3.2). Det gäller särskilt argumentet att den som har tvingats till äkten- skap bör slippa att betraktas som skild och argumentet att ingen ska kunna tvingas in i ett så avgörande rättsförhållande. Utifrån principiella utgångspunkter och människorättsöverväganden har argumenten en sådan vikt att det fordras mycket starka skäl för att de ska kunna vägas upp. 
 Tillämpningssvårigheterna och de praktiska problemen väger emellertid också tungt (avsnitt 8.3.2). Mål om ogiltighet kommer att bli komplicerade och resurskrävande, och det kan ifrågasättas om uppkommande svårigheter och kostnader är försvarbara i en situa- tion där rättsväsendets resurser redan är hårt ansträngda. 
 Viktigare är emellertid att ett införande av en ogiltighetseffekt fordrar överväganden av ett slag som ligger utanför de frågor som utredningen är tillsatt för. Vad som bör gälla exempelvis när den ena parten inte inser samtyckets eller äktenskapets innebörd är en komplicerad fråga som fordrar ingående överväganden. Det kan kanske hävdas att utredningen kunde nöja sig med att föreslå ogil- tighet vid tvång. Det skulle emellertid innebära en allvarlig brist i den rättssystematiska analysen om det inte samtidigt bedömdes vilka fall som eventuellt borde regleras likadant. Något sådant bör inte förekomma när det gäller central familjerättslig lagstiftning. 
 222 
  
 SOU 2012:35 
  
 Ogiltighet som en effekt av tvångsäktenskap eller barnäktenskap? 
  
 Utredningen anser att argumenten för och emot en ogiltighets- effekt väger relativt jämnt. Principiella och humanitära skäl står emot argument som i huvudsak handlar om tillämpningssvårig- heter, kostnader och praktiska problem. Utredningen har övervägt om den i det läget borde presentera ett förslag som kunde remiss- behandlas och genomgå en politisk beslutsprocess. Utan ett förslag kommer någon sådan process inte till stånd. Utredningen har ändå, vid en sammanvägning av skälen, fastnat för att någon ogiltighets- effekt inte nu bör föreslås. Det avgörande skälet är att beredningen av ett eventuellt sådant förslag bör ske genom en utredning med en bredare bas. Av betydelse är också att en ogiltighetseffekt inte kan anses vara en åtgärd som brådskar för att ge bättre skydd mot tvångs- äktenskap. 
 4 
  
 8.4 
  
 Ogiltighet som effekt av barnäktenskap? 
  
 Med slutsatsen att någon ogiltighetseffekt inte bör införas vid tvångsäktenskap får slutsatsen anses mer eller mindre given för barn- äktenskap. Inte heller där bör någon bestämmelse om ogiltighet finnas. 
 Utöver vad som har sagts ovan angående tvångsäktenskap kan för barnäktenskapens del nämnas att en ogiltighetseffekt skulle aktualiseras i ett mycket litet antal fall. Några barnäktenskap ska ju 
 – särskilt om den dispensmöjlighet som finns i dag avskaffas, se kap. 7 – i princip inte kunna ingås i Sverige. Det talar i sig emot en ogiltighetseffekt. Häremot talar också den omständigheten att det inte alltid finns ett tydligt incitament hos barnet – eller det f.d. barnet – att framställa ett yrkande om ogiltighet. Personen kanske ville ingå äktenskapet och kanske dessutom har bidragit till att lura vigselförrättaren och/eller myndigheterna om sin ålder. Detta ute- sluter i och för sig inte en ogiltighetseffekt till skydd för barnet. Sammantaget överväger dock som sagt skälen mot att nu införa en sådan effekt. 
  
 4  
 En särskild fråga om en ogiltighetseffekt införs är om även utländska äktenskap ska kunna ogiltighetsförklaras. Å ena sidan gäller bestämmelserna om äktenskapsskillnad även för ut- ländska äktenskap, vilket talar för att även en ogiltighetseffekt borde kunna tillämpas för sådana äktenskap. Å andra sidan gäller helt eller delvis andra regler för äktenskaps giltighet i andra länder, och en möjlighet att i Sverige ogiltigförklara utländska äktenskap innebär ett slags intrång i det andra landets bestämmelser om äktenskaps giltighet. Det talar emot att en ogiltighetseffekt skulle kunna tillämpas för sådana äktenskap. Med den nu angivna slutsatsen är det inte nödvändigt att ta ställning till frågan. 
 223 
  
 9 
  
 Erkännande av utländska äktenskap 
  
 9.1 
  
 Inledning 
  
 Utredningen har i uppdrag att analysera och ta ställning till om det finns skäl att införa ytterligare begränsningar när det gäller erkän- nande av äktenskap som har ingåtts enligt utländsk lag. I direktiven lyfts särskilt fram s.k. fullmaktsäktenskap. Därmed avses att åtmin- stone en av de två som ska gifta sig inte är personligen närvarande vid vigseln utan företräds av någon annan. 
 Syftet med utredningen är att finna lämpliga vägar att förstärka skyddet mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. Det innebär att vi betraktar reglerna om erkännande av utländska äktenskap utifrån den utgångspunkten. Vi gör sålunda inte någon genomgång av er- kännandereglernas lämplighet i allmänhet. 
  
 9.2 
  
 Gällande rätt 
  
 9.2.1 
  
 Allmänt om erkännande 
  
 Att ett utländskt äktenskap erkänns i Sverige innebär att det till- erkänns giltighet som ett äktenskap med alla de rättsverkningar som följer av ett sådant. Om äktenskapet inte erkänns betraktas part- erna som ogifta i Sverige. Ett och samma par kan alltså anses ogifta i Sverige men gifta i något annat land. 
 Frågan om erkännande kan aktualiseras på olika sätt. Det är vanligt att den första gången prövas i ett folkbokföringsärende hos Skatteverket. I praktiken handlar det då ofta om en person som bor i Sverige och som har ingått ett äktenskap i utlandet. Den som vill registrera ett utländskt äktenskap i folkbokföringen har att visa upp en vigselhandling för Skatteverket. Handlingarna skickas därefter i 
 225 
  
 Erkännande av utländska äktenskap 
  
 SOU 2012:35 
  
 kopia till något av de fyra handläggande kontoren, där en hand- läggare prövar ärendet och beslutar om registrering kan ske. Till stor del handlar det om en masshantering av ärenden, där det inte blir fråga om någon utredning förutom kontroll av vigselhand- lingen. I fokus för prövningen står om den utländska vigseln är giltig. Om Skatteverket av någon anledning avslår begäran om regi- strering kan beslutet överklagas till den behöriga förvaltnings- domstolen. Skatteverkets bedömning av om förutsättningar finns för registrering av ett utländskt äktenskap i folkbokföringen är av summarisk karaktär. Det är alltså inte meningen att Skatteverket ska företa en egen utredning av om förutsättningar för registrering föreligger. Bedömningen av om det finns materiell grund för att vägra erkännande ska Skatteverket normalt göra enbart med ledning av de uppgifter som har lämnats i ansökan. För att registrering ska kunna ske av en utländsk vigsel krävs att det klart framgår av an- sökan att förutsättningarna för registrering är uppfyllda (se Högsta förvaltningsdomstolens dom den 14 mars 2012 i mål nr  
 2438-11). 
  
 Ofta vill den utländska partnern flytta till Sverige. En förutsätt- ning för att uppehållstillstånd ska kunna ges med stöd av de sär- skilda regler som gäller för makar är att äktenskapet ska erkännas i Sverige. I vissa fall har registrering då redan skett i folkbokförings- registret. Men det förekommer också att frågan om erkännande aktualiseras hos Migrationsverket innan den har prövats av Skatte- verket. Om den ena myndigheten redan har prövat frågan är be- dömningen inte bindande för den andra. Det kan alltså hända att Migrationsverket bedömer att ett äktenskap inte ska erkännas trots att Skatteverket har registrerat det i folkbokföringsregistret. En registrering i folkbokföringen anses dock väga tungt vid Migra- tionsverkets prövning (se Migrationsöverdomstolens avgörande MIG 2008:18). 
 Frågan om erkännande kan bli aktuell också vid andra myndig- heter och vid domstolarna, t.ex. i samband med tvister om arv. En självständig prövning ska då göras. Emellertid förlitar sig andra myndigheter i stor utsträckning på att folkbokföringen är riktig. 
 Den som vill ha frågan om äktenskapets giltighet avgjord en gång för alla har att väcka en talan enligt 14 kap. 1 § äktenskapsbalken och 3 kap. 2 § IÄL. Det har ansetts att, om domstolen i en sådan process rättskraftigt har avgjort frågan om ett äktenskap består eller inte består, gäller denna bedömning därefter i alla sammanhang. Av allt att döma är sådana processer sällsynta. 
 226 
  
 SOU 2012:35 
  
 Erkännande av utländska äktenskap 
  
 Om ett äktenskap inte erkänns saknar det rättsverkningar här i Sverige. Parterna kan dock vara att anse som sambor enligt sambo- lagen (2003:376). Sambolagens regler är tillämpliga även på sambor som inte har fyllt 18 år. 
 I fall med internationell anknytning kan det bli fråga om att tillämpa ett annat lands lag på äktenskapets rättsverkningar om det väl erkänns. Vilket lands lag som ska tillämpas bestäms enligt de svenska internationellt privaträttsliga lagvalsreglerna. Bedömningen kan få olika utfall när det gäller lagvalet, beroende på vilken fråga som är aktuell. Det är med hänsyn till detta inte möjligt att uttöm- mande beskriva vilka effekter ett erkännande respektive icke erkän- nande kan få för parterna. Om svensk rätt är tillämplig enligt de svenska internationellt privaträttsliga lagvalsreglerna innebär det bl.a. att det föreligger en ömsesidig underhållsskyldighet och gifto- rättsgemenskap. Vidare har makar arvsrätt efter varandra. En man anses, om inte annat visas, vara far till det barn som hustrun föder (s.k. faderskapspresumtion) och om föräldrarna är gifta står barnet automatiskt under bådas vårdnad. Ingen av de angivna rättsverk- ningarna uppstår om äktenskapet inte erkänns i Sverige. 
  
 9.2.2 
  
 Huvudregeln om erkännande 
  
 Erkännande av äktenskap som har ingåtts enligt utländsk lag reg- leras i lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhåll- anden rörande äktenskap och förmynderskap (IÄL). 
 Några  
 EU-regler 
  om erkännande av äktenskap finns ännu inte. Europeiska kommissionen har emellertid i en grönbok,  
 Minskad byråkrati för medborgarna: att underlätta fri rörlighet i fråga om officiella handlingar och erkännande av verkningarna av civilstånds- handlingar 
 , KOM (2010) 747, presenterat alternativa sätt att stärka principen om ömsesidigt erkännande i frågor om civilstånd. Ett av de föreslagna alternativen är automatiskt erkännande. I grönboken påtalar kommissionen särskilt att ett alternativ som går ut på auto- matiskt erkännande bör kompletteras med ett antal kompenserande åtgärder i syfte att förebygga bedrägeri och missbruk av bestäm- melserna, och för att ta vederbörlig hänsyn till reglerna för den allmänna ordningen. Man uppmärksammar också att frågan kan visa sig komplicerad när det gäller t.ex. äktenskap. Riksdagens civil- utskott har den 14 april 2011 behandlat grönboken (Utlåtande 2010/11:CU21 Fri rörlighet för dokument). Regeringen har lämnat 
 227 
  
 Erkännande av utländska äktenskap 
  
 SOU 2012:35 
  
 synpunkter på grönboken den 9 maj 2011 (Ju2011/133/L2) och har då ställt sig avvisande till att s.k. statushandlingar blir föremål för automatiskt erkännande. Regeringens bedömning är att en generell lösning för alla slags statushandlingar inte är möjlig. En framkomlig väg är enligt yttrandet i stället att för varje delområde arbeta vidare med internationellt privaträttsliga rättsakter. 
 Bestämmelserna om erkännande av äktenskap finns i 1 kap. 7 och 8 a §§ IÄL. Huvudregeln enligt 1 kap. 7 § är att ett äktenskap som har ingåtts i utlandet enligt främmande lag anses giltigt till formen om det är giltigt i den stat där det ingicks. Har äktenskap ingåtts inför t.ex. en diplomatisk tjänsteman eller någon annan som av en främmande stat har fått förordnande att förrätta vigsel i en annan främmande stat, anses äktenskapet också giltigt till formen om det är giltigt i den stat som har meddelat förordnandet. Även om dessa förutsättningar inte är uppfyllda ska ett äktenskap som har ingåtts utom riket anses giltigt till formen, om det är giltigt i den eller de stater där makarna var medborgare eller hade hemvist. Bestämmelsen har inte ansetts kräva att äktenskapet har ingåtts genom en vigsel inför en behörig vigselförrättare. Det har ansetts tillräckligt med t.ex. ett ingånget äktenskapskontrakt, någon form av religiös eller traditionell ritual eller att parterna helt enkelt ger sig ut för att vara äkta makar, allt under förutsättning att äkten- skapet anses giltigt i respektive främmande land. 
 1 
  
 Av förarbetena till bestämmelsen framgår vidare att den inte är avsedd att uttömmande reglera alla de fall då ett utländskt äkten- skap ska anses giltigt i Sverige (se prop. 1973:158 s. 102 och 2003/04:48 s. 54). Även andra äktenskap kan alltså gälla här. Frågan har överlämnats åt rättstillämpningen. 
 Enligt 1 kap. 8 § gäller att ett äktenskap som skulle vara ogiltigt på grund av formfel får godkännas av regeringen om det finns synnerliga skäl. 
  
 9.2.3 
  
 Ordre public 
  
 En generellt gällande begränsning vid tillämpning av utländsk lag kommer till uttryck i 7 kap. 4 § IÄL. Där framgår att en bestäm- melse i främmande lag eller ett beslut som har meddelats av en myndighet i en främmande stat inte får tillämpas om det skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna för svensk rättsordning (svensk 
  
 1  
 Se Sharp (2008),  
 Svensk internationell privat- och processrätt 
 , 7:e uppl., s. 184. 
 228 
  
 SOU 2012:35 
  
 Erkännande av utländska äktenskap 
  
 ordre public) 
 . Innehållet i begreppet är inte statiskt, utan förändras i takt med rätts- och samhällsutvecklingen. 
 2  
 Det följer av sakens natur att det ska röra sig om värderingar i principiella frågor av större vikt. I kravet på uppenbarhet ligger också att avvikelsen ska vara av väsentlig art. 
 Exempel på fall då ordre  
 public-förbehållet 
  kan tillämpas är då ett äktenskap har ingåtts av någon som är mycket ung (prop. 2003/04:48 s. 25). Förvaltningsdomstolar har underkänt äktenskap med hänvisning till ordre public i fall då ena parten varit 14 år och parterna, såvitt framgår av besluten, saknade anknytning till Sverige vid vigseln (se bl.a. Kammarrätten i Jönköping, dom den 17 febru- ari 2009 i mål nr  
 934-08). 
  
 En tillämpning av svensk ordre public innebär inte ett underkän- nande av den utländska rättsregeln eller domen, utan av konsekven- serna av dess tillämpning i det konkreta fallet. 
  
 9.2.4 
  
 Undantaget för barnäktenskap och tvångsäktenskap 
  
 Fram till år 2004 fanns det inga uttryckliga regler om de materiella förutsättningarna för erkännande av ett utländskt äktenskap. Det var mycket enkelt, även för en person med stark anknytning till Sverige, att undandra sig de svenska äktenskapshindren genom att gifta sig utomlands och få äktenskapet erkänt här. Detta miss- brukades i vissa fall. För att förhindra sådana kringgåenden och stärka skyddet mot barnäktenskap och tvångsäktenskap införde man därför en ny bestämmelse år 2004, 1 kap. 8 a § IÄL. 
 Enligt bestämmelsen, som är tillämplig på alla äktenskap som har ingåtts den 1 maj 2004 eller senare, gäller att ett äktenskap som har ingåtts enligt utländsk lag inte erkänns i Sverige om det vid tidpunkten för vigseln förelåg ett äktenskapshinder enligt svensk lag – t.ex. underårighet – och minst en av parterna var svensk med- borgare eller hade hemvist i Sverige (1 kap. 8 a § första stycket 1). Den som är bosatt i en viss stat anses ha hemvist där, om bosätt- ningen med hänsyn till vistelsens varaktighet och omständigheterna i övrigt måste anses stadigvarande (7 kap. 2 § IÄL). En särskild regel om statslösa finns i 7 kap. 3 § IÄL. 
 Vidare gäller att utländska äktenskap underkänns om det är sanno- likt att de har ingåtts under tvång. Det gäller oavsett parternas ålder 
  
 2  
 Bogdan (2008), s. 81. 
 229 
  
 Erkännande av utländska äktenskap 
  
 SOU 2012:35 
  
 och även om båda saknade varje anknytning till Sverige när äkten- skapet ingicks (1 kap. 8 a § första stycket 2 IÄL). 
 Regeringen anförde i motiven att ordre  
 public-förbehållet 
  visserligen i stor utsträckning kunde tillämpas för att undvika stötande resultat. Dock ansåg man att denna möjlighet inte var tillräcklig om man, som i fråga om ålderskravet, effektivt ville motverka kring- gående av den svenska lagen. Regeringen betonade att de svenska äktenskapshindren skyddar intressen av stor vikt och anförde att syftet med en bestämmelse om att inte erkänna vissa äktenskap är att slå vakt om dessa intressen. Vidare anfördes att reglerna ska vara utformade så att barnets bästa sätts i främsta rummet. Det primära syftet med en bestämmelse om att inte erkänna utländska barn- äktenskap är, förklarade man, att skydda barn mot för tidiga äkten- skap. Regeringen förväntade sig att en bestämmelse om att inte er- känna utländska äktenskap i berörda fall skulle ha preventiv verkan. (prop. 2003/04:48 s. 25 f.) 
 I paragrafens andra stycke anges att förbudet mot erkännande inte gäller om det finns  
 särskilda skäl  
 att erkänna äktenskapet. Er- kännandeförbudet är alltså inte absolut. Ventilen om särskilda skäl infördes för att man skulle kunna undvika effekter som inte fram- står som rimliga i det konkreta fallet (a. prop. s. 32). Beträffande barnäktenskap uttalade regeringen att det förhållandet att en underårig sedermera har nått äktenskapsåldern inte borde medföra att äktenskapet erkänns. Underårighet är alltså en brist som enligt förarbetena inte kan läkas. Omständigheter som enligt förarbetena kan vara relevanta vid prövningen av särskilda skäl är att parterna har svag anknytning till Sverige, att erkännandefrågan aktualiseras först lång tid efter vigseln, att parterna har inrättat sig efter att vara gifta och att ett nekat erkännande kan antas få allvarliga kon- sekvenser för dem. Vidare sägs att man i vissa situationer bör erkänna ett äktenskap, som annars inte skulle accepteras, av hänsyn till barn som mannen och kvinnan har tillsammans. En annan undantagssituation som nämns är att det skulle ha funnits möjlig- het till dispens från ett äktenskapshinder i svensk lag men att den saken inte har prövats. Man nämner också fallet att en utländsk myndighet har meddelat dispens efter en prövning som motsvarar den som görs enligt svensk rätt i länsstyrelsernas dispensärenden. 
 Högsta förvaltningsdomstolen har i en dom den 12 mars 2012 (mål nr  
 2438-11) 
  prövat undantaget för särskilda skäl i ett fall rör- ande ett barnäktenskap. Barnet, som hade svensk anknytning, gifte sig i utlandet tio dagar före sin  
 18-årsdag. 
  Efter vigseln visade det 
 230 
  
 SOU 2012:35 
  
 Erkännande av utländska äktenskap 
  
 sig att hon var gravid. Dessa förhållanden bedömdes av domstolen inte innefatta sådana särskilda skäl som motiverade att äktenskapet skulle erkännas. 
 Det finns inte någon tidsgräns för att åberopa ett förhållande som grund för ogiltighet och inte heller någon begränsning till en viss krets av personer som kan göra ogiltigheten gällande. Det är alltså möjligt för en make att efter många års äktenskap vända sig till Skatteverket och begära att folkbokföringsuppgifterna ska ändras eftersom äktenskapet ingicks genom tvång. Detta har enligt uppgift också inträffat. Även en make som har varit delaktig i att tvinga den andre till äktenskap synes kunna göra tvånget gällande på detta sätt. 
  
 9.2.5 
  
 Fastställelse i domstol av om parterna är gifta med varandra 
  
 Frågan om ett giltigt äktenskap har kommit till stånd kan prövas med stöd av 14 kap. 2 § äktenskapsbalken. En särskild talan om fastställelse av att ett äktenskap består eller inte består kan enligt första stycket föras endast i en tvist mellan makarna. Frågan huru- vida ett äktenskap består kan dock enligt andra stycket prövas även i tvister där någons rätt är beroende av det. Det innebär att tredje man, exempelvis en avliden makes arvingar, i ett mål som gäller egendomsfördelningen efter den avlidne kan gentemot den efter- levande maken göra gällande att äktenskapet var ogiltigt. Har frågan huruvida ett äktenskap består eller inte består avgjorts rätts- kraftigt i en rättegång därom mellan makarna, är detta bindande även för tredje man. 
 3 
  
 Beträffande svensk domsrätt gäller att en tvist om personer är förenade i äktenskap med varandra kan tas upp av svensk domstol i enlighet med reglerna i 3 kap. 1 och 2 §§ IÄL. Enligt bestämmelsen får sådana mål tas upp av svensk domstol, om 
  
 1. 
  
 båda makarna är svenska medborgare, 
  
 2. 
  
 käranden är svensk medborgare och har hemvist här i riket eller tidigare har haft hemvist här sedan han eller hon fyllt arton år, 
  
 3. 
  
 käranden inte är svensk medborgare men har hemvist här i riket sedan minst ett år, 
  
 3  
 Se Burton & det har talats om att det vore lika med att införa sharialagar i Sverige. Reaktionen framstår som i huvudsak obefogad. Utredningen ser dock inte anledning att från sitt perspektiv föreslå en ordning som den nu nämnda. 
 Problemet måste betraktas som svårlöst på ett rättsligt plan. För att undgå de negativa effekterna torde den som berörs av dem vara tvungen att i stor utsträckning avstå från vistelser i det andra landet eller att i möjligaste mån genomföra en skilsmässa även i det landet. 
  
 10.5 
  
 Sammanfattning och avslutning 
  
 Vi har konstaterat att inget av de problem som rör äktenskapsskill- nader och som kan drabba personer som utsätts för tvångsäkten- skap och barnäktenskap kan eller bör åtgärdas genom ändringar i eller i anslutning till de svenska civilrättsliga eller internationellt privaträttsliga bestämmelserna om äktenskapsskillnad. Problemen måste tacklas i annan ordning. 
 256 
 11 Vigselverksamheten 
  
 11.1 
  
 Inledning 
  
 Utredningen har i uppdrag att se över om Kammarkollegiets tillsyn av trossamfundens vigselverksamhet är ändamålsenligt utformad. I detta sammanhang finns det anledning att även undersöka om reg- lerna om vigsel är utformade på ett sådant sätt att det finns lämp- liga garantier mot att personer ingår äktenskap mot den egna viljan och mot barnäktenskap. 
 I kapitlet tar vi även upp frågor om utbildning av vigselförrättare och kontroll av vigselförrättares kunskaper. Vi diskuterar också om det bör ställas högre krav på trossamfund och vigselförrättare för att de ska ha rätt att förrätta vigslar. 
 Det har bl.a. i samband med utredningens hearing framförts att trossamfundens vigselrätt bör avskaffas och ett system införas med enbart borgerliga vigslar. Denna fråga tas inte upp i betänkandet, dels eftersom den aktualiserar frågor som ligger utanför vårt utred- ningsuppdrag, dels eftersom frågan nyligen har utretts (se SOU 2007:17 Äktenskap för par med samma kön. Vigselfrågor) 
 En annan fråga som har aktualiserats är om vigselrätt bör kunna ges endast åt trossamfund som respekterar äktenskapsbalkens regler om rätt till äktenskapsskillnad och som ger kvinnor och män samma rättigheter till en religiös skilsmässa. Vi anser visserligen att denna fråga är relevant för vårt uppdrag, men vi har ändå valt att inte ta upp den eftersom den till största delen ligger utanför upp- draget att stärka skyddet mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. 
 257 
  
 Vigselverksamheten 
  
 SOU 2012:35 
  
 11.2 
  
 Kammarkollegiets ärenden om tillstånd, förordnanden och återkallelser 
  
 På begäran av Ungdomsstyrelsen har Kammarkollegiet gjort en manuell genomgång av ärenden rörande vigseltillstånd, förordnan- den av vigselförrättare samt återkallelse av tillstånd och förordnan- den. 
 1  
 Uppgifterna bör enligt Kammarkollegiet betraktas som unge- färliga. Vidare bör beaktas att ett och samma trossamfund kan förekomma i mer än ett ärende. I det följande återges de uppgifter som Kammarkollegiet har redovisat. Uppgifterna avser tiden från den 1 januari 2000 till september 2011. 
 Under den aktuella tiden har sju trossamfund  
 medgetts tillstånd  
 att förrätta vigsel och 19 ansökningar  
 avslagits 
 . Av dessa avslogs sex för att sökanden inte hade kommit in med ett tillräckligt underlag för att Kammarkollegiet skulle kunna se att samfundet uppfyllde lagens krav för att förrätta vigsel. 
 Sju avslogs för att trossamfunden inte kunde anses uppfylla lagens krav på verksamhetens omfattning och stadga. Det framgår av besluten att dessa sju samfund hade färre än 3 000 medlemmar. 
 Tre ansökningar avslogs för att det inte kunde antas att äkten- skapsbalkens bestämmelser om vigsel och därmed sammanhäng- ande åtgärder skulle komma att tillämpas inom samfundet. Bland annat var det fråga om bristande medvetenhet inom trossamfundet om äktenskapsbalkens föreskrifter om vigsel, otydliga skillnader mellan juridiskt giltiga vigslar och andra bröllopsceremonier och oklara och otydliga vigselordningar där det t.ex. inte framgick att båda de blivande makarna skulle vara närvarande eller att båda skulle samtycka till äktenskapet. Två av samfunden har senare, efter för- nyad ansökan, fått vigseltillstånd. 
 En ansökan avslogs efter en sammantagen bedömning att sam- fundet inte kunde anses uppfylla lagens krav på verksamhetens omfattning och stadga och inte heller hade tillräckliga kunskaper inom organisationen om äktenskapsbalkens bestämmelser om vig- sel och därmed sammanhängande åtgärder. 
 Två ansökningar avslogs för att sökandena inte ansågs vara tros- samfund i lagens mening. 
 Vigseltillståndet har  
 återkallats  
 för nio trossamfund. I sju av dessa fall var skälet att trossamfundet inte längre hade en sådan organisa- tion att det på goda grunder kunde antas att äktenskapsbalkens 
  
 1  
 PM av Kammarkollegiet den 12 september 2011. 
 258 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vigselverksamheten 
  
 bestämmelser om vigsel och därmed sammanhängande åtgärder skulle komma att iakttas samt, i flera av ärendena, att trossam- fundet inte längre kunde anses ha behov av vigselrätt (samfundet saknade sedan en tid behörig vigselförrättare). För två trossamfund återkallades vigseltillståndet på samfundets egen begäran. 
 Den långt vanligaste orsaken till  
 återkallelse av förordnanden att vara vigselförrättare  
 är en begäran från trossamfundet om åter- kallelse. Det förekommer dock även återkallelser på grund av miss- skötsamhet. Under den tid som redovisningen avser har Kammar- kollegiet återkallat behörigheten för 36 vigselförrättare på grund av att de hade misskött sina uppdrag. I samtliga fall utom fyra handlade misskötsamheten om att vigselförrättaren hade förrättat en vigsel trots att det saknades ett giltigt intyg om hindersprövning. 
 I tre fall var det fråga om att vigselförrättaren hade utfärdat ett intyg om en religiös ceremoni som hade misstagits eller kunnat misstas för att vara ett intyg om en juridiskt giltig vigsel. Ett fall rörde en vigsel som hade förrättats utomlands. 
 Återkallelserna har ökat markant sedan september 2010. Totalt 24 av de 36 ärendena avgjordes under perioden september 2010 till september 2011. En trolig delförklaring är enligt Kammarkollegiet att kollegiet numera förordnar även Svenska kyrkans vigselför- rättare, som förrättar ett stort antal vigslar. 
 Utöver dessa ärenden har kollegiet handlagt ett drygt tiotal där trossamfundet begärt att behörigheten för vigselförrättaren skulle återkallas efter att man hade fått del av Skatteverkets anmälan om att vigsel hade förrättats utan giltig hindersprövning. 
 Kammarkollegiet har inte fått kännedom om något fall då en juridiskt giltig vigsel har förrättats trots att någon av parterna var underårig och inte heller om något fall då det har handlat om tvång. Dock har man enligt uppgift från kollegiet kommit i kontakt med fall då någon part i efterhand har uppgett att parten inte förstod att det handlade om en vigsel. 
 259 
  
 Vigselverksamheten 
  
 SOU 2012:35 
  
 11.3 
  
 Översyn av reglerna om vigsel m.m. 
  
 Bedömning:  
 Det bör inte ske några förändringar avseende formkraven för vigsel och inte heller uppställas något krav på att vigselförrättaren samtalar enskilt med de blivande makarna före vigseln. 
  
 11.3.1 
  
 Vigselreglerna bör inte ändras 
  
 En vigsel ska föregås av hindersprövning. Vigselförrättaren har en skyldighet att förvissa sig om att hindersprövning har skett inom fyra månader före den planerade vigseln och att inget hinder har framkommit, t.ex. underårighet. Om en behörig vigselförrättare av misstag eller medvetet skulle förrätta en vigsel trots att någon av parterna är underårig, bör man kunna räkna med att detta uppdagas vid den kontroll som Skatteverket gör när det får underrättelse om vigseln (se 4 kap. 8 § äktenskapsbalken). Ansvar för tjänstefel för vigselförrättaren kan då aktualiseras. I systemet är alltså inbyggt flera kontrollsteg för att barnäktenskap inte ska kunna ingås. Såvitt har framkommit vid den ärendegenomgång som Kammarkollegiet har gjort verkar det, under i varje fall den senaste tioårsperioden, inte ha förekommit att behöriga vigselförrättare genomför vigslar trots att någon av parterna är underårig. Inte heller Skatteverket känner till något sådant ärende. 
 Mot denna bakgrund bedömer vi att de nuvarande reglerna inne- bär ett tillräckligt skydd mot att det förrättas  
 juridiskt giltiga vigslar avseende barn 
 . 
 Det kan förekomma att personer blir gifta mot sin vilja genom en giltig ceremoni inför en svensk vigselförrättare. Vi har därför övervägt om det genom ändringar av formkraven för vigsel vore möjligt att stärka skyddet mot  
 tvångsäktenskap och andra äktenskap mot någons vilja.  
 Vår bedömning är att det inte finns skäl för en sådan ändring. De formkrav som gäller enligt 4 kap. 2 § äktenskaps- balken uppfyller väl Sveriges åtaganden enligt Konventionen angå- ende samtycke till, minimiålder för samt registrering av äktenskap (SÖ 1964:29). De framstår även i övrigt som lämpliga och väl övervägda. Problemet i de allra flesta fall torde vara att den som är tvingad eller pressad till att gifta sig mot sin vilja inte vill eller vågar ge detta till känna. 
 260 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vigselverksamheten 
  
 Mot denna bakgrund föreslår vi inte några ändringar i 4 kap. 2 § första stycket äktenskapsbalken. 
  
 11.3.2 
  
 Det bör inte införas någon skyldighet för vigselförrättaren att hålla enskilda samtal med brudparet 
  
 Vi har nyss konstaterat att en förändrad vigselprocedur inte fram- står som en framkomlig väg för att förhindra äktenskap mot någons vilja. Man kan överväga om det i stället borde införas ett krav på vigselförrättaren att inför varje vigsel hålla enskilda samtal med de blivande makarna. Fördelen med en sådan ordning skulle vara att vigselförrättaren vid ett sådant enskilt samtal kan få möjlighet att bilda sig en uppfattning i frågan om äktenskapet är frivilligt. Den som inte vill gifta sig får tillfälle att i enrum berätta det för vigsel- förrättaren, som då ges ett bättre underlag för beslutet att förrätta eller vägra att förrätta vigseln. 
 En betydande nackdel med obligatoriska samtal är att ett sådant system skulle komplicera och tynga vigselverksamheten. Det för- rättas ett stort antal vigslar i Sverige varje år och endast ett fåtal av dem sker mot någons vilja. Det är dessutom inte troligt att särskilt många av de utsatta skulle våga berätta om sin situation för vigselförrättaren. Vidare vet vi på grund av bl.a. Migrationsverkets erfarenheter (se kap. 17) att få vill eller vågar stå för sina uppgifter om de väl berättar. 
 Vid en samlad bedömning anser vi att nackdelarna med en ord- ning av nu diskuterat slag är så stora att de överväger de eventuella fördelarna. Vi föreslår därför inte att det införs krav på samtal före vigseln. Detta innebär naturligtvis inte att det finns något hinder mot att vigselförrättare träffar de blivande makarna och då talar med var och en av dem enskilt. Det får dock anses ankomma på vigselförrättaren att bedöma om ett sådant samtal behövs i det en- skilda fallet, t.ex. på grund av misstankar om tvång. Det kan natur- ligtvis också vara så att vigselförrättaren av andra skäl anser att det är lämpligt att hålla ett samtal med paret. 
 261 
  
 Vigselverksamheten 
  
 SOU 2012:35 
  
 11.3.3 
  
 Någon regel om skriftlig försäkran om frivillighet bör inte införas 
  
 Man kan diskutera om det skulle finnas något värde i att parterna i samband med vigseln måste intyga i skrift att de gifter sig av fri vilja. En sådan försäkran är obligatorisk enligt den norska äkten- skapslagstiftningen (2 kap. 7 § l ekteskapsloven). Utredningen har dock svårt att se några större vinster med en sådan ordning. Den som är hotad torde sällan eller aldrig våga ge det till känna i skrift. Intygandet i sig har därför knappast något särskilt värde. Till detta kommer att ett krav på intyg skulle kännas egendomligt för part- erna i den stora majoritet av fall där det inte råder något tvivel om frivilligheten. 
 Vi föreslår därför inte att det införs någon ordning av detta slag. 
  
 11.4 
  
 Krav för att trossamfund ska ges vigselrätt 
  
 Förslag:  
 Utöver de krav som ställs i dag ska för vigseltillstånd krävas att det inte finns anledning att anta att befattningshavare inom trossamfundet kommer att genomföra ritualer i strid med bestämmelserna om straff för informella tvångsäktenskap eller informella barnäktenskap 
 . 
  
 11.4.1 
  
 Inledning 
  
 Det förekommer att det inom trossamfund hålls bröllopsceremon- ier eller andra ritualer som anses ge upphov till ett religiöst äkten- skap men som inte uppfyller äktenskapsbalkens krav på en vigsel. Det rör sig då om en religiös handling som inte omfattas av den svenska äktenskapslagstiftningens regler. Några rättsverkningar uppstår inte. Emellertid kan den religiösa ritualen ge upphov till ett s.k. informellt äktenskap som av parterna helt eller delvis jämställs med ett juridiskt bindande äktenskap. Som vi har diskuterat i kap. 2 och 6 kan ett informellt äktenskap ha stor betydelse för de inblandade. Det handlar inte alltid om en bröllopsceremoni i egentlig mening, men vi talar framöver ändå för enkelhets skull om religiösa bröllops- ceremonier för att beskriva det slags ritualer som nu avses. 
 Det är mycket svårt att bilda sig någon uppfattning om hur van- liga detta slags förbindelser är. Men det kan inte råda någon tvekan 
 262 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vigselverksamheten 
  
 om att de i vissa fall sker i syfte att få till stånd ett barnäktenskap eller ett äktenskap mot någons vilja. Mot denna bakgrund finns det anledning att diskutera hur man bör se på att trossamfund med vigseltillstånd och behöriga vigselförrättare genomför religiösa bröllopsceremonier och motsvarande ritualer som saknar verkan som vigsel. 
  
 11.4.2 
  
 Det bör vara tillåtet för trossamfund med vigseltillstånd att förrätta religiösa bröllopsceremonier 
  
 Det är inte förbjudet att förrätta religiösa bröllopsceremonier. Inte heller utgör det något hinder för ett trossamfund som ansöker om vigseltillstånd att det inom samfundet förrättas även rent religiösa bröllopsceremonier utan giltighet som vigsel. I förarbetena betonas endast vikten av att ett samfund tillräckligt tydligt gör skillnad mellan religiösa ceremonier som saknar rättsverkan och civilrätts- ligt giltiga vigslar (prop. 2003/04:48 s. 41). Om ett trossamfund inte tydligt upprätthåller denna skillnad kan det utgöra hinder för att beviljas tillstånd och det kan också vara en grund för återkallelse av ett vigseltillstånd. Om den som leder en religiös Francis inte är behörig vigselförrättare men utger sig för att vara det, kan straffansvar för brottet föregivande av allmän ställning (17 kap. 15 § brottsbalken) aktualiseras. 
 Trots att det alltså är tillåtet för trossamfund att genomföra såväl giltiga vigslar som religiösa bröllopsceremonier utan verkan som vigsel brukar, enligt uppgift från Kammarkollegiet, trossam- funden uppge att de avser att upphöra med de religiösa ceremoni- erna om samfundet beviljas vigseltillstånd. 
 Samhället har inte någon insyn i eller kontroll över hur många informella äktenskap som ingås genom religiösa bröllopscere- monier, vem som ingår dem, vem som förrättar bröllopsceremoni- erna och inte heller vilka åtgärder som vidtas för att säkerställa parternas fria vilja. Vi vet inte hur vanligt det är att sådana vigslar sker inom trossamfund som har vigseltillstånd respektive samfund som saknar sådant tillstånd. Enligt Ungdomsstyrelsens rapport  
 Äkta makar  
 (2012:1) berättar vissa uppgiftslämnare att det finns perso- ner utan juridisk vigselrätt som viger personer i ceremonier som inte är juridiskt bindande, trots att samfundet de tillhör tar avstånd från detta (s. 74). Uppgiftslämnarna berättar att det i dessa sam- manhang ofta inte upprätthålls något krav på att parterna har fyllt 
 263 
  
 Vigselverksamheten 
  
 SOU 2012:35 
  
 18 år eller på samtycke. De uppger vidare att dessa bröllopscere- monier ofta sker i familjernas hem eller hemländer och utanför trossamfundens kontroll och insyn. 
 Situationen ger upphov till frågan om vigseltillstånd bör kunna ges till ett trossamfund som, förutom juridiskt giltiga vigslar, förrättar även religiösa bröllopsceremonier utan rättsverkan. Parall- ella system skapar en bristande transparens och möjliggör för trossamfund med vigselrätt att välja om man vill tillämpa äkten- skapslagstiftningens regelverk eller om man vill avstå. Det kan hävdas att det är ett rimligt krav att det trossamfund som vill ha befogenhet att utöva myndighet genom att förrätta civilrättsligt giltiga vigslar avhåller sig från att parallellt förrätta bröllopscere- monier utan rättsverkan i Sverige. 
 Mot detta kan anföras att det kan finnas människor som önskar få sin relation välsignad genom en religiös ceremoni men som inte vill att äktenskapsbalkens regler ska tillämpas på dem. Så länge det handlar om vuxna människor är det självklart att de ska ha denna möjlighet som en del av religionsfriheten. Redan av detta skäl anser vi att det inte bör ställas krav på trossamfund med vigselrätt att de helt avstår från att förrätta religiösa bröllopsceremonier utan rätts- verkan. 
  
 11.4.3 
  
 Vissa krav bör ställas när det gäller religiösa bröllopsceremonier 
  
 Diskussionen om religiösa bröllopsceremonier hamnar i ett annat läge när det rör sig om barn. I kap. 13 föreslår vi kriminalisering av barnäktenskap. Bestämmelsen föreslås omfatta inte bara giltiga äkten- skap utan även vissa informella äktenskap. Med informellt äkten- skap avses enligt förslaget en juridiskt icke giltig förbindelse  
 som är att jämställa med äktenskap därför att den är bindande enligt ett etablerat normsystem som inrymmer särskilda krav för upplösning av förbindelsen och som ingås enligt detta normsystems former 
 . Ett typ- fall är en förbindelse som ingås i enlighet med de regler som gäller inom ett visst trossamfund och som enligt dessa regler betraktas som ett bindande äktenskap som kan upplösas endast i enlighet med nämnda regler. 
 I konsekvens med vårt ställningstagande i frågan om kriminali- sering anser vi att det för vigselrätt bör krävas att det inte inom trossamfundet genomförs religiösa bröllopsceremonier av det slag 
 264 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vigselverksamheten 
  
 som nyss beskrivits med personer under 18 år. Det är rimligt att kräva att ett samfund som anförtros myndighetsutövning upprätt- håller vissa etiska normer och allra minst att det inte medverkar till brott. 
 Det är redan i dag straffbart som olaga tvång att tvinga någon att mot sin vilja genomgå en religiös bröllopsceremoni. Vi föreslår i kap. 12 att det dessutom införs en särskild straffbestämmelse om tvångsäktenskap, som bl.a. omfattar det slags informella äktenskap som nyss har beskrivits. I linje med vad som har sagts om att tros- samfund som utövar myndighet bör leva upp till en viss etisk standard, finns det anledning att även ställa ett uttryckligt krav på att det inte inom samfundet förrättas religiösa bröllopsceremonier som omfattas av straffbestämmelsen om äktenskapstvång. 
 En viktig grund för att krav av det nämnda slaget bör ställas upp är att det ska finnas en uttrycklig möjlighet för Kammarkollegiet att återkalla vigseltillståndet om det uppdagas att det inom sam- fundet genomförs religiösa bröllopsceremonier i strid med straff- bestämmelserna. 
 Kravet att trossamfunden inte genomför religiösa bröllopscere- monier av nu nämnt slag kan lämpligen införas genom ändringar i 1 § första stycket i lagen (1993:305) om rätt att förrätta vigsel inom trossamfund (1993 års lag). Kravet kan uttryckas så att vigseltill- stånd inte ska ges  
 om det finns anledning att anta  
 att befattnings- havare inom trossamfundet kommer att genomföra ritualer i strid med bestämmelserna i brottsbalken om äktenskapstvång eller barn- äktenskapsbrott 
 . 
  
 Kravet bör omfatta inte endast behöriga vigselförrättare inom samfundet utan alla befattningshavare där. Däremot bör det givet- vis inte utsträckas till var och en som är medlem i trossamfundet. 
 Ett trossamfund inom vilket det någon gång har förrättats reli- giösa bröllopsceremonier med t.ex. underåriga bör inte för den skull för all framtid vara uteslutet från möjligheten att få vigseltillstånd. Men det är uppenbarligen en omständighet som ska beaktas vid Kammarkollegiets prövning. Regleringen kan antas bidra till att trossamfunden bevakar att deras befattningshavare inte genomför religiösa vigselceremonier med barn eller utan att försäkra sig om att båda parterna samtycker. 
 Om Kammarkollegiet finner att ett trossamfund inte längre uppfyller kraven enligt 1 § i 1993 års lag ska kollegiet återkalla till- ståndet (3 § samma lag). Genom de föreslagna ändringarna kom- mer bestämmelsen om återkallelse att omfatta även det fallet att 
 265 
  
 Vigselverksamheten 
  
 SOU 2012:35 
  
 Kammarkollegiet får kännedom om att en befattningshavare inom samfundet har medverkat till uppkomsten av informella barn- eller tvångsäktenskap. 
 I realiteten kan det antas bli svårt för Kammarkollegiet att i samband med en ansökan om vigseltillstånd få kännedom om ett förhållande som innebär att det finns anledning att anta att infor- mella vigslar av det slag som nu diskuteras kan komma att äga rum. Därför är det viktigt att samfunden, som nyss sagts, får ett särskilt incitament att bevaka att deras befattningshavare sköter sig, och också att det finns en möjlighet till återkallelse vid misskötsamhet. 
 Det kan diskuteras om Skatteverket borde åläggas att underrätta Kammarkollegiet när verket genom sin folkbokföringsverksamhet får kännedom om att exempelvis en ogiltig vigsel har förrättats i ett trossamfund. Vi tar upp den frågan i avsnitt 11.6 om Kammarkolle- giets tillsyn. 
 De föreslagna ändringarna kan innebära att Kammarkollegiet får anledning att ställa andra frågor till trossamfunden i samband med ansökningar om vigseltillstånd än som görs i dag. Det får ankomma på Kammarkollegiet att göra de ändringar i ansökningshandlingar m.m. som påkallas av lagändringarna. 
  
 11.5 
  
 Krav på behöriga vigselförrättare 
  
 Förslag:  
 Ingen ska kunna förordnas till vigselförrättare om det finns anledning att anta att personen kommer att genomföra ritualer i strid med bestämmelserna om straff för informella tvångsäktenskap eller informella barnäktenskap 
 . 
  
 Tidigare gällde att präster och andra befattningshavare i andra trossamfund än Svenska kyrkan var behöriga att förrätta vigsel om regeringen hade medgett trossamfundet vigselrätt och länsstyrelsen hade utfärdat intyg om behörigheten. Genom lagändringar år 1993, bl.a. införandet av 1993 års lag om rätt att förrätta vigsel inom trossamfund, fördes beslutanderätten över från regeringen till Kammarkollegiet. Behörighetsbevisen avskaffades och Kammar- kollegiet fick även uppgiften att förordna vigselförrättare inom samfunden. Departementschefen anförde i den proposition som ledde till införandet av 1993 års lag att det inte hade framkommit något i lagstiftningsärendet som gav anledning att anse att de sam- 
 266 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vigselverksamheten 
  
 fund som då utförde kunskapsprövningen av vigselförrättare inte skulle kunna göra det även framdeles. En sådan ordning ansågs tvärtom lämplig från många aspekter (prop. 1992/93:211 s. 13). 
 Kunskapskontrollen får alltså överlåtas på trossamfundet. Samfund som hade beviljats vigseltillstånd före införandet av 1993 års lag utför i stor utsträckning kunskapskontrollen själva. Däre- mot har uppgiften endast i tre fall delegerats till samfund som har beviljats vigseltillstånd med stöd av 1993 års lag. 
 2 
  
 Genom kunskapskontrollen ska Kammarkollegiet, eller trossam- fundet efter delegering, säkerställa att vigselförrättaren har sådana kunskaper att äktenskapsbalkens regler om vigsel och därmed sammanhängande åtgärder kommer att följas (prop. 1992/93:211, s. 19 f.). Det är inte avsett att Kammarkollegiet ska göra någon ytterligare prövning. Bedömningen av en vigselförrättares kvalifika- tioner och lämplighet i övrigt ankommer alltså på samfundet. 
 Frågan om kunskapskontroll behandlades i SOU 2007:17 Äktenskap för par med samma kön. Vigselfrågor (s. 264 f.). Kammar- kollegiet hade anfört att ordningen med delegering i vissa fall inte var lämplig och – med hänsyn till principen att alla trossamfund ska behandlas lika – inte heller försvarbar. En lösning som kollegiet föreslog var att en statlig myndighet på regional nivå, exempelvis länsstyrelserna, skulle ges exklusiv rätt och skyldighet att svara för kunskapskontrollen. 
 I betänkandet gjordes bedömningen att det inte var ändamåls- enligt att Kammarkollegiet genomförde den initiala kunskapskon- trollen av alla blivande vigselförrättare. Det gällde särskilt med hänsyn till det stora antalet präster inom Svenska kyrkan. Inte heller ansågs det lämpligt att lägga ansvaret på länsstyrelserna. 
 I samma betänkande diskuterades även om det borde ställas upp andra krav på vigselförrättare. Det ansågs, eftersom nuvarande ordning i huvudsak ansågs fungera tillfredsställande, att det inte fanns något behov av en särskild regel om att vigselförrättare inom trossamfund ska vara allmänt lämpliga för sin uppgift. Dessutom ansåg utredaren att en sådan bestämmelse sannolikt skulle medföra en rad tillämpningsproblem för det fall Kammarkollegiet skulle svara för prövningen (SOU 2007:17 s. 272). 
 Vi har till att börja med övervägt om det finns skäl att avskaffa möjligheten till delegering av kunskapskontrollen från Kammar- kollegiet till trossamfund. En sådan lösning framstår i och för sig 
  
 2  
 Enligt uppgift från Kammarkollegiet. 
 267 
  
 Vigselverksamheten 
  
 SOU 2012:35 
  
 som tillfredsställande från den utgångspunkten att alla trossamfund då skulle behandlas lika. Man skulle dock vara tvungen att bygga upp ett nytt system för genomförande av kontrollen, särskilt med hänsyn till det stora antalet vigselförrättare inom svenska kyrkan. Ett sådant förslag förutsätter därför att det finns anledning att anta att förändringen skulle leda till rejäla förbättringar när det gäller skyddet mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. Vi anser inte att det finns anledning till ett sådant antagande. 
 Däremot bör de krav som ställs på trossamfund att inte genomföra religiösa ritualer i strid med de straffbestämmelser om informella barn- och tvångsäktenskap som vi föreslår i kap. 12 och 13 motsvaras av ett krav på den person som förordnas till vigsel- förrättare. Kravet bör uttryckas så att förordnande inte ska ges  
 om det finns anledning att anta  
 att personen kommer att genomföra ritualer i strid med straffbestämmelserna. Utan att det kommer till uttryck i lagtexten bör den föreslagna ändringen i 2 § 1993 års lag innebära att det i kunskapskravet på vigselförrättare ingår känne- dom om att religiösa bröllopsceremonier för barn eller under tvång inte är tillåtna. I övrigt är det inte meningen att Kammarkollegiet genom den föreslagna ändringen ska åläggas skyldighet att genom- föra särskilda kontroller. Den allmänna lämplighetsbedömningen bör, liksom tidigare, göras av trossamfundet. Om en vigselför- rättare inte längre uppfyller kraven enligt 2 § andra stycket 1993 års lag, eller om vigselförrättaren missköter sin uppgift, ska Kammar- kollegiet återkalla förordnandet att vara vigselförrättare. Den nu föreslagna ändringen i 2 § innebär att det blir möjligt att återkalla förordnandet om vigselförrättaren genomför ritualer av det slag som diskuteras. I likhet med vad som har sagts beträffande det nya kravet på trossamfunden får det antas att möjligheten att återkalla förordnanden kommer att få större praktisk betydelse än möjlig- heten att avslå en ansökan om förordnande. 
 De föreslagna ändringarna torde innebära att Kammarkollegiet får anledning att särskilt inkludera de nu aktuella frågorna i den kunskapskontroll som görs. Det får ankomma på Kammarkollegiet att vidta de åtgärder som detta ger anledning till. 
 Även beträffande vigselförrättare kan det diskuteras om Skatte- verket borde åläggas att underrätta Kammarkollegiet när verket genom sin folkbokföringsverksamhet får kännedom om att exem- pelvis en ogiltig vigsel har förrättats i ett trossamfund. Frågan berörs i det följande avsnittet. 
 268 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vigselverksamheten 
  
 11.6 
  
 Kammarkollegiets tillsyn över trossamfundens vigselverksamhet 
  
 Bedömning och förslag:  
 Kammarkollegiets tillsynsansvar bör inte utökas utöver vad som följer av de ovan föreslagna ändring- arna i 1 och 2 §§ lagen (1993:305) om rätt att förrätta vigsel inom trossamfund. 
 Domstolarna ska expediera domar i vilka någon har dömts för barnäktenskapsbrott (se kap. 13) eller äktenskapstvång (se kap. 12) till Kammarkollegiet. 
 Kammarkollegiet har inte ett generellt tillsynsansvar när det gäller trossamfundens vigselverksamhet. Den granskning som sker görs inom ramen för ärenden om återkallelse av vigselförordnanden och vigselrätt. Dessa ärenden föranleds i praktiken av anmälningar till Kammarkollegiet. I de flesta fall kommer anmälningarna från Skatteverket, men det förekommer också anmälningar från bl.a. Migrationsverket. Frågan är om det finns anledning att göra ytter- ligare ändringar när det gäller tillsynen. 
 I SOU 2007:17 Äktenskap för par med samma kön. Vigsel- frågor, diskuteras bl.a. frågan om Kammarkollegiets tillsynsansvar avseende trossamfundens vigselverksamhet (s. 264 f.). I betänk- andet sägs att Kammarkollegiet, inom ramen för nuvarande upp- gifter, bör verka för att trossamfunden anordnar vigselverksam- heten på ett ändamålsenligt sätt, bl.a. genom att bistå med råd och bidra med relevant information. Enligt utredarens bedömning fanns det däremot inte skäl att utvidga Kammarkollegiets tillsyns- ansvar över trossamfundens vigselverksamhet och inte heller behov av någon särskild reglering av tillsynen. Såväl underårighet som samtycke ingår redan i dag i Kammarkollegiets tillsyn, eftersom denna omfattar att vigslar förrättas i enlighet med äktenskapsbalkens bestämmelser. Tillsynen sker dock endast utifrån anmälningar och inte genom några egna tillsynsåtgärder. 
 Frågan är om Kammarkollegiets tillsyn borde utvecklas och för- stärkas i syfte att stärka skyddet mot barnäktenskap och tvångs- äktenskap. Någon sådan anledning finns knappast för att komma till rätta med juridiskt giltiga barnvigslar; det är inte känt att några sådana har förrättats och det finns redan i dag flera kontrollsteg som ger ett tillräckligt skydd mot att sådana vigslar sker hos sam- 
 269 
  
 Vigselverksamheten 
  
 SOU 2012:35 
  
 funden. Däremot kan det förrättas vigslar mot en parts vilja hos trossamfunden. 
 Utöver de giltiga vigslarna förekommer inom trossamfunden religiösa bröllopsceremonier i enlighet med vad som har diskuterats tidigare i detta kapitel. En följd av våra förslag om förbud för trossamfund med vigselrätt och för vigselförrättare att genomföra religiösa ritualer i strid med de straffbestämmelser som vi föreslår rörande tvångsäktenskap och barnäktenskap, är att även dessa omständigheter omfattas av Kammarkollegiets återkallelserätt – och därmed tillsyn – enligt 3 § i 1993 års lag. Som vi redan har konstaterat kan Kammarkollegiet återkalla vigseltillstånd för trossamfundet och vigselförordnandet för en vigselförrättare om det kommer fram att ritualer har genomförts i strid med vad som nu har sagts. 
 En relevant fråga är då hur Kammarkollegiet ska kunna få kännedom om att sådana ritualer har ägt rum. En möjlighet kunde vara att Skatteverket får en skyldighet att underrätta kollegiet när verket får kännedom om exempelvis ett informellt barnäktenskap genom att en vigselhandling som i själva verket avser en religiös bröllopsceremoni ges in för registrering. Redan i dag skickar emellertid Skatteverket, utan att det finns någon föreskrift om att så ska ske, sådana handlingar till Kammarkollegiet. Det kan förut- sättas att så kommer att ske även i fortsättningen. Det framstår därför inte som nödvändigt med en föreskrift om en sådan skyldig- het för Skatteverket. 
 Vi har också övervägt om det borde finnas en möjlighet eller skyldighet för socialtjänst, skola och andra myndigheter att kon- takta Kammarkollegiet när man får kännedom om att det inom ett trossamfund har förrättats en vigsel i strid med straffbestäm- melserna. För att en sådan anmälan på ett meningsfullt sätt ska kunna utredas torde det bli nödvändigt att lämna detaljer om de inblandade. I många fall lär då sekretessreglerna, inte minst den stränga socialtjänstsekretessen i 26 kap. 1 § offentlighets- och sekre- tesslagen (2009:400), förhindra att sådana uppgifter lämnas. Det kan knappast komma i fråga att införa särskilda sekretessbrytande bestämmelser som inskränker enskildas integritetsskydd i syfte enbart att Kammarkollegiet ska kunna ingripa mot trossamfund eller vigselförrättare som medverkar till informella barnäktenskap och tvångsäktenskap. Vidare kan man ifrågasätta om det är lämpligt att Kammarkollegiet på detta sätt underrättas om brottsliga gär- ningar som kan vara föremål för förundersökning. En risk är att man försätter den utsatta i en svår situation om en utredning 
 270 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vigselverksamheten 
  
 påbörjas vid Kammarkollegiet och den parallella brottsutredningen sedan inte resulterar i en fällande dom. 
 Sammantaget bör det inte införas någon skyldighet för social- tjänst eller skola att underrätta Kammarkollegiet. Det hindrar natur- ligtvis inte att myndigheterna informerar Kammarkollegiet i den mån det kan ske utan hinder av sekretessbestämmelserna. 
 En skyldighet att underrätta Kammarkollegiet bör däremot finnas när någon döms för äktenskapstvång eller barnäktenskaps- brott och där ett trossamfund eller en vigselförrättare hos ett sam- fund har brutit mot reglerna. Det bör sålunda införas en skyldighet för de allmänna domstolarna att expediera domar i vilken någon döms för brott enligt de av oss föreslagna straffbestämmelserna om äktenskapstvång (kap. 12) och barnäktenskapsbrott (kap. 13) till Kammarkollegiet. 
 Vi har övervägt om Kammarkollegiet bör ges ett mer generellt tillsynsansvar över trossamfundens vigselverksamhet, varvid även religiösa bröllopsceremonier skulle omfattas. Vår bedömning är emellertid att de förändringar som vi har föreslagit beträffande kraven på trossamfund och på vigselförrättare är tillräckliga. Det är dessutom tveksamt om en sådan tillsyn kan ske på ett sätt som leder till att fler missförhållanden avseende bristande samtycke eller underårighet avslöjas. Vi föreslår således inte att Kammarkollegiet ges ett ytterligare utökat tillsynsansvar. 
  
 11.7 
  
 Utbildning och dialog 
  
 Förslag:  
 Nämnden för statligt stöd till trossamfund får som  
 ordinarie  
 uppgift att föra dialog med trossamfunden om barn- äktenskap och äktenskap mot den egna viljan. Nämnden åläggs en skyldighet att rapportera hur dialogen har genomförts. 
 Vidare ges Nämnden och Kammarkollegiet i uppdrag att anordna en utbildning om svensk lagstiftning rörande äkten- skap, vilken erbjuds präster och andra befattningshavare inom trossamfund som inte har fått sin utbildning här i landet. 
 271 
  
 Vigselverksamheten 
  
 SOU 2012:35 
  
 11.7.1 
  
 Inledning 
  
 I vårt uppdrag ingår bl.a. frågan hur man kan höja medvetenheten om tvångsäktenskap och barnäktenskap hos dem som i olika sammanhang kommer i kontakt med barn och ungdomar som riskerar att drabbas. Till denna kategori hör bl.a. företrädare för trossamfunden. Vi kon- staterar i kap. 22 att trossamfund kan vara en viktig aktör inom det förebyggande arbetet. Medvetenhet om problematiken och kun- skap om de regler som gäller är viktiga också för att man effektivt ska kunna motverka att tvångsäktenskap och barnäktenskap – inklusive informella sådana – ingås inom trossamfunden. Det finns mot denna bakgrund anledning att ta upp frågor om utbildning och om dialog med trossamfund. 
  
 11.7.2 
  
 En särskild utbildning 
  
 Det har bl.a. i samband med vårt myndighetsseminarium förts fram att det behövs bättre kunskap hos trossamfund och enskilda vigsel- förrättare. Nämnden för statligt stöd till trossamfund (SST) har för utredningen föreslagit att nämnden tillsammans med Kammar- kollegiet ges i uppdrag att ta fram en utbildning för vigselförrättare. Förslag om en utbildning för vigselförrättare har också förts fram av Ungdomsstyrelsen. I rapporten  
 Av egen vilja  
 föreslår Ungdoms- styrelsen att myndigheten i samråd med SST ges i uppdrag att ut- arbeta en samhällsorienterande utbildning som erbjuds vigsel- förrättare som verkar i Sverige men som har fått sin utbildning i något annat land.  
 3  
 Enligt förslaget skulle genomgången samhälls- orienterande utbildning vara ett villkor för att Kammarkollegiet ska förordna någon till vigselförrättare. 
 När det gäller imamer har frågan om en särskild utbildning utretts av Imamutbildningsutredningen, som redovisade sina över- väganden i betänkandet SOU 2009:52 Staten och imamerna. Reli- gion, integration, autonomi. Utredningen visade att många imamer saknar tillräckliga kunskaper i svenska språket och om svensk lag- stiftning och samhällsorganisation. Detta är något som framkom- mer också i Ungdomsstyrelsens kartläggning av förebyggande insatser för att förhindra att unga blir gifta mot sin vilja. 
 4  
 Imam- utbildningsutredningen valde att inte föreslå en särskild imam- 
  
 3 
  
 Ungdomsstyrelsen (2010:15),  
 Av egen vilja. En kartläggning av förebyggande arbete och metoder för att förhindra och förebygga att unga blir gifta mot sin vilja. 
  
 4 
  
 Ibid. 
  
 272 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vigselverksamheten 
  
 utbildning, utan förordade att imamers vidareutbildningsbehov ska tillgodoses inom det generella utbildningssystemet, omfattande såväl  
 sfi-utbildning 
  som utbildning i språk och samhällskunskap vid landets folkbildningsinstitutioner, högskolor och universitet. 
 Också inom flera andra trossamfund än de muslimska är det vanligt att präster och andra företrädare rekryteras i utlandet eller att de får sin utbildning där. Prästutbildning inom katolska kyrkan sker ofta utomlands, men också vid det av jesuiterna grundade Newmaninstitutet i Uppsala. De ortodoxa och österländska kyrkorna och Judiska centralrådet är beroende av att deras präster, rabbiner, munkar och nunnor rekryteras och utbildas utanför Sveriges grän- ser. 
 Det är problematiskt att det hos präster och andra företrädare för trossamfund kan finnas brister i kunskaperna om det svenska samhället och om de regler som gäller kring äktenskap. Problemet gäller inte bara behöriga vigselförrättare utan även andra befatt- ningshavare inom trossamfunden, bl.a. eftersom dessa kan komma att förrätta religiösa bröllopsceremonier. Okunskap kan också på- verka möjligheterna att arbeta förebyggande och till att agera riktigt i situationer då en befattningshavare konfronteras med pro- blem kring barnäktenskap eller tvångsäktenskap. 
 Med hänsyn till detta bör det erbjudas en särskild utbildning om reglerna kring äktenskap, inklusive relevanta straffregler, som vänder sig till trossamfunden och deras företrädare. Vår uppfatt- ning är att utbildningen bör vara tillgänglig inte bara för dem som är eller vill bli behöriga vigselförrättare utan för alla präster och andra företrädare som har fått sin utbildning i utlandet. Utbild- ningen kan lämpligen utvecklas gemensamt av SST, som har sär- skild kunskap om trossamfunden, och Kammarkollegiet, som har bäst insyn i frågor som rör trossamfundens vigselverksamhet. Det nationella kompetensteam som vi föreslår ska inrättas (se kap. 21) kan vid behov fungera som en resurs. 
 Frågan är om genomgången utbildning bör vara en förutsättning för förordnande till vigselförrättare för personer som inte har fått sin utbildning i Sverige. Vi anser att en sådan lösning vore proble- matisk. Kravet skulle nämligen komma att omfatta vissa personer som visserligen har fått sin utbildning i andra länder men som är uppväxta här eller som har bott i landet under lång tid och är väl förankrade i det svenska samhället. Dessutom görs redan i dag en kontroll av om vigselförrättarna har de kunskaper som krävs för att förrätta vigslar. 
 273 
  
 Vigselverksamheten 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vår bedömning är att genomgången utbildning inte bör vara något formellt krav för att bli förordnad som vigselförrättare. Där- emot kan naturligtvis Kammarkollegiet, vid ansökningar från tros- samfund om vigseltillstånd och förordnande som vigselförrättare, ha skäl att beakta att de tilltänkta vigselförrättarna har genomgått utbildningen. 
  
 11.7.3 
  
 Dialog med trossamfunden 
  
 Nämnden för statligt stöd till trossamfund har som huvuduppdrag att fördela statligt stöd åt trossamfund i enlighet med lagen (1999:932) om stöd till trossamfund. Regeringen bestämmer vilka trossamfund som kan få statsbidrag. Statsbidrag får lämnas endast till ett trossamfund som bidrar till att upprätthålla och stärka de grundläggande värderingar som samhället vilar på, och som är stabilt och har egen livskraft. 
 Nämnden har tidigare, som en del av regeringens satsning mot hedersrelaterat våld och förtryck, fått särskilda medel som skulle användas för att fördjupa dialogen med trossamfunden om värde- ringar vad avser jämställdhet och barns rättigheter, samt om hur trossamfunden kan bidra till att motverka hedersrelaterat våld och förtryck. 
 Vår bedömning är att dialogen har stor betydelse och att beho- vet kommer att finnas kontinuerligt. Nämnden bör därför få som en  
 ordinarie  
 uppgift att med trossamfunden ta upp frågor som rör äktenskap i stort, individens rätt att själv få fatta beslut kring äktenskap, åldersgränser m.m. Detta kan lämpligen regleras i för- ordningen (2007:1192) med instruktion för Nämnden för statligt stöd till trossamfund. Dialogen kan delvis ske inom ramen för den utbildning som har diskuterats i det föregående avsnittet men även i andra sammanhang. Nämnden bör åläggas en skyldighet att rap- portera hur dialogen har genomförts. 
 274 
 12 Straff för tvångsäktenskap 
  
 12.1 
  
 Inledning 
  
 Svensk rätt innehåller inte någon särskild straffbestämmelse som tar sikte på tvångsäktenskap. Däremot finns det andra bestämmel- ser i brottsbalken som kan vara tillämpliga i vissa fall. Utredningen har i uppdrag att se över den straffrättsliga lagstiftning som reglerar tvångsäktenskap och ta ställning till om den är ändamålsenligt utfor- mad. Inom ramen för översynen ska vi överväga om det finns anled- ning att införa en särskild straffbestämmelse som gäller tvångsäkten- skap. Oavsett vårt ställningstagande i den frågan ska vi redovisa hur en sådan bestämmelse skulle kunna utformas. 
 I detta kapitel redogör vi först för frågans tidigare behandling och sedan för vilka straffbestämmelser som i huvudsak kan aktuali- seras när någon utsätts för påtryckningar att gifta sig, eller blir bortgift med tvång. Därefter redogör vi för Europarådets konven- tion om förebyggande och bekämpande av våld mot kvinnor och våld i nära relationer (CETS No. 210) och för viss utländsk rätt i övrigt. Efter den redogörelsen följer våra överväganden och förslag. 
  
 12.2 
  
 Tillbakablick 
  
 I 7 kap. 2 § brottsbalken fanns fram till år 1974 en straffbestäm- melse om olaga giftermål. Den motsvarade bestämmelser i 17 kap. 2 § första stycket och 15 kap. 21 § första stycket strafflagen, som omfattade bl.a. regler om straff för den som tvingar någon annan till giftermål. För olaga giftermål skulle också den person dömas som gifte sig med någon som till följd av sinnessjukdom eller tillfällig sinnesförvirring eller av någon annan sådan orsak inte hade rättslig handlingsförmåga. Slutligen omfattade bestämmelsen också det fallet att någon ingick ett äktenskap som på yrkande av den andra 
 275 
  
 Straff för tvångsäktenskap 
  
 SOU 2012:35 
  
 maken kunde dömas att återgå på grund av villfarelse eller svek. Brottet olaga giftermål kunde leda till böter eller fängelse i högst två år. 
 Bestämmelsen om olaga giftermål avsåg både det fallet att tvånget utövas av den tvungnes föräldrar och att tvång utövas av någon annan person, t.ex. den andra kontrahenten i äktenskapet. Någon beskrivning av hur det straffbara tvånget skulle vara be- skaffat gavs inte i lagtexten utan frågan överlämnades åt rättstill- ämpningen. Straffrättskommittén anförde att det för straffbarhet tydligen måste fordras att tvånget hade varit av sådan art och styrka att det icke rimligen kunnat krävas av den tvungne att han skulle ha motstått tvånget. Webb giftermål straffades endast som upp- såtligt brott. Försök, förberedelse och stämpling var inte krimina- liserade (se NJA II 1962 s. 198). 
 Straffstadgandet om olaga giftermål upphävdes år 1973 med motiveringen att fall där ansvar skulle kunna komma i fråga bedöm- des som mycket sällsynta och att den som tvingar en annan person till äktenskap kan dömas för t.ex. olaga tvång. (Se NJA II 1962 s. 198 och 1973 s. 206 samt SFS 1973:648.) 
 Utredningen om människohandel m.m. (Människohandels- utredningen) hade i uppdrag att analysera om den gällande lagstift- ningen i straffrättsligt hänseende erbjuder ett tillfredsställande skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap och att annars lägga fram förslag om ändringar inklusive fullständiga författningsförslag (dir. 2005:152). 
 I sitt betänkande Människohandel och barnäktenskap – ett för- stärkt straffrättsligt skydd (SOU 2008:41 s.  
 191–200) 
  valde utredningen att inte lämna några lagförslag beträffande tvångsäkten- skap som inte är barnäktenskap. Utredningen konstaterade inled- ningsvis att det redan är straffbart att tvinga någon till äktenskap. Dock övervägde utredningen om man borde kriminalisera ytterligare en del handlingar av lindrigare slag, som inte redan är straffbelagda. Till utredningen hade nämligen framförts att de handlingar som föregår ett tvångsäktenskap ofta inte är av sådan karaktär som be- skrivs i brottsbalken. Handlingarna kunde i stället utgöras av otill- börliga påtryckningar som inte omfattades av det kriminaliserade området men som får lika svåra effekter för offret som i de fall som är brottsliga. Utredningen ansåg att sådana lindrigare påtryckningar i och för sig är så straffvärda att det fanns skäl att överväga en kriminalisering. Samtidigt framhöll man att likartade påtryckningar kunde förekomma i andra sammanhang där de inte straffas. Ett skäl mot nykriminalisering var vidare, ansåg utredningen, att det skulle 
 276 
  
 SOU 2012:35 
  
 Straff för tvångsäktenskap 
  
 innebära en kriminalisering av äktenskap som är giltiga enligt civil- rättslig lag och som erkänns enligt t.ex. utlänningslagen. En krimi- nalisering skulle därför strida mot principen att rättsordningen inte ska motarbeta sig själv. Vidare ansåg utredningen att den typ av påtryckningar som det handlade om är svåra att definiera närmare och att det fanns en uppenbar risk att en straffbestämmelse som tar sikte på sådant handlande skulle bli alltför oprecis och omfatta en alltför oöverskådlig krets av gärningar. Sammantaget ansåg utred- ningen att det inte fanns tillräckliga skäl att kriminalisera sådana lindrigare påtryckningar som kan föregå ett äktenskap. 
 Som ett alternativ till en sådan nykriminalisering lyfte utred- ningen fram möjligheten att införa en separat bestämmelse som uttryckligen tar sikte på tvångsäktenskap och som omfattar endast förfaranden som redan är straffbelagda. Det skulle alltså bli en specialbestämmelse utan någon vidgning av det kriminaliserade om- rådet. Mot en sådan lösning anförde utredningen bl.a. att det redan finns ett antal bestämmelser som straffbelägger förfaranden som innebär eller kan leda till att någon tvingas till äktenskap. Man ifråga- satte om en särbestämmelse skulle innebära något annat stöd till offren än att lagstiftaren markerar att tvångsäktenskap inte accepteras inom den svenska rättsordningen, något som man menade redan framgår. Det konstaterades att de brott som blir aktuella, såsom människohandel eller grov fridskränkning, har straffskalor som ger möjlighet att döma ut kännbara straff. Utredningen ifrågasatte där- för, med utgångspunkt i de sedvanliga principerna om konkurrens, om en särregel skulle komma att tillämpas i någon större utsträck- ning. Som skäl mot att införa en särskild straffbestämmelse anförde utredningen också att lagstiftaren i de flesta fall har valt att inte särkriminalisera situationer som förekommer i mycket större om- fattning, såsom vissa slags förmögenhetsbrott. Sammantaget ansåg utredningen inte att det fanns tillräckligt starka skäl att införa ett särskilt brott med inriktning på tvångsäktenskap. En sådan lösning, anförde man avslutningsvis, skulle dessutom innebära att det krävs ett antal alternativa yrkanden i en rättsprocess och att processen därigenom kunde kompliceras. 
 277 
  
 Straff för tvångsäktenskap 
  
 SOU 2012:35 
  
 12.3 
  
 Gällande rätt 
  
 12.3.1 
  
 Tillämpliga straffbestämmelser 
  
 En rad straffrättsliga bestämmelser kan bli aktuella i samband med att någon försöker eller lyckas tvinga någon annan att gifta sig mot sin vilja. 
 Många äktenskap mot den egna viljan ingås i utlandet. En åter- kommande beskrivning från personer som har utsatts är att de har följt med sin familj på en resa under förespegling att det är fråga om en semesterresa eller en resa för att hälsa på t.ex. en sjuk släk- ting, medan resan i själva verket har ett helt annat syfte. Väl i des- tinationslandet fråntas de pass och  
 id-handlingar 
  och tvingas gifta sig med någon som föräldrarna har bestämt (se t.ex. SOU 2008:41 s. 163 f.). Om den utsatta personen förs bort, spärras in eller på något annat sådant sätt berövas friheten, kan gärningsmannen dömas för  
 olaga frihetsberövande  
 enligt 4 kap. 2 § brottsbalken till fängelse i lägst ett och högst tio år. Om brottet är mindre grovt är straffet böter eller fängelse i högst två år. 
 Om någon genom misshandel eller annars med våld eller genom hot om brottslig gärning tvingar någon annan att göra, tåla eller underlåta något, kan gärningsmannen dömas för  
 olaga tvång  
 enligt 4 kap. 4 § brottsbalken till böter eller fängelse i högst två år. Brottet är fullbordat först när effekten har uppnåtts, dvs. när offret faktiskt har tvingats att göra, tåla eller underlåta något. Ett exempel på olaga tvång är att någon genom sådana medel som nämns i bestämmelsen tvingar någon att gifta sig mot sin vilja. Om brottet är grovt ska det dömas till fängelse lägst sex månader och högst sex år. När det bedöms om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen har innefattat tortyr. Med hänsyn till bestämmelsens utformning måste utrymmet för att bedöma ett fall av tvångsäktenskap som grovt olaga tvång vara mycket litet. Om gärningsmannen t.ex. misshandlar eller hotar offret men utan att uppnå den eftersträvade effekten, kan ansvar för misshandel eller olaga hot komma i fråga, se vidare i det följande. 
 Brottet  
 människorov  
 kan sägas vara ett specialfall av olaga frihets- berövande. Enligt bestämmelsen i 4 kap. 1 § brottsbalken kan en gärningsman dömas för människorov om han eller hon bemäktigar sig och för bort eller spärrar in ett barn eller någon annan med uppsåt att skada honom eller henne till liv eller hälsa eller att tvinga honom eller henne till tjänst eller att öva utpressning. Straffet är 
 278 
  
 SOU 2012:35 
  
 Straff för tvångsäktenskap 
  
 fängelse, antingen på viss tid, lägst fyra och högst arton år, eller på livstid. Är brottet mindre grovt, ska det dömas till fängelse i högst sex år. 
 I vissa fall kan personer som är inblandade i att framtvinga ett äktenskap dömas för  
 människohandel  
 enligt 4 kap. 1 a § brottsbal- Roberson. Bestämmelsen gäller den som, i annat fall än som avses i bestäm- melsen om människorov, genom olaga tvång, vilseledande, utnytt- jande av någons utsatta belägenhet eller med något annat sådant otillbörligt medel rekryterar, transporterar, överför, inhyser eller tar emot en person i syfte att han eller hon ska bl.a. exploateras för sexuella ändamål eller annan verksamhet i en situation som innebär nödläge för den utsatte. Straffet är fängelse i lägst två och högst tio år. Om offret är under 18 år krävs inte att det har använts något otillbörligt medel. Mindre grova fall kan leda till fängelse i högst fyra år. Begreppen olaga tvång och vilseledande anknyter till hur samma begrepp används i 4 kap. 4 § brottsbalken om olaga tvång och 9 kap. 1 § brottsbalken om bedrägeri. Exploateringen av offret kan inbegripa så vitt skilda företeelser som skuldslaveri och vissa former av tvångsäktenskap. 
 Som ett exempel på att en person utnyttjas i ett nödläge ges i förarbetena att en ung person utnyttjas sexuellt och för hushålls- arbete inom ramen för ett tvångsäktenskap. (prop. 2003/04:111 s. 67). 
 Avsikten har varit att bestämmelsen ska täcka samtliga de situa- tioner som i de internationella instrumenten mot människohandel avses med tvångsarbete och liknande tvångstjänstgöring, slaveri och därmed jämförbara bruk och sedvänjor och träldom. Som exempel kan nämnas företeelser som tvångsäktenskap mot ersättning till annan (s.k. brudköp), situationer där en make eller hans familj eller klan har rätt att överlåta en kvinna till annan, situationer där en kvinna vid makens död är skyldig att låta sig ärvas och situationer där personer under 18 år levereras av föräldrar eller förmyndare till annan i syfte för att barnet skall exploateras (Ds 2003:45 s. 200). I bestämmelsen uppställs inget krav på att syftet förverkligas. Be- stämmelsen om människohandel ändrades den 1 juli 2010, varvid bl.a. det tidigare gällande s.k. kontrollrekvisitet utgick och lagtex- ten omarbetades. Någon ändring i fråga om vilka fall av tvångs- äktenskap som ska kunna omfattas förefaller inte ha varit avsedd. 
 Ett sätt att övervinna någons motstånd mot ett äktenskap kan vara hotelser av olika slag. I 4 kap. 5 § brottsbalken föreskrivs att den som lyfter vapen mot någon annan eller annars hotar med brottslig 
 279 
  
 Straff för tvångsäktenskap 
  
 SOU 2012:35 
  
 gärning på ett sätt som är ägnat att hos den hotade framkalla allvarlig fruktan för egen eller annans säkerhet till person eller egendom, ska dömas för  
 olaga hot 
 . Straffet är böter eller fängelse i högst ett år. Om brottet är grovt, ska det dömas till fängelse i lägst sex månader och högst fyra år. 
 Påtryckningar som syftar till ett äktenskap mot någons vilja kan också ske genom att offret ofredas på andra sätt. Enligt 4 kap. 7 § brottsbalken är det straffbart som  
 ofredande  
 att handgripligen antasta eller medelst skottlossning, stenkastning, oljud eller annat hänsyns- löst beteende eljest ofreda annan. Straffet är böter eller fängelse i högst ett år. Den normala påföljden för ofredande är böter. 
 Självfallet kan det också förekomma att en person utsätts för olika former av våld i syfte att han eller hon ska underkasta sig ett äktenskap mot sin vilja, eller som en konsekvens av att offret inte underkastar sig äktenskapet. 
 Den som tillfogar offret kroppsskada, sjukdom eller smärta eller försätter honom eller henne i vanmakt eller något annat sådant till- stånd, kan dömas för  
 misshandel  
 enligt 3 kap. 5 § brottsbalken till fängelse i högst två år eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse i högst sex månader. I allvarligare fall kan gärningsmannen dömas för  
 grov misshandel  
 enligt 3 kap. 6 § brottsbalken. Straff- skalan för grov misshandel är fängelse i lägst ett och högst sex år. Sedan den 1 juli 2010 kan gärningsmannen dock, om brottet är att anse som synnerligen grovt, dömas till fängelse i lägst fyra och högst tio år. 
 Inte bara våld och hotelser kan upplevas som påtryckningar från en utsatt persons perspektiv. Också förolämpningar kan tjäna syftet att bryta ned offrets motstånd. I 5 kap. 3 § brottsbalken föreskrivs att den som smädar någon annan genom kränkande tillmälen eller beskyllningar eller genom annat skymfligt beteende mot personen kan dömas för  
 förolämpning 
 . Den som utpekar någon som brottslig eller klandervärd i sitt levnadssätt eller annars lämnar en uppgift som är ägnad att utsätta denne för andras missaktning, döms för  
 förtal.  
 Var personen skyldig att uttala sig eller var det annars med hänsyn till omständigheterna försvarligt att lämna uppgift i saken, och visar personen att uppgiften var sann eller att han hade skälig grund för den, ska det inte dömas till ansvar. Straffet för förolämp- ning och förtal är böter. Är förolämpningsbrottet grovt, döms till böter eller fängelse i högst sex månader medan grovt förtal kan leda till böter eller fängelse i högst två år. 
 280 
  
 SOU 2012:35 
  
 Straff för tvångsäktenskap 
  
 Om en persons närstående utan lov konfiskerar t.ex. mobiltele- fonen för att läsa  
 Sms-meddelanden 
  kan det eventuellt bli fråga om  
 brytande av post- och telehemlighet  
 enligt 4 kap. 8 § brottsbalken. Den som i annat fall olovligen bryter brev eller telegram eller annars bereder sig tillgång till något som förvaras förseglat eller under lås eller annars tillslutet, ska dömas för  
 intrång i förvar  
 till böter eller fängelse i högst två år. Handlingar av detta slag kan ingå i omgivningens kontroll av någon som utsätts för press att gifta sig mot sin vilja. 
 I vissa fall kan sexuella övergrepp användas för att tvinga fram ett äktenskap. Det kan handla om att gärningsmannen våldtar en flicka som han önskar gifta sig med i förhoppning om att flickans familj ska gå med på äktenskapet eftersom flickan inte längre är oskuld (se t.ex. Ungdomsstyrelsen [2012:1]  
 Äkta makar 
 ). Om ett äktenskap mot någons vilja väl kommer till stånd får man vidare utgå ifrån att olika typer av sexuella övergrepp ofta förekommer inom äktenskapet. Det måste antas att offret många gånger tvingas att fullborda äktenskapet genom samlag. Sexualbrotten, t.ex.  
 våldtäkt, våldtäkt mot barn  
 och  
 sexuellt tvång,  
 återfinns i 6 kap. brottsbalken. 
 Förfaranden som syftar till tvångsäktenskap kan i många fall innefatta olika handlingar som ingår i ett handlingsmönster som har målet att kontrollera offret, ytterst i fråga om valet av livspart- ner. Den utsatta personen kan under lång tid vara utsatt för olika typer av inskränkningar i sitt livsutrymme och för fysiska och psykiska övergrepp av olika slag. Under en sådan process kan det förekomma relativt lindriga handlingar som med hänsyn till offrets utsatta ställning ändå får allvarliga konsekvenser för honom eller henne. 
 Bestämmelsen i 4 kap. 4 a § brottsbalken om  
 grov fridskränkning  
 straffbelägger sådana kränkande förfaranden som kan förekomma i samband med att en person utsätts för extrem kontroll från famil- jen. I bestämmelsen föreskrivs att den som begår gärningar enligt 3, 4 eller 6 kap. brottsbalken mot en närstående döms för grov frids- kränkning om var och en av gärningarna har utgjort led i en upp- repad kränkning av offrets integritet och gärningarna varit ägnade att allvarligt skada personens självkänsla. Det grova fridskränk- ningsbrottet fokuserar på den typ av nedbrytande effekter som systematiska gärningar mot en närstående oftast får. Fridskränk- ningsutredningen har haft i uppdrag att se över bl.a. straffskalorna. I sitt betänkande, Fridskränkningsbrotten och egenmäktighet med barn (SOU 2011:85) föreslår utredningen inte någon ändring av 
 281 
  
 Straff för tvångsäktenskap 
  
 SOU 2012:35 
  
 straffskalorna men väl en viss utvidgning av brottskatalogen i 4 kap. 4 a § brottsbalken. 
 Ett exempel på att en rad handlingar, som syftar till att föräldrar ska kontrollera ett barn i olika avseenden, kan utgöra ett brott enligt 4 kap. 4 a § brottsbalken finns i en dom från Högsta dom- stolen (NJA 2004 s. 437). Det förfarande som var föremål för dom- stolens prövning innefattade kränkningar av olika svårhetsgrad, så- som misshandel och ringa misshandel enligt 3 kap. 5 § och olaga hot enligt 4 kap. 5 § brottsbalken. Vissa av handlingarna vidtogs i samband med att föräldrarna uttalade hot om att barnet skulle giftas bort mot sin vilja. 
 Sedan år 2011 finns brottet  
 olaga förföljelse  
 i 4 kap. 4 c § brotts- balken. Brottet infördes i syfte att förstärka det straffrättsliga skyddet mot trakasserier och förföljelse (se prop. 2010/11:45). Bestämmelsen innebär att den som förföljer en person genom brotts- liga gärningar som utgör misshandel enligt 3 kap. 5 § eller försök till sådant brott som inte är ringa, olaga tvång enligt 4 kap. 4 § första stycket, olaga hot enligt 4 kap. 5 § första stycket, hemfridsbrott eller olaga intrång enligt 4 kap. 6 §, ofredande enligt 4 kap. 7 §, sexuellt ofredande enligt 6 kap. 10 §, skadegörelse enligt 12 kap. 1 § eller försök till sådant brott, åverkan enligt 12 kap. 2 § första stycket, eller överträdelse av kontaktförbud enligt 24 § lagen (1988:688) om kontaktförbud döms för olaga förföljelse till fängelse i högst fyra år, om var och en av gärningarna har utgjort led i en upprepad kränk- ning av personens integritet. Det kan tänkas att bestämmelsen kan vara tillämplig i fall av tvångsäktenskap. 
  
 12.3.2 
  
 Försvårande omständigheter 
  
 Det finns slutligen anledning att säga några ord om straffvärde- bedömning och om vilka försvårande omständigheter som kan aktualiseras när det gäller tvångsäktenskap. 
 En domstol som ska bestämma påföljden för ett visst brott måste först, när det gäller brott som är indelade i olika svårhets- grader, bestämma vilken svårhetsgrad brottet hör till. Den bedöm- ningen sker i huvudsak utifrån objektiva kriterier, exempelvis vilken skada som tillfogades vid ett misshandelsbrott. De objektiva 
 282 
  
 SOU 2012:35 
  
 Straff för tvångsäktenskap 
  
 omständigheterna är utgångspunkten vid bedömningen av brottets straffvärde. 
 1 
  
 I 29 kap. 2 § brottsbalken räknas vidare upp en rad försvårande omständigheter som ska beaktas vid bedömningen av straffvärdet. Uppräkningen är exemplifierande. De omständigheter som anges i paragrafen kan ibland finnas även i enskilda straffbestämmelser, se t.ex. beträffande rekvisitet särskild hänsynslöshet 3 kap. 6 §. Har en sådan omständighet beaktats redan vid avgörandet av till vilken grad brottet är att hänföra ska den i princip inte beaktas igen vid straffmätningen, se NJA 2004 s. 354. 
 I bestämmelsen anges som försvårande omständigheter vid bedöm- ningen av straffvärdet: 
  
 1. 
  
 om den tilltalade avsett att brottet skulle få allvarligare följder än det faktiskt fått, 
  
 2. 
  
 om den tilltalade visat stor hänsynslöshet, 
  
 3. 
  
 om den tilltalade utnyttjat någon annans skyddslösa ställning eller svårigheter att värja sig, 
  
 4. 
  
 om den tilltalade utnyttjat sin ställning eller i övrigt missbrukat ett särskilt förtroende, 
  
 5. 
  
 om den tilltalade förmått någon annan att medverka till brottet genom tvång, svek eller missbruk av hans eller hennes ungdom, oförstånd eller beroende ställning, 
  
 6. 
  
 om brottet utgjort ett led i en brottslighet som utövats i organi- serad form eller systematiskt eller om brottet föregåtts av särskild planering, 
  
 7. 
  
 om ett motiv för brottet varit att kränka en person, en folkgrupp eller en annan sådan grupp av personer på grund av ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse, sexuell läggning eller annan liknande omständighet, eller 
  
 8. 
  
 om brottet varit ägnat att skada tryggheten och tilliten hos ett barn i dess förhållande till en närstående person. 
  
 1  
 Se Phillips & även här måste ställas ett krav på tydlighet. I kravet på bundenhet ligger att parterna efter den akt eller motsvarande som förekommit ska betrakta sig som man och hustru med vissa för- pliktelser mot varandra. Finns det tvekan härvidlag kan förutsätt- ningarna för att döma för brott inte vara uppfyllda. För att det ska kunna dömas för brott måste det slutligen stå klart att det enligt normsystemet ställs särskilda krav för att upplösa förbindelsen. Är det oklart vad som gäller härvidlag kan förbindelsen inte föranleda straffansvar för någon. 
 Vid en samlad värdering av den diskuterade bestämmelsen måste de ingående rekvisiten anses så tydligt avgränsade och begripliga att bestämmelsen uppfyller rimliga krav på rättssäkerhet. Det gäller även med beaktande av att det handlar om strafflagstiftning. Med hänsyn till det och till de starka skäl som talar för att åtminstone vissa informella äktenskap inryms i bestämmelsen, bör de tvångs- förbindelser som uppfyller de nyssnämnda förutsättningarna inrym- mas under straffbestämmelsen. Det ska alltså vara straffbart att genom olaga tvång eller utnyttjande av en persons utsatta belägenhet förmå personen att ingå en förbindelse som är att jämställa med ett äktenskap på så sätt att den är bindande enligt ett etablerat norm- system som inrymmer särskilda krav för upplösning av förbindel- sen, och som ingås enligt detta normsystems former. 
 318 
  
 SOU 2012:35 
  
 Straff för tvångsäktenskap 
  
 12.5.5 
  
 Andra frågor om straffbestämmelsen 
  
 Brottet bör kallas äktenskapstvång och placeras i 4 kap. brottsbalken 
 Vi föreslår att brottet benämns  
 äktenskapstvång  
 och att paragrafen förs in i 4 kap. brottsbalken. En sådan placering gör det tydligt att det handlar om ett brott mot någons frihet och frid och att den som tvingas att gifta sig är ett brottsoffer som bl.a. kan ha rätt till ett målsägandebiträde och till skadestånd för kränkning. 
 Gradindelning och straffskalor 
 Straffskalan måste tydligt återspegla den allvarliga kränkning av offrets mänskliga rättigheter som ett tvångsäktenskap utgör och de svåra konsekvenser som kan bli följden. Den bör också återspegla att det i oftast handlar om gärningsmän som är närstående till offret och som offret borde kunna känna tillit till. 
 Brottet är att se som avsevärt allvarligare än olaga tvång av nor- malgraden. Det bör ges en straffskala som är så vid att den ger möjlighet till en nyanserad straffmätning i vilken kan beaktas de vitt skilda omständigheter som kan föreligga. Vi föreslår en straff- skala som börjar vid allmänna fängelseminimum och sträcker sig till fängelse i fyra år. 
 Det finns enligt vår bedömning inte tillräckliga skäl för en grad- indelning av brottet. Sålunda bör det inte införas vare sig regler om mindre allvarliga äktenskapstvång eller om grovt äktenskapstvång. Det är möjligt att denna bedömning får omprövas sedan bestäm- melsen har varit i kraft en tid. 
 Försök, förberedelse och stämpling 
 Det är enligt vår mening nödvändigt att bestämmelsen kan tilläm- pas i vissa fall då utförandet av brottet har påbörjats men inte fullbordats, t.ex. för att offret lyckas fly i ett sent skede. Försök till äktenskapstvång bör därför vara kriminaliserat. 
 Det kan antas att tvångsäktenskap många gånger föregås av pla- nering som involverar flera personer. Det kan förekomma att pengar överlämnas, t.ex. för att bestrida kostnaderna för en resa till utlandet med offret. Betalning av en brudpeng eller motsvarande i förväg är ett slags förberedelse till brottet. Sådan förberedelse 
 319 
  
 Straff för tvångsäktenskap 
  
 SOU 2012:35 
  
 framstår som klart straffvärd. Detsamma gäller förberedelser av annat slag där syftet är att offret till sist ska utsättas för något så allvarligt som äktenskapstvång. Det sagda talar för att förberedelse bör kriminaliseras. 
 Det kan övervägas om även stämpling bör vara straffbelagd. Gärningsmannen befinner sig då endast på planeringsstadiet. Stämp- lingsgärningen innefattar inte något annat handlande än att två eller flera personer har vissa kontakter med varandra. Det räcker för ansvar att någon i samråd med annan beslutar gärningen eller att någon söker anstifta annan eller åtar eller erbjuder sig att utföra den. Stämpling är därför kriminaliserad i ganska begränsad omfatt- ning och brukar förbehållas de allvarligaste brotten. Vi bedömer därför att det mesta talar emot en kriminalisering av stämpling till äktenskapstvång. 
  
 12.5.6 
  
 Vilseledande till utlandsresa med tvångsäktenskapssyfte 
  
 Vi återkommer nu till de närmare övervägandena angående krimina- liseringen av det slags handlande som avses i artikel 37.2 i Europa- rådets konvention den 7 april 2011 om förebyggande och bekäm- pande av våld mot kvinnor och våld i nära relationer. 
 Gärningen beskrivs i konventionen som the intentional conduct of luring an adult or a child to the territory of a Party or State other than the one she or he resides in with the purpose of forcing this adult or child to enter into a marriage. I den förklarande rapporten anges att begreppet  
 luring  
 avser ett beteende varigenom gärnings- mannen lockar/förleder ( 
 eng: entices 
 ) offret att resa till ett annat land, t.ex. genom något svepskäl eller genom att uppfinna ett skäl, såsom att man ska hälsa på en sjuk familjemedlem (Explanatory Report p. 197). 
 Det beteende som avses bör med en svensk terminologi kunna beskrivas som att gärningsmannen  
 genom vilseledande förmår någon att resa utomlands i syfte att där tvinga personen att gifta sig mot sin vilja 
 . En sådan beskrivning av den brottsliga gärningen har fördelen att dess inledning överensstämmer med vad som gäller enligt bedrägeribestämmelsen i 9 kap. 1 § brottsbalken. Det handlar alltså om välkända begrepp som kan ges samma innebörd som annars. 
 Varken konventionstexten eller förklaranderapporten ger vid handen att man vid konventionens tillblivelse har avsett att bestäm- 
 320 
  
 SOU 2012:35 
  
 Straff för tvångsäktenskap 
  
 melsen ska omfatta fall då någon  
 tvingas  
 att resa utomlands. Det kan förefalla egendomligt att kriminalisera vilseledande och inte särskilt ta upp det minst lika allvarliga fallet att någon tvingas att resa i syfte att personen ska utsättas för ett tvångsäktenskap. Denna situation är dock nästan alltid straffbar som olaga tvång eller ibland som människorov, varför det inte finns något påtagligt be- hov av att inrymma den under straffbestämmelsen. Det finns också en poäng i att följa konventionens upplägg. Vårt förslag innebär att det inte görs någon sådan utvidgning i förhållande till konven- tionen som nu har berörts. 
 Vi anser, i likhet med vad som anges i konventionen, att en för- utsättning för straffansvar bör vara att det handlar om en resa till ett annat land än det där den utsatta personen bor (resides). 
 Även i fråga om det planerade tvånget bör bestämmelsen mot- svara konventionens. Det kan sålunda inte anses nödvändigt att även inrymma situationer som där det planeras att förmå den som befinner sig i en utsatt belägenhet att ingå äktenskap (jfr vad som föreslås beträffande äktenskapstvång). En begränsning till planerat tvång gör straffbestämmelsen tydligare och underlättar tillämp- ningen. Bestämmelsen ska alltså omfatta endast fall då syftet är att genom olaga tvång förmå den andra personen till äktenskap. 
 Brottet ska, i enlighet med vad som föreskrivs i konventionen, vara uppsåtligt. Att vilseledandet sker  
 i syfte att  
 tvinga till äktenskap innebär ett krav på direkt uppsåt i förhållande till den omständlig- heten. Det krävs ett subjektivt överskott i förhållande till de objek- tiva brottsförutsättningarna, eftersom brottet är fullbordat redan i och med resan och utan att något äktenskapstvång faktiskt har utövats. Uppsåtet ska föreligga redan vid vilseledandet. 
 Bestämmelsen innebär en kriminalisering av något som närmast utgör en förberedelsehandling, även om den inte faller in under brottsbalkens bestämmelse om förberedelse med dess tämligen begränsade omfång (23 kap. 2 § brottsbalken). Straffet för sådana handlingar bör därför utformas mot bakgrund av de straff som kan dömas ut för förberedelse till brott. Enligt 23 kap. 2 § tredje stycket brottsbalken ska straff för förberedelse bestämmas under den högsta och får sättas under den lägsta gräns som gäller för fullbordat brott. Högre straff än fängelse i två år får bestämmas endast om fängelse i åtta år eller däröver kan följa på det fullbordade brottet. Mot denna bakgrund och med hänsyn till straffskalan för olaga tvång menar vi att straffet för det föreslagna brottet lämpligen bör bestämmas till fängelse i högst två år. 
 321 
  
 Straff för tvångsäktenskap 
  
 SOU 2012:35 
  
 I enlighet med konventionens krav bör brottet vara kriminalise- rat på försöksstadiet. Däremot är det inte, med tanke bl.a. på hand- lingens karaktär av förberedelsehandling, lämpligt att kriminalisera förberedelse eller stämpling. 
 Med hänsyn till brottets konstruktion anser vi det lämpligast att det tas upp i en särskild paragraf. Även den kan lämpligen föras in i 4 kap. brottsbalken (Om brott mot frihet och frid). Vi föreslår att brottet kallas  
 vilseledande till utlandsresa med tvångsäktenskapssyfte. 
  
 Sedvanliga regler om brottskonkurrens bör gälla. 
  
 12.5.7 
  
 Undantag bör ske från kravet på dubbel straffbarhet 
  
 Enligt artikel 44.2 i Europarådets konvention om förebyggande och bekämpande av våld mot kvinnor och våld i nära relationer ska medlemsstaterna se till att deras domsrätt avseende brott som begås i andra länder inte är underkastad något krav på att gärningen är straffbar också där. Något krav på s.k. dubbel straffbarhet får alltså enligt konventionen inte gälla beträffande äktenskapstvång. Det är dock möjligt för staterna att reservera sig mot denna bestäm- melse (artikel 78.2). En sådan reservation kan ha innebörden att staten inte alls tillämpar bestämmelsen, eller att den tillämpas endast i vissa fall. 
 Konventionens krav i detta hänseende talar för att det görs ett undantag från kravet på dubbel straffbarhet. Bestämmelsernas effek- tivitet blir vidare kringskuren om gärningsmannen eller gärnings- männen kan undgå ansvar genom att förlägga de brottsliga hand- lingarna till ett annat land. Behovet av effektivitet talar alltså i samma riktning. Det torde råda en stor internationell samsyn om att tvångs- äktenskap är förkastligt, något som har kommit till uttryck bl.a. i Europarådets konvention. Vi föreslår med hänsyn till det anförda att det i 2 kap. 2 § fjärde stycket införs en regel av innebörd att de inskränkningar av svensk domsrätt som föreskrivs i andra och tredje styckena i paragrafen inte gäller för brott enligt 4 kap. 4 c eller 4 d §§. Detta innebär att undantag också görs från förbudet mot att döma till strängare påföljd än det svåraste straff som är föreskrivet för brottet enligt lagen på gärningsorten. 
 322 
 13 Straff för barnäktenskap 
  
 13.1 
  
 Inledning 
  
 Svensk rätt ger redan i dag på flera sätt uttryck för att barnäkten- skap som regel inte godtas. Barn under 18 år får inte gifta sig utan länsstyrelsens tillstånd, och ett sådant tillstånd får lämnas endast om det finns särskilda skäl. Barnäktenskap som har ingåtts enligt utländsk rätt ska i de flesta fall inte erkännas i Sverige om någon av parterna hade anknytning till Sverige genom medborgarskap eller hemvist när äktenskapet ingicks. Det finns emellertid inte någon särskild straffbestämmelse som tar sikte på det fallet att någon gif- ter sig med ett barn, eller medverkar till att ett barn blir gift. 
 Vi har i uppdrag att göra en fördjupad analys av förutsättning- arna för att införa straffrättslig lagstiftning som träffar barnäkten- skap. Enligt direktiven ska vi göra våra överväganden såväl utifrån förutsättningen att möjligheten för länsstyrelserna att meddela dis- pens för underåriga att gifta sig behålls som med utgångspunkten att denna möjlighet avskaffas. Våra överväganden om äktenskaps- dispens för underåriga finns i kapitel 7. 
  
 13.2 
  
 Tillbakablick 
  
 Utredningen om människohandel m.m. (Människohandelsutred- ningen) lade i sitt slutbetänkande fram ett förslag om kriminali- sering av barnäktenskap (SOU 2008:41 s. 200 f.). Den föreslagna straffbestämmelsen avsågs kriminalisera att en vårdnadshavare tillå- ter ett barn under 16 år att ingå äktenskap som är giltigt i vigsellan- det. Bestämmelsen föreslogs gälla enbart barn som är svenska med- borgare eller har hemvist i Sverige. Vårdnadshavaren skulle enligt förslaget dömas till fängelse i högst två år. Bestämmelsen skulle föras in i 7 kap. brottsbalken (Om brott mot familj) och benämnas  
 tillåtande av barnäktenskap 
 . 
 323 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 SOU 2012:35 
  
 Att vårdnadshavarna skulle bära straffansvaret motiverades med att en vårdnadshavare som tillåter ett barn att ingå äktenskap bris- ter i sitt vårdnadsansvar. Människohandelsutredningen menade att det är klart straffvärt att försätta sitt barn i den situation som ett barnäktenskap utgör med de risker och hinder som det innebär. Utredningen ansåg vidare att det inte mötte några svårigheter att utforma en sådan bestämmelse som uppfyllde kraven på precision och rättsäkerhet. Begreppet  
 tillåter  
 skulle avse både handling och underlåtenhet och tänktes innefatta t.ex. att vårdnadshavaren deltar vid vigseln eller vet att den ska äga rum. 
 Utredningen framhöll att bestämmelsen måste begränsas till de fall som kommer att kunna utredas och lagföras i Sverige. Man före- slog därför att den skulle begränsas till att avse barn som är svenska medborgare eller bosatta i Sverige. 
 I betänkandet uppmärksammades att möjligheten till äktenskaps- dispens för underåriga innebär en särskild svårighet vid utform- andet av en straffbestämmelse och att en kriminalisering inte borde omfatta fall i vilka det har meddelats dispens. Mot bakgrund av uppgifter från länsstyrelserna att det efter 2004 års lagändringar ansågs saknas utrymme för dispens för personer under 16 år, före- slog utredningen därför att kriminaliseringen skulle avse endast barn som inte har uppnått den åldern. 
 Under beredningen av utredningens betänkande gjordes bedöm- ningen att det inte var möjligt att gå fram med förslag till lagstift- ning baserat på utredningens överväganden och förslag. Skälet var bl.a. att den föreslagna straffbestämmelsen inte ansågs vara fullt ut förenlig med den civilrättsliga regleringen. 
  
 13.3 
  
 Gällande rätt 
  
 Det är inte straffbart att gifta bort eller att gifta sig med en person som inte har fyllt 18 år. Självfallet kan ett barnäktenskap ha före- gåtts av andra straffbelagda handlingar, som misshandel enligt 3 kap. 5 § brottsbalken eller olaga tvång enligt 4 kap. 4 § brottsbal- Roberson. I så fall är dessa gärningar straffbara på vanligt sätt, och syftet att åstadkomma ett barnäktenskap kan vara försvårande. Men det gör inte själva barnäktenskapet brottsligt för någon. 
 I samband med att någon gifter bort ett barn kan det också före- komma åtgärder som visserligen inte innebär att någon exempelvis har tvingat, misshandlat eller hotat barnet, men som kan vara att 
 324 
  
 SOU 2012:35 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 bedöma som människohandel enligt 4 kap. 1 a § brottsbalken. När offret för ett sådant brott är under 18 år krävs, till skillnad från annars, inte att gärningsmannen har använt sig av något otillbörligt medel. För ansvar är det alltså tillräckligt att gärningsmannen vidtar en åtgärd som kan betecknas som handel i syfte att barnet ska ex- ploateras på något av de sätt som beskrivs i bestämmelsen (se prop. 2009/10:152 s. 21 f.). I övrigt kan här i huvudsak hänvisas till vad som har sagts om tvångsäktenskap som utgör människohandel se avsnitt 12.3. 
  
 13.4 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Förslag:  
 Ett nytt brott kallat  
 barnäktenskapsbrott  
 införs genom en ny paragraf i 7 kap. brottsbalken (Om brott mot familj). Den som förmår ett barn att ingå äktenskap, eller som tar initiativ till eller anordnar ett barnäktenskap, ska enligt förslaget dömas till böter eller fängelse i högst två år. 
 Barnäktenskapsbrott begås enligt förslaget om äktenskapet är giltigt i den stat där det ingås eller i en stat i vilken någon av makarna är medborgare eller har hemvist, likaså om det är giltigt i den stat enligt vars lag det ingås. Barnäktenskapsbrott begås också – på samma sätt som äktenskapstvång, se kapitel 12 – om äktenskapet är en juridiskt icke giltig förbindelse som är att jämställa med äktenskap därför att den är bindande enligt ett etablerat normsystem som inrymmer särskilda krav för upplös- ning av förbindelsen, och ingås enligt detta normsystems former. 
 Vi föreslår ansvarsfrihet för den som medverkar till brott ge- nom att gifta sig med barnet, dels i fall då båda makarna är barn, dels då det annars är liten åldersskillnad mellan makarna och det med hänsyn därtill och till omständigheterna i övrigt inte bör dömas till ansvar. 
 Brottet ska vara kriminaliserat på försöks- och förberedelse- stadiet. 
 Undantag från kravet på dubbel straffbarhet föreslås gälla, dock bara beträffande barn som är medborgare i Sverige eller har hemvist här. 
 Vidare föreslår vi att lagen (1988:609) om målsägandebiträde ändras på så sätt att det görs klart att det barn som har utsatts för ett barnäktenskap kan ha rätt till målsägandebiträde. 
 325 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 SOU 2012:35 
  
 13.4.1 
  
 Inledning 
  
 Den fråga som diskuteras i detta avsnitt är huruvida det bör införas en särskild straffbestämmelse om barnäktenskap och hur en sådan bestämmelse i så fall ska utformas. Resonemangen bygger på förut- sättningen att möjligheten för underåriga att få äktenskapsdispens avskaffas i enlighet med vårt förslag i kapitel 7. Vi återkommer i slu- tet av kapitlet (avsnitt 13.4.8) till frågan om förutsättningarna för kriminalisering för det fall att dispensmöjligheten behålls. 
  
 13.4.2 
  
 Hur barnäktenskap ingås 
  
 Man kan tänka sig i huvudsak tre typsituationer där barnäktenskap förekommer. 
  
 En situation är att en  
 behörig svensk vigselförrättare av misstag el- ler medvetet viger ett par  
 trots att någon är underårig och saknar dispens från länsstyrelsen. Med dagens bestämmelser blir äkten- skapet då giltigt i Sverige (4 kap. 2 § andra stycket äktenskaps- balken motsatsvis). Kravet på dispens gäller även om någon av par- terna, eller båda, saknar anknytning till Sverige, eftersom 1 kap. 1 § lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap (IÄL) stipulerar att svensk lag alltid ska tillämpas vid hindersprövningen. Eftersom äktenskap- et ska registreras i folkbokföringen är det troligt att en vigsel som har förrättats i strid med ett äktenskapshinder uppmärksammas. Om en vigsel skulle förrättas i strid med ett äktenskapshinder kan ansvar för tjänstefel enligt 20 kap. 1 § brottsbalken aktualiseras för vigselförrättaren. 
  
 En annan situation är att parterna ingår  
 äktenskap i utlandet  
 enligt där gällande lag. Det kan handla om en vuxen person med anknyt- ning till Sverige som i utlandet gifter sig med ett barn med eller utan anknytning till vårt land. Det kan också handla om ett barn som har anknytning till Sverige som gifter sig i utlandet med en vuxen person som saknar sådan anknytning. Givetvis kan det också finnas fall där båda makarna är under 18 år. Ett speciellt fall är att äktenskapet ingås genom ombud utan ena partens, eller bådas, per- sonliga närvaro vid vigseln. Sådana s.k.  
 ombuds- eller fullmakts- äktenskap  
 är möjliga i vissa länder. Vid ingåendet av sådana äkten- skap kan en part som befinner sig i Sverige företrädas av ett ombud vid vigseln i ett annat land. 
 326 
  
 SOU 2012:35 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 Det kan förekomma att ett barnäktenskap ingås i utlandet och att parterna blir kvar där i väntan på att barnet ska fylla 18 år. Där- efter gifter de sig på nytt. 
 Ett äktenskap som har ingåtts enligt utländsk lag erkänns inte i Sverige om det vid tidpunkten för äktenskapets ingående skulle ha funnits hinder mot det enligt svensk lag och minst en av parterna var svensk medborgare eller hade hemvist i Sverige. Om någon av parterna är underårig och länsstyrelsen inte har gett tillstånd för den underårige att gifta sig, finns det enligt svensk lag hinder för äktenskapet. Utgångspunkten enligt 1 kap. 8 a § första stycket 1 IÄL är då att äktenskapet inte ska erkännas i Sverige. Erkännande ska dock ske om det finns särskilda skäl. Fullmaktsäktenskap er- känns om förutsättningar för erkännande föreligger i övrigt. Det är alltså inget hinder för erkännande att den ena parten inte var per- sonligen närvarande när äktenskapet ingicks, trots att sådan närvaro är ett formkrav enligt svensk rätt. 
 Det finns än så länge inte några särskilda regler om erkännande av äktenskap som ingås i andra  
 EU-länder, 
  eller som har ingåtts i tredje land men har erkänts i ett  
 EU-land. 
 1 
  
 Av det sagda framgår att det kan förekomma att ett äktenskap är giltigt i det land där det ingås men att det inte erkänns i Sverige. En person som bor i Sverige kan alltså anses som gift i ett annat land men ogift här. (Sådana situationer kan för övrigt uppstå också på annat sätt, t.ex. när en svensk äktenskapsskillnad inte erkänns i ett annat land.) Förmodligen kan personer i ett äktenskap som har ingåtts i utlandet men som inte erkänns i Sverige i många fall upp- leva sig som gifta och även bli betraktade på det sättet av sin omgiv- ning. 
 Den tredje situationen då barnäktenskap, i ordets vidare bemärk- else, kan förekomma är att parterna vigs genom en enbart religiös eller traditionell ceremoni som inte är rättsligt bindande, s.k.  
 in- formella äktenskap  
 (se avsnitt 2.4.2 och 6.11). Sådana förbindelser 
  
 1  
 Europeiska kommissionen har emellertid i en grönbok,  
 Minskad byråkrati för medborgarna: att underlätta fri rörlighet i fråga om officiella handlingar och erkännande av verkningarna av civilståndshandlingar 
 , KOM (2010) 747, presenterat alternativa sätt att stärka principen om ömsesidigt erkännande i frågor om civilstånd. Ett av de alternativa förslagen går ut på auto- matiskt erkännande av statushandlingar. I grönboken påtalar kommissionen särskilt att ett alternativ som går ut på automatiskt erkännande bör kompletteras med ett antal kompen- serande åtgärder i syfte att förebygga bedrägeri och missbruk av bestämmelserna, och för att ta vederbörlig hänsyn till reglerna för den allmänna ordningen. Man uppmärksammar också att frågan kan visa sig komplicerad när det gäller t.ex. äktenskap. Civilutskottet har den 14 april 2011 behandlat grönboken (Utlåtande 2010/11:CU21 Fri rörlighet för dokument). Regeringen har lämnat synpunkter på grönboken den 9 maj 2011 (Ju2011/133/L2) och har då ställt sig avvisande till att statushandlingar blir föremål för automatiskt erkännande. 
 327 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 SOU 2012:35 
  
 kan ingås såväl i Sverige som utomlands. Såväl vår kartläggning som tidigare genomgångar av dispensärenden från länsstyrelserna visar att det är förhållandevis vanligt att unga som söker dispens att gifta sig redan är gifta enligt religiös eller traditionell sed. Det är vanligt att den enskilde och hans eller hennes omgivning betraktar denna typ av äktenskap som lika bindande som ett rättsligt giltigt äkten- skap. För vissa troende kan den religiösa ceremonin vara huvud- saken, medan juridisk giltighet har mindre betydelse. Det kan också vara så att parterna först ingår ett informellt äktenskap innan den ena parten har fyllt 18 år och därefter ingår ett rättsligt bind- ande äktenskap efter  
 18-årsdagen. 
  
 Det måste förmodas att traditionella och religiösa äktenskap utan juridisk giltighet i många fall ingås just på grund av att någon av parterna är underårig. Det blir i de fallen ett sätt att kringgå äkt- enskapsbalkens ålderskrav. 
  
 13.4.3 
  
 Förutsättningarna för en kriminalisering 
  
 En viktig fråga är om det finns några barnäktenskap som en even- tuell straffbestämmelse kan omfatta. Införandet av en straffregel som inte kan förväntas få något praktiskt tillämpningsområde kan på goda grunder ifrågasättas. Vi kommer i avsnitt 13.4.5.3 att kon- statera att det inte har framkommit något fall i vilket en svensk vigselförrättare har förrättat en rättsligt bindande vigsel i strid med åldershindret. Den första typsituationen förekommer alltså inte i praktiken. Det kan därför diskuteras om en kriminalisering kan motiveras av behovet att motverka den. I praktiken handlar det om de andra två typsituationerna, dvs. giltiga äktenskap som ingås i utlandet och informella äktenskap. Frågan är om sådana äktenskap kan omfattas av en kriminalisering och i så fall under vilka förut- sättningar. 
 Dessa frågor behöver diskuteras ingående i samband med ett slutligt ställningstagande till om en kriminalisering ska ske. För att frågorna ska bli relevanta bör man dock först ta ställning till om det med hänsyn till straffvärdet och andra sakliga omständigheter finns tillräckliga skäl att kriminalisera barnäktenskap över huvud taget. Vi kommer därför att först diskutera den frågan (13.4.4). Därefter återkommer vi till frågan om vilka barnäktenskap som kan och bör omfattas av en straffbestämmelse (13.4.5). 
 328 
  
 SOU 2012:35 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 13.4.4 
  
 Skäl för och emot en kriminalisering 
  
 I detta avsnitt diskuterar vi om det med hänsyn till straffvärde m.m. finns tillräckliga skäl för en kriminalisering av barnäktenskap. Som vi har nämnt tidigare är frågan om en kriminalisering beroende inte bara av straffvärdet som sådant utan också av sådana frågor som effektivitet, förutsebarhet och eventuella negativa effekter. En särskild fråga är om alla barnäktenskap bör inrymmas eller bara sådana som gäller yngre barn. Den behandlas inte nu utan under den följande rubriken, som gäller vilka barnäktenskap som en kri- minalisering bör omfatta (13.4.5). Där behandlas också den svåra frågan om endast sådana äktenskap som är juridiskt giltiga bör om- fattas eller även andra äktenskapsliknande förbindelser. 
 Redan här bör sägas att målet med en straffbestämmelse måste vara att stärka skyddet för barn. Det bör därför inte komma i fråga att straffa ett barn som gifter sig, vare sig äktenskapet ingås med en vuxen eller med ett annat barn. Frågan är alltså vilket straffrättsligt ansvar som vuxna personer som är inblandade i ett barnäktenskap eventuellt bör bära. 
 Vi har i kapitel 2 resonerat kring barnäktenskap och konstaterat att det finns starka skäl att motverka sådana äktenskap vare sig de ingås i Sverige eller i andra länder och även när det handlar om in- formella (icke giltiga) äktenskap. Därmed är dock inte givet att en kriminalisering ska ske. Som har framhållits i kapitel 12 är krimina- lisering inte alltid det bästa sättet att motverka en oönskad förete- else. Vi har i det kapitlet också redogjort för vilka förutsättningar som bör vara uppfyllda för att kriminalisering ska tillgripas. Det som har sagts där gäller också när vi talar om barnäktenskap. 
 Ett tungt vägande skäl för kriminalisering är att en straffbestäm- melse är ett tydligt besked från lagstiftarens sida om att barnäkten- skap inte tolereras. Bestämmelsen kan verka avhållande på den som överväger att medverka till ett barnäktenskap. Den kan stärka fa- miljer som behöver hjälp att stå emot påtryckningar från andra om att gifta bort en underårig familjemedlem. Många gånger är perso- ner utanför den omedelbara kärnfamiljen inblandade i planeringen av ett barnäktenskap. Då kan det vara en fördel om familjen kan peka på en paragraf som gör det straffbart för dem att medverka. Detsamma kan gälla den som står under påtryckningar från andra att gifta sig med ett barn. En straffregel kan också stärka barn som inte vill gifta sig och ge dem ett verktyg för att motsätta sig äkten- skapet. Sammantaget bör en straffbestämmelse – under förutsätt- 
 329 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 SOU 2012:35 
  
 ning att den kan ges en någorlunda effektiv tillämpning – innebära att barnäktenskapen med svensk anknytning minskar. 
 Även om det inte utgör ett självständigt skäl för kriminalisering, kan ett straffbeläggande av barnäktenskap ha en positiv inverkan i förhållande till olika myndigheter och frivilligorganisationer som kan komma i kontakt med problematiken. Till utredningen har fram- förts att det förekommer att barn och unga gifts bort utan att någon myndighet ingriper eller över huvud taget reagerar. En straffregel bör leda till ökad medvetenhet och måste medföra insatser från samhällets sida. 
 Med den syn på barnets rättigheter och behovet av skydd för barn som råder i Sverige, kan det uppfattas som svårbegripligt att någon straffritt kan gifta sig med ett barn, eller att föräldrar och andra närstående straffritt kan medverka till att ett barn blir gift. Det är handlingar som i många fall kan uppfattas som mer straff- värda än vissa andra beteenden som är kriminaliserade. Samtidigt kan man inte bortse ifrån att frågan om kriminalisering är komplex, särskilt när det gäller barn i de övre tonåren. Ett illustrativt exempel på frågans komplexitet utgör situationen att en  
 17-åring 
  av fri vilja gifter sig med en  
 18-åring. 
  De flesta skulle nog i ett sådant fall anse det orimligt att straffa  
 18-åringen. 
  Samtidigt kan det hävdas att 17- åringens föräldrar har ett ansvar för att se till att barnet inte gifter sig före  
 18-årsdagen. 
  
 Man kan vidare diskutera om det är lämpligt att kriminalisera ett handlande som inte innefattar något tvång eller annat brottsligt övergrepp. Även om det finns anledning att förmoda att många barn- äktenskap föregås av olika påtryckningar måste man också räkna med att det finns barnäktenskap som ingås av fri vilja. Frågan är vilka slutsatser man bör dra av detta. 
 När det handlar om barn som inte har fyllt 15 år torde dock inte många invända mot en kriminalisering på den grunden att äkten- skapet ingås av barnets fria vilja. Så unga människor kan inte med giltig verkan samtycka ens till samlag och andra jämförliga sexuella handlingar (se 6 kap. brottsbalken). Starka skäl talar för att den som inte kan samtycka till sexuella handlingar inte heller bör kunna samtycka till ett äktenskap, som ju kan ha vittgående och långvariga konsekvenser och som dessutom regelmässigt kan antas innebära att barnet förväntas delta i sexuella handlingar. Det kan t.o.m. hävdas att lagstiftningen brister i konsekvens om sexuellt umgänge med barn under 15 år straffas, även när barnet har initierat umgänget, medan det är straffritt att gifta sig med samma barn. Mot detta kan 
 330 
  
 SOU 2012:35 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 visserligen anföras att de sexuella handlingarna inom äktenskapet ändå är straffbara och, när det handlar om de allvarligare sexual- brotten mot barn, dessutom undantagna från kravet på dubbel straff- barhet. Det betyder att de omfattas av svensk domsrätt när de har begåtts i andra länder oberoende av om gärningen är straffbar där. Ett äktenskap har emellertid konsekvenser som går utöver att bar- net har sexuellt umgänge. Beroende på omständigheterna, t.ex. omgivningens förväntningar på barnets agerande inom äktenskapet, förväntningar på familjebildning och barnets praktiska möjligheter att skilja sig, kan effekterna bli stora och rentav livslånga. Det är därför inte självklart att det är tillräckligt att sexualbrottet kan be- straffas. 
 Det som har sagts till stöd för en kriminalisering av barnäkten- skap ska inte undanskymma att det finns ytterligare några skäl som talar emot en sådan kriminalisering. 
 Ett argument mot en kriminalisering är att den kan leda till att vissa barn som är oroliga för att behöva gifta sig fastän de innerst inne inte vill blir mindre benägna att söka hjälp. Risken att familje- medlemmar blir polisanmälda och kanske straffade kan sålunda leda till att utsatta barn avstår från att berätta. Det kan i sin tur leda till att barnäktenskap som hade kunnat förhindras kommer till stånd. Dessutom kan risken öka att barn som gifts bort av sina föräldrar i andra länder förhindras att, eller inte vågar, återvända till Sverige på grund av risken för att föräldrar och andra som har medverkat till äktenskapet kan dömas för brott. 
 Eftersom i varje fall inte alla informella äktenskap enligt vår me- ning kan inkluderas i en straffbestämmelse tillkommer den effekten att gärningsmännen i högre grad kan komma att avstå från ett juri- diskt bindande äktenskap och i stället föredrar en rent religiös eller traditionell ceremoni. Sådana förbindelser upplevs ofta som lika bindande av de inblandade och deras omgivning som ett formellt äktenskap. Konsekvenserna för barnen blir därför i många avseen- den likvärdiga, samtidigt som äktenskapen inte kommer till myn- digheternas kännedom och gärningsmännen går fria från straff. I den mån även informella barnäktenskap kriminaliseras försvinner dock den nu angivna effekten (se avsnitt 13.4.5.8). 
 Eftersom äktenskapsbalkens regler innebär att även ett äktenskap som har ingåtts (enligt svensk rätt) i strid med ålderskravet är gil- tigt, skulle en straffbestämmelse innebära en kriminalisering av äktenskap som den civilrättsliga lagstiftningen i någon mening god- tar. Den internationellt privaträttsliga lagstiftningen (IÄL) innebär 
 331 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 SOU 2012:35 
  
 vidare att i utlandet ingångna barnäktenskap under vissa förutsätt- ningar ska erkännas som giltiga i Sverige. I vissa fall skulle det alltså kunna bli fråga om kriminalisering av äktenskap som erkänns och därmed ges rättslig giltighet i landet. Det kan hävdas att denna situ- ation innebär att rättsordningen blir inkonsekvent och att krimina- lisering därför inte bör ske. Emellertid är de skäl som kan anföras för att ett barnäktenskap i undantagsfall ska ges rättslig giltighet väsensskilda från de skäl som talar för en kriminalisering. Reglerna om erkännande vid särskilda skäl är inte avsedda att ge uttryck för ett bejakande av barnäktenskap utan innebär, som vi uppfattar dem, närmast en pragmatisk lösning som har till syfte att undvika vissa allvarliga konsekvenser som kan uppstå vid ett uteblivet erkän- nande. Inte heller äktenskapsbalkens regler om vigsels giltighet är avsedda att förmedla att samhället godtar barnäktenskap. Detta kommer till tydligt uttryck genom att sådana äktenskap kan upplö- sas omedelbart med stöd av reglerna i 5 kap. 5 § äktenskapsbalken, varvid åklagare kan välja att föra talan för en tvångsvis upplösning av äktenskapet. Vi anser alltså inte att en kriminalisering skulle innebära att rättsordningen motarbetar sig själv. 
 En särskild fråga är om en straffbestämmelse om barnäktenskap skulle kunna stå i strid med de mänskliga rättigheterna, främst rät- ten till religionsfrihet och till privat- och familjeliv. Artikel 9 i Europeiska konventionen den 4 november 1950 om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europa- konventionen, SÖ 1952:35), som utgör svensk lag, innebär att var och en har rätt till tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet. Denna rätt innefattar frihet att byta religion eller tro och frihet att ensam eller i gemenskap med andra, offentligt eller enskilt, utöva sin religion eller tro genom gudstjänst, undervisning, sedvänjor och ritualer. Religionsfriheten får underkastas endast sådana inskränk- ningar som är föreskrivna i lag och som i ett demokratiskt samhälle är nödvändiga med hänsyn till den allmänna säkerheten eller till skydd för allmän ordning, hälsa eller moral eller till skydd för andra personers fri- och rättigheter. Begreppet religionsfrihet bör enligt Williams tolkas relativt försiktigt, såväl när det gäller ett tros- samfunds rätt till religionsutövning som när det gäller enskilda människors rättigheter (se Williams [2007]  
 Mänskliga rättig- heter i europeisk praxis. En kommentar till Europakonventionen om de mänskliga rättigheterna 
 , 3:e uppl. s. 356 f.). Innebörden av religions- friheten är bl.a. att religiösa samfund ska tillåtas verka och att per- soner ska kunna bli medlemmar och delta i deras verksamhet. Ett 
 332 
  
 SOU 2012:35 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 trossamfund måste också kunna få en sådan rättsställning att de religiösa uppgifterna kan fullgöras på ett effektivt sätt. Enligt Chambers kan artikel 9 inte sträcka sig längre än till att skydda mot ingrepp i vad som framstår som det centrala innehållet i en över- tygelse eller en religion och att förhindra att det uppkommer prakt- iska svårigheter för religionsutövning (se Mcdonald [2007] s. 356 f.). Förrättandet av religiösa vigslar torde kunna anses falla inom arti- kelns tillämpningsområde. Att förbjuda vissa religiösa vigslar kan därför ses som en inskränkning i religionsfriheten. Detta innebär emellertid inte att en sådan inskränkning inte får ske under förut- sättning att den görs i lag och dessutom kan anses nödvändig med hänsyn till de intressen som anges i artikel 9. 
 Även artikel 8, som slår fast att var och en har rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, kan aktualiseras. Artikeln innebär bl.a. en rätt att upprätthålla sin kulturella identitet och att leva sitt privat- och familjeliv i enlighet med sina traditioner (se t.ex.  
 Chap- man mot Förenade Kungariket,  
 nr 27238/95 den 18 januari 2001). Rätten till respekt för familjelivet innebär som huvudregel en rätt för familjemedlemmarna att leva tillsammans och även att på andra sätt upprätthålla och utveckla sina relationer utan ingrepp från sta- tens sida (a.a. s. 320). Den familjerättsliga lagstiftningen reglerar förhållandet mellan familjemedlemmarna. Vissa yttersta gränser sätts av strafflag. 
 Offentlig myndighet får inte inskränka åtnjutande av rättig- heterna enligt artikel 8 annat än med stöd av lag och om det i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till statens säker- het, den allmänna säkerheten, landets ekonomiska välstånd eller till förebyggande av oordning eller brott eller till skydd för hälsa eller moral eller för andra personers fri- och rättigheter. Av Europa- domstolens praxis framgår att artikel 8 inte innebär någon skyldig- het för stater att erkänna religiösa äktenskap (se  
 Wilson mot Turkiet  
 nr 3976/05 den 2 november 2010 
 ) 
 . Detsamma måste gälla även andra informella äktenskap. En annan sak är att domstolen har funnit att det under vissa omständigheter kan vara diskriminerande att inte tillerkänna en part som har ingått ett informellt äktenskap rättigheter som tillkommer en make i ett civilrättsligt giltigt äktenskap (se  
 Muños Días mot Spanien  
 nr 49151/07 den 8 december 2009). 
 Oavsett om det handlar om ett juridiskt giltigt eller ett infor- mellt äktenskap, kan ett straffbeläggande eventuellt komma att be- traktas som en inskränkning av de rättigheter som artikel 8 innebär. 
 333 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 SOU 2012:35 
  
 Stater har en bedömningsmarginal när det gäller att avgöra vilka inskränkningar som kan göras med avseende på artiklarna 8 och 9. Detta framgår bl.a. av Europadomstolens praxis när det gäller in- skränkningar i rätten att bära religiösa symboler. Domstolen har ofta ansett statens åtgärd att förbjuda eller inskränka rätten att bära sådana symboler berättigad för att försvara principen om sekularism och jämställdhet mellan könen (se  
 Leyla Sahin mot Turkiet  
 [GC], nr 44774/98 den 10 november 2005 och  
 Smith mot Frankrike 
 , nr 27098/05 den 4 december 2008). Vi menar att såväl behovet av att skydda barn som strävan efter jämställdhet mellan män och kvinnor motiverar en kriminalisering av barnäktenskap. Med hän- syn till vikten av de intressen som motiverar en kriminalisering framstår det som en proportionerlig åtgärd. Därför bedömer vi att inte vare sig artikel 8 eller artikel 9 i Europakonventionen hindrar en kriminalisering. 
 Vår sammantagna bedömning av den diskussion vi har fört så långt är att varje äktenskap med ett barn under 15 år, i konsekvens med lagstiftningen i övrigt och med samhällets syn på så unga barn, bör betraktas som ett så pass allvarligt övergrepp mot barnet att skälen för kriminalisering klart väger över. Det gäller i varje fall uti- från principiella utgångspunkter. Vi reserverar oss dock tills vidare för den diskussion som ska föras i avsnitt 13.4.5 angående vilka barn- äktenskap som kan och bör omfattas av en straffbestämmelse. Där kommer vi bl.a. in på den komplicerande faktor som vi har nämnt tidigare och som avser frågan om det över huvud taget förekommer några äktenskap som kommer att falla under en sådan straffregel. 
 Frågan om kriminalisering är mer komplicerad när det gäller barn mellan 15 och 18 års ålder. Att sådana äktenskap bör mot- verkas även om barnet själv vill gifta sig står klart. Om detta ger den civilrättsliga och den internationellt privaträttsliga regleringen redan i dag besked. Detta ställningstagande ligger också till grund för vårt förslag om avskaffande av möjligheten för länsstyrelserna att ge dispens för barn att gifta sig (se kapitel 7). Men kriminal- isering innebär att samhället sträcker avståndstagandet betydligt längre. Vi diskuterar frågan om de äldre barnen i avsnitt 13.4.5.2 nedan. 
 334 
  
 SOU 2012:35 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 13.4.5 
  
 Vilka barnäktenskap kan och bör omfattas av en straffbestämmelse? 
  
 13.4.5.1 Frågeställningen 
 Vi återkommer i detta avsnitt till frågan om vilka barnäktenskap som kan och bör omfattas av en straffbestämmelse. Däri inryms frågan om en straffbestämmelse över huvud taget kan ges ett lämp- ligt praktiskt tillämpningsområde. Som vi tidigare har sagt bör man inte kriminalisera en företeelse om kriminaliseringen inte över huvud taget kan förmodas leda till vare sig några fällande domar eller något ändrat beteende. 
 Vi diskuterar först frågan om alla barnäktenskap bör omfattas av en straffbestämmelse, eller bara de som gäller barn under en viss ålder (avsnitt 13.4.5.2). Därefter kommer vi in på frågor som gäller äktenskapets giltighet. Först diskuterar vi äktenskap som ingås i Sverige och som blir giltiga enligt svensk lag (13.4.5.3) och därefter äktenskap som ingås i utlandet (13.4.5.4) respektive äktenskap som inte blir giltiga i vigsellandet men väl i något annat land (13.4.5.5). Vi berör sedan frågan om det bör ställas särskilda krav på anknyt- ning till Sverige för att barnäktenskapet ska träffas av en svensk straffbestämmelse (13.4.5.6). I avsnitt 13.4.5.7 diskuterar vi en komplikation med anknytning till det nordiska samarbetet på det internationellt privaträttsliga området. Och slutligen diskuterar vi s.k. informella äktenskap, varmed här alltså avses sådana äktenskap som inte får någon rättslig giltighet (13.4.5.8). I den sistnämnda frågan återkommer vi i stor utsträckning till den diskussion som har förts angående informella tvångsäktenskap, se avsnitt 12.5.4.2. 
 13.4.5.2 Alla barn eller bara de som är under en viss ålder? 
 Slutsatsen i avsnitt 13.4.4 var att barnäktenskap i princip bör krimi- naliseras i varje fall när det gäller barn under 15 år. Större delen av de skäl som anfördes där för en kriminalisering är i princip giltiga även beträffande de äldre barnen. Kriminalisering är dock en myck- et ingripande åtgärd och måste motiveras av starka skäl. 
 För en kriminalisering som omfattar även åldersgruppen  
 15–17 
  år talar behovet av att lagen skyddar alla barn. De flesta barnäkten- skap torde ingås av barn i åldrarna  
 15–17 
  år, varför en kriminali- sering som inte omfattar denna åldersgrupp delvis blir ett slag i luften. Den kan också felaktigt tolkas som ett underförstått godta- 
 335 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 SOU 2012:35 
  
 gande av att barn som har fyllt 15 år gifter sig. Regeringen har tidi- gare av liknande skäl avvisat tanken på en nedre åldersgräns för beviljande av äktenskapsdispens (prop. 2003/04:48 s. 22). 
 Som vi har beskrivit i kapitel 2 finns i svensk lag åtskilliga be- stämmelser som ger ett särskilt skydd åt alla som är under 18 år. I flera fall innefattar bestämmelserna en begränsning av de beslut som barnet själv kan fatta. Barnets egen vilja ges alltså inte i alla sammanhang en avgörande betydelse. Ett särskilt behov av sådana bestämmelser kan finnas i förhållande till barnets vårdnadshavare och andra som barnet står i ett beroendeförhållande till. Exempel på sådan lagstiftning finns bl.a. i 6 kap. brottsbalken. Man kan på goda grunder hävda att de flesta barn, även de som har fyllt 15 år, befinner sig i en starkare eller svagare beroendeställning till sina föräldrar och andra som svarar för barnets vård och fostran, och att det därför finns skäl att se allvarligt på att sådana personer med- verkar till att barnet ingår äktenskap. 
 I avsnitt 13.4.4 berördes den särskilda kopplingen till bestäm- melserna om sexualbrott. Där går en tydlig gräns vid åldern 15 år. Barn som har fyllt 15 år tillerkänns sexuellt självbestämmande och kan alltså samtycka till sexuellt umgänge. Detta gäller emellertid inte om barnet är avkomling till, eller står under fostran eller har ett annat liknande förhållande till gärningsmannen och inte heller om gärningsmannen svarar för barnets vård eller tillsyn på grund av myndighets beslut. I sådana fall döms gärningsmannen för våldtäkt mot barn, oavsett om barnet har varit villigt till eller rentav tagit initiativ till handlingen. Bestämmelsen synliggör barns särskilda utsatthet i förhållande till sina föräldrar och andra personer som barnet står i ett särskilt beroendeförhållande till. 
 Inte alla unga ges en ökad autonomi allteftersom de närmar sig  
 18-årsdagen. 
  Barnäktenskap och äktenskap mot någons vilja före- kommer bl.a. i miljöer där det läggs avgörande vikt vid flickors och kvinnors kyskhet. Tidiga äktenskap kan vara ett sätt att förhindra utomäktenskapliga relationer och ryktesspridning om att en flicka har sådana relationer. Detta kan innebära att särskilt flickors hand- lingsutrymme minskar när de kommer upp i en ålder där familjen ser särskilda skäl att hålla dem borta från kärleksrelationer. Många barnäktenskap föregås av olika former av påtryckningar som kan vara mycket svåra för barnen att stå emot. För vissa unga är det en självklarhet att familjen fattar beslutet om när och med vem barnet ska gifta sig, varvid det kanske inte finns något reellt utrymme för att uttrycka någon egen uppfattning i frågan eller att sätta sig emot 
 336 
  
 SOU 2012:35 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 planerna. Familjerna till de presumtiva makarna kan ha träffat överens- kommelser – ibland när barnen är små – som kan innefatta bl.a. ekonomiska uppgörelser. 
 Det kan alltså vara svårt även för äldre barn att motsätta sig ett äktenskap som familjen eller släkten önskar. Det gäller även om det inte förekommer något sådant tvång eller utnyttjande av utsatt belägenhet som avses i vårt förslag till straffbestämmelse om äkten- skapstvång. En straffbestämmelse om barnäktenskap skulle fånga in dessa fall även när omgivningens handlande inte är straffbart enligt någon annan paragraf. Barn som är utsatta för äktenskaps- press som inte i sig är straffbar, eller som de inte vill eller vågar anmäla, skulle i varje fall kunna få en viss respit till dess de är vuxna och därigenom ha bättre förutsättningar att hävda sin egen vilja eller att bryta sig loss från familjen. En bestämmelse som omfattar även de äldre barnen skulle därigenom motverka äktenskap mot den egna viljan. Fördelen med en straffbestämmelse om barnäkten- skap jämfört med en sådan bestämmelse om tvångsäktenskap är att förbudet kan göras absolut, vilket gör att en del av ansvaret lyfts ifrån barnets axlar. 
 En invändning mot att en straffbestämmelse omfattar även de äldre barnen är att det innebär en mycket stor förändring jämfört med i dag. Det är onekligen ett påtagligt drastiskt steg att gå från ett läge som innebär att äldre tonåringar kan få samhällets tillåtelse att gifta sig till ett läge där denna dispensmöjlighet tas bort (se ka- pitel 7) och det dessutom görs inte bara förbjudet för barn att gifta sig utan också straffbart för vuxna som är inblandade. 
 En annan invändning är att en kriminalisering av barnäktenskap i de övre åldrarna innebär att mycket starkt avståndstagande till traditionerna i vissa kulturer. Det synes gälla t.ex. vissa romska grup- per. Efter att samhället under lång tid har avstått från att lägga sig i traditionen att barn tillåts binda sig till varandra i tidig ålder skulle detta med ens göras straffbart. Många lär ifrågasätta om ett så starkt ingrepp är motiverat utifrån önskemålet att även de äldre barnen behöver samhällets skydd. 
 Det förtjänar också att beaktas vilken den internationella synen är på barnäktenskap. Sannolikt är det få som har någon invändning mot en kriminalisering i fråga om de lägre åldrarna, men när det gäller  
 15–17-åringar 
  skulle en kriminalisering innebära att Sverige intar en internationellt sett ovanlig, men inte unik, hållning. Det gäller särskilt för de äldsta barnen,  
 16-åringarna 
  och  
 17-åringarna, 
  även om det finns länder som har kriminaliserat barnäktenskap 
 337 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 SOU 2012:35 
  
 beträffande dem (se kapitel 2 och 4). Att märka är att exempelvis England tillåter  
 16-åringar 
  och  
 17-åringar 
  att ingå äktenskap. Kan det då försvaras att Sverige kriminaliserar samma företeelse? 
 De skäl som kan anföras mot de nu presenterade invänd- ningarna är väsentligen desamma som talar för en kriminalisering över huvud taget. Men det kan också sägas att det inte egentligen är något skäl i sig att en kriminalisering innebär ett stort steg, under förutsättning att det är motiverat på sakliga grunder. Det skydd som Barnkonventionen och andra människorättskonventioner strävar att ge barn inrymmer ett skydd mot tidiga äktenskap. Och även i övrigt finns mycket starka sakliga skäl för lagstiftaren att se till att barn får vänta med ett så avgörande steg som äktenskap till dess att de har förutsättningar att fatta egna beslut och till dess att de har skaffat sig en god grund för framtiden genom bl.a. utbildning och andra förberedelser för vuxenlivet. Dessa argument måste också anses avgörande när det gäller invändningen att en kriminalisering innebär ett starkt avståndstagande till vissa kulturer. När det gäller behovet av att skydda barn måste individperspektivet komma i första hand. Samhället har att skydda barnen, och denna uppgift kan inte läggas åt sidan på grund av den respekt som samtidigt måste finnas för andra än majoritetskulturen. Det betyder också att skyddet för barnen måste prioriteras framför det önskemål som må finnas om att Sverige har en lagstiftning i harmoni med omvärlden. 
 Den slutsats som vi har kommit fram till i den nu diskuterade frågan är långt ifrån självklar och vi har bytt ståndpunkt flera gånger under arbetet. Men efter att ha vägt alla argument efter bästa för- måga anser vi att en straffbestämmelse beträffande barnäktenskap i princip bör omfatta även de äktenskap som ingås av barn över 15 år. Alla som är barn enligt svensk lag bör alltså skyddas av straff- bestämmelsen. Även här reserverar vi oss dock tills vidare för den genomgång som ska göras i de följande avsnitten och som i huvud- sak avser frågan om en straffbestämmelse kommer att få någon praktisk tillämpning. 
 338 
  
 SOU 2012:35 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 13.4.5.3 
  
 Äktenskap som ingås i Sverige och är giltiga enligt svensk lag 
  
 I Sverige kan barn gifta sig endast efter tillåtelse av länsstyrelsen. Om denna möjlighet finns kvar är det naturligtvis uteslutet med ett straffansvar för den som medverkar till ett barnäktenskap som in- gås efter dispens. Straffansvar skulle alltså endast kunna aktu- aliseras i den situationen att en vigselförrättare medvetet eller av misstag viger ett par trots att någon av parterna är underårig och länsstyrelsen inte har beviljat dispens. Om, som vi föreslår i kapitel 7, dispensmöjligheten avskaffas innebär det att några barnäkten- skap i princip inte ska kunna ingås i Sverige. Också i det fallet kan ett giltigt barnäktenskap uppkomma endast om en behörig vigsel- förrättare förbigår reglerna om åldersgräns och viger paret trots att någon av dem är underårig. 
 Utredningen känner inte till något fall där en behörig vigsel- förrättare har vigt en underårig och därigenom gett upphov till ett civilrättsligt giltigt äktenskap. Kammarkollegiet har vid en genom- gång av ärenden från januari 2000 och framåt inte funnit något ärende om återkallelse av vigselbehörighet för vigselförrättare på grund av att någon vigselförrättare vigt en underårig. Inte heller känner Skatteverket till något fall i vilket verket har lämnat under- rättelse till åklagare enligt 4 kap. 8 § äktenskapsbalken med anled- ning av en förrättad barnvigsel. Det sagda innebär att en straff- bestämmelse som avser äktenskap i äktenskapsbalkens bemärkelse skulle ha ett i det närmaste obefintligt tillämpningsområde när det gäller  
 äktenskap som ingås i Sverige 
 . Det kan möjligen hävdas att en bestämmelse som träffar sådana äktenskap, trots detta, får symbolisk funktion och förmedlar samhällets fördömande syn på barnäkten- skap. Slutsatsen måste ändå bli att en straffbestämmelse inte kan motiveras enbart av intresset att motverka att giltiga barnäktenskap ingås i Sverige. 
  
 13.4.5.4 
  
 Äktenskap som ingås i utlandet och blir giltiga i vigsellandet 
  
 En straffbestämmelse skulle vidare kunna träffa äktenskap som ingås i andra stater och som blir giltiga i enlighet med utländsk lag. Det kan diskuteras om det är principiellt riktigt att införa en straff- bestämmelse som i praktiken inriktar sig enbart på äktenskap som 
 339 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 SOU 2012:35 
  
 ingås i utlandet. Så blir fallet om informella äktenskap inte omfattas av en eventuell straffregel. Utgångspunkten är att varje stat bestäm- mer vem som ska få ingå äktenskap på dess territorium och under vilka förutsättningar. Normalt ska enskilda kunna räkna med att de kan förlita sig på lagen i landet där de vistas. I det sammanhanget bör dock beaktas att, när det gäller barnäktenskap med svenska barn, det ofta handlar om äktenskap som planeras av personer som befinner sig i Sverige och att vigseln förläggs i andra länder i syfte just att man ska kunna kringgå den svenska äktenskapslagstift- ningen. Syftet med en kriminalisering skulle alltså inte vara att in- skränka andra länders möjligheter att ordna sina interna förhåll- anden vad gäller lagstiftning om äktenskap, utan att stävja att män- niskor reser utomlands för att komma runt de krav som den svenska lagstiftaren har ställt upp i syfte att skydda barn. Eftersom sådana äktenskap inte erkänns i Sverige förkommer att svenska barn lever som gifta i vigsellandet till dess de fyller 18 år och kan gifta sig med laglig verkan i Sverige. 
 Mot denna bakgrund anser vi att det kan accepteras att en straff- bestämmelse införs på premissen att många av, eller rentav samt- liga, de äktenskap som den träffar ingås i andra länder. Emellertid måste det rimligen finnas en sådan koppling till Sverige att det nyss angivna syftet uppnås utan att man för den skull löper risk att i alltför hög grad ingripa i främmande staters inre förhållanden. Frågan om vilken anknytning som måste finnas till Sverige diskuteras i avsnitt 13.4.5.6 och avsnitt 13.4.7. 
 Något krav på att barnäktenskapet ska erkännas här för att om- fattas av straffbestämmelsen bör inte ställas upp. Ett sådant krav skulle innebära ett cirkelresonemang, eftersom huvudregeln är att barnäktenskap med svensk anknytning inte erkänns. 
  
 13.4.5.5 
  
 Äktenskap som blir giltiga i någon annan stat än den där de ingås 
  
 En speciell situation är att äktenskapet inte är giltigt i den stat där det ingås men väl i någon annan stat. Vi har diskuterat sådana äkt- enskap i avsnitt 12.5.4.1 och där gjort bedömningen att de ska om- fattas av reglerna om äktenskapstvång m.m. På de grunder som har anförts där anser vi att en kriminalisering av barnäktenskap bör omfatta sådana äktenskap. 
 340 
  
 SOU 2012:35 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 13.4.5.6 
  
 Måste barnet ha hemvist i Sverige eller vara medborgare här? 
  
 Frågan är i vad mån en svensk kriminalisering av barnäktenskap bör inriktas på personer som inte har en relativt stark anknytning till vårt land (jfr vad som sagts ovan i avsnitt 13.4.5.4). Människo- handelsutredningens förslag till straffbestämmelse gällde enbart barn med medborgarskap eller hemvist i Sverige. Förslaget motiv- erades med att bestämmelsen måste begränsas till fall som verkligen skulle kunna utredas och lagföras i Sverige (SOU 2008:41 s. 202 f.). Detta är en viktig aspekt. 
 Härtill kommer det som nämndes i avsnitt 13.4.5.4 att en krimi- nalisering av barnäktenskap i utlandet inte bör utformas så att den innebär ett alltför stort intrång i den utländska rättsordningens anspråk på att i huvudsak få bestämma vad som ska gälla i det lan- det. Det finns inte heller anledning att genom svensk kriminal- isering uppställa ett skydd mot en företeelse i ett annat land för personer som i princip saknar anknytning till Sverige. 
 En lösning i enlighet med det nu sagda uppnås genom att det uppställs ett krav på dubbel straffbarhet vid barnäktenskap med barn som inte har en tillräckligt stark anknytning till Sverige. Vi återkommer till den närmare utformningen av en sådan bestäm- melse i avsnitt 13.4.7 nedan. När det däremot gäller äktenskap som ingås i Sverige bör ett barnäktenskapsbrott föreligga även om bar- net inte har någon anknytning till Sverige. Något annat skulle stå i strid med principer som gäller inom straffrätten och skulle dessu- tom förmodligen strida mot Barnkonventionens förbud mot dis- kriminering. 
 13.4.5.7 Vigsel i Sverige efter nordisk hindersprövning 
 En komplikation uppkommer om dispens för ett äktenskap med ett barn har meddelats i något av de andra nordiska länderna. Enligt förordningen (1931:429) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap, adoption och förmynderskap gäller nämligen att hindersprövning inför en vigsel här i Sverige i vissa fall kan gö- ras i något av de andra nordiska länderna (se 1 §). Har en sådan nordisk hindersprövning skett, kan enligt 2 § i förordningen vig- sel förrättas här i Sverige på grundval av den. Förordningen är grundad på en nordisk överenskommelse, och bestämmelsen att 
 341 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 SOU 2012:35 
  
 vigsel kan ske här innebär troligen att Sverige har en förpliktelse mot det land där hindersprövningen har skett att se till att vigseln genomförs här. I så fall innebär en straffbestämmelse ett brott mot denna förpliktelse. Att straffbestämmelsen i och för sig gäller även i ett sådant fall kan det knappast råda något tvivel om. 
 Det bör självfallet inte göras något undantag i straffbestäm- melsen för de nämnda fallen. Däremot kan det tänkas att straff- ansvar inte kan eller bör utkrävas om en vigsel baserad på en nordisk dispens trots straffbestämmelsen kommer till stånd. Denna fråga får avgöras i rättstillämpningen. 
 En motsvarande diskussion kan föras angående det fallet att ett i Sverige förbjudet barnäktenskap ingås i något av de andra nordiska länderna. 
 Det torde finnas skäl för Sverige att ta upp en diskussion med de andra länderna om en ändring i den nordiska överenskommelsen för att få bort den skyldighet som må finnas att erkänna de andra ländernas dispens för barnäktenskap. 
 13.4.5.8 Informella äktenskap 
 En viktig men svår fråga är om det finns tillräckliga skäl – och för- utsättningar för – att kriminalisera  
 informella äktenskap 
 . Med be- greppet avses ett rättsligt sett  
 icke-formaliserat 
  förhållande mellan parterna som de själva eller deras omgivning likställer, helt eller delvis, med ett formaliserat och juridiskt giltigt äktenskap. (Se om informella äktenskap även avsnitt 2.4.2 och 6.11). Det handlar ty- piskt sett om en förbindelse som ingås i enlighet med parternas religiösa eller kulturella tradition. 
 Vi har i det föregående kapitlet diskuterat motsvarande fråga för tvångsäktenskapens del, se avsnitt 12.5.4.2. Här återkommer vi i stor utsträckning till den diskussion som vi förde där med visst upprepande av argumenten. Vi väljer att göra så, i stället för att bara hänvisa till avsnittet i kapitel 12, därför att vi anser frågan vara ännu mer komplicerad när det gäller barnäktenskap. Den fordrar därför en diskussion där alla argument vägs och mäts på nytt. 
 Vi har konstaterat i kapitel 2 att informella äktenskap kan ha väl så stora konsekvenser för individen som civilrättsligt giltiga äkten- skap. En straffregel om barnäktenskap kan därför befaras förlora avsevärt i effektivitet om den inte omfattar informella äktenskap. Moore nog skulle straffregeln i så fall kunna befaras ge minst 
 342 
  
 SOU 2012:35 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 skydd för lite yngre barn, eftersom de ofta inte kan ingå ett giltigt äktenskap i utlandet och därför endast kan bli gifta informellt. Det finns alltså starka skäl för att låta i varje fall vissa informella äkten- skap omfattas av en kriminalisering. 
 Emellertid finns det flera svårigheter. Det som nu diskuteras är en bestämmelse om barnäktenskap som inte avses kräva någon form av tvång. Det kan alltså handla om helt frivilliga förbindelser. I sådana fall skulle den enda skillnaden jämfört med ett samboför- hållande, som naturligtvis ska vara tillåtet, vara att förbindelsen har formaliserats i någon mening, dock utan att medföra några rätts- verkningar i Sverige. En sådan åtskillnad kan ifrågasättas, särskilt när det handlar om barn som har fyllt 15 år och som således har sexuellt självbestämmande enligt svensk lag. 
 I många fall innebär emellertid religiösa och traditionella äkten- skap i realiteten betydligt mer än ett samboförhållande. Till skillnad från vad som gäller vid samboförhållanden, förutsätter de ofta iakt- tagande av vissa former vid ingåendet och det finns också särskilda regler om förutsättningarna för deras upplösning. Detta kan motiv- era att sådana förbindelser, i fråga om kriminalisering av barnäkten- skap, jämställs med civilrättsligt giltiga äktenskap. 
 En svårighet är dock att graden av bundenhet till följd av ett religiöst eller traditionellt äktenskap i hög grad kan vara beroende av parternas och deras omgivnings uppfattning i frågan. Det har visat sig när man i Danmark har studerat sådana muslimska äkten- skap som kallas nikah att det kan variera vilken grad av bundenhet som anses uppstå genom att två personer ingår förbindelsen. 
 2  
 I vissa fall, enligt studien särskilt när flickan eller kvinnan i förhållan- det saknade muslimsk härkomst, betraktade sig parterna trots ingå- ende av nikah fortfarande som pojk- och flickvän snarare än som makar. Betydelsen av det muslimska  
 nikah-förhållandet 
  kan i ett sådant fall vara att det skapar en acceptans från de muslimska för- äldrarna till sexuell samvaro och samlevnad. Det finns exempel på att förhållandet i sådana fall kan avslutas utan iakttagande av några formkrav. När båda parterna har muslimsk bakgrund synes enligt studien utrymmet för denna sorts lösningar vara mindre. Det sagda illustrerar dock att två olika religiösa äktenskap, i varje fall mus- limska sådana, som ingås på samma sätt och kanske med deltagande av samma religiösa företrädare, kan ha olika betydelse i olika fall. 
  
 2  
 Se SFI rapport 11:37, Anika Liversage & även här måste ställas ett krav på tydlighet. I kravet på bundenhet ligger att parterna efter den akt som före- kommit ska betrakta sig som man och hustru med vissa förplikt- elser mot varandra. Finns det tvekan härvidlag kan förutsättning- arna för att döma för brott inte vara uppfyllda. För att det ska kunna dömas för brott måste det slutligen stå klart att det enligt norm- systemet ställs särskilda krav för att upplösa förbindelsen. Är det oklart vad som gäller härvidlag kan förbindelsen inte föranleda straffansvar för någon. 
 Vid en samlad värdering av den diskuterade bestämmelsen måste de ingående rekvisiten anses så tydligt avgränsade och tydliga att bestämmelsen uppfyller rimliga krav på rättssäkerhet. Det gäller även med beaktande av att det handlar om strafflagstiftning. 
 Som tidigare har sagts får en bestämmelse om straff för barn- äktenskap inte önskad verkan om inte de informella äktenskapen inryms. Och i enlighet med vad som tidigare har sagts råder det enligt utredningens mening inte något tvivel om att det är straffvärt att medverka till att ett barn ingår en förbindelse som innebär en bundenhet likvärdig med den som ett äktenskap medför. Slutsatsen är därför att sådana informella äktenskap bör omfattas av en straff- bestämmelse 
 346 
  
 SOU 2012:35 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 13.4.5.9 
  
 Sammanfattning 
  
 Vår bedömning utifrån den diskussion som nu har förts är att barnäktenskap bör kriminaliseras och att det finns ett tillräckligt stort tillämpningsområde för att en straffbestämmelse ska kunna motiveras. Vår slutsats är vidare att alla barnäktenskap som utgångs- punkt bör vara kriminaliserade, inklusive de äktenskap där barnet är  
 15–17 
  år, och att därvid även de äktenskapsliknande förbindelser som är att jämställa med äktenskap bör omfattas. 
 I avsnitt 13.4.6 ska vi diskutera straffbestämmelsens utformning i övrigt, särskilt frågan om vem som ska kunna straffas och vari den straffbara gärningen består. 
  
 13.4.6 
  
 Straffbestämmelsens utformning 
  
 13.4.6.1 Gärningsmannen och den straffbara gärningen 
 Om barnäktenskap ska kriminaliseras är frågan vilken gärning det närmare bestämt är som ska vara straffbar. Vi har tidigare varit inne på att det bör ligga närmast till hands att straffa vårdnadshavarnas agerande. Saken bör emellertid nu diskuteras grundligare, varvid frågan också måste ställas om det är själva  
 tillåtelsen  
 till barnäkten- skap som bör straffas, om det är  
 arrangerandet  
 eller dylikt av äkten- skapet, eller om det är ett  
 initiativ och ett aktivt stöd  
 som bör fordras. Frågan måste också ställas om det finns anledning att straffa den som gifter sig med ett barn respektive den som förrättar vigseln. 
 Människohandelsutredningen föreslog att vårdnadshavare skulle kunna dömas om de  
 tillåter  
 att ett äktenskap med ett barn under 16 år kommer till stånd (se SOU 2008:41 s. 200 f.). Utredningen resonerade så, att en vårdnadshavare som tillåter ett barn att gifta sig brister i sitt vårdnadsansvar. Med begreppet tillåter avsågs både handling och underlåtenhet. Som ett exempel på aktivt hand- lande nämns i betänkandet att vårdnadshavaren lämnar sitt sam- tycke till att barnet ska ingå äktenskap, att vårdnadshavaren arran- gerar äktenskapet eller att vårdnadshavaren deltar vid vigseln. Som exempel på underlåtenhet nämns att vårdnadshavaren inte ingriper för att förhindra att äktenskapet ingås. Brottet avsågs bli fullbordat när ett giltigt äktenskap hade ingåtts i vigsellandet. Åldersgränsen 16 år föreslogs i syfte att bestämmelsen skulle harmoniera med möjligheterna till äktenskapsdispens och inte komma att omfatta äktenskap som är giltiga i Sverige (s. 203). 
 347 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 SOU 2012:35 
  
 Om äktenskapsdispensen avskaffas, som vi föreslår i kapitel 7, saknas anledning till hänsynstaganden av det slag som ledde Männi- skohandelsutredningen att föreslå en bestämmelse begränsad till barn under 16 år. Utgångspunkten bör alltså, som tidigare sagts, vara att straffbestämmelsen ska omfatta barn upp till 18 år. 
 Det finns i övrigt fördelar med det slags lösning som Människo- handelsutredningen förordade. Straffbestämmelsen tar tydligt sikte på vårdnadshavarna och synliggör deras särskilda ansvar för att skydda barn från de risker som barnäktenskap innebär. Även i fall då andra släktingar driver frågan om att ett barnäktenskap ska ingås krävs i många fall föräldrarnas medverkan på ett eller annat sätt. Föräldrar kan få ett starkt incitament till att motsätta sig påtryck- ningar från andra om att ett barn ska giftas bort och även ett argu- ment att använda i sådana diskussioner. 
 En nackdel med en bestämmelse som straffar den som tillåter sitt barn att gifta sig är dock att det är svårt att veta vilket hand- lande som ska krävas av en förälder för att avvärja ett barnäkten- skap som han eller hon känner till, men som föräldern inte alls har medverkat till på något annat sätt. I rättstillämpningen kan det vara svårt att avgöra om exempelvis en mamma i ett enskilt fall har till- låtit ett barnäktenskap när hon i huvudsak har förhållit sig passiv därför att det är en mer eller mindre utsagd förutsättning i familjen att det är hennes man som bestämmer sådana saker. 
 En annan invändning är att vårdnadshavare knappast kan sägas ha tillåtit barnäktenskapet om de inte ens har haft vetskap om det. Vilken aktivitetsnivå och vilken övervakning ska man kräva av för- äldrarna för att de inte ska dömas till straff? Vad ska t.ex. gälla om de borde ha förstått vad som var på gång men de unga ger sig av på eget initiativ? När det gäller ansvaret för andra som medverkar till ett barnäktenskap kan det vidare vara svårt att veta, inte minst språk- ligt, när någon kan anses göra sig skyldig till medhjälp till ett tillå- tande. 
 Vår slutsats är att en straffbestämmelse som inriktar sig på för- äldrarnas tillåtande inte går att ge tillräcklig precision och därmed inte tillräcklig vare sig effektivitet eller förutsebarhet. Straff bör fordra ett mera aktivt agerande i förhållande till barnäktenskapet. 
 En annan tänkbar lösning, som också skulle ta sikte på vårdnads- havarnas handlande, är att bestämmelsen träffar den vårdnadshavare som anordnar eller arrangerar ett barnäktenskap. En nackdel med en sådan utformning är dock att bestämmelsen kan få ett allt- för snävt tillämpningsområde. Om äktenskapet anordnas av andra 
 348 
  
 SOU 2012:35 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 än vårdnadshavarna, medan vårdnadshavarna har en mera tillbaka- hållen roll, blir det därtill osäkert om något straffansvar över huvud taget kan bli aktuellt. Vårdnadshavarna blir nämligen att anse som  
 specialsubjekt 
 , vilket innebär att utgångspunkten är att endast någon som hör till kretsen av specialsubjekt kan vara gärningsman. Det anses visserligen att man kan hämta egenskapen som specialsubjekt från någon annan medverkande än gärningsmannen. I det aktuella fallet skulle det innebära att den som har anordnat äktenskapet skulle kunna vara gärningsman trots att han eller hon inte hör till den i lagrummet utpekade kretsen (dvs. vårdnadshavarna), om vårdnads- havarna har främjat gärningen. Synsättet har dock kritiserats i dok- trinen på grund av att det anses sakna lagstöd och därmed kan häv- das strida mot den grundlagsfästa legalitetsprincipen (se Petty m.fl.  
 Kriminalrättens grunder  
 [2010] s. 473 f.). Det framstår därför som mindre önskvärt att luta sig mot en sådan möjlighet, om det kan undvikas. 
 En naturlig utgångspunkt är att straff i första hand bör drabba  
 den som bär det huvudsakliga ansvaret  
 för att ett barnäktenskap kommer till stånd och att detta gäller oavsett vem detta är. Utifrån den utgångspunkten bör man söka den som har tagit initiativet till äktenskapet eller drivit igenom det. Den som arrangerar äkten- skapet får anses stå bakom det på ett sådant sätt att han eller hon bör vara ansvarig. Detsamma gäller oftast den som på annat sätt verkar för att äktenskapet kommer till stånd. Men verka för är enligt vår mening inte ett uttryck som med tillräcklig tydlighet avgränsar en straffbar gärning av det slag som nu är i fråga. Inte heller bör det räcka, vilket är i linje med vad som tidigare har sagts om tillåtandet, att någon passivt åser vad som sker. 
 Däremot bör den som  
 förmår  
 ett barn att ingå äktenskap kunna straffas. I detta uttryck ligger ett krav på ett aktivt handlande inrik- tat på ett visst resultat, ett handlande som oftast är någorlunda lätt att identifiera och urskilja. Att använda förmår i straffbestäm- melsen ligger också i linje med vad vi har kommit fram till beträf- fande äktenskapstvång (se kapitel 12). Enligt den straffbestäm- melsen ska, enligt vårt förslag, den dömas som förmår någon till äktenskap genom olaga tvång eller utnyttjande av personens utsatta belägenhet. Det framstår då som följdriktigt att beträffande barn straffa den som förmår barnet utan att det därjämte ställs något krav beträffande tvång eller viss belägenhet. Man kan säga att den omständigheten att det handlar om ett barn ersätter kravet på tvång eller utsatt belägenhet. 
 349 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 SOU 2012:35 
  
 Utifrån vad som nu har sagts kan en straffbestämmelse lämp- ligen utformas så att den drabbar den som  
 förmår  
 ett barn att ingå äktenskap eller som  
 initierar  
 eller  
 anordnar  
 ett barnäktenskap. Ibland kommer det visserligen inte att gå att visa vem som på det sättet står bakom äktenskapet, men det är en effekt som får accep- teras. På samma sätt får man godta att den som är i huvudsak skyl- dig ibland inte går att nå för lagföring eftersom han eller hon be- finner sig i utlandet. Många gånger kommer föräldrarna i Sverige att träffas av straffbestämmelsen som gärningsmän, andra gånger drabbas de av medverkansansvar enligt allmänna principer. Och det viktigaste måste anses vara att straffet drabbar den som framstår som reellt skyldig, inte någon annan. 
 Sammantaget anser vi alltså att straff för barnäktenskapsbrott bör åläggas den som förmår barnet att ingå äktenskap eller som tar initiativ till eller anordnar ett barnäktenskap. 
 Som tidigare sagts bör frågan ställas i vad mån straffbestäm- melsen bör särskilt ta sikte på den som gifter sig med barnet. Ibland kan man utgå från att denne har förmått barnet eller tagit initiativ eller arrangerat äktenskapet och att straffbestämmelsen därför träffar honom eller henne. Men andra gånger har partnern inte varit verksam på det sättet. I sådana fall finns det knappast någon anledning att han eller hon ska drabbas av straffansvar annat än som medverkande om förutsättningar för det föreligger. 
 Till det nu sagda kommer att det finns tydliga lagtekniska nack- delar med att särskilt straffbelägga det att någon gifter sig med ett barn. Ett viktigt syfte med lagstiftningen måste vara att motverka att svenska barn blir gifta i utlandet. Om barnets make eller maka i ett sådant fall saknar anknytning till Sverige skulle det många gånger saknas domsrätt i förhållande till honom eller henne enligt reglerna i 2 kap. brottsbalken. Det är då inte tillfredsställande att skapa en straffbestämmelse som riktar sig mot den personen. Vi- dare kan vederbörande många gånger själv vara i en situation som är mer eller mindre påtvingad. Andra gånger kan det handla om en person som är nära barnet i ålder och som vill gifta sig av kärlek och med endast barnets bästa för ögonen. 
 Sammantaget är vår bedömning att den som gifter sig med bar- net inte bör omfattas av straffbestämmelsen annat än om han eller hon har förmått barnet till äktenskap eller tagit initiativ eller an- ordnat äktenskapet. 
 Hur är det då med den som förrättar vigseln? Bör dennes ansvar för att barn inte blir gifta markeras genom straffbestämmelsen? 
 350 
  
 SOU 2012:35 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 Det är säkerligen ett effektivt sätt att motverka barnäktenskap att straffa vigselförrättaren. Han eller hon har säkerligen också ibland anordnat äktenskapet i straffbestämmelsens mening, varvid personen träffas av bestämmelsen under förutsättning att det finns uppsåt, bl.a. beträffande den omständigheten att det är ett barn som vigs. I andra fall blir ett ansvar för medhjälp aktuellt. Vigselförrättaren varken behöver eller bör då särbehandlas på något sätt i bestäm- melsen. 
 13.4.6.2 Det bör göras undantag för vissa fall 
 Om två barn gifter sig med varandra bör det givetvis inte komma i fråga att straffa någon av dem för medverkan till barnäktenskaps- brott. Detta bör framgå direkt av lagtexten. Även i övrigt kan det förekomma att medverkan till ett barnäktenskap har ett så lågt straffvärde att den inte bör inrymmas i det kriminaliserade området. Vi tänker då i huvudsak på situationen att nästan jämnåriga ung- domar väljer att gifta sig trots att den ena inte har fyllt 18 år. Be- stämmelsen bör göra undantag för fall då åldersskillnaden mellan makarna är ringa och det med hänsyn därtill och till omständig- heterna i övrigt inte bör dömas till ansvar. Främst avses fall där den som gifter sig med barnet har passerat artonårsdagen med högst något eller några få år och äktenskapet kännetecknas helt av ömse- sidighet. Ett annat exempel är fall där åldersskillnaden är ringa och den äldre maken är utsatt för press från andra att ingå äktenskapet. 
 Syftet med det nu angivna undantaget är att från ansvar undanta personer som själva är unga och brister i mognad. Det bör därför avse endast den som medverkar till brott genom att  
 ingå äktenskap  
 med ett barn. Föräldrar som verkar för äktenskapet bör kunna dömas, liksom andra medverkande. En annan ordning skulle tunna ut straff- bestämmelsens tillämpning på ett oacceptabelt sätt. 
 13.4.6.3 Uppsåt 
 En kriminalisering bör omfatta samtliga former av uppsåt. Det be- tyder att den medverkande inte bör straffas som endast har varit oaktsam i förhållande till barnets underårighet. 
 När det gäller informella äktenskap kan uppsåtsfrågan ibland bli komplicerad. Straffansvar förutsätter i vanlig ordning uppsåt med 
 351 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 SOU 2012:35 
  
 avseende på alla rekvisit. För att någon ska kunna dömas ska alltså personen ha haft uppsåt med avseende på att äktenskapet ingicks enligt ett etablerat normsystem och att även skilsmässa förutsätter att man handlar enligt detta normsystem. Uppsåtskravet torde dock i praktiken i regel inte innebära något större problem. Normalt bör det räcka att personen är medveten om vad som i realiteten gäller mellan äktenskapsparterna. 
 13.4.6.4 Straffskalor och gradindelning 
 Brottet, som inte kräver att det har ägt rum något hot, tvång eller annat brottsligt övergrepp mot barnet vid sidan om att äktenskap ingås, får när det handlar om äldre barn anses typiskt sett klart mindre allvarligt än äktenskapstvång. Det finns dock fall som har ett straffvärde som kan jämföras med äktenskapstvång. En straff- skala som börjar vid böter och sträcker sig till fängelse i högst två år framstår då som lämplig. 
 13.4.6.5 Brottet bör vara subsidiärt till äktenskapstvång 
 Om den som kan dömas för barnäktenskapsbrott också har gjort sig skyldig till äktenskapstvång enligt vår föreslagna 4 kap. 4 c § brottsbalken, bör det dömas endast för äktenskapstvång. Detta torde stå i överensstämmelse med allmänna straffrättsliga principer och behöver då inte anges i lagtexten. 
  
 13.4.6.6 
  
 Brottet bör kallas barnäktenskapsbrott och placeras i 7 kap. brottsbalken 
  
 Som vi tidigare varit inne på bör brottet benämnas  
 barnäktenskaps- brott 
 . Det kan diskuteras i vilket av brottsbalkens kapitel bestäm- melsen närmast hör hemma. Med hänsyn till att brottet inte kräver att det har skett något brottsligt övergrepp mot barnet utöver själva äktenskapet, är det inte utan vidare att beteckna som ett brott mot frihet och frid. I stället framstår det som mest naturligt att placera straffbestämmelsen i 7 kap. brottsbalken, alltså i det kapitel som har rubriken Om brott mot familj. Den bör placeras i en ny para- graf, 1 b §. 
 352 
  
 SOU 2012:35 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 13.4.6.7 
  
 Barnet kan ha ställning som målsägande och bör ha rätt till målsägandebiträde 
  
 I likhet med vad som gäller vid brottet köp av sexuell tjänst enligt 6 kap. 11 § brottsbalken bör barnet i ett barnäktenskap i vissa fall kunna vara att anse som målsägande och i andra fall som vittne. Avgörande för vilket som är fallet är enligt 20 kap. 8 § fjärde stycket rättegångsbalken om brottet har begåtts mot personen eller om han eller hon har blivit förnärmad eller lidit skada av brottet. Saken får bedömas från fall till fall. Allmänt kan sägas att barnet ofta måste antas vara att betrakta som målsägande när det handlar om ett barn under 15 år eller om äktenskapet har ingåtts mot barnets vilja. 
 När det finns anledning att anta att ett brott som kan föranleda fängelse har begåtts mot någon som är under 18 år ska en särskild företrädare som huvudregel förordnas 
  
 1. 
  
 om en vårdnadshavare kan misstänkas för brottet, eller 
  
 2. 
  
 om det kan befaras att en vårdnadshavare på grund av sitt för- hållande till den som kan misstänkas för brottet inte kommer att ta till vara barnets rätt. 
  
 Om en särskild företrädare förordnas finns det normalt inte anled- ning att därutöver förordna ett målsägandebiträde. Det kan dock finnas fall då barnet kan ha behov av ett målsägandebiträde, exem- pelvis om brottet uppdagas först efter det att han eller hon har fyllt 18 år och det således inte blir aktuellt att förordna en särskild före- trädare. För att tydliggöra att den som har utsatts för ett barn- äktenskapsbrott kan ha rätt till ett målsägandebiträde bör en ändring göras i 1 § första stycket 2 i lagen (1988:609) om målsägande- biträde. Brott enligt 7 kap. 1 b § bör läggas till uppräkningen av brott som ger rätt till målsägandebiträde under de närmare förutsätt- ningar som anges i bestämmelsen. 
 353 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 SOU 2012:35 
  
 13.4.6.8 Försök och förberedelse bör kriminaliseras 
 Den som gör ett allvarligt menat försök att gifta bort ett barn, men som misslyckas, t.ex. på grund av upptäckt eller att barnet flyr, bör kunna dömas till ansvar. Brottet bör sålunda vara kriminaliserat på försöksstadiet. Även förberedelse bör vara kriminaliserad, även om det med det begränsade omfång som förberedelsebestämmelsen i 23 kap. 2 § brottsbalken har, troligen inte kommer att vara särskilt vanligt att ansvar för förberedelse kan komma i fråga. Det finns inte tillräckliga skäl att kriminalisera stämpling. 
  
 13.4.7 
  
 Dubbel straffbarhet m.m. 
  
 I praktiken kommer många av de barnäktenskap som omfattas av straffregeln att ingås i andra länder. Det är därför av intresse att diskutera vad som gäller om lagstiftningens tillämplighet i sådana fall och om svensk domsrätt. När det gäller reglerna om svensk domsrätt m.m. hänvisas till framställningen i avsnitt 12.3.3. 
 Den första frågan är var brottet ska anses begånget. Det får bli en uppgift för rättstillämpningen att från fall till fall avgöra var ett barnäktenskapsbrott har skett. Det som normalt blir avgörande är var den misstänkte har förmått barnet till äktenskap eller tagit ini- tiativ eller anordnat äktenskapet. Om brottet ska anses ha ägt rum i utlandet aktualiseras de frågor som diskuteras i det följande. 
 En förutsättning för att straffansvar enligt svensk rätt ska komma i fråga är att det handlar om ett brott som är universellt tillämpligt, dvs. utgör ett brott mot svensk lag även när det begås utanför svenskt territorium. Motivet för en kriminalisering skulle i första hand vara att skydda enskilda, nämligen de barn som blir gifta. Detta innebär enligt vår uppfattning att straffbudet är universellt tillämpligt i nu angiven mening. 
 Ytterligare en förutsättning för straffansvar är då i normalfallet, enligt regeln i 2 kap. 2 § brottsbalken, att gärningen är straffbar också på gärningsorten. Som vi har beskrivit i kapitel 4 finns det länder som har kriminaliserat barnäktenskap. Såvitt vi har kunnat utröna är det dock förhållandevis ovanligt, vilket innebär att straff- bestämmelsens effektivitet blir klart större om kravet på dubbel straffbarhet slopas. Frågan är om det finns förutsättningar för det. 
 De brott som i dag enligt svensk rätt är undantagna från kravet på dubbel straffbarhet är i stor utsträckning sådana som är straff- 
 354 
  
 SOU 2012:35 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 belagda även utomlands och kring vilka det råder en internationell samsyn. Det finns absolut fog för att påstå att de flesta länder, i synnerhet i Europa, ser negativt på barnäktenskap. Europarådets parlamentariska församling uttalade år 2005 i en resolution att sta- ter borde införa 18 år som en minimiålder för att ingå äktenskap (Resolution 1468 [2005]), men uttalandet har inte lett till någon överenskommelse i en konvention eller annat bindande instrument. Nästan alla länder sätter upp en åldersgräns för giftermål. Den van- ligaste åldersgränsen torde vara 18 år, men det finns på åtskilliga håll möjlighet att göra avsteg från  
 18-årsgränsen 
  under olika förut- sättningar, ibland med enbart föräldrarnas samtycke och ibland efter beslut av någon myndighet. Även i Sverige finns det som be- kant möjlighet för barn att gifta sig genom reglerna om äkten- skapsdispens för underåriga. 
 Det går alltså inte att påstå att det skulle föreligga någon inter- nationell, eller ens europeisk, samsyn om att äktenskap för personer under 18 år bör vara förbjudna, även om sådana äktenskap ofta kan ingås endast under särskilda förutsättningar. Det finns inte heller någon internationell enighet om hur barnäktenskap bäst ska be- kämpas. Kriminalisering förefaller vara en internationellt sett mindre vanlig lösning (se kapitel 4), även om den förekommer. 
 Med hänsyn till det sagda kan det ifrågasättas om det är lämpligt att undanta barnäktenskap från kravet på dubbel straffbarhet (jfr resonemanget i prop. 2010/11:77 s. 13). Det kan hävdas att en så- dan regel skulle kunna uppfattas som ett svenskt underkännande av såväl den civilrättsliga som den straffrättsliga lagstiftningen i en stor del av världens länder, inklusive flera länder inom EU. I de fall äktenskap för underåriga är möjliga efter myndighetsbeslut innebär det i så fall ett underkännande även av de utländska myndighet- ernas beslut. Det kan vidare hävdas att det skulle innebära en alltför stor svensk inblandning i andra staters interna angelägenheter. 
 Mot detta kan anföras att ett eventuellt undantag från kravet på dubbel straffbarhet, enligt vad vi har sagt tidigare (avsnitt 13.4.5.6), bör omfatta endast sådana barnäktenskap som avser barn med en stark anknytning till Sverige. Lämpligen bör det omfatta barn som har hemvist i Sverige eller svenskt medborgarskap. Med ett sådant krav på anknytning till Sverige som nu har sagts framstår det, trots de invändningar som kan göras, som rimligt att göra ett undantag från kravet på dubbel straffbarhet. Vi anser alltså att ett sådant un- dantag bör göras. 
 355 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 SOU 2012:35 
  
 Undantaget bör införas i 2 kap. 2 § fjärde stycket brottsbalken. Det innebär att det även görs ett undantag från förbudet att döma till strängare påföljd än det svåraste straff som är föreskrivet för brottet enligt lagen på gärningsorten (2 kap. 2 § tredje stycket). 
  
 13.4.8 
  
 En straffbestämmelse för det fall att dispensmöjligheten behålls 
  
 Resonemangen i det föregående förutsätter ett avskaffande av läns- styrelsernas möjlighet att meddela äktenskapsdispens för under- åriga. I vårt uppdrag ingår emellertid även att överväga frågan om kriminalisering av barnäktenskap utifrån förutsättningen att dispens- möjligheten behålls. 
 Tekniskt finns i huvudsak två alternativ som skulle möjliggöra en kriminalisering samtidigt som man behåller dispensreglerna. An- tingen undantar man i bestämmelsen de fall då barnet har fått dis- pens av länsstyrelsen, eller också bestämmer man en harmonierande nedre åldersgräns för straffbestämmelsen och dispensbestämmelsen. 
 Det finns enligt vårt förmenande allvarliga invändningar mot en kriminalisering om dispensrätten finns kvar. En av dessa är att en sådan ordning framstår som inkonsekvent. En kriminalisering måste bygga på tanken att något har ett beaktansvärt straffvärde. Våra resonemang om kriminalisering grundas på att äktenskapet ska vara förbehållet vuxna. Om man gör avsteg från detta, och har en lag- stiftning som innebär att äktenskap i vissa fall ska kunna ingås av barn med samhällets välsignelse, vacklar fundamentet för en krimi- nalisering. Om man väljer alternativet att göra undantag för fall då dispens har meddelats, måste man vidare förhålla sig till att två i övrigt likartade ärenden kan komma att behandlas helt olika av rättsväsendet av enbart det skälet att dispens har sökts i det ena men inte i det andra ärendet. Vi anser att detta inte vore en rimlig olikbehandling. Dessutom kan man ifrågasätta vilket straffvärde som gärningen har, eftersom det i sådana fall närmast kommer att handla om en ordningsförseelse bestående i att man tillåter vigseln utan att en formalitet har iakttagits, nämligen ansökan om dispens. Under alla förhållanden framstår det i så fall som rimligt med en ordning som innebär att straffansvar inte inträder om det står klart att dispens skulle ha meddelats om sådan hade sökts. 
 Om straffbestämmelsen gör undantag för fall där länsstyrelsen har lämnat dispens finns emellertid även det problemet att dispens- 
 356 
  
 SOU 2012:35 
  
 Straff för barnäktenskap 
  
 möjligheter finns också i många andra länder, bl.a. inom EU. Det vore svårt att motivera att man straffrättsligt accepterar en dispens meddelad av svensk myndighet men underkänner en dispens läm- nad av ett annat lands myndighet. Mycket talar därför för att un- dantaget rimligen borde få omfatta även andra länders dispens- beslut. Det skulle emellertid leda till att straffbestämmelsens effek- tivitet minskade kraftigt. Det är visserligen tänkbart att man gör skillnad mellan dispensbeslut som fattas efter en prövning som någorlunda motsvarar den svenska och dispenser som meddelas utan att motsvarande krav ställs. Emellertid kan knappast krävas av enskilda att de ska göra en sådan bedömning. Risken är stor att straffbestämmelsen då får ett alltför osäkert tillämpningsområde. 
 Fördelen med att i stället välja det andra beskrivna alternativet, dvs. att sätta en nedre åldersgräns som gäller både för dispens och för straffansvar, är att en sådan regel blir klar och tydlig. Det upp- står inget behov av att göra bedömningar av om dispens skulle ha meddelats om en sådan hade sökts. En sådan lösning har valts i Norge, där dispens inte kan ges till unga under 16 år och där straff- ansvar för barnäktenskap kan komma i fråga endast när barnet har varit yngre än så (§ 1 lov om ekteskap och § 220 Almindelig borger- lig Straffelov). 
 Nackdelarna med en nedre åldersgräns för straffansvar är dock betydande. Efter att en remissinstans hade väckt frågan om inför- ande av en absolut  
 15-årsgräns 
  i regeln om äktenskapsdispens dis- kuterade regeringen en sådan reglering i prop. 2003/04:48 Åtgärder mot barnäktenskap och tvångsäktenskap. Regeringen anförde då att en  
 15-årsgräns 
  innebär en risk för att det skydd som  
 18-årsgränsen 
  ska ge urholkas. Vidare menade regeringen att en  
 15-årsgräns 
  fel- aktigt kan tolkas som en signal att så tidiga äktenskap generellt accepteras. Regeringen ansåg att en  
 15-årsgräns 
  redan av dessa skäl inte skulle införas. De anförda skälen har fortfarande giltighet, var- för vi inte kan förorda en sådan lösning. 
 357 
 14 Preskription 
  
 14.1 
  
 Inledning 
  
 I det här kapitlet diskuteras om det bör införas några särskilda be- stämmelser om preskriptionstidens beräkning när det gäller de av oss föreslagna nya brotten äktenskapstvång, vilseledande till utlands- resa med tvångsäktenskapssyfte och barnäktenskapsbrott. 
  
 14.2 
  
 Gällande rätt 
  
 Bestämmelserna om åtals- och påföljdspreskription finns i 35 kap. brottsbalken. Huvudregeln enligt 4 § är att preskriptionstiden, vare sig det handlar om åtalspreskription enligt 1 § eller absolut pre- skription enligt 6 §, börjar räknas från den dag då brottet begicks. Om det förutsätts att en viss verkan av handlingen ska ha inträtt innan en påföljd får dömas ut, ska tiden räknas från den dag då sådan verkan inträdde. 
 I 35 kap. 4 § andra stycket räknas upp ett antal brott, vid vilka preskriptionstiden i stället ska räknas från den dag målsäganden fyller eller skulle ha fyllt 18 år. Det handlar om vissa allvarligare sexualbrott mot barn, om brott mot lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor (för det fall brottet har begåtts mot en person som inte fyllt 18 år) och om vissa barnpornografibrott. 
 Motivet för att införa särskilda preskriptionsbestämmelser avse- ende sexualbrott mot barn var det starka intresse som bär upp det straffrättsliga skyddet mot att barn utsätts för sexuella kränkningar sammantaget med det förhållandet att sådana brott ofta inte anmäls förrän långt i efterhand (prop. 1994/95:2 s. 24 f.). Regeringen fram- höll att en förlängning av preskriptionstiderna var motiverad bara när det handlade om allvarliga kränkningar (a. prop. s. 28). Denna ståndpunkt har vidhållits i samband med senare gjorda ändringar av bestämmelserna (prop. 2004/05:45 s. 121 f.). 
 359 
  
 Preskription 
  
 SOU 2012:35 
  
 När det gäller barnpornografibrottet anfördes i förarbetena att det i skildringsfallen fanns en risk för att lagföring aktualiseras så lång tid efter det att gärningen begåtts att åtalspreskription har in- trätt. En senarelagd startpunkt för beräkning av preskriptionstiden avsågs förbättra förutsättningarna för att få till stånd lagföring och säkerställa målsägandens möjligheter att få upprättelse och kränk- ningsersättning även relativt långt efter skildringstillfället (prop. 2009/10:70 s. 31). Liknande skäl anfördes i förarbetena till regeln avseende könsstympning (prop. 2009/10:50). 
  
 14.3 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Förslag och bedömning:  
 Preskriptionstiden för barnäktenskaps- brott och för äktenskapstvång som har begåtts mot en underårig person ska räknas från den dag då målsäganden fyller eller skulle ha fyllt 18 år. 
 Det bör inte ske någon senareläggning av utgångspunkten för preskriptionsberäkningen när det gäller brottet vilseledande till utlandsresa med tvångsäktenskapssyfte. 
  
 14.3.1 
  
 Tvångsäktenskap 
  
 Europarådets konvention om förebyggande och bekämpande av våld mot kvinnor och våld i nära relationer, som Sverige har undertecknat men inte ratificerat, ställer krav på medlemsstaternas lagstiftning när det gäller preskription avseende underåriga offer för äktenskaps- tvång och vilseledande till utlandsresa med tvångsäktenskapssyfte (artikel 58). Enligt konventionsbestämmelsen krävs att det ska finnas effektiva möjligheter att initiera en rättsprocess efter det att offret har blivit myndigt. Det innebär bl.a. att offren, efter det att de har uppnått vuxen ålder, ska ha tillräcklig tid för att komma över sitt trauma och därigenom kunna göra en anmälan (se Explanatory Report punkt 296). Det är enligt artikel 78.2 i konventionen möjligt att reservera sig mot bestämmelsen, helt eller delvis. 
 Med de av oss föreslagna straffskalorna är preskriptionstiden för äktenskapstvång tio år och fem år för vilseledande till utlandsresa med tvångsäktenskapssyfte (35 kap. 1 § första stycket 2 och 3 brotts- balken). 
 360 
  
 SOU 2012:35 
  
 Preskription 
  
 Det finns anledning att räkna med att tvångsäktenskap som in- gås med barn i vissa fall inte anmäls förrän långt efter att de har ingåtts. De ansvariga är ofta familjemedlemmar eller andra närstå- ende till offret, vilket gör brottet svårare att anmäla. Förmodligen gäller detta särskilt när det handlar om mycket unga offer, som är i beroendeställning till sin familj och som dessutom ofta saknar vana av myndighetskontakter. Behovet av att effektivt kunna beivra tvångs- äktenskap och av att offren kan få upprättelse och kränkningsersätt- ning är starkt. Det gäller även när lång tid har gått sedan äktenskapet ingicks. När det handlar om brott av detta slag bör man också sär- skilt beakta att offren många gånger är utsatta för en stark press och kontroll från sin omgivning och att de kan löpa risk för allvarliga konsekvenser, däribland våld, om de gör en anmälan. Därtill kom- mer att det handlar om en allvarlig kränkning av offrets mänskliga rättigheter. Vidare kan man i viss mån jämföra med vad som gäller om allvarligare sexualbrott mot barn. Den som tvingar någon att gifta sig kan nämligen också sägas främja – åtminstone indirekt – att målsäganden utsätts för sexuella övergrepp. Det skulle framstå som märkligt om den som våldtar barnet kan dömas även efter lång tid medan den som har möjliggjort våldtäkten genom att tvinga fram äktenskapet går fri. 
 Det som nu har sagts talar för att preskriptionstiden ska börja löpa först vid målsägandens  
 18-årsdag. 
  
 Mot detta kan anföras att det finns andra brott som kan rikta sig mot barn och beträffande vilka det kan gå lång tid till dess brottet upptäcks, däribland grov fridskränkning enligt 4 kap. 4 a § brotts- balken. Vidare kan man hävda att ett tvångsäktenskap inte torde vara lika svårt att upptäcka som t.ex. ett sexuellt övergrepp, eftersom äktenskapet kan förväntas manifestera sig utåt. Även om tvånget inte syns, kan omgivningen i varje fall bli varse att ett barn har gift sig även om det rör sig om ett informellt äktenskap. Med den straff- skala vi föreslår blir det även utan en förlängning fråga om en lång preskriptionstid, och man kan diskutera om en förlängning får någon större praktisk betydelse. Man bör dessutom vara försiktig med att ytterligare luckra upp principen om att brott med samma straff- värde ska ha samma preskriptionstid. 
 Vid en samlad bedömning, där vi fäster särskild vikt vid svårig- heterna för offret att anmäla, anser vi att skälen för en senarelägg- ning av startpunkten för preskriptionsberäkningen överväger nack- delarna när det gäller brottet  
 äktenskapstvång 
 . Med hänsyn till det och till att en sådan lösning förefaller väl förenlig med de krav som 
 361 
  
 Preskription 
  
 SOU 2012:35 
  
 uppställs i Europarådets konvention, föreslår vi att brottet äkten- skapstvång läggs till i uppräkningen i 35 kap. 4 § andra stycket 2 och att startpunkten för preskriptionsberäkningen alltså senareläggs till målsägandens  
 18-årsdag 
  i de fall brottet har begåtts mot ett barn. 
  
 Vad avser brottet  
 vilseledande till utlandsresa med tvångsäkten- skapssyfte  
 som begås mot barn är skälen för en förlängd preskrip- tionstid inte lika starka. Straffvärdet är lägre och det finns inte samma anledning att räkna med att det dröjer lång tid till dess anmälan görs. Brottet är ju konstruerat på det sättet att det tar sikte på för- beredande handlingar till ett tvångsäktenskap. Om äktenskapet blir av kan bestämmelsen om äktenskapstvång tillämpas. Har gärnings- mannen kommit så långt som till ett påbörjat tvång, kan förmodligen i de flesta fall dömas för försök till äktenskapstvång. I annat fall får det förmodas att händelseförloppet avbryts i ett tidigare skede, t.ex. på grund av att offret lyckas ge sig av eller göra en polisanmälan. Sammantaget bedömer vi att det inte finns tillräckliga skäl att beträf- fande  
 framkallande av utlandsresa med tvångsäktenskapssyfte  
 göra avsteg från huvudregeln om utgångspunkten för beräkning av pre- skriptionstid. I samband med en eventuell ratificering av Europa- rådets konvention bör Sverige därför överväga om det blir nöd- vändigt med en reservation mot artikel 58, såvitt avser artikel 37.2. 
  
 14.3.2 
  
 Barnäktenskap 
  
 Några konventionsåtaganden som specifikt gäller barnäktenskap och preskription finns inte. Det finns ändå anledning att diskutera om det finns skäl att även beträffande  
 barnäktenskapsbrott  
 senare- lägga utgångspunkten för preskriptionsberäkningen. 
 Med den straffskala som vi föreslår för barnäktenskapsbrott, böter eller fängelse högst två år, gäller en femårig preskriptionstid. Om ett barn blir gift i tidig ålder, vilket inträffar, kan preskription infalla innan barnet har fyllt 18 år. Detta är problematiskt. 
 För en senareläggning av utgångspunkten för preskriptionstiden talar att man också i dessa fall kan befara att det dröjer innan brottet anmäls. Det barn som har gift sig av fri vilja, eller som i varje fall upp- lever saken så, kan förmodas vara ointresserat av att anmäla något brott. De som initierar eller anordnar äktenskapet är normalt närstående till barnet, vilket i sig försvårar anmälan mot dem. Även om barnet har förmåtts gifta sig mot sin egen vilja kan det finnas ett starkt inre motstånd mot en polisanmälan. Motståndet kan bero på 
 362 
  
 SOU 2012:35 
  
 Preskription 
  
 t.ex. lojalitet med gärningsmännen och rädsla för att skada dem, att offret har internaliserat omgivningens värderingar eller rädsla för familjens och den närmaste omgivningens reaktioner vid en polis- anmälan. 
 När det gäller straffvärdet kan barnäktenskapsbrott jämföras med sexuellt övergrepp mot barn (6 kap. 6 § brottsbalken), som har en motsvarande straffskala och beträffande vilket brott preskriptions- tiden har förlängts på det sätt som nu diskuteras. 
 Mot en förlängd preskriptionstid kan i huvudsak samma skäl anföras som när det gäller äktenskapstvång. Dock är en skillnad att det vid barnäktenskapsbrott blir en kortare preskriptionstid, vilket som sagt kan innebära att preskription i vissa – om än mindre vanliga 
 – fall kan inträda innan barnet har fyllt 18 år. 
 Med hänsyn till det sagda väger skälen över för att också beträffan- de  
 barnäktenskapsbrott  
 göra ett undantag från huvudregeln om pre- skriptionstidens beräkning. Det gäller under förutsättning att barnet i fråga är att anse som målsägande (se om detta i avsnitt 13.4.6.7). Undantaget bör ske genom att brottet läggs till uppräkningen i 35 kap. 4 § andra stycket 1 brottsbalken. 
 363 
 15 Skadestånd 
  
 Bedömningar:  
 Möjligheterna att få skadestånd för kränkning för den som utsätts för ett tvångsäktenskap eller ett barnäkten- skap ökar något om utredningens förslag om kriminalisering genomförs. Skadeståndet ska i så fall utkrävas av den som gör sig skyldig till brott. Vissa möjligheter finns också till skade- stånd av staten eller en kommun för kränkning, nämligen om någon tjänsteman kan sägas ha orsakat skada genom att någon har utsatts för tvångsäktenskap eller barnäktenskap till följd av ett sådant fel eller en sådan försummelse hos någon tjänsteman att det är att bedöma som ett tjänstefel. Det finns inte anledning att införa några särregler om skadestånd inom området för tvångs- äktenskap eller barnäktenskap. 
  
 15.1 
  
 Inledning 
  
 En fråga som man har anledning att ställa är om skadestånds- bestämmelserna kan användas för att förstärka skyddet mot tvångs- äktenskap och barnäktenskap. Det handlar då i första hand om en skadeståndssanktion mot den som utsätter andra för tvångsäkten- skap eller barnäktenskap och som således skulle innebära att offret får skadestånd av förövaren. I andra hand kan det tänkas handla om möjligheten att få skadestånd av stat eller kommun för försummel- ser när det gäller att skydda utsatta personer. 
 Nedan berör vi först rätten till skadestånd mot den som utsätter någon för ett tvångsäktenskap eller ett barnäktenskap och därefter rätten till skadestånd mot det allmänna. 
 365 
  
 Skadestånd 
  
 SOU 2012:35 
  
 15.2 
  
 Rätten till skadestånd från förövaren 
  
 Om någon i dag tvingar någon annan till äktenskap kan skadestånd komma i fråga för den kränkning som detta innebär, under förut- sättning att det kan klarläggas att det är fråga om ett brott, närmast ett olaga tvång. Det krävs alltså brott för att det ska finnas en rätt till kränkningsersättning. Detta krav stadgas i 2 kap. 3 § skade- ståndslagen: Den som allvarligt kränker någon annan genom brott som innefattar ett angrepp mot dennes person, frihet, frid eller ära skall ersätta den skada som kränkningen innebär. 
 Vid barnäktenskap finns det i dag inte någon möjlighet för bar- net att få skadestånd för kränkning av exempelvis föräldrarna eller den som gifter sig med barnet. Det beror bl.a. på att barnäkten- skapet inte i sig innefattar något brott. I den mån det är förenat med exempelvis misshandel eller hot kan skadestånd dock komma i fråga på grund av dessa brott. 
 Om tvångsäktenskap och barnäktenskap kriminaliseras på det sätt som har föreslagits i kapitel 12 och 13 innebär det påtagligt utvidgade möjligheter till skadestånd för kränkning. Att det ofta rör sig om en allvarlig kränkning och därtill ett angrepp mot per- sonens frihet torde stå klart. Visserligen ska detta prövas i varje enskilt fall, men som utgångspunkt kan man räkna med att det kommer att finnas en ganska utbredd rätt till skadestånd för kränk- ning vid tvångsäktenskap och barnäktenskap. Hur stort skade- ståndet kan tänkas bli är svårt att säga. För jämförelsens skull kan nämnas att ett genomsnittligt skadestånd för kränkning vid miss- handel av normalgraden är 5 000 eller 10 000 kronor, medan skade- ståndet vid våldtäkt numera oftast ligger på 75 000 kronor. 
 Däremot blir det sällan aktuellt med ersättning för något annat än just kränkningen. Skadeståndslagen innehåller visserligen även bestämmelser om skadestånd för personskada, sakskada och eko- nomisk skada. I vissa fall kan man tänka sig att ett tvångsäktenskap orsakar offret en personskada, antingen i form av en fysisk skada när äktenskapstvånget har inrymt fysiskt våld eller i form av en medicinskt påvisbar psykisk skada. Sådant skadestånd torde dock aktualiseras relativt sällan och rättsläget ändras inte av om äkten- skapstvång kriminaliseras. 
 Vem är det då som blir skadeståndsskyldig? Som regel är det den som gör sig skyldig till ett brott, normalt alltså den som tvingar någon annan att gifta sig eller den som låter sitt barn ingå äkten- skap. Även medverkan till brott kan grunda skadeståndsansvar. 
 366 
  
 SOU 2012:35 
  
 Skadestånd 
  
 Det finns inte anledning att ändra skadeståndsbestämmelserna för att ytterliga öka möjligheterna till skadestånd vid tvångsäkten- skap och barnäktenskap. Man kunde visserligen överväga särbestäm- melser om skadestånd just i samband med dessa brott, men i prak- tiken är det närmast otänkbart att sådana särbestämmelser skulle införas. Skadeståndsrätten är ett systematiskt väl sammanhållet rättssystem utan särskilt mycket särreglering. Särskilda regler om ersättning finns visserligen för en del situationer som mer eller mindre måste särregleras för att resultatet ska bli rimligt tillfreds- ställande. Det gäller t.ex. diskriminering och brott mot arbetsrätten och miljöbalken. Men i övrigt får den skadelidande förlita sig på skadeståndslagen. 
  
 15.3 
  
 Rätten till skadestånd från det allmänna 
  
 Rätten till skadestånd av staten eller en kommun är begränsad till fall då skador vållas genom fel eller försummelse vid myndighets- utövning. När det gäller skadestånd för kränkning finns dessutom den begränsningen att kränkningen måste ske genom brott enligt samma bestämmelse som har beskrivits i föregående avsnitt (2 kap. 3 § skadeståndslagen). 
 Bestämmelserna om skadestånd för fel eller försummelse vid myndighetsutövning finns i 3 kap. 2 § skadeståndslagen. Eftersom tvångsäktenskap och barnäktenskap sällan leder till personskada, sakskada eller ekonomisk skada, är det främst bestämmelsen om ersättning för kränkning som är aktuell. Och där fordras som sagt att det har begåtts ett brott. Vad det då främst handlar om är att tjänstemannen har begått ett tjänstefel. Att tvångsäktenskap och barnäktenskap kriminaliseras ändrar knappast förutsättningarna för att få skadestånd av det allmänna. 
 Men ska det då inte gå att få skadestånd av kommunen exempel- vis i en situation där en förälder på grund av allvarliga försummelser av socialtjänsten lyckas föra sitt barn till ett annat land och få barnet bortgift där? Jo, detta kan nog vara en sådan situation där ansvar för tjänstefel kan komma i fråga och där det därför kan bli aktuellt med skadestånd för kränkning. Det ska dock observeras att ringa tjänstefel är straffritt och därmed inte skadeståndsgrundande. Det måste sålunda handla om rejäla försummelser av någon enskild tjänste- man för att tjänstefelsansvar och därmed skadestånd ska bli aktuellt. 
 367 
  
 Skadestånd 
  
 SOU 2012:35 
  
 En fråga man kan ha anledning att ställa sig är om det kan bli aktuellt med skadestånd på grund av felaktig myndighetsutövning av vigselförrättaren. Det är utan tvekan fråga om myndighetsutöv- ning när en juridiskt giltig vigsel förrättas. Det betyder att antingen staten eller en kommun är skadeståndsskyldig för det fall att vigselförrättaren gör sig skyldig till fel eller försummelse som leder till skada; tanken är att all myndighetsutövning i sista hand går till- baka på statens eller kommunens maktbefogenheter (se Duncan och Young,  
 Skadeståndslagen En kommentar 
 , fjärde upplagan 2011, s. 116). Som vi tidigare har sagt är dock kränkning den enda skada som i praktiken blir aktuell vid tvångs- äktenskap och barnäktenskap, varför det inte räcker med fel eller försummelse för skadeståndsansvar utan dessutom fordras brott, i praktiken tjänstefel. Det kan förekomma situationer där vigselför- rättaren gör sig skyldig till tjänstefel genom att förrätta vigseln, exempelvis om han vet att det ligger tvång bakom eller att den ena parten är under 18 år. I sådana fall kan det alltså bli aktuellt med skadestånd från det allmänna, närmare bestämt från staten. I prak- tiken torde denna skadeståndsskyldighet spela en mycket liten roll, inte bara i dag utan även efter ett eventuellt genomförande av de lagändringar som utredningen föreslår. 
 Det är knappast aktuellt att ändra reglerna om skadestånd för det allmänna för att i större utsträckning öppna möjligheterna till skadestånd för den som utsätts för tvångsäktenskap och barnäkten- skap. 
  
 15.4 
  
 Summering 
  
 Som vi har sett kommer möjligheterna till skadestånd att öka om tvångsäktenskap och barnäktenskap kriminaliseras enligt utred- ningens förslag. Det handlar då om skadestånd för kränkning; reg- lerna härom följer straffrätten på det sätt som har beskrivits i avsnitt 15.2. I övrigt ändras inte förutsättningarna för skadestånds- ansvar och utredningen har inte funnit anledning att föreslå några särregler. 
 368 
 16 Förbud och förelägganden 
  
 16.1 
  
 Inledning 
  
 I kap. 12 föreslår vi att det införs ett nytt brott,  
 äktenskapstvång 
 . Rubriceringen avser den som på visst sätt tvingar någon annan att ingå äktenskap. Dessutom föreslår vi kriminalisering av att någon genom vilseledande förmår någon annan att göra en utlandsresa i fall då gärningsmannen med resan åsyftar att den vilseledda personen ska tvingas att gifta sig. Frågan som diskuteras i det här kapitlet är om det, utöver denna kriminalisering, bör införas någon möjlighet till särskilda förelägganden eller liknande i fall som rör tvångsäkten- skap. Inspirationen till denna diskussion kommer i första hand från brittiska Forced Marriage (Civil Protection) Act 2007, som be- skrivs i nästa avsnitt. 
 Vi nöjer oss med att i detta sammanhang diskutera tvångsäkten- skap. Visserligen kan man tänka sig en motsvarande reglering beträf- fande barnäktenskap. Men där finns det inte någon förlaga i brittisk lag. Särskilt med hänsyn till den slutsats som vi kommer till beträffan- de tvångsäktenskap – och de skäl som finns för slutsatsen – har vi funnit det onödigt att ta upp en motsvarande diskussion beträffande barnäktenskap. 
  
 16.2 
  
 Den brittiska lagstiftningen 
  
 I England, Wales och Nordirland gäller Forced Marriage (Civil Protection) Act 2007. Här beskrivs lagen med den lydelse som gäller i England och Wales. 
 Lagen, som trädde i kraft i november 2008, har till syfte att skyd- da dem som hotas av tvångsäktenskap eller som har blivit utsatta för ett sådant äktenskap. Med äktenskap (marriage) avses i lagens mening varje religiös eller borgerlig vigselceremoni, vare sig den är juridiskt bindande eller inte. Enligt lagens definition anses någon 
 369 
  
 Förbud och förelägganden 
  
 SOU 2012:35 
  
 tvingad till äktenskap om någon annan tvingar personen att gifta sig utan hennes eller hans fulla och fria samtycke. Det saknar bety- delse om tvånget är riktat mot den som avses gifta sig mot sin vilja eller mot någon annan. Begreppet tvång inkluderar bl.a. hotelser och andra psykologiska medel. 
 Forced Marriage Act gör det möjligt för domstolar att utfärda ett slags förbud eller förelägganden,  
 forced marriage protection order 
 , till skydd för den som löper risk att giftas bort med tvång eller som redan har blivit utsatt för ett tvångsäktenskap. Forced marriage protection orders kan riktas mot personer som på olika sätt är eller kan bli inblandade i att tvinga eller försöka tvinga någon till äkten- skap. Föreläggandena kan användas i en mängd olika situationer och domstolen har vidsträckta möjligheter att anpassa innebörden till behoven i det enskilda fallet. Ett föreläggande kan innefatta för- bud, begränsningar eller krav eller andra villkor som domstolen anser lämpliga för att stoppa eller förändra beteendet hos personer som har för avsikt att tvinga, eller har tvingat, någon att gifta sig. Ett före- läggande kan innebära exempelvis att någon ska upphöra med hot eller våld eller att någon ska avslöja var ett offer befinner sig eller se till att offret återvänder till England från utlandet. 
 Vid sitt ställningstagande i frågan om ett föreläggande ska ut- färdas ska domstolen ta hänsyn till samtliga omständigheter inklusive behovet av att säkerställa offrets hälsa, säkerhet och välbefinnande. Särskild hänsyn ska tas till hans eller hennes egna önskningar i den mån det är lämpligt utifrån offrets ålder och mognad. 
 Den som bryter mot en forced marriage protection order gör sig inte enbart därigenom skyldig till något brott. Agerandet betraktas som domstolstrots och domstolarna kan använda ett antal olika sank- tioner, inklusive fängelse. Om agerandet utgör en brottslig handling enligt strafflagstiftningen kan en separat straffrättsprocess drivas mot gärningsmannen. I dagsläget överväger brittiska regeringen om brott mot en forced marriage protection order ska utgöra ett brott. 
 1 
  
 Under de första två åren som lagen var i kraft utfärdades unge- fär 250 förelägganden. Myndigheterna känner till endast ett fåtal brott mot utfärdade förelägganden. 
 2 
  
 I november 2011 infördes i Skottland en liknande lag, Forced Marriage etc. (Protection and Jurisdiction) (Scotland) Act 2011. 
  
 1 
  
 I det sammanhanget övervägs även om det ska införas en särskild straffbestämmelse om tvångsäktenskap, något som har föranlett en omfattande diskussion i Förenade kungariket. 
  
 2 
  
 The Government Response to the eighth Report from the Home Affairs Committee, Session  
  
 2010-12 
  HC 880,  
 Forced marriage 
 , Presented to Parliament by the Secretary of State for the Home Department by Command of Her Majesty, juli 2011. 
 370 
  
 SOU 2012:35 
  
 Förbud och förelägganden 
  
 Den skiljer sig från Forced Marriage Protection Act 2007 bl.a. på det sättet att den som bryter mot ett föreläggande gör sig skyldig till en brottslig handling. Det första föreläggandet enligt den skotska lagen utfärdades nyligen. 
 3 
  
 16.3 
  
 Överväganden 
  
 Bedömning:  
 Det bör inte införas regler om skyddsföreläggan- den motsvarande de brittiska i Sverige. 
 Som sades inledningsvis har vi övervägt om det finns anledning att, efter brittisk förebild, införa en möjlighet för domstolarna att ut- färda förelägganden mot den som utövar påtryckningar för att förmå någon att gifta sig mot sin vilja eller som redan har medverkat till att någon har blivit gift mot sin vilja. Genom sådana förelägganden skulle någon kunna förbjudas att handla på visst sätt, t.ex. att utöva påtryckningar mot en viss person, eller åläggas att göra något, så- som att avslöja var någon befinner sig eller återbörda ett barn från utlandet. 
 Någon motsvarande reglering finns inte i svensk rätt inom detta eller näraliggande rättsområden. Det närmast liggande torde vara möjligheten enligt lagen (1988:688) om kontaktförbud att i vissa fall meddela kontaktförbud (tidigare besöksförbud). Ett kontakt- förbud innebär ett förbud för en person att besöka eller på annat sätt ta kontakt med en viss annan person eller att följa efter denna person. Kontaktförbud får enligt 1 § lagen om kontaktförbud med- delas om det på grund av särskilda omständigheter finns risk för att den mot vilken förbudet avses gälla kommer att begå brott mot, för- följa eller på annat sätt allvarligt trakassera den som förbudet avses skydda. Vid bedömningen av om det finns en sådan risk ska det sär- skilt beaktas om den mot vilken förbudet avses gälla har begått brott mot någon persons liv, hälsa, frihet eller frid. 
 För den svenska rättsordningens del finns det invändningar mot en lösning med särskilda förelägganden efter brittisk modell. Till att börja med kan det här i Sverige knappast komma i fråga att ge en domstol det slags vida mandat att formulera förelägganden som gäller enligt den engelska lagen. Det är en för oss främmande ord- 
  
 3  
 Enligt en artikel publicerad på BBC:s webbplats den 16 april 2012,  
 First forced marriage protection order issued in Scotland. 
  
 371 
  
 Förbud och förelägganden 
  
 SOU 2012:35 
  
 ning. Hos oss torde en liknande reglering behöva innehålla betyd- ligt klarare avgränsningar i fråga om vilka slags förelägganden som skulle kunna komma i fråga. 
 Relationen till det straffrättsliga systemet skulle vidare medföra avsevärda komplikationer. Om en person utsätts för brott, t.ex. i form av olaga hot eller misshandel, i syfte att personen ska förmås att gifta sig är detta straffbart. Gärningsmannen bör lagföras i en brottmålsprocess. Målsäganden disponerar normalt inte rättsligt över frågan om något ska bli föremål för en rättsprocess eller inte. Undan- tag gäller för bl.a. vissa lindrigare brott som kräver åtalsangivelse (se t.ex. 3 kap. 12 § och 4 kap. 11 § brottsbalken). Om ett någor- lunda allvarligt brott, som t.ex. misshandel, har blivit begånget ter det sig för oss främmande att straffprocessen ska kunna väljas bort till förmån för en ordning med förbuds- eller skyddsförelägganden. 
 Över huvud taget bör det inte komma i fråga att förbjuda någon att begå brott. Ett sådant förbud framgår i vårt rättssystem av straff- bestämmelserna. 
 Många gånger torde för övrigt ett kontaktförbud kunna aktuali- seras om det finns risk för fortsatt brottslighet. 
 Om den utsatta är ett barn bör en allvarlig risk för tvångsäkten- skap eller annat äktenskap mot den egna viljan föranleda insatser från socialtjänsten, i många fall vård enligt LVU. Därigenom fråntas familjen i princip möjligheten att gifta bort barnet och insatsen fungerar delvis på samma sätt som ett brittiskt skyddsföreläggande. 
 Man måste visserligen konstatera att det i vissa fall kunde vara bra med en möjlighet till skyddsförelägganden eller liknande. Det kunde t.ex. vara fallet i situationer då det finns goda skäl att anta att någon hålls kvar mot sin vilja i utlandet eller hålls dold. I det läget skulle man kunna tänka sig ett föreläggande om att personen inom en viss tid ska vara tillbaka i Sverige eller liknande. En sådan regle- ring kan dock knappast införas enbart vid hot om tvångsäktenskap utan skulle behöva ges ett vidare tillämpningsområde och exempel- vis gälla även när personen far illa på något annat sätt av att vara bort- förd. Om något sådant ska övervägas krävs det en bredare genom- gång än vi har förutsättningar att göra i denna utredning. Vidare finns en koppling till frågan om socialtjänstens möjligheter att om- händerta eller begära återkallelse av samhällsvårdade barns pass. I kap. 18 föreslår vi att dessa frågor ska utredas i ett annat samman- hang. 
 372 
  
 SOU 2012:35 
  
 Förbud och förelägganden 
  
 Även om vi alltså kan tänka oss en praktisk nytta av skydds- förelägganden i vissa fall, bör det – med hänvisning till det anförda 
 – inte nu läggas fram något sådant förslag. 
 373 
 17 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 17.1 
  
 Inledning 
  
 Vårt uppdrag är främst inriktat på en översyn av den straffrättsliga, civilrättsliga och internationellt privaträttsliga regleringen. Vi är dock fria att föreslå även andra författningsändringar som bedöms nödvändiga för att ytterligare stärka skyddet mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. 
 Erfarenheter från Sverige och andra länder visar att barnäkten- skap och tvångsäktenskap många gånger involverar parter som lever i olika länder. Ibland blir parterna gifta i ett annat land och förblir där. I andra fall är avsikten att makarna ska bosätta sig i Sverige. En förutsättning för det är att Migrationsverket beviljar uppehållstillstånd till den utländske maken på grund av den anknyt- ning som äktenskapet utgör. Utlänningslagstiftningens regler har därför betydelse när det gäller möjligheterna att bemöta problema- tiken med barnäktenskap och tvångsäktenskap. Vidare kan utlän- ningslagstiftningen påverka möjligheterna för personer som har kommit till Sverige på grund av ett påtvingat äktenskap, eller ett barnäktenskap, att kunna lämna äktenskapet. Kvinnoorganisationer har till utredningen framfört att utlänningslagens (2005:716) s.k. tvåårsregel (5 kap. 16 §) utgör ett allvarligt problem i detta avse- ende. En tredje aspekt kan vara hur man ser på hot om bortgifte i ursprungslandet som en grund för att få asyl i Sverige. Vi har dock bl.a. av tidsskäl valt att inte ta upp denna fråga i betänkandet. 
 Sammantaget anser vi det nödvändigt att diskutera om det finns skäl att ändra utlänningslagstiftningen och regler som samman- hänger med denna. 
 375 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 SOU 2012:35 
  
 17.2 
  
 Tillbakablick 
  
 Enligt 1989 års utlänningslag och 2005 års utlänningslag i dess lydelse före den 30 april 2006 fick uppehållstillstånd ges till makar och sambor som stadigvarande hade sammanbott utomlands. Uppe- hållstillstånd fick också ges till makar och sambor som inte hade sammanbott utomlands under förutsättning att förhållandet fram- stod som seriöst och inte särskilda skäl talade däremot. Reglerna innebar alltså inte någon rättighet till familjeåterförening för makar. Dock ansågs det finnas en principiell rätt till familjeåterförening för medlemmar av kärnfamiljen (se prop. 1996/97:25 s. 111), vilket också kom till uttryck i praxis. Undantag kunde göras bl.a. av hän- syn till rikets säkerhet eller då sökanden hade begått brott (a. prop. s. 111 och 284). När det gäller underåriga gällde fram till år 1982 att uppehållstillstånd normalt beviljades på grund av äktenskap som var giltigt enligt tillämplig lag och under förutsättning att ingen av parterna längre var skolpliktig. I november 1982 beslöt dock Statens invandrarverk att tillstånd i fortsättningen normalt inte skulle ges om inte parterna hade uppnått svensk äktenskapsålder. Ändringen motiverades av verket med de skäl som rent allmänt talar mot äktenskap mellan minderåriga, men också med att frågan ofta gäller unga flickor som har vuxit upp i en helt annan miljö än den svenska och som därför möter stora svårigheter när de kommer hit som mycket unga efter att ha lämnat sin familj och ursprungliga miljö. En principiell  
 18-årsgräns 
  har gällt sedan dess. 
 Europeiska rådet antog den 22 september 2003 direktivet om rätt till familjeåterförening (2003/85/EG av den 22 september 2003, EUT L 251, 3.10.2003, s. 12, Celex nr 32003L0086), hädanefter kallat familjeåterföreningsdirektivet. Dess implementering i svensk rätt innebar vissa viktiga förändringar. 
  
 17.3 
  
 Gällande rätt 
  
 17.3.1 
  
 Allmänt 
  
 Förutsättningarna för beviljande av uppehållstillstånd regleras i 5 kap. utlänningslagen (2005:716). I samma kapitel finns också bl.a. regler om när tidsbegränsat uppehållstillstånd ska beviljas i stället för ett permanent uppehållstillstånd  
 (7–16 
  §§). 
 376 
  
 SOU 2012:35 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 17.3.2 
  
 Uppehållstillstånd på grund av anknytning 
  
 17.3.2.1 Familjeåterföreningsdirektivet 
 Familjeåterföreningsdirektivet innehåller bestämmelser om tredje- landsmedborgare, dvs. personer som inte är unionsmedborgare enligt artikel 17.1 i  
 EG-fördraget, 
  och behandlar sådana personers rätt till familjeåterförening med familjemedlemmar som också är tredjelandsmedborgare. I preambeln sägs bl.a., efter en hänvisning till den skyldighet att skydda familjen och att respektera familje- livet som har stadfästs i olika internationella instrument, att familje- återförening är ett nödvändigt medel för att möjliggöra familjelivet. Vidare sägs att familjeåterföreningen bidrar till att skapa en social och kulturell stabilitet som underlättar tredjelandsmedborgarnas integrering i medlemsstaterna. Rätten till familjeåterförening bör enligt preambeln utövas i överensstämmelse med de värden och principer som medlemsstaterna erkänner, i synnerhet beträffande kvinnors och barns rättigheter. 
 Familjeåterföreningsdirektivet är bindande för alla EU:s med- lemsstater förutom för Danmark, Förenade kungariket och Irland. 
 Direktivet innehåller både obligatoriska och fakultativa bestäm- melser. Medlemsstaterna har möjlighet att anta eller behålla för- månligare bestämmelser i den nationella lagstiftningen. 
 Såvitt gäller familjeåterförening för makar innehåller direktivet en rätt för makar att återförenas. Gifta parter ges en särställning i direktivet genom att staterna är tvungna att tillåta familjeåterför- ening förutom i vissa särskilt beskrivna undantagsfall. I polygama äktenskap ska familjeåterförening inte tillåtas om referenspersonen redan bor tillsammans med en make eller maka på en medlemsstats territorium. 
 Direktivet innehåller en särskild bestämmelse om tvångsäkten- skap. Enligt artikel 4.5 gäller att medlemsstaterna, för att garantera en bättre integration och förhindra tvångsäktenskap, får kräva att referenspersonen och dennes make/maka ska ha uppnått en viss lägsta ålder, och högst 21 år, innan maken/makan kan återförenas med referenspersonen. 
 I kapitel VII i direktivet finns ett antal bestämmelser som regle- rar när medlemsstaterna får avslå en ansökan om inresa och vistelse för familjeåterförening, eller i förekommande fall återkalla ett uppe- hållstillstånd eller avslå en ansökan om uppehållstillstånd för en familjemedlem. Så får ske bl.a. 
 377 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 SOU 2012:35 
  
 - 
  
 om villkoren i direktivet inte är uppfyllda eller inte längre är uppfyllda, 
  
 - 
  
 om referenspersonen och dennes familjemedlemmar inte eller inte längre lever som gifta eller har ett fullständigt familjeliv, eller 
  
 - 
  
 om det kan konstateras att referenspersonen eller dennes ogifta partner är gift med eller har ett varaktigt förhållande med en annan person. 
  
 Medlemsstaterna får även avslå en ansökan om inresa och vistelse för familjeåterförening, återkalla ett uppehållstillstånd eller avslå en ansökan om att förnya uppehållstillståndet om det är fastställt 
  
 - 
  
 att falska eller vilseledande uppgifter eller falska eller förfalskade handlingar har använts, eller att tillstånd har erhållits genom vilseledande eller på andra olagliga sätt, 
  
 - 
  
 att ett äktenskap eller partnerskap har ingåtts eller en adoption har utförts uteslutande för att ge den berörda personen möjlig- het att resa in och vistas i en medlemsstat (skenförhållanden). 
  
 Medlemsstaterna får göra särskilda kontroller endast när det finns  
 välgrundade misstankar  
 om vilseledande eller skenäktenskap, sken- partnerskap eller skenadoption enligt den nyss nämnda defini- tionen. Särskilda kontroller får även utföras när familjemedlemmars uppehållstillstånd förnyas. 
  
 17.3.2.2 
  
 Rådets resolution av den 4 december 1997 om de åtgärder som bör vidtas för att bekämpa skenäktenskap 
  
 Europeiska unionens råd fattade den 4 december 1997 beslut om en resolution om de åtgärder som bör vidtas för att bekämpa skenäkt- enskap (EGT 97/C 382/01). I resolutionen konstateras att sken- äktenskap är ett sätt att kringgå bestämmelserna om inresa och bosättning för medborgare i tredje land. Om det finns omständig- heter som talar för att det rör sig om ett skenäktenskap, t.ex. sär- levnad mellan parterna, ska uppehållstillstånd inte beviljas förrän behöriga myndigheter har kontrollerat att det inte är ett skenäkten- skap. Om det efter det att uppehållstillstånd har beviljats kommer 
 378 
  
 SOU 2012:35 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 fram att det är fråga om ett skenäktenskap, ska uppehållstillståndet vanligtvis dras in, återkallas eller inte förnyas. 
 1 
  
 17.3.2.3 
  
 Europakonventionens artikel 8 och rätten till familjeåterförening 
  
 Den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europakonven- tionen) utgör sedan den 1 januari 1995 svensk lag. Artikel 8 i kon- ventionen reglerar skyddet för privat- och familjelivet. Artikeln har i vissa fall tolkats så att den innebär en rätt till återförening för medlemmar av kärnfamiljen när någon av dem är bosatt i ett kon- ventionsland, men Europadomstolens praxis ger inte stöd för att i denna artikel tolka in en generell rätt till familjeåterförening. Om en sådan rätt kan föreligga beror på omständigheterna i det enskilda fallet (se t.ex. Joyce mot Schweiz, dom den 19 februari 1996, Sen mot Nederländerna, dom den 21 december 2001 och  
 Tuquabo-Tekle 
  m.fl. mot Nederländerna, dom den 1 december 2005). 
 17.3.2.4 Barnkonventionen 
 FN:s konvention om barnets rättigheter antogs av FN:s general- församling den 20 november 1989. Konventionen bygger på fyra grundprinciper, nämligen förbud mot diskriminering, principen om barnets bästa, rätten till liv och utveckling samt rätten att framföra sina åsikter och få dem respekterade. Sverige var ett av de första länderna att ratificera konventionen. Konventionen trädde i kraft den 2 september 1990. I artikel 10 föreskrivs att ansökningar från ett barn eller dess föräldrar om att resa in i eller lämna en konven- tionsstat för familjeåterförening ska behandlas på ett positivt, humant och snabbt sätt av konventionsstaterna. 
 17.3.2.5 Utlänningslagens regler om familjeåterförening 
 Familjeåterföreningsdirektivet genomfördes genom ändringar i utlänningslagen som trädde i kraft den 30 april 2006. De bestäm- melser om uppehållstillstånd på grund av anknytning som grundar 
  
 1  
 Framställningen är hämtad från prop. 2005/06:72 s. 25. 
 379 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 SOU 2012:35 
  
 sig på familjeåterföreningsdirektivet finns i 5 kap. 3 § utlännings- lagen och ersätter tidigare bestämmelser i 5 kap. 3 § första stycket  
 1–3. 
  Övriga regler om uppehållstillstånd på grund av anknytning finns i 5 kap. 3 a §. 
 Även om direktivet inte kräver det gäller samma regler för uppe- hållstillstånd på grund av anknytning för alla som bor i Sverige oavsett medborgarskap. Sverige har också valt att gå längre än direktivet kräver genom att jämställa sambor med makar (prop. 2005/06:72 s. 32). Av främsta intresse för utredningen är de regler som rör makar och sambor samt personer som avser att gifta sig eller inleda ett samboförhållande. Dessa kommer därför att beskrivas närmare i det följande. 
 Makar och sambor 
 Enligt 5 kap. 3 § första stycket 1utlänningslagen har en make eller sambo till någon som är bosatt eller som har beviljats uppehålls- tillstånd för bosättning i Sverige rätt till uppehållstillstånd, förutom i fall som avses i 5 kap.  
 17–17 
  b §§. Med  
 sambo  
 avses i bestäm- melsen detsamma som i sambolagen (2003:376). Det innebär att det ska handla om två personer som stadigvarande bor tillsammans i parförhållande och har gemensamt hushåll. Det har ansetts som en självklar förutsättning för samboskap att parterna inte är makar och alltså följer den äktenskapsrättsliga lagstiftningen (prop. 2002/03:80). Migrationsöverdomstolen har i ett rättsfall slagit fast att bestämmelsen i 5 kap. 3 § tillämpas endast på personer som har sammanbott i utlandet, medan personer som har blivit sambor först i Sverige bedöms enligt reglerna i 5 kap. 3 a § utlänningslagen (se nästa avsnitt). 
 En förutsättning för uppehållstillstånd under åberopande av anknytning genom äktenskap är att det handlar om ett i Sverige giltigt äktenskap. Om ett sådant äktenskap föreligger, råder det en presumtion för att tillstånd ska meddelas (jfr Migrationsöverdom- stolens avgörande, MIG 2007:19). Om det däremot inte föreligger ett civilrättsligt giltigt äktenskap, t.ex. för att det handlar om ett i utlandet ingånget barn- eller tvångsäktenskap och det saknas sär- skilda skäl för erkännande (se 1 kap. 8 a § IÄL), ska ansökningen avslås. I vissa fall kan ansökan även om äktenskapet inte erkänns beviljas med stöd av andra regler, i första hand 5 kap. 3 a § 1 utlän- ningslagen. 
 380 
  
 SOU 2012:35 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 Det är den som ansöker om uppehållstillstånd som har bevis- bördan för att ett giltigt äktenskap har ingåtts. En uppgift i folk- bokföringsregistret att referenspersonen är gift med sökanden väger visserligen tungt men är inte avgörande för bedömningen av om ett civilrättsligt giltigt äktenskap föreligger (se MIG 2008:18). 
 Familjeåterföreningsdirektivet medger, som tidigare har beskri- vits, vissa begränsningar i rätten till familjeåterförening för makar. Begränsningarna har angetts uttryckligen i särskilda bestämmelser i 5 kap.  
 17–17 
  b §§ utlänningslagen. Utöver dessa begränsningar finns det, enligt de bedömningar som gjordes av regeringen vid implementeringen av familjeåterföreningsdirektivet, inte något ut- rymme att uppställa krav i nationell lagstiftning som begränsar rätten till familjeåterförening för makar. Förenlighet med familje- återföreningsdirektivet ansågs, beträffande makar, kräva ett avskaf- fande av prövningen av om förhållandet var seriöst och prövningen av om särskilda skäl talar mot att tillstånd ges. (Se prop. 2005/06:72 s. 31.) 
 Reglerna i 5 kap. 17 a § är fakultativa. Enligt bestämmelsen  
 får  
 uppehållstillstånd vägras om oriktiga uppgifter har lämnats eller omständigheter medvetet förtigits som är av betydelse för att få uppehållstillståndet, om ett äktenskap eller samboförhållande har inletts uteslutande i syfte att ge utlänningen rätt till uppehålls- tillstånd ( 
 skenförhållande 
 ) eller om utlänningen utgör ett hot mot allmän ordning och säkerhet. Vidare får uppehållstillstånd vägras om makarna eller samborna inte lever tillsammans eller inte har sådan avsikt. 
 Uppehållstillstånd får dessutom vägras om någon av parterna är gift eller sambo med någon annan eller om någon av makarna eller samborna är under 18 år. 
 Vid bedömningen av om uppehållstillstånd bör vägras ska hän- syn tas till utlänningens övriga levnadsomständigheter och familje- förhållanden. 
 Om anknytningspersonen är gift med en annan person och sammanlever med den personen i Sverige  
 ska  
 uppehållstillstånd vägras (5 kap. 17 b § utlänningslagen). 
 381 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 SOU 2012:35 
  
 Avsikt att gifta sig eller inleda ett samboförhållande 
 I 5 kap. 3 a § utlänningslagen finns regler om uppehållstillstånd på grund av anknytning som inte styrs av familjeåterförenings- direktivet. Av intresse i det här sammanhanget är främst bestäm- melsen i första stycket 1 som gäller fall där en utlänning har för avsikt att ingå äktenskap eller inleda ett samboförhållande med en person som är bosatt i Sverige eller som har beviljats uppehålls- tillstånd för bosättning i Sverige. Uppehållstillstånd  
 får  
 i sådana fall beviljas om förhållandet framstår som seriöst och särskilda skäl inte talar emot. Om samboendet har skett endast i Sverige har Hunt tionsöverdomstolen gjort bedömningen att anknytningen ska prövas enligt den här bestämmelsen och alltså inte enligt 3 § (se MIG 2008:30). 
 När det gäller seriositetsprövningen anges i motiven att ett för- hållande i regel får bedömas som seriöst om det inte finns några indikationer på att det är fråga om ett skenäktenskap eller skenför- hållande och det inte heller i övrigt föreligger några omständigheter som talar för att förhållandet inte är seriöst (prop. 1999/2000:43 s. 39). Presumtionen är alltså för att tillstånd ska beviljas. 
 Prövningen enligt 3 a § första stycket 1 ska också innefatta en prövning av om det föreligger särskilda skäl mot att bevilja uppe- hållstillstånd. Syftet är att det ska finnas en möjlighet att avslå uppehållstillstånd vid t.ex. månggifte, barnäktenskap, förhållanden mellan minderåriga och då det finns en påtaglig risk för att den sökande kommer att utsättas för misshandel eller andra övergrepp i förhållandet (prop. 2004/05:170 s. 181). 
 Försörjningskrav 
 Sedan den 15 april 2010 finns bestämmelser om försörjningskrav vid anhöriginvandring enligt 5 kap. 3 och 3 a §§ utlänningslagen (prop. 2009/10:77, bet. 2009/10:SfU12, rskr. 2009/10:202). Bestäm- melserna återfinns i 5 kap. 3  
 b–e 
  §§ samma lag. Regeln i 5 kap. 3 b § innebär att uppehållstillstånd på grund av anknytning till en person enligt 3 eller 3 a § får beviljas endast om den person som utlän- ningen åberopar anknytning till kan försörja sig och har en bostad av tillräcklig storlek och standard för sig och utlänningen. Det finns dock flera undantag enligt 5 kap. 3  
 c–e 
  §§. 
 382 
  
 SOU 2012:35 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 Uppskjuten invandringsprövning 
 Ett uppehållstillstånd som ges en make enligt 5 kap. 3 § första stycket 1 utlänningslagen ska vara tidsbegränsat vid första besluts- tillfället, om makarna inte stadigvarande har sammanbott utom- lands. Detsamma gäller ett uppehållstillstånd som beviljas enligt 5 kap. 3 a § utlänningslagen till någon som har för avsikt att ingå äktenskap eller inleda ett samboförhållande med någon som bor här. Detta kallas för uppskjuten invandringsprövning. Normalt ges ett tidsbegränsat uppehållstillstånd på två år. 
 I Ds 2011:28 föreslås att bestämmelsen om uppskjuten invand- ringsprövning ändras så att den uttryckligen omfattar en utlänning som beviljas uppehållstillstånd på grund av familjeanknytning till en sambo enligt 5 kap. 3 § första stycket 1. Enligt förslaget, som föreslås träda i kraft den 1 juli 2012, ska uppehållstillståndet tids- begränsas vid första beslutstillfället om inte utlänningen har sam- manbott med sin make eller sambo under en längre tid utomlands och det inte heller på annat sätt står klart att förhållandet är väl etablerat. 
 Tvåårsregeln 
 I 5 kap. 16 § utlänningslagen finns bestämmelser om fortsatt uppe- hållstillstånd. Den som har fått ett tidsbegränsat uppehållstillstånd inom ramen för en uppskjuten invandringsprövning får beviljas ett nytt uppehållstillstånd (tidsbegränsat eller permanent) på den grun- den endast om förhållandet består. Normalt får ett permanent uppehållstillstånd ges för den som har fått ett tidsbegränsat till- stånd inom ramen för uppskjuten invandringsprövning när utlän- ningen har haft tidsbegränsat uppehållstillstånd i två år. 
 I paragrafens tredje stycke anges omständigheter som kan ut- göra skäl för att uppehållstillstånd ges trots att förhållandet har upphört. Så får ske om 
  
 1. 
  
 utlänningen har särskild anknytning till Sverige, 
  
 2. 
  
 förhållandet har upphört främst på grund av att i förhållandet utlänningen, eller utlänningens barn, har utsatts för våld eller för annan allvarlig kränkning av sin frihet eller frid, eller 
  
 3. 
  
 andra starka skäl talar för att utlänningen ska ges fortsatt uppe- hållstillstånd. 
  
 383 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 SOU 2012:35 
  
 Frågan om utlänningen har särskild anknytning avgörs efter en hel- hetsbedömning där samtliga omständigheter vägs in, däribland t.ex. vistelsetid i landet, etablering på arbetsmarknaden och familje- anknytning. 
 När fråga uppkommer om att bevilja uppehållstillstånd med stöd av andra punkten tas hänsyn till under vilka omständigheter över- greppet har ägt rum, hur allvarligt det har varit och om det har rört sig om en enstaka episod eller upprepade övergrepp samt hur länge förhållandet har varat (prop. 1999/2000:43 s. 64). Vad som i pro- positionen kallas enstaka bagatellartade övergrepp avses inte i sig medföra att sökanden beviljas fortsatt uppehållstillstånd. 
 Tredje punkten tar sikte främst på olika humanitära skäl, såsom att sökanden riskerar att bli socialt utstött vid ett återvändande eller att sökanden är allvarligt sjuk eller svårt handikappad. 
 Utredningsskyldighet och muntlighet 
 Vid handläggning av ärenden om uppehållstillstånd gäller förvalt- ningslagen (1986:223). Dessutom finns vissa specialbestämmelser om handläggningen i 13 kap. utlänningslagen. Förvaltningslags- utredningen har i sitt betänkande En ny förvaltningslag (SOU 2010:29) lämnat förslag till utformning av en ny förvaltningslag. 
 Förvaltningslagens bestämmelser innebär bl.a. att Migrations- verket och utlandsmyndigheterna, i enlighet med officialprincipen, har en utredningsplikt som innebär att ett ärende ska utredas så som dess beskaffenhet kräver. Något krav på att muntlig handlägg- ning alltid ska ske ställs inte. Frågan om muntlig handläggning regleras i 14 § förvaltningslagen. Paragrafen föreskriver att en sök- ande, klagande eller annan part som vill lämna uppgifter muntligt i ett ärende som avser myndighetsutövning mot någon enskild, ska få tillfälle till det, om det kan ske med hänsyn till arbetets behöriga gång. I andra fall bestämmer myndigheten om handläggningen ska vara muntlig, varvid myndigheten särskilt ska beakta att muntlig handläggning kan underlätta för enskilda att ha med den att göra. 
 Genom införandet av familjeåterföreningsdirektivet togs, när det gäller makar och sambor, prövningen av förhållandets seriositet bort, liksom prövningen av om särskilda skäl talar emot att uppe- hållstillstånd beviljas. Särskilda kontroller får utföras om det finns välgrundade misstankar om att det rör sig om ett skenförhållande samt när familjemedlemmars uppehållstillstånd förnyas. 
 384 
  
 SOU 2012:35 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 Enligt uppgift från Migrationsverket följer verket följande utredningsrutin. Ärenden som kommer in till verket från utlands- myndigheten screenas. Avsikten är att verket på ett tidigt stadium ska kunna avgöra vilken utredning som krävs samt om ärendet behöver kompletteras. Därefter skickas ett brev till referensperso- nen i Sverige. 
 2  
 Referenspersonen uppmanas i brevet att gå in på Migrationsverkets webbsida för att fylla i ett frågeformulär. Om referenspersonen inte har tillgång till en dator uppmanas han eller hon att i stället kontakta verket för att få formuläret hemskickat. Referenspersonen kan då också kontakta verket för att i stället få en muntlig intervju. Denna muntliga intervju är inte mer omfat- tande än frågeformuläret. Vid en eventuell komplettering har Migra- tionsverket att välja på att kalla referenspersonen till verkets lokaler, ringa upp personen eller skicka frågorna skriftligen. Till- vägagångssättet varierar. 
 Normalt sker en muntlig intervju med den som ansöker om uppehållstillstånd. Denna och övrig utredning med avseende på sökanden genomförs av utlandsmyndigheten i sökandens hemland eller det land där han eller hon bor permanent. 
 Om ett avslagsbeslut överklagas gäller förvaltningsprocesslagen (1971:291) för processen i migrationsdomstolen och Migrations- överdomstolen, om inte annat anges i utlänningslagen (16 kap. 1 § andra stycket utlänningslagen). I domstolarna gäller att rätten ska tillse att ett mål blir utrett så som dess beskaffenhet kräver, varvid rätten vid behov anvisar hur utredningen bör kompletteras (8 § förvaltningsprocesslagen). Förfarandet är skriftligt. I handlägg- ningen får ingå muntlig förhandling beträffande en viss fråga, när det kan antas vara till fördel för utredningen eller främja ett snabbt avgörande av målet. I migrationsdomstol ska muntlig förhandling hållas, om en utlänning som för talan i målet begär det samt för- handlingen inte är obehövlig och inte heller särskilda skäl talar mot det. Muntlig förhandling ska vidare hållas i migrationsdomstol i mål som rör utvisning eller vägran att förnya ett uppehållstillstånd för en utlänning som omfattas av avtalet om Europeiska ekono- miska samarbetsområdet (EES) eller avtalet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater å ena sidan och Schweiz å den andra om fri rörlighet för personer. Även i mål som rör avvisning eller där ansökan om uppehållstillstånd har avslagits ska muntlig förhandling hållas i migrationsdomstol, om det begärs av en utlän- 
  
 2  
 Med referensperson avses den person till vilken sökanden åberopar anknytning. Ofta används begreppet anknytningsperson. 
 385 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 SOU 2012:35 
  
 ning som omfattas av avtalen och som ansökt om uppehålls- tillstånd. I dessa fall behöver dock muntlig förhandling inte hållas, om detta skulle strida mot den nationella säkerhetens intresse (16 kap. 5 § utlänningslagen). 
 Närmare om barnäktenskap m.m. 
 I de fall då den anknytning som åberopas är ett barnäktenskap måste, som tidigare har beskrivits, först ske en prövning av om det föreligger ett i Sverige giltigt äktenskap. Oftast handlar det om att äktenskapet har ingåtts i något annat land enligt regler som gäller där. I fall då någon av parterna hade anknytning till Sverige vid vig- seln genom medborgarskap eller hemvist ska ett i utlandet ingånget barnäktenskap inte erkännas, annat än om det finns särskilda skäl (1 kap. 8 a § IÄL). Erkännande kan vägras också av vissa andra barnäktenskap enligt reglerna om ordre public. Vi har redogjort närmare för erkännandereglerna i kapitel 3 och 9. 
 Om ett giltigt äktenskap  
 inte  
 föreligger ska ansökningen i prin- cip avslås. Dock kan det i vissa fall bli aktuellt att pröva anknyt- ningen utifrån reglerna om sambor. Om ett i Sverige giltigt äkten- skap föreligger  
 eller  
 parterna är att anse som sambor får ansök- ningen prövas mot bestämmelsen i 5 kap. 17 a § andra stycket 3 utlänningslagen. Den innebär att uppehållstillstånd får vägras om någon av makarna eller samborna är under 18 år. Syftet med be- stämmelsen är att motverka äktenskap eller samboförhållanden mellan underåriga (prop. 2005/06:72 s. 88). Vid bedömningen av om uppehållstillstånd bör vägras ska hänsyn tas till utlänningens övriga levnadsomständigheter och familjeförhållanden. 
 Om det handlar om en  
 avsikt att  
 gifta sig eller bli sambo prövas ansökan enligt reglerna i 5 kap. 3 a §. Då gäller att uppehållstill- stånd  
 får  
 beviljas om förhållandet framstår som seriöst och inte särskilda skäl talar mot att tillstånd ges. Det framgår av förarbetena att bestämmelsen syftar till att det ska vara möjligt att avslå en ansökan om uppehållstillstånd vid t.ex. barnäktenskap eller förhål- landen mellan minderåriga (prop. 2004/05:170 s. 181). 
 Enligt uttalanden i förarbetena till 1980 års utlänningslag skulle ett generellt accepterande av äktenskap med underåriga utländska medborgare stå klart i strid mot grundläggande svenska värderingar beträffande bl.a. barns och ungdomars rätt till en självständig utveckling och rätt till utbildning, deras rätt att träffa livsavgörande 
 386 
  
 SOU 2012:35 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 beslut samt strävandena mot jämställdhet mellan könen (prop. 1983/84:144 s. 75). I praxis ges normalt inte uppehållstillstånd för barnäktenskap eller förhållanden mellan minderåriga. Enligt för- arbetsuttalanden ska detta gälla även om sådana äktenskap skulle stå i överensstämmelse med ett traditionellt kulturmönster (prop. 1999/2000:43 s. 40). Emellertid kan uppehållstillstånd beviljas om det skulle framstå som stötande att vägra. Så kan vara fallet t.ex. om flickan är gravid, parterna har ett gemensamt barn eller om flickan skulle bli utstött om hon tvingades stanna kvar i hemlandet (prop. 1999/2000:43 s. 38). Det bör också vara möjligt att bevilja tillstånd om äktenskapet har tillåtits av en svensk domstol (prop. 2004/05:170 s. 182). 
 Om ett barnäktenskap inte erkänns men den underåriga parten därefter har fyllt 18 år, kan uppehållstillstånd ges med stöd av 5 kap. 3 a § första stycket 1 utlänningslagen. 
 Närmare om tvångsäktenskap 
 Tvångsäktenskap utgör inte någon särskild avslagsgrund enligt utlänningslagen vare sig det handlar om redan ingångna äktenskap eller om fall där personerna anger en avsikt att gifta sig. 
 Utgångspunkten enligt 1 kap. 8 a § IÄL är att ett tvångsäkten- skap inte ska erkännas, oavsett om parterna saknade all anknytning till Sverige när de gifte sig. Tanken är alltså att ansökningen ska avslås med hänvisning till att ett civilrättsligt giltigt äktenskap inte föreligger. Även om det inte uttryckligen framgår av förarbetena får förmodas att tvång också kan vara ett särskilt skäl mot att bevilja uppehållstillstånd enligt reglerna i 5 kap. 3 a § i fall när ansökan grundas på en avsikt att ingå äktenskap eller samboskap. 
 Migrationsöverdomstolen har nyligen prövat vilka krav som kan ställas på bevisning när det görs påståenden om tvång (MIG 2012:4). 
  
 17.3.3 
  
 Motiveringsskyldighet m.m. 
  
 I ärenden om uppehållstillstånd gäller enligt 13 kap. 10 § första stycket utlänningslagen en absolut skyldighet att redovisa de skäl som har legat till grund för beslutet. Skyldigheten att lämna en beslutsmotivering gäller även vid bifallsbeslut. I förarbetena (prop. 1996/97:25 s. 204 f.) uttalar regeringen att det inte bör ges någon 
 387 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 SOU 2012:35 
  
 generell anvisning om hur motiveringen ska se ut. Dock sägs att ett avslagsbeslut ska vara tydligt i sak och lättbegripligt. 
 3 
  
 Familjeåterföreningsdirektivet ställer krav på att alla avslags- beslut ska motiveras (artikel 5.4 i direktivet). 
 Enligt förvaltningsprocesslagen gäller i migrationsdomstolarna att rättens beslut ska grundas på vad handlingarna innehåller och vad som i övrigt har förekommit i målet. Av beslutet ska framgå de skäl som har bestämt utgången (30 §). I detta anses ligga bl.a. ett krav på att domstolen motiverar beslutet så att parten förstår hur man har resonerat (SOU 1964:27 s. 449). 
  
 17.3.4 
  
 Sekretess 
  
 Sekretessen i ärenden om uppehållstillstånd regleras främst av 21 kap. 5 § och 37 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen. Den förstnämnda bestämmelsen gäller till skydd för utlänningar i hela den offentliga förvaltningen och innebär att sekretess gäller för uppgift som rör en utlänning om det kan antas att röjande av upp- giften skulle medföra fara för att någon utsätts för övergrepp eller lider annat allvarligt men som föranleds av förhållandet mellan utlänningen och en utländsk stat eller myndighet eller organisation av utlänningar. Utöver vad som följer av 21 kap. 5 § gäller enligt 37 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen sekretess i bl.a. verk- samhet för kontroll över utlänningar för uppgifter om enskildas personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. Med verksamhet för kontroll av utlänningar avses bl.a. ären- den om uppehållstillstånd. Uppgifter som kan skyddas är exempel- vis uppgifter om hälsotillstånd och om religiös eller politisk upp- fattning. I verksamhet för kontroll av utlänningar gäller sekretess också för uppgifter i en anmälan eller utsaga av en enskild, om det kan antas att fara uppkommer för att den som har lämnat uppgiften eller någon närstående till denne utsätts för våld eller lider annat allvarligt men om uppgiften röjs. Sekretessen skyddar alltså den som har gjort en anmälan eller har lämnat andra uppgifter i ett 
  
 3  
 En särskild utredare har fått i uppdrag att kartlägga hur Migrationsverkets beslut i migra- tionsärenden är utformade samt hur enskilda parter, överinstanser och andra myndigheter uppfattar dessa. Mot bakgrund av kartläggningen ska utredaren ge förslag till hur utform- ningen av Migrationsverkets beslut kan utvecklas. Med utgångspunkt från kartläggningen och förslagen beträffande Migrationsverkets beslut, ska utredaren ta ställning till om det finns anledning att utöver det arbete som inletts utveckla hur migrationsdomstolarnas domar och beslut utformas (dir. 2012:17). 
 388 
  
 SOU 2012:35 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 utlänningsärende, t.ex. en referensperson. För att sekretess ska gälla krävs att det kan antas att den som har gjort en anmälan eller lämnat en utsaga löper risk för att utsättas för repressalier av mer allvarligt slag. 
 Beträffande beslut i ärenden gäller sekretessen enligt 37 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen endast för uppgifter i skälen. Sek- retessen gäller såväl hos Migrationsverket som vid migrationsdom- stolen, om beslutet överklagas dit. 
 I vissa ärenden kan sökanden eller referenspersonen vara underårig. Då aktualiseras bestämmelsen i 12 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen. Den innebär bl.a. att sekretess till skydd för en enskild som är underårig gäller även i förhållande till dennes vård- nadshavare. Sekretessen gäller dock inte i förhållande till vårdnads- havaren i den utsträckning som denne enligt 6 kap. 11 § föräldra- balken har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör den underåriges personliga angelägenheter, såvida inte 
  
 1. 
  
 det kan antas att den underårige lider betydande men om upp- giften röjs för vårdnadshavaren, eller 
  
 2. 
  
 det annars anges i offentlighets- och sekretesslagen. 
  
 I takt med barnets stigande ålder och utveckling ska vårdnadshava- ren ta allt större hänsyn till barnets synpunkter och önskemål. 
  
 17.3.5 
  
 Rätten till partsinsyn och dess förhållande till sekretessreglerna 
  
 Enligt 15 § förvaltningslagen ska myndigheter anteckna uppgifter som myndigheten får på annat sätt än genom en handling och som kan ha betydelse för utgången i ärendet, om ärendet avser myndig- hetsutövning mot någon enskild. Rätten till partsinsyn enligt för- valtningslagen regleras i 16 och 17 §§. Den förra paragrafen innebär en rätt för varje part att på begäran ta del av det som har tillförts ärendet om detta avser myndighetsutövning mot någon enskild. Bestämmelsen i 17 § ålägger myndigheterna att före ärendets av- görande ex officio underrätta en part om en uppgift som någon annan än parten själv har tillfört ärendet, om ärendet avser myndig- hetsutövning mot någon enskild. Parten tillförsäkras även en rätt att få tillfälle att yttra sig över uppgiften. Myndigheter kan göra undantag i vissa fall, däribland om beslutet inte går parten emot 
 389 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 SOU 2012:35 
  
 eller om uppgiften saknar betydelse. I vissa utlänningsärenden, däribland ärenden om tidsbegränsat uppehållstillstånd, tillämpas 17 § förvaltningslagen endast när utlänningen är bosatt eller annars vistas i Sverige (13 kap. 9 § utlänningslagen). 
 Rätten enligt 16 och 17 §§ förvaltningslagen gäller med de begräns- ningar som följer av 10 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen. Bestämmelsen reglerar förhållandet mellan rätten till partsinsyn enligt t.ex. förvaltningslagen eller förvaltningsprocesslagen och olika sekretessregler. Den innebär att bestämmelser om sekretess i de flesta fall får vika för parters rätt till insyn i målet eller ärendet. Denna huvudregel kommer till uttryck i bestämmelsens första stycke, som innebär att sekretess inte hindrar en part som har rätt till insyn i handläggningen att ta del av en handling eller annat material i målet eller ärendet. Bestämmelsen avser endast uppgifter som tillhör ären- det och alltså inte allmän bakgrundsinformation som en myndighet har tillgång till och som inte har särskild relevans i målet eller ärendet (se t.ex. regeringens beslut den 25 mars 1083, A dnr IM 2996/81). Huvudregeln gäller dock inte om det av hänsyn till något allmänt eller enskilt intresse är av synnerlig vikt att en sekretess- belagd uppgift i materialet inte röjs. I sådana fall ska myndigheten på något annat sätt lämna parten upplysning om vad materialet innehåller i den utsträckning det behövs för att parten ska kunna ta till vara sin rätt och det kan ske utan allvarlig skada för det intresse som sekretessen ska skydda. Det sagda gäller handlingar och annat material i målet eller ärendet. 
 Enligt andra stycket gäller att sekretess aldrig hindrar en part att ta del av dom eller beslut i målet eller ärendet. 
 Om det i lag finns bestämmelser som avviker från det som sägs i 10 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen gäller de bestämmel- serna. 
 I 10 kap. 14 § offentlighets- och sekretesslagen finns bestäm- melser om förbehåll som ställs upp i samband med att en uppgift lämnas ut. Om en myndighet finner att sådan risk för skada, men eller annan olägenhet som enligt en bestämmelse om sekretess hindrar att en uppgift lämnas till en enskild – däribland en part – kan undanröjas genom ett förbehåll som inskränker den enskildes rätt att lämna uppgiften vidare eller utnyttja den, ska myndigheten göra ett sådant förbehåll när uppgiften lämnas till den enskilde. 
 Också förvaltningsprocesslagen innehåller regler om partsinsyn. I migrationsdomstolarna gäller följande. Innan ett mål avgörs ska en part ha fått kännedom om det som har tillförts målet genom 
 390 
  
 SOU 2012:35 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 någon annan än honom själv och haft tillfälle att yttra sig över det. Från denna regel görs undantag för fall då det inte finns anledning att anta att talan kommer att bifallas helt eller delvis, om underrät- telse annars är uppenbart onödig, om motparten är en förvaltnings- myndighet och en underrättelse är onödig eller om det kan befaras att en underrättelse skulle avsevärt försvåra genomförandet av beslutet i målet (18 § förvaltningsprocesslagen). Underrättelse- skyldigheten gäller med de begränsningar som följer av 10 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen. I 43 § förvaltningsprocesslagen föreskrivs att en sökande, klagande eller annan part har rätt att ta del av det som har tillförts målet med de begränsningar som följer av 10 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen. 
  
 17.4 
  
 Överväganden 
  
 17.4.1 
  
 Tvångsäktenskap 
  
 Bedömningar:  
 Det bör inte göras särskilda undantag från skyl- digheten att motivera beslut i ärenden om uppehållstillstånd eller särskilda inskränkningar i rätten till partsinsyn. Det finns inte heller anledning att införa tvångsäktenskap som en särskild avslagsgrund i ärenden om uppehållstillstånd. 
 Det bör inte införas något ökat krav på muntlighet vid handläggningen av anknytningsärenden. För fall då det finns misstanke om tvång bör Migrationsverket dock införa som rutin att kalla till ett möte med referenspersonen och vid samtalet ge utförlig information om vilka handlingsalternativ och hjälpmöj- ligheter som står till buds. Med referenspersonens samtycke kan en företrädare för socialtjänsten, Polisen eller någon lämplig fri- villigorganisation delta vid mötet. 
 Åldersgränsen för rätt till familjeåterförening bör inte höjas. Inte heller bör det införas något undantagslöst förbud mot uppe- hållstillstånd i anknytningsärenden då någon part är underårig. 
 Inledning 
 Som har framgått av redogörelsen för gällande rätt är förekomsten av tvång inte någon särskild avslagsgrund vid ansökningar om uppe- hållstillstånd på grund av äktenskap. Ansökningen avslås i stället 
 391 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 SOU 2012:35 
  
 med hänvisning till att det enligt reglerna i IÄL inte är ett civil- rättsligt giltigt äktenskap. 
 Migrationsverket har under tiden den 1 september 2010 till den 31 augusti 2011 haft i uppdrag att föra statistik över förekomsten i ärenden om uppehållstillstånd av bl.a. fullmaktsäktenskap, tvångs- äktenskap och barnäktenskap. En närmare redovisning av statisti- Roberson finns i kapitel 6. Här finns det anledning att uppehålla sig vid vissa synpunkter och förslag som framfördes i Migrationsverkets slutredovisning till regeringen. 
 Av redovisningen (s. 8) framgår att Migrationsverkets personal anser att ärenden som rör tvångsäktenskap är bland de svåraste att handlägga. Det finns i ärendena ofta god anledning att anta att båda parterna har tvingats in i äktenskapet. Anknytningspersonen, eller i vissa fall sökanden, är i många fall förtvivlad och rädd för vad familjen och i vissa fall även släkten ska säga om det kommer fram att hon (vi utgår för enkelhets skull nu från att det är en kvinna eller flicka även om det mycket väl kan handla om en pojke eller man) har berättat för myndigheterna att hon inte ville gifta sig. Det förekommer att hon är rädd för att bli dödad. Kvinnan eller flickan uttrycker ibland som sin högsta önskan att maken inte ska komma till Sverige men är samtidigt starkt angelägen om att det i Migra- tionsverkets avslagsbeslut inte ska framgå vad hon har berättat. Migrationsverkets handläggare har i sådana lägen ett starkt begrän- sat handlingsutrymme och kan, enligt redovisningen, inte göra mer än att hänvisa personen till Polisen. Dock är enligt Migrations- verket många av de berörda ovilliga att ha något med socialtjänsten eller Polisen att göra. 
 Vid Migrationsverket finns ett etiskt råd som är utsett av reger- ingen. Rådets funktion är rådgivande och generaldirektören ska kunna inhämta yttranden från rådet när det gäller etiska frågor. Etiska rådet har angående tvångsäktenskap uttalat att Migrations- verket bör uppmana referenspersonen att öppet stå för sin uppfatt- ning. Om personen inte öppet vågar ge uttryck för att han eller hon inte vill sammanleva med sökanden, kan enligt etiska rådet den om- ständigheten att han eller hon innerst inne är emot sammanlevnaden inte läggas till grund för ett avslagsbeslut. Inte heller kan hand- läggaren enligt etiska rådets uppfattning hjälpa referenspersonen på något annat sätt än genom råd om vart han eller hon kan vända sig. 
 Migrationsverket har i sin slutredovisning anfört att dagens reglering inte tillgodoser de utsatta ungas behov av en ordning som tillvaratar deras rättigheter. Detta får, menar verket, till följd att 
 392 
  
 SOU 2012:35 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 dessa personer sällan vågar tala om att de inte vill leva med den andra parten. Migrationsverket hamnar då i ett svårt dilemma efter- som man beviljar uppehållstillstånd i fall där det är tveksamt utifrån både moraliska och juridiska grunder om det är korrekt. 
 Det som anförs i slutredovisningen aktualiserar ett antal frågor som kommer att diskuteras under de efterföljande rubrikerna. Där- utöver finns ett antal ytterligare spörsmål som har väckts bl.a. vid myndighetens hearing och i andra sammanhang. Också dessa frågor kommer att diskuteras i det följande. 
 Motiveringsskyldighet, partsinsyn och sekretess 
 Om en sökande eller referensperson vid ett samtal med Migra- tionsverket eller utlandsmyndigheten lämnar en uppgift om att han eller hon har blivit tvingad till äktenskapet, är handläggaren i prin- cip skyldig att anteckna uppgiften om den kan ha betydelse för utgången i ärendet (15 § förvaltningslagen). 
 För en uppgift om tvång som härrör från sökanden eller refe- renspersonen bör det i många fall kunna gälla sekretess enligt 37 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen med hänvisning till att det kan antas att fara uppkommer för att den som har lämnat upp- giften eller någon närstående till denne utsätts för våld eller lider annat allvarligt men om uppgiften röjs. Kollisionsregeln i 10 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen innebär att sekretess dock normalt får vika för den rätt till partsinsyn som gäller enligt 16 och 17 §§ förvaltningslagen (den sistnämnda paragrafen delvis begrän- sad av 13 kap. 9 § utlänningslagen). Endast om det med hänsyn till något allmänt eller enskilt intresse är av  
 synnerlig vikt  
 att en sekre- tessbelagd uppgift i ärendet inte röjs gäller sekretessen i förhållande till en part. I annat fall har sökanden, som är part, alltid rätt att ta del av handlingar och annat material som har tillförts ärendet av referenspersonen. Förmodligen kan det i vissa fall föreligga synner- liga skäl för att en av referenspersonen lämnad uppgift om tvång inte röjs för sökanden. I undantagsfall kan det alltså hända att ett avgörande grundas på omständigheter som en part inte har fått full kännedom om. 
 Enligt 10 kap. 14 § offentlighets- och sekretesslagen är det möj- ligt att vid utlämnande av en sekretessbelagd uppgift göra ett för- behåll som inskränker den enskildes rätt att lämna uppgiften vidare eller utnyttja den, om myndigheten på det sättet anser att risken 
 393 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 SOU 2012:35 
  
 för skada, men eller annan olägenhet kan undanröjas. I ärenden av det slag som det nu handlar om är det förmodligen i många fall inte lämpligt att lämna ut en uppgift till sökanden med förbehåll. Det måste nämligen, med hänsyn till att äktenskapstvång ofta utövas kollektivt och till att även sökanden kan vara utsatt för press, antas att risken för att förbehållet inte respekteras är stor. Om sökanden är den eller en av dem som utöver pressen har ett förbehåll knapp- ast någon funktion. 
 Som har beskrivits i avsnitt 17.3.3 finns en skyldighet att moti- vera beslut om uppehållstillstånd. Det finns vidare en förpliktelse enligt artikel 5.4 i familjeåterföreningsdirektivet att motivera avslags- beslut. Skyldigheten att motivera beslut är central i rättsskydds- systemet och det är för den enskilde ytterst väsentligt att myndig- heten redogör för hur den har kommit fram till sitt beslut. 
 4  
 Även med beaktande av de starka skäl som talar för att Migrationsverket i vissa fall ska kunna avstå från att motivera ett avslagsbeslut, fram- står en sådan lösning som i alltför hög grad stridande mot de prin- ciper som bör gälla (och gäller) för beslutsfattande inom den svenska förvaltningen och det svenska rättsväsendet. Det skulle dessutom stå i strid med familjeåterföreningsdirektivet. Mot en sådan lösning talar dessutom att det snart skulle uppstå en allmän förståelse för att en utebliven motivering innebär att en part har åberopat tvång. Skyddseffekten är därför tveksam. En sådan lösning bör av angivna skäl inte komma i fråga. 
 Sekretessen enligt 37 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen kan gälla för uppgifter i skälen till ett beslut men däremot inte för själva beslutet (tredje stycket). Om förutsättningar för det i övrigt föreligger går det alltså att hemlighålla skälen för beslutet. Detta gäller emellertid inte i förhållande till sökanden. Enligt 10 kap. 3 § andra stycket offentlighets- och sekretesslagen hindrar nämligen aldrig sekretess att en part i ett mål eller ärende tar del av domen eller beslutet i ärendet. Det är en grundläggande rättssäkerhets- garanti att en part har rätt att få del av en dom eller ett beslut. Dessutom är det högst troligt att det snart skulle bli känt att sek- retessbelagda skäl ofta döljer påståenden om tvång. Trots de allvar- liga olägenheter som regleringen innebär i fall av tvångsäktenskap föreslår vi mot denna bakgrund inte någon möjlighet att göra undantag från rätten att ta del av ett beslut. 
  
 4  
 Se betänkandet En ny förvaltningslag (SOU 2010:29), som innehåller en utförlig genom- gång av bl.a. tidigare lagstiftningsärenden och en diskussion om motiveringsskyldighetens innehåll, s. 491 f. 
 394 
  
 SOU 2012:35 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 Undantag som uttryckligen tar sikte enbart på tvångsäktenskap bör enligt vad som nu har sagts inte komma i fråga. När det gäller eventuella ändringar med ett vidare tillämpningsområde tillkom- mer, utöver de skäl som nyss har anförts, att vårt uppdrag gäller en- dast barnäktenskap och tvångsäktenskap och att vi därför som utgångspunkt inte bör lägga fram förslag som rör ett betydligt mer vidsträckt område än så. 
 Finns det tillräckliga möjligheter att avslå en ansökan om uppehållstillstånd vid tvångsäktenskap? 
 En annan fråga är om lagstiftningen är utformad så att det finns tillräckliga möjligheter att avslå en ansökan om uppehållstillstånd när det handlar om tvångsäktenskap. 
 Om parterna har gift sig i utlandet ska en prövning ske enligt 8 kap. 1 a § IÄL av om äktenskapet ska erkännas här. Huvudregeln är att tvångsäktenskap inte ska erkännas. Det finns då inte någon rätt till familjeåterförening med hänvisning till äktenskapet, för- utom i de sällsynta fall då det finns särskilda skäl till erkännande enligt 1 kap. 8 a § IÄL. 
 Om äktenskapet erkänns på grund av särskilda skäl – något som torde vara ytterst sällsynt – finns en rätt till familjeåterförening enligt 5 kap. 3 § utlänningslagen. Detsamma gäller i situationen att ett äktenskap visserligen har ingåtts mot någons vilja men inte har ingåtts under sådana förhållanden att det räknas som tvång enligt IÄL:s terminologi. Under förutsättning att den part som inte vill att maken eller makan ska få uppehållstillstånd är beredd att stå för att han eller hon inte önskar leva tillsammans med den andra par- ten, bör det dock i många fall finnas möjlighet att avslå en ansökan om uppehållstillstånd med hänvisning till att makarna inte lever tillsammans eller i vart fall att de inte har en sådan avsikt (5 kap. 17 a § andra stycket 1 utlänningslagen). 
 En annan kategori är personer som med stöd av reglerna i 5 kap. 3 a § utlänningslagen ansöker om uppehållstillstånd under åberopande av en  
 avsikt  
 att ingå äktenskap eller inleda ett sambo- förhållande. Om referenspersonen då uppger att han eller hon inte önskar sammanleva med sökanden i Sverige kan till att börja med ifrågasättas om det över huvud taget kan sägas föreligga en avsikt till äktenskap eller samboförhållande. Vidare är det en förutsättning för uppehållstillstånd enligt 5 kap. 3 a § utlänningslagen är att det 
 395 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 SOU 2012:35 
  
 inte föreligger särskilda skäl mot att bevilja tillstånd. Syftet med regleringen är att det ska vara möjligt att avslå uppehållstillstånd vid t.ex. månggifte, barnäktenskap eller förhållanden mellan minder- åriga och då det finns en påtaglig risk för att den sökande kommer att utsättas för misshandel eller andra övergrepp i förhållandet (prop. 2004/05:170 s. 181 f.). Den omständigheten att tvång inte omnämns i förarbetena till paragrafen kan knappast förstås som att det från lagstiftarens sida har varit meningen att uppehållstillstånd ska beviljas i sådana situationer. 
 Sammantaget gör vi bedömningen att det finns juridiska förut- sättningar för att avslå en ansökan om uppehållstillstånd i de allra flesta fall då det kommer fram att ett ingånget eller planerat äkten- skap är resultatet av tvång och då referenspersonen inte önskar leva med sökanden i Sverige. Vi anser därför inte att det finns anledning att införa tvång som en uttrycklig avslagsgrund. Såvitt gäller makar torde dessutom med hänsyn till familjeåterföreningsdirektivet inte finnas något utrymme för en sådan bestämmelse. Vi föreslår därför inte några ändringar i detta avseende. 
 Finns det tillräckliga möjligheter att utreda och upptäcka tvång? 
 En fråga är om Migrationsverket har tillräckliga möjligheter att uppmärksamma och utreda om någon är utsatt för tvång. I tidigare förarbeten har det gjorts en koppling mellan förekomsten av muntlig handläggning och möjligheterna att uppdaga tvång. Frågan om muntlig handläggning i anknytningsärenden regleras som tidi- gare nämnts av 14 § förvaltningslagen. I prop. 1999/2000:43 beto- nades vikten av muntliga inslag i handläggningen i ärenden rörande arrangerade äktenskap (s. 39 f.). Det ansågs mycket angeläget att den part som är bosatt i Sverige hörs utan att någon släkting är närvarande och att en eventuellt nödvändig tolk är opartisk. På så sätt torde man enligt regeringen kunna fånga upp fall där det kommer fram att kvinnan eller mannen känner sig tvingad att gå med på äktenskap. Dessa förarbetsuttalanden kom att tolkas som att muntlig handläggning var i det närmaste obligatorisk i anknyt- ningsärenden. 
 Detta krav på muntlighet, som det uppfattades, diskuterades i betänkandet Effektivare handläggning av anknytningsärenden (SOU 2005:14, s. 95 ff.). I betänkandet konstateras att kravet på munt- lighet hade visat sig leda till en fördröjd hantering av anknyt- 
 396 
  
 SOU 2012:35 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 ningsärenden i stor utsträckning och hade kommit att bli den största anledningen till att handläggningstiderna hade ökat kraftigt. Det ansågs att muntligheten hade blivit ett formellt krav som i många fall inte tillförde ärendet några avgörande uppgifter för be- dömningen av förhållandet. Migrationsverkets erfarenheter visade också att det ökade kravet på muntliga utredningar med referens- personer inte i nämnvärd utsträckning hade påverkat möjligheterna att upptäcka sådana omständigheter som kan vara ett hot mot den sökande. I betänkandet föreslogs därför att migrationsmyndig- heterna skulle få möjlighet att avgöra vilken utredningsmetod som är mest lämplig och effektiv i varje enskilt fall och att en bestäm- melse med den innebörden skulle införas i utlänningslagen. Utred- ningen bedömde att det även i fortsättningen som regel skulle vara nödvändigt med muntlig intervju med sökande vid utlandsmyndig- heterna. Vidare ansågs att det i vissa fall skulle vara nödvändigt med en muntlig utredning med referenspersonen, exempelvis i ärenden rörande arrangerade äktenskap, i vilka det är särskilt viktigt att klarlägga parternas fria vilja. 
 Regeringen behandlade förslaget i prop. 2005/06:72 (s. 53 f.). Regeringen instämde i bedömningen att den handläggande myn- digheten själv borde få bestämma om och i vilken utsträckning olika handläggningsmöjligheter ska utnyttjas. Det betonades att det intolkade muntlighetskravet saknade stöd i lag och att det redan genom förvaltningslagens bestämmelser om muntlig handläggning fanns möjlighet för migrationsmyndigheterna att besluta om munt- lig handläggning ska förekomma eller inte. Någon särskild bestäm- melse infördes därför inte i utlänningslagen. 
 Det är inte känt för utredningen hur många av Migrations- verkets anknytningsärenden som avgörs efter muntlig handlägg- ning avseende referenspersonen, men av uppgifter från Migrations- verket att döma förefaller detta variera. Det är däremot en huvud- regel att muntlig handläggning sker avseende sökanden. 
 Frågan är om det finns anledning att på nytt överväga ett ökat inslag av muntlighet i utredningarna. För en sådan lösning talar att man kan anta att det då kan vara lättare att fånga upp tecken på att äktenskapet inte har ingåtts av fri vilja. I rapporten  
 Gift mot sin vilja  
 framkommer att någon tillståndsenhet på fråga från Ung- domsstyrelsen har uppgett att enheten oftare fick fram uppgifter om tvångsäktenskap när samtliga anknytningsärenden utreddes munt- 
 397 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 SOU 2012:35 
  
 ligen. 
 5  
 I den tidigare Utlänningshandboken (nu ersatt av Handbok i Migrationsärenden) uttalades emellertid att det var relativt sällan som sökanden eller referenspersonen under ett intervjutillfälle klart anger att äktenskapet har ingåtts under tvång. I stället är det mer vanligt att sådana uppgifter kommer fram på annat sätt innan be- slutet fattas. 
 Givetvis är också behovet av effektivitet i handläggningen ett ytterligt starkt argument mot ett obligatoriskt ökat inslag av munt- lighet. 
 Utredningens bedömning är att regleringen i 14 § förvaltnings- lagen ger Migrationsverket ett väl avvägt handlingsutrymme när det gäller användning av olika utredningsmetoder. De uttalanden som tidigare gjorts angående arrangerade äktenskap framstår fortfarande som relevanta. Vi menar alltså att det, när det finns anledning att tro att det handlar om ett arrangerat äktenskap, som regel finns anledning att hålla en muntlig intervju med referenspersonen med syfte att utreda bl.a. om det är fråga om ett tvångsäktenskap. Bedömningen måste dock göras från fall till fall. 
 Migrationsverket arbetar för närvarande med att ta fram rutiner för handläggning av ärenden som rör barnäktenskap och tvångsäkt- enskap. Det kan finnas anledning även för Utrikesdepartementet och utlandsmyndigheterna att se över om rutinerna vid utredning av anknytningsärenden är lämpliga när det gäller möjligheter att uppdaga tvång. En punkt som vi särskilt vill lyfta fram är betydel- sen av att eventuella tolkar som används är opartiska. Referensper- sonen bör inte utnyttjas som tolk och inte heller släktingar eller andra med kopplingar till sökandens eller referenspersonens familj eller släkt. 
 Vi har hittills uppehållit oss mest vid situationen att det är refe- renspersonen som är tvingad, men det kan naturligtvis också många gånger förhålla sig så att sökanden eller båda är tvingade till äkten- skapet. När det gäller sökanden bör det noga övervägas vilken per- sonal vid utlandsmyndigheten som ges i uppdrag att göra utred- ningen. Man bör vara medveten om att det kan vara problematiskt om lokalanställd personal håller i samtalet, eftersom sökanden kan känna oro för om handläggaren är opartisk eller kan komma att solidarisera sig med dem som utövar påtryckningarna. Samma pro- blematik kan givetvis uppstå när det gäller tolkar. Det kan också 
  
 5  
 Ungdomsstyrelsen (2009:5), s. 254. 
 398 
  
 SOU 2012:35 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 finnas anledning att fundera över om det bör vara en man eller en kvinna som gör intervjun. 
 Det är naturligtvis problematiskt, om än fullt förståeligt, att personer som faktiskt berättar om att de är eller ska bli bortgifta med tvång inte vågar stå för dessa uppgifter. De befinner sig i en oerhört svår sits där de kan uppleva att utgången blir dålig oavsett vilket alternativ de väljer. Detta är ett svårlöst problem, men vissa åtgärder bör ändå kunna vidtas för att i högre grad göra det möjligt för personen att vidhålla sin berättelse. Om uppgifter om tvång kommer fram bör det enligt vår mening vara möjligt för Migra- tionsverket att kalla referenspersonen till ett möte, eller i förekom- mande fall ett andra möte. Till det mötet bör verket, med partens samtycke, kunna bjuda in exempelvis någon företrädare för social- tjänsten, Polisen eller en kvinnojour eller någon annan verksamhet som erbjuder hjälp åt personer som är utsatta för tvångsäktenskap. Referenspersonen kan vid ett sådant möte få utförlig information om de olika handlingsalternativ som står till buds och vilken hjälp som finns att få. Om situationen är akut och referenspersonen vill, kan insatser sättas igång omedelbart. Vi bedömer att det inte är nödvändigt med några lagändringar för att det ska bli möjligt med en lösning av detta slag. Migrationsverket bör kunna initiera inför- ande av detta i sina rutiner och arbeta upp kontakter med social- tjänst och andra relevanta aktörer. 
 En lösning av detta slag bjuder betydligt större svårigheter vid utlandsmyndigheterna. Situationen för sökanden kan vara sådan att det i praktiken är i det närmaste omöjligt att, med hänsyn till hot- bilden och till avsaknaden av samhällsfunktioner som stödjer och skyddar brottsutsatta kvinnor och andra brottsoffer, stå fast vid uppgifter om tvång. Om det finns praktiska förutsättningar kan modellen dock övervägas även vid utlandsmyndigheternas hantering. 
 Höjd åldersgräns för familjeåterförening 
 Enligt familjeåterföreningsdirektivet är det, för att garantera en bättre integration och förhindra tvångsäktenskap, tillåtet för med- lemsstaterna att kräva att referenspersonen och dennes make eller maka ska ha uppnått en viss lägsta ålder, högst 21 år, innan maken eller makan kan återförenas med referenspersonen. Sverige har vid genomförandet av direktivet i svensk rätt valt att stå fast vid den  
 18-årsgräns 
  som gällde enligt rådande praxis (se prop. 2005/06:72 
 399 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 SOU 2012:35 
  
 s. 38). Frågan är om det finns anledning och förutsättningar att höja åldersgränsen till 21 år. 
 För en sådan höjning talar att det kan ge unga personer som utsätts för påtryckningar att gifta sig en viss respit. I de fall då ett av syftena med ett tvångsäktenskap eller ett äktenskap mot någons vilja är att någon ska kunna få uppehållstillstånd i Sverige, kan det innebära ett minskat tryck på unga personer att gifta sig. Regler som ställer upp en högre åldersgräns än 18 år för rätt till familje- återförening har införts i flera länder, däribland Förenade kunga- riket, som dock inte är bundet av familjeåterföreningsdirektivet. Uppgifter från en framträdande hjälporganisation där tyder på att vissa unga har varit hjälpta av att i förhållande till sina familjer kunna peka på att det saknas möjlighet för en make eller maka att få uppehållstillstånd innan båda parterna har fyllt 21 år. 
 6  
 I Danmark, som inte heller är bundet av familjeåterföreningsdirektivet, gäller en åldersgräns på 24 år för familjeåterförening. I en dansk studie framhåller vissa intervjuade föräldrar att  
 24-årsregeln 
  har gett dem möjlighet att avvisa äktenskapsanbud från personer i hemlandet. Studien visar dock även att det inte går att bedöma om antalet tvångsäktenskap har stigit, sjunkit eller är oförändrat sedan reg- lerna om familjeåterförening ändrades. 
 7 
  
 Starka skäl talar mot en lösning av detta slag. Lika viktig som rätten att inte bli gift mot sin vilja är rätten för fullvuxna män och kvinnor att gifta sig och bilda familj. Det är en rätt som framgår av artikel 16.1 i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättighet- erna, artikel 12 i Europakonventionen och artikel 23.2 i FN:s kon- vention om medborgerliga och politiska rättigheter. Åldersgränsen för äktenskap i Sverige är 18 år. Den återspeglar Barnkonvention- ens definition av ett barn och bör, som vi har framhållit på flera håll i betänkandet, tillmätas stor betydelse. Samma åldersgräns tillämpas när det gäller erkännande av utländska äktenskap i fall då någon av parterna vid vigseln hade koppling till Sverige genom medborgar- skap eller hemvist. En regel av det slag som föreslås innebär en kraftig inskränkning i myndiga personers rätt att gifta sig och leva tillsammans. Den innebär också en tydlig särbehandling av trans- nationella äktenskap. 
 8 
  
 6 
  
 House of Commons Home Affairs Committee,  
  
 Forced Marriage 
 , 8th Report of Session  
 2010-12, 
  HC 880, para 16. 
  
 7 
  
 SFI(04:09), Garbi Schmidt & R (on the application of Bibi and another) (FC) (Respondents) v Secretary of State for the Home Department (Appellant) [2011] UKSC 45. 
  
 9 
  
 I en artikel i Berlingske den 23 juni 2007,  
  
 Indvandrerpiger tvangsgiftes stadig i hjemlandet,  
 beskrivs bl.a. denna effekt av  
 24-årsregeln. 
  
 10 
  
 Europeiska unionens råd, den 15.11.2011, KOM (2011) 735 slutlig,  
  
 Grönbok om rätt till familjeåterförening för tredjelandsmedborgare som är bosatta i Europeiska unionen (direktiv 2003/86/EG). 
  
 401 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 SOU 2012:35 
  
 borna är under 18 år. När det handlar om en avsikt att ingå äktenskap eller partnerskap prövas ansökningen enligt 5 kap. 3 a § utlänningslagen. I den paragrafen framgår inte uttryckligen att underårighet kan vara en grund för avslag. Ett villkor för uppe- hållstillstånd enligt 5 kap. 3 a § är dock att inte särskilda skäl talar emot att sådant tillstånd ges. Regleringen syftar bl.a. till att ge möj- lighet att avslå en ansökan om uppehållstillstånd vid avsikt att ingå barnäktenskap eller inleda ett samboförhållande mellan minder- åriga. 
 Oavsett om ansökningen prövas enligt 5 kap. 3 § eller 3 a § inne- bär Migrationsverkets praxis att uppehållstillstånd normalt vägras när det handlar om ett barnäktenskap eller ett samboförhållande mellan barn. Undantag görs dock när det skulle framstå som stötande att avslå ansökan. Så kan vara fallet i första hand om flickan är gravid, om parterna har ett gemensamt barn eller om flickan skulle bli utstött om hon tvingades stanna kvar i hemlandet. Enligt praxis ges regelmässigt uppehållstillstånd i dessa situationer. 
 Denna praxis kan kontrasteras med Skatteverkets praxis i registreringsärenden. Under tiden den 1 september 2010 till den 31 augusti 2011 handlade verket 70 ärenden om registrering av barnäktenskap i vilket någon av makarna haft anknytning till Sverige vid äktenskapets ingående. I minst fem av dessa ärenden fanns barn. Det framgår inte av redovisningen om det handlade om gemensamma barn, men det är troligt. Endast ett av dessa 70 barn- äktenskap med svensk anknytning registrerades med hänvisning till undantaget om särskilda skäl i 1 kap. 8 a § andra stycket IÄL. Högsta förvaltningsdomstolen har i en dom den 14 mars 2012 fast- slagit att Skatteverket gjorde rätt som vägrade registrering i ett fall då äktenskapet ingicks tio dagar före kvinnans artonårsdag och det efter vigseln visade sig att hon var gravid. Enligt Högsta förvalt- ningsdomstolen utgjorde det anförda inte särskilda skäl för att be- vilja registrering (mål nr  
 2438-11). 
  
 Skatteverkets bedömning är inte bindande för Migrationsverket, som alltså kan finna att äktenskapet ska erkännas på grund av sär- skilda skäl även om Skatteverket har varit av annan uppfattning. Om äktenskapet inte erkänns, kan ansökan prövas enligt regler om sambor eller om avsikt att ingå ett samboförhållande eller äkten- skap. Prövningen kan, som sagts ovan, leda till att uppehållstill- stånd ges trots att en av parterna fortfarande är under 18 år, om det skulle framstå som stötande att inte bevilja tillstånd. 
 402 
  
 SOU 2012:35 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 Migrationsverket har anfört att det är en brist att det inte uttryckligen framgår av utlänningslagen att den som ansöker om uppehållstillstånd med åberopande av en avsikt att gifta sig eller inleda ett samboförhållande måste vara 18 år fyllda. 
 Utredningen har förståelse för Migrationsverkets synpunkt. Emellertid finns inget som tyder på att Migrationsverkets praxis när det gäller barnäktenskap och förhållanden med minderåriga är mer generös än som varit tänkt. Det verkar alltså inte handla om ett förhållande som ställer till några större tillämpningssvårigheter i praktiken. Frågan om det i bestämmelsen bör finnas en exempli- fierande uppräkning av situationer då det finns särskilda skäl mot att meddela uppehållstillstånd involverar dessutom frågor som inte berör barnäktenskap och tvångsäktenskap och som därför i betyd- ande mån ligger utanför utredningens område. 
 Migrationsverket har vidare uttryckt oro över att alltfler unga flickor som ansöker om uppehållstillstånd är gravida. Verket befa- rar att nuvarande praxis, som innebär att undantag kan göras vid graviditet eller om det finns gemensamma barn, medför en risk för att unga flickor pressas att bli gravida. 
 Flera omständigheter är relevanta. Ett undantagslöst förbud mot att bevilja uppehållstillstånd när den ena parten är underårig kan förmodligen leda till att vissa barnäktenskap inte kommer till stånd eller äktenskapet i varje fall skjuts upp till dess båda parter är myn- diga. Ett motiv till att pressa eller tvinga underåriga till graviditet försvinner. Detta vore naturligtvis mycket önskvärt, vilket vi också har tagit upp i fråga om äktenskapsdispens för underåriga (kapitel 7). Samtidigt kan konsekvenserna i enskilda fall bli orimliga. När ett litet barn är med i bilden handlar det inte längre enbart om den underåriga maken eller makan, utan också om det lilla barnets rätt till sina föräldrar. Ett undantagslöst förbud mot uppehållstillstånd i nu diskuterade situationer kan redan därför inte komma i fråga. (Se även diskussionen i kapitel 9 om artikel 8 i Europakonventionen.) 
 Enligt vårt synsätt är situationen bekymmersam och svårlöst. Förfarandet att pressa eller tvinga unga flickor att bli gravida är oförsvarligt. Samtidigt är det svårt att hitta en lagstiftningslösning som inte, när det väl föreligger en graviditet eller ett gemensamt barn, i vissa fall leder till stötande resultat. Man måste utgå ifrån att barnäktenskap kan komma till stånd även om omgivningen är med- veten om att utsikterna för den part som inte bor i Sverige att få uppehållstillstånd här är obefintliga på kort sikt. 
 403 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 SOU 2012:35 
  
 Vår sammantagna bedömning är att den nuvarande bestämmel- sen, trots sina nackdelar, bör behållas. 
  
 17.4.3 
  
 Tvåårsregeln och dess undantag 
  
 Bedömning:  
 Det finns vissa skäl som talar för en översyn av bestämmelsen i 5 kap. 16 § utlänningslagen med fokus på be- stämmelsens funktion och effekter när det gäller personer som kommer till Sverige på grund av att de har blivit tvingade att gifta sig. Denna situation omfattas av artikel 59 i Europarådets konvention om förebyggande och bekämpande av våld mot kvinnor och våld i nära relationer, som utreds i ett annat sam- manhang av en särskild utredare. Den särskilda utredarens be- dömningar när det gäller Europarådskonventionens krav bör avvaktas. 
 Vissa frivilligorganisationer har till utredningen framfört att ett slopande av den s.k. tvåårsregeln skulle vara till stor nytta för per- soner som har kommit till Sverige på grund av ett äktenskap mot den egna viljan. 
 11  
 Det kan handla om t.ex. kvinnor som kommer till Sverige och efter en tid blir medvetna om att man inte måste förbli i ett sådant äktenskap. Många gånger far kvinnor som har blivit gifta mot sin vilja illa på olika sätt. Givetvis kan också kvinnor som har gift sig före 18 års ålder och som beviljas uppehållstillstånd här fara illa i sitt äktenskap. 
 Om kvinnan lämnar förhållandet innan hon har fått ett perma- nent uppehållstillstånd – vanligtvis efter två år – finns en risk att hon inte beviljas ett nytt uppehållstillstånd och att hon därför tvingas återvända till sitt hemland. Detta kan skapa en inlåsnings- effekt som leder till att kvinnan inte vågar lämna förhållandet. Detta har uppmärksammats även i Europarådets konvention om 
  
 11  
 En särskild utredare har fått i uppdrag att kartlägga och analysera förekomsten och omfattningen av våld, hot och kränkningar som kan drabba utländska kvinnor som har beviljats uppehållstillstånd på grund av anknytning till en man bosatt i Sverige (dir 2011:44). Utredaren ska identifiera de utsatta kvinnornas behov av insatser från den kommunala och statliga förvaltningen samt lämna förslag om hur insatserna kan förbättras. Utredaren ska också överväga om förbättrad samhällsinformation före och efter inresan kan ha betydelse i ett förebyggande syfte. Uppdraget ska redovisas senast den 6 juli 2012. Utredaren har inte fått i uppdrag att se över regeln i 5 kap. 16 § utlänningslagen men kommer enligt uppgift på utredningens hemsida att göra en egen, samlad analys av regelsystemet och dess tillämpning utifrån perspektivet om våld som kan drabba utländska kvinnor och deras medföljande barn. 
 404 
  
 SOU 2012:35 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 förebyggande och bekämpande av våld mot kvinnor och våld i nära relationer, vilket vi återkommer till strax. 
 Bestämmelsen i 5 kap. 16 § tredje stycket utlänningslagen inne- bär vissa möjligheter till uppehållstillstånd trots att förhållandet har upphört inom tvåårstiden. Reglerna har beskrivits i avsnitt 17.3.2.5. 
 Ett slopande av eller en mer genomgripande ändring av reglerna om uppskjuten invandringsprövning och om fortsatt uppehållstill- stånd aktualiserar frågor som ligger utanför vårt utredningsupp- drag. Det kan därför inte komma i fråga för oss att lämna sådana förslag. 
 Vi har däremot övervägt om utredningen bör lämna ett mer begränsat förslag, av innebörd att utlänningen, även om ett förhål- lande har upphört, kan ges uppehållstillstånd om det har rört sig om ett tvångsäktenskap. I de fall då det finns starka humanitära skäl på grund av t.ex. social utstötning i hemlandet kan 5 kap. 16 § 3 tillämpas. Behovet av en särreglering med hänsyn till just sådana fall kan därför ifrågasättas. Emellertid kan hävdas att den som har tvingats av andra att lämna sitt hemland för att leva med någon som personen inte själv har valt, många gånger kan ha ett berättigat intresse av att få stanna i det nya landet, även om det inte i övrigt finns tillräckligt starka humanitära skäl med hänsyn t.ex. till följderna av ett återvändande till hemlandet. Något sådant kan framstå som befogat bl.a. vid en jämförelse med andra punkten i samma stycke i bestämmelsen, som handlar om fallet att utlänningen eller utlän- ningens barn har varit utsatta för våld eller annan allvarlig kränkning. Tanken på att en person som har tvingats till Sverige för äktenskap kan förlora rätten att bo här kan säkert av många uppfattas som lika stötande som att en misshandlad kvinna förlorar möjligheterna till uppehållstillstånd om hon lämnar sin man. Till detta kommer den inlåsningseffekt i ett oönskat äktenskap som kan uppstå. Det sagda talar för införande av en regel av det slag som nu diskuteras. Ett uttryckligt undantag från tvåårsregeln skulle vidare innebära att tvångsäktenskapen lyfts fram i utlänningslagen, vilket i sig kan vara önskvärt. 
 Mot detta kan anföras att det är tveksamt vilken skillnad som ett särskilt undantag skulle innebära i praktiken. När det handlar om tvångsäktenskap ligger det i sakens natur att en skilsmässa och ett återvändande till ursprungslandet ofta är problematiskt och rentav riskfyllt. För sådana fall finns, som sagt, redan tredje stycket tredje punkten. En nackdel är vidare att en särskild undantagsregel kan komma att missbrukas genom att personer grundlöst påstår sig ha 
 405 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 SOU 2012:35 
  
 blivit tvingade till äktenskapet. Detta gäller särskilt om man inte kräver att sammanboendet ska ha haft viss varaktighet. Att ställa upp ett krav på varaktighet kan å andra sidan starkt ifrågasättas, eftersom det kan skapa just sådana inlåsningseffekter som undan- taget är avsett att minska. 
 Risken för missbruk bör i och för sig kunna minskas genom att det, i likhet med vad som gäller i våldsfallen i andra punkten, krävs omständigheter utöver sökandens påstående för bifall. Också den omständigheten att den som vill missbruka regeln skulle bli tvungen att falskt anklaga någon för brott bör verka återhållande. 
 Någon praxis från Migrationsöverdomstolen som tydliggör hur 5 kap. 16 § tredje stycket 3 tillämpas i fall av tvångsäktenskap finns inte. Utredningen har med den tid som stått till buds och med hän- syn till uppdragets omfattning inte haft möjlighet att kartlägga Migrationsverkets praxis när det gäller bestämmelsen. Enligt upp- gift från Migrationsverket är det inte känt att den har tillämpats i mer än enstaka fall rörande tvångsäktenskap. 
 12 
  
 Ett särskilt problem är att det i dessa ärenden typiskt sett för- håller sig så, att utlänningen i samband med ansökningen om uppe- hållstillstånd har förtigit att det var fråga om ett tvångsäktenskap. Enligt 7 kap. 1 § utlänningslagen får visering, uppehållstillstånd och arbetstillstånd återkallas för en utlänning som medvetet har lämnat oriktiga uppgifter eller medvetet har förtigit omständigheter som varit av betydelse för att få tillståndet. Bestämmelsen är fakultativ, eftersom andra omständigheter måste kunna vägas in än den orik- tiga uppgiften eller förtigandet (prop. 1997/98:36). I förarbetena framhålls att endast ett sådant förtigande som innebär ett medvetet utnyttjande av tillståndsmyndighetens bristande kunskap om ett för tillståndets beviljande avgörande förhållande bör få leda till att tillståndet återkallas. 
 Det vore ytterst problematiskt om Migrationsverket, vid en prövning enligt 5 kap. 16 § tredje stycket, skulle beakta att sökan- den förtigit att det är fråga om ett tvångsäktenskap. 
 Sammantaget anser utredningen att det finns skäl som talar för en översyn av reglerna i 5 kap. 16 § utlänningslagen med fokus på deras funktion och effekter när det gäller personer som kommer till Sverige på grund av att de har blivit tvingade att gifta sig. Vi bedö- 
  
 12  
 Migrationsverket har den 16 december 2010 lämnat en redogörelse till regeringen för tillämpningen av 5 kap. 16 § tredje stycket utlänningslagen. Den innehåller inte något ärende om tvångsäktenskap. 
 406 
  
 SOU 2012:35 
  
 Uppehållstillstånd m.m. 
  
 mer emellertid att det behövs ett bättre beslutsunderlag och mer ingående överväganden än vi har möjlighet att göra. 
 Till saken hör vidare att Europarådets konvention om förebyg- gande och bekämpande av våld mot kvinnor och våld i nära rela- tioner innehåller bestämmelser om rätt till uppehållstillstånd för bl.a. offer för tvångsäktenskap (artikel 59). I förklaranderapporten sägs att offer för brott enligt konventionen ska kunna få ett själv- ständigt uppehållstillstånd oberoende av längden på förhållandet. Stater kan reservera sig mot bestämmelsen. Som har nämnts tidi- gare har regeringen gett en utredare i uppdrag att analysera konven- tionen och överväga vilka lagstiftningsåtgärder eller andra åtgärder som krävs för att Sverige ska kunna tillträda den, samt att lämna förslag till sådana åtgärder. Med hänsyn till detta och till det som har sagts tidigare lämnar vi inte något förslag när det gäller undan- tagen från tvåårsregeln. Den särskilda utredarens bedömningar när det gäller Europarådskonventionens krav bör avvaktas. 
 13 
  
 17.4.4 
  
 Personer som förs utomlands för att giftas bort 
  
 Den nyss nämnda Europarådskonventionen innehåller vidare i arti- kel 59.4 en skyldighet för konventionsstaterna att se till att offer för tvångsäktenskap som förs utomlands i syfte att där giftas bort och som, till följd av detta, förlorar sitt uppehållstillstånd i det land där de bor, har rätt att få tillbaka tillståndet. Det handlar alltså om personer utan medborgarskap i den aktuella konventionsstaten som, genom att vistas i utlandet under längre tid, mister sitt uppehålls- tillstånd. Det är möjligt att reservera sig mot bestämmelsen. 
 Med hänsyn främst till att även denna bestämmelse omfattas av det uppdrag som har lämnats åt en utredare att analysera konven- tionen och lämna förslag till åtgärder går vi inte närmare in på frågan här. 
 14 
  
 13 
  
 Vi har samrått med utredaren om detta. 
  
 14 
  
 Vi har samrått med utredaren om detta. 
  
 407 
 18 Socialtjänstens hantering 
  
 18.1 
  
 Inledning 
  
 Socialtjänsten hör till de allra viktigaste aktörerna när det gäller frågor om barnäktenskap och äktenskap mot någons vilja. Socialnämnden ska verka för att barn och ungdomar växer upp under trygga och goda förhållanden och för att brottsoffer får stöd och hjälp. Social- nämnden ska särskilt beakta att kvinnor som är eller har varit utsatta för våld eller andra övergrepp av närstående kan vara i behov av stöd och hjälp för att förändra sin situation. En annan uppgift för socialnämnden är att sörja för att den som behöver vårdas eller bo i ett annat hem än det egna tas emot i ett familjehem eller i ett hem för vård och boende. Socialtjänsten har ett förstahandsansvar för samverkan när det gäller barn och unga som far illa eller riskerar att fara illa. 
 En bra hantering från socialtjänstens sida är ofta en förutsätt- ning för att personer som utsätts för barnäktenskap eller äktenskap mot den egna viljan, eller som löper risk att bli utsatta, ska få det stöd och skydd som de behöver. 
 Under den senaste tioårsperioden har det gjorts stora satsningar på att utveckla socialtjänstens arbete med bl.a. våldsutsatta kvinnor och hedersrelaterat våld. Fortfarande finns det dock en del brister, som vi har lyft fram i bl.a. kap. 5 och som kommer att diskuteras i kap. 20. 
 Vårt uppdrag omfattar inte primärt socialtjänstens arbete och inte heller sociallagstiftningen, även om det finns utrymme enligt direk- tiven att lämna förslag på området. Eftersom socialtjänstens roll är så central lägger vi ändå fram flera förslag i betänkandet som har till syfte bl.a. att stärka och förbättra socialtjänstens arbete. Det gäller bl.a. förslag om att det ska inrättas ett nationellt kompetensteam som kan ge råd och stöd och arbeta med metodutveckling m.m. (se kap. 21). Det gäller vidare förslag om utbildning och förebyggande 
 409 
  
 Socialtjänstens hantering 
  
 SOU 2012:35 
  
 arbete (se kap. 22). En viktig fråga gäller förutsättningar och meto- der för att arbeta med utsatta personers familjer, något som vi tar upp i kap. 22. I det här kapitlet diskuterar vi om något ytterligare bör göras som specifikt avser socialtjänsten. 
 Det kan naturligtvis inte komma i fråga att inom ramen för den här utredningen göra en översyn av socialtjänstlagen (2001:453, SoL) eller lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). Till saken hör att Barnskyddsutredningen relativt nyligen har gjort en översyn av bestämmelserna till skydd och stöd för barn och unga i SoL och LVU. Den utredningen har i sitt be- tänkande Lag om stöd och skydd för unga (SOU 2009:68) lämnat förslag som innebär bl.a. att bestämmelser om barn och unga förs samman i en ny lag. I betänkandet lämnas också ett antal förslag till lagändringar som kan ha betydelse när det gäller barnäktenskap och äktenskap mot någons vilja. Förslagen har till alldeles nyligen beretts inom Socialdepartementet. Förslaget att lägga ihop lagarna är inte aktuellt. 
 Vidare pågår i Socialdepartementet arbete med utredningsdirek- tiv för en översyn av LVU. Dessa kan naturligtvis få viss betydelse inom vårt utredningsområde. Vi berör ett par frågor med koppling till de kommande direktiven. 
 Med hänsyn till lagstiftningens stora betydelse för vårt utred- ningsområde gör vi först en relativt ingående genomgång av gällande rätt. 
  
 18.2 
  
 Gällande rätt 
  
 18.2.1 
  
 Inledning 
  
 Nedan följer en genomgång av de bestämmelser i SoL och LVU som har störst betydelse när det gäller personer som är utsatta för, eller löper risk för att bli utsatta för, barnäktenskap eller äktenskap mot den egna viljan. Vidare beskrivs kortfattat reglerna om sekretess och tystnadsplikt. Slutligen redogörs för vissa bestämmelser i pass- lagen (1978:302). 
 410 
  
 SOU 2012:35 
  
 Socialtjänstens hantering 
  
 18.2.2 
  
 Socialtjänstlagen 
  
 Allmänt om socialtjänstens mål och kommunens ansvar samt om ansvarsfördelningen mellan kommuner 
 Socialtjänstens verksamhet regleras främst i SoL, som kan karak- täriseras som en målinriktad ramlag som innehåller både mål, skyl- digheter och rättigheter. Den ger kommunerna relativt stor frihet när det gäller att utforma socialtjänsten på ett sätt som tillgodoser individuella behov. Insatserna ska utgå från en individuell behovs- bedömning och vara av god kvalitet. 
 Varje kommun svarar för socialtjänsten inom sitt geografiska område och har det yttersta ansvaret för att enskilda får det stöd och den hjälp som de behöver (2 kap. 1 § SoL). Detta innebär ingen inskränkning i det ansvar som vilar på andra huvudmän. Kommunen kan naturligtvis inte frånsäga sig sitt ansvar exempelvis genom att hänvisa enskilda till frivilligorganisationer (se bl.a. RÅ 2007 ref. 43). 
 Kommunen får enligt 2 kap. 5 § SoL sluta avtal med andra när det gäller utförandet av kommunens uppgifter inom socialtjänsten. Genom ett sådant avtal får en kommun tillhandahålla tjänster åt en annan kommun. Uppgifter som innefattar myndighetsutövning får dock inte med stöd av denna bestämmelse överlämnas till privata aktörer, t.ex. ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller en enskild individ. 
 Genom lagändringar som trädde i kraft den 1 maj 2011 tydlig- gjordes vilken kommun som är ansvarig för stöd och hjälp till enskil- da. Syftet var bl.a. att förhindra att enskilda hamnar mellan stolarna när kommuner kommer överens om vem som ska vara ansvarig. Bestämmelserna om detta finns i 2 a kap. 1 § SoL. 
 Socialtjänstens uppgifter 
 Enligt 3 kap. 1 § SoL hör det till socialnämndens uppgifter att 
  
 - 
  
 göra sig väl förtrogen med levnadsförhållandena i kommunen, 
  
 - 
  
 medverka i samhällsplaneringen och i samarbete med andra sam- hällsorgan, organisationer, föreningar och enskilda främja goda miljöer i kommunen, 
  
 - 
  
 informera om socialtjänsten i kommunen, 
  
 411 
  
 Socialtjänstens hantering 
  
 SOU 2012:35 
  
 - 
  
 genom uppsökande verksamhet och på annat sätt främja förut- sättningarna för goda levnadsförhållanden, och 
  
 - 
  
 svara för omsorg och service, upplysningar, råd, stöd och vård, ekonomisk hjälp och annat bistånd till familjer och enskilda som behöver det. 
  
 Insatser inom socialtjänsten ska vara av god kvalitet. För utförande av uppgifterna ska det finnas personal med lämplig erfarenhet och utbildning. Kvaliteten i verksamheten ska systematiskt och fortlöpan- de utvecklas och säkras (3 kap. 2 § SoL). Socialnämndens insatser för den enskilde ska utformas och genomföras tillsammans med honom eller henne och vid behov i samverkan med andra samhällsorgan och med organisationer och föreningar. 
 Rätten till bistånd 
 4 kap. 1 § SoL föreskriver att den som inte själv kan tillgodose sina behov eller få dem tillgodosedda på annat sätt har rätt till bistånd av socialnämnden för sin försörjning (försörjningsstöd) och för sin livsföring i övrigt. Valet av åtgärder blir beroende av förhållandena i det enskilda fallet. 
 Åtgärder som rör barn och unga 
 Målet för barnpolitiken är att barn och unga ska respekteras och ges möjlighet till utveckling och trygghet samt delaktighet och in- flytande (prop. 2002/03:1). När åtgärder rör barn ska det särskilt beaktas vad hänsynen till barnets bästa kräver (1 kap. 2 § SoL). Med barn avses varje människa under 18 år. När en åtgärd rör ett barn ska barnet få relevant information och hans eller hennes inställning så långt det är möjligt klarläggas. Hänsyn ska tas till barnets vilja med beaktande av dess ålder och mognad (3 kap. 5 § andra stycket SoL). 
 I 5 kap. SoL finns särskilda bestämmelser om barn och unga. När det gäller utredningens målgrupp är det främst 1 och 1 a §§ som är av intresse. Enligt 1 § ska socialnämnden 
  
 - 
  
 verka för att barn och ungdom växer upp under trygga och goda förhållanden, 
  
 412 
  
 SOU 2012:35 
  
 Socialtjänstens hantering 
  
 - 
  
 i nära samarbete med hemmen främja en allsidig personlighets- utveckling och en gynnsam fysisk och social utveckling hos barn och ungdom, 
  
 - 
  
 med särskild uppmärksamhet följa utvecklingen hos barn och ungdom som har visat tecken till en ogynnsam utveckling, 
  
 - 
  
 aktivt arbeta för att förebygga och motverka missbruk bland barn och ungdom av alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel eller beroendeframkallande medel samt dopningsmedel, 
  
 - 
  
 i nära samarbete med hemmen sörja för att barn och ungdom som riskerar att utvecklas ogynnsamt får det skydd och stöd som de behöver och, om hänsynen till den unges bästa motiverar det, vård och fostran utanför det egna hemmet, 
  
 - 
  
 i sin omsorg om barn och ungdom tillgodose det särskilda be- hov av stöd och hjälp som kan finnas sedan ett mål eller ärende om vårdnad, boende, umgänge eller adoption har avgjorts, och 
  
 - 
  
 i sin omsorg om barn och ungdom tillgodose det särskilda behov av stöd och hjälp som kan finnas sedan vård och fostran utanför det egna hemmet har upphört. 
  
 När en vårdnadshavare inte är i stånd att tillgodose viktiga behov hos barnet är socialnämnden skyldig att vidta de åtgärder som nämnden anser behövs utifrån en individuell behovsbedömning. Bedömningen av vilka insatser som ska sättas in bör enligt uttalanden i förarbetena göras i samråd med föräldrarna. 
 Enligt 5 kap. 1 a § SoL är socialnämnden skyldig att i frågor som rör barn som far illa eller riskerar att fara illa samverka med sam- hällsorgan, organisationer och andra som berörs. Samverkans- skyldigheten är inte sekretessbrytande och måste alltså ske inom de ramar som sekretessreglerna sätter. 
 Socialstyrelsen har publicerat handboken  
 Barn och unga i social- tjänsten. Utreda, planera och följa upp beslutade insatser  
 (2006). 
 Brottsoffer 
 Till socialnämndens uppgifter hör att verka för att den som har utsatts för brott och dennes närstående får stöd och hjälp (5 kap. 11 § SoL). Bestämmelsen avser brottsoffer i alla åldrar och av båda könen och deras närstående. 
 413 
  
 Socialtjänstens hantering 
  
 SOU 2012:35 
  
 I 5 kap. 11 § andra stycket SoL klargörs att socialnämnden sär- skilt ska beakta att kvinnor som är eller har varit utsatta för våld eller andra övergrepp av närstående kan vara i behov av stöd och hjälp för att förändra sin situation. Enligt paragrafens tredje stycke ska socialnämnden också särskilt beakta att barn som har bevittnat våld eller andra övergrepp av eller mot närstående vuxna är offer för brott och kan vara i behov av stöd och hjälp (se prop. 2005/06:166). 
 Socialstyrelsen har tagit fram allmänna råd för socialnämndens arbete med våldsutsatta kvinnor samt barn som bevittnat våld (SOSFS 2009:22). Dessa har kompletterats med en handbok. 
 1  
 Dessutom har Socialstyrelsen tagit fram ett kunskapsstöd om socialtjänstens ansvar att ge stöd och hjälp åt brottsoffer och deras närstående. 
 2  
 Frågor om barnäktenskap, tvångsäktenskap och andra äktenskap mot den egna viljan tas inte upp särskilt i de allmänna råden, handboken eller kunskapsstödet. 
 Vård i familjehem och i hem för vård eller boende 
 I 6 kap. SoL finns bestämmelser om vård i ett annat hem än det egna. Enligt 1 § ska socialnämnden sörja för att den som behöver vårdas eller bo i ett annat hem än det egna tas emot i ett familjehem eller i ett hem för vård eller boende. 
 Handläggning av ärenden 
 I 11 kap. 1 § SoL föreskrivs att socialnämnden utan dröjsmål ska inleda en utredning av det som har kommit till nämndens känne- dom och som kan föranleda en åtgärd av nämnden. Bestämmelsen gäller samtliga utredningar, dvs. beträffande både barn och vuxna. 
 När det gäller en utredning av om nämnden behöver ingripa till ett barns skydd eller stöd gäller enligt 11 kap. 2 § SoL särskilda före- skrifter som gör det möjligt för nämnden att ta de kontakter som behövs och i samband därmed lämna ut annars sekretessbelagda upp- gifter. Enligt samma paragraf ska utredningen i sådana fall bedrivas skyndsamt och vara klar inom fyra månader. I 2 § finns också en 
  
 1 
  
 Socialstyrelsen (2011),  
 Handbok om socialnämndens ansvar för våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld 
 . 
  
 2 
  
 Socialstyrelsen (2012),  
 Brottsoffer och deras närstående. Socialtjänstens ansvar för att ge stöd och hjälp. 
 414 
  
 SOU 2012:35 
  
 Socialtjänstens hantering 
  
 bestämmelse om att den som berörs av en sådan utredning ska underrättas om att en utredning inleds. 
 I 11 kap. 10 § SoL ges barn som har fyllt 15 år rätt att själva föra sin talan i mål och ärenden enligt SoL. Barn som är yngre bör, en- ligt paragrafens andra stycke, höras om det kan vara till nytta för utredningen och barnet inte kan antas ta skada av det. Efter en lag- ändring den 1 augusti 2010 får barnet, vid en barnavårdsutredning höras utan vårdnadshavarens samtycke och utan att vårdnadshava- ren är närvarande. Detsamma gäller vid en utredning på social- nämndens initiativ om överflyttning av vårdnaden enligt 6 kap. 7 eller 8 § föräldrabalken. Enligt uttalanden i förarbetena bör vård- nadshavaren informeras om samtalet innan det genomförs (prop. 2009/10:192 s. 33). 
 Socialstyrelsen har gett ut föreskrifter och allmänna råd om dokumentation vid handläggning av ärenden och genomförande av insatser enligt bl.a. SoL och LVU(SOSFS 2006:5) och en handbok om handläggning och dokumentation i socialtjänsten (2010). 
 Tillsyn 
 Tillsynen över socialtjänsten regleras i 13 kap. SoL. Av bestämmel- serna framgår bl.a. att Socialstyrelsen har tillsyn över socialtjänsten och de särskilda ungdomshemmen. Tillsynen omfattar även viss enskild verksamhet, däribland yrkesmässigt bedriven verksamhet i form av hem för vård och boende och annan enskild verksamhet som kommuner upphandlar tjänster från för att fullgöra skyldigheter enligt SoL (1 §). Den närmare innebörden av tillsynen regleras i 2 §. Av 3 § framgår att Socialstyrelsen inom ramen för tillsynen ska lämna råd och ge vägledning, kontrollera att brister och missför- hållanden avhjälps, förmedla kunskap och erfarenheter som erhålls genom tillsynen samt informera och ge råd till allmänheten. 
 Anmälningsskyldigheten 
 Enligt 14 kap. 1 § andra stycket SoL är myndigheter vars verk- samhet berör barn och ungdom samt andra myndigheter inom hälso- och sjukvården, annan rättspsykiatrisk undersökningsverksamhet, socialtjänsten och kriminalvården skyldiga att genast anmäla till socialnämnden om de i sin verksamhet får kännedom om något som 
 415 
  
 Socialtjänstens hantering 
  
 SOU 2012:35 
  
 kan innebära att socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd. Detta gäller även dem som är anställda hos sådana myndigheter eller verksamma inom yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet som berör barn och unga eller socialtjänstens område i övrigt. 
 Med uttrycket myndigheter vars verksamhet berör barn och ungdom avses myndigheter och befattningshavare som typiskt i sin verksamhet kommer i kontakt med barn och ungdomar och deras förhållanden på ett sådant sätt att de kan få indikationer om att ett barn far illa. 
 3 
  
 Anmälan ska göras till socialnämnden om något gör att nämn- den behöver ingripa till en underårigs skydd. Med detta avses alla de fall då det kan antas att brister i omsorgen om en underårig eller något annat förhållande i hemmet medför fara för den underåriges hälsa eller utveckling och det kan finnas anledning för socialnämn- den att bevaka den unges intressen, i sista hand med stöd av LVU. 
 4 
  
 De som omfattas av anmälningsskyldigheten ska lämna social- nämnden alla uppgifter som kan vara av betydelse för utredning av ett barns behov av skydd. Uppgiftsskyldigheten innebär att sekretess inte hindrar att uppgifter lämnas till socialnämnden. 
 För dem som är verksamma inom familjerådgivning gäller en mindre omfattande anmälningsskyldighet som omfattar endast känne- dom om att ett barn utnyttjas sexuellt eller utsätts för fysisk eller psykisk misshandel i hemmet (14 kap. 1 § tredje stycket). 
 I 14 kap. 1 § första stycket finns dessutom en bestämmelse som riktar sig till var och en. Det sägs att var och en som får kännedom om något som kan innebära att socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd  
 bör  
 anmäla det till nämnden. 
 Socialstyrelsen har utfärdat allmänna råd om anmälningsskyldig- heten (SOSFS 2003:16) och även en handbok,  
 Anmälningsskyldig- het om missförhållanden som rör barn  
 (Socialstyrelsen 2004). Risk för barnäktenskap eller äktenskap mot den egna viljan tas inte upp särskilt i handboken. 
  
 3 
  
 Prop. 1996/97:124 s. 106. 
  
 4 
  
 Prop. 1979/80:1 Del A s. 537. 
  
 416 
  
 SOU 2012:35 
  
 Socialtjänstens hantering 
  
 Om polisanmälan av misstänkta brott 
 Det finns inte någon lagstadgad skyldighet för socialnämnden att polisanmäla brott mot barn. I Socialstyrelsens allmänna råd om hand- läggning och dokumentation av ärenden som rör barn och unga (SOSFS 2006:12) anges dock att brott mot barn enligt 3, 4 och 6 kap. brottsbalken och sådana brott som anges i lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor skyndsamt bör polis- anmälas om det är till barnets bästa. Om det är oklart om en polisan- mälan ska göras bör polis eller åklagare konsulteras. Enligt de allmänna råden bör det i barnets personakt dokumenteras när polisanmälan gjordes och motiveringen till den. Om polisanmälan inte gjorts, bör enligt de allmänna råden motiveringen till detta ställningstagande framgå av dokumentationen. 
  
 18.2.3 
  
 Lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) 
  
 5 
  
 Insatser inom socialtjänsten för barn och unga ska som utgångs- punkt göras i samförstånd med den unge och hans eller hennes vård- nadshavare enligt bestämmelserna i SoL. Den som är under 18 år kan dock i vissa fall beredas vård enligt LVU om det kan antas att behövlig vård inte kan ges den unge med samtycke av den eller dem som har vårdnaden om honom eller henne och, när den unge har fyllt 15 år, av honom eller henne själv. 
 Förutsättningarna för sådan tvångsvård anges närmare i 2 och 3 §§ LVU. Enligt 2 § ska vård beslutas om det på grund av fysisk eller psykisk misshandel, otillbörligt utnyttjande, brister i omsorgen eller något annat förhållande i hemmet finns en påtaglig risk för att den unges hälsa eller utveckling skadas. I 3 § anges att vård också ska beslutas om den unge utsätter sin hälsa eller utveckling för en påtaglig risk att skadas genom missbruk av beroendeframkallande medel, brottslig verksamhet eller något annat socialt nedbrytande beteende. I det senare fallet får vård dessutom beredas även den som har fyllt 18 men inte 20 år, om sådan vård med hänsyn till den unges behov och personliga förhållanden i övrigt är lämpligare än annan vård och det kan antas att behövlig vård inte kan ges med den unges samtycke. 
  
 5  
 Framställningen är i huvudsak hämtad från SOU 2009:68. 
 417 
  
 Socialtjänstens hantering 
  
 SOU 2012:35 
  
 Beslut om vård med stöd av LVU meddelas av förvaltningsrätten efter ansökan av socialnämnden (4 § LVU). Socialnämnden får dock (enligt 6 § LVU) besluta att den som är under 20 år ska  
 omedelbart omhändertas 
 , om det är sannolikt att den unge behöver beredas vård med stöd av LVU, och rättens beslut om vård inte kan avvaktas med hänsyn till risken för den unges hälsa eller utveckling eller till att den fortsatta utredningen kan försvåras eller vidare åtgärder hindras. Ett sådant beslut om omhändertagande måste inom en vecka under- ställas förvaltningsrättens prövning. 
 För vårdens innehåll och utformning gäller bestämmelserna i SoL och  
 11–20 
  §§ LVU. Det är i princip socialnämnden som be- stämmer hur vården av den unge ska ordnas och var han eller hon ska vistas under vårdtiden. Vård med stöd av LVU ska alltid inledas utanför den unges eget hem. 
 Socialnämnden har under vårdtiden samma ansvar som vårdnads- havaren för att den unges grundläggande rättigheter enligt 6 kap. 1 § föräldrabalken tillgodoses. Nämnden ska noga följa vården av den unge och en gång i halvåret överväga om vård på grund av den unges hemförhållanden fortfarande behövs respektive pröva om vård på grund av den unges beteende ska upphöra. 
 När vård med stöd av LVU inte längre behövs ska socialnämn- den besluta att vården ska upphöra. Vård som har beslutats på grund av förhållandena i hemmet ska upphöra senast när den unge fyller 18 år. Vård som har beslutats på grund av den unges eget beteende ska upphöra senast när den unge fyller 21 år. 
 I LVU finns också bestämmelser om insatser i form av att social- nämnden beslutar att den som är under 20 år ska hålla regelbunden kontakt med en särskilt kvalificerad kontaktperson eller delta i behandling i öppna former inom socialtjänsten, s.k. mellantvång. 
 I 1 § LVU anges att vad som är bäst för den unge ska vara av- görande vid beslut enligt LVU. I samma paragraf stadgas att den unge ska få relevant information och hans eller hennes inställning så långt möjligt klarläggas samt att hänsyn ska tas till den unges vilja med beaktande av hans eller hennes ålder och mognad. 
 I 36 § LVU finns bestämmelser om att den som har fyllt 15 år har rätt att själv föra sin talan i mål och ärenden enligt LVU. Barn som är yngre än 15 år bör enligt samma paragraf höras, om det kan vara till nytta för utredningen och det kan antas att han eller hon inte tar skada av att höras. 
 Socialnämnden har ett ansvar för att den unges behov av umgänge med föräldrar och andra vårdnadshavare så långt möjligt tillgodo- 
 418 
  
 SOU 2012:35 
  
 Socialtjänstens hantering 
  
 ses. Om det är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med vården får socialnämnden besluta hur umgänget ska utövas eller besluta att den unges vistelseort inte ska röjas för föräldrar eller andra vård- nadshavare (14 § LVU och 26 kap. 2 § offentlighets- och sekretess- lagen [2009:400]). 
 I 39 § LVU finns bestämmelser om förordnande av offentligt biträde i vissa fall för barnet och dennes vårdnadshavare. Bestäm- melserna kompletteras av lagen (1996:1620) om offentligt biträde. 
 Socialstyrelsen har utfärdat allmänna råd om tillämpningen av LVU (SOSFS 1997:15). Där uttalas att hemsändning av en svensk medborgare till ett ursprungsland för äktenskap mot den unges vilja bör kunna utgöra grund för vård med stöd av LVU med åbero- pande av annat förhållande i hemmet. 
 En sökning i databasen Rättsbanken (InfoTorg) på sökorden heder, tvångsäktenskap, bortgift, förlova och trolova i kombination med dels ordet unga dels LVU som vi gjort resul- terade i identifiering av drygt 30 kammarrättsavgöranden från åren  
 2008–2011 
  om vård enligt LVU eller om omhändertagande enligt samma lag. Av dessa innehåller omkring hälften uppgifter från den unga om att hon fruktar bortgifte, har hotats med att bli bortgift eller har utsatts för försök till bortgifte. Vissa domar innehåller upp- gifter om att andra syskon har blivit gifta mot sin vilja. Denna be- gränsade undersökning ger stöd för att problematiken förekommer i en icke obetydlig omfattning i förvaltningsdomstolarnas mål enligt LVU. 
  
 18.2.4 
  
 Passlagens bestämmelser om utfärdande och återkallelse av pass 
  
 I passlagen (1978:302) finns regler om bl.a. utfärdande och åter- kallelse av pass. 
 I 7 § anges i vilka fall en passansökan ska avslås. Så ska ske bl.a. om ansökan avser pass för barn under arton år och barnets vård- nadshavare inte har lämnat medgivande och det inte finns synner- liga skäl att ändå utfärda pass. När det gäller underåriga och möjlig- heter att utfärda pass utan vårdnadshavarens medgivande finns ytterligare regler i 11 §. Dessa beskrivs närmare i kap. 19. Det har antagits att socialnämnden, om ett barn vårdas enligt LVU, kan ut- verka ett pass för den unge (se JO 1996/97 s. 284 och Socialstyr- elsens allmänna råd 1997:15). I 7 § anges inte som en grund för 
 419 
  
 Socialtjänstens hantering 
  
 SOU 2012:35 
  
 avslag av en passansökan som görs av vårdnadshavarna att den som ansökan gäller är omhändertagen eller vårdas enligt LVU. 
 Enligt 12 § första stycket 2 passlagen ska passmyndigheten åter- kalla gällande pass om passet avser barn under 18 år och barnets vårdnadshavare eller, om barnet vistas här i landet och står under vårdnad av båda föräldrarna, en av dem begär att passet ska åter- kallas samt det inte föreligger synnerliga skäl mot återkallelse. Åter- kallelsen kan, om det med hänsyn till omständigheterna är lämpligt, begränsas till att gälla tills vidare eller viss tid (provisorisk återkallel- se). En sådan återkallelse gäller högst sex månader (13 § passlagen). Har ett pass återkallats är passinnehavaren skyldig att på anmaning av passmyndigheten överlämna passet till passmyndigheten eller någon annan myndighet (17 § passlagen). Anmaningen får förenas med ett vitesföreläggande. Passmyndigheten får enligt 18 § passlagen besluta att pass ska omhändertas bl.a. om fråga om återkallelse av passet enligt 12 § första stycket 2 har uppkommit och fara föreligger att passinnehavaren reser ut ur landet innan beslut om återkallelse hinner meddelas. 
 En fråga är om socialnämnden, om barnet vårdas enligt LVU, har möjlighet att hos polismyndigheten ansöka om att barnets pass åter- kallas. Frågan besvaras inte i förarbetena till passlagen (Ds Ju 1977:3, prop. 1977/78:156, bet. 1977/78JuU:39, rskr. 1977/78:316). I propositionen till passlagen anförde dock dåvarande departements- chefen att han – mot bakgrund av det då pågående lagstiftnings- arbetet på socialtjänstens område – ansåg det mindre lämpligt att i propositionen till passlagen ta upp frågan om särregler om pass för bl.a. barn som var omhändertagna för samhällsvård (a. prop. s. 26). Någon invändning mot uttalandet framställdes inte vid riksdags- behandlingen av propositionen. Frågan berördes därefter inte i den proposition som låg till grund för den äldre motsvarigheten till nu- varande LVU (prop. 1979/80:1) och inte heller i propositionen till nuvarande LVU (prop. 1989/90:28). Frågan har berörts av Justitie- ombudsmannen (JO 1996/97 s. 284). Mot att socialnämnden skulle ha en möjlighet att begära återkallelse av passet ansåg Franco tala den omständigheten att nämnden genom ett beslut om omhändertagan- de eller vård enligt LVU inte inträder som vårdnadshavare för den unge med den betydelse begreppet vårdnadshavare har i t.ex. föräldra- balken. Nämnden får genom beslutet bara befogenheter som i vissa avseenden är att jämställa med en vårdnadshavares. JO konstaterar att frågan i sista hand får avgöras av domstol. 
 420 
  
 SOU 2012:35 
  
 Socialtjänstens hantering 
  
 Socialnämnden får, om det är nödvändigt med hänsyn till ända- målet med vård enligt LVU, besluta hur den unges umgänge med bl.a. vårdnadshavare ska utövas (14 § LVU). Om det finns en påtag- lig risk för att en vårdnadshavare i samband med umgänge för barnet utomlands, torde det vara möjligt för socialnämnden att som villkor för umgänge kräva att en vårdnadshavare vid varje umgängestillfälle lämnar ifrån sig barnets pass (jfr JO 1996/97 s. 284). Däremot synes det inte finnas något lagstöd för att socialnämnden skulle ha rätt att med tvång omhänderta passet om detta finns hos vårdnadshavarna och de inte frivilligt medverkar till att passet lämnas till barnet, till familjehemmet eller till socialnämnden. 
  
 18.3 
  
 Problem i socialtjänstens arbete 
  
 Vi har i kap. 5 beskrivit några kvarstående problem och utveck- lingsområden när det gäller arbetet mot barnäktenskap och äktenskap mot någons vilja. Flera av dessa berör socialtjänstens arbete. Vi vill här särskilt ta upp några frågor som har betydelse för socialtjänstens arbete. 
 Sociallagstiftningen bygger på tanken att åtgärder så långt som möjligt ska vara frivilliga och att samförstånd ska sökas. I familjer där barn far illa är utgångspunkten att man i möjligaste mån ska stödja familjen så att föräldrarna kan klara sitt föräldraansvar. Lagstift- ningen betonar starkt den enskildes samhörighet med familjen (se t.ex. 6 kap. 1 SoL). När ett barn placeras ska det i första hand över- vägas om barnet kan tas emot av någon anhörig eller annan när- stående. Vad som är bäst för barnet ska dock alltid beaktas (6 kap. 6 § SoL). 
 Detta fokus på att söka samarbete med föräldrar och andra när- stående är givetvis naturligt men kan vara problematiskt när det handlar om ett barn som är utsatt för påtryckningar – kanske i form av hot och våld – om att gifta sig mot sin vilja. I många fall finns det skäl att befara att det inte finns någon i familjen, släkten eller den närmaste omgivningen som (öppet) står på barnets sida. Detta innebär bl.a. att en familjehemsplacering hos närstående kan vara starkt problematisk och rentav farlig för barnet. Riskerna kan i vissa fall finnas t.o.m. vid en placering hos utomstående som har samma etniska bakgrund som barnet. 
 I familjer som lever efter hedersrelaterade normer och värderingar kan personer utanför kärnfamiljen, kanske främst den övriga släkten, 
 421 
  
 Socialtjänstens hantering 
  
 SOU 2012:35 
  
 ha stor makt över föräldrarna och det utsatta barnet. Inte sällan handlar det om personer som lever i andra länder och befinner sig utanför socialtjänstens kontroll. Föräldrarnas handlande kan alltså vara styrt av andra, som kan ha starka intressen av att ett barn ingår ett visst äktenskap. Detta kan vara ett problem för socialtjänsten som dels måste förstå situationen rätt, dels måste förhålla sig till att föräldrarna kanske inte har den faktiska kontrollen över situationen utan själva kan vara utsatta för stark press från andra. Ett förhåll- ningssätt som utgår ifrån tanken att familjen består av två vuxna eller en vuxen som är vårdnadshavare till ett eller flera barn passar därför inte alltid för familjer som lever med hedersrelaterade normer och värderingar. 
 Föräldrarna kan ha ett starkt incitament att utåt sett samtycka till frivilliga insatser från socialtjänsten, oavsett sin egentliga inställning. En placering av barnet utanför hemmet kan i sig vålla stor skam för familjen, bl.a. eftersom den kan ses som ett bevis för att familjen inte har kontroll över barnet. Om en placering utanför hemmet väl sker finns det ofta ett stort intresse hos föräldrarna att så snabbt som möjligt få hem barnet. Därför måste det i varje ärende göras en bedömning av föräldrars samarbetsvilja utifrån det som föräldrarna faktiskt har utsatt barnet för och en förståelse för det hedersrela- terade värdesystemet. 
 I den hedersrelaterade kontexten kan det även vara problematiskt att i alltför hög grad utgå ifrån barnets uttryckta uppfattning. Det finns starka krafter – rädsla, lydnadsnormer, kärlek till och lojalitet med familjen m.m. – som kan påverka vad barnet uttrycker. Det är väl känt att barn i dessa situationer ofta tar tillbaka tidigare lämnade uppgifter om våld och andra övergrepp. Att barnet är ambivalent är kännetecknande för dessa ärenden men har, enligt våra experter, i vissa fall lett till att barnet inte blir trott, eller att hot och risker inte tas på allvar. 
 Det är uppenbarligen en grannlaga uppgift för socialtjänsten att mot denna bakgrund bedöma risker och besluta om tillräckliga in- satser för barnet. Utifrån en bedömning baserad på ärenden som vi har fått kännedom om kan vi dra slutsatsen att socialtjänsten många gånger tenderar att vara alltför passiv. Med tanke på den mycket svåra situation som barnet ibland befinner sig i kan sådana misstag vara ödesdigra. 
 Det som nu har sagts gäller även fallet att ett barn har varit pla- cerat utanför familjen enligt LVU. Socialtjänsten kan då enligt lagen på egen hand göra bedömningen att vård i stället ska ske enligt SoL, 
 422 
  
 SOU 2012:35 
  
 Socialtjänstens hantering 
  
 om föräldrarna ger sitt samtycke. Detta kan innebära en risk för barnet, om föräldrarnas uttryckta samtycke inte är genuint. Det finns enligt utredningens experter och även enligt organisationer som utredningen har inhämtat synpunkter ifrån flera exempel på att ung- domar i denna situation har förts utomlands. Återigen handlar det om en grannlaga uppgift för socialtjänsten att, med barnets bästa i fokus, göra en bedömning av situationen. Det gäller inte minst när det gäller hot och risker. 
 Hederskontexten innebär alltså krav på särskilda överväganden inom socialtjänsten. Ytterligare några sådana bör nämnas. 
 Det finns ofta anledning att särskilt tänka över om barnet ska delta vid en  
 LVU-förhandling 
  i förvaltningsrätten, där föräldrarna också är närvarande. Det kan bli en mycket svår situation för ett barn som har fostrats i en hierarkisk familjestruktur med starka lydnadsnormer och som dessutom kan känna stark rädsla för sina föräldrar. 
 Ett annat problem rör socialtjänstens användning av riskbedöm- ningsinstrument. Socialtjänsten och polisen kan använda sig av olika sådana instrument, vilket kan leda till skilda resultat vid den slutliga bedömningen. 
 6  
 Vidare kräver sådana instrument särskilda kunskaper. Inte minst krävs en insikt om att standardiserade risk- bedömningsinstrument inte kan ersätta, utan endast komplettera, en professionell bedömning som beaktar alla omständigheter i det enskilda fallet. Det finns tecken som tyder på att socialtjänsten i vissa fall saknar tillräcklig kunskap om hur instrumenten bör an- vändas. 
 Det kan vidare krävas särskilda överväganden när det gäller vårdens innehåll om ett barn placeras utanför hemmet. De placerade har ofta stora, sammansatta och långvariga behov, något som vi framhåller i kap. 20 och som betonas i Länsstyrelsen i Östergötlands rapport 
 Våga göra skillnad. En vägledning för skydd, stöd och rehabilitering av unga som utsatts för hedersrelaterat våld och förtryck och/eller som riskerar att bli gifta mot sin vilja eller som har blivit gifta mot sin vilja 
 (rapport nr 2011:14). Detta ställer särskilda krav på var och hur vården bedrivs. Erfarenheten visar bl.a. att ungdomar som utsätts för hedersrelaterat våld och förtryck inte bör placeras på institutioner där ungdomar med annan problematik, t.ex. missbruksproblem, vistas. 
 Ett särskilt problem har att göra med att barnet kan vara osäkert på hur snabbt och på vilket sätt socialtjänsten informerar eller tar 
  
 6  
 Polisen använder ofta PATRIARK, som omtalas i kap. 22.4.2 och 22.10.1. 
 423 
  
 Socialtjänstens hantering 
  
 SOU 2012:35 
  
 kontakt med vårdnadshavarna. Detta innebär enligt utredningens experter att många väntar med att kontakta socialtjänsten tills de har fyllt 18 år. Det betyder att många barn som behöver stöd inte får den nödvändiga kontakten med socialtjänsten. Denna brist kan också sammanhänga med att den unge inte vågar lita på att social- tjänsten tar utgångspunkt i hennes eller hans behov och situation. 
 De unga som får insatser av socialtjänsten har i många fall yngre syskon. Det är oklart i vilken mån dessa barn och unga nås av insatser från socialtjänstens sida (se kap. 5). De lever rimligtvis ofta med en liknande problematik. En kartläggning av länsrättsdomar angående 2 § LVU som har gjorts av Ungdomsstyrelsen visar att familjer med några års mellanrum kan ha fler än ett barn som blir omhänder- tagna på grund av hedersrelaterat våld och förtryck. 
 7  
 Syskon, t.ex. minderåriga bröder, kan också ha utövat våld och hot. Det står klart att de barn och unga som har bidragit till hotbilden mot den utsatta personen behöver uppmärksammas av socialtjänsten. Enligt 5 kap. 11 § SoL ska socialnämnden verka för att inte bara den som har utsatts för brott utan också närstående får stöd och hjälp. 
 En särskild utmaning rör de ärenden där personer blir bortförda till utlandet och där tvingas att ingå äktenskap. Det finns stora svårigheter att bistå dessa personer i utlandet (se kap. 19). I de fall de lyckas komma tillbaka till Sverige ställs det särskilda krav på insatser för att stödja och skydda dem från att drabbas av nya brott. 
  
 18.4 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Bedömningar:  
 Barnskyddsutredningens betänkande SOU 2009:68 innebär ett stärkt barnperspektiv och flera förslag till lagänd- ringar som kan medföra förbättringar när det gäller socialtjänstens arbete avseende barnäktenskap och äktenskap mot någons vilja. I det fortsatta arbetet med skyddslagstiftningen för barn och unga bör man i högre grad än hittills beakta de problem och särskilda överväganden som socialtjänsten ställs inför när det gäller äkten- skap mot den egna viljan och andra hedersrelaterade ärenden. 
 Det bör utredas om det ska införas en uttrycklig möjlighet för socialnämnden att besluta om eller ta initiativ till återkallelse eller omhändertagande av pass beträffande unga som är omhänder- 
  
 7  
 Ungdomsstyrelsen (2009:5),  
 Gift mot sin vilja 
 , s. 217 och 311. 
 424 
  
 SOU 2012:35 
  
 Socialtjänstens hantering 
  
 tagna eller vårdas enligt LVU, vidare om socialnämnden bör kunna förhindra att pass utfärdas för dessa unga. 
 Det bör utredas om 3 § LVU kan eller bör kunna tillämpas beträffande barn och unga som väljer att stanna hos eller åter- vända till sin familj trots att det innebär stora risker för honom eller henne. 
 Socialstyrelsen bör se över den information om barnäkten- skap och äktenskap mot den egna viljan som finns i myndighetens publikationer. 
 Om utredningens förslag om kriminalisering genomförs bör konsekvenserna för socialtjänsten ses över efter en tid. 
  
 Förslag:  
 Socialstyrelsen ges i uppdrag att särskilt utöva tillsyn över socialtjänstens arbete när det gäller barn som löper risk att bli gifta och personer som riskerar att bli gifta mot sin vilja. 
  
 18.4.1 
  
 Barnskyddsutredningens förslag och det fortsatta arbetet med skyddslagstiftningen för barn och unga 
  
 Regeringen tillsatte den 6 december 2007 en särskild utredare med uppdrag att göra en översyn av bestämmelserna till skydd och stöd för barn och unga i SoL och LVU. Utredningen antog namnet Barn- skyddsutredningen. Utredningen fick i uppdrag att särskilt se över ett antal bestämmelser i den nuvarande lagstiftningen och föreslå de förändringar som utredningen fann motiverade. Bestämmelserna rörde den sociala barn- och ungdomsvårdens övergripande mål och ansvar, reglerna om anmälningsskyldighet, socialnämndens möjlig- het att polisanmäla brott mot barn samt reglerna för utredning, öppna insatser och uppföljning av insatser. Även villkoren för familje- hemmen samt frågan om kompetens för arbetet inom barn- och ungdomsvården nämndes särskilt i direktiven. 
 Utredningen fick också i uppdrag att ta ställning till om bestäm- melserna till stöd och skydd för barn och unga borde sammanföras i en särskild lag. 
 Slutligen skulle utredningen lämna förslag till de förändringar som bedömdes nödvändiga för att anpassa lagstiftningen till den utveckling av barn- och ungdomsvården som hade skett. 
 Barnskyddsutredningen lämnade sitt betänkande i juli 2009. I betänkandet föreslås att alla bestämmelser i SoL och LVU om barn 
 425 
  
 Socialtjänstens hantering 
  
 SOU 2012:35 
  
 och unga förs ihop till en ny lag. Det lämnas också förslag till vissa lagändringar i övrigt. 
 Barnskyddsutredningen konstaterar att läget inom den sociala barn- och ungdomsvården sammanfattningsvis kan beskrivas i positiva ordalag men också utifrån dess tillkortakommanden. Det framhålls att verksamheten under en relativt kort tidsperiod har genomgått stora förändringar såväl kvantitativt som kvalitativt. Barnskydds- utredningen uttalar vidare följande. 
 8 
  
 Trots positiva förändringar kvarstår att barn- och ungdomsvården inte lever upp till samhällets förväntningar. Kritiken framförs av tillsynen, i statliga utredningar och andra offentliga dokument, från forskare, fri- villigorganisationer och media. Den handlar om varierande kvalitet i lan- dets olika socialtjänster, brister i handläggning och ansvarstagande när det gäller enskilda barn och unga, brist på delaktighet från dem som be- rörs, att de socialsekreterare som handhar de svåraste ärendena saknar tillräcklig kompetens och erfarenhet, att insatser inte är kunskapsbase- rade och följs upp systematiskt m.m. Även om det finns en tendens att bortse från lagliga förutsättningar och komplexiteten i barn- och ung- domsvårdens uppdrag, som inte sällan leder till motstridiga förvänt- ningar, kvarstår att kritiken som regel är högst relevant. Utredningen anser att det behövs genomgripande förändringar för att barn- och ung- domsvården ska kunna svara upp mot de krav som ställs på verksamheten och möta de behov av stöd som barn och familjer i utsatta situationer har. 
 Den analys som Barnskyddsutredningen har gjort är relevant för denna utredning. De brister som lyfts fram kan accentueras i ären- den som rör äktenskap mot någons vilja och om hedersrelaterat våld och förtryck, eftersom sådana ärenden ofta hör till de svåraste. 
 Barnskyddsutredningen har som underlag för sina överväganden och förslag till substantiella förändringar i lagstiftningen utgått ifrån ett antal vägledande principer. Dessa är följande. 
  
 - 
  
 Föräldrar och familj utgör grunden för ett barns välfärd. Sam- tidigt behöver barns och ungas bästa och egna uppfattningar bli en starkare ledstjärna i lagstiftningen och tillämpningen av lagen. 
  
 - 
  
 Samhällets gemensamma ansvar för att barn och unga växer upp under trygga och goda förhållanden måste framgå tydligare av lagstiftningen. 
  
 - 
  
 Samhällets ansvar för skydd av barn och unga som far illa be- höver uppmärksammas mer. 
  
 8  
 SOU 2009:68 s. 161. 
 426 
  
 SOU 2012:35 
  
 Socialtjänstens hantering 
  
 - 
  
 Samhället har ett särskilt ansvar för barn och unga som har om- händertagits för samhällsvård. 
  
 - 
  
 Socialtjänsten måste bli bättre på att identifiera, förebygga och hantera risker och missförhållanden inom barn- och ungdoms- vården. 
  
 - 
  
 Kompetenskraven för att utföra uppgifter inom barn- och ung- domsvården måste tydliggöras och verksamheten ges bättre för- utsättningar för kunskaps- och kompetensutveckling. 
  
 Vi har utifrån vårt perspektiv inte några invändningar mot dessa vägledande principer och ser överlag positivt på de förslag till mate- riella lagändringar som Barnskyddsutredningen har lagt fram. Dock finns det, som vi har diskuterat i avsnitt 18.3, särskilda övervägan- den som måste ske i konkreta ärenden som gäller barn och unga i en hederskontext och deras familjer. 
 Utifrån vårt perspektiv är det särskilt positivt att Barnskydds- utredningen föreslår särskilda bestämmelser om förebyggande in- satser, däribland att socialnämnden ska bedriva uppsökande och annat förebyggande arbete för att förhindra att barn och unga far illa. Det är vidare positivt att det föreslås utbildningskrav för personer som arbetar med den sociala barnavården. Vi vill gärna tillägga att det är ett känt problem att socialtjänsten i många delar av landet har en hög personalomsättning. Det innebär att det kan vara unga och nyutexaminerade handläggare som får utreda svåra ärenden om hedersvåld och tvångsäktenskap. Vi vill framhålla att ärenden av detta slag bör hanteras av handläggare med tillräckliga kunskaper om hedersrelaterat våld och förtryck. 
 Vi ser positivt även på att Barnskyddsutredningen föreslår ett förtydligande av anmälningsskyldigheten enligt 14 kap. 1 § SoL. 
 En brist som flera har lyft fram när det gäller socialtjänstens arbete med personer som löper risk att utsättas för äktenskap mot den egna viljan, barnäktenskap eller hedersrelaterat våld och förtryck är att man inte tillräckligt uppfattar och beaktar risker och hot och att man ibland dröjer med att agera. Barnskyddsutredningen föreslår en lagfäst skyldighet för socialtjänsten att omedelbart göra en be- dömning av skyddsbehovet så snart en anmälan inkommer. Från vårt perspektiv ser vi positivt även på detta. 
 Som nämndes inledningsvis är förslagen föremål för beredning i Socialdepartementet. Det finns bl.a. planer på en översyn av LVU, och mycket talar för att en lagrådsremiss kommer att ha beslutats 
 427 
  
 Socialtjänstens hantering 
  
 SOU 2012:35 
  
 innan vi lägger fram vårt betänkande. Vi har inte haft möjlighet att beakta regeringens slutliga ställningstaganden. Men vi anser att man i det fortsatta arbetet med skyddslagstiftningen för barn och unga i högre grad än hittills bör beakta de dilemman och särskilda över- väganden som socialtjänsten ställs inför när det gäller äktenskap mot den egna viljan och andra hedersrelaterade problem. 
  
 18.4.2 
  
 Tillämpningen av 3 § LVU 
  
 Vid sidan om de förslag som Barnskyddsutredningen har lämnat vill vi väcka en fråga som rör tillämpningen av 3 § LVU när det gäller utredningens målgrupp. Enligt bestämmelsen kan vård beslutas om den unge utsätter sin hälsa eller utveckling för en påtaglig risk att skadas genom missbruk av beroendeframkallande medel, brottslig verksamhet eller något annat socialt nedbrytande beteende. Vård enligt 3 § får beredas den som har fyllt 18 men inte 20 år, om sådan vård med hänsyn till den unges behov och personliga förhållanden i övrigt är lämpligare än någon annan vård och det kan antas att be- hövlig vård inte kan ges med den unges samtycke. 
 I LVU finns inte någon definition av vad som avses med socialt nedbrytande beteende. Enligt förarbetena avses med uttrycket att den unge beter sig på ett sätt som avviker från samhällets grundläg- gande normer. Som exempel nämns att den unge begår något eller några enstaka brott utan att man för den skull kan tala om brottslig verksamhet. Det kan också vara fråga om att den unge vistas – annat än tillfälligt – i en s.k. knarkarkvart eller någon annan missbruks- miljö eller att den unge prostituerar sig eller uppträder på en sexklubb. (Se prop. 1989/90:28 s. 67 och 109.) 
 Regeringsrätten har i RÅ 2000 ref. 33 funnit att begreppet socialt nedbrytande beteende även kan avse andra situationer än de som nämns i förarbetena. I rättsfallet var det fråga om en femton- årig pojke som hade ett aggressivt uppträdande och svårt att behärska sig. Han hade hotat och slagit kamrater och anhöriga samt i det sammanhanget använt kniv. Utöver våld hade han gjort sig skyldig till annat brottsligt handlande (bl.a. stöld och olaga hot) samt miss- brukat narkotika, och han hade en tydlig dragning till asociala och destruktiva miljöer. Pojken i rättsfallet misstänktes ha någon form av psykiskt funktionshinder men någon diagnos hade inte ställts. 
 Frågan har väckts om möjligheten att tillämpa 3 § LVU för att skydda unga som är utsatta för risk att bli bortgifta mot sin vilja 
 428 
  
 SOU 2012:35 
  
 Socialtjänstens hantering 
  
 eller för hedersrelaterat våld och förtryck när de väljer att stanna hos eller återvända till sin familj och därigenom utsätter sig för stora risker. Bestämmelsen har i åtminstone något sådant fall tillämpats i mål om vård enligt LVU. I det mål som utredningen har kännedom om handlade det om en flicka som levde under hot från sin familj och som under placering bl.a. avvek från det hem där hon var place- rad, dock såvitt framgår av domen inte för att återvända till familjen (Kammarrätten i Jönköping, dom den 29 juli 2011 i mål nr  
 1525-11). 
  
 Vi anser att det är lämpligt att den utredning om LVU som pla- neras får överväga den fråga som nu har berörts. 
  
 18.4.3 
  
 Socialnämndens befogenheter angående den unges pass 
  
 När det finns en påtaglig risk för att ett barn ska giftas bort i ut- landet är det av vikt att utresan förhindras. Ett huvudskäl till detta är att svenska myndigheters möjligheter att bistå barnet när han eller hon väl befinner sig i utlandet kan vara små (jfr kap. 19). Detta gäller särskilt barn som är medborgare i det andra landet eller som har dubbelt medborgarskap. Det har inträffat att familjehemsplace- rade barn har blivit bortförda under pågående placering och, kan man befara, förda ur landet. 
 I de fall då det kan befaras att vårdnadshavarna till någon som är omhändertagen eller som vårdas enligt LVU har för avsikt att föra den unge ur landet bör socialnämnden förfoga över effektiva verktyg för att förhindra detta. Vi har övervägt att lägga fram ett lagförslag om möjlighet för socialnämnden att t.ex. begära återkallelse eller omhändertagande av den unges pass. Vi har dock funnit att frågorna aktualiserar en rad situationer som ligger utanför vårt utrednings- uppdrag. Vidare handlar det om ingrepp i vårdnadshavaransvaret som fordrar särskilda överväganden. Vi anser oss därför inte böra lägga fram något lagförslag. Men vi bedömer det angeläget att frågan utreds i ett bredare sammanhang. 
 429 
  
 Socialtjänstens hantering 
  
 SOU 2012:35 
  
 18.4.4 
  
 Tillsyn över socialtjänstens hantering 
  
 Kommunernas arbete med våldsutsatta kvinnor och barn som har bevittnat våld har tidigare granskats, varvid Socialstyrelsen konsta- terade att det fanns stora skillnader mellan olika kommuners arbete och att det fanns brister i olika avseenden. 
 9 
  
 Socialstyrelsen kommer under år 2012 att genomföra en förnyad granskning i 60 slumpvis utvalda kommuner. Granskningen omfattar våld mot kvinnor och barn som har bevittnat våld. 
 Någon tillsyn som mera specifikt avser utredningens målgrupp har inte utövats från Socialstyrelsens sida. Myndigheten har dock haft ett regeringsuppdrag att analysera vilka behov som finns av vägledning, utvärdering och uppföljning inom socialtjänsten och hälso- och sjukvårdens arbete med offer för hedersrelaterat våld och förtryck och unga som blir gifta mot sin vilja. Uppdraget finns redovisat i rapporten  
 Personer utsatta för hedersrelaterat våld och för- tryck samt barn och unga som blir gifta mot sin vilja – analys av socialtjänst och  
  
 hälso-och 
  
  sjukvård  
 (Socialstyrelsen 2011). I sin analys lyfter Socialstyrelsen fram att det är viktigt med en helhetssyn på våld i nära relationer samtidigt som man bör uppmärksamma och ta hänsyn till det hedersrelaterade våldets och förtryckets särskilda kännetecken. Med detta avses bl.a. de kollektiva aspekterna, att det kan starta i tidig ålder och innebära mycket omfattande stödbehov för de drabbade. I sin analys av vidare utvecklingsbehov lyfter Social- styrelsen fram att det behövs utvärdering, uppföljning och utbild- ning. Vidare menar Socialstyrelsen att det kan finnas behov av väg- ledning till t.ex. socialtjänsten, ungdomsmottagningar och elevhälsa för att förebygga att unga förmås gifta sig mot sin vilja. Myndig- heten anser dock att en närmare analys av detta bör baseras på den kunskap och de förslag som denna utredning lägger fram. Vi disku- terar dessa frågor i kap.  
 20–22. 
  
 Socialstyrelsen lyfter också fram att utvecklingen av ett särskilt riskbedömningsinstrument bör övervägas och att det finns ett utveck- lingsbehov när det gäller långsiktigt stöd till utsatta liksom insatser som riktas till förövaren eller förövarna. 
 Socialstyrelsens företrädare har vid ett seminarium med utred- ningen nämnt att det kan vara naturligt att myndigheten får ett regeringsuppdrag som specifikt avser barnäktenskap och äktenskap mot någons vilja. 
  
 9  
  
 Se Socialstyrelsen (2009),  
 Våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld – Alla kom- muners ansvar. Slutrapport från en nationell tillsyn  
 2008–2009 
 . 
  
 430 
  
 SOU 2012:35 
  
 Socialtjänstens hantering 
  
 Socialstyrelsen har flera pågående uppdrag som rör mäns våld mot kvinnor, våldsutsatta barn och insatser för våldsutövare, där- ibland den nämnda granskningen och ett uppdrag om skyddat bo- ende. Det är viktigt att frågor om hedersvåld och äktenskap mot någons vilja beaktas inom dessa uppdrag. Som Socialstyrelsen har påpekat krävs det en helhetssyn på våld i nära relationer och utred- ningens frågor måste inkluderas i det övergripande arbetet. Samtidigt behövs det särskilda insatser med hänsyn till de speciella känne- tecken som utmärker hedersrelaterat våld och förtryck och äktenskap mot den egna viljan. 
 Det är utomordentligt viktigt att socialtjänsten fungerar effek- tivt till skydd för personer som är utsatta för hot om barnäktenskap eller äktenskap mot den egna viljan. Det framstår som angeläget att tillsynsmyndigheten, Socialstyrelsen, undersöker vilka brister som kan finnas och initierar de förändringar som kan vara befogade. Med hänsyn till angelägenhetsgraden bör, enligt vår mening, regeringen ge Socialstyrelsen ett särskilt uppdrag att genomföra en sådan till- synsinsats. Den torde med fördel kunna omfatta inte bara arbetet mot barnäktenskap och äktenskap mot den egna viljan utan också hedersrelaterat våld och förtryck mera allmänt. 
 För det fall våra förslag om kriminalisering av tvångsäktenskap och barnäktenskap genomförs kommer socialtjänstens arbete att påverkas. I synnerhet för barn och unga har socialtjänsten stora möjligheter att upptäcka fall av barnäktenskap och tvångsäktenskap med påföljd att de kan bli föremål för polisutredning. Därtill kom- mer att socialtjänstens kunskaper i enskilda ärenden kan ha stor betydelse för polisens utredningsarbete. Att socialtjänsten har ett nära samarbete med polisen är redan i dag av stor betydelse. Värdet av ett sådant samarbete kommer att förstärkas med en kriminalise- ring. Det framstår som nödvändigt att någon tid efter genomföran- det undersöka vilka konsekvenserna har blivit för i varje fall social- tjänsten. Det kan vara lämpligt att Socialstyrelsen får studera detta, eventuellt i samråd med Kompetensteamet (se kap. 21). 
  
 18.4.5 
  
 Frågornas förekomst i Socialstyrelsens publikationer 
  
 I genomgången av gällande rätt framgår att frågor om barnäkten- skap och äktenskap mot den egna viljan tas upp i endast begränsad omfattning i Socialstyrelsens handböcker, allmänna råd m.m. De tas främst upp i Socialstyrelsens meddelandeblad nr 6/02  
 Flickor 
  
 431 
  
 Socialtjänstens hantering 
  
 SOU 2012:35 
  
 som lever under hot och tvång i familjer med starkt patriarkala värde- ringar.  
 Tio år har nu gått sedan det meddelandebladet publicerades och det finns enligt vår bedömning anledning att överväga om det som sägs däri är i alla delar förenligt med den kunskap som i dag finns på området och de olika synsätt som finns när det gäller exem- pelvis arbete med utsatta personers familjer (se avsnitt 22.4). 
  
 Vidare anser vi det vara en brist att frågor om barnäktenskap och äktenskap mot den egna viljan i så begränsad mån tas upp i Social- styrelsens övriga publikationer om exempelvis våld och brottsoffer. 
 Vi bedömer det mot denna bakgrund som angeläget att Social- styrelsen, med utgångspunkt bl.a. i den tillsyn som vi föreslår ska ske, ser över den information om barnäktenskap och äktenskap mot den egna viljan som finns i myndighetens publikationer. 
 432 
  
 19 
  
 När utsatta personer befinner sig i andra länder 
  
 19.1 
  
 Inledning 
  
 När personer med anknytning till Sverige ingår ett barnäktenskap eller ett äktenskap mot någons vilja sker det ofta i utlandet. Ut- rikesdepartementet hanterar årligen ett antal konsulära ärenden som rör personer som befinner sig i utlandet och som riskerar att bli bortgifta mot sin vilja eller som har blivit det. Mot denna bak- grund finns det anledning för oss att diskutera hanteringen av dessa ärenden och det regelverk som är tillämpligt. 
  
 19.2 
  
 Den aktuella statistiken 
  
 Utrikesdepartementets enhet för konsulära och civilrättsliga ären- den har på utredningens begäran fört statistik över de konsulära ärenden som handlagts under år 2011 och som har innefattat en problematik med äktenskap mot den egna viljan. Statistiken om- fattar ärenden i vilka den hjälpbehövande personen har ingått ett sådant äktenskap eller löper risk för det. I kapitel 6 har vi närmare redovisat statistiken. 
 Sammanfattningsvis kan här sägas att Utrikesdepartementets enhet för konsulära och civilrättsliga ärenden under år 2011 hand- lade 14 ärenden av det efterfrågade slaget, varav sex ärenden rörde minderåriga och åtta rörde myndiga. I samtliga fall handlade det om flickor och kvinnor. Alla utom en var svenska medborgare, majori- teten dock med dubbelt medborgarskap. Alla ärenden utom två av- såg kvinnor av irakiskt ursprung och de flesta av ärendena utspelades också i Irak. Fem ärenden utspelades i andra länder i Mellanöstern. I tre av ärendena var kvinnorna vid tidpunkten för redovisning av statistiken (den 10 februari 2012) tillbaka i Sverige. En hade dock 
 433 
  
 När utsatta personer befinner sig i andra länder 
  
 SOU 2012:35 
  
 blivit tvångsgift under resan. I övriga fall var kvinnorna alltjämt i utlandet och utgången osäker. 
  
 19.3 
  
 Gällande rätt 
  
 19.3.1 
  
 Utrikesförvaltningens handlingsutrymme i utlandet 
  
 De folkrättsliga ramarna för utrikesförvaltningens agerande i andra länder framgår av Wienkonventionen om konsulära förbindelser (SÖ 1974:10). De konsulära uppgifterna beskrivs i artikel 5 i kon- ventionen. Där nämns bl.a. uppgiften att ge hjälp och bistånd åt den sändande statens medborgare. Av artikel 55 i konventionen följer att en utlandsmyndighet har att rätta sig efter gällande lagar och förordningar i verksamhetslandet och att inte blanda sig i den statens inre angelägenheter. Svenska myndigheter saknar verkställ- ande befogenheter utanför Sverige. Detta innebär bl.a. att ett beslut om vård enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) kan fattas avseende ett barn i utlandet men att beslutet inte kan verkställas så länge barnet är utomlands. 
 Det är viktigt att ha klart för sig att utlandsmyndighetens möjlig- heter att erbjuda hjälp och stöd kan vara begränsade i fall då den nödställda personen är medborgare i det aktuella landet eller har dubbelt medborgarskap. Personer som är medborgare både i Sverige och i det land där de är nödställda betraktas ofta av myndigheterna i det sistnämnda landet som medborgare där och därmed som under- ställda det landets lagar. Detta kan innebära t.ex. att ett barn eller en kvinna står under kontroll av en förmyndare vars samtycke krävs för att barnet eller kvinnan ska få lämna landet. Många gånger vill förmyndaren inte medverka till något sådant utan kan tvärtom ha en avgörande roll när det gäller att hålla kvar den nödställda per- sonen i landet. 
 Ytterligare en viktig faktor är det politiska och säkerhetsmässiga läget i det land där den nödställda personen finns. Säkerhetsläget i landet kan vara sådant att något konsulärt bistånd inte kan lämnas. 
 1  
 Sverige har inte ingått några bilaterala avtal eller andra inter- nationella överenskommelser rörande bistånd till personer som be- 
 höver hjälp för att ta sig tillbaka till Sverige. 
  
 1  
 Enligt information på Utrikesdepartementets hemsida gäller i fråga om Irak att ambassaden på grund av säkerhetsläget i praktiken inte kan lämna konsulär service till svenskar som reser till och vistas i landet. 
 434 
  
 SOU 2012:35 
  
 När utsatta personer befinner sig i andra länder 
  
 För de fall då ett barn olovligen har förts utomlands mot en vård- nadshavares vilja finns flera internationella instrument, däribland Bryssel  
 II-förordningen 
 2 
  
 och 1980 års Haagkonvention. 
 3  
 Rege- ringen har i prop. 2011/12:85 föreslagit att riksdagen godkänner den i Haag den 19 oktober 1996 dagtecknade konventionen om be- hörighet, tillämplig lag, erkännande, verkställighet och samarbete i frågor om föräldraansvar och åtgärder till skydd för barn (1996 års Haagkonvention). 
 Dessa bestämmelser kommer inte närmare att beröras i betänkan- det, dels eftersom det i andra sammanhang sedan flera år pågår ett arbete med att förbättra och effektivisera handläggningen av ärenden om bortförda barn 
 4 
 , dels då de länder som i första hand berörs av tvångsäktenskapsproblematiken som regel inte är anslutna till de internationella instrumenten. 
  
 19.3.2 
  
 Om konsulärt bistånd 
  
 Ärenden rörande personer som befinner sig i utlandet och är ut- satta för äktenskap mot den egna viljan, eller risk för sådant äkten- skap, hanteras av Utrikesdepartementet under paraplybeteckningen nödställda i utlandet. Handläggningen sker med stöd av 12 § tredje stycket förordningen (1992:247) med instruktion för utrikesrepre- sentationen (IFUR) samt, när det gäller ekonomiskt bistånd till den nödställda, med stöd av lagen (2003:491) om konsulärt ekono- miskt bistånd. 
 Enligt 12 § tredje stycket IFUR har en utlandsmyndighet en allmän skyldighet att i skälig omfattning lämna svenska medborgare hjälp och bistånd vid behov samt bevaka och skydda deras intressen. I det konsulära uppdraget innefattas även personer som inte är svenska medborgare men som är bosatta i Sverige med permanent uppehållstillstånd. 
 Enligt 6 § lagen om konsulärt ekonomiskt bistånd har den som har råkat i nöd eller annan svårighet i utlandet och därför behöver ekonomisk hjälp rätt till konsulärt ekonomiskt bistånd om behovet 
  
 2 
  
 Rådets förordning (EG) 2201/2001 om domstols behörighet och om erkännande av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar samt om upphävande av förordning (EG) nr 1347/2000. 
  
 3 
  
 Haagkonventionen av den 25 oktober 1980 om de civila aspekterna på internationella bort- föranden av barn. 
  
 4 
  
 Se t.ex. regeringens skrivelse (skr. 2011/12:65) med redogörelse för regeringens arbete med att förbättra och effektivisera hanteringen av ärenden som rör internationella barnbortför- anden. 
  
 435 
  
 När utsatta personer befinner sig i andra länder 
  
 SOU 2012:35 
  
 inte kan tillgodoses på annat sätt och det är skäligt att bistånd lämnas. Bistånd lämnas med ett skäligt belopp för nödvändiga kost- nader. Den som har fått sådant bistånd ska betala tillbaka det till staten. Om mottagaren är under 18 år är även vårdnadshavaren återbetalningsskyldig (9 § samma lag). 
 Bestämmelserna om konsulärt bistånd kompletteras av Regerings- kansliets föreskrifter om konsulärt ekonomiskt bistånd m.m. (UF 2003:10). I föreskrifterna regleras bl.a. vissa handläggningsfrågor angående ärenden om konsulärt ekonomiskt bistånd. 
 Utrikesdepartementets enhet för konsulära och civilrättsliga ären- den har tagit fram en vägledning om hjälp till barn som har strand- satts i utlandet (vägledningen om strandsatta barn) och en väg- ledning gällande hedersrelaterat våld och hot mot enskilda (heders- vägledningen). I hedersvägledningen ges inte någon definition av vad som avses med hedersrelaterat våld och hot. Risk för tvångs- äktenskap eller äktenskap mot den egna viljan omnämns inte särskilt i någondera av vägledningarna. 
 Hedersvägledningen avser frågor om bistånd åt personer med hemvist i Sverige som befinner sig i sitt ursprungsland och som har utsatts för familjerelaterat våld och hot, ofta förbundet med hinder att återvända till Sverige. Om dessa personer sägs att det som regel ligger en hederspräglad normkultur i bakgrunden. Av vägledningen framgår bl.a. följande. 
 För att hjälp och bistånd ska kunna ges av en utlandsmyndighet måste förutsättas att landets egna myndigheter inte kan eller kan för- väntas vilja ge det stöd och skydd som behövs. Ekonomiskt bistånd kan ges under de förutsättningar som anges i 6 § lagen om konsu- lärt ekonomiskt bistånd. I ärenden av aktuellt slag bör utlands- myndigheterna regelmässigt samråda med departementet. Utrikes- förvaltningens uppdrag avser konsulärt bistånd med återresa till Sverige och nödvändiga sambandsfunktioner i anslutning till det. Uppdraget innefattar inga utredande, judiciella eller verkställande funktioner, vare sig inom eller utom Sverige. Det är viktigt att utrikesförvaltningen identifierar och kan hänvisa vidare till rätt in- stans när det gäller aspekter utanför utrikesförvaltningens ansvars- område och serviceåtagande. Utrikesdepartementet kontaktar i dessa ärenden de lokala myndigheterna på den berörda personens hemort i Sverige – vanligtvis socialtjänsten eller Polisen – som har myndig- hetsbefogenheter avseende personer med hemvist på orten. Utred- ning eller beslut av lokal myndighet kan avse exempelvis ekono- miskt stöd i anslutning till hemresa, omhändertagande eller pass- 
 436 
  
 SOU 2012:35 
  
 När utsatta personer befinner sig i andra länder 
  
 yttrande avseende minderåriga eller inledande av förundersökning på grund av misstanke om brott. Funktioner i dessa ärenden kan också komma att hänskjutas till en svensk myndighet på central nivå, exempelvis Rikskriminalpolisen eller en internationell åklagar- kammare. 
 I hedersvägledningen listas några aspekter som bör beaktas vid handläggningen. Där sägs bl.a. att utlandsmyndigheten bör agera uteslutande på uttrycklig begäran av den enskilde, att det kan be- höva utformas en språkregel i förhållande till media och eventuellt den berörda personens familj samt att tjänstemännen bör behålla handlingsfrihet och således avstå från att t.ex. personligen erbjuda husrum i avvaktan på resa. 
 När det gäller förberedande åtgärder sägs i hedersvägledningen att erfarenhetsutbyte bör sökas med övriga  
 EU-beskickningar 
  på informell basis i syfte att man ska kunna ställa samman lokala best practices. Vidare sägs i det sammanhanget att det bör göras en kartläggning av eventuella frivilligorganisationer och informella nät- verk som kan utnyttjas som stödorganisationer i verksamhetslandet. 
 Slutligen betonas i hedersvägledningen att den som söker stöd eller bistånd i hedersärenden kan löpa en reell risk att utsättas för hot och våld. En grundläggande princip för utrikesförvaltningens agerande måste enligt vägledningen vara att inte handla på ett sätt som skapar en risk för att personen sätts i sådan fara. Det betonas att innebörden av detta måste analyseras noga och avgöras i varje enskilt fall. Några vägledande exempel eller liknande ges inte. 
 I fall då den nödställda är ett barn kompletteras hedersvägled- ningen av vägledningen om strandsatta barn. Den tar sikte på barn som har eller har haft hemvist i Sverige och som av sin vårdnads- havare har lämnats kvar i utlandet. Det kan handla om att barnen söker hjälp att få en resehandling, med att återvända till Sverige och eventuellt med uppehälle. Enligt vägledningen om strandsatta barn bör utlandsmyndigheten i dessa fall snarast kontakta Utrikesdeparte- mentets enhet för konsulära och civilrättsliga ärenden för samråd. 
 Den konsulära enheten tar enligt vägledningen i första hand kontakt med socialtjänsten i barnets eller vårdnadshavarens hem- ort, som i sin tur kontaktar vårdnadshavaren. Om vårdnadshavaren inte är beredd att samtycka till att en resehandling utfärdas, kan socialnämnden lämna ett yttrande till utlandsmyndigheten som möj- liggör att provisoriskt pass eller provisoriskt främlingspass utfärdas utan vårdnadshavarens medgivande (11 och 11 a §§ passlagen 
 437 
  
 När utsatta personer befinner sig i andra länder 
  
 SOU 2012:35 
  
 [1978:302], respektive 2 kap. 14 a, 15 a och 15 b §§ utlänningsför- ordningen [2006:97]). 
 Om vårdnadshavarna inte vill eller kan betala kostnaderna för hemresan till Sverige kan socialtjänsten besluta om ekonomiskt stöd till kostnaden. I fall där socialtjänsten har beslutat att ge stöd läm- nas en betalningsgaranti till Utrikesdepartementet. Utlandsmyn- digheten ordnar sedan barnets hemresa och redovisar kostnaderna med fakturaunderlag till Utrikesdepartementet. 
 När det gäller ekonomiskt bistånd till underåriga sägs i vägled- ningen att det är angeläget att det görs en utredning av om barnet har något tillgodohavande eller om föräldrar eller släktingar är villiga att deponera det efterfrågade biståndsbeloppet. 
 I vägledningen tar man upp ärenden i vilka det finns en hotbild och påtalar att det i sådana fall kan finnas anledning att neka en vårdnadshavare den insyn som vårdnadshavaren har enligt föräldra- balken. Detta sker i så fall med stöd av 12 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen. Bestämmelsen föreskriver att sekretess till skydd för enskilda inte gäller i förhållande till vårdnadshavaren i den utsträckning denne enligt 6 kap. 11 § föräldrabalken har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör den underåriges per- sonliga angelägenheter, såvida inte det kan antas att den underårige lider betydande men om uppgiften röjs för vårdnadshavaren. Med betydande men avses t.ex. att den unge kan skadas allvarligt psyk- iskt, fysiskt eller på annat sätt om uppgiften lämnas. Det torde i praktiken betyda att det i det enskilda fallet ska finnas speciella skäl som talar för att en uppgift om den underåriga kan komma att miss- brukas av vårdnadshavaren i något betydelsefullt avseende (prop. 1988/89:67 s. 38). 
  
 19.3.3 
  
 Om konsulärt samarbete 
  
 Det kan inträffa att en svensk medborgare blir nödställd i ett land där Sverige saknar utrikesrepresentation. Sådana situationer regleras, såvitt gäller förhållandet till andra medlemsstater i Europeiska unionen, i artikel 23 i Fördraget om Europeiska unionens funk- tionssätt. 
 5  
 Enligt bestämmelsen ska varje unionsmedborgare inom ett tredje lands territorium, där den medlemsstat i vilken han är medborgare inte är representerad, ha rätt till skydd av varje med- lemsstats diplomatiska eller konsulära myndigheter på samma vill- 
  
 5  
 Europeiska unionens officiella tidning, 30.3.2010, C 83/47. 
 438 
  
 SOU 2012:35 
  
 När utsatta personer befinner sig i andra länder 
  
 kor som medborgarna i den staten. Medlemsstaterna ska vidta nöd- vändiga åtgärder och inleda de internationella förhandlingar som krävs för att säkerställa detta skydd. Det sagda innebär att en svensk medborgare som befinner sig i ett land utanför EU alltid kan söka skydd vid en ambassad eller ett konsulat tillhörande något annat  
 EU-land 
  om det saknas svensk representation i landet. 
 Europeiska unionens råd får, i enlighet med ett särskilt lagstift- ningsförfarande och efter att ha hört Europaparlamentet, anta direk- tiv som föreskriver de samordnings- och samarbetsåtgärder som behövs för att främja det skydd som följer av artikel 23. 
  
 19.3.4 
  
 Utfärdande av pass för barn utan vårdnadshavarens medgivande 
  
 Pass utfärdas som vanligt pass eller särskilt pass (3 § passlagen). Vanligt pass gäller normalt i fem år och för resa till alla länder. Pass för barn får i regel inte utfärdas utan medgivande från barnets vård- nadshavare. Utgångspunkten är att vårdnadshavaren ansvarar för barnets personliga förhållanden utifrån vad som är bäst för barnet. Vårdnadshavaren har rätt och skyldighet att bestämma bl.a. om var barnet ska vistas. Vårdnadshavaren ska i takt med barnets stigande ålder och utveckling ta allt större hänsyn till barnets synpunkter och önskemål. 
 Vid gemensam vårdnad om ett barn förutsätts vårdnadshavarna kunna nå samförstånd i alla frågor som rör barnet. Endast i den situationen att den ene vårdnadshavaren till följd av frånvaro, sjuk- dom eller annan orsak är förhindrad att ta del i beslut rörande vård- naden, får den andre vårdnadshavaren ensam bestämma i vissa frågor som inte utan olägenhet kan uppskjutas. Denne får dock inte fatta beslut av ingripande betydelse för barnets framtid, om inte barnets bästa uppenbarligen kräver det. 
 När ett barn som vistas i utlandet behöver återvända till Sverige får det, av skäl som framgår ovan, förutsättas att det i första hand är vårdnadshavaren som beslutar om det. Enligt 7 § 2 passlagen kan dock en passansökan avseende ett barn under arton år bifallas utan vårdnadshavarens medgivande om det finns synnerliga skäl. Begreppet synnerliga skäl kommenterades i förarbetena till passlagen (prop. 1977/78:156 s. 43 f.). Där anfördes att synnerliga skäl kunde före- ligga exempelvis om en av föräldrarna vistades i ett annat land och det var uppenbart att dennes medgivande annars skulle ha lämnats 
 439 
  
 När utsatta personer befinner sig i andra länder 
  
 SOU 2012:35 
  
 eller – beträffande fosterbarn utan särskilt vårdnadsbeslut av domstol 
 – där den naturliga kontakten med de biologiska föräldrarna kunde anses bruten. Det betonades också att om det stod klart för pass- myndigheten att en vårdnadshavare motsatte sig ett utfärdande av pass för barnet, det endast under helt speciella omständigheter kunde förekomma att pass ändå utfärdades. I ett rättsfall har Regerings- rätten slagit fast att stor restriktivitet bör iakttas med att utfärda pass mot en vårdnadshavares klart uttalade vilja och att undantags- regeln fick antas vara avsedd för mycket särpräglade fall där barnets ålder, behov och egna önskningar bör ges en avgörande betydelse (RÅ 1987 ref. 127). 
 I 11 § passlagen regleras möjligheterna att utfärda provisoriskt pass för direkt resa till Sverige. I bestämmelsens andra stycke föreskrivs att pass för direkt resa till Sverige får utfärdas på begäran av någon som är under arton år även utan vårdnadshavarens med- givande om barnet befinner sig i en situation där det finns risk för att dess hälsa eller utveckling skadas eller det annars finns särskilda skäl. Bestämmelsen lämnar ett större utrymme för undantag från kravet på medgivande än 7 § 2. En kommunal nämnd som fullgör uppgifter inom socialtjänsten ska på begäran av en passmyndighet skyndsamt yttra sig i ärenden av nyss nämnt slag. 
 Motsvarande regler finns angående främlingspass i 2 kap. 14 a, 15 a och 15 b §§ utlänningsförordningen (2006:97). 
 Bakgrunden till att den utökade möjligheten att utfärda pass för resa till Sverige infördes i 11 § passlagen och 2 kap. 14 a § utlän- ningsförordningen var att det hade blivit känt att barn, då främst pojkar av somaliskt ursprung, hade lämnats i familjens ursprungs- land och att föräldrarna i vissa fall inte velat medverka till att barnet reste tillbaka till Sverige. Regeringen ansåg att det fanns behov av ett tydliggörande av under vilka förutsättningar pass för direkt resa till Sverige får utfärdas för barn som befinner sig i utsatta situa- tioner utomlands (prop. 2005/06:144). 
 Av förarbetena framgår att avsikten, liksom tidigare, var att de utrikes passmyndigheterna även beträffande passärenden enligt 11 § andra stycket passlagen ska göra vad som är möjligt för att utverka vårdnadshavarnas medgivande (a. prop. s. 13). 
 440 
  
 SOU 2012:35 
  
 När utsatta personer befinner sig i andra länder 
  
 19.3.5 
  
 Sekretess 
  
 Sekretess gäller hos Utrikesdepartementet och inom utrikesrepre- sentationen för uppgifter i ärenden om ekonomiskt bistånd, biträde i rättsliga angelägenheter eller utredning eller annat liknande bistånd åt en enskild, om det kan antas att den enskilde eller någon närstå- ende till denne lider skada eller men om uppgiften röjs. Sekretessen gäller inte beslut i ärenden om ekonomiskt bistånd. För en uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst femtio år (36 kap. 7 § offentlighets- och sekretesslagen). Rätten att meddela och offent- liggöra uppgifter är inskränkt när det gäller uppgifter som hänför sig till ärenden om annat än ekonomiskt bistånd till enskilda (se 36 kap. 8 § andra stycket). 
 Sekretess gäller i ärenden enligt passlagen för uppgifter om en enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs. Sekre- tessen gäller inte själva beslutet. För en uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio år (35 kap. 22 § offentlighets- och sekretesslagen). 
  
 19.4 
  
 Överväganden 
  
 Bedömningar:  
 Den viktigaste åtgärden är att motverka att per- soner som löper risk att giftas bort i utlandet lämnar Sverige. Fokus måste alltså ligga på att upptäcka dessa personer, att se till att de har information om sina rättigheter och möjligheter att söka hjälp och, i fråga om underåriga, att de tvångsåtgärder som behövs också vidtas. 
 Utrikesdepartementet, Socialstyrelsen, Rikspolisstyrelsen och Åklagarmyndigheten behöver stärka sin samverkan kring gräns- överskridande ärenden i vilka det finns en problematik kopplad till heder eller äktenskap mot den egna viljan eller barnäkten- skap. Samverkan kan lämpligen ske genom inrättande av en sär- skild samverkansgrupp. 
 441 
  
 När utsatta personer befinner sig i andra länder 
  
 SOU 2012:35 
  
 19.4.1 
  
 Det viktigaste är att förhindra utlandsresan 
  
 Av framställningen om gällande rätt framgår att möjligheterna att hjälpa en nödställd person i utlandet att ta sig hem kan vara små eller i vissa fall närmast obefintliga. Faktorer som spelar in är per- sonens medborgarskap, om han eller hon är myndig eller omyndig samt lagstiftningen i det land där personen befinner sig och det politiska och säkerhetsmässiga läget där. I vissa länder är säkerhets- läget sådant att det i praktiken finns små möjligheter att erbjuda konsulärt bistånd över huvud taget. Även förekomsten av kvinno- organisationer och andra verksamheter som kan bistå den enskilde med t.ex. hjälp att ta sig till en ambassad kan ha stor betydelse. 
 Det sagda är inte unikt för Sverige, utan gäller även i stor ut- sträckning för andra länders verksamhet för att hjälpa nödställda medborgare som befinner sig i utlandet. I huvudsak följer situationen av de folkrättsliga spelreglerna. 
 Det finns exempel på att det i vissa fall har varit möjligt att upprätta ett mer långtgående samarbete mellan länder. Exempelvis har brittiska myndigheter utvecklat ett gott samarbete med myndig- heter i de tidigare brittiska kolonierna Pakistan och Bangladesh. Dessa två länder står för övervägande delen av de ärenden som den brittiska specialenheten för tvångsäktenskap, Forced Marriage Unit, handlägger. Samarbetet innebär bl.a. att lokal polis kan bistå i samband med hämtning av en person som hålls kvar av släktingar. Möjligheten att få bistånd av lokala myndigheter förbättrar givetvis möjligheterna att hjälpa nödställda personer. Detta talar i och för sig för att den svenska regeringen bör sträva efter att hitta vägar för ett ökat samarbete med länder där vi vet att svenskar hålls kvar mot sin vilja, i dagsläget främst Irak. Dock måste också framhållas att det med all sannolikhet har betydelse att Förenade Kungariket har starka historiska och andra band med bl.a. Pakistan. Motsvararande förut- sättningar föreligger inte för Sveriges del i förhållande till exempel- vis Irak. 
 Utredningen känner inte till något annat land som arbetar så operativt inom andra staters territorium som Förenade Kungariket gör. Mellan Norge och Pakistan har det på myndighetsnivå visser- ligen utvecklats ett familjeprotokoll som är avsett att stärka det bi- laterala samarbetet kring familjerelaterade ärenden och migrations- relaterade utmaningar. 
 6  
 Detta innebär dock inte att norska myndig- 
  
 6  
  
 Integrerings- og mangfoldsdirektoratet (2011),  
 Ikke bare tvangsekteskap. En artikkelsam- ling. Sluttrapport fra ImDis arbeid med handlingsplan mot tvangsekteskap  
 2008–2011 
 , 
  
  s. 135. 
  
 442 
  
 SOU 2012:35 
  
 När utsatta personer befinner sig i andra länder 
  
 heter går in och gör fysiska ingripanden. 
 7  
 Familjeprotokollet har inte tillämpning i konkreta ärenden utan berör ett mer övergrip- ande samarbete. 
 8  
 Arbetet från norsk sida med att hjälpa nödställda personer bygger på samarbete med frivilligorganisationer på plats och, i den mån det går, med myndigheter. 
 Samarbete med kvinnoorganisationer och andra organisationer kan vara en nödvändig förutsättning för att en nödställd person ska kunna få hjälp. Sådant samarbete väcker dock svåra frågor. Till att börja med kan ett mycket långt utvecklat samarbete mellan svenska myndigheter och frivilligorganisationer i landet uppfattas som ett slags förlängd myndighetsutövning på en annan stats territorium. Vidare kan de personer som verkar inom sådana organisationer utsätta sig för mycket stora risker. 
 En annan viktig faktor är om landet i fråga har en fungerande myndighetsstruktur och ett fungerande polisväsende. Också detta utgör en särskild svårighet i förhållande till Irak, som alltså enligt statistiken är det land som i första hand är aktuellt för Sveriges del. 
 Den övergripande slutsatsen måste bli att den viktigaste åtgärden är att förhindra att personer som löper risk för att giftas bort i ut- landet lämnar Sverige. Fokus måste alltså ligga på att upptäcka dessa personer, att se till att de har information om sina rättigheter och möjligheter att söka hjälp och, i fråga om underåriga, att de tvångs- åtgärder som behövs blir vidtagna. 
  
 19.4.2 
  
 Myndigheterna bör stärka sin samverkan avseende gränsöverskridande ärenden 
  
 Även om alla ansträngningar görs för att förhindra att personer reser utomlands om de löper risk att där utsättas för barnäktenskap eller äktenskap mot den egna viljan, måste man räkna med att så- dana situationer ändå uppstår. Ärendena kan involvera inte bara Utrikesdepartementet och ambassaden, utan även Polisen, Åklagar- myndigheten och socialtjänsten. Även frivilligorganisationer, såsom kvinnojourer och skyddade boenden, kan vara inblandade på olika sätt. Det är t.ex. inte ovanligt att den nödställda personen tidigare har haft kontakt med någon hjälp- eller stödverksamhet. 
 Socialtjänsten på den nödställdas hemort blir regelmässigt invol- verad. Det kan t.ex. handla om att det behövs ett passyttrande eller 
  
 7 
  
 Uppgift vid studiebesök hos Kompetanseteamet mot tvangsekteskap hösten 2011. 
  
 8 
  
 Uppgift per  
  
 e-post 
  från Norges ambassad i Islamabad. 
 443 
  
 När utsatta personer befinner sig i andra länder 
  
 SOU 2012:35 
  
 finansiering av hemresa. Polis och åklagare kan vara involverade om det finns brottsmisstankar. Ofta är det polismyndigheten på den nödställdas hemort som involveras, men det kan också förekomma att Rikspolisstyrelsen eller InterPol hanterar ärendet. 
 I dag existerar inte någon strukturerad samverkan kring nöd- ställda i utlandet mellan Utrikesdepartementet, Rikspolisstyrelsen, Åklagarmyndigheten och Socialstyrelsen. Vår bedömning är att sam- verkan på området torde kunna utvecklas. Det kan finnas mer över- gripande samverkansfrågor och rollfördelningsfrågor där det är viktigt med en samsyn mellan myndigheterna. Det kan t.ex. handla om kostnader för hemresa, förutsättningar för utbyte av information, praktiska rutiner i samband med nödställdas hemresa m.m. Samver- kan och informationsutbyte kan vara avgörande även vid hante- ringen av ett konkret ärende. Handläggningen kan underlättas om det finns vissa upparbetade kanaler för detta. 
 Med hänsyn till det sagda anser vi att de uppräknade myndig- heterna bör stärka sin samverkan kring gränsöverskridande ärenden i vilka det finns en problematik kring heder, äktenskap mot den egna viljan eller barnäktenskap. Samverkan kan lämpligen ske genom upprättande av en särskild samverkansgrupp. Störst utbyte av sam- verkan kan förmodligen uppnås om det, som vi diskuterar i kap. 22, inrättas en central polisär enhet och specialåklagare utses för ärenden av det nu aktuella slaget. 
 Sannolikt bör det kompetensteam som vi diskuterar i kap. 21 få en roll i denna samverkan. 
 444 
  
 20 
  
 Andra åtgärder än lagstiftning – uppdraget och förändringsbehovet 
  
 I denna del av betänkandet (kap.  
 20-22) 
  tar vi oss an det som kan ses som den  
 tredje delen av vårt uppdrag 
 , nämligen att föreslå åtgärder utöver lagstiftning för att motverka tvångsäktenskap och barnäktenskap. Vissa sådana åtgärder har diskuterats i kap.  
 7–19. 
  Utredningen är enligt direktiven fri att föreslå åtgärder också mot äktenskap som inte har föregåtts av tvång men som ändå har ingåtts mot en parts vilja, t.ex. genom påtryckningar såsom hot om uteslut- ning ur familjesamhörigheten. 
 Som vi tidigare har konstaterat är det en mänsklig rättighet att inte behöva gifta sig annat än med sitt fria och fulla samtycke. Det kan inte anses att samtycket är fullt och fritt om det har drivits fram genom olika påtryckningar, oavsett om dessa är att anse som tvång i straffrättslig mening eller inte. Våra åtgärdsförslag i den här delen tar därför inte sikte enbart på äktenskap som har föregåtts av tvång i straffrättslig mening, eller som omfattas av vårt förslag till straff- bestämmelse, utan även på andra äktenskap mot någons vilja. 
 Vi gör i det följande inte alltid någon tydlig uppdelning mellan barnäktenskap och äktenskap mot någons vilja. Orsaken är att det enligt vårt synsätt är svårt att, i den här kontexten, dra en skarp skiljelinje mellan dessa två begrepp. Det finns med all säkerhet barn som gifter sig i enlighet med sin egen innersta vilja. Men det finns också en gråzon där vi finner barn som inte har verktyg för att ut- trycka någon egen vilja eller som medvetet eller omedvetet anpassar sig till vuxnas önskningar. Det förekommer exempelvis arrange- rade förälskelser, där ett barn mer eller mindre manipuleras till att tro att han eller hon är förälskad i en person som familjen har valt ut och som familjen intensivt marknadsför till barnet. Det finns också barn som fruktar eller vet att de kommer att bli tvingade om 
 445 
  
 Andra åtgärder än lagstiftning – uppdraget och förändringsbehovet 
  
 SOU 2012:35 
  
 de inte självmant går med på äktenskapet, vilket i sin tur gör att några påtryckningar inte behövs. I många fall finns det dessutom skäl att ifrågasätta om barnet, oavsett sin egen känsla, är moget att ta ställning till det stora åtagande som ett äktenskap innebär. Dessa och andra skäl ligger bakom utredningens förslag om att möjlig- heten för underåriga att få äktenskapsdispens slopas (se kap. 7) och om en kriminalisering av barnäktenskap (kap. 13). När vi i det följande talar om t.ex. hot och våld är det naturligtvis inte relevant för unga som själva väljer att gifta sig, som inte är utsatta för detta slags påtryckningar och som inte heller riskerar att bli det om de vill skilja sig. 
 Direktiven lyfter fram vissa särskilda uppgifter för utredningen när det gäller åtgärder utanför lagstiftningsområdet. Vi ska sålunda bl.a. överväga hur  
 medvetenheten  
 om tvångsäktenskap och barn- äktenskap kan höjas hos dem som i olika sammanhang kommer i kontakt med barn och ungdomar som riskerar att drabbas. Det kan handla om t.ex. lärare, ledare inom föreningslivet och företrädare för trossamfunden. 
 En annan särskild uppgift är att överväga om det finns behov av att  
 förbättra samverkan  
 mellan olika myndigheter och att överväga om ytterligare åtgärder kan vidtas för att förbättra denna sam- verkan. 
 1 
  
 Utredningen ska också överväga hur  
 attitydförändringar  
 i för- hållande till tvångsäktenskap och barnäktenskap kan åstadkommas. Det kan gälla attitydförändrande arbete riktat till föräldrar och ung- domar eller andra grupper. En särskild fråga kan enligt direktiven vara hur man ser på ekonomiska förbindelser mellan blivande makars familjer i fråga om villkorad hemgift eller andra villkor. 
 Därutöver får utredningen, som vi tolkar direktiven, föreslå andra åtgärder som behövs för att förebygga och förhindra äktenskap mot den egna viljan och barnäktenskap. 
  
 1  
 Ungdomsstyrelsen har på regeringens uppdrag varit sammankallande i ett myndighets- nätverk kring utredningens frågor. Det har ingått i vårt uppdrag att följa nätverkets arbete. Regeringen beslutade den 15 december 2011 att ge Länsstyrelsen i Östergötland i uppdrag att genomföra insatser för att förebygga och förhindra att unga mellan 13 och 25 år blir gifta mot sin vilja eller utsätts för hedersrelaterat våld och förtryck. I detta uppdrag ingår bl.a. att vara sammankallande för ett nätverk av nationella myndigheter. Länsstyrelsen i Östergötland har alltså övertagit Ungdomsstyrelsens uppdrag. 
 446 
  
 SOU 2012:35 
  
 Andra åtgärder än lagstiftning – uppdraget och förändringsbehovet 
  
 20.1 
  
 Några utgångspunkter 
  
 Vi har i tidigare kapitel föreslagit ett antal lagändringar som på olika sätt kan stärka skyddet mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. Vi ser dock att det finns åtskilligt som inte kan åstadkommas med lagstiftning. Detta förutses också som sagt i våra direktiv. 
 Det är knappast möjligt för en utredning av detta slag att, annat än möjligen när det gäller några särskilt viktiga frågor, på detaljnivå söka slå fast hur olika myndigheter och andra verksamheter bör arbeta med den aktuella problematiken. Vi har därför koncentrerat oss främst på frågan om det finns någon eller några mera övergrip- ande åtgärder som kan ge särskilt stora vinster. 
 Parallellt med vårt arbete har olika aktörer bedrivit arbete som berör området barnäktenskap och tvångsäktenskap. Bland dessa finns bl.a. Socialstyrelsen, Ungdomsstyrelsen och Länsstyrelsen i Östergötland, men också andra myndigheter och verksamheter. Diskussion och förslag i flera statliga utredningar har berörings- punkter med problemfältet barnäktenskap och tvångsäktenskap, däribland Barnskyddsutredningens betänkande Lag om stöd och skydd för barn och unga (SOU 2009:68), Utredningen om utsatta barn i skolans betänkande Se, tolka och agera – allas rätt till lik- värdig utbildning (SOU 2010:95) och Delegationen för jämställd- het i skolans betänkande Flickor, pojkar, individer – om betydelsen av jämställdhet för kunskap och utveckling i skolan (SOU 2010:99). Också den pågående utredningen om kvinnor som utsätts för våld efter att ha beviljats uppehållstillstånd på grund av anknytning (dir. 2011:44) är naturligtvis av intresse. Det ligger i sakens natur att många av de flickor och kvinnor som kommer till Sverige på grund av ett äktenskap mot den egna viljan sedermera far illa i sitt äkten- skap. 
 Vi har således tagit del av ett omfattande material och av många förslag som berör vårt uppdrag. Materialet har beaktats när vi har tagit fram våra egna förslag och gjort våra bedömningar i övrigt. 
  
 20.2 
  
 Förändringsbehovet 
  
 En nödvändig förutsättning för att en person som är utsatt för press att gifta sig mot sin vilja, eller som löper risk att ingå ett barn- äktenskap, ska kunna få den hjälp som han eller hon behöver, är att  
 personens utsatthet uppmärksammas 
 . Flera studier tyder på att skolan, 
 447 
  
 Andra åtgärder än lagstiftning – uppdraget och förändringsbehovet 
  
 SOU 2012:35 
  
 socialtjänsten och andra aktörer inte i tillräcklig grad uppmärk- sammar att unga är utsatta för hot om att bli gifta mot sin vilja eller för hedersrelaterat våld och förtryck. Det verkar dessutom finnas en tendens till bagatellisering av det våld och förtryck som offren utsätts för. 
 2  
 Ungdomsstyrelsen har pekat på att socialtjänsten inte alltid uppmärksammar sambandet mellan barns utsatthet för hot och våld och riskerna att de blir gifta mot sin vilja. 
 3  
 Det finns exempel på mycket unga flickor som har gift sig och fått barn utan att sam- hället har reagerat med åtgärder. 
 De utsatta får inte alltid det skydd och stöd som de är i behov av. 
 4  
 Detta leder i sin tur till att en polisanmälan som följs av ett agerande från rättsväsendet kan göra situationen för den utsatta svårare och i värsta fall livsfarlig. Erfarenheten visar nämligen att hotet från förövarna kan intensifieras när den utsatta personen söker hjälp och samhället kopplas in. 
 Här finns ett tydligt och viktigt samband mellan det  
 stöd och skydd  
 som erbjuds den enskilde å ena sidan och den straffrättsliga regleringen å den andra. Ett straffrättsligt ingripande kan leda till svåra konsekvenser för målsäganden om han eller hon inte sam- tidigt får den hjälp och det skydd som behövs. Införande av särskilda straffregler om barnäktenskap och tvångsäktenskap förutsätter alltså att det finns garantier för att samhällets aktörer tar sitt ansvar och effektivt ingriper till den enskildas skydd. I annat fall bidrar straff- reglerna inte till en förbättrad situation för individerna. Det kan t.o.m. bli tvärtom. Dessutom finns en tydlig tendens till att det är svårt för de utsatta att orka stå fast vid sina uppgifter genom en förundersökning och en rättegång. Risken är uppenbar att den måls- ägande som inte effektivt skyddas från att bli utsatt för påtryck- ningar från förövarna tar tillbaka sin berättelse. Detta kan natur- ligtvis leda till att det blir svårt att väcka åtal och få till stånd en fällande dom. Det kan alltså inte nog understrykas hur viktigt det är att ett straffrättsligt ingripande kombineras med de åtgärder som behövs för att stödja och beskydda den utsatta personen. 
 Det stöd och skydd som erbjuds de utsatta måste alltså vara effektivt och tillräckligt såväl i det akuta skedet som på lång sikt. Det framgår av olika rapporter att inte minst det långsiktiga stödet 
  
 2 
  
 Socialstyrelsen (2011),  
 Personer utsatta för hedersrelaterat våld och förtryck samt barn och unga som blir gifta mot sin vilja. Analys av behov inom socialtjänst och hälso- och sjukvård 
 , s. 14. 
  
 3 
  
 Ungdomsstyrelsen (2009:5),  
  
 Gift mot sin vilja,  
 s. 311. 
  
 4 
  
 Länsstyrelsen i Östergötland (2011:14),  
  
 En vägledning för skydd, stöd och rehabilitering av unga som utsatts för hedersrelaterat våld och förtryck och/eller som riskerar att bli gifta mot sin vilja eller som har blivit gifta mot sin vilja,  
 s. 11 f. 
 448 
  
 SOU 2012:35 
  
 Andra åtgärder än lagstiftning – uppdraget och förändringsbehovet 
  
 behöver utvecklas. Erfarenheten från både Sverige och andra länder visar att en hel del av de utsatta återvänder till sina familjer efter ett samhällsingripande. Man vet inte säkert hur stor denna andel är i Sverige, men det är ställt utom tvivel att vissa återvänder och att många andra i varje fall försöker återuppta kontakten med sina familjer. 
 5 
  
 Det finns med all sannolikhet flera orsaker till detta. En kan vara sorg och smärta över att behöva lämna och bryta med sin familj. Många unga som är utsatta har dessutom levt med inskränkningar i sitt livsutrymme och har inte fått tillfälle att lära sig att fatta egna beslut eller att orientera sig i samhället. Det blir då särskilt svårt att klara ett liv på egna ben. Man bör också vara medveten om att hotet och pressen från familjen kan finnas kvar under lång tid efter det att offret har lämnat familjen och att också detta starkt kan spela in i beslutet att återvända. 
 Det sagda visar hur viktigt det är att samhällets stöd- och skydds- åtgärder inte upphör efter det akuta skedet utan anpassas till offrets verkliga behov över tid. Som kommer att utvecklas i det följande pågår för närvarande, i regi av Länsstyrelsen i Östergötland, ett arbete med det långsiktiga stödet till unga som har placerats i skyddat boende på grund av äktenskap mot den egna viljan. Detta arbete kan förhoppningsvis leda till förbättringar avseende såväl de akuta som de långsiktiga insatserna för målgruppen. 
 Att många utsatta återvänder till sina familjer accentuerar ett annat förhållande, nämligen att det finns en brist på kunskap när det gäller möjligheterna att påverka förövarna och hur ett sådant arbete eventuellt kan bedrivas. 
 6  
 Samtidigt måste understrykas att försök till familjearbete kan innebära stora risker för den utsatta personen. Om familjearbetet involverar gruppsamtal eller liknande kan det bli en ny arena för familjen att sätta press eller uttala hotelser. Vi diskuterar frågan om familjearbete i avsnitt 22.4. 
 En grundförutsättning för att berörda aktörer ska kunna upp- märksamma någons utsatthet och agera riktigt är att det finns  
 med- vetenhet och kunskap  
 om problematiken. Att lämna förslag om hur man kan åstadkomma en medvetenhetshöjning ingår i vårt upp- drag. Till stor del sammanfaller frågan om medvetenhet med frågan om kunskap, eftersom en ökad kunskap också innebär en större 
  
 5 
  
 Se t.ex. Länsstyrelsen i Västra Götalands län, Länsstyrelsen i Stockholms län & särskilt fokus ska läggas på rättsväsendet, 
  
 - 
  
 aktivt verka för att förbättra samverkan mellan berörda aktörer och bidra till en ökad samsyn kring hur våld i nära relationer bäst ska förebyggas och bekämpas, 
  
 - 
  
 särskilt överväga hur förebyggande insatser mot våld kan ut- vecklas och genomföras, 
  
 - 
  
 i samråd med berörda aktörer bidra till att sprida och förbättra genomslaget av befintlig kunskap på området, 
  
 - 
  
 överväga hur skyddet för och stödet till brottsoffren kan utvecklas och i detta sammanhang särskilt överväga hur kvinnojourers och andra berörda ideella organisationers verksamhet kan förstärkas, 
  
 - 
  
 aktivt verka för att synliggöra olika aspekter och negativa konse- kvenser av våld i nära relationer för såväl berörda aktörer som allmänheten och 
  
 - 
  
 vid behov lämna förslag till hur arbetet mot våld i nära relationer kan förbättras och samverkan utvecklas på nationell, regional och lokal nivå. 
  
 Uppdraget ska slutredovisas senast den 30 juni 2014. 
  
 21.2 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Förslag och bedömning:  
 Ett nationellt kompetensteam inrättas med uppgift att på olika sätt främja arbetet mot äktenskap mot någons vilja, barnäktenskap och hedersrelaterat våld och för- tryck. Teamet ska bestå av personer med särskild sakkunskap om problematiken och om olika relevanta sakområden, däribland Polisens och socialtjänstens arbete. Kompetensteamet ska ha i uppdrag 
  
 - 
  
 att utveckla och effektivisera samverkan vad gäller såväl myn- digheter som verksamheter inom det civila samhället, 
  
 - 
  
 att verka för att problemområdet uppmärksammas och beaktas i alla relevanta sammanhang och att påtala brister, 
  
 455 
  
 Ett nationellt kompetensteam 
  
 SOU 2012:35 
  
 - 
  
 att medverka till och främja att bra arbetsmetoder tas fram, dokumenteras och sprids, 
  
 - 
  
 att tillhandahålla en stödjande funktion i förhållande till olika myndigheter och andra verksamheter, 
  
 - 
  
 att stimulera utvecklingen av lokala och regionala resursteam, 
  
 - 
  
 att ta fram utbildnings- och informationsmaterial samt att kvalitetsgranska sådant material som har tagits fram av andra aktörer, 
  
 - 
  
 att delta i utbildningsinsatser, 
  
 - 
  
 att skapa mötesplatser för praktiker och forskare och 
  
 - 
  
 att driva en webbplats. 
  
 Huvudman för kompetensteamet bör inledningsvis vara Länsstyr- elsen i Östergötland. Därefter bör arbetet utvärderas, varvid det kan övervägas om uppgiften bör läggas på någon annan aktör, i första hand Socialstyrelsen. 
 En särskild sekretessbestämmelse till skydd för enskildas per- sonliga förhållanden i kompetensteamets verksamhet införs i 26 kap. offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Presum- tionen ska vara att sekretess gäller. 
  
 21.2.1 
  
 Behövs ett nationellt kompetensteam? 
  
 Det finns starka skäl för att även i Sverige inrätta ett nationellt kompetensteam med uppgifter inom området barnäktenskap och äktenskap mot någons vilja. Det första av dessa skäl är att det finns ett behov av ett mer samlat och långsiktigt grepp om frågorna. Arbetet mot barnäktenskap och äktenskap mot någons vilja måste bedrivas uthålligt och på många olika fronter. Vi tror att det skulle vara en stor fördel med ett kompetensteam som kan fungera som motor för arbetet och som kan ha en nationellt samordnande funktion. Ett sådant team skulle kunna ha som roll att verka för att frågan hålls levande och beaktas inom de olika verksamheter där den kan aktualiseras samt att i förekommande fall slå larm när man iakttar brister. Behovet av en aktör med ett helhetsgrepp gäller inte minst det förebyggande arbetet. 
 456 
  
 SOU 2012:35 
  
 Ett nationellt kompetensteam 
  
 Ett samlat grepp behövs också när det gäller metodutveckling, kunskapsuppbyggnad, erfarenhetsförmedling och samordning/sam- verkan. Att det finns en central aktör är därför till stor fördel även utifrån dessa aspekter. 
 Vidare behöver man underlätta för praktiker inom myndigheter, frivilligorganisationer och andra verksamheter som kommer i kon- takt med problematiken att söka stöd och råd. På några håll i landet finns i dag lokala eller regionala resursteam som kan konsulteras vid behov i frågor om hedersrelaterat våld och förtryck, inklusive tvångsäktenskap. I länsstyrelsernas uppdrag ingår att ge konsulta- tivt stöd till framför allt socialtjänsten. Vi vet dock att det också finns enskilda personer med särskild kunskap om problematiken som i stor utsträckning blir ombedda att bistå myndigheter och frivilligorganisationer vid deras hantering av ärenden som rör äkten- skap mot den egna viljan och hedersrelaterat våld och förtryck. Biståndet ges ofta helt eller delvis informellt. Det tycks alltså finnas ett behov av sakkunnig rådgivning som inte verkar tillgodoses inom ramen för den verksamhet som bedrivs av olika myndigheter. 
 Till bilden hör också att kvinnojourer och andra verksamheter som bedriver skyddat boende för hedersvåldsutsatta lägger resurser och många obetalda arbetstimmar på att ge stöd och rådgivning till exempelvis socialtjänsten, skolpersonal, andra vårdgivare, polis och rättsväsende. 
 6 
  
 Behovet av råd och stöd måste rimligen mötas genom insatser från det offentliga samtidigt som man tar vara på de kunskaper som finns inom frivilligsektorn. Med utbildning, metodhandböcker och annat handledningsmaterial kommer man en bit på vägen. Men även om man erbjuder sådana hjälpmedel och kontinuerliga utbildnings- insatser till olika yrkesgrupper är det inte rimligt att förvänta sig att alla berörda personer ska ha den kunskap och erfarenhet som krävs för att utan stöd kunna hantera ärenden om barnäktenskap och äktenskap mot den egna viljan, eller om hedersrelaterat våld och förtryck. Man måste också räkna med att erfarenheten av proble- matiken kan variera över landet och mellan olika verksamheter. Inom vissa kommuner finns det säkerligen förutsättningar att bygga upp stor sakkunskap och erfarenhet medan det kan finnas andra, särskilt mindre kommuner, som stöter på problematiken mera 
  
 6  
 Länsstyrelsen i Västra Götalands län, Länsstyrelsen i Stockholms län & på så sätt får teamet 
 462 
  
 SOU 2012:35 
  
 Ett nationellt kompetensteam 
  
 tillgång till befintliga resurser i form av t.ex. lokaler och administra- tiva funktioner. 
 Helst bör ansvaret för kompetensteamet läggas på någon myn- dighet som redan i dag har kunskaper om och erfarenhet av att arbeta med problematiken. Det ligger därvid nära till hands att uppdraget ges till någon myndighet som har eller har haft uppdrag enligt regeringens handlingsplan för att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja (skr. 2009/10:229). 
 Nationella myndigheter som kan övervägas utifrån dessa kriterier är i första hand Socialstyrelsen och Ungdomsstyrelsen. En annan tänkbar aktör är Nationellt centrum för kvinnofrid (NCK). Man kan också överväga att lägga uppdraget på någon av länsstyrelserna, i första hand länsstyrelsen i Stockholm, Skåne, Östergötland eller Västra Götaland. 
 Slutligen kan man tänka sig någon form av samverkan mellan olika myndigheter. 
  
 Ungdomsstyrelsen  
 är en statlig myndighet under Utbildnings- departementet som har ett övergripande ansvar för att de nationella ungdomspolitiska målen får genomslag inom olika samhällssektorer. Myndigheten ska särskilt 
  
 - 
  
 ansvara för att det finns samlad kunskap om ungdomars levnads- villkor och sprida denna kunskap på nationell och lokal nivå, 
  
 - 
  
 göra samordnade uppföljningar av statliga insatser för ungdomar och verka för att ungdomsperspektivet utvecklas i statliga myn- digheters verksamheter, 
  
 - 
  
 verka för att kommunerna utvecklar en kunskapsbaserad ung- domspolitik och stödja denna utveckling, och 
  
 - 
  
 verka för förnyelse och utveckling av ungdomars fritids- och föreningsverksamheter. 
  
 Ungdomsstyrelsen har också i uppdrag att fördela statsbidrag till bl.a.  
 integrations-, 
  jämställdhets- och folkrörelseorganisationer. 
 Ungdomsstyrelsen är uppdelad i fyra enheter. 
  
 1. 
  
 Enheten för organisationsstöd har ansvar bl.a. för att fördela stats- bidrag och projektstöd. 
  
 2. 
  
 Enheten för nationell och kommunal ungdomspolitik utreder ungdomars levnadsvillkor. Enheten samarbetar med andra länder, 
  
 463 
  
 Ett nationellt kompetensteam 
  
 SOU 2012:35 
  
 EU, myndigheter och kommuner och har dessutom uppgiften att sprida kunskap och att handlägga kommunala bidrag. 
  
 3. 
  
 Enheten för internationellt samarbete handlägger bl.a. EU:s ut- bytesprogram Ung och Aktiv i Europa. 
  
 4. 
  
 Stabsenheten arbetar med strategi och stöd till generaldirektören, ekonomi och personalfrågor, IT och registratur samt informa- tion. 
  
 Ungdomsstyrelsen har haft olika regeringsuppdrag när det gäller hedersrelaterat våld och förtryck. Myndigheten har både tagit fram rapporter och genomfört utbildningsinsatser. Inom ramen för rege- ringens handlingsplan för att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja har myndigheten haft i uppdrag att kartlägga förebyggande arbete, att göra en kunskapssammanställning om vigselliknande ceremonier, att anordna utbildning och att vara sam- mankallande för ett myndighetsnätverk. Ungdomsstyrelsen har lyft fram att det finns behov av ett mer samlat arbete för att förebygga att unga blir gifta mot sin vilja och att detta kunde ske genom inrättandet av ett nationellt samverkansråd. Detta råd skulle ha uppgiften att arbeta med metodutveckling, utvärdering och upp- följning när det gäller det förebyggande arbetet som riktas till unga och till föräldrar. Ungdomsstyrelsen har även föreslagit att myn- digheten får i uppgift att inrätta ett metodutvecklingscentrum som skulle ha ansvar för att utveckla det förebyggande arbetet ( 
 Viljan att förebygga att unga blir gifta mot sin vilja 
 , Ungdomsstyrelsen 2011). Ungdomsstyrelsens förslag inbegriper delvis sådana funk- tioner som vi tänker oss att ett kompetensteam skulle ha. Det sagda talar för Ungdomsstyrelsen som en lämplig aktör att ansvara för kompetensteamet. 
 Kompetensteamet ska enligt vårt förslag kunna ägna sig åt viss rådgivning i enskilda akuta fall som berör socialtjänstens och polisens insatser. En sådan verksamhet bedömer vi inte vara särskilt lämplig för Ungdomsstyrelsen. Vi bedömer också att det är viktigt att kom- petensteamet får ett övergripande ansvar för helheten. Dessutom är det viktigt att framhålla att äktenskap mot den egna viljan inte ute- slutande drabbar unga. Hedersrelaterat våld och förtryck kan drabba människor i alla åldrar. Problemen för den som har blivit gift mot sin vilja som ung upphör inte för att personen blir äldre. Visserligen har Ungdomsstyrelsen redan i dag vissa uppdrag som inte endast avser ungdomar. Men man kan ändå utgå från att en placering inom 
 464 
  
 SOU 2012:35 
  
 Ett nationellt kompetensteam 
  
 Ungdomsstyrelsen förmedlar budskapet att det anses vara fråga om ett ungdomsproblem, kanske med den effekten att de som är lite äldre blir osynliggjorda. Dessa skäl talar emot att Ungdomsstyr- elsen ges i uppdrag att hålla i ett kompetensteam. 
  
 Socialstyrelsen  
 är förvaltningsmyndighet för verksamhet som rör hälso- och sjukvård och annan medicinsk verksamhet, tandvård, hälsoskydd, smittskydd, socialtjänst, stöd och service till vissa funk- tionshindrade samt frågor om alkohol och missbruksmedel. Myndig- heten ska verka för en god hälsa och social välfärd samt för stöd- insatser, omsorg och vård av hög kvalitet på lika villkor för hela befolkningen. 
 Socialstyrelsen har fyra sakavdelningar. 
  
 1. 
  
 Avdelningen för statistik och utvärdering har ansvar bl.a. för att följa upp, analysera och utvärdera utvecklingen i vård och om- sorg och att hålla i myndighetens statistikdatabaser. 
  
 2. 
  
 Tillsynsavdelningen granskar att vård och omsorg drivs enligt lagar och regler och ska påtala brister i säkerheten för patienter, brukare och klienter. På avdelningen finns också enheten för enskildas klagomål. 
  
 3. 
  
 Avdelningen för kunskapsstyrning tar fram kunskap för att styra verksamheterna i vård och omsorg. Medlet är riktlinjer, vägled- ningar och andra rekommendationer för hur man ska arbeta, samt stöd för användning och tillämpning. 
  
 4. 
  
 Avdelningen för regler och tillstånd svarar för myndighetens regelstyrning genom att utarbeta bindande föreskrifter (SOFS), allmänna råd och handböcker. 
  
 Även Socialstyrelsen har haft uppdrag rörande äktenskap mot den egna viljan och hedersrelaterat våld och förtryck. Bl.a. har Social- styrelsen enligt ett uppdrag i handlingsplanen analyserat vilka be- hov som finns av vägledning, utvärdering, uppföljning eller annat. 
 10  
 Myndigheten har stor erfarenhet av att arbeta med metodutveck- ling och av att ta fram olika typer av riktlinjer och metodstöd. Myndigheten har dessutom behörighet att meddela föreskrifter och allmänna råd inom sitt verksamhetsområde (se 4 § förordningen [2009:1243] med instruktion för Socialstyrelsen) och har ett till- synsansvar. Socialtjänsten och sjukvården hör till de viktigaste aktörerna när det gäller frågor om barnäktenskap och äktenskap 
  
 10  
 Se Socialstyrelsen (2011). 
 465 
  
 Ett nationellt kompetensteam 
  
 SOU 2012:35 
  
 mot någons vilja. Andra viktiga aktörer, såsom skolan, trossam- funden, frivilligorganisationerna och rättsväsendet ligger emellertid utanför myndighetens verksamhetsområde. Det finns alltså flera skäl som talar för att Socialstyrelsen bör ges uppdraget att driva kompetensteamet men också vissa skäl som talar emot. 
 Nationellt Centrum för Kvinnofrid  
 ( 
 NCK 
 ) är ett kunskaps- och resurscentrum vid Uppsala universitet. NCK arbetar på regeringens uppdrag med att höja kunskapen på nationell nivå om mäns våld mot kvinnor och att utveckla metoder för omhändertagande av våldsutsatta kvinnor. Verksamhetsområdet omfattar även våld i sam- könade relationer och hedersrelaterat våld och förtryck. I NCK:s uppdrag ingår att arbeta med metodutveckling, information, utbild- ning, kunskapssammanställning och forskning. NCK:s kliniska enhet vid Akademiska sjukhuset driver kvinnofridsmottagningen och den nationella stödtelefonen Kvinnofridslinjen. NCK driver också en kunskapsbank på webben inom områdena mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer och har publicerat en kunskaps- och forskningsöversikt om bl.a. tvångsäktenskap. 
  
 11  
  
 NCK har haft ett uppdrag enligt regeringens handlingsplan om äktenskap mot någons vilja att ta fram och sprida en handledning för råd och stöd till hälso- och sjukvårdens per- sonal, med särskild inriktning på bemötandet av flickor och kvinnor som söker hjälp att få oskuldsintyg eller för rekonstruktion av den s.k. mödomshinnan. 
  
 Barnäktenskap och äktenskap mot den egna viljan kan, liksom hedersvåld och hedersförtryck, beröra personer av båda könen. Förövarna kan vara inte bara män och pojkar utan även kvinnor och flickor. Det handlar ofta inte om mäns våld mot kvinnor (även om sådant våld givetvis förekommer inom exempelvis äktenskap som har ingåtts mot någons vilja) utan mera typiskt om handlingar som vidtas av närstående, som föräldrar, syskon, far- och morföräldrar eller andra släktingar. Frågor om tvångsäktenskap och barnäkten- skap kan därmed inte sägas ligga inom kärnan av NCK:s verksam- hetsområde. Detta talar emot att uppdraget ges till NCK. Mot en sådan lösning talar också att NCK saknar en naturlig koppling till lokala och kommunala aktörer ute i landet. 
  
 Länsstyrelserna  
 har sedan år 2003 i uppdrag att främja och lämna stöd till insatser för att motverka hedersrelaterat våld och förtryck i respektive län. Länsstyrelserna i Stockholm, Västra Götaland och 
  
 11  
  
 Se NCK (2010),  
 Hedersrelaterat våld och förtryck – en kunskaps- och forskningsöversikt 
 , red. Vasquez och Sawyer. 
  
 466 
  
 SOU 2012:35 
  
 Ett nationellt kompetensteam 
  
 Skåne har ett nationellt uppdrag att fördela medel för utveckling av skyddade boenden med särskild kompetens att bemöta personer utsatta för våld och förtryck i hederns namn.  
 Länsstyrelsen i Stockholm  
 har därtill sedan 1996 drivit ett projekt kallat Operation Kvinnofrid tillsammans med bl.a. Polismyndigheten i Stockholms län och Stockholms stad. Sedan ett par år fokuserar man på heders- relaterat våld, och i april 2012 har beslut fattats om ett s.k. resurs- centrum mot hedersvåld, Origo, med Stockholms stad som värd. Origo ska bl.a. erbjuda råd och stöd till unga och erbjuda konsul- tativt stöd åt professionella. En viktig uppgift kommer att vara att stötta och utbilda yrkesverksamma i att tidigt uppmärksamma tecken på förtryck, hot och våld. Avsikten är att delar av arbetet ska komma igång under hösten 2012. 
  
 Länsstyrelsen i Östergötland  
 har utöver sitt regionala uppdrag ett nationellt uppdrag att främja och lämna stöd till insatser för att motverka hedersrelaterat våld och förtryck och kan därmed bevilja medel för både nationella och länsövergripande projekt. Vidare har Länsstyrelsen i Östergötland enligt regeringens handlingsplan om att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja haft i uppdrag dels att ansvara för att projektet  
 Det handlar om kärlek/Dina rättigheter  
 får nationell spridning, dels att ta fram en vägledning för stöd till och rehabilitering av unga som har placerats i skyddat boende, familjehem eller någon annan institution på grund av att de riskerar att bli gifta mot sin vilja eller har blivit gifta mot sin vilja. Vägledningsuppdraget redovisades genom rapporten  
 Våga göra skillnad. En vägledning för skydd, stöd och rehabilitering av unga som utsatts för hedersrelaterat våld och förtryck och/eller som riskerar att bli gifta mot sin vilja eller som har blivit gifta mot sin vilja  
 (2011:14), hädanefter kallad vägledningen. Länsstyrelsen i Östergötland har därefter fått i uppdrag av regeringen att under åren  
 2011–2013 
  utveckla och sprida vägledningen. Uppdraget ska genomföras i minst sex kommuner. Inom ramen för uppdraget har länsstyrelsen etablerat ett kompetensteam för handledning och utveckling av ar- betet på den kommunala nivån. 
 Projektets kompetensteam är en resurs dels för de sex kom- munerna, dels för att utveckla arbetet på nationell nivå. Det består av sakkunniga och personer med expertis avseende bl.a. Polisens och socialtjänstens arbete med aktuella ärenden. Till projektet har knutits en styrgrupp bestående av representanter för bl.a. läns- styrelsen, Rikspolisstyrelsen och Socialstyrelsen. Dess roll är att säkerställa att projektets upplägg och resultat är i linje med rege- 
 467 
  
 Ett nationellt kompetensteam 
  
 SOU 2012:35 
  
 ringens direktiv. Det finns planer på att bilda en referensgrupp bestående av personer med egna erfarenheter av att vara föremål för insatser i samhällets regi. 
 Länsstyrelsen i Östergötland har vidare under åren  
 2012–2014 
  ett regeringsuppdrag att genomföra insatser för att förebygga och förhindra att unga mellan 13 och 25 år blir gifta mot sin vilja eller utsätts för hedersrelaterat våld och förtryck. Länsstyrelsen ska enligt uppdraget ta fram och sprida information riktad till unga, genomföra utbildningsinsatser för berörd personal inom statliga, kommunala och fristående verksamheter samt vara sammankallande för ett nätverk av nationella myndigheter. Uppdraget innebär att Länsstyrelsen i Östergötland tar över uppgifter som tidigare har legat på Ungdomsstyrelsen. 
 Länsstyrelsernas uppdrag är i första hand regionala men flera länsstyrelser har, som ovan har beskrivits, dessutom nationella upp- drag inom området hedersrelaterat våld och förtryck. Nationella uppdrag förekommer också inom andra områden. Exempelvis har  
 Länsstyrelsen i Stockholm  
 ett särskilt uppdrag vad avser arbetet mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål. Länsstyrelsen ska bl.a. samordna det arbete som bedrivs av myndigheter mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål och verka för stärkt samverkan mellan myndigheter, frivilligorganisationer och andra aktörer. Inom ramen för det uppdraget har länsstyrelsen initierat ett nationellt metodstödteam, NMT. I teamet ingår experter med lång operativ erfarenhet av frågan, däribland Rikspolisstyrelsen, Rikskriminalpolisen och Ungdomsjouren/Socialförvaltningen i Stock- holms stad. Teamet erbjuder bl.a. metodstöd i operativa ärenden. Arbetet samordnas av en nationell samordnare mot prostitution och människohandel som också finns vid Länsstyrelsen i Stockholm. 
  
 21.2.4 
  
 Vår bedömning i organisationsfrågan 
  
 Med utgångspunkt i det som har redovisats i det föregående gör vi bedömningen att det finns två aktörer som i första hand bör komma i fråga som huvudman för ett kompetensteam av det slag som vi föreslår, nämligen Socialstyrelsen och Länsstyrelsen i Östergötland. För Socialstyrelsen som huvudman talar bl.a. att det är en nationell myndighet med flera uppgifter som passar väl ihop med ett upp- drag av detta slag. Det kan finnas fördelar med en huvudman som 
 468 
  
 SOU 2012:35 
  
 Ett nationellt kompetensteam 
  
 kan meddela föreskrifter och utöva tillsyn. Dock ligger det inte i vårt nuvarande förslag att kompetensteamet ska ha sådana uppgifter. 
 Vid Länsstyrelsen i Östergötland finns det en stor kompetens kring och erfarenhet av de aktuella frågorna. Länsstyrelsen har flera uppdrag inom det relevanta fältet, bl.a. rörande metodutveckling, framtagande och spridning av information, genomförande av utbild- ning och främjande av samverkan. Uppdragen ligger tydligt inom ramen för de uppgifter som vi föreslår att ett kompetensteam ska ha. Länsstyrelsen har redan byggt upp ett team. 
 Vid en samlad bedömning anser vi den bästa lösningen vara att utnyttja den organisation och kompetens som finns genom att ge Länsstyrelsen i Östergötland ett utvidgat uppdrag. Till saken hör att Länsstyrelsen i Östergötland redan i dag driver en webbplats med information om hedersrelaterat våld och förtryck som skulle kunna vara en utgångspunkt för den webbplats som vi föreslår att kompetensteamet ska driva. Länsstyrelsen i Östergötland bör alltså, åtminstone i ett inledande skede, ges uppdraget att vara huvudman för det nationella kompetensteamet. Det kan överlåtas åt kompe- tensteamet att överväga om det såvitt gäller webbplatsen är lämpligt med någon form av samverkan med NCK, som driver en kunskaps- bank kring bl.a. hedersrelaterat våld och förtryck. 
 En förutsättning för att teamet ska kunna hantera ett uppdrag som utvidgas såväl sakligt som geografiskt är att det ges utökade resurser. Det blir med all sannolikhet nödvändigt att förstärka teamet med ytterligare personal. Man kan också tänka sig viss medverkan på konsultbasis, t.ex. av forskare som medverkar i arbetet med att sammanställa och analysera forskning samt utveckla metoder. Det är vidare viktigt att kompetensteamet organiseras på ett sådant sätt att man i arbetet kan ta tillvara de stora kunskaper som finns inom frivilligorganisationerna. 
 Vi anser det inte lämpligt att vi i detalj föreslår hur kompe- tensteamet ska vara uppbyggt eller arbeta. Det måste finnas en flexibilitet som innebär att teamet kan anpassa sin organisation och sina arbetsformer utifrån praktiska behov och olika erfarenheter som görs. Våra överväganden nedan angående sekretess bygger emeller- tid på förutsättningen att de personer som verkar i teamet är an- ställda av Länsstyrelsen i Östergötland på hel- eller deltid. Om teamet kopplar in andra myndigheter i sitt arbete gäller de vanliga reglerna om sekretess myndigheter emellan. 
 Vi tar inte ställning till frågan om teamet bör vara samlokaliserat men har, utifrån bl.a. erfarenheterna i Norge, utgått ifrån att detta 
 469 
  
 Ett nationellt kompetensteam 
  
 SOU 2012:35 
  
 inte är nödvändigt. Med hänsyn till möjligheterna att rekrytera lämpliga medarbetare kan det också antas vara en fördel om det inte ställs krav på samlokalisering. 
 Efter viss tid bör det ske en utvärdering av om kompetens- teamet permanent bör vara inrättat under Länsstyrelsen i Östergöt- land eller om det finns anledning att flytta över huvudmannaskapet till i första hand Socialstyrelsen. Skäl som kan tala för det kan t.ex. vara att man ser ett behov av en möjlighet att meddela bindande före- skrifter för exempelvis socialtjänsten samt att Socialstyrelsen kan uppfattas som en naturligare långsiktig lösning än en länsstyrelse. 
  
 21.2.5 
  
 Det behövs en särskild sekretessbestämmelse för kompetensteamets verksamhet 
  
 I kompetensteamets verksamhet kan det förekomma uppgifter om enskildas personliga förhållanden. Det ligger i sakens natur att det ofta finns en risk för att enskilda utsätts för övergrepp och andra allvarliga konsekvenser om uppgifterna kommer till allmän känne- dom. Det finns därför ett starkt intresse av att uppgifterna hålls hemliga. Allmänhetens och mediernas intresse av insyn är förhåll- andevis svagt. Kompetensteamet ska inte ägna sig åt myndighets- utövning och kommer i första hand att assistera andra myndigheter och verksamheter. Sekretessintresset väger avsevärt tyngre än insyns- intresset. Det minimiskydd som 21 kap. offentlighets- och sekre- tesslagen (2009:400) erbjuder kan inte anses tillräckligt. Inte heller finns det andra sekretessbestämmelser som kan tillämpas i en verk- samhet av det slag som vi föreslår. Sammantaget anser vi att starka skäl talar för införande av en särskild bestämmelse om sekretess. Denna kan, med hänsyn till den starka kopplingen till socialtjänst- ernas verksamhet, lämpligen införas som en ny paragraf i 26 kap. offentlighets- och sekretesslagen. 
 Med hänsyn till att det ofta kan förväntas röra sig om uppgifter som enskilda lämnar till kompetensteamet eller någon annan myn- dighet eller verksamhet i förtroende, bör det råda en presumtion för sekretess. För detta talar även det starka behovet av att upp- gifterna kan hemlighållas till skydd för den enskilde. 
 Med hänsyn till att intresset av hemlighållande är lika stort som på socialtjänstens område, bör motsvarande inskränkningar gälla i fråga om rätten att meddela och offentliggöra uppgifter. 
 470 
  
 SOU 2012:35 
  
 Ett nationellt kompetensteam 
  
 Risken är liten att uppgifter som kommer fram i kompetens- teamets verksamhet utnyttjas i övrig verksamhet som länsstyrelsen bedriver. Det bör likväl gälla en sekretessgräns mellan kompetens- teamets verksamhet och länsstyrelsen i övrigt, med hänsyn till att det ofta rör sig om mycket känsliga uppgifter. Att det råder en sekretessgräns blir tydligt genom att kompetensteamets verksam- het regleras i en särskild paragraf som inte omfattar länsstyrelsens övriga verksamhet och som ges en egen rubrik. Vidare förutsätter utredningen att Länsstyrelsen i Östergötland anordnar sin verk- samhet på ett sådant sätt att kompetensteamet kan förhålla sig själv- ständigt i förhållande till övriga verksamhetsgrenar inom länsstyr- elsen (jfr prop. 1979/80:2 Del A, KU 1979/80:37 s. 12 f.). 
  
 21.2.6 
  
 Vi föreslår inte några särskilda sekretessbrytande bestämmelser 
  
 Sekretess gäller som huvudregel inte bara i förhållande till enskilda utan även mellan myndigheter samt inom en myndighet om där finns olika verksamhetsgrenar som är att betrakta som självständiga i förhållande till varandra (8 kap. 1 och 2 §§ offentlighets- och sekretesslagen). Myndigheter kan alltså inte fritt utbyta sekretess- belagda uppgifter med varandra. I vissa fall har man infört särskilda sekretessbrytande bestämmelser, vilka har utformats efter en avväg- ning mellan myndigheternas eller enskildas behov av att ta del av uppgifterna och de intressen som de aktuella sekretessbestämmel- serna avser att skydda. Om en myndighet enligt lag eller förordning har skyldighet att lämna en viss uppgift till en annan myndighet, hindrar sekretess inte detta (10 kap. 28 § första stycket offentlig- hets- och sekretesslagen). 
 Vidare hindrar sekretess inte att en uppgift lämnas till en enskild eller till en annan myndighet, om det är nödvändigt för att den ut- lämnande myndigheten ska kunna fullgöra sin verksamhet (10 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen). Bestämmelsen ska tillämpas restriktivt och torde knappast kunna bli tillämplig när det gäller kompetensteamets verksamhet. Enligt den s.k. generalklausulen (10 kap. 27 § offentlighets- och sekretesslagen) får en sekretess- belagd uppgift lämnas till en myndighet, om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda. Viss sekretess, som det har ansetts särskilt angeläget att upprätthålla gentemot andra myndigheter, har 
 471 
  
 Ett nationellt kompetensteam 
  
 SOU 2012:35 
  
 undantagits från generalklausulens tillämpningsområde. Undantaget gäller bl.a. hälso- och sjukvårdssekretessen och socialtjänstsekre- tessen. 
 Vi har övervägt om det bör införas några särskilda sekretess- brytande bestämmelser som skulle innebära att t.ex. socialtjänsten alltid kan lämna ut sekretessbelagda uppgifter till kompetensteamet. Vår bedömning är att sådana regler inte bör införas. Ett skäl till vårt ställningstagande är att intresset av att skydda enskildas per- sonliga integritet väger mycket tungt. Ett annat skäl är att vi be- dömer att sekretessbrytande bestämmelser inte är nödvändiga för att kompetensteamet ska kunna utföra de uppgifter som vi föreslår att teamet ska ha. När teamet konsulteras av myndigheter och verk- samheter torde det normalt vara möjligt att lämna det behövliga biståndet utan att känna till enskildas identitet. Delar av socialakter och liknande kan många gånger lämnas ut under förutsättning att man maskerar namn och andra uppgifter som innebär att den en- skilda kan identifieras. Härtill kommer också att en vanlig sekre- tessprövning i en del fall torde utmynna i att uppgifter kan lämnas ut till kompetensteamet och att en särskild bestämmelse därför inte behövs. Vad som fordras vid den vanliga prövningen är att det står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon när- stående till denne lider men. 
 Vidare ska det vara tydligt att ansvaret för ärendet hela tiden ligger hos den verksamhet som konsulterar teamet. Avsikten är som sagt inte att kompetensteamet ska ägna sig åt myndighetsutövning. Också detta talar för att man inte inför några särskilda sekretess- brytande bestämmelser som skulle möjliggöra för andra myndig- heter att lämna uppgifter till kompetensteamet oavsett sekretess. 
  
 En annan fråga  
 är om det behövs några särskilda regler som gör det möjligt för kompetensteamet att lämna uppgifter till andra myn- digheter. Utgångspunkten är att teamet inte ska ha en roll som nödvändiggör detta. Men det kan naturligtvis finnas situationer då det är angeläget att kompetensteamet kan förmedla uppgifter till främst socialnämnden. Det kan förekomma t.ex. om ett barn eller någon i barnets omgivning kontaktar teamet. 
 Bedömningen av vad som bör gälla i dessa fall beror till stor del på frågan om kompetensteamet bör vara underkastat den anmäl- ningsplikt som gäller enligt 14 kap. 1 § andra stycket socialtjänst- lagen (2001:453). Anmälningsplikten är nämligen i sig sekretess- brytande. En myndighet som har anmälningsplikt både får och ska lämna socialnämnden alla uppgifter som kan vara av betydelse för 
 472 
  
 SOU 2012:35 
  
 Ett nationellt kompetensteam 
  
 utredning av ett barns behov av skydd. Anmälningsplikt gäller för bl.a. myndigheter vars verksamhet berör barn och ungdom. Med detta avses myndigheter och befattningshavare som typiskt sett i sin verksamhet kommer i kontakt med barn och ungdomar och deras förhållanden på ett sådant sätt att de kan få indikationer på att ett barn far illa. Bestämmelsen omfattar bl.a. skolor och förskolor men även t.ex. Migrationsverket och Rekryteringsmyndigheten. 
 I och med att kompetensteamet ges uppgifter som typiskt sett berör barn och unga är det vår bedömning att en anmälningsplikt får anses uppstå, även om länsstyrelsens verksamhet i stort inte är sådan som sägs i bestämmelsen. Om denna bedömning är riktig finns det inte något behov av en särskild sekretessbrytande bestäm- melse för att teamet ska kunna göra en anmälning till socialtjänsten vid misstanke om att ett barn far illa. 
 Med hänsyn till vår bedömning att sekretessen inom kompe- tensteamets verksamhet bör vara lika stark som socialtjänstsekre- tessen bör kompetensteamets verksamhet undantas från general- klausulens (10 kap. 27 § offentlighets- och sekretesslagen) tillämp- ningsområde. Det bör alltså inte vara möjligt för kompetensteamet att lämna en sekretessbelagd uppgift till en myndighet med hänvis- ning till att det är uppenbart att intresset av att lämna uppgiften har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda. 
 473 
  
 22 
  
 Utbildning, förebyggande insatser, familjearbete m.m. 
  
 22.1 
  
 Inledning 
  
 I tidigare kapitel har vi presenterat förslag om kriminalisering av tvångsäktenskap och barnäktenskap. Det främsta syftet med sådan lagstiftning är att den ska verka förebyggande genom att få män- niskor att avhålla sig från de handlingar som har belagts med straff. Skärpt lagstiftning markerar tydligt samhällets avståndstagande. Även andra lagändringar som vi föreslår, t.ex. om avskaffande av möjlig- heten till äktenskapsdispens för underåriga, förmedlar klart att samhället inte godtar barnäktenskap. 
 Det är dock viktigt att betona att lagstiftning bara är ett av flera medel för att få till stånd en förändring. Exempelvis är det uppen- bart att lagstiftningens attitydpåverkande och handlingsdirigerande effekt blir liten om innehållet är okänt för potentiella gärningsmän och brottsoffer. Man måste alltså informera om reglernas innehåll. 
 Vidare inriktas en straffregel endast mot vissa särskilt allvarliga fall. Det finns många situationer som inte kommer att omfattas av straffreglerna men som kan innebära t.ex. att människors handlings- utrymme inskränks på ett sätt som inte är acceptabelt. Det är bl.a. därför viktigt att förmedla inte bara reglernas innehåll utan även de värderingar som de vilar på. 
 Att förslag om lagstiftning behöver kombineras med andra åt- gärder framgår av våra direktiv, som särskilt lyfter fram behovet av att höja medvetenheten om tvångsäktenskap och barnäktenskap och av attitydförändringar. 
 I vårt uppdrag ingår även att överväga om det finns behov av åtgärder för att förbättra samverkan mellan olika myndigheter. 
 Vi har i kap. 20 gjort en övergripande beskrivning av föränd- ringsbehovet. Där har vi också lyft fram det som vid sidan om lag- 
 475 
  
 Utbildning, förebyggande insatser, familjearbete m.m. 
  
 SOU 2012:35 
  
 stiftning är särskilt viktigt för att stärka skyddet mot tvångsäkten- skap och barnäktenskap, nämligen följande. 
  
 - 
  
 Höjd medvetenhet och ökad kunskap om problematiken bland praktiker inom alla de verksamheter där man kan möta de ut- satta, förövarna och de utsattas barn. 
  
 - 
  
 Bra arbetsmetoder när det gäller såväl förebyggande arbete som akut och långsiktigt arbete med stöd, skydd och rehabilitering; särskilt behövs bättre kunskap kring frågan om och i så fall hur det går att arbeta med de utsattas familjer. 
  
 - 
  
 Dokumentation och spridning av arbetsmetoderna. 
  
 - 
  
 Samverkan och tydlig ansvarsfördelning mellan alla berörda ak- törer, såväl myndigheter som verksamheter i det civila samhället. 
  
 - 
  
 Långsiktighet och uthållighet i arbetet, som måste inkorporeras i myndigheters ordinarie verksamhet. 
  
 Vårt förslag om inrättande av ett nationellt kompetensteam är in- riktat på flera av dessa punkter och är vårt huvudförslag när det gäller andra åtgärder än lagstiftning. Därutöver bör dock ytterligare några åtgärder övervägas. Somliga är av övergripande slag, medan andra är av detaljkaraktär. Frågan hur en medvetandehöjning kan åstadkommas diskuteras främst under rubriken  
 Utbildning  
 (22.2). Attitydförändrande insatser diskuteras i huvudsak under rubriken 
 Förebyggande arbete  
 (22.3). Frågan om  
 förändringsarbete i familjer  
 har getts ett särskilt avsnitt (22.4). 
  
 I avsnitt 22.5 tar vi upp åtgärder för  
 stöd, skydd och rehabilite- ring. 
  
 När det gäller dokumentation och spridning av bra arbetsmetoder har vi föreslagit att det nationella kompetensteamet ges en central roll. Vi utvecklar detta i avsnitt 22.6. 
 Vi har redan i kap. 20 konstaterat att det behövs en  
 bättre sam- verkan  
 på flera nivåer och områden. Vårt centrala förslag i den delen är det nationella kompetensteamet. Vi fördjupar dock diskussionen något i avsnitt 22.7. 
 I de därpå följande avsnitten diskuterar vi frågor om förbättrad samordning och överblick när det gäller  
 bidrag och projekt  
 (22.8) samt  
 vissa informationsinsatser  
 (22.9). 
 I slutet av kapitlet tar vi upp några övriga frågor (22.10). 
 Vissa av avsnitten rör främst personer som blir gifta mot sin vilja eller som löper risk att bli det, medan andra är relevanta även för 
 476 
  
 SOU 2012:35 
  
 Utbildning, förebyggande insatser, familjearbete m.m. 
  
 barnäktenskap som är frivilliga eller i vart fall inte föregås av på- tryckningar. Detta torde framgå av sammanhanget. 
 Vi är medvetna om att det i vissa fall kan uppfattas som mindre motiverat att omtala barn som gifter sig frivilligt som utsatta för barnäktenskap. Vi använder ändå denna terminologi, delvis av enkel- hetsskäl. Dessutom anser vi att det är befogat av andra anledningar, främst att barn kan sakna tillräcklig mognad för att ta ställning till den stora fråga som ett giftermål innebär. Vidare kan även det barn som frivilligt har gift sig, t.ex. genom en religiös eller traditionell ceremoni utan juridisk verkan, hamna i mycket svåra situationer om barnet senare vill skilja sig och skilsmässa inte accepteras av om- givningen. I vissa fall kan barnet därigenom anses ha skadat familjens heder, vilket kan leda till olika repressalier. 
  
 22.2 
  
 Utbildning 
  
 22.2.1 
  
 Behovet av ökad kunskap 
  
 Enligt våra direktiv ska vi överväga hur man kan åstadkomma en höjd medvetenhet om barnäktenskap och tvångsäktenskap hos per- soner som i olika sammanhang kommer i kontakt med barn och ungdomar som riskerar att drabbas. Som vi har konstaterat i kap. 20 sammanfaller frågan om medvetenhet till stor del med frågan om kunskap. Den mest centrala åtgärden för att höja såväl medveten- heten som kunskapsnivån är utbildning. 
 Kunskap och medvetenhet om problematiken och dess konse- kvenser är avgörande för att personers utsatthet ska uppmärk- sammas, för ett gott bemötande och riktiga beslut, liksom för det förebyggande arbetet och förändrade attityder i samhället. 
 Ungdomsstyrelsen har pekat på att utbildningen av yrkesverk- samma måste utvecklas för att det förebyggande arbetet med familjer och unga ska bli effektivt. 
 1 
  
 Även Socialstyrelsen har pekat på behovet av utbildning och har betonat att det behövs såväl grundläggande kunskaper hos många som spetskompetens hos vissa. 
 2  
 Socialstyrelsen tar bl.a. upp bemöt- andefrågor, kunskapen om hur problematiken tar sig uttryck och förmågan att upptäcka utsatthet och bedöma risker. 
  
 1 
  
 Ungdomsstyrelsen (2010:15),  
  
 Av egen vilja 
 . 
  
 2 
  
 Socialstyrelsen (2011),  
 Personer utsatta för hedersrelaterat våld och förtryck samt barn och unga som blir gifta mot sin vilja. Analys av behov inom socialtjänst och hälso- och sjukvård 
 . 
  
 477 
  
 Utbildning, förebyggande insatser, familjearbete m.m. 
  
 SOU 2012:35 
  
 Utbildningsarbetet måste vara långsiktigt. Detta har också varit regeringens utgångspunkt (se skr. 2009/10:229). Punktinsatser, som t.ex. utbildningsuppdrag under en begränsad period, framstår därför inte som tillräckliga. Detta har även Brottsförebyggande rådet (Brå) slagit fast i sin slutredovisning av uppdraget att utvärdera regeringens handlingsplan om mäns våld mot kvinnor, hedersrela- terat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer. 
 3  
 Brå kon- staterar att utbildning genom engångssatsningar ganska snart kan förlora i effekt. Detta gäller särskilt verksamheter med hög per- sonalomsättning, som socialtjänsten. 
 Vi diskuterar i det följande vilka kunskapshöjande åtgärder som bör vidtas. Först beskriver vi kortfattat några utbildningssatsningar som har gjorts under de senaste åren och åtgärder som pågår eller har beslutats. 
  
 22.2.2 
  
 Genomförda utbildningsinsatser under de senaste åren 
  
 När det gäller hedersrelaterat våld och förtryck – där frågor om äktenskap mot någons vilja kan tas upp – har ett antal utbild- ningsinsatser genomförts sedan 2003, då regeringen inledde sin satsning mot sådant våld och förtryck. I satsningen har ingått att ge medel till länsstyrelserna för bl.a. utbildning. Ett stort antal utbild- ningar har anordnats, främst i länsstyrelsernas regi. Även ett antal projekt med kunskapshöjande syfte har genomförts med stöd av länsstyrelserna och Allmänna arvsfonden. 
 4  
 Åklagarmyndigheten har tagit fram ett informations- och utbildningsmaterial och har hållit särskilda utbildningar om hedersrelaterat våld och förtryck. Rikspolisstyrelsen har genomfört utbildningssatsningar om heders- relaterat våld och förtryck i hela landet och har utsett en kontakt- person på varje polismyndighet som har ansvarat för att genomföra utbildningsinsatser på den egna myndigheten. 
 Ungdomsstyrelsen har haft tre regeringsuppdrag som gällt ut- bildning inom vårt utredningsområde. Under  
 2006–2008 
  hade myn- digheten i uppdrag att utveckla tjejjourernas kompetens när det gäller hedersrelaterat våld och förtryck. Vidare hade myndigheten 
  
 3 
  
 Brå rapport (2010:18),  
 Mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer. Slutredovisning av ett regeringsuppdrag. 
  
 4 
  
 Se t.ex. Centrum för utvärderingsforskning, Allen, Campbell & det avses framgå av uttrycket förmå ett barn att ingå äktenskap att brottet fullbordas först när äktenskapet ingås. 
 Bestämmelsen omfattar enligt  
 första stycket  
 äktenskap som är giltiga i den stat där de ingås eller i den stat enligt vars lag de ingås. Det andra ledet syftar främst på fall då t.ex. en konsulär tjänsteman har fått förordnande att förrätta vigslar enligt sitt hemlands lag i det land där tjänstemannen är stationerad. Vidare omfattar bestäm- melsen äktenskap som är giltiga i en stat i vilken minst en av makarna var medborgare eller hade hemvist. Det ledet tar sikte på äktenskap som ingås i en stat utan att bli giltigt där men som tillerkänns rättslig giltighet i en annan stat. 
 I samtliga dessa fall krävs det för att brottet ska vara fullbordat att alla de moment som är nödvändiga för giltighet i den aktuella 
 551 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:35 
  
 staten är för handen. Om det krävs att en religiös vigsel registreras, blir brottet alltså inte fullbordat enligt första stycket förrän sådan registrering har skett. 
 För tillämpningen av bestämmelsen får det ibland betydelse var brottet ska anses begånget. Ett exempel är att en förälder har för- mått sitt barn att gifta sig i ett annat land. För svensk jurisdiktion och svensk lags tillämplighet har det då betydelse om förälderns brottsliga handling har skett i Sverige, t.ex. om ett förmående av barnet som har börjat i Sverige och fullföljts i det andra landet har kommit tillräckligt långt här för att innebära att den brottsliga handlingen har företagits här (se 2 kap. 4 § brottsbalken angående var ett brott anses begånget). 
 Ofta – men inte alltid – kommer bestämmelserna om giltighet i första stycket att sakna praktisk betydelse. Enligt  
 andra stycket  
 ska det nämligen dömas för barnäktenskapsbrott även i vissa fall av s.k. informella äktenskap, varmed här avses sådana äktenskapsliknande förbindelser som inte blir giltiga enligt första stycket. De förbind- elser som på det sättet likställs i straffrättsligt hänseende med juridiskt giltiga äktenskap är de som på närmare angivet sätt är att jämställa med äktenskap. I detta uttryck avses ligga, redan i sig, att förbindelsen av parterna och omgivningen ska betraktas som ett äktenskap, bl.a. så att parterna benämns man och hustru, eller mot- svarande vid förbindelser mellan parter av samma kön. 
 I stycket ställs alltså vissa preciserade krav för att den ingångna förbindelsen ska anses jämställd med ett äktenskap. Det fordras för det första att den är bindande enligt ett etablerat normsystem. Det kan röra sig om exempelvis ett religiöst eller ett kulturellt norm- system som släkten lever efter. Det avgörande är att normerna har en sådan fasthet att de kan liknas vid lagregler i den meningen att de berörda tar dem för givna och fogar sig efter dem. Om reglerna är osäkra eller svävande eller deras innehåll föremål för diskussion inom gruppen, kan det ändå röra sig om ett etablerat normsystem i nu avsedd mening om de grundläggande momenten är utan diskus- sion. Men det räcker att reglerna är tydliga för en någorlunda stor grupp. Förbindelsen ska vara bindande enligt det angivna norm- systemet, vilket väsentligen innebär att parterna ska betraktas som knutna till varandra med rättigheter och förpliktelser som i huvud- sak motsvarar vad som gäller för ett äktenskap. 
 För att förbindelsen ska anses jämställd med ett äktenskap fordras också att normsystemet innehåller bestämda krav för upplösning av förbindelsen. Det kan röra sig om en procedur motsvarande en 
 552 
  
 SOU 2012:35 
  
 Författningskommentar 
  
 äktenskapsskillnad eller ett förfarande som innebär att den ena parten bryter upp förbindelsen enligt en viss ritual. Om förbind- elsen anses upplöst redan genom att parterna flyttar isär föreligger så gott som aldrig något sådant krav som avses i bestämmelsen. Om det inte finns några bestämda regler eller principer för upplös- ning, är förbindelsen inte att jämställa med ett äktenskap. 
 Förbindelsen ska också ha ingåtts enligt de former som norm- systemet föreskriver. Normalt sker det genom någon form av cere- moni, men detta är inte nödvändigt för att straffbestämmelsen ska vara tillämplig. Dock fordras det att normsystemet har krav på viss form – exempelvis avtals undertecknande eller välsignelse av någon religiös företrädare – och att denna form har iakttagits. 
 Brottet fullbordas när förbindelsen har kommit till stånd och uppfyller alla de krav som räknas upp i andra stycket. Detta har inte ansetts böra sägas uttryckligen i andra stycket utan avses framgå genom hänvisningen till första stycket, där det är klart att äkten- skapet måste ha ingåtts för att barnäktenskapsbrottet ska vara full- bordat. 
 Enligt  
 tredje stycket  
 ska den som gifter sig med barnet inte dömas till ansvar om också han eller hon är under arton år. Detsamma gäller om åldersskillnaden mellan makarna är ringa och omständig- heterna i övrigt är sådana att maken inte bör dömas till ansvar. Härmed avses främst fall där den som gifter sig med barnet har passerat artonårsdagen med högst några få år och äktenskapet kännetecknas helt av ömsesidighet. Också fall där åldersskillnaden är ringa och den äldre maken är utsatt för press att ingå äktenskapet kan omfattas. Undantaget avser endast den som gifter sig med barnet. Andra medverkande kan alltså dömas även om undantags- regeln ska tillämpas beträffande barnets make. 
 För att straffansvar ska inträda krävs  
 uppsåt  
 till samtliga brotts- rekvisit, inklusive den omständigheten att barnet är ett barn, dvs. inte har fyllt arton år. Varje slags uppsåt är tillräckligt, dvs. även s.k. likgiltighetsuppsåt. 
 Gärningen får anses i princip allvarligare ju yngre barnet är. 
 Vad som gäller när äktenskapet ingås utomlands framgår av 2 kap. brottsbalken. Se härom kommentaren till ändringen i 2 kap. 2 §. 
 Försök och förberedelse till barnäktenskapsbrott, men inte stämp- ling, är straffbart, se 7 kap. 5 §. 
 553 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:35 
  
 Försök och förberedelse 
  
 5 § För  
 försök eller förberedelse till barnäktenskapsbrott,  
 försök till otill- börligt utverkande av samtycke eller tillstånd till adoption av barn, för- vanskande av familjeställning eller egenmäktighet med barn som är grovt döms till ansvar enligt vad i 23 kap. stadgas. 
  
 Försök till barnäktenskapsbrott är som framgår av bestämmelsen straffbart, liksom förberedelse. Däremot är inte stämpling straff- bart. 
 Det kan givetvis många gånger vara svårt att avgöra när försöks- respektive förberedelsepunkten är uppnådd. Allmänna principer för bedömningen av detta får tillämpas. 
 Preskription 
 35 kap. 4 § De i 1 § bestämda tiderna ska räknas från den dag brottet be- gicks. Om det förutsätts att en viss verkan av handlingen ska ha inträtt innan en påföljd får dömas ut, ska tiden räknas från den dag då sådan verkan inträdde. 
 Vid brott som avses i följande bestämmelser ska de i 1 § bestämda tiderna räknas från den dag målsäganden fyller eller skulle ha fyllt arton år: 
  
 1. 
  
 6 kap.  
  
 4–6 
  §§ och 8 § tredje stycket  
 samt 7 kap. 1 b §  
 eller försök till sådana brott, 
  
 2. 
  
 4 kap. 4 c §,  
 6 kap.  
 1–3 
  och 12 §§ eller försök till sådana brott, om brottet  
 har  
 begåtts mot en person som inte fyllt arton år, 
  
 3. 
  
 16 kap. 10 a § första och femte styckena eller försök till sådana brott, om brottet avser skildring av barn i pornografisk bild och en tillämpning av första stycket inte leder till att möjligheten att döma ut påföljd bort- faller senare, 
  
 4. 
  
 2 § lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor eller försök till sådant brott, om brottet begåtts mot en person som inte fyllt arton år. 
  
 Vid bokföringsbrott som inte är ringa ska tiden räknas från den dag då den bokföringsskyldige har försatts i konkurs, fått eller erbjudit ackord eller inställt sina betalningar, om detta skett inom fem år från brottet. Om den bokföringsskyldige inom fem år från brottet blivit föremål för revision av Skatteverket, ska tiden räknas från den dag då revisionen beslutades. 
 554 
  
 SOU 2012:35 
  
 Författningskommentar 
  
 I paragrafen har gjorts ett tillägg i var och en av punkterna 1 och 2 i andra stycket. Övervägandena till ändringarna finns i avsnitt 14.3. 
 Ändringen i andra stycket 1 innebär att barnäktenskapsbrott enligt 7 kap. 1 b § ges en förlängd preskriptionstid i förhållande till vad som annars skulle ha gällt med hänsyn till straffskalan. I och med ändringen börjar preskriptionstiden löpa först den dag då målsägan- den fyller eller skulle ha fyllt arton år. Av bestämmelsens ordalydelse framgår att den förlängda preskriptionstiden gäller endast i fall då barnet är att anse som målsägande (om detta, se avsnitt 13.4.6.7). 
 Ändringen i andra stycket 2 innebär att brottet äktenskapstvång enligt 4 kap. 4 c § läggs till uppräkningen av brott som har en för- längd preskriptionstid. Bestämmelsen innebär att preskriptions- tiden för brottet börjar löpa först vid målsägandens myndighets- dag, om han eller hon var under arton år när brottet begicks. 
 Genom de föreslagna ändringarna kommer såväl tiden för åtals- preskription enligt 35 kap. 1 § som den absoluta preskriptionstiden enligt 35 kap. 6 § vid ifrågavarande brott att förlängas på så sätt att preskriptionstiden börjar räknas från den dag då målsäganden fyller eller skulle ha fyllt arton år. Bestämmelsen om påföljdspreskription i 35 kap. 8 § brottsbalken påverkas inte. 
  
 24.2 
  
 Förslaget till lag om ändring i äktenskapsbalken 
  
 Slopad möjlighet till dispens för underåriga 
 2 kap. 1 § Den som är under 18 år får inte ingå äktenskap. 
 Paragrafen anger att den lägsta äktenskapsåldern i Sverige är 18 år. Den har ändrats på så sätt att den tidigare möjligheten för under- åriga att få dispens har tagits bort. De överväganden som gjorts angående denna förändring finns i avsnitt 7.5.1. 
 15 kap. 1 § En ansökan om tillstånd till äktenskap enligt 2 kap. 3 § prövas av länsstyrelsen i ett län där en sökande är folkbokförd. Saknas en sådan behörig länsstyrelse prövas ansökan av Länsstyrelsen i Stockholms län. 
 I ärenden som rör halvsyskon ska länsstyrelsen inhämta ett yttrande från Socialstyrelsen. 
 555 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:35 
  
 Paragrafen har ändrats som en konsekvens av att möjligheten att meddela tillstånd för underåriga att ingå äktenskap avskaffas. 
 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den [1 juli 2013]. 
  
 2. 
  
 Bestämmelserna i 2 kap. 1 § och 15 kap. 1 § tillämpas i sin äldre lydelse i de fall ansökan om tillstånd har kommit in till länsstyrelsen före ikraft- trädandet. 
  
 Enligt övergångsbestämmelsen i p. 2 tillämpas de ändrade bestäm- melserna om dispens inte på ärenden där ansökan har gjorts före ikraftträdandet. I de fallen tillämpas i stället bestämmelserna i sin äldre lydelse. Det blir alltså möjligt att få dispens för underåriga under en övergångstid. 
  
 24.3 
  
 Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen 
  
 10 kap. 27 § Utöver vad som följer av 2, 3, 5 och  
 15–26 
  §§ får en sekretess- belagd uppgift lämnas till en myndighet, om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda. 
 Första stycket gäller inte i fråga om sekretess enligt 24 kap. 8 §, 25 kap. 1– 8 §§, 26 kap.  
 1–6 
  och 15 §§, 29 kap. 1 och 2 §§, 31 kap. 1 § första stycket, 2 och 12 §§, 33 kap. 2 §, 36 kap. 3 § samt 40 kap. 2 och 5 §§. 
 Första stycket gäller inte heller om utlämnandet strider mot lag eller för- ordning eller föreskrift som har meddelats med stöd av personuppgiftslagen 
 I paragrafen finns s.k. sekretessbrytande bestämmelser. Ett tillägg har gjorts i andra stycket som innebär att verksamheten inom det s.k. kompetensteam som bildas vid Länsstyrelsen i Östergötland undantas från generalklausulens tillämpningsområde. Avsikten är att uppgifter om enskildas personliga förhållanden som förekommer inom kompetensteamets verksamhet ska ha ett lika starkt sekre- tesskydd som om de hade förekommit inom socialtjänsten. Kompe- tensteamet får alltså inte lämna en sekretessbelagd uppgift till en myndighet med hänvisning till att det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekre- tessen ska skydda. 
 556 
  
 SOU 2012:35 
  
 Författningskommentar 
  
 26 kap. 15 § Sekretess gäller hos Kompetensteamet vid Länsstyrelsen i Östergötland för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon när- stående till denne lider men. 
 För uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio år. 
 Paragrafen är ny. Övervägandena finns i avsnitt 21.2.5. 
 Paragrafen innehåller bestämmelser om sekretess för enskildas personliga förhållanden i den verksamhet som bedrivs inom Kompe- tensteamet vid Länsstyrelsen i Östergötland. Den är utformad efter förebild av bestämmelsen i 26 kap. 1 § offentlighets- och sekretess- lagen om socialtjänstsekretess och är avsedd att ge ett lika starkt sekretesskydd för enskildas personliga förhållanden. Ett starkt sekretesskydd är nödvändigt med hänsyn till att det typiskt sett handlar om känsliga uppgifter och till att det kan finnas risk för en- skildas säkerhet till liv och person om uppgifterna sprids. 
 Sekretessen avgränsas genom ett omvänt skaderekvisit. Uppgifter får därmed inte lämnas ut om det inte står klart att de kan röjas utan att den enskilde eller någon honom eller henne närstående lider men. Det råder alltså en presumtion för sekretess. 
 För uppgifter i allmänna handlingar gäller enligt andra stycket sekretessen i högst sjuttio år. 
 26 kap. 16 § Den tystnadsplikt som följer av  
 5, 13 och 15 §§  
 inskränker rätten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 1 och 2 §§ yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter. 
 Den tystnadsplikt som följer av 1, 3, 4, 6 och 10 a §§ inskränker rätten att meddela och offentliggöra uppgifter, när det är fråga om uppgift om annat än verkställigheten av beslut om omhändertagande, beslut om vård utan sam- tycke eller beslut om sluten ungdomsvård. 
 Paragrafen motsvarar i huvudsak den tidigare 26 kap. 15 §. Den har ändrats på så sätt att nya 26 kap. 15 § har tagits med i uppräkningen i första stycket av bestämmelser om tystnadsplikt som inskränker rätten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 1 och 2 §§ yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra upp- gifter. Sekretessen bryter alltså meddelarfriheten, dvs. de hemliga uppgifterna får inte lämnas ut ens för publicering i grundlags- skyddade medier. Övervägandena finns i avsnitt 21.2.5. 
 557 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:35 
  
 24.4 
  
 Förslag 
  
 14B  
 till lag om ändring i lagen (1988:609) om målsägandebiträde 
 1 § När förundersökning har inletts  
 ska  
 ett särskilt biträde för målsäg- anden (målsägandebiträde) förordnas i mål om 
  
 1. 
  
 brott enligt 6 kap. brottsbalken, om det inte är uppenbart att måls- äganden saknar behov av sådant biträde, 
  
 2. 
  
 brott enligt 3 eller 4 kap. brottsbalken, på vilket fängelse kan följa,  
  
 brott enligt 7 kap. 1 b § eller försök eller förberedelse till sådant brott 
 , eller enligt 8 kap. 5 eller 6 § brottsbalken eller försök, förberedelse eller stämp- ling till sådant brott, om det med hänsyn till målsägandens personliga rela- tion till den misstänkte eller andra omständigheter kan antas att målsägan- den har behov av sådant biträde, 
  
 3. 
  
 annat brott på vilket fängelse kan följa, om det med hänsyn till målsägandens personliga förhållanden och övriga omständigheter kan an- tas att målsäganden har ett särskilt starkt behov av sådant biträde. 
  
 Målsägandebiträde får förordnas i högre rätt, om åklagaren eller den tilltalade har överklagat domen i ansvarsdelen. 
 Ett tillägg har gjorts i paragrafen som innebär att brott enligt 7 kap. 1 b § läggs till uppräkningen i andra stycket 2. Därmed görs det tydligt att den som har utsatts för ett barnäktenskapsbrott kan ha rätt till målsägandebiträde. Övervägandena till ändringen i paragrafen finns i avsnitt 13.4.6.7. 
  
 24.5 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:305) om rätt att förrätta vigsel inom trossamfund 
  
 1 § Ett trossamfund kan ges tillstånd att förrätta vigsel, om samfundets verksamhet är varaktig och samfundet har en sådan organisation att det på goda grunder kan antas att äktenskapsbalkens bestämmelser om vigsel och därmed sammanhängande åtgärder kommer att tillämpas.  
 Tillstånd ska inte ges om det finns anledning att anta att befattningshavare inom trossam- fundet kommer att genomföra ritualer i strid med 4 kap. 4 c § andra stycket eller 7 kap. 1 b § andra stycket brottsbalken.  
 Har tillstånd givits, får vigsel inom samfundet förrättas av den som  
 har  
 förordnats enligt 2 § att vara vigselförrättare 
 . 
  
 Frågor om tillstånd enligt första stycket prövas av Kammarkollegiet efter ansökan av samfundet. Ett tillstånd gäller tills vidare. 
 558 
  
 SOU 2012:35 
  
 Författningskommentar 
  
 I paragrafen finns bestämmelser om att trossamfund kan få till- stånd att förrätta vigsel. Ändringen i första stycket innebär att det tas in ett uttryckligt krav på trossamfunden när det gäller vissa religiösa ritualer. För att vigseltillstånd ska kunna ges fordras att det inte finns anledning att anta att befattningshavare inom tros- samfundet kommer att genomföra ritualer i strid med de straff- bestämmelser om barnäktenskap och tvångsäktenskap som vi före- slår. Det som avses med ändringen är informella äktenskap. 
 Beviskravet finns anledning att anta innebär att det för att en ansökan om tillstånd ska avslås på denna grund ska finnas någon särskild omständighet som talar för att ritualer av det aktuella slaget kommer att genomföras av befattningshavare inom trossamfundet. En omständighet som kan tala för detta kan vara att det sedan tidi- gare är känt att någon befattningshavare har genomfört sådana ritualer. 
 Ändringen innebär att Kammarkollegiets skyldighet att återkalla ett tillstånd omfattar även fall då trossamfundet inte lever upp till kravet i den nya andra meningen. Så kan vara fallet t.ex. om någon av befattningshavarna döms för medverkan till barnäktenskaps- brott eller äktenskapstvång. 
 Övervägandena till ändringen finns i avsnitt 11.4.3. 
 2 § Kammarkollegiet får, efter ansökan av ett trossamfund som har fått tillstånd att förrätta vigsel, förordna en präst eller någon annan befatt- ningshavare inom samfundet att vara vigselförrättare. 
 Innan en person förordnas till vigselförrättare  
 ska  
 Kammarkollegiet pröva att han  
 eller hon  
 har de kunskaper som behövs för uppdraget. Kammar- kollegiet får uppdra åt trossamfundet att utföra denna prövning.  
 Något för- ordnande ska inte ges om det finns anledning att anta att personen kommer att genomföra ritualer i strid med 4 kap. 4 c § andra stycket eller 7 kap. 1 b § andra stycket brottsbalken. 
  
 Ett förordnande att vara vigselförrättare gäller tills vidare, om det inte har begränsats att gälla till en angiven dag. 
 Om en vigselförrättare avlider  
 ska  
 samfundet snarast anmäla detta till Kammarkollegiet. 
 Paragrafen innehåller bestämmelser om förordnande av vigselför- rättare. Ett tillägg har gjorts i andra stycket. Utöver de kunskaps- krav som sedan tidigare ställs på den som vill bli förordnad till vigselförrättare gäller enligt den nya bestämmelsen att något för- ordnande inte ska ges om det kan antas att personen kommer att 
 559 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:35 
  
 genomföra ritualer som omfattas av straffbestämmelserna om in- formella barnäktenskap eller informella tvångsäktenskap. 
 Beviskravet finns anledning att anta innebär att det för att en ansökan om förordnande till vigselförrättare ska avslås på denna grund ska finnas någon omständighet som talar för att vederbör- ande kommer att genomföra ritualer av det aktuella slaget. En sådan omständighet kan vara att personen tidigare har förrättat så- dana vigslar. 
 Ändringen innebär att Kammarkollegiet med stöd av 3 § kan återkalla ett förordnande om en vigselförrättare inte lever upp till de nya kraven i andra stycket. 
 Övervägandena finns i avsnitt 11.5. 
 560 
 Refererad litteratur m.m. 
 Offentligt tryck 
 Statens offentliga utredningar 
 SOU 1964:27. Lag om förvaltningsförfarandet. SOU 1964:35. Äktenskapsrätt II. 
 SOU 1972:41. Familj och äktenskap 1. SOU 2002:13. Vår anhöriginvandring. 
 SOU 2005:14. Effektivare handläggning av anknytningsärenden. SOU 2007:17. Äktenskap för par med samma kön. Vigselfrågor. 
 SOU 2008:41. Människohandel och barnäktenskap – ett förstärkt straffrättsligt skydd. 
 SOU 2009:52. Staten och imamerna. Religion, integration, autonomi. 
 SOU 2009:75. Folkbokföringen. 
 SOU 2009:68. Lag om stöd och skydd för barn och unga. 
 SOU 2010:71. Sexualbrottslagstiftningen – utvärdering och reformförslag. 
 SOU 2010:84. Hedersrelaterad problematik i skolan – en kunskaps- och forskningsöversikt. 
 SOU 2010:95. Se, tolka och agera – allas rätt till likvärdig utbildning. 
 SOU 2010:99. Flickor, pojkar, individer – om betydelsen av jämställdhet för kunskap och utveckling i skolan. 
 561 
  
 Refererad litteratur m.m. 
  
 SOU 2012:35 
  
 SOU 2011:85. Fridskränkningsbrotten och egenmäktighet med barn. 
 SOU 2012:13. En sammanhållen svensk polis. 
 Propositioner 
 Prop. 1973:32 med förslag till lag om ändring i giftermålsbalken, m.m. 
 Prop. 1973:158 Kungl. Maj:ts proposition med förslag till lag om ändring i lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap, m.m. 
 Prop. 1974:44 Kungl. Maj:ts proposition med förslag till lag om ändring i föräldrabalken, m.m. 
 Prop. 1977/78:156 med förslag till passlag. Prop. 1979/80:1 Del A om socialtjänsten. 
 Prop. 1981/82:172 om förbud mot omskärelse av kvinnor. Prop. 1983/84:144 om invandrings- och flyktingpolitiken. Prop. 1986/87:1 om äktenskapsbalk m.m. 
 Prop. 1989/90:28 Vård i vissa fall av barn och ungdomar. Prop. 1990:91:153 om ny folkbokföringslag m.m. 
 Prop. 1992/93:211 om rätt att förrätta vigsel inom andra trossamfund än Svenska kyrkan m.m. 
 Prop. 1994/95:2 Ökat skydd för barn. Ytterligare åtgärder mot sexuella övergrepp, m.m. 
 Prop. 1994/95:23 Ett effektivare brottmålsförfarande. 
 Prop. 1996/97:25 Svensk migrationspolitik i ett globalt perspektiv. Prop. 1996/97:124 Ändring i socialtjänstlagen. 
 Prop. 1997/98:9 Skydd för förföljda personer, samordningsnummer, m.m. 
 Prop. 1997/98:55 Kvinnofrid. 
 Prop. 1998/99:70 Könsstympning. Borttagande av kravet på dubbel straffbarhet. 
 562 
  
 SOU 2012:35 
  
 Refererad litteratur m.m. 
  
 Prop. 1999/2000:43 Uppehållstillstånd på grund av anknytning. Prop. 2000/01:85 Förberedelse till brott m.m. 
 Prop. 2001/02:124 Straffansvaret för människohandel. Prop. 2002/03:1 Budgetproposition för 2003. 
 Prop. 2002/03:80 Ny sambolag. 
 Prop. 2003/04:48 Åtgärder mot barnäktenskap och tvångsäktenskap. 
 Prop. 2003/04:111 Ett utvidgat straffansvar för människohandel. Prop. 2004/05:45 En ny sexualbrottslagstiftning. 
 Prop. 2005/06:72 Genomförande av  
 EG-direktivet 
  om rätt till familjeåterförening samt vissa frågor om handläggning och  
 DNA-analys 
  vid familjeåterförening. 
 Prop. 2005/06:148 Vissa frågor om vuxnas lärande, m.m. Prop. 2005/06:166 Barn som bevittnat våld. 
 Prop. 2009/10:50 Avskaffande av preskription för vissa allvarliga brott. 
 Prop. 2009/10:70 Barnpornografibrottet. 
 Prop. 2009/10:152 Förstärkt straffrättsligt skydd mot människohandel. 
 Prop. 2009/10:192 Umgängesstöd och socialtjänstens förutsättningar att tala med barn. 
 Prop. 2010/11:45 Förbättrat skydd mot stalkning. Prop. 2010/11:77 Skärpt straff för köp av sexuell tjänst. 
 Prop. 2011/12:85 Stärkt skydd för barn i internationella situationer. 
 Regeringsskrivelser 
 Skr. 2007/08:39. Handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer. 
 563 
  
 Refererad litteratur m.m. 
  
 SOU 2012:35 
  
 Skr. 2007/08:167. Handlingsplan mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål. 
 Skr. 2009/10:229. Handlingsplan för att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja. 
 Skr. 2011/12:65. Redogörelse för regeringens arbete med att förbättra och effektivisera hanteringen av ärenden som rör internationella barnbortföranden. 
 Departementspromemorior 
 Ds Ju 1977:3. PM med förslag till passlag. 
 Ds 2002:54. Svenska och utländska äktenskap. 
 Ds 2003:45. Ett heltäckande straffansvar för människohandel. 
 Utskottsbetänkanden 
 Bet. 1977/78JuU:39. 
 Bet. KU 1979/80:37. 
 Bet. 1998/99SoU12. 
 Bet. 1997/98:JuU13. 
 Riksdagsskrivelser 
 Rskr. 1997/98:250. 
 Rskr. 1977/78:316. 
 Nytt juridiskt arkiv II 
 NJA II 1962 s. 198. 
 NJA II 1973 s. 206. 
 564 
  
 SOU 2012:35 
  
 Refererad litteratur m.m. 
  
 Rapporter, promemorior och handböcker, m.m. 
 Arrangerte ekteskap og tvangsekteskap blant ungdom med  
 innvandrer-bakgrunn, 
  Taylor, Kompetansesenter for likestilling, Oslo, 1998. 
 Arrangerte ekteskap og tvangsekteskap i Norden, Taylor, TemaNord Migration, København, 1999. 
 Anmälningsskyldighet om missförhållanden som rör barn, Socialstyrelsen, 2004. 
 Att möta patienter som söker för oro kring oskuld och heder, Nationellt centrum för kvinnofrid, 2011. 
 Av egen vilja, Ungdomsstyrelsens skrifter 2010:15. 
 Barn och unga i socialtjänsten. Utreda, planera och följa upp beslutade insatser, Socialstyrelsen, 2006. 
 Council of Europe Convention on preventing and combating violence against women and domestic violence. Explanatory Report. 
 Delrapport 2, Nationell kartläggning om hur mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer beaktas i grundutbildningar vid universitet och högskolor, Nationellt centrum för kvinnofrid, 2010. 
 Erfaringer med dialog i Tvangsekteskapssaker, Shelton & på grundval av texter av Klein, Kriminalrättens grunder, Taylor, Uppsala, 2010. 
 BBC:s webbplats den 16 april 2012, First forced marriage protection order issued in Scotland. 
 Bogdan, Harrell, Svensk internationell privat- och processrätt, 7., [aktualiserade] uppl., Norstedts juridik, Stockholm, 2008. 
 Vincent, Hill &height:1169px"  id="img1"/DIVDIV class="dclr"> 
 Teknisk rapport 
 En beskrivning av genomförande och metoder 
 Kartläggning av kontakter med personer som utsatts för tvångsäktenskap och barnäktenskap 
  
 2012-03-06 
  
 Inledning 
 Enheten för Demokratistatistik vid Statistiska centralbyrån (SCB) genom- förde under perioden januari – februari 2012 en webbundersökning på uppdrag av den statliga utredningen om stärkt skydd mot tvångsäkten- skap och barnäktenskap (Ju 2010:06). 
 Syftet med undersökningen var att kartlägga olika verksamheters kontakt med personer som gifts bort mot sin vilja, som förlovats/trolovats mot sin vilja, som känner oro för att giftas bort mot sin vilja, samt kontakt med barn (personer under 18 år) som gift sig men där det inte framkommit uppgifter om tvång eller andra påtryckningar. 
 Populationen, de olika verksamhetstyper som valts ut att ingå i undersök- ningen, var grundskolor med högstadium, gymnasieskolor, individ- och familjeomsorg i landets kommuner, mans- och kvinnojourer, ungdomsmot- tagningar och några övriga verksamheter. 
 Det var totalt 1 124 verksamheter som besvarade frågeblanketten. Det mot- svarar en svarsfrekvens på 43 procent. 
 Resultatet i form av teknisk rapport, tabeller och kartor levererades vecka 10 enligt överenskommelse. 
 Undersökningsledare på SCB var Tran och Avery. Mättekniker var Ward. Regeringskansliets kontaktpersoner gentemot SCB var Tucker och Anderson. 
 Omfattning 
 Population och urval 
 Undersökningen har till stora delar genomförts som en totalundersökning bland ovan angivna verksamheter. Totalt ingick 2 996 olika verksamheter i kartläggningen. Se tabell A nedan för en ingående redovisning av de olika verksamhetstyper som ingick i undersökningen. Uppgifter om skolorna hämtades från SCB:s skolregister, november 2011. Registeruppgifter om kvinno- och mansjourer, ungdomsmottagningar och övriga verksamheter levererades till SCB från beställaren av undersökningen. 
 Av de verksamheter som ingick i det ursprungliga utskicket hade 352 verk- samheter felaktiga eller ogiltiga  
 e-postadresser 
  och fick därmed inte möj- lighet att svara på enkäten. Dessa anges som undertäckning i undersök- ningen. Ett antal verksamheter som fanns med i det ursprungliga utskicket meddelade också att verksamheten hade upphört, dessa har då angivits som övertäckning. 
 Parallellt med SCB:s kartläggning genomfördes även en mer kvalitativ un- dersökning riktad till ett antal verksamheter som på förhand var kända för att ha en omfattande kontakt med personer som var utsatta för den ovan 
 2 
 angivna problematiken. Verksamheterna i den mer kvalitativa studien om- fattades inte av SCB:s kartläggning och bör därför studeras parallellt med denna kartläggning för en mer täckande bild av omfattningen av tvångsäk- tenskap och barnäktenskap i Sverige. 
 Tabell A. Antal verksamheter i undersökningen. Totalt antal, under- täckning, övertäckning samt de som haft möjlighet att medverkade i undersökningen. Efter verksamhetstyp 
  
 Verksamhet 
  
 Totalt 
  
 Under- 
  
 Över- 
  
 Med i un- 
  
 täckning 
  
 täckning 
  
 der- 
  
 sökningen 
  
 Grundskolor 
  
 1 418 
  
 169 
  
 15 
  
 1 234 
  
 Gymnasieskolor 
  
 917 
  
 150 
  
 2 
  
 765 
  
 Kvinnojourer 
  
 156 
  
 12 
  
 2 
  
 142 
  
 Mansjourer 
  
 8 
  
 0 
  
 0 
  
 8 
  
 Kommuner (IoF) 
  
 290 
  
 1 
  
 4 
  
 285 
  
 Stadsdelar (IoF) 
  
 Sthlm/Gbg/Malmö 
  
 35 
  
 0 
  
 1 
  
 34 
  
 Ungdomsmottagningar 
  
 164 
  
 20 
  
 0 
  
 144 
  
 Övriga verksamheter 
  
 8 
  
 0 
  
 0 
  
 8 
  
 Totalt 
  
 2 996 
  
 352 
  
 24 
  
 2 620 
  
 Kommentar:  
 Under insamlingens gång inkom önskemål från Malmö, Stockholm och Göteborg om att utskick skulle ske till stadsdelarna istället för centralt till individ- och familjeomsorgen. Nya utskick skedde därefter till stadsdelarna och de tre städerna anges i tabellen som övertäckning. Ef- tersom detta skedde under insamlingens gång så hade stadsdelarna i de tre största städerna kortare tid på sig att besvara enkäten. Detta gällde fram- förallt stadsdelarna i Göteborgs stad som endast hade möjlighet att besvara enkäten under en veckas tid. 
 Frågor 
 Grundläggande för bra kvalitet i en undersökning är kvaliteten på de data som samlas in. Kontaktpersonerna på regeringskansliet utformade frågorna i frågeblanketten i samarbete med SCB. I samband med enkätarbetet genomfördes expertgranskning av mätteknisk expertis i syfte att minska risken för mätfel. 
 3 
 Blanketten bestod av 15 numrerade frågor. Flera av dem hade delfrågor vilket genererade totalt 90 frågor/variabler. Enkäten är bifogad som bilaga 4 i denna tekniska rapport. 
 Referensperiod för enkätfrågorna var hela året 2011. Med referensperiod menas vilken tidpunkt svaren avser, t.ex. idag, förra veckan, senaste tre månaderna. 
 Datainsamling 
 Inloggningsuppgifter till frågeblanketten skickades ut via  
 e-post. 
  I ett in- formationsbrev ombads verksamheterna att besvara frågorna och skicka svaret till SCB. I informationsbrevet kunde uppgiftslämnarna läsa om un- dersökningens bakgrund, syfte och att undersökningen genomfördes i samarbete mellan SCB och den statliga utredningen om stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. 
 Informationsbrevet till skolorna riktades till ansvarig rektor, till kommu- nerna riktades brevet till chefen för kommunens individ- och familjeom- sorg (eller motsvarande), för mans- och kvinnojourerna riktades brevet till ansvariga för respektive verksamhet, vilket även gällde ungdomsmottag- ningarna och de övriga verksamheter som ingår i undersökningen. I tabell B redovisas inflöde efter verksamhetstyp. 
 Tabell B. Antal och andel svar efter verksamhetstyp 
  
 Verksamhet 
  
 Antal svar 
  
 Andel svar 
  
 Antal ej svar 
  
 Total 
  
 ( %) 
  
 Grundskolor 
  
 442 
  
 36 
  
 792 
  
 1 234 
  
 Gymnasieskolor 
  
 318 
  
 42 
  
 447 
  
 765 
  
 Kvinnojourer 
  
 72 
  
 51 
  
 70 
  
 142 
  
 Mansjourer 
  
 1 
  
 13 
  
 7 
  
 8 
  
 Kommuner (IoF) 
  
 200 
  
 70 
  
 85 
  
 285 
  
 Stadsdelar (IoF) 
  
 Sthlm/Gbg/Malmö 
  
 12 
  
 35 
  
 22 
  
 34 
  
 Ungdomsmottagningar 
  
 77 
  
 53 
  
 67 
  
 144 
  
 Övriga verksamheter 
  
 2 
  
 25 
  
 6 
  
 8 
  
 Totalt 
  
 1 124 
  
 43 
  
 1 496 
  
 2 620 
  
 Ett första mail med bifogat missiv och inloggningsuppgifter till enkäten skickades ut till verksamheterna den 4 januari 2012. Ett nytt brev, med syfte 
 4 
 att uppmärksamma de som inte svarat, skickades ut 13 januari. Ytterligare en påminnelse skickades ut den 23 januari. Den 3 februari skickades en bortfallsuppföljning ut, där det även upplystes om att det fortfarande gick att besvara enkäten i ytterligare några dagar. Den 6 februari var sista dagen enkäten kunde besvaras. I diagram A visas inflödet av enkätsvar för alla verksamheter över tid. 
 Diagram A. Inflöde av enkäter under insamlingsperioden. I procent 
 50,0 
 45,0 
 40,0 
 35,0 
 30,0 
 25,0 
 20,0 
 15,0 
 10,0 
 5,0 
 0,0 
  
 04-jan-12 
  
 06-jan-12 
  
 08-jan-12 
 10-jan-12 
 12-jan-12 
 14-jan-12 
 16-jan-12 
  
 18-jan-12 
  
 20-jan-12 
 22-jan-12 
 24-jan-12 
 26-jan-12 
 28-jan-12 
  
 30-jan-12 
  
 01-feb-12 
 03-feb-12 
  
 05-feb-12 
  
 Inflöde 
  
 Bortfall 
 Bortfallet består dels av objektsbortfall, som innebär att frågeblanketten inte är besvarad alls, och dels av partiellt bortfall som innebär att vissa frå- gor i blanketten inte är besvarade. Om bortfallet skiljer sig från de svaran- de, med avseende på undersökningsvariablerna, så kan skattningarna som grundar sig på enbart de svarande vara skeva. 
 Objektsbortfall kan bland annat bero på att uppgiftslämnaren inte är villig att delta i undersökningen, att uppgiftslämnaren inte går att nå eller att uppgiftslämnaren är förhindrad att medverka. 
 Bortfallsuppföljning 
 I samband med att insamlingen skulle avslutas skickades en bortfallsupp- följning ut till verksamheter som inte svarat. Syftet med bortfallsuppfölj- ningen var att få en bättre uppfattning om varför enkäten inte besvarats. Ett brev skickades ut till alla de verksamheter som inte besvarat enkäten via mail. I brevet ställdes en fråga om varför enkäten inte hade besvarats. Fyra 
 5 
 svarsalternativ erbjöds: 1) Jag/vår organisation har inte haft kontakt med någon person som utsatts för tvångsäktenskap eller barnäktenskap, 2) Jag/vår organisation har inte haft möjlighet att sammanställa information om hur många personer som utsatts för tvångsäktenskap och barnäkten- skap, 3) Jag/vår organisation har på grund av hög arbetsbelastning inte haft möjlighet att besvara enkäten, 4) Övrigt, ange gärna vad. Flera svarsalter- nativ kunde anges. 
 Totalt inkom 109 svar på borfallsuppföljningen vilket motsvarar 7 procent av svarsbortfallet. I tabell C redovisas hur olika verksamheter svarat på borfallsuppföljningen. Ingen kontakt med personer som berörs av proble- matiken är, oavsett typ av verksamhet, det svarsalternativ som angetts i störst utsträckning. 
 Tabell C. Bortfallsuppföljning efter verksamhet. Antal som deltagit, samt angiven orsak till att ej svarat på enkäten 
  
 Verksamhet 
  
 Ej svar 
  
 Svarat på 
  
 Ingen 
  
 Ingen 
  
 Inte 
  
 Övrigt 
  
 på 
  
 bortfalls- 
  
 kon- 
  
 samman- 
  
 resurs- 
  
 enkät 
  
 upp- 
  
 takt 
  
 ställd 
  
 er 
  
 följning- 
  
 info 
  
 en 
  
 Grundskolor 
  
 792 
  
 44 
  
 40 
  
 1 
  
 8 
  
 2 
  
 Gymnasie- 
  
 447 
  
 36 
  
 33 
  
 5 
  
 7 
  
 - 
  
 skolor 
  
 Kvinnojourer 
  
 70 
  
 10 
  
 5 
  
 3 
  
 2 
  
 3 
  
 Mansjourer 
  
 7 
  
 0 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 Kommuner 
  
 85 
  
 12 
  
 7 
  
 1 
  
 3 
  
 1 
  
 (IoF) 
  
 Stadsdelar (IoF) 
  
 22 
  
 3 
  
 3 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 Sthlm/Gbg/ 
  
 Malmö 
  
 Ungdomsmot- 
  
 67 
  
 4 
  
 4 
  
 - 
  
 1 
  
 1 
  
 tagningar 
  
 Övriga verk- 
  
 6 
  
 0 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 samheter 
  
 Totalt 
  
 1 496 
  
 109 
  
 92 
  
 10 
  
 21 
  
 7 
  
 6 
 Statistikens tillförlitlighet 
 Ramtäckning 
 Täckningsfel, under- och övertäckning, innebär att urvalsram och popula- tion inte helt stämmer överens. Undertäckning innebär att vissa objekt som ingår i populationen saknas i urvalsramen. Övertäckning innebär att objekt som inte ingår i populationen ändå finns i urvalsramen. Ett sätt att minska täckningsfelen är att ha bra och uppdaterade register. 
 Undersökningen riktar sig till olika verksamheter som kan förväntas ha kontakt med personer som har utsatts för tvångsäktenskap och/eller barn- äktenskap. Information om skolor har inhämtats från SCB:s skolregister, som uppdateras löpande. Undersökningen använde sig av en version från slutet av november 2011. Register från övriga verksamheter erhölls från kund. 
 En undertäckning består i att det naturligtvis finns andra verksamheter utöver de som ingår i denna kartläggning som träffar personer som har utsatts för tvångsäktenskap och/eller barnäktenskap. Ytterligare en under- täckning består i att undersökningen, som genomförts som en elektronisk undersökning, enbart har kunnat kontakta sådana verksamheter som har en känd  
 e-postadress 
  i de register som använts för undersökningen. För många skolor saknades en  
 e-postadress 
  i SCB:s skolregister och dessa plockades bort. Ytterligare ett antal skolor hade en felaktig  
 e-postadress 
  i SCB:s skolregister och blev därmed också undertäckning. Även ett antal av  
 e-postadresserna 
  till kvinno- och mansjourerna var felaktiga varav vissa kunde rättas upp. 
 Ett antal enskilda verksamheter har ingått i en specialstudie och dessa verksamheter har uteslutits från denna kartläggning. 
 Övertäckning är främst sådan verksamhet som funnits med i våra register men som lagt ner sin verksamhet. 
 Mätning 
 Ett fel som kan uppstå vid mätning är att lämnade uppgifter skiljer sig från faktiska uppgifter. Felet kallas mätfel och kan uppkomma då uppgiftsläm- naren inte minns de faktiska uppgifterna, missförstår frågan eller medvetet svarar felaktigt. 
 Denna kartläggning är troligtvis behäftad med en mängd olika typer av mätproblem. Nedan behandlas de huvudsakliga problemen: 
  
 Dubbelräkning 
  
 Ett antal personer har förmodligen haft kontalt med ett flertal verk- samheter och kan således förekomma flera gånger i sammanställ- ningar. Därför kan man inte summera antal personer över verk- 
 7 
 samhet till total. 
  
 Kontaktperson inte nödvändigtvis direkt insatt 
  
 Undersökningen har vänt sig till verksamhetsansvariga inom re- spektive verksamhet. Dessa personer sitter inte med nödvändighet inne med detaljerad kunskap kring dessa frågor. 
  
 Ingen loggning av dessa ärenden 
  
 För många verksamheter finns ingen loggning av denna typ av ärenden utan informationen finns hos enskilda inom verksamheten. Detta medför en svårighet för denna typ av kartläggning vad gäller antal och fördelning efter ålder, kön och typ av äktenskap. 
  
 Detaljerade frågor 
  
 Ett stort antal frågor som ställs i enkäten är på en detaljerad nivå och man bör vara aktsam vid tolkningar av antalsuppgifterna. 
 Bearbetning 
 Vid den manuella och maskinella bearbetningen av datamaterialet kan be- arbetningsfel uppstå. Exempel på bearbetningsfel är registreringsfel och kodningsfel. Dessa fel kan förhindras och upptäckas i de kontroller som genomförs vid dataregistreringen. I den här undersökningen bedöms regi- streringsfelet vara litet eftersom frågeblanketten endast hade fasta svarsal- ternativ samt att enkäten har genomförts elektronisk insamling med kon- troller. 
 Bortfall 
 Bortfallsfel inträffar om objekten i bortfallet och de svarande skiljer sig åt avseende frågorna/variablerna i undersökningen. En enkel bortfallsunder- sökning genomfördes snabbt vid insamlingens slut och denna redovisas under avsnitt  
 Bortfall 
 . 
 Selektionsfrågor har automatiserats och det partiella bortfallet är marginellt i undersökningen. 
 Beskrivning av tabeller och kartor 
 Tabeller 
 Som bilaga 1 till denna rapport bifogas de tabeller som tagits fram i sam- band med kartläggningen. Tabellerna är indelade i fyra olika frågeområ- den: 
  
 Bortgift mot sin vilja (tabell  
  
 1-6) 
  
 Förlovade/trolovade mot sin vilja (tabell  
  
 7-9) 
  
 8 
  
 Oro för att bli bortgift (tabell  
  
 10-12) 
  
 Barnäktenskap (tabell  
  
 13-19) 
  
 Tabellerna består både av uppgifter om antal/andel verksamheter som uppgett att de haft kontakt med personer som berörs av de olika frågeom- rådena. Det finns även antalstabeller där de svarande verksamheterna har ombetts ge antalsuppgifter på hur många personer det rörde sig om, förde- lat efter kön, ålder och typ av äktenskap. 
 Kartor 
 För varje frågeområde i enkäten har det tagits fram en karta baserad på andelen svarande verksamheter i respektive län som har angett att de un- der 2011 har haft kontakt med personer som berörs av problematiken. I kartorna särredovissas inte verksamhetstyperna, vilket gör att risken för att kontakt med personer som berörs av problematiken kan avser samma per- son, angiven av olika verksamheter, ökar. Det innebär också att en högre andel verksamheter som angett att de haft kontakt med personer som be- rörs av problematiken inte nödvändigtvis behöver betyda en högre före- komst i just det länet. 
 Det har även tagits fram en karta som redovisar svarsbortfallet efter län. Kartorna finns med som bilaga 2 i rapporten. Uppgifterna som kartorna bygger på finns också med som bilaga 3 i denna rapport. 
 Jämförbarhet och användbarhet 
 Detta är första gången som SCB genomför undersökningen. Resultaten bör ses utifrån de restriktioner som anges under avsnittet med statistkens till- förlitlighet. I övrigt bör uppgifterna från denna undersökning kompletteras med de mer kvalitativa uppgifter som också tagits fram för att ge en full- skalig bild. 
 Redovisningsgrupper 
 Redovisningsgrupper i den här undersökningen kan avgränsas med hjälp av registervariabler (verksamhetstyp). Resultaten i tabellerna redovisas efter fem olika verksamhetstyper: 
  
 Grundskolor 
  
 Gymnasieskolor 
  
 Kommuner (Individ och familjeomsorg eller motsvarande) 
  
 Mans- och kvinnorjourer 
  
 Ungdomsmottagningar och övrig verksamhet 
  
 9 
 Avslutande kommentarer 
 Kartläggningen är den första i sitt slag i Sverige och bör ses som en pilot- undersökning eftersom den är behäftad med problem med såväl under- täckning som mätfel. Resultaten bör tolkas med försiktighet. Slutsatserna som dras bör begränsas till att konstatera att tvångsäktenskap och barnäk- tenskap förekommer och att det har en regional spridning i landet. Antals- uppgifterna är däremot svårtolkade. 
 Vid en framtida undersökning rekommenderar SCB att verksamheterna först kontaktas brevledes för att erhålla en kontaktperson för de olika verk- samheterna innan undersökningens genomförande. Ett sådant förfarings- sätt skulle inte bara förbättra kvaliteten på inkomna uppgifter utan även minska undertäckningen och bortfallet. 
 Om studien upprepas rekommenderar SCB även att en specialstudie genomförs för att utreda dubbelräkningens storlek. 
 Bilagor 
 Bilaga 1– Tabeller 
 Bilaga 2 – Kartor 
 Bilaga 3 – Kartunderlag 
 Bilaga 4 – Missiv och frågeblankett 
 10 
 Bilaga 1 - Tabeller 
 Tabeller  
 1-6 
  Bortgift mot sin vilja 
 Tabell 1a. Bortgift mot sin vilja 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Antal verksamheter som uppgett att de 
  
 haft kontakt med personer som blivit 
  
 bortgifta mot sin vilja. Efter 
  
 verksamhetstyp 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Total 
  
 Grundskolor 
  
 3 
  
 439 
  
 442 
  
 Gymnasieskolor 
  
 26 
  
 292 
  
 318 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 23 
  
 50 
  
 73 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 32 
  
 180 
  
 212 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 övriga verksamheter 
  
 7 
  
 72 
  
 79 
  
 Total 
  
 91 
  
 1033 
  
 1124 
  
 Tabell 1b. Bortgift mot sin vilja 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Andel (%) verksamheter som uppgett 
  
 att de haft kontakt med personer som 
  
 blivit bortgifta mot sin vilja. Efter 
  
 verksamhetstyp 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Total 
  
 Grundskolor 
  
 1 
  
 99 
  
 100 
  
 Gymnasieskolor 
  
 8 
  
 92 
  
 100 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 32 
  
 68 
  
 100 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 15 
  
 85 
  
 100 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 9 
  
 91 
  
 100 
  
 övriga verksamheter 
  
 Total 
  
 8 
  
 92 
  
 100 
  
 Tabell 2. Bortgift mot sin vilja 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Antal personer som uppgetts bortgifta 
  
 mot sin vilja. Efter verksamhetstyp 
  
 Totalt 
  
 Lägst antal 
  
 Högst antal 
  
 Grundskolor 
  
 3 
  
 1 
  
 2 
  
 Gymnasieskolor 
  
 44 
  
 1 
  
 4 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 86 
  
 1 
  
 8 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 99 
  
 1 
  
 20 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 42 
  
 1 
  
 30 
  
 övriga verksamheter 
  
 Bilaga 1 - Tabeller 
 Tabell 3. Bortgift mot sin vilja 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Antal personer som uppgetts bortgifta mot sin vilja. Efter kön och ålder och 
  
 verksamhetstyp 
  
 Män/pojkar 
  
 Yngre än 15 
  
 15-17 
  år 
  
 18-21 
  år 
  
 22-25 
  år 
  
 Äldre 
  
 Okänd 
  
 Samtliga 
  
 år 
  
 än 25 år 
  
 ålder 
  
 pojkar/ 
  
 män 
  
 Grundskolor 
  
 1 
  
 3 
  
 4 
  
 Gymnasieskolor 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 1 
  
 7 
  
 2 
  
 1 
  
 5 
  
 16 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 övriga verksamheter 
  
 Tabell 3. Fortsättning 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Antal personer som uppgetts bortgifta mot sin vilja. Efter kön och ålder och 
  
 verksamhetstyp 
  
 Kvinnor/flickor 
  
 Yngre än 15 
  
 15-17 
  år 
  
 18-21 
  år 
  
 22-25 
  år 
  
 Äldre 
  
 Okänd 
  
 Samtliga 
  
 år 
  
 än 25 år 
  
 ålder 
  
 flickor/ 
  
 kvinnor 
  
 Grundskolor 
  
 2 
  
 1 
  
 3 
  
 Gymnasieskolor 
  
 11 
  
 26 
  
 1 
  
 38 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 1 
  
 9 
  
 28 
  
 19 
  
 25 
  
 4 
  
 86 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 4 
  
 13 
  
 31 
  
 7 
  
 11 
  
 14 
  
 80 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 övriga verksamheter 
  
 1 
  
 5 
  
 13 
  
 11 
  
 12 
  
 42 
  
 Tabell 3. Fortsättning 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Antal personer som uppgetts bortgifta mot sin vilja. Efter kön och ålder och 
  
 verksamhetstyp 
  
 Totalt 
  
 Yngre än 15 
  
 15-17 
  år 
  
 18-21 
  år 
  
 22-25 
  år 
  
 äldre än 
  
 okänd 
  
 Samtliga 
  
 år 
  
 25 år 
  
 ålder 
  
 personer 
  
 Grundskolor 
  
 2 
  
 1 
  
 3 
  
 Gymnasieskolor 
  
 12 
  
 29 
  
 1 
  
 42 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 1 
  
 9 
  
 28 
  
 19 
  
 25 
  
 4 
  
 86 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 5 
  
 13 
  
 38 
  
 9 
  
 12 
  
 19 
  
 96 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 övriga verksamheter 
  
 1 
  
 5 
  
 13 
  
 11 
  
 12 
  
 42 
  
 Bilaga 1 - Tabeller 
 Tabell 4. Bortgift mot sin vilja 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Antal personer som uppgetts bortgifta mot sin vilja. Efter typ 
  
 av äktenskap och verksamhetstyp. I antal 
  
 Lagligt gifta 
  
 Lagligt 
  
 Traditionell/ 
  
 Typ av 
  
 Totalt 
  
 i Sverige 
  
 gifta i 
  
 religiös 
  
 äktenskap 
  
 utlandet 
  
 ceremoni 
  
 okänt 
  
 Grundskolor 
  
 3 
  
 3 
  
 Gymnasieskolor 
  
 5 
  
 11 
  
 14 
  
 11 
  
 41 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 19 
  
 38 
  
 12 
  
 17 
  
 86 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 24 
  
 37 
  
 14 
  
 12 
  
 96 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 övriga verksamheter 
  
 6 
  
 17 
  
 14 
  
 5 
  
 42 
  
 Tabell 5a. Bortgift mot sin vilja 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Antal verksamheter som uppgett att de 
  
 haft kontakt med personer som blivit 
  
 bortgifta med fullmaktsäktenskap. Efter 
  
 verksamhetstyp 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Total 
  
 Grundskolor 
  
 0 
  
 3 
  
 3 
  
 Gymnasieskolor 
  
 2 
  
 24 
  
 26 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 1 
  
 22 
  
 23 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 2 
  
 30 
  
 32 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 1 
  
 6 
  
 7 
  
 övriga verksamheter 
  
 Total 
  
 6 
  
 85 
  
 91 
  
 Tabell 5b. Bortgift mot sin vilja 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Andel (%) verksamheter som uppgett 
  
 att de haft kontakt med personer som 
  
 blivit bortgifta med fullmakts- 
  
 äktenskap. Efter verksamhetstyp 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Total 
  
 Grundskolor 
  
 0 
  
 100 
  
 100 
  
 Gymnasieskolor 
  
 8 
  
 92 
  
 100 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 4 
  
 96 
  
 100 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 6 
  
 94 
  
 100 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 14 
  
 86 
  
 100 
  
 övriga verksamheter 
  
 Total 
  
 7 
  
 93 
  
 100 
  
 Tabell 6. Bortgift mot sin vilja 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Antal personer som uppgetts gifta med 
  
 fullmaktsäktenskap. Efter 
  
 verksamhetstyp 
  
 Totalt 
  
 Lägst antal 
  
 Högst antal 
  
 Grundskolor 
  
 3 
  
 1 
  
 2 
  
 Gymnasieskolor 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 2 
  
 1 
  
 1 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 15 
  
 15 
  
 15 
  
 övriga verksamheter 
  
 Bilaga 1 - Tabeller 
 Tabeller  
 7-9 
  Förlovade/trolovade mot sin vilja 
 Tabell 7a. Förlovade/trolovade mot sin vilja 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Antal verksamheter som har 
  
 uppgett att de varit i kontakt med 
  
 personer som blivit förlovade/ 
  
 trolovade mot sin vilja. Efter 
  
 verksamhetstyp 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Total 
  
 Grundskolor 
  
 6 
  
 436 
  
 442 
  
 Gymnasieskolor 
  
 16 
  
 302 
  
 318 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 10 
  
 63 
  
 73 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 22 
  
 190 
  
 212 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 övriga verksamheter 
  
 10 
  
 69 
  
 79 
  
 Total 
  
 64 
  
 1060 
  
 1124 
  
 Tabell 7b. Förlovade/trolovade mot sin vilja 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Andel (%) verksamheter som har 
  
 uppgett att de varit i kontakt med 
  
 personer som blivit förlovade/ 
  
 trolovade mot sin vilja. Efter 
  
 verksamhetstyp 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Total 
  
 Grundskolor 
  
 1 
  
 99 
  
 100 
  
 Gymnasieskolor 
  
 5 
  
 95 
  
 100 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 14 
  
 86 
  
 100 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 10 
  
 90 
  
 100 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 övriga verksamheter 
  
 13 
  
 87 
  
 100 
  
 Total 
  
 6 
  
 94 
  
 100 
  
 Tabell 8. Förlovade/trolovade mot sin vilja 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Antal personer som uppgetts 
  
 blivit förlovade/ trolovade mot 
  
 sin vilja. Efter verksamhetstyp 
  
 Totalt 
  
 Lägst antal 
  
 Högst 
  
 antal 
  
 Grundskolor 
  
 14 
  
 1 
  
 7 
  
 Gymnasieskolor 
  
 27 
  
 1 
  
 5 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 25 
  
 1 
  
 5 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 35 
  
 1 
  
 6 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 30 
  
 1 
  
 10 
  
 övriga verksamheter 
  
 Bilaga 1 - Tabeller 
 Tabell 9. Förlovade/trolovade mot sin vilja 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Antal personer som uppgetts blivit förlovade/trolovade mot sin vilja. Efter 
  
 kön och ålder och verksamhetstyp 
  
 Män/pojkar 
  
 Yngre än 
  
 15-17 
  år 
  
 18-21 
  år 
  
 22-25 
  år 
  
 Äldre 
  
 Okänd 
  
 Samtliga 
  
 15 år 
  
 än 25 år 
  
 ålder 
  
 pojkar/ 
  
 män 
  
 Grundskolor 
  
 Gymnasieskolor 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 2 
  
 2 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 övriga verksamheter 
  
 Tabell 9. Fortsättning 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Antal personer som uppgetts blivit förlovade/trolovade mot sin vilja. Efter 
  
 kön och ålder och verksamhetstyp 
  
 Kvinnor/flickor 
  
 Yngre än 
  
 15-17 
  år 
  
 18-21 
  år 
  
 22-25 
  år 
  
 Äldre 
  
 Okänd 
  
 Samtliga 
  
 15 år 
  
 än 25 år 
  
 ålder 
  
 flickor/ 
  
 kvinnor 
  
 Grundskolor 
  
 11 
  
 3 
  
 14 
  
 Gymnasieskolor 
  
 12 
  
 12 
  
 2 
  
 26 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 1 
  
 7 
  
 9 
  
 3 
  
 5 
  
 25 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 13 
  
 18 
  
 1 
  
 32 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 övriga verksamheter 
  
 9 
  
 11 
  
 7 
  
 1 
  
 28 
  
 Tabell 9. Fortsättning 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Antal personer som uppgetts blivit förlovade/trolovade mot sin vilja. Efter 
  
 kön och ålder och verksamhetstyp 
  
 Totalt 
  
 Yngre än 
  
 15-17 
  år 
  
 18-21 
  år 
  
 22-25 
  år 
  
 äldre än 
  
 okänd 
  
 Samtliga 
  
 15 år 
  
 25 år 
  
 ålder 
  
 personer 
  
 Grundskolor 
  
 11 
  
 3 
  
 14 
  
 Gymnasieskolor 
  
 12 
  
 12 
  
 2 
  
 26 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 1 
  
 7 
  
 9 
  
 3 
  
 5 
  
 25 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 13 
  
 20 
  
 1 
  
 34 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 övriga verksamheter 
  
 9 
  
 11 
  
 7 
  
 1 
  
 28 
  
 Bilaga 1 - Tabeller 
 Tabeller  
 10-12 
  Oro för att bli bortgift mot sin vilja 
 Tabell 10a. Oro för att bli bortgift mot sin vilja 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Antal verksamheter som har 
  
 uppgett att de har varit i kontakt 
  
 med personer som uttryckt oro för 
  
 att bli bortgifta mot sin vilja. Efter 
  
 verksamhetstyp 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Total 
  
 Grundskolor 
  
 30 
  
 412 
  
 442 
  
 Gymnasieskolor 
  
 63 
  
 255 
  
 318 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 26 
  
 47 
  
 73 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 69 
  
 143 
  
 212 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 21 
  
 58 
  
 79 
  
 övriga verksamheter 
  
 Total 
  
 209 
  
 915 
  
 1 124 
  
 Tabell 10b. Oro för att bli bortgift mot sin vilja 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Andel (%) verksamheter som har 
  
 uppgett att de har varit i kontakt 
  
 med personer som uttryckt oro för 
  
 att bli bortgifta mot sin vilja. Efter 
  
 verksamhetstyp 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Total 
  
 Grundskolor 
  
 7 
  
 93 
  
 100 
  
 Gymnasieskolor 
  
 20 
  
 80 
  
 100 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 36 
  
 64 
  
 100 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 33 
  
 67 
  
 100 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 27 
  
 73 
  
 100 
  
 övriga verksamheter 
  
 Total 
  
 19 
  
 81 
  
 100 
  
 Tabell 11. Oro för att bli bortgift mot sin vilja 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Antal personer som uppgetts ha 
  
 uttryckt oro för att bli bortgifta mot 
  
 sin vilja. Efter verksamhetstyp 
  
 Totalt 
  
 Lägst antal 
  
 Högst 
  
 antal 
  
 Grundskolor 
  
 89 
  
 1 
  
 20 
  
 Gymnasieskolor 
  
 144 
  
 1 
  
 8 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 49 
  
 1 
  
 5 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 154 
  
 1 
  
 15 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 75 
  
 1 
  
 19 
  
 övriga verksamheter 
  
 Bilaga 1 - Tabeller 
 Tabell 12. Oro för att bli bortgift mot sin vilja 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Antal personer som uppgetts ha uttryckt oro för att bli bortgifta mot sin vilja. 
  
 Efter kön och ålder och verksamhetstyp 
  
 Män/pojkar 
  
 Yngre än 
  
 15-17 
  år 
  
 18-21 
  år 
  
 22-25 
  år 
  
 Äldre 
  
 okänd 
  
 Samtliga 
  
 15 år 
  
 än 25 år 
  
 ålder 
  
 personer 
  
 Grundskolor 
  
 1 
  
 1 
  
 2 
  
 Gymnasieskolor 
  
 5 
  
 6 
  
 11 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 1 
  
 1 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 1 
  
 3 
  
 4 
  
 8 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 övriga verksamheter 
  
 1 
  
 1 
  
 Tabell 12. Fortsättning 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Antal personer som uppgetts ha uttryckt oro för att bli bortgifta mot sin vilja. 
  
 Efter kön och ålder och verksamhetstyp 
  
 Kvinnor/flickor 
  
 Yngre än 
  
 15-17 
  år 
  
 18-21 
  år 
  
 22-25 
  år 
  
 Äldre 
  
 okänd 
  
 Samtliga 
  
 15 år 
  
 än 25 år 
  
 ålder 
  
 personer 
  
 Grundskolor 
  
 63 
  
 23 
  
 86 
  
 Gymnasieskolor 
  
 89 
  
 43 
  
 132 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 3 
  
 15 
  
 22 
  
 3 
  
 2 
  
 3 
  
 48 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 6 
  
 83 
  
 47 
  
 2 
  
 5 
  
 3 
  
 146 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 övriga verksamheter 
  
 4 
  
 15 
  
 34 
  
 10 
  
 1 
  
 8 
  
 72 
  
 Tabell 12. Fortsättning 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Antal personer som uppgetts ha uttryckt oro för att bli bortgifta mot sin vilja. 
  
 Efter kön och ålder och verksamhetstyp 
  
 Totalt 
  
 Yngre än 
  
 15-17 
  år 
  
 18-21 
  år 
  
 22-25 
  år 
  
 Äldre 
  
 okänd 
  
 Samtliga 
  
 15 år 
  
 än 25 år 
  
 ålder 
  
 personer 
  
 Grundskolor 
  
 64 
  
 24 
  
 88 
  
 Gymnasieskolor 
  
 94 
  
 49 
  
 143 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 4 
  
 15 
  
 22 
  
 3 
  
 2 
  
 3 
  
 49 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 7 
  
 86 
  
 51 
  
 2 
  
 5 
  
 3 
  
 154 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 övriga verksamheter 
  
 4 
  
 15 
  
 34 
  
 11 
  
 1 
  
 8 
  
 73 
  
 Bilaga 1 - Tabeller 
 Tabeller  
 13-19 
  Barnäktenskap 
 Tabell 13a. Barnäktenskap 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Antal verksamheter som har uppgett att 
  
 de varit i kontakt med personer som gift 
  
 sig före 18 års ålder (där det inte 
  
 framkommit uppgifter om tvång). Efter 
  
 verksamhetstyp 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Total 
  
 Grundskolor 
  
 5 
  
 437 
  
 442 
  
 Gymnasieskolor 
  
 17 
  
 301 
  
 318 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 4 
  
 69 
  
 73 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 32 
  
 180 
  
 212 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 4 
  
 75 
  
 79 
  
 övriga verksamheter 
  
 Total 
  
 62 
  
 1062 
  
 1124 
  
 Tabell 13b. Barnäktenskap 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Andel (%) verksamheter som har uppgett 
  
 att de varit i kontakt med personer som 
  
 gift sig före 18 års ålder (där det inte 
  
 framkommit uppgifter om tvång). Efter 
  
 verksamhetstyp 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Total 
  
 Grundskolor 
  
 1 
  
 99 
  
 100 
  
 Gymnasieskolor 
  
 5 
  
 95 
  
 100 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 5 
  
 95 
  
 100 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 15 
  
 85 
  
 100 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 5 
  
 95 
  
 100 
  
 övriga verksamheter 
  
 Total 
  
 6 
  
 94 
  
 100 
  
 Bilaga 1 - Tabeller 
 Tabell 14. Barnäktenskap 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Antal personer som har uppgetts vara 
  
 gifta före 18 års ålder (där det inte 
  
 framkommit uppgifter om tvång). Efter 
  
 kön och verksamhetstyp 
  
 Flickor 
  
 Pojkar 
  
 Total 
  
 Grundskolor 
  
 5 
  
 5 
  
 Gymnasieskolor 
  
 19 
  
 6 
  
 25 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 6 
  
 6 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 55 
  
 10 
  
 65 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 övriga verksamheter 
  
 16 
  
 16 
  
 Tabell 15. Barnäktenskap 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Antal personer som har uppgetts vara 
  
 gifta före 15 års ålder (där det inte 
  
 framkommit uppgifter om tvång). Efter 
  
 kön och verksamhetstyp 
  
 Totalt 
  
 Lägst antal 
  
 Högst antal 
  
 Grundskolor 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 Gymnasieskolor 
  
 2 
  
 2 
  
 2 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 8 
  
 8 
  
 8 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 12 
  
 12 
  
 12 
  
 övriga verksamheter 
  
 Bilaga 1 - Tabeller 
 Tabell 16. Barnäktenskap 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Antal personer som uppgetts vara gifta före 18 års ålder (där 
  
 det inte förekommit uppgifter om tvång). Efter typ av äktenskap 
  
 och verksamhetstyp 
  
 Lagligt gifta i 
  
 Lagligt gifta 
  
 Traditionell/ 
  
 Typ av 
  
 Totalt 
  
 Sverige 
  
 i utlandet 
  
 religiös 
  
 äktenskap 
  
 ceremoni 
  
 okänt 
  
 Grundskolor 
  
 1 
  
 3 
  
 1 
  
 5 
  
 Gymnasieskolor 
  
 3 
  
 2 
  
 3 
  
 17 
  
 25 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 2 
  
 4 
  
 6 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 1 
  
 13 
  
 29 
  
 22 
  
 65 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 övriga verksamheter 
  
 4 
  
 6 
  
 4 
  
 2 
  
 16 
  
 Tabell 17a. Barnäktenskap 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Antal verksamheter som uppgett att de 
  
 haft kontakt med personer, under 18 år, 
  
 som blivit bortgifta med 
  
 fullmaktsäktenskap (där det inte 
  
 förekommit uppgifter om tvång). Efter 
  
 verksamhetstyp 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Total 
  
 Grundskolor 
  
 0 
  
 5 
  
 5 
  
 Gymnasieskolor 
  
 1 
  
 16 
  
 17 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 0 
  
 4 
  
 4 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 1 
  
 31 
  
 32 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 1 
  
 3 
  
 4 
  
 övriga verksamheter 
  
 Total 
  
 3 
  
 59 
  
 62 
  
 Bilaga 1 - Tabeller 
 Tabell 17b. Barnäktenskap 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Andel verksamheter som uppgett att de 
  
 haft kontakt med personer, under 18 år, 
  
 som blivit bortgifta med 
  
 fullmaktsäktenskap (där det inte 
  
 förekommit uppgifter om tvång). Efter 
  
 verksamhetstyp 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Total 
  
 Grundskolor 
  
 0 
  
 100 
  
 100 
  
 Gymnasieskolor 
  
 6 
  
 94 
  
 100 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 0 
  
 100 
  
 100 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 3 
  
 97 
  
 100 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 25 
  
 75 
  
 100 
  
 övriga verksamheter 
  
 Total 
  
 5 
  
 95 
  
 100 
  
 Tabell 18. Barnäktenskap 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Antal personer, under 18 år, som 
  
 uppgetts gifta med fullmaktsäktenskap 
  
 (där det inte förekommit uppgifter om 
  
 tvång). Efter verksamhetstyp 
  
 Totalt 
  
 Lägst antal 
  
 Högst antal 
  
 Grundskolor 
  
 2 
  
 2 
  
 2 
  
 Gymnasieskolor 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 1 
  
 1 
  
 2 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 12 
  
 12 
  
 12 
  
 övriga verksamheter 
  
 Tabell 19. Barnäktenskap 
  
 Verksamhetstyp 
  
 Antal verksamheter som därutöver 
  
 uppgett att de haft kontakt med personer 
  
 som tror att de kommer gifta sig före 18 
  
 års ålder. Efter verksamhetstyp 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Totalt 
  
 Grundskolor 
  
 2 
  
 3 
  
 5 
  
 Gymnasieskolor 
  
 3 
  
 14 
  
 17 
  
 Kvinno- och mansjourer 
  
 0 
  
 4 
  
 4 
  
 Kommuner (Iof) 
  
 5 
  
 27 
  
 32 
  
 Ungdomsmottagningar och 
  
 2 
  
 2 
  
 4 
  
 övriga verksamheter 
  
 Total 
  
 12 
  
 50 
  
 62 
  
 Bilaga 2 - Kartor 
 Andel verksamheter som besvarat enkäten, redovisat efter län 
 Andel verksamheter per län som svarat 
  
  50 - 53% 
  
  45 - 50%  
  
  40 - 45% 
  
  32 - 40% 
 Bilaga 2 - Kartor 
 Andel verksamheter som under 2011 upp- gett att de har haft kontakter med personer som har blivit bortgifta mot sin vilja, redovi- sat efter län 
 Andel verksamheter med kännedom om bortgift mot sin vilja 
  
  13 - 17% 
  
  10 - 13% 
 6 - 10% 0 - 6% 
 Bilaga 2 - Kartor 
 Andel verksamheter som under 2011 upp- gett att de har haft kontakter med personer som har blivit trolovade/förlovade mot sin vilja, redovisat efter län 
 Andel verksamheter med kännedom om förlovad/trolovad mot sin vilja 
  
  10 - 17% 
 6 - 10% 
 2 - 6% 0 - 2% 
 Bilaga 2 - Kartor 
 Andel verksamheter som under 2011 upp- gett att de har haft kontakter med personer som har känt oro att bli bortgifta mot sin vil- ja, redovisat efter län 
 Andel verksamheter med kännedom om oro för att bli bortgift 
  
  29 - 33% 
  
  21 - 29% 
  
  15 - 21% 9 - 15% 
 Bilaga 2 - Kartor 
 Andel verksamheter som under 2011 upp- gett att de har haft kontakter med personer som har ingått barnäktenskap (äktenskap in- nan 18 års ålder), redovisat efter län 
 Andel verksamheter med kännedom om barnäktenskap 
  
  9 - 10% 
  
  7 - 9%  
  
  5 - 7% 
  
  0 - 5% 
 Bilaga 3a - Kartunderlag. Svarande och ej svarande verksamheter redovisat efter län. I antal och procent 
  
 Län 
  
 Antal 
  
 Antal ej 
  
 Andel 
  
 svarande 
  
 svarande 
  
 svarande 
  
 verksam-heter 
  verksam- heter 
  
 verksam-heter 
  
 Stockholms 
  
 210 
  
 303 
  
 41 
  
 Uppsala 
  
 46 
  
 49 
  
 48 
  
 Södermanlands 
  
 38 
  
 54 
  
 41 
  
 Östergötlands 
  
 56 
  
 65 
  
 46 
  
 Jönköpings 
  
 45 
  
 51 
  
 47 
  
 Kronobergs 
  
 20 
  
 22 
  
 48 
  
 Kalmar 
  
 32 
  
 32 
  
 50 
  
 Gotlands 
  
 4 
  
 7 
  
 36 
  
 Blekinge 
  
 16 
  
 27 
  
 37 
  
 Skåne 
  
 145 
  
 215 
  
 40 
  
 Hallands 
  
 34 
  
 73 
  
 32 
  
 Västra Götalands 
  
 167 
  
 233 
  
 42 
  
 Värmlands 
  
 42 
  
 46 
  
 48 
  
 Örebro 
  
 42 
  
 38 
  
 53 
  
 Västmanlands 
  
 31 
  
 43 
  
 42 
  
 Dalarnas 
  
 47 
  
 44 
  
 52 
  
 Perez 
  
 27 
  
 49 
  
 36 
  
 Västernorrlands 
  
 30 
  
 37 
  
 45 
  
 Jämtlands 
  
 24 
  
 22 
  
 52 
  
 Västerbottens 
  
 34 
  
 45 
  
 43 
  
 Norrbottens 
  
 34 
  
 40 
  
 46 
  
 TOTALT 
  
 1 124 
  
 1 495 
  
 43 
  
 Bilaga 3b - Kartunderlag. Verksamheter som uppgett att de under 2011 har haft kontakt med personer som blivit bortgifta mot sin vilja, som blivit trolovade/förlovade mot sin vilja, som känt oro för att bli bortgifta samt som ingått äktenskap före 18 års ålder, redovisaet efter län. I antal och procent 
  
 Län 
  
 Bortgift mot sin vilja 
  
 Trolovad mot sin vilja 
  
 Orolig för att bli bortgifta 
  
 Barnäktenskap 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Andel 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Andel 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Andel 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Andel 
  
 Stockholms 
  
 15 
  
 195 
  
 7 
  
 11 
  
 199 
  
 5 
  
 34 
  
 176 
  
 16 
  
 7 
  
 203 
  
 3 
  
 Uppsala 
  
 8 
  
 38 
  
 17 
  
 4 
  
 42 
  
 9 
  
 10 
  
 36 
  
 22 
  
 1 
  
 45 
  
 2 
  
 Södermanlands 
  
 3 
  
 35 
  
 8 
  
 2 
  
 36 
  
 5 
  
 7 
  
 31 
  
 18 
  
 1 
  
 37 
  
 3 
  
 Östergötlands 
  
 3 
  
 53 
  
 5 
  
 5 
  
 51 
  
 9 
  
 8 
  
 48 
  
 14 
  
 3 
  
 53 
  
 5 
  
 Jönköpings 
  
 5 
  
 40 
  
 11 
  
 0 
  
 45 
  
 0 
  
 8 
  
 37 
  
 18 
  
 3 
  
 42 
  
 7 
  
 Kronobergs 
  
 2 
  
 18 
  
 10 
  
 1 
  
 19 
  
 5 
  
 6 
  
 14 
  
 30 
  
 2 
  
 18 
  
 10 
  
 Kalmar 
  
 1 
  
 31 
  
 3 
  
 0 
  
 32 
  
 0 
  
 7 
  
 25 
  
 22 
  
 1 
  
 31 
  
 3 
  
 Gotlands 
  
 0 
  
 4 
  
 0 
  
 0 
  
 4 
  
 0 
  
 1 
  
 3 
  
 25 
  
 0 
  
 4 
  
 0 
  
 Blekinge 
  
 1 
  
 15 
  
 6 
  
 1 
  
 15 
  
 6 
  
 4 
  
 12 
  
 25 
  
 1 
  
 15 
  
 6 
  
 Skåne 
  
 14 
  
 131 
  
 10 
  
 11 
  
 134 
  
 8 
  
 36 
  
 109 
  
 25 
  
 11 
  
 134 
  
 8 
  
 Hallands 
  
 1 
  
 33 
  
 3 
  
 3 
  
 31 
  
 9 
  
 3 
  
 31 
  
 9 
  
 2 
  
 32 
  
 6 
  
 Västra Götalands 
  
 11 
  
 156 
  
 7 
  
 9 
  
 158 
  
 5 
  
 25 
  
 142 
  
 15 
  
 12 
  
 155 
  
 7 
  
 Värmlands 
  
 4 
  
 38 
  
 10 
  
 0 
  
 42 
  
 0 
  
 4 
  
 38 
  
 10 
  
 2 
  
 40 
  
 5 
  
 Örebro 
  
 4 
  
 38 
  
 10 
  
 7 
  
 35 
  
 17 
  
 12 
  
 30 
  
 29 
  
 3 
  
 39 
  
 7 
  
 Västmanlands 
  
 2 
  
 29 
  
 6 
  
 1 
  
 30 
  
 3 
  
 4 
  
 27 
  
 13 
  
 2 
  
 29 
  
 6 
  
 Dalarnas 
  
 2 
  
 45 
  
 4 
  
 1 
  
 46 
  
 2 
  
 10 
  
 37 
  
 21 
  
 4 
  
 43 
  
 9 
  
 Perez 
  
 3 
  
 24 
  
 11 
  
 1 
  
 26 
  
 4 
  
 9 
  
 18 
  
 33 
  
 0 
  
 27 
  
 0 
  
 Västernorrlands 
  
 2 
  
 28 
  
 7 
  
 2 
  
 28 
  
 7 
  
 5 
  
 25 
  
 17 
  
 2 
  
 28 
  
 7 
  
 Jämtlands 
  
 3 
  
 21 
  
 13 
  
 1 
  
 23 
  
 4 
  
 4 
  
 20 
  
 17 
  
 2 
  
 22 
  
 8 
  
 Västerbottens 
  
 5 
  
 29 
  
 15 
  
 3 
  
 31 
  
 9 
  
 6 
  
 28 
  
 18 
  
 2 
  
 32 
  
 6 
  
 Norrbottens 
  
 2 
  
 32 
  
 6 
  
 1 
  
 33 
  
 3 
  
 6 
  
 28 
  
 18 
  
 1 
  
 33 
  
 3 
  
 TOTALT 
  
 91 
  
 1 033 
  
 8 
  
 64 
  
 1 060 
  
 6 
  
 209 
  
 915 
  
 19 
  
 62 
  
 1 062 
  
 6 
  
 Januari 2012 
 Tvångsäktenskap och barnäktenskap 
 Syfte 
 Det är en mänsklig rättighet att själv få välja sin livspartner och att inte tvingas gifta sig mot sin vilja. Barn ska inte kastas in i vuxenvärlden genom alltför tidiga äktenskap och för tidigt föräldraskap. Trots detta förekommer både barnäktenskap och äktenskap där någon – eller rentav båda – parter tvingas eller pressas till att gifta sig mot sin vilja. 
 Regeringen har gett i uppdrag åt Statistiska centralbyrån (SCB) att genomföra en kartläggning av kontakter som olika myndigheter och andra verksamheter har haft med personer som är eller har varit utsatta för giftermål mot den egna viljan. 
 Lämna uppgifter 
 Lämna efterfrågade uppgifter senast 20 januari genom att använda länk och inloggningsuppgifter i  
 e-postmeddelandet. 
  
 Resultat 
 Regeringen har tillsatt en utredning om stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap (dir. 2010:54). Utredningen ska lägga fram förslag till lagändringar och andra åtgärder för att motverka denna typ av äktenskap. Resultatet av kartläggningen kommer att utgöra underlag för utredningens arbete. 
 Tack på förhand för er medverkan! 
 Med vänliga hälsningar 
  
 Miller Modée 
  
 Avery 
  
 Departementssekreterare 
  
 Produktionsansvarig 
  
 Utbildningsdepartementet 
  
 Statistiska centralbyrån 
  
 Om uppgiftslämnandet 
 Uppgiftslämnande till denna undersökning är frivilligt. Uppgifterna som lämnas skyddas enligt 24 kap. 8 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). 
 Kontakta oss gärna 
 Telefon:  
 019-176065 
  
 E-post: 
  uls@scb.se 
 Postadress: Box 24300 104 51 Stockholm 
 www.scb.se 
 Bilaga 4 – Missiv och frågeblankett 
 Verksamhetens namn? 
 ______________________________________________________________________________Barrett? 
 _______________________________________________________________________________ 
 Bortgifta mot sin vilja 
 Bortgift mot sin vilja innebär att någon påverkas att gifta sig genom straffbart tvång eller andra påtryckningar. 
  
 1. 
  
 Har ni i er verksamhet under år 2011 kommit i kontakt med personer som har blivit bortgifta mot sin vilja? 
  
 Inkludera även informella äktenskap. 
 Informellt äktenskap: Ett äktenskap som ingås enligt parternas religiösa eller kulturella tradition men som inte är juridiskt giltigt. 
  
 1  
  
  Ja 
  
 2  
  
  Nej ( 
 fråga 5) 
  
 2. 
  
 Hur många personer gäller det? 
  
 St 
  
 3. 
  
 Hur fördelade sig dessa personer över kön och ålder vid giftermålet? 
  
 Försök att fördela de i fråga 2 angivna personerna enligt tablån nedan. Observera att det även finns en rad för ålder okänd. 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Under 15 år: 
  
 ...  st. 
  
  ... 
  
  st. 
  
 15-17 
  år: 
  
 ...  st. 
  
  ... 
  
  st. 
  
 18-21 
  år: 
  
  ... 
  
  st. 
  
  ... 
  
  st. 
  
 22-25 
  år: 
  
  ... 
  
  st. 
  
  ... 
  
  st. 
  
 Över 25 år: 
  
  ... 
  
  st. 
  
  ... 
  
  st. 
  
 Ålder okänd: 
  
  ... 
  
  st. 
  
  ... 
  
  st. 
  
 Totalt: 
  
  ... 
  
  st. 
  
  ... 
  
  st. 
  
 (Obs. det totala antalet personer ska summera till samma antal som i fråga 2.) 
 Bilaga 4 – Missiv och frågeblankett 
  
 4. 
  
 Vilken typ av äktenskap handlar det om? 
  
 Försök att fördela de i fråga 2 angivna personerna efter typ av äktenskap. Observera att det även finns en rad för typ av äktenskap okänt. 
  
 a. 
  
 st. som blivit lagligt gifta i Sverige 
  
 b. 
  
 st. som blivit lagligt gifta i utlandet 
  
 c. 
  
 st. som blivit gifta genom en traditionell eller religiös ceremoni som inte är 
  
 juridiskt giltig 
  
 d. 
  
 st. där typ av äktenskap är okänt. 
  
 e. 
  
 Totalt antal 
  
 (Obs. det totala antalet personer ska summera till samma antal som i fråga 2.) 
  
 f. 
  
 Av de personer som i fråga 2 angavs som bortgifta, hur många känner ni till som har blivit bortgifta genom fullmaktsäktenskap? 
  
 St. 
  
 1  
  
  ingen 
 Bilaga 4 – Missiv och frågeblankett 
 Förlovade/trolovade mot sin vilja 
  
 5. 
  
 Har ni i er verksamhet under 2011 kommit i kontakt med personer som blivit förlovade/trolovade mot sin vilja? 
  
 Ta inte med dem som eventuellt tidigare uppgetts som bortgifta. 
  
 1  
  
  Ja 
  
 2  
  
  Nej ( 
 fråga 8) 
  
 6. 
  
 Hur många personer gäller det? 
  
 St 
  
 7. 
  
 Hur fördelade sig dessa personer över kön och ålder vid förlovningen/trolovningen? 
  
 Försök att fördela de i fråga 6 angivna personerna enligt tablån nedan. Observera att det även finns en rad för ålder okänd. 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Under 15 år: 
  
  ... 
  
  st. 
  
  ... 
  
  st. 
  
 15-17 
  år: 
  
  ... 
  
  st. 
  
  ... 
  
  st. 
  
 18-21 
  år: 
  
  ... 
  
  st. 
  
  ... 
  
  st. 
  
 22-25 
  år: 
  
  ... 
  
  st. 
  
  ... 
  
  st. 
  
 Över 25 år: 
  
  ... 
  
  st. 
  
  ... 
  
  st. 
  
 Ålder okänd: 
  
  ... 
  
  st. 
  
  ... 
  
  st. 
  
 Totalt: 
  
  ... 
  
  st. 
  
  ... 
  
  st. 
  
 (Obs. det totala antalet personer ska summera till samma antal som i fråga 6.) 
 Bilaga 4 – Missiv och frågeblankett 
 Oro för att bli bortgifta 
  
 8. 
  
 Har ni i er verksamhet under år 2011 kommit i kontakt med personer som var oroliga för att bli bortgifta mot sin vilja? 
  
 Ta inte med dem som eventuellt tidigare har uppgetts som bortgifta eller förlovade/trolovade. 
  
 1  
  
  Ja 
  
 2  
  
  Nej (  
  fråga 11) 
  
 9. 
  
 Hur många personer gäller det? 
  
 St. 
  
 10. 
  
 Hur fördelar sig dessa personer över kön och ålder? 
  
 Försök att fördela de i fråga 9 angivna personerna enligt tablån nedan. Observera att det även finns en rad för ålder okänd. 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Under 15 år: 
  
  ... 
  
  st. 
  
  ... 
  
  st. 
  
 15-17 
  år: 
  
  ... 
  
  st. 
  
  ... 
  
  st. 
  
 18-21 
  år: 
  
  ... 
  
  st. 
  
  ... 
  
  st. 
  
 22-25 
  år: 
  
  ... 
  
  st. 
  
  ... 
  
  st. 
  
 Över 25 år: 
  
  ... 
  
  st. 
  
  ... 
  
  st. 
  
 Ålder okänd: 
  
  ... 
  
  st. 
  
  ... 
  
  st. 
  
 Totalt: 
  
  ... 
  
  st. 
  
  ... 
  
  st. 
  
 (Obs. det totala antalet personer ska summera till samma antal som i fråga 9.) 
  
 Barnäktenskap 
 Med barnäktenskap avses ett äktenskap där minst en av makarna var under 18 år när det ingicks. 
  
 11. 
  
 Har ni i er verksamhet under år 2011 kommit i kontakt med personer som har gift sig före 18 års ålder, och där det  
  
 inte  
 framkommit uppgifter om tvång eller andra påtryckningar? 
 Inkludera även informella äktenskap. 
 Informellt äktenskap: Ett äktenskap som ingås enligt parternas religiösa eller kulturella tradition men som inte är juridiskt giltigt. 
  
 1  
  
  Ja 
  
 2  
  
  Nej (  
 fråga 15) 
  
 12. 
  
 Hur många personer var det? 
  
 a. 
  
 st. flickor/kvinnor 
  
 b. 
  
 st. pojkar/män 
  
 13. 
  
 Hur många av de i fråga 12 angivna personerna var under 15 år vid giftermålet? 
  
 st. Under 15 år 
  
 1  
  
  vet ej 
  
 14. 
  
 Vilken typ av äktenskap handlar det om? 
  
 Försök att fördela de i fråga 12 angivna personerna efter typ av äktenskap. Observera att det även finns en rad för typ av äktenskap okänt. 
 st. som blivit lagligt gifta i Sverige 
 a. 
 st. som blivit lagligt gifta i utlandet 
 b. 
  
 st. som blivit gifta genom en traditionell eller religiös ceremoni som inte är juridiskt 
  
 c. 
  
 giltig 
  
 d. 
  
 st. där typ av äktenskap är okänt. 
  
 Totalt antal 
  
 e. 
  
 (Obs. det totala antalet personer ska summera till samma antal som i fråga 12.) 
  
 f. 
  
 Av de personer som i fråga 2 angavs som bortgifta, hur många känner ni till som har blivit bortgifta genom fullmaktsäktenskap? 
  
  St.  
 1  
  
  ingen 
 Bilaga 4 – Missiv och frågeblankett 
  
 15. 
  
 Har ni därutöver i er verksamhet under år 2011 kommit i kontakt med personer vilka tror de kommer att gifta sig före 18 års ålder? 
  
 Avser personer där det  
 inte  
 framkommit uppgifter om tvång eller andra påtryckningar. 
  
 1  
  
  Ja 
  
 2  
  
  Nej 
 Kommentar: 
 Bilaga 3 
 Kommentar till utredningens fördjupade studie samt några kompletteringar 
 1 Syfte och upplägg 
 I syfte att fördjupa kunskapen om tvångsäktenskap och barnäkten- skap har utredningen riktat en framställning till ett urval av social- tjänster, skolor, kvinnojourer, mansjourer, tjejjourer, ungdomsmot- tagningar, skyddade boenden med inriktning på hedersproblematik samt ytterligare några verksamheter med aktiviteter som rör hedersproblematik. Vi har bett dem att under år 2011 uppmärk- samma de ärenden eller kontakter som de har med personer med en problematik kring äktenskap mot den egna viljan eller barnäkten- skap. Vi har med hjälp av ett externt undersökningsföretag (ARS Research AB) tagit fram ett frågeformulär som verksamheterna har ombetts att fylla i, ett formulär för varje ärende eller kontakt (se bilaga 4). 
 Frågeformuläret har skickats till de verksamheter som har sam- tyckt till att delta i undersökningen, och svaren har i slutet av under- sökningstiden samlats in och bearbetats av undersökningsföretaget. Ett viktigt syfte med tillvägagångssättet har varit att verksam- heterna skulle kunna presentera så korrekta uppgifter som möjligt snarare än att i efterhand ombes att uppskatta vilka kontakter de har haft. 
 Eftersom varje formulär motsvarar ett ärende har stor vikt lagts vid att det inte av uppgifterna ska vara möjligt att identifiera någon viss person. Vidare har utredningen tagit del av uppgifterna endast i sammanställd form. 
 621 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2011:35 
  
 2 Närmare om urvalet 
 Vi har gjort ett strategiskt urval av verksamheter. Vi har strävat efter att få med sådana verksamheter som vi har trott, eller utifrån vår förhandskunskap har vetat, kan ha kontakter med utsatta per- soner och vi har också försökt få en viss geografisk spridning. En faktor har då varit att kommunen eller stadsdelen där verksamheten finns innefattar socialt utsatta områden med en hög andel invånare med utländsk bakgrund. Urvalet motiveras av att tidigare studier talar för att andelen personer som löper risk för äktenskap mot den egna viljan kan vara högre i sådana områden (se Ungdomsstyrelsen,  
 Gift mot sin vilja  
 s. 149). Vidare visar statistik att det är vanligare med tidiga äktenskap bland personer med utländsk bakgrund. 
 Vid urvalet av skolor har vi bland annat haft utgångspunkten att det är en fördel om det vid skolan kan antas finnas kunskap om hedersrelaterat våld och förtryck. Flera av skolorna som vi har vänt oss till har därför skolledare som har varit anmälda till Skolverkets fyradagarsutbildning  
 Hedersrelaterad problematik – om skolans ansvar och möjligheter 
 . Andra skolor har valts ut på grund av att de ligger i områden där man, utifrån befintlig kunskap, har särskild anledning befara att problemet förekommer. 
 Vi gick ut med vår förfrågan till ett stort antal verksamheter kring årsskiftet 2010/2011. Totalt tackade 64 verksamheter ja till att delta i undersökningen. De ifyllda frågeformulären samlades in under perioden januari – mars 2012. Sammanlagt 27 verksamheter skickade in svar och 17 meddelade att de inte hade haft några ärenden av aktuellt slag under året. Två verksamheter uppgav att undersök- ningen hade fallit mellan stolarna eller glömts bort (t.ex. i samband med personalbyte). Två verksamheter uppgav att de hade haft ären- den av det aktuella slaget men att de saknade möjlighet att samman- ställa uppgifterna. Resterande verksamheter har, trots påminnelser, inte skickat in några svar och inte heller hört av sig till utredningen. 
 Efter att undersökningen hade påbörjats meddelade en verk- samhet, Systerjouren Somaya, att det inte var praktiskt möjligt för verksamheten att använda vårt frågeformulär inom dess telefon- joursverksamhet. Systerjouren Somaya har därför deltagit i den för- djupade undersökningen beträffande personer som förekommit i den övriga verksamheten (bl.a. skyddat boende), medan personer som ringt till telefonjouren har redovisats separat och i förenklad form. Telefonjoursverksamheten ingår därför inte i de tabeller som 
 622 
  
 SOU 2011:35 
  
 Bilaga 3 
  
 har sammanställts av studiens resultat. De uppgifterna redovisas i stället i avsnitt 6.10. 
 Eftersom vår undersökning bygger på att individerna det gäller är anonyma, är det inte möjligt att få säkra uppgifter om i vad mån personen har förekommit hos mer än en verksamhet. I likhet med SCB:s undersökning finns alltså en risk för dubbelräkning. Detta gäller i synnerhet om man summerar siffrorna över verksamhets- gränserna. Vi har i frågeformuläret inkluderat en fråga som rör per- sonens kontakter med andra verksamheter, men denna ger endast en begränsad bild av hur vanligt det kan vara med dubbelräkning. 
 3 Något om begrepp och frågornas upplägg 
 I instruktionerna angavs att ett frågeformulär skulle ifyllas i alla ärenden i vilka det framkommer någorlunda konkreta 
 1  
 uppgifter om barnäktenskap eller äktenskap mot den egna viljan. Med äkten- skap mot den egna viljan avsågs alla fall där det kommer fram att den hjälpsökande motsätter sig eller hade motsatt sig att ingå äktenskapet. Det krävdes inte att något tvång hade förekommit. Definitionen av- viker från den som regeringen har använt i sin skrivelse 2009/10:229. Detta ställningstagande gjordes medvetet, eftersom vi ville fånga upp även fall i vilka personen själv berättade eller det på annat sätt framgick att det var fråga om ett äktenskap mot den egna viljan, men där det inte hade förekommit några egentliga påtryckningar. Skillnaden innebär den nackdelen att resultatet inte fullt ut kan jämföras med resultatet av SCB:s kartläggning. Vi har bedömt att denna nackdel kan godtas. 
 Med barnäktenskap avsågs äktenskap där den hjälpsökande per- sonen inte var eller, ifall äktenskapet ännu inte hade ingåtts, inte skulle vara 18 år vid vigseln. 
 Vi har delat upp respondenterna i fyra kategorier, som i huvud- sak motsvarar de kategorier som SCB använt i sin undersökning. Skillnaden är att inga gymnasieskolor skickade in några frågefor- mulär i den fördjupade undersökningen. Kategorin gymnasieskolor finns därför inte med. 
  
 1  
 Att uppgifterna skulle vara någorlunda konkreta lades till efter vissa förfrågningar från deltagande verksamheter. 
 623 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2011:35 
  
 4 Allmänt om deltagare och antal ärenden 
 Totalt 27 verksamheter har till utredningen redovisat svar i de ut- skickade frågeformulären. Det rör sig om 
  
 - 
  
 7 kvinno- och tjejjourer (hädanefter kallade jourer), 
  
 - 
  
 socialtjänsten i 6 kommuner och 3 stadsdelsförvaltningar 
  
 2  
 (hädan- efter kallade kommuner), 
  
 - 
  
 2 grundskolor, och 
  
 - 
  
 9 övriga verksamheter (bl.a. skyddade boenden med heders- inriktning och 2 ungdomsmottagningar). 
  
 Med hänsyn till risken för att ett och samma ärende förekommer mer än en gång (dubbelräkning) kan delmängderna inte utan vidare summeras. I många av ärendena har respondenten uppgett att den hjälpsökande har varit eller kommer att vara i kontakt med någon annan skydds- eller stödverksamhet. Andelen framgår av redovis- ningen av fråga 5 i frågeformuläret. 
 5 Studiens resultat 
 Studiens resultat redovisas i bilaga 5 i tabellform. Vi har valt att i betänkandet ta med endast de tabeller som visar det sammanställda resultatet, dvs. med alla fyra verksamhetskategorierna sammanförda i gemensamma tabeller. Detta innebär en ökad risk för att ett och samma ärende förekommer mer än en gång, eftersom en viss hjälp- sökande person kan förekomma i mer än en verksamhet. Vi har ändå bedömt att den sammanställda tabellen ger en tillräckligt bra bild. I utredningens arkiv finns fullständiga tabeller, verksamhets- kategori för verksamhetskategori. 
  
 2  
 Förfrågningen riktades till chefen för socialtjänsten. Det varierar dock något vilka en- heter inom kommuner som har deltagit i undersökningen. Detta innebär att det kan före- komma viss underrapportering när det gäller socialtjänsten. 
 624 
  
 SOU 2011:35 
  
 Bilaga 3 
  
 6 Några kompletteringar 
 Ursprungsländer 
 I frågeformuläret ombads verksamheterna att ange om den hjälp- sökande respektive hennes eller hans föräldrar var födda i eller utan- för Norden. I syfte att fördjupa bilden något bad vi i samband med insamling av formulären verksamheterna att uppge vilka ursprungs- länder (med vilket vi menar födelseland för den hjälpsökande eller någon av hans eller hennes föräldrar) som varit aktuella i ärendena under året. Vi skilde i frågan inte på barnäktenskap och äktenskap mot den egna viljan och svaren kan inte knytas till någon individ. Inte alla verksamheter besvarade frågan. Svaren fördelar sig enligt följande. 
 Ursprungsländer. Efter antal verksamheter som uppgett landet. 
  
 Ursprungsland 
  
 Antal verksamheter som uppgett landet 
  
 Afghanistan 
  
 9 
  
 Armenien 
  
 1 
  
 Balkanområdet 
  
 1 
  
 Bosnien 
  
 1 
  
 Brasilien 
  
 1 
  
 Egypten 
  
 1 
  
 Eritrea 
  
 1 
  
 Etiopien 
  
 1 
  
 Indien 
  
 1 
  
 Irak 
  
 12 
  
 Iran 
  
 6 
  
 Israel 
  
 1 
  
 Jemen 
  
 1 
  
 Jordanien 
  
 1 
  
 Kosovo 
  
 1 
  
 Libanon 
  
 3 
  
 Libyen 
  
 2 
  
 Pakistan 
  
 3 
  
 Palestina 
  
 2 
  
 Polen 
  
 1 
  
 Saudiarabien 
  
 1 
  
 Serbien 
  
 2 
  
 Slovakien/ Ungern 
  
 1 
  
 625 
 Bilaga 3 SOU 2011:35 
  
 Somalia 
  
 3 
  
 Sudan 
  
 1 
  
 Syrien 
  
 5 
  
 Tjetjenien 
  
 2 
  
 Turkiet 
  
 4 
  
 Uganda 
  
 1 
  
 I några fall har verksamheten, i stället för land, angett etnicitet. Så- lunda har en verksamhet nämnt att man haft hjälpsökande som varit syrianer, en verksamhet har nämnt romer och fyra verksamheter har nämnt kurder eller Kurdistan. 
 Gifta innan de flyttade till Sverige? 
 I samband med att vi samlade in de ifyllda formulären frågade vi verksamheterna hur många av formulären som avsåg personer som var uppväxta i andra länder och som hade ingått äktenskapet  
 innan  
 de flyttade till Sverige. Gruppen omfattar två kategorier, dels hjälpsökande från andra länder som har gift sig med någon som bor i Sverige och flyttat hit, dels hjälpsökande som har gift sig med en annan utlänning varefter båda (eller bara den hjälpsökande) har flyttat till Sverige. Endast 17 av de verksamheter som redovisade svar besvarade frågan. En verksamhet har svarat på ett sätt som visar att man har misstolkat frågan (antalet i svaret översteg antalet redovisade ärenden), varför den verksamhetens svar inte har be- aktas. Resultatet får över huvud taget bedömas med försiktighet. 
 Vi skilde inte heller i denna fråga på barnäktenskap och äktenskap mot den egna viljan och svaren kan inte knytas till någon individ. 
 Jourerna redovisade totalt 77 ärenden. De jourer som svarade på frågan hade sammanlagt 48 ärenden, varav 23 avsåg personer som hade gift sig innan de flyttade till Sverige. Vid två jourer rörde alla ärenden sådana fall. 
 De två deltagande grundskolorna redovisade totalt 30 ärenden, varav inte något avsåg en person som hade gift sig innan hon eller han flyttade till Sverige. 
 Kommunerna redovisade totalt 61 ärenden där det fanns upp- gifter om barnäktenskap eller äktenskap mot den egna viljan. Bara tre av kommunerna besvarade frågan. Av dessa tre kommuners sammanlagt 31 ärenden rörde 15 personer som hade gift sig innan de kom till Sverige. 
 626 
  
 SOU 2011:35 
  
 Bilaga 3 
  
 Av de övriga verksamheterna (ungdomsmottagningar, skyddade boenden m.m.) har 4 besvarat frågan. Av deras totalt 37 ärenden gällde 3 ärenden personer som blivit gifta mot sin vilja, eller som barn, innan de flyttade till Sverige. 
 En försiktig tolkning är som sagt påkallad, men siffrorna ger vid handen att i synnerhet socialtjänstens och jourernas ärenden i inte obetydlig omfattning avser personer som ingick barnäktenskap eller som blev gifta mot sin vilja innan de flyttade till Sverige. 
 627 
  
 Frågeformulär om barnäktenskap och äktenskap mot den egna viljan 
 Detta frågeformulär ingår i en undersökning som ARS Research AB genomför på uppdrag av den statliga Utredningen om tvångsäktenskap och barnäktenskap (Ju 2010:06). Utredningen leds av justitierådet Jensen. 
 Utredningen har till uppgift att hämta in ytterligare kunskap om tvångsäktenskap och barnäktenskap. Utredningen ska utifrån den ökade kunskapen föreslå lagändringar och andra åtgärder för att motverka och stärka skyddet mot sådana äktenskap. De uppgifter vi ber Dig lämna i detta frågeformulär är en del i utredningens arbete med att öka kunskapen om tvångsäktenskap och barnäktenskap. Uppgifterna ska, i sammanställd form, användas som underlag för utredningens förslag. Frågeformuläret är avsett som ett sätt för Din organisation/arbetsgivare att föra statistik om barnäktenskap och äktenskap mot den egna viljan. 
 Din organisation/arbetsgivare har samtyckt till att medverka i undersökningen. De uppgifter Du lämnar behandlas konfidentiellt av ARS Research. Resultaten kommer endast att presenteras sammanställda och utan att de kan kopplas till någon enskild person. Resultaten kommer endast att användas i utredningens syfte. 
 Har Du frågor om undersökningen kan Du alltid ringa Anderson, utredningssekreterare som ansvarar för utredningen (08 – 405 58 97). Du kan också ringa Holmes på ARS Research AB som ansvarar för genomförandet av den här undersökningen  
 (08-462 
  95 05). 
 Instruktioner 
 Besvara frågorna utifrån de kunskaper Du har om den hjälpsökande. Avsikten är alltså inte att frågeformuläret ska påverka Ditt arbetssätt eller leda till att Du känner tvungen att ställa frågor till den hjälpsökande som Du annars inte skulle ha ställt. Använd svarsalternativet Vet ej när Du inte vet svaret. Hoppa över frågan om du av någon anledning inte vill svara. 
 Frågeformuläret är indelat i tre delar.  
 Del A  
 besvaras i  
 alla  
 ärenden där det framkommer uppgifter om barnäktenskap eller äktenskap mot den egna viljan. I övrigt besvaras Del B  
 eller  
 Del C utifrån de instruktioner som ges här. 
  
 Del B  
 gäller  
 bara  
 de hjälpsökande som är utsatta för äktenskap mot den egna viljan eller som hotas av ett sådant äktenskap. Frågorna besvaras oavsett hur gammal den hjälpsökande är. Med  
 äktenskap mot den egna viljan  
 avses alla fall där det kommer fram att den hjälpsökande motsätter sig eller har motsatt sig att ingå äktenskapet. Det krävs inte att något tvång har förekommit. 
  
 Del C  
 gäller  
 bara  
 barnäktenskap där det inte finns uppgifter om att ingåendet av själva äktenskapet är eller var i strid med den egna viljan. Det kan bl.a. röra sig om personer som frivilligt har gift sig före  
 18-års 
  ålder och som söker hjälp av andra skäl, t.ex. att det förekommer våld i äktenskapet eller att de vill skilja sig men inte kan. Med  
 barnäktenskap  
 avses äktenskap där den hjälpsökande inte var eller inte kommer att vara 18 år vid vigseln. 
 Det blir aldrig aktuellt att beträffande en och samma person besvara både Del B och Del C. 
 På många frågor kan Du ange flera svarsalternativ. 
 ARS RESEARCH AB 
 Box 38027, 100 64 STOCKHOLM 
 Bastugatan 2, 118 20 STOCKHOLM 
 Tel.  
 08-462 
  95 05, Garcia,  
 08-462 
  95 20,  
 e-post, 
  info@ars.se 
 www.ars.se 
  
 Verksamhetens namn 
  
 __________________________________________ 
  
 Del A 
 Frågorna 1 till och med 8, gäller  
 alla  
 hjälpsökande där ett äktenskap mot den egna viljan  
 eller  
 ett barnäktenskap är aktuellt. 
 Frågor om den hjälpsökande 
 1. Den hjälpsökandes biologiska kön. 
  
 1 
  
 Man/ Pojke 
  
 2 
  
 Kvinna/ Flicka 
  
 3 
  
 Vet ej 
  
 2. Den hjälpsökandes ålder. 
  
 1 
  
 Under 15 år 
  
 2 
  
 15 år 
  
 3 
  
 16 år 
  
 4 
  
 17 år 
  
 5 
  
 18 år 
  
 6 
  
 19 – 25 år 
  
 7 
  
 26 – 30 år 
  
 8 
  
 31 år eller äldre 
  
 9 
  
 Vet ej säkert, men den hjälpsökande är under 18 år. 
  
 10 
  
 Vet ej säkert, men den hjälpsökande är 18 år eller äldre. 
  
 11 
  
 Vet ej 
  
 3. 
  
 Den hjälpsökandes födelseland. 
  
 1 
  
 Den hjälpsökande är född i Sverige eller i ett annat nordiskt land. 
  
 2 
  
 Den hjälpsökande är född utanför Norden. 
  
 3 
  
 Vet ej 
  
 2 
  
 4. Den hjälpsökandes föräldrars födelseland. 
  
 1 
  
 Båda föräldrarna är födda i Sverige eller i ett annat nordiskt land. 
  
 2 
  
 En förälder är född i Sverige eller i ett annat nordiskt land. 
  
 3 
  
 Båda föräldrarna är födda utanför Norden. 
  
 4 
  
 Vet ej 
  
 5. 
  
 Har eller kommer den hjälpsökande att komma i kontakt med någon annan skydds- eller stödverksamhet (t.ex. jour, skyddat boende, socialtjänst, ungdomsmottagning, elevvård)? 
  
 1 
  
 Ja, den hjälpsökande har varit eller kommer att komma i kontakt med annan skydds- eller stödverksamhet. 
  
 2 
  
 Nej, den hjälpsökande har inte varit i kontakt med någon annan skydds- eller stödverksamhet. 
  
 3 
  
 Vet ej 
  
 Frågor kring äktenskapet m.m. 
 6. Har vigseln ägt rum eller planeras vigseln? Välj ett eller flera alternativ. 
  
 1 
  
 Vigseln har ägt rum. 
  
 2 
  
 Vigseln ska äga rum. 
  
 3 
  
 Nej, vigseln är inte närmare planerad, men diskussioner pågår. 
  
 4 
  
 Nej, ingen vigsel är planerad. 
  
 5 
  
 Den hjälpsökande är förlovad eller trolovad men inte gift. 
  
 6 
  
 Den hjälpsökande vet inte, men det är vanligt med tvångsäktenskap/äktenskap mot den egna viljan i den hjälpsökandes familj. 
  
 7 
  
 Vet ej 
  
 3 
  
 7. 
  
 Den hjälpsökandes ålder vid vigseln? Om vigseln har ägt rum ange åldern när han/ hon gifte sig. Om vigseln planeras, ange den ålder den hjälpsökande kommer att ha vid vigseln. 
  
 1 
  
 Under 15 år 
  
 2 
  
 15 år 
  
 3 
  
 16 år 
  
 4 
  
 17 år 
  
 5 
  
 18 år 
  
 6 
  
 19 – 25 år 
  
 7 
  
 26 – 30 år 
  
 8 
  
 31 år eller äldre 
  
 9 
  
 Vet ej säkert men den hjälpsökande var/ kommer att vara under 18 år. 
  
 10 
  
 Vet ej säkert men den hjälpsökande var/kommer att vara 18 år eller äldre. 
  
 11 
  
 Vet ej 
  
 8. 
  
 Finns det släktskap eller annan familjerelation mellan den hjälpsökande och äktenskapspartnern/ den tilltänkta äktenskapspartnern? 
  
 1 
  
 Nej 
  
 2 
  
 Ja, de är släkt (halvsyskon, kusiner, bryllingar eller annat släktförhållande). 
  
 3 
  
 Ja, äktenskapspartnern/ den tilltänkta äktenskapspartnern är vän eller bekant till familjen, men ej släkt. 
  
 4 
  
 Vet ej 
  
 4 
  
 Del B 
 Frågorna gäller ärenden, där det finns uppgifter om att den hjälpsökande  
 har blivit  
 gift mot sin vilja  
 eller löper risk  
 att bli det. Om saken gäller ett barnäktenskap där det inte finns uppgifter om bristande frivillighet, gå direkt till del C. 
  
 9. 
  
 På vilket eller vilka sätt har man utövat påtryckningar för att förmå den hjälpsökande att gifta sig? Du kan markera flera svar. Markera faktiska och upplevda påtryckningar. 
  
 1 
  
 Man har  
  
 inte  
 utövat påtryckningar för att förmå den hjälpsökande att gifta sig. 
  
 2 
  
 Genom resonemang, övertygande, tvingande samtal. 
  
 3 
  
 Genom löften, löften om gåvor. 
  
 4 
  
 Genom gåvor. 
  
 5 
  
 Genom hot om våld. 
  
 6 
  
 Genom våld. 
  
 7 
  
 Genom tvång (t.ex. inlåsning, bortförande mot den egna viljan). 
  
 8 
  
 Genom begränsningar i friheten (t.ex. ej få röra sig fritt, ej få tala i telefon/ mobiltelefon, ej få använda internet). 
  
 9 
  
 Genom mobbning i familjen (t.ex. den hjälpsökande behandlas sämre än övriga familjemedlemmar, blir verbalt kränkt, ignoreras etc.). 
  
 10 
  
 Genom bortförande till och/eller kvarhållande i land utanför Sverige. 
  
 11 
  
 Genom hot om uteslutning från familjegemenskapen. 
  
 12 
  
 Genom hot om familjens skam, familjens rykte etc. 
  
 13 
  
 Genom försök att ge den hjälpsökande dåligt samvete, t.ex. över att han/hon orsakar en familjemedlem dålig hälsa. 
  
 14 
  
 Genom vilseledande (t.ex. den hjälpsökande fick först efteråt veta att vigseln var genomförd). 
  
 15 
  
 Genom sexuella övergrepp. 
  
 16 
  
 Genom hot om att den hjälpsökande annars måste begå självmord. 
  
 17 
  
 Annat 
  
 18 
  
 Vet ej 
  
 10. 
  
 Vem eller vilka har utövat påtryckningarna för att få den hjälpsökande att gifta sig mot sin egen vilja? Du kan markera flera svar. 
  
 1 
  
 Mamma/ Styvmamma 
  
 2 
  
 Pappa/ Styvfar 
  
 3 
  
 Bror/ bröder 
  
 4 
  
 Syster/ systrar 
  
 5 
  
 Andra släktingar 
  
 6 
  
 Andra vänner och bekanta till familjen 
  
 7 
  
 Andra 
  
 8 
  
 Påtryckningar har ej skett 
  
 9 
  
 Vet ej 
  
 5 
  
 11. 
  
 Vilken är den hjälpsökandes uppfattning om skälen och orsakerna till att han/ hon utsätts för (press om) ett äktenskap mot sin vilja? Du kan markera flera svar. 
  
 1 
  
 Det ger familjen fördelar om den hjälpsökande gifter sig med den utsedde partnern. 
  
 2 
  
 Det ger familjen nackdelar om den hjälpsökande inte gifter sig med den utsedde partnern. 
  
 3 
  
 Enligt den hjälpsökandes kultur är det brukligt att familjen eller släkten väljer vem man ska gifta sig med. 
  
 4 
  
 Enligt den hjälpsökandes kultur är det regel att gifta sig i ung ålder. 
  
 5 
  
 Det finns en uppgörelse med den tilltänkte makens/makans familj som den hjälpsökandes familj måste fullfölja. 
  
 6 
  
 Familjen utsätts för påtryckningar från t.ex. släktingar. 
  
 7 
  
 Äktenskapet ska leda till att en släkting eller bekant kan få uppehållstillstånd i Sverige. 
  
 8 
  
 Den hjälpsökande har en relation med en person som familjen/ släkten inte accepterar. 
  
 9 
  
 Familjen accepterar inte äktenskap utanför den egna etniska eller religiösa gruppen. 
  
 10 
  
 Familjen accepterar inte äktenskap utanför den egna släkten, klanen eller liknande. 
  
 11 
  
 Den hjälpsökande har brutit mot familjens normer genom att t.ex. ha en pojk- eller flickvän, umgås i fel kretsar eller bete eller klä sig på ett sätt som familjen inte godtar. 
  
 12 
  
 Den hjälpsökande har brutit mot familjens normer genom kriminella handlingar. 
  
 13 
  
 Familjen accepterar inte den hjälpsökandes sexuella läggning. 
  
 14 
  
 Familjen accepterar inte den hjälpsökandes könsöverskridande identitet eller uttryck. 
  
 15 
  
 Annat 
  
 16 
  
 Vet ej 
  
 12. Var ingicks äktenskapet, eller var kommer det att ingås? 
  
 1 
  
 I Sverige. 
  
 2 
  
 Både i Sverige och utanför Sverige. 
  
 3 
  
 Utanför Sverige. 
  
 4 
  
 Vet ej 
  
 6 
  
 Frågorna 13 - 17 besvaras om den hjälpsökande redan har ingått ett äktenskap mot den egna viljan. 
 13. Var den hjälpsökande personligen närvarande när äktenskapet ingicks? 
  
 1 
  
 Ja 
  
 2 
  
 Nej, den hjälpsökande företräddes av annan, t.ex. genom fullmakt. 
  
 3 
  
 Nej, den hjälpsökande var inte alls närvarande när äktenskapet ingicks. 
  
 4 
  
 Vet ej 
  
 14. 
  
 Var/Är äktenskapet rättsligt/juridiskt bindande i det land där det ingicks (gäller även äktenskap som ingås i Sverige)? 
  
 1 
  
 Ja 
  
 2 
  
 Nej, det är en religiös eller traditionell ceremoni som inte är rättsligt/ juridiskt bindande. 
  
 3 
  
 Vet ej 
  
 15. 
  
 Har det svenska Skatteverket erkänt äktenskapet genom registrering i Folkbokföringsregistret? Besvaras om vigseln ingicks utanför Sverige. 
  
 1 
  
 Ja 
  
 2 
  
 Nej, Skatteverket har inte registrerat äktenskapet, med hänvisning till make/ makas underårighet. 
  
 3 
  
 Nej, Skatteverket har inte registrerat äktenskapet, med hänvisning till att det är ett tvångsäktenskap. 
  
 4 
  
 Nej, Skatteverket har inte registrerat äktenskapet, med hänvisning till att det inte var juridiskt giltigt i det land där det ingicks. 
  
 5 
  
 Nej, registrering har inte skett av annat eller okänt skäl. 
  
 6 
  
 Nej, man har inte ansökt om registrering av äktenskapet. 
  
 7 
  
 Vet ej 
  
 7 
  
 16. 
  
 Utgick det någon hemgift, brudgåva eller liknande (större gåva från ena familjen, utöver gängse bröllopsgåvor)? 
  
 1 
  
 Ja 
  
 2 
  
 Nej 
  
 3 
  
 Vet ej 
  
 17. 
  
 Har den hjälpsökande begärt äktenskapsskillnad? Välj ett svarsalternativ. 
  
 1 
  
 Ja och äktenskapsskillnad har beviljats. 
  
 2 
  
 Ja och en process om äktenskapsskillnad pågår. 
  
 3 
  
 Ja och den hjälpsökande är skild i juridisk mening men betraktas som gift av sin omgivning och/ eller sitt religiösa samfund. 
  
 4 
  
 Ja, men den hjälpsökande har problem med att få till stånd äktenskapsskillnad på grund av återbetalningskrav från motparten (t.ex. avseende islamisk mahr). 
  
 5 
  
 Nej, den hjälpsökande har inte begärt äktenskapsskillnad. 
  
 6 
  
 Annat 
  
 7 
  
 Vet ej 
  
 8 
  
 Del C 
 Frågor om  
 barnäktenskap  
 där det  
 inte  
 finns uppgifter om bristande vilja/samtycke. Med barnäktenskap avses här äktenskap där den hjälpsökande var eller kommer att vara under 18 år vid äktenskapets ingående. 
 18. På vilket eller vilka sätt är ett barnäktenskap aktuellt? 
  
 1 
  
 Den hjälpsökande har redan gift sig före sin  
  
 18-årsdag. 
  
 2 
  
 Den hjälpsökande har blivit förlovad, trolovad eller motsvarade före sin  
  
 18-årsdag. 
  
 3 
  
 Den hjälpsökande planerar att gifta sig före sin  
  
 18-årsdag. 
  
 4 
  
 Vet ej 
  
 19. Var ingicks eller var kommer äktenskapet att ingås? 
  
 1 
  
 I Sverige. 
  
 2 
  
 Både i Sverige och utanför Sverige. 
  
 3 
  
 Utanför Sverige. 
  
 4 
  
 Vet ej 
  
 20. 
  
 Är eller kommer äktenskapet att vara rättsligt/juridiskt bindande, i det land där det ingicks/ ingås? (Gäller även äktenskap som ingås i Sverige). 
  
 1 
  
 Ja 
  
 2 
  
 Nej, det är en religiös eller traditionell ceremoni som inte är rättsligt/juridiskt bindande. 
  
 3 
  
 Vet ej 
  
 9 
  
 Besvaras bara om äktenskapet har ingåtts i utlandet 
  
 21. 
  
 Har det svenska Skatteverket erkänt äktenskapet genom registrering i Folkbokföringsregistret? 
  
 1 
  
 Ja 
  
 2 
  
 Nej, Skatteverket har inte registrerat äktenskapet, med hänvisning till makes underårighet. 
  
 3 
  
 Nej, Skatteverket har inte registrerat äktenskapet, med hänvisning till att det inte var juridiskt giltigt i det land där det ingicks. 
  
 4 
  
 Nej, registrering har inte skett av annat eller okänt skäl. 
  
 5 
  
 Nej, man har inte ansökt om registrering. 
  
 6 
  
 Nej, registrering av äktenskapet är inte aktuellt. 
  
 7 
  
 Vet ej 
  
 Varmt tack för att Du har medverkat i undersökningen och besvarat frågorna. 
 Spara formuläret i akten eller på annat säkert sätt. ARS Research kontaktar er i god tid innan formulären samlas in. 
 10 
  
 Vertikal procent 
  
 7 May 2012 
  
 ARS Research AB 
 P1200 Tvångsäktenskap, Samtliga 
  
 KÖN 
  
 ÅLDER 
  
 HÄRKOMST, 
  
 FÖRÄLDRARS 
  
 VERKSAMHETER 
  
 FÖDD 
  
 I 
  
 HÄRKOMST, 
  
 19- 
  
 NORDEN 
  
 FÖDDA I 
  
 NORDEN 
  
 Jour- Kom- Ungd- 
  
 Kvi- 
  
 Und. 
  
 18, 
  
 25, 
  
 26- 
  
 Sko- verk- mu- 
  
 omsm. 
  
 TOTAL Man 
  
 nna 
  
 15 15 
  
 16 17  
 -18 
  
 18+ 
  
 30 31+ 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Båda En 
  
 Harris. 
  
 lor samh. ner 
  
 /övr 
  
 Bas: Samtliga 
  
 257 
  
 15 
  
 238 
  
 25 
  
 33 
  
 14 
  
 22 
  
 25 
  
 76 
  
 30 
  
 26 
  
 56 
  
 184 
  
 5 
  
 5 237 
  
 30 
  
 77 
  
 61 
  
 89 
  
 1. 
  
 Den hjälpsökandes biologiska kön. 
  
 Man/ Pojke 
  
 6 
  
 100 
  
 16 
  
 3 
  
 9 
  
 16 
  
 5 
  
 9 
  
 4 
  
 5 
  
 17 
  
 4 
  
 2 
  
 7 
  
 Kvinna/ Flicka 
  
 93 
  
 100 
  
 84 
  
 97 
  
 86 
  
 91 
  
 84 
  
 95 
  
 100 
  
 100 
  
 88 
  
 96 
  
 94 
  
 77 
  
 96 
  
 97 
  
 92 
  
 Vet 
  
 ej 
  
 Ej svar 
  
 2 
  
 14 
  
 4 
  
 1 
  
 7 
  
 2 
  
 1 
  
 2. 
  
 Den hjälpsökandes ålder. 
  
 Under 15 år 
  
 10 
  
 27 
  
 9 
  
 100 
  
 30 
  
 4 
  
 10 
  
 47 
  
 3 
  
 5 
  
 7 
  
 15 
  
 år 
  
 13 
  
 7 
  
 13 
  
 100 
  
 32 
  
 8 
  
 14 
  
 47 
  
 3 
  
 10 
  
 12 
  
 16 
  
 år 
  
 5 
  
 5 
  
 100 
  
 9 
  
 4 
  
 6 
  
 7 
  
 3 
  
 5 
  
 8 
  
 17 
  
 år 
  
 9 
  
 13 
  
 8 
  
 100 
  
 7 
  
 9 
  
 8 
  
 5 
  
 11 
  
 12 
  
 18 
  
 år 
  
 9 
  
 13 
  
 9 
  
 92 
  
 5 
  
 10 
  
 9 
  
 8 
  
 10 
  
 12 
  
 19 
  
 - 25 år 
  
 29 
  
 27 
  
 29 
  
 97 
  
 16 
  
 33 
  
 29 
  
 39 
  
 21 
  
 35 
  
 26 
  
 - 30 år 
  
 12 
  
 13 
  
 100 
  
 15 
  
 12 
  
 21 
  
 16 
  
 4 
  
 31 
  
 år eller äldre 
  
 10 
  
 11 
  
 100 
  
 14 
  
 11 
  
 10 
  
 20 
  
 7 
  
 Vet 
  
 ej säkert, men den hjälpsökande är under 18 år 
  
 1 
  
 13 
  
 8 
  
 0 
  
 3 
  
 Vet 
  
 ej säkert, men den hjälpsökande är 18 år eller 
  
 1 
  
 1 
  
 3 
  
 1 
  
 1 
  
 3 
  
 äldre 
  
 Vet 
  
 ej 
  
 2 
  
 2 
  
 1 
  
 0 
  
 4 
  
 1 
  
 Ej svar 
  
 1 
  
 2 
  
 1 
  
 3. 
  
 Den hjälpsökandes födelseland. 
  
 Den 
  
 hjälpsökande är född i Sverige eller i ett 
  
 22 
  
 33 
  
 21 
  
 68 
  
 55 
  
 36 
  
 18 
  
 12 
  
 12 
  
 100 
  
 20 
  
 97 
  
 13 
  
 11 
  
 11 
  
 annat nordiskt land 
  
 Den 
  
 hjälpsökande är född utanför Norden 
  
 72 
  
 53 
  
 74 
  
 28 
  
 42 
  
 57 
  
 77 
  
 76 
  
 83 
  
 93 
  
 100 
  
 100 
  
 76 
  
 3 
  
 74 
  
 85 
  
 83 
  
 Vet 
  
 ej 
  
 5 
  
 13 
  
 5 
  
 4 
  
 3 
  
 7 
  
 5 
  
 12 
  
 5 
  
 3 
  
 4 
  
 13 
  
 4 
  
 Ej svar 
  
 1 
  
 0 
  
 3 
  
 3 
  
 1 
  
 Vertikal procent 
  
 7 May 2012 
  
 ARS Research AB 
 P1200 Tvångsäktenskap, Samtliga 
  
 KÖN 
  
 ÅLDER 
  
 HÄRKOMST, 
  
 FÖRÄLDRARS 
  
 VERKSAMHETER 
  
 FÖDD 
  
 I 
  
 HÄRKOMST, 
  
 19- 
  
 NORDEN 
  
 FÖDDA I 
  
 NORDEN 
  
 Jour- Kom- Ungd- 
  
 Kvi- 
  
 Und. 
  
 18, 
  
 25, 
  
 26- 
  
 Sko- verk- mu- 
  
 omsm. 
  
 TOTAL Man 
  
 nna 
  
 15 15 
  
 16 17  
 -18 
  
 18+ 
  
 30 31+ 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Båda En 
  
 Harris. 
  
 lor samh. ner 
  
 /övr 
  
 Bas: Samtliga 
  
 257 
  
 15 
  
 238 
  
 25 
  
 33 
  
 14 
  
 22 
  
 25 
  
 76 
  
 30 
  
 26 
  
 56 
  
 184 
  
 5 
  
 5 237 
  
 30 
  
 77 
  
 61 
  
 89 
  
 4. 
  
 Den hjälpsökandes föräldrars födelseland. 
  
 Båda föräldrarna är födda i Sverige eller i ett 
  
 2 
  
 2 
  
 4 
  
 4 
  
 4 
  
 5 
  
 1 
  
 1 
  
 3 
  
 2 
  
 annat nordiskt land 
  
 En förälder är född i Sverige eller i ett annat 
  
 2 
  
 7 
  
 2 
  
 4 
  
 14 
  
 4 
  
 9 
  
 3 
  
 4 
  
 2 
  
 nordiskt land 
  
 Båda föräldrarna är födda utanför Norden 
  
 92 
  
 87 
  
 93 
  
 92 
  
 97 
  
 100 
  
 86 
  
 92 
  
 93 
  
 97 
  
 96 
  
 84 
  
 98 
  
 100 
  
 97 
  
 91 
  
 90 
  
 93 
  
 Vet 
  
 ej 
  
 3 
  
 7 
  
 3 
  
 3 
  
 4 
  
 3 
  
 2 
  
 1 
  
 4 
  
 2 
  
 3 
  
 Ej svar 
  
 1 
  
 0 
  
 3 
  
 3 
  
 1 
  
 5. 
  
 Har eller kommer den hjälpsökande att komma i kontakt med någon annan 
  
 skydds- eller stödverksamhet (t.ex. jour, skyddat boende, socialtjänst, 
  
 ungdomsmottagning, elevvård)? 
  
 Ja, 
  
 den hjälpsökande har varit eller kommer att 
  
 69 
  
 60 
  
 71 
  
 44 
  
 42 
  
 57 
  
 68 
  
 76 
  
 86 
  
 80 
  
 81 
  
 48 
  
 79 
  
 70 
  
 13 
  
 82 
  
 70 
  
 76 
  
 komma i kontakt med annan skydds- eller 
  
 stödverksamhet 
  
 Nej, den hjälpsökande har inte varit i kontakt med 
  
 23 
  
 33 
  
 22 
  
 40 
  
 42 
  
 36 
  
 32 
  
 16 
  
 12 
  
 10 
  
 19 
  
 36 
  
 19 
  
 24 
  
 67 
  
 9 
  
 21 
  
 21 
  
 någon annan skydds- eller stödverksamhet 
  
 Vet 
  
 ej 
  
 6 
  
 7 
  
 6 
  
 16 
  
 15 
  
 7 
  
 4 
  
 3 
  
 7 
  
 16 
  
 2 
  
 5 
  
 20 
  
 9 
  
 3 
  
 1 
  
 Ej svar 
  
 2 
  
 1 
  
 4 
  
 3 
  
 1 
  
 0 
  
 5 
  
 1 
  
 6. 
  
 Har vigseln ägt rum eller planeras vigseln? Välj ett eller flera alternativ. 
  
 Vigseln har ägt rum 
  
 43 
  
 20 
  
 45 
  
 24 
  
 12 
  
 14 
  
 27 
  
 24 
  
 50 
  
 83 
  
 88 
  
 25 
  
 52 
  
 43 
  
 13 
  
 55 
  
 59 
  
 33 
  
 Vigseln ska äga rum 
  
 9 
  
 7 
  
 10 
  
 12 
  
 9 
  
 18 
  
 12 
  
 11 
  
 4 
  
 9 
  
 7 
  
 9 
  
 3 
  
 19 
  
 7 
  
 4 
  
 Nej, vigseln är inte närmare planerad, men 
  
 16 
  
 27 
  
 16 
  
 8 
  
 9 
  
 29 
  
 23 
  
 44 
  
 18 
  
 3 
  
 7 
  
 17 
  
 16 
  
 13 
  
 5 
  
 31 
  
 diskussioner pågår 
  
 Nej, ingen vigsel är planerad 
  
 11 
  
 13 
  
 10 
  
 4 
  
 27 
  
 29 
  
 9 
  
 8 
  
 8 
  
 7 
  
 8 
  
 14 
  
 11 
  
 11 
  
 23 
  
 5 
  
 10 
  
 12 
  
 Den 
  
 hjälpsökande är förlovad eller trolovad men 
  
 7 
  
 7 
  
 7 
  
 4 
  
 3 
  
 21 
  
 14 
  
 20 
  
 7 
  
 7 
  
 7 
  
 7 
  
 6 
  
 15 
  
 4 
  
 inte gift 
  
 Den 
  
 hjälpsökande vet inte, men det är vanligt med 
  
 9 
  
 20 
  
 8 
  
 16 
  
 18 
  
 14 
  
 9 
  
 8 
  
 7 
  
 3 
  
 9 
  
 8 
  
 9 
  
 7 
  
 6 
  
 8 
  
 11 
  
 tvångsäktenskap mot den egna viljan i den 
  
 hjälpsökandes familj 
  
 Vet 
  
 ej 
  
 9 
  
 20 
  
 8 
  
 36 
  
 27 
  
 9 
  
 4 
  
 1 
  
 34 
  
 2 
  
 9 
  
 57 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 Ej svar 
  
 1 
  
 0 
  
 3 
  
 3 
  
 1 
  
 Vertikal procent 
  
 7 May 2012 
  
 ARS Research AB 
 P1200 Tvångsäktenskap, Samtliga 
  
 KÖN 
  
 ÅLDER 
  
 HÄRKOMST, 
  
 FÖRÄLDRARS 
  
 VERKSAMHETER 
  
 FÖDD 
  
 I 
  
 HÄRKOMST, 
  
 19- 
  
 NORDEN 
  
 FÖDDA I 
  
 NORDEN 
  
 Jour- Kom- Ungd- 
  
 Kvi- 
  
 Und. 
  
 18, 
  
 25, 
  
 26- 
  
 Sko- verk- mu- 
  
 omsm. 
  
 TOTAL Man 
  
 nna 
  
 15 15 
  
 16 17  
 -18 
  
 18+ 
  
 30 31+ 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Båda En 
  
 Harris. 
  
 lor samh. ner 
  
 /övr 
  
 Bas: Samtliga 
  
 257 
  
 15 
  
 238 
  
 25 
  
 33 
  
 14 
  
 22 
  
 25 
  
 76 
  
 30 
  
 26 
  
 56 
  
 184 
  
 5 
  
 5 237 
  
 30 
  
 77 
  
 61 
  
 89 
  
 7. 
  
 Den hjälpsökandes ålder vid vigseln? Om vigseln har ägt rum ange åldern när 
  
 han/hon gifte sig. Om vigseln planeras, ange den ålder den hjälpsökande 
  
 kommer att ha vid vigseln. 
  
 Under 15 år 
  
 6 
  
 13 
  
 6 
  
 36 
  
 3 
  
 4 
  
 5 
  
 4 
  
 9 
  
 6 
  
 6 
  
 13 
  
 5 
  
 5 
  
 6 
  
 15 år 
  
 7 
  
 8 
  
 27 
  
 14 
  
 4 
  
 4 
  
 7 
  
 4 
  
 5 
  
 8 
  
 8 
  
 3 
  
 5 
  
 10 
  
 8 
  
 16 år 
  
 5 
  
 5 
  
 14 
  
 9 
  
 4 
  
 4 
  
 7 
  
 8 
  
 7 
  
 5 
  
 4 
  
 6 
  
 7 
  
 4 
  
 17 
  
 år 
  
 7 
  
 7 
  
 7 
  
 32 
  
 4 
  
 5 
  
 15 
  
 9 
  
 6 
  
 5 
  
 8 
  
 10 
  
 6 
  
 18 
  
 år 
  
 9 
  
 7 
  
 9 
  
 14 
  
 40 
  
 11 
  
 7 
  
 5 
  
 10 
  
 9 
  
 9 
  
 13 
  
 9 
  
 19 
  
 - 25 år 
  
 25 
  
 27 
  
 26 
  
 16 
  
 58 
  
 43 
  
 15 
  
 7 
  
 31 
  
 26 
  
 39 
  
 20 
  
 26 
  
 26 
  
 - 30 år 
  
 2 
  
 3 
  
 10 
  
 12 
  
 3 
  
 3 
  
 4 
  
 3 
  
 31 
  
 år eller äldre 
  
 0 
  
 0 
  
 4 
  
 1 
  
 0 
  
 1 
  
 Vet 
  
 ej säkert men den hjälpsökande var/ kommer att 
  
 4 
  
 13 
  
 3 
  
 8 
  
 9 
  
 7 
  
 8 
  
 1 
  
 4 
  
 3 
  
 4 
  
 8 
  
 2 
  
 3 
  
 vara under 18 år 
  
 Vet 
  
 ej säkert men den hjälpsökande var/kommer att 
  
 12 
  
 27 
  
 10 
  
 24 
  
 39 
  
 21 
  
 5 
  
 8 
  
 4 
  
 3 
  
 4 
  
 38 
  
 5 
  
 13 
  
 67 
  
 4 
  
 5 
  
 4 
  
 vara 18 år eller äldre 
  
 Vet 
  
 ej 
  
 17 
  
 7 
  
 18 
  
 32 
  
 18 
  
 29 
  
 32 
  
 4 
  
 4 
  
 13 
  
 27 
  
 16 
  
 17 
  
 17 
  
 17 
  
 8 
  
 16 
  
 25 
  
 Ej svar 
  
 6 
  
 7 
  
 5 
  
 3 
  
 7 
  
 9 
  
 8 
  
 4 
  
 10 
  
 4 
  
 4 
  
 5 
  
 5 
  
 3 
  
 13 
  
 6 
  
 8. 
  
 Finns det släktskap eller annan familjerelation mellan den 
  
 hjälpsökande och äktenskapspartnern/ den tilltänkta äktenskapspartnern? 
  
 Nej 
  
 16 
  
 13 
  
 16 
  
 4 
  
 6 
  
 7 
  
 5 
  
 16 
  
 21 
  
 30 
  
 23 
  
 11 
  
 18 
  
 16 
  
 3 
  
 32 
  
 7 
  
 12 
  
 Ja, 
  
 de är släkt (halvsyskon, kusiner, bryllingar 
  
 29 
  
 33 
  
 29 
  
 20 
  
 12 
  
 36 
  
 32 
  
 28 
  
 34 
  
 30 
  
 38 
  
 20 
  
 32 
  
 30 
  
 17 
  
 19 
  
 39 
  
 34 
  
 eller annat släktförhållande) 
  
 Ja, 
  
 äktenskapspartnern/ den tilltänkta 
  
 20 
  
 13 
  
 21 
  
 16 
  
 18 
  
 7 
  
 27 
  
 20 
  
 25 
  
 13 
  
 23 
  
 16 
  
 22 
  
 20 
  
 21 
  
 30 
  
 19 
  
 äktenskapspartnern är vän eller bekant till 
  
 familjen, men ej släkt 
  
 Vet 
  
 ej 
  
 32 
  
 40 
  
 32 
  
 60 
  
 64 
  
 43 
  
 36 
  
 24 
  
 20 
  
 20 
  
 15 
  
 52 
  
 27 
  
 32 
  
 80 
  
 27 
  
 15 
  
 33 
  
 Ej svar 
  
 3 
  
 3 
  
 7 
  
 12 
  
 7 
  
 2 
  
 2 
  
 2 
  
 10 
  
 2 
  
 Vertikal procent 
  
 7 May 2012 
  
 ARS Research AB 
 P1200 Tvångsäktenskap, Samtliga 
  
 KÖN 
  
 ÅLDER 
  
 HÄRKOMST, 
  
 FÖRÄLDRARS 
  
 VERKSAMHETER 
  
 FÖDD 
  
 I 
  
 HÄRKOMST, 
  
 19- 
  
 NORDEN 
  
 FÖDDA I 
  
 NORDEN 
  
 Jour- Kom- Ungd- 
  
 Kvi- 
  
 Und. 
  
 18, 
  
 25, 
  
 26- 
  
 Sko- verk- mu- 
  
 omsm. 
  
 TOTAL Man 
  
 nna 
  
 15 15 
  
 16 17  
 -18 
  
 18+ 
  
 30 31+ 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Båda En 
  
 Harris. 
  
 lor samh. ner 
  
 /övr 
  
 Bas: Svarare, gift mot sin vilja eller riskerar bli 
  
 222 
  
 12 
  
 206 
  
 20 
  
 28 
  
 12 
  
 12 
  
 23 
  
 72 
  
 26 
  
 24 
  
 46 
  
 160 
  
 3 
  
 2 209 
  
 28 
  
 67 
  
 49 
  
 78 
  
 9. På vilket eller vilka sätt har man utövat påtryckningar 
  
 för att förmå den hjälpsökande att gifta 
  
 sig? 
  
 Du kan markera flera svar. Markera faktiska och upplevda påtryckningar. 
  
 Man har inte utövat påtryckningar för att förmå den 
  
 11 
  
 8 
  
 10 
  
 25 
  
 18 
  
 25 
  
 8 
  
 15 
  
 4 
  
 26 
  
 8 
  
 11 
  
 39 
  
 6 
  
 10 
  
 5 
  
 hjälpsökande att gifta sig 
  
 Genom 
  
 resonemang, övertygande, "tvingande" samtal 
  
 51 
  
 50 
  
 51 
  
 15 
  
 21 
  
 33 
  
 83 
  
 65 
  
 58 
  
 54 
  
 67 
  
 33 
  
 55 
  
 49 
  
 11 
  
 64 
  
 61 
  
 47 
  
 Genom 
  
 löften, löften om gåvor 
  
 14 
  
 15 
  
 7 
  
 17 
  
 8 
  
 9 
  
 21 
  
 19 
  
 13 
  
 11 
  
 15 
  
 14 
  
 4 
  
 19 
  
 12 
  
 14 
  
 Genom 
  
 gåvor 
  
 5 
  
 5 
  
 10 
  
 4 
  
 8 
  
 8 
  
 4 
  
 12 
  
 4 
  
 5 
  
 5 
  
 11 
  
 4 
  
 6 
  
 3 
  
 Genom 
  
 hot om våld 
  
 34 
  
 25 
  
 35 
  
 35 
  
 11 
  
 42 
  
 75 
  
 43 
  
 39 
  
 19 
  
 38 
  
 22 
  
 38 
  
 34 
  
 11 
  
 42 
  
 33 
  
 37 
  
 Genom 
  
 våld 
  
 21 
  
 22 
  
 20 
  
 11 
  
 17 
  
 17 
  
 25 
  
 27 
  
 33 
  
 7 
  
 25 
  
 22 
  
 28 
  
 20 
  
 22 
  
 Genom 
  
 tvång (t.ex. inlåsning, bortförande mot den 
  
 16 
  
 17 
  
 16 
  
 5 
  
 4 
  
 25 
  
 8 
  
 17 
  
 26 
  
 12 
  
 13 
  
 11 
  
 17 
  
 17 
  
 25 
  
 10 
  
 17 
  
 egna 
  
 viljan) 
  
 Genom 
  
 begränsningar i friheten (ej få röra sig 
  
 35 
  
 25 
  
 36 
  
 40 
  
 18 
  
 33 
  
 58 
  
 57 
  
 40 
  
 15 
  
 29 
  
 28 
  
 38 
  
 35 
  
 7 
  
 39 
  
 31 
  
 45 
  
 fritt, ej få tala i telefon/ mobiltelefon, ej få 
  
 använda internet) 
  
 Genom 
  
 mobbning i familjen (t.ex. den hjälpsökande 
  
 23 
  
 33 
  
 22 
  
 18 
  
 8 
  
 33 
  
 26 
  
 32 
  
 19 
  
 21 
  
 20 
  
 24 
  
 22 
  
 4 
  
 27 
  
 22 
  
 27 
  
 behandlas sämre än övriga familjemedlemmar, blir 
  
 verbalt kränkt, ignoreras etc.) 
  
 Genom 
  
 bortförande till och/eller kvarhållande i 
  
 12 
  
 8 
  
 12 
  
 5 
  
 4 
  
 17 
  
 17 
  
 13 
  
 21 
  
 4 
  
 4 
  
 13 
  
 11 
  
 12 
  
 7 
  
 10 
  
 8 
  
 17 
  
 land 
  
 utanför Sverige 
  
 Genom 
  
 hot om uteslutning från familjegemenskapen 
  
 20 
  
 25 
  
 19 
  
 5 
  
 7 
  
 8 
  
 42 
  
 22 
  
 29 
  
 23 
  
 8 
  
 13 
  
 21 
  
 20 
  
 27 
  
 20 
  
 21 
  
 Genom 
  
 hot om familjens skam, familjens rykte etc. 
  
 36 
  
 25 
  
 37 
  
 25 
  
 21 
  
 33 
  
 33 
  
 48 
  
 46 
  
 31 
  
 33 
  
 11 
  
 44 
  
 38 
  
 7 
  
 39 
  
 45 
  
 40 
  
 Genom 
  
 att försök att ge den hjälpsökande dåligt 
  
 25 
  
 17 
  
 25 
  
 10 
  
 14 
  
 42 
  
 39 
  
 33 
  
 15 
  
 25 
  
 20 
  
 27 
  
 24 
  
 7 
  
 28 
  
 33 
  
 24 
  
 samvete, t.ex. över att han/hon orsakar en 
  
 familjemedlem dålig hälsa 
  
 Genom 
  
 vilseledande, t.ex. den hjälpsökande fick 
  
 4 
  
 4 
  
 15 
  
 11 
  
 4 
  
 1 
  
 4 
  
 3 
  
 4 
  
 11 
  
 1 
  
 4 
  
 4 
  
 först efteråt veta att vigseln var genomförd 
  
 Genom 
  
 sexuella övergrepp 
  
 1 
  
 1 
  
 3 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 Genom 
  
 hot om att den hjälpsökande annars måste begå 
  
 3 
  
 3 
  
 5 
  
 8 
  
 4 
  
 8 
  
 4 
  
 3 
  
 3 
  
 6 
  
 2 
  
 3 
  
 självmord 
  
 Annat 
  
 7 
  
 8 
  
 7 
  
 15 
  
 7 
  
 8 
  
 9 
  
 8 
  
 8 
  
 2 
  
 8 
  
 7 
  
 15 
  
 2 
  
 6 
  
 Summa 
  
 svar 
  
 318 
  
 242 
  
 322 
  
 230 
  
 175 
  
 258 
  
 433 
  
 370 
  
 400 
  
 273 
  
 296 
  
 228 
  
 343 
  
 319 
  
 118 
  
 384 
  
 320 
  
 332 
  
 Bowers 
  
 svar 
  
 84 
  
 75 
  
 84 
  
 70 
  
 68 
  
 83 
  
 92 
  
 91 
  
 92 
  
 81 
  
 88 
  
 67 
  
 89 
  
 84 
  
 50 
  
 88 
  
 94 
  
 86 
  
 Vet ej 
  
 15 
  
 25 
  
 15 
  
 25 
  
 32 
  
 17 
  
 8 
  
 9 
  
 7 
  
 19 
  
 8 
  
 30 
  
 10 
  
 15 
  
 50 
  
 10 
  
 6 
  
 12 
  
 Ej svar 
  
 1 
  
 1 
  
 5 
  
 1 
  
 4 
  
 2 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 3 
  
 Vertikal procent 
  
 7 May 2012 
  
 ARS Research AB 
 P1200 Tvångsäktenskap, Samtliga 
  
 KÖN 
  
 ÅLDER 
  
 HÄRKOMST, 
  
 FÖRÄLDRARS 
  
 VERKSAMHETER 
  
 FÖDD 
  
 I 
  
 HÄRKOMST, 
  
 19- 
  
 NORDEN 
  
 FÖDDA I 
  
 NORDEN 
  
 Jour- Kom- Ungd- 
  
 Kvi- 
  
 Und. 
  
 18, 
  
 25, 
  
 26- 
  
 Sko- verk- mu- 
  
 omsm. 
  
 TOTAL Man 
  
 nna 
  
 15 15 
  
 16 17  
 -18 
  
 18+ 
  
 30 31+ 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Båda En 
  
 Harris. 
  
 lor samh. ner 
  
 /övr 
  
 Bas: Svarare, gift mot sin vilja eller riskerar bli 
  
 222 
  
 12 
  
 206 
  
 20 
  
 28 
  
 12 
  
 12 
  
 23 
  
 72 
  
 26 
  
 24 
  
 46 
  
 160 
  
 3 
  
 2 209 
  
 28 
  
 67 
  
 49 
  
 78 
  
 10. Vem eller vilka har utövat påtryckningarna, för att få 
  
 den hjälpsökande 
  
 att gifta sig mot sin egen vilja? Du kan markera flera 
  
 svar. 
  
 Mamma/ Styvmamma 
  
 48 
  
 58 
  
 48 
  
 35 
  
 36 
  
 17 
  
 33 
  
 83 
  
 60 
  
 31 
  
 42 
  
 24 
  
 53 
  
 47 
  
 11 
  
 48 
  
 53 
  
 59 
  
 Pappa/ Styvfar 
  
 54 
  
 42 
  
 54 
  
 30 
  
 29 
  
 33 
  
 75 
  
 57 
  
 72 
  
 42 
  
 50 
  
 30 
  
 57 
  
 52 
  
 7 
  
 67 
  
 51 
  
 60 
  
 Bror/ bröder 
  
 22 
  
 8 
  
 23 
  
 10 
  
 14 
  
 25 
  
 30 
  
 31 
  
 12 
  
 29 
  
 15 
  
 24 
  
 23 
  
 4 
  
 24 
  
 27 
  
 24 
  
 Syster/ systrar 
  
 9 
  
 17 
  
 8 
  
 10 
  
 8 
  
 8 
  
 17 
  
 13 
  
 4 
  
 4 
  
 7 
  
 9 
  
 9 
  
 6 
  
 6 
  
 17 
  
 Andra släktingar 
  
 36 
  
 25 
  
 36 
  
 30 
  
 11 
  
 25 
  
 42 
  
 43 
  
 44 
  
 35 
  
 42 
  
 22 
  
 41 
  
 35 
  
 11 
  
 33 
  
 51 
  
 37 
  
 Andra vänner och bekanta till familjen 
  
 10 
  
 17 
  
 9 
  
 10 
  
 7 
  
 8 
  
 22 
  
 10 
  
 17 
  
 4 
  
 11 
  
 10 
  
 7 
  
 9 
  
 20 
  
 5 
  
 Andra 
  
 5 
  
 17 
  
 4 
  
 17 
  
 8 
  
 7 
  
 4 
  
 4 
  
 4 
  
 4 
  
 4 
  
 6 
  
 2 
  
 6 
  
 Påtryckningar har ej skett 
  
 6 
  
 8 
  
 6 
  
 15 
  
 18 
  
 25 
  
 8 
  
 3 
  
 20 
  
 3 
  
 7 
  
 29 
  
 1 
  
 4 
  
 4 
  
 Summa svar 
  
 189 
  
 192 
  
 188 
  
 140 
  
 114 
  
 125 
  
 208 
  
 252 
  
 239 
  
 127 
  
 188 
  
 126 
  
 202 
  
 188 
  
 68 
  
 194 
  
 214 
  
 213 
  
 Bowers svar 
  
 81 
  
 83 
  
 81 
  
 60 
  
 64 
  
 75 
  
 100 
  
 96 
  
 96 
  
 62 
  
 75 
  
 61 
  
 86 
  
 80 
  
 39 
  
 87 
  
 86 
  
 88 
  
 Vet ej 
  
 16 
  
 17 
  
 16 
  
 35 
  
 36 
  
 25 
  
 4 
  
 3 
  
 31 
  
 17 
  
 37 
  
 11 
  
 17 
  
 61 
  
 9 
  
 12 
  
 9 
  
 Ej svar 
  
 3 
  
 3 
  
 5 
  
 1 
  
 8 
  
 8 
  
 2 
  
 3 
  
 3 
  
 4 
  
 2 
  
 3 
  
 Vertikal procent 
  
 7 May 2012 
  
 ARS Research AB 
 P1200 Tvångsäktenskap, Samtliga 
  
 KÖN 
  
 ÅLDER 
  
 HÄRKOMST, 
  
 FÖRÄLDRARS 
  
 VERKSAMHETER 
  
 FÖDD 
  
 I 
  
 HÄRKOMST, 
  
 19- 
  
 NORDEN 
  
 FÖDDA I 
  
 NORDEN 
  
 Jour- Kom- Ungd- 
  
 Kvi- 
  
 Und. 
  
 18, 
  
 25, 
  
 26- 
  
 Sko- verk- mu- 
  
 omsm. 
  
 TOTAL Man 
  
 nna 
  
 15 15 
  
 16 17  
 -18 
  
 18+ 
  
 30 31+ 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Båda En 
  
 Harris. 
  
 lor samh. ner 
  
 /övr 
  
 Bas: Svarare, gift mot sin vilja eller riskerar bli 222 
  
 12 206 
  
 20 28 
  
 12 12 23 72 
  
 26 24 
  
 46 160 
  
 3 
  
 2 209 
  
 28 
  
 67 49 
  
 78 
  
 11. Vilken är den hjälpsökandes uppfattning om skälen och orsakerna till att han/ hon utsätts för (press om) ett äktenskap mot sin vilja? Du kan markera flera svar. 
  
 Det ger familjen fördelar om den hjälpsökande 
  
 23 
  
 8 
  
 24 
  
 20 
  
 14 
  
 17 
  
 17 
  
 17 
  
 26 
  
 23 
  
 38 
  
 22 
  
 25 
  
 23 
  
 25 
  
 22 
  
 20 
  
 26 
  
 gifter sig med den utsedde partnern 
  
 Det ger familjen nackdelar om den hjälpsökande inte 
  
 19 
  
 25 
  
 18 
  
 15 
  
 4 
  
 25 
  
 42 
  
 17 
  
 21 
  
 27 
  
 13 
  
 11 
  
 21 
  
 20 
  
 11 
  
 15 
  
 24 
  
 23 
  
 gifter sig med den utsedde partnern 
  
 Enligt den hjälpsökandes kultur är det brukligt att 
  
 57 
  
 50 
  
 57 
  
 55 
  
 64 
  
 58 
  
 75 
  
 52 
  
 60 
  
 58 
  
 42 
  
 59 
  
 59 
  
 57 
  
 64 
  
 51 
  
 65 
  
 55 
  
 familjen/släkten väljer vem man ska gifta sig med 
  
 Enligt den hjälpsökandes kultur är det regel att 
  
 34 
  
 17 
  
 35 
  
 35 
  
 29 
  
 42 
  
 42 
  
 43 
  
 33 
  
 35 
  
 25 
  
 30 
  
 36 
  
 32 
  
 21 
  
 31 
  
 33 
  
 41 
  
 gifta sig i ung ålder 
  
 Det finns en uppgörelse med den tilltänkte makens/ 
  
 19 
  
 8 
  
 19 
  
 20 
  
 7 
  
 17 
  
 25 
  
 13 
  
 19 
  
 19 
  
 33 
  
 13 
  
 21 
  
 19 
  
 11 
  
 19 
  
 35 
  
 12 
  
 makans familj som den hjälpsökandes familj måste 
  
 fullfölja 
  
 Familjen utsätts för påtryckningar från t.ex. 
  
 21 
  
 8 
  
 22 
  
 30 
  
 11 
  
 25 
  
 42 
  
 17 
  
 29 
  
 8 
  
 8 
  
 13 
  
 24 
  
 22 
  
 11 
  
 15 
  
 41 
  
 17 
  
 släktingar 
  
 Äktenskapet ska leda till att en släkting eller 
  
 14 
  
 8 
  
 14 
  
 4 
  
 33 
  
 17 
  
 22 
  
 17 
  
 15 
  
 8 
  
 9 
  
 16 
  
 14 
  
 4 
  
 10 
  
 16 
  
 18 
  
 bekant kan få uppehållstillstånd i Sverige 
  
 Den hjälpsökande har en relation med en person som 
  
 15 
  
 25 
  
 14 
  
 10 
  
 11 
  
 8 
  
 33 
  
 39 
  
 15 
  
 4 
  
 11 
  
 14 
  
 14 
  
 15 
  
 8 
  
 24 
  
 familjen/ släkten inte accepterar 
  
 Familjen accepterar inte äktenskap utanför den egna 
  
 36 
  
 33 
  
 35 
  
 35 
  
 25 
  
 50 
  
 50 
  
 48 
  
 40 
  
 23 
  
 25 
  
 39 
  
 36 
  
 35 
  
 39 
  
 30 
  
 35 
  
 41 
  
 etniska eller religiösa gruppen 
  
 Familjen accepterar inte äktenskap utanför den egna 
  
 13 
  
 8 
  
 13 
  
 10 
  
 7 
  
 33 
  
 25 
  
 17 
  
 13 
  
 8 
  
 8 
  
 9 
  
 14 
  
 13 
  
 11 
  
 10 
  
 16 
  
 14 
  
 släkten, klanen eller liknande 
  
 Den hjälpsökande har brutit mot familjens normer 
  
 22 
  
 42 
  
 20 
  
 5 
  
 7 
  
 17 
  
 42 
  
 52 
  
 31 
  
 8 
  
 4 
  
 13 
  
 24 
  
 22 
  
 18 
  
 27 
  
 31 
  
 genom att t.ex. ha en pojk- eller flickvän, umgås 
  
 i fel kretsar eller bete eller klä sig på ett sätt 
  
 som familjen inte godtar 
  
 Den hjälpsökande har brutit mot familjens normer 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 4 
  
 2 
  
 1 
  
 0 
  
 1 
  
 2 
  
 genom kriminella handlingar 
  
 Familjen accepterar inte den hjälpsökandes sexuella 
  
 1 
  
 1 
  
 8 
  
 4 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 läggning 
  
 Familjen accepterar inte den hjälpsökandes 
  
 0 
  
 0 
  
 1 
  
 2 
  
 0 
  
 1 
  
 könsöverskridande identitet eller uttryck 
  
 Annat 
  
 5 
  
 5 
  
 5 
  
 8 
  
 8 
  
 4 
  
 4 
  
 4 
  
 5 
  
 5 
  
 7 
  
 2 
  
 5 
  
 Summa svar 
  
 280 
  
 233 
  
 280 
  
 240 
  
 182 
  
 333 
  
 417 
  
 339 
  
 315 
  
 238 
  
 208 
  
 237 
  
 296 
  
 277 
  
 196 
  
 249 
  
 324 
  
 308 
  
 Bowers svar 
  
 83 
  
 92 
  
 83 
  
 70 
  
 75 
  
 83 
  
 83 
  
 91 
  
 94 
  
 81 
  
 75 
  
 76 
  
 88 
  
 83 
  
 64 
  
 78 
  
 94 
  
 88 
  
 Vet ej 
  
 15 
  
 8 
  
 15 
  
 30 
  
 25 
  
 17 
  
 17 
  
 9 
  
 4 
  
 15 
  
 17 
  
 24 
  
 9 
  
 15 
  
 36 
  
 18 
  
 6 
  
 10 
  
 Ej svar 
  
 2 
  
 2 
  
 1 
  
 4 
  
 8 
  
 3 
  
 2 
  
 4 
  
 1 
  
 Vertikal procent 
  
 7 May 2012 
  
 ARS Research AB 
 P1200 Tvångsäktenskap, Samtliga 
  
 KÖN 
  
 ÅLDER 
  
 HÄRKOMST, 
  
 FÖRÄLDRARS 
  
 VERKSAMHETER 
  
 FÖDD 
  
 I 
  
 HÄRKOMST, 
  
 19- 
  
 NORDEN 
  
 FÖDDA I 
  
 NORDEN 
  
 Jour- Kom- Ungd- 
  
 Kvi- 
  
 Und. 
  
 18, 
  
 25, 
  
 26- 
  
 Sko- verk- mu- 
  
 omsm. 
  
 TOTAL Man 
  
 nna 
  
 15 15 
  
 16 17  
 -18 
  
 18+ 
  
 30 31+ 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Båda En 
  
 Harris. 
  
 lor samh. ner 
  
 /övr 
  
 Bas: Svarare, gift mot sin vilja eller riskerar bli 222 
  
 12 206 
  
 20 28 
  
 12 12 23 72 
  
 26 24 
  
 46 160 
  
 3 
  
 2 209 
  
 28 
  
 67 49 
  
 78 
  
 12. Var ingicks äktenskapet, eller var kommer det att ingås? 
  
 I Sverige 
  
 9 
  
 10 
  
 10 
  
 8 
  
 8 
  
 4 
  
 17 
  
 8 
  
 4 
  
 13 
  
 8 
  
 8 
  
 7 
  
 7 
  
 12 
  
 9 
  
 Både i Sverige och utanför Sverige 
  
 6 
  
 6 
  
 4 
  
 8 
  
 17 
  
 13 
  
 4 
  
 8 
  
 4 
  
 7 
  
 6 
  
 6 
  
 10 
  
 4 
  
 6 
  
 Utanför Sverige 
  
 49 
  
 33 
  
 50 
  
 20 
  
 18 
  
 25 
  
 42 
  
 52 
  
 58 
  
 69 
  
 75 
  
 11 
  
 61 
  
 51 
  
 4 
  
 61 
  
 65 
  
 45 
  
 Vet ej 
  
 30 
  
 67 
  
 28 
  
 65 
  
 79 
  
 50 
  
 25 
  
 26 
  
 14 
  
 12 
  
 8 
  
 65 
  
 20 
  
 30 
  
 89 
  
 18 
  
 10 
  
 32 
  
 Ej svar 
  
 5 
  
 6 
  
 5 
  
 8 
  
 8 
  
 4 
  
 7 
  
 4 
  
 8 
  
 4 
  
 6 
  
 5 
  
 3 
  
 8 
  
 8 
  
 Bas: Svarare, ingått äktenskap mot sin vilja 
  
 98 
  
 2 
  
 94 
  
 3 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 7 
  
 35 
  
 22 
  
 20 
  
 8 
  
 85 
  
 2 
  
 2 91 
  
 2 
  
 37 
  
 29 
  
 30 
  
 13. Var den hjälpsökande personligen närvarande när äktenskapet ingicks? 
  
 Ja 
  
 77 
  
 76 
  
 86 
  
 83 
  
 77 
  
 80 
  
 75 
  
 76 
  
 77 
  
 65 
  
 97 
  
 70 
  
 Nej, den hjälpsökande företräddes av annan , t.ex. 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 3 
  
 genom fullmakt 
  
 Nej, den hjälpsökande var inte alls närvarande när 
  
 2 
  
 2 
  
 3 
  
 2 
  
 2 
  
 7 
  
 äktenskapet ingicks 
  
 Vet ej 
  
 19 
  
 20 
  
 14 
  
 14 
  
 23 
  
 20 
  
 25 
  
 19 
  
 19 
  
 32 
  
 3 
  
 20 
  
 Ej svar 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 3 
  
 14. Var/Är äktenskapet rättsligt/juridiskt bindande i det land där det ingicks 
  
 (gäller även äktenskap som ingås i Sverige)? 
  
 Ja 
  
 73 
  
 74 
  
 57 
  
 71 
  
 91 
  
 85 
  
 63 
  
 75 
  
 73 
  
 73 
  
 86 
  
 63 
  
 Nej, det är en religiös eller traditionell ceremoni 
  
 13 
  
 12 
  
 29 
  
 17 
  
 5 
  
 13 
  
 13 
  
 13 
  
 14 
  
 7 
  
 17 
  
 som inte är rättsligt/ juridiskt bindande 
  
 Vet ej 
  
 13 
  
 14 
  
 14 
  
 11 
  
 5 
  
 15 
  
 25 
  
 12 
  
 14 
  
 14 
  
 7 
  
 20 
  
 Vertikal procent 
  
 7 May 2012 
  
 ARS Research AB 
 P1200 Tvångsäktenskap, Samtliga 
  
 KÖN 
  
 ÅLDER 
  
 HÄRKOMST, 
  
 FÖRÄLDRARS 
  
 VERKSAMHETER 
  
 FÖDD 
  
 I 
  
 HÄRKOMST, 
  
 19- 
  
 NORDEN 
  
 FÖDDA I 
  
 NORDEN 
  
 Jour- Kom- Ungd- 
  
 Kvi- 
  
 Und. 
  
 18, 
  
 25, 
  
 26- 
  
 Sko- verk- mu- 
  
 omsm. 
  
 TOTAL Man 
  
 nna 
  
 15 15 
  
 16 17  
 -18 
  
 18+ 
  
 30 31+ 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Båda En 
  
 Harris. 
  
 lor samh. ner 
  
 /övr 
  
 Bas: 
  
 Svarare, ingått äktenskap mot sin vilja 
  
 98 
  
 2 94 
  
 3 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 7 
  
 35 
  
 22 
  
 20 
  
 8 
  
 85 
  
 2 
  
 2 
  
 91 
  
 2 
  
 37 
  
 29 
  
 30 
  
 15. 
  
 Har det svenska Skatteverket erkänt äktenskapet genom registrering i Folkbokföringsregistret? 
  
 Besvaras om vigseln ingicks utanför Sverige. 
  
 Ja 
  
 58 
  
 59 
  
 29 
  
 57 
  
 77 
  
 75 
  
 50 
  
 58 
  
 58 
  
 62 
  
 72 
  
 43 
  
 Nej, Skatteverket har inte registrerat äktenskapet, 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 med hänvisning till make/ makas underårighet 
  
 Nej, Skatteverket har inte registrerat äktenskapet, 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 3 
  
 med hänvisning till att det är ett tvångsäktenskap 
  
 Nej, Skatteverket har inte registrerat äktenskapet, 
  
 2 
  
 1 
  
 6 
  
 2 
  
 2 
  
 7 
  
 med hänvisning till att det inte var juridiskt 
  
 giltigt i det land där det ingicks 
  
 Nej, registrering har inte skett av annat eller 
  
 5 
  
 5 
  
 3 
  
 5 
  
 13 
  
 5 
  
 5 
  
 5 
  
 3 
  
 7 
  
 okänt skäl 
  
 Nej, man har inte ansökt om registrering av 
  
 10 
  
 10 
  
 29 
  
 11 
  
 5 
  
 10 
  
 11 
  
 10 
  
 14 
  
 7 
  
 10 
  
 äktenskapet 
  
 Vet ej 
  
 15 
  
 16 
  
 29 
  
 14 
  
 9 
  
 10 
  
 25 
  
 15 
  
 14 
  
 16 
  
 14 
  
 17 
  
 Ej svar 
  
 7 
  
 7 
  
 14 
  
 9 
  
 5 
  
 5 
  
 13 
  
 7 
  
 8 
  
 3 
  
 3 
  
 13 
  
 16. Utgick det någon hemgift, brudgåva eller liknande (större gåva från ena familjen, utöver gängse bröllopsgåvor)? 
  
 Ja 
  
 20 
  
 19 
  
 29 
  
 14 
  
 18 
  
 20 
  
 38 
  
 19 
  
 20 
  
 22 
  
 10 
  
 23 
  
 Nej 
  
 10 
  
 11 
  
 17 
  
 9 
  
 5 
  
 12 
  
 11 
  
 8 
  
 17 
  
 7 
  
 Vet ej 
  
 68 
  
 69 
  
 71 
  
 69 
  
 73 
  
 75 
  
 63 
  
 68 
  
 68 
  
 70 
  
 72 
  
 67 
  
 Ej svar 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 3 
  
 Vertikal procent 
  
 7 May 2012 
  
 ARS Research AB 
 P1200 Tvångsäktenskap, Samtliga 
  
 KÖN 
  
 ÅLDER 
  
 HÄRKOMST, 
  
 FÖRÄLDRARS 
  
 VERKSAMHETER 
  
 FÖDD 
  
 I 
  
 HÄRKOMST, 
  
 19- 
  
 NORDEN 
  
 FÖDDA I 
  
 NORDEN 
  
 Jour- Kom- Ungd- 
  
 Kvi- 
  
 Und. 
  
 18, 
  
 25, 
  
 26- 
  
 Sko- verk- mu- 
  
 omsm. 
  
 TOTAL Man 
  
 nna 
  
 15 15 
  
 16 17  
 -18 
  
 18+ 
  
 30 31+ 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Båda En 
  
 Harris. 
  
 lor samh. ner 
  
 /övr 
  
 Bas: Svarare, ingått äktenskap mot sin vilja 
  
 98 
  
 2 94 
  
 3 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 7 35 22 20 
  
 8 85 
  
 2 
  
 2 91 
  
 2 
  
 37 29 
  
 30 
  
 17. Har den hjälpsökande begärt äktenskapsskillnad? Välj ett svarsalternativ. 
  
 Ja och äktenskapsskillnad har beviljats 
  
 37 
  
 38 
  
 14 
  
 31 
  
 45 
  
 65 
  
 13 
  
 39 
  
 40 
  
 30 
  
 52 
  
 33 
  
 Ja och en process om äktenskapsskillnad pågår 
  
 17 
  
 17 
  
 26 
  
 14 
  
 10 
  
 38 
  
 15 
  
 16 
  
 22 
  
 10 
  
 20 
  
 Ja och den hjälpsökande är skild i juridisk mening 
  
 8 
  
 7 
  
 29 
  
 3 
  
 9 
  
 38 
  
 5 
  
 5 
  
 14 
  
 7 
  
 3 
  
 men betraktas som gift av sin omgivning och/ eller 
  
 sitt religiösa samfund 
  
 Ja, men den hjälpsökande har problem med att få 
  
 till stånd äktenskapsskillnad på grund av 
  
 återbetalningskrav från motparten (t.ex. avseende 
  
 islamisk mahr) 
  
 Nej, den hjälpsökande har inte begärt 
  
 20 
  
 19 
  
 43 
  
 26 
  
 18 
  
 5 
  
 13 
  
 21 
  
 20 
  
 16 
  
 24 
  
 17 
  
 äktenskapsskillnad 
  
 Annat 
  
 8 
  
 9 
  
 9 
  
 15 
  
 9 
  
 9 
  
 8 
  
 7 
  
 10 
  
 Vet ej 
  
 8 
  
 9 
  
 14 
  
 6 
  
 14 
  
 5 
  
 9 
  
 9 
  
 11 
  
 13 
  
 Ej svar 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 3 
  
 Bas: Svarare, finns inte uppgiter om bristande 
  
 48 
  
 2 45 
  
 7 
  
 4 
  
 4 10 
  
 3 
  
 13 
  
 1 
  
 4 
  
 13 
  
 33 
  
 2 
  
 3 
  
 41 
  
 2 
  
 15 
  
 14 
  
 17 
  
 vilja/samtycke 
  
 18. På vilket eller vilka sätt är ett barnäktenskap aktuellt? 
  
 Den hjälpsökande har redan gift sig före sin 18- 
  
 65 
  
 62 
  
 57 
  
 50 
  
 85 
  
 69 
  
 64 
  
 59 
  
 67 
  
 79 
  
 47 
  
 årsdag 
  
 Den hjälpsökande har blivit förlovad, trolovad 
  
 25 
  
 27 
  
 29 
  
 30 
  
 8 
  
 23 
  
 24 
  
 29 
  
 27 
  
 21 
  
 29 
  
 eller motsvarade före sin  
 18-årsdag 
  
 Den hjälpsökande planerar att gifta sig före sin 
  
 2 
  
 2 
  
 10 
  
 3 
  
 2 
  
 6 
  
 18-årsdag 
  
 Vet ej 
  
 6 
  
 7 
  
 14 
  
 10 
  
 8 
  
 8 
  
 6 
  
 7 
  
 7 
  
 12 
  
 Ej svar 
  
 2 
  
 2 
  
 3 
  
 2 
  
 6 
  
 Vertikal procent 
  
 7 May 2012 
  
 ARS Research AB 
 P1200 Tvångsäktenskap, Samtliga 
  
 KÖN 
  
 ÅLDER 
  
 HÄRKOMST, 
  
 FÖRÄLDRARS 
  
 VERKSAMHETER 
  
 FÖDD 
  
 I 
  
 HÄRKOMST, 
  
 19- 
  
 NORDEN 
  
 FÖDDA I 
  
 NORDEN 
  
 Jour- Kom- Ungd- 
  
 Kvi- 
  
 Und. 
  
 18, 
  
 25, 
  
 26- 
  
 Sko- verk- mu- 
  
 omsm. 
  
 TOTAL Man 
  
 nna 
  
 15 15 
  
 16 17  
 -18 
  
 18+ 
  
 30 31+ 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Båda En 
  
 Harris. 
  
 lor samh. ner 
  
 /övr 
  
 Bas: Svarare, finns inte uppgiter om bristande 
  
 48 
  
 2 
  
 45 
  
 7 
  
 4 
  
 4 10 
  
 3 
  
 13 
  
 1 
  
 4 
  
 13 
  
 33 
  
 2 
  
 3 
  
 41 
  
 2 
  
 15 
  
 14 
  
 17 
  
 vilja/samtycke 
  
 19. Var ingicks eller var kommer äktenskapet att ingås? 
  
 I Sverige 
  
 19 
  
 16 
  
 29 
  
 20 
  
 15 
  
 46 
  
 9 
  
 12 
  
 13 
  
 21 
  
 12 
  
 Både i Sverige och utanför Sverige 
  
 6 
  
 7 
  
 10 
  
 15 
  
 9 
  
 7 
  
 7 
  
 12 
  
 Utanför Sverige 
  
 65 
  
 67 
  
 57 
  
 60 
  
 62 
  
 46 
  
 70 
  
 68 
  
 67 
  
 64 
  
 71 
  
 Vet ej 
  
 10 
  
 11 
  
 14 
  
 10 
  
 8 
  
 8 
  
 12 
  
 12 
  
 13 
  
 14 
  
 6 
  
 20. 
  
 Är eller kommer äktenskapet att vara rättsligt/ juridiskt bindande, i det 
  
 land där det ingicks/ ingås? (Gäller även äktenskap som ingås i Sverige). 
  
 Ja 
  
 50 
  
 51 
  
 50 
  
 62 
  
 38 
  
 55 
  
 46 
  
 47 
  
 43 
  
 65 
  
 Nej, det är en religiös eller traditionell ceremoni 
  
 23 
  
 20 
  
 43 
  
 20 
  
 23 
  
 31 
  
 21 
  
 22 
  
 20 
  
 29 
  
 12 
  
 som inte är rättsligt juridiskt bindande 
  
 Vet ej 
  
 27 
  
 29 
  
 57 
  
 30 
  
 15 
  
 31 
  
 24 
  
 32 
  
 33 
  
 29 
  
 24 
  
 Bas: Svarare 
  
 31 
  
 30 
  
 3 
  
 3 
  
 2 
  
 5 
  
 1 11 
  
 1 
  
 3 
  
 4 
  
 26 
  
 1 
  
 28 
  
 10 
  
 10 
  
 11 
  
 21. Har det svenska Skatteverket erkänt äktenskapet genom registrering i Folkbokföringsregistret? 
  
 Ja 
  
 29 
  
 27 
  
 45 
  
 31 
  
 29 
  
 10 
  
 10 
  
 64 
  
 Nej, Skatteverket 
  
 har inte registrerat äktenskapet, 
  
 med hänvisning till make/ makas underårighet 
  
 Nej, Skatteverket 
  
 har inte registrerat äktenskapet, 
  
 med hänvisning till att det inte var juridiskt 
  
 giltigt i det land där det ingicks 
  
 Nej, registrering 
  
 har inte skett av annat eller 
  
 3 
  
 3 
  
 4 
  
 9 
  
 okänt skäl 
  
 Nej, man har inte 
  
 ansökt om registrering av 
  
 10 
  
 10 
  
 12 
  
 11 
  
 10 
  
 10 
  
 9 
  
 äktenskapet 
  
 Nej, registrering 
  
 av äktenskapet är inte aktuellt 
  
 29 
  
 30 
  
 18 
  
 31 
  
 32 
  
 30 
  
 60 
  
 Vet ej 
  
 29 
  
 30 
  
 36 
  
 27 
  
 25 
  
 50 
  
 20 
  
 18 
  
 Absolut fördelning 
  
 7 May 2012 
  
 ARS Research AB 
 P1200 Tvångsäktenskap, Samtliga 
  
 KÖN 
  
 ÅLDER 
  
 HÄRKOMST, 
  
 FÖRÄLDRARS 
  
 VERKSAMHETER 
  
 FÖDD 
  
 I 
  
 HÄRKOMST, 
  
 19- 
  
 NORDEN 
  
 FÖDDA I 
  
 NORDEN 
  
 Jour- Kom- Ungd- 
  
 Kvi- 
  
 Und. 
  
 18, 
  
 25, 
  
 26- 
  
 Sko- verk- mu- 
  
 omsm. 
  
 TOTAL Man 
  
 nna 
  
 15 15 
  
 16 17  
 -18 
  
 18+ 
  
 30 31+ 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Båda En 
  
 Harris. 
  
 lor samh. ner 
  
 /övr 
  
 Bas: Samtliga 
  
 257 
  
 15 
  
 238 
  
 25 
  
 33 
  
 14 
  
 22 
  
 25 
  
 76 
  
 30 
  
 26 
  
 56 
  
 184 
  
 5 
  
 5 237 
  
 30 
  
 77 
  
 61 
  
 89 
  
 1. 
  
 Den hjälpsökandes biologiska kön. 
  
 Man/ Pojke 
  
 15 
  
 15 
  
 4 
  
 1 
  
 2 
  
 4 
  
 4 
  
 5 
  
 8 
  
 13 
  
 5 
  
 3 
  
 1 
  
 6 
  
 Kvinna/ Flicka 
  
 238 
  
 238 
  
 21 
  
 32 
  
 12 
  
 20 
  
 21 
  
 72 
  
 30 
  
 26 
  
 49 
  
 176 
  
 222 
  
 23 
  
 74 
  
 59 
  
 82 
  
 Vet 
  
 ej 
  
 Ej svar 
  
 4 
  
 2 
  
 2 
  
 2 
  
 2 
  
 1 
  
 1 
  
 2. 
  
 Den hjälpsökandes ålder. 
  
 Under 15 år 
  
 25 
  
 4 
  
 21 
  
 25 
  
 17 
  
 7 
  
 23 
  
 14 
  
 2 
  
 3 
  
 6 
  
 15 
  
 år 
  
 33 
  
 1 
  
 32 
  
 33 
  
 18 
  
 14 
  
 32 
  
 14 
  
 2 
  
 6 
  
 11 
  
 16 
  
 år 
  
 14 
  
 12 
  
 14 
  
 5 
  
 8 
  
 14 
  
 2 
  
 2 
  
 3 
  
 7 
  
 17 
  
 år 
  
 22 
  
 2 
  
 20 
  
 22 
  
 4 
  
 17 
  
 19 
  
 4 
  
 7 
  
 11 
  
 18 
  
 år 
  
 23 
  
 2 
  
 21 
  
 23 
  
 3 
  
 19 
  
 22 
  
 6 
  
 6 
  
 11 
  
 19 
  
 - 25 år 
  
 74 
  
 4 
  
 70 
  
 74 
  
 9 
  
 61 
  
 69 
  
 30 
  
 13 
  
 31 
  
 26 
  
 - 30 år 
  
 30 
  
 30 
  
 30 
  
 28 
  
 29 
  
 16 
  
 10 
  
 4 
  
 31 
  
 år eller äldre 
  
 26 
  
 26 
  
 26 
  
 26 
  
 25 
  
 8 
  
 12 
  
 6 
  
 Vet 
  
 ej säkert, men den hjälpsökande är under 18 år 
  
 2 
  
 2 
  
 2 
  
 1 
  
 2 
  
 Vet 
  
 ej säkert, men den hjälpsökande är 18 år eller 
  
 2 
  
 2 
  
 2 
  
 2 
  
 2 
  
 2 
  
 äldre 
  
 Vet 
  
 ej 
  
 4 
  
 4 
  
 2 
  
 1 
  
 3 
  
 1 
  
 Ej svar 
  
 2 
  
 1 
  
 1 
  
 3. 
  
 Den hjälpsökandes födelseland. 
  
 Den 
  
 hjälpsökande är född i Sverige eller i ett 
  
 56 
  
 5 
  
 49 
  
 17 
  
 18 
  
 5 
  
 4 
  
 3 
  
 9 
  
 56 
  
 47 
  
 29 
  
 10 
  
 7 
  
 10 
  
 annat nordiskt land 
  
 Den 
  
 hjälpsökande är född utanför Norden 
  
 184 
  
 8 
  
 176 
  
 7 
  
 14 
  
 8 
  
 17 
  
 19 
  
 63 
  
 28 
  
 26 
  
 184 
  
 180 
  
 1 
  
 57 
  
 52 
  
 74 
  
 Vet 
  
 ej 
  
 14 
  
 2 
  
 12 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 3 
  
 4 
  
 1 
  
 10 
  
 10 
  
 4 
  
 Ej svar 
  
 3 
  
 1 
  
 1 
  
 2 
  
 1 
  
 Absolut fördelning 
  
 7 May 2012 
  
 ARS Research AB 
 P1200 Tvångsäktenskap, Samtliga 
  
 KÖN 
  
 ÅLDER 
  
 HÄRKOMST, 
  
 FÖRÄLDRARS 
  
 VERKSAMHETER 
  
 FÖDD 
  
 I 
  
 HÄRKOMST, 
  
 19- 
  
 NORDEN 
  
 FÖDDA I 
  
 NORDEN 
  
 Jour- Kom- Ungd- 
  
 Kvi- 
  
 Und. 
  
 18, 
  
 25, 
  
 26- 
  
 Sko- verk- mu- 
  
 omsm. 
  
 TOTAL Man 
  
 nna 
  
 15 15 
  
 16 17  
 -18 
  
 18+ 
  
 30 31+ 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Båda En 
  
 Harris. 
  
 lor samh. ner 
  
 /övr 
  
 Bas: Samtliga 
  
 257 
  
 15 
  
 238 
  
 25 
  
 33 
  
 14 
  
 22 
  
 25 
  
 76 
  
 30 
  
 26 
  
 56 
  
 184 
  
 5 
  
 5 237 
  
 30 
  
 77 
  
 61 
  
 89 
  
 4. 
  
 Den hjälpsökandes föräldrars födelseland. 
  
 Båda föräldrarna är födda i Sverige eller i ett 
  
 5 
  
 5 
  
 1 
  
 3 
  
 1 
  
 3 
  
 2 
  
 1 
  
 2 
  
 2 
  
 annat nordiskt land 
  
 En förälder är född i Sverige eller i ett annat 
  
 5 
  
 1 
  
 4 
  
 1 
  
 3 
  
 1 
  
 5 
  
 1 
  
 3 
  
 1 
  
 nordiskt land 
  
 Båda föräldrarna är födda utanför Norden 
  
 237 
  
 13 
  
 222 
  
 23 
  
 32 
  
 14 
  
 19 
  
 23 
  
 71 
  
 29 
  
 25 
  
 47 
  
 180 
  
 237 
  
 29 
  
 70 
  
 55 
  
 83 
  
 Vet 
  
 ej 
  
 7 
  
 1 
  
 6 
  
 1 
  
 1 
  
 2 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 1 
  
 3 
  
 Ej svar 
  
 3 
  
 1 
  
 1 
  
 2 
  
 1 
  
 5. 
  
 Har eller kommer den hjälpsökande att komma i kontakt med någon annan 
  
 skydds- eller stödverksamhet (t.ex. jour, skyddat boende, socialtjänst, 
  
 ungdomsmottagning, elevvård)? 
  
 Ja, 
  
 den hjälpsökande har varit eller kommer att 
  
 178 
  
 9 
  
 169 
  
 11 
  
 14 
  
 8 
  
 15 
  
 19 
  
 65 
  
 24 
  
 21 
  
 27 
  
 145 
  
 166 
  
 4 
  
 63 
  
 43 
  
 68 
  
 komma i kontakt med annan skydds- eller 
  
 stödverksamhet 
  
 Nej, den hjälpsökande har inte varit i kontakt med 
  
 59 
  
 5 
  
 52 
  
 10 
  
 14 
  
 5 
  
 7 
  
 4 
  
 9 
  
 3 
  
 5 
  
 20 
  
 35 
  
 57 
  
 20 
  
 7 
  
 13 
  
 19 
  
 någon annan skydds- eller stödverksamhet 
  
 Vet 
  
 ej 
  
 16 
  
 1 
  
 15 
  
 4 
  
 5 
  
 1 
  
 1 
  
 2 
  
 2 
  
 9 
  
 3 
  
 13 
  
 6 
  
 7 
  
 2 
  
 1 
  
 Ej svar 
  
 4 
  
 2 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 3 
  
 1 
  
 6. 
  
 Har vigseln ägt rum eller planeras vigseln? Välj ett eller flera alternativ. 
  
 Vigseln har ägt rum 
  
 111 
  
 3 
  
 108 
  
 6 
  
 4 
  
 2 
  
 6 
  
 6 
  
 38 
  
 25 
  
 23 
  
 14 
  
 95 
  
 102 
  
 4 
  
 42 
  
 36 
  
 29 
  
 Vigseln ska äga rum 
  
 24 
  
 1 
  
 23 
  
 3 
  
 3 
  
 4 
  
 3 
  
 8 
  
 1 
  
 5 
  
 12 
  
 21 
  
 1 
  
 15 
  
 4 
  
 4 
  
 Nej, vigseln är inte närmare planerad, men 
  
 41 
  
 4 
  
 37 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 5 
  
 11 
  
 14 
  
 1 
  
 4 
  
 32 
  
 38 
  
 10 
  
 3 
  
 28 
  
 diskussioner pågår 
  
 Nej, ingen vigsel är planerad 
  
 28 
  
 2 
  
 24 
  
 1 
  
 9 
  
 4 
  
 2 
  
 2 
  
 6 
  
 2 
  
 2 
  
 8 
  
 20 
  
 27 
  
 7 
  
 4 
  
 6 
  
 11 
  
 Den 
  
 hjälpsökande är förlovad eller trolovad men 
  
 18 
  
 1 
  
 17 
  
 1 
  
 1 
  
 3 
  
 3 
  
 5 
  
 5 
  
 4 
  
 13 
  
 16 
  
 5 
  
 9 
  
 4 
  
 inte gift 
  
 Den 
  
 hjälpsökande vet inte, men det är vanligt med 
  
 22 
  
 3 
  
 19 
  
 4 
  
 6 
  
 2 
  
 2 
  
 2 
  
 5 
  
 1 
  
 5 
  
 15 
  
 22 
  
 2 
  
 5 
  
 5 
  
 10 
  
 tvångsäktenskap mot den egna viljan i den 
  
 hjälpsökandes familj 
  
 Vet 
  
 ej 
  
 22 
  
 3 
  
 19 
  
 9 
  
 9 
  
 2 
  
 1 
  
 1 
  
 19 
  
 3 
  
 21 
  
 17 
  
 1 
  
 1 
  
 3 
  
 Ej svar 
  
 3 
  
 1 
  
 1 
  
 2 
  
 1 
  
 Absolut fördelning 
  
 7 May 2012 
  
 ARS Research AB 
 P1200 Tvångsäktenskap, Samtliga 
  
 KÖN 
  
 ÅLDER 
  
 HÄRKOMST, 
  
 FÖRÄLDRARS 
  
 VERKSAMHETER 
  
 FÖDD 
  
 I 
  
 HÄRKOMST, 
  
 19- 
  
 NORDEN 
  
 FÖDDA I 
  
 NORDEN 
  
 Jour- Kom- Ungd- 
  
 Kvi- 
  
 Und. 
  
 18, 
  
 25, 
  
 26- 
  
 Sko- verk- mu- 
  
 omsm. 
  
 TOTAL Man 
  
 nna 
  
 15 15 
  
 16 17  
 -18 
  
 18+ 
  
 30 31+ 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Båda En 
  
 Harris. 
  
 lor samh. ner 
  
 /övr 
  
 Bas: Samtliga 
  
 257 
  
 15 
  
 238 
  
 25 
  
 33 
  
 14 
  
 22 
  
 25 
  
 76 
  
 30 
  
 26 
  
 56 
  
 184 
  
 5 
  
 5 237 
  
 30 
  
 77 
  
 61 
  
 89 
  
 7. 
  
 Den hjälpsökandes ålder vid vigseln? Om vigseln har ägt rum ange åldern när 
  
 han/hon gifte sig. Om vigseln planeras, ange den ålder den hjälpsökande 
  
 kommer att ha vid vigseln. 
  
 Under 15 år 
  
 16 
  
 2 
  
 14 
  
 9 
  
 1 
  
 1 
  
 4 
  
 1 
  
 5 
  
 11 
  
 14 
  
 4 
  
 4 
  
 3 
  
 5 
  
 15 
  
 år 
  
 18 
  
 18 
  
 9 
  
 2 
  
 1 
  
 3 
  
 2 
  
 1 
  
 3 
  
 14 
  
 18 
  
 1 
  
 4 
  
 6 
  
 7 
  
 16 år 
  
 13 
  
 13 
  
 2 
  
 2 
  
 1 
  
 3 
  
 2 
  
 2 
  
 4 
  
 9 
  
 10 
  
 5 
  
 4 
  
 4 
  
 17 
  
 år 
  
 17 
  
 17 
  
 1 
  
 7 
  
 1 
  
 4 
  
 4 
  
 5 
  
 11 
  
 13 
  
 6 
  
 6 
  
 5 
  
 18 
  
 år 
  
 23 
  
 1 
  
 22 
  
 3 
  
 10 
  
 8 
  
 2 
  
 3 
  
 18 
  
 22 
  
 7 
  
 8 
  
 8 
  
 19 
  
 - 25 år 
  
 65 
  
 4 
  
 61 
  
 4 
  
 44 
  
 13 
  
 4 
  
 4 
  
 57 
  
 62 
  
 30 
  
 12 
  
 23 
  
 26 - 30 år 
  
 6 
  
 6 
  
 3 
  
 3 
  
 6 
  
 6 
  
 3 
  
 3 
  
 31 
  
 år eller äldre 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 Vet 
  
 ej säkert men den hjälpsökande var/ kommer att 
  
 10 
  
 2 
  
 8 
  
 2 
  
 3 
  
 1 
  
 2 
  
 1 
  
 1 
  
 6 
  
 9 
  
 6 
  
 1 
  
 3 
  
 vara under 18 år 
  
 Vet 
  
 ej säkert men den hjälpsökande var/kommer att 
  
 30 
  
 4 
  
 24 
  
 6 
  
 13 
  
 3 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 1 
  
 1 
  
 21 
  
 9 
  
 30 
  
 20 
  
 3 
  
 3 
  
 4 
  
 vara 18 år eller äldre 
  
 Vet 
  
 ej 
  
 43 
  
 1 
  
 42 
  
 8 
  
 6 
  
 4 
  
 7 
  
 1 
  
 3 
  
 4 
  
 7 
  
 9 
  
 32 
  
 41 
  
 5 
  
 6 
  
 10 
  
 22 
  
 Ej svar 
  
 15 
  
 1 
  
 12 
  
 1 
  
 1 
  
 2 
  
 2 
  
 3 
  
 3 
  
 1 
  
 2 
  
 10 
  
 11 
  
 2 
  
 8 
  
 5 
  
 8. 
  
 Finns det släktskap eller annan familjerelation mellan den 
  
 hjälpsökande och äktenskapspartnern/ den tilltänkta äktenskapspartnern? 
  
 Nej 
  
 41 
  
 2 
  
 39 
  
 1 
  
 2 
  
 1 
  
 1 
  
 4 
  
 16 
  
 9 
  
 6 
  
 6 
  
 33 
  
 38 
  
 1 
  
 25 
  
 4 
  
 11 
  
 Ja, 
  
 de är släkt (halvsyskon, kusiner, bryllingar 
  
 74 
  
 5 
  
 69 
  
 5 
  
 4 
  
 5 
  
 7 
  
 7 
  
 26 
  
 9 
  
 10 
  
 11 
  
 58 
  
 70 
  
 5 
  
 15 
  
 24 
  
 30 
  
 eller annat släktförhållande) 
  
 Ja, 
  
 äktenskapspartnern/ den tilltänkta 
  
 51 
  
 2 
  
 49 
  
 4 
  
 6 
  
 1 
  
 6 
  
 5 
  
 19 
  
 4 
  
 6 
  
 9 
  
 40 
  
 47 
  
 16 
  
 18 
  
 17 
  
 äktenskapspartnern är vän eller bekant till 
  
 familjen, men ej släkt 
  
 Vet 
  
 ej 
  
 83 
  
 6 
  
 75 
  
 15 
  
 21 
  
 6 
  
 8 
  
 6 
  
 15 
  
 6 
  
 4 
  
 29 
  
 49 
  
 77 
  
 24 
  
 21 
  
 9 
  
 29 
  
 Ej svar 
  
 8 
  
 6 
  
 1 
  
 3 
  
 2 
  
 1 
  
 4 
  
 5 
  
 6 
  
 2 
  
 Absolut fördelning 
  
 7 May 2012 
  
 ARS Research AB 
 P1200 Tvångsäktenskap, Samtliga 
  
 KÖN 
  
 ÅLDER 
  
 HÄRKOMST, 
  
 FÖRÄLDRARS 
  
 VERKSAMHETER 
  
 FÖDD 
  
 I 
  
 HÄRKOMST, 
  
 19- 
  
 NORDEN 
  
 FÖDDA I 
  
 NORDEN 
  
 Jour- Kom- Ungd- 
  
 Kvi- 
  
 Und. 
  
 18, 
  
 25, 
  
 26- 
  
 Sko- verk- mu- 
  
 omsm. 
  
 TOTAL Man 
  
 nna 
  
 15 15 
  
 16 17  
 -18 
  
 18+ 
  
 30 31+ 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Båda En 
  
 Harris. 
  
 lor samh. ner 
  
 /övr 
  
 Bas: Svarare, gift mot sin vilja eller riskerar bli 
  
 222 
  
 12 
  
 206 
  
 20 
  
 28 
  
 12 
  
 12 
  
 23 
  
 72 
  
 26 
  
 24 
  
 46 
  
 160 
  
 3 
  
 2 209 
  
 28 
  
 67 
  
 49 
  
 78 
  
 9. På vilket eller vilka sätt har man utövat påtryckningar för att förmå den hjälpsökande att gifta sig? 
  
 Du kan markera flera svar. Markera faktiska och upplevda 
  
 påtryckningar. 
  
 Man har inte utövat påtryckningar för att förmå den 
  
 24 
  
 1 
  
 21 
  
 5 
  
 5 
  
 3 
  
 6 
  
 4 
  
 1 
  
 12 
  
 12 
  
 24 
  
 11 
  
 4 
  
 5 
  
 4 
  
 hjälpsökande att gifta sig 
  
 Genom 
  
 resonemang, övertygande, "tvingande" samtal 
  
 113 
  
 6 
  
 105 
  
 3 
  
 6 
  
 4 
  
 10 
  
 15 
  
 42 
  
 14 
  
 16 
  
 15 
  
 88 
  
 103 
  
 3 
  
 43 
  
 30 
  
 37 
  
 Genom 
  
 löften, löften om gåvor 
  
 31 
  
 30 
  
 2 
  
 2 
  
 1 
  
 2 
  
 15 
  
 5 
  
 3 
  
 5 
  
 24 
  
 29 
  
 1 
  
 13 
  
 6 
  
 11 
  
 Genom 
  
 gåvor 
  
 11 
  
 11 
  
 2 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 3 
  
 3 
  
 2 
  
 8 
  
 11 
  
 3 
  
 3 
  
 3 
  
 2 
  
 Genom 
  
 hot om våld 
  
 76 
  
 3 
  
 73 
  
 7 
  
 3 
  
 5 
  
 9 
  
 10 
  
 28 
  
 5 
  
 9 
  
 10 
  
 61 
  
 72 
  
 3 
  
 28 
  
 16 
  
 29 
  
 Genom 
  
 våld 
  
 46 
  
 46 
  
 4 
  
 3 
  
 2 
  
 4 
  
 18 
  
 7 
  
 8 
  
 3 
  
 40 
  
 46 
  
 19 
  
 10 
  
 17 
  
 Genom 
  
 tvång (t.ex. inlåsning, bortförande mot den 
  
 35 
  
 2 
  
 33 
  
 1 
  
 1 
  
 3 
  
 1 
  
 4 
  
 19 
  
 3 
  
 3 
  
 5 
  
 27 
  
 35 
  
 17 
  
 5 
  
 13 
  
 egna 
  
 viljan) 
  
 Genom 
  
 begränsningar i friheten (ej få röra sig 
  
 78 
  
 3 
  
 74 
  
 8 
  
 5 
  
 4 
  
 7 
  
 13 
  
 29 
  
 4 
  
 7 
  
 13 
  
 60 
  
 73 
  
 2 
  
 26 
  
 15 
  
 35 
  
 fritt, ej få tala i telefon/ mobiltelefon, ej få 
  
 använda internet) 
  
 Genom 
  
 mobbning i familjen (t.ex. den hjälpsökande 
  
 51 
  
 4 
  
 45 
  
 5 
  
 1 
  
 4 
  
 6 
  
 23 
  
 5 
  
 5 
  
 9 
  
 39 
  
 46 
  
 1 
  
 18 
  
 11 
  
 21 
  
 behandlas sämre än övriga familjemedlemmar, blir 
  
 verbalt kränkt, ignoreras etc.) 
  
 Genom 
  
 bortförande till och/eller kvarhållande i 
  
 26 
  
 1 
  
 25 
  
 1 
  
 1 
  
 2 
  
 2 
  
 3 
  
 15 
  
 1 
  
 1 
  
 6 
  
 18 
  
 25 
  
 2 
  
 7 
  
 4 
  
 13 
  
 land 
  
 utanför Sverige 
  
 Genom 
  
 hot om uteslutning från familjegemenskapen 
  
 44 
  
 3 
  
 40 
  
 1 
  
 2 
  
 1 
  
 5 
  
 5 
  
 21 
  
 6 
  
 2 
  
 6 
  
 34 
  
 41 
  
 18 
  
 10 
  
 16 
  
 Genom 
  
 hot om familjens skam, familjens rykte etc. 
  
 81 
  
 3 
  
 76 
  
 5 
  
 6 
  
 4 
  
 4 
  
 11 
  
 33 
  
 8 
  
 8 
  
 5 
  
 70 
  
 79 
  
 2 
  
 26 
  
 22 
  
 31 
  
 Genom 
  
 att försök att ge den hjälpsökande dåligt 
  
 56 
  
 2 
  
 52 
  
 2 
  
 4 
  
 5 
  
 9 
  
 24 
  
 4 
  
 6 
  
 9 
  
 43 
  
 51 
  
 2 
  
 19 
  
 16 
  
 19 
  
 samvete, t.ex. över att han/hon orsakar en 
  
 familjemedlem dålig hälsa 
  
 Genom 
  
 vilseledande, t.ex. den hjälpsökande fick 
  
 9 
  
 8 
  
 3 
  
 3 
  
 1 
  
 1 
  
 2 
  
 5 
  
 8 
  
 3 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 först efteråt veta att vigseln var genomförd 
  
 Genom 
  
 sexuella övergrepp 
  
 2 
  
 2 
  
 2 
  
 2 
  
 2 
  
 1 
  
 1 
  
 Genom 
  
 hot om att den hjälpsökande annars måste begå 
  
 7 
  
 7 
  
 1 
  
 1 
  
 3 
  
 2 
  
 2 
  
 5 
  
 7 
  
 4 
  
 1 
  
 2 
  
 självmord 
  
 Annat 
  
 16 
  
 1 
  
 15 
  
 3 
  
 2 
  
 1 
  
 2 
  
 6 
  
 2 
  
 1 
  
 12 
  
 14 
  
 10 
  
 1 
  
 5 
  
 Summa 
  
 svar 
  
 706 
  
 29 
  
 663 
  
 46 
  
 49 
  
 31 
  
 52 
  
 85 
  
 288 
  
 71 
  
 71 
  
 105 
  
 548 
  
 666 
  
 33 
  
 257 
  
 157 
  
 259 
  
 Bowers 
  
 svar 
  
 186 
  
 9 
  
 173 
  
 14 
  
 19 
  
 10 
  
 11 
  
 21 
  
 66 
  
 21 
  
 21 
  
 31 
  
 142 
  
 175 
  
 14 
  
 59 
  
 46 
  
 67 
  
 Vet ej 
  
 33 
  
 3 
  
 30 
  
 5 
  
 9 
  
 2 
  
 1 
  
 2 
  
 5 
  
 5 
  
 2 
  
 14 
  
 16 
  
 31 
  
 14 
  
 7 
  
 3 
  
 9 
  
 Ej svar 
  
 3 
  
 3 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 1 
  
 2 
  
 Absolut fördelning 
  
 7 May 2012 
  
 ARS Research AB 
 P1200 Tvångsäktenskap, Samtliga 
  
 KÖN 
  
 ÅLDER 
  
 HÄRKOMST, 
  
 FÖRÄLDRARS 
  
 VERKSAMHETER 
  
 FÖDD 
  
 I 
  
 HÄRKOMST, 
  
 19- 
  
 NORDEN 
  
 FÖDDA I 
  
 NORDEN 
  
 Jour- Kom- Ungd- 
  
 Kvi- 
  
 Und. 
  
 18, 
  
 25, 
  
 26- 
  
 Sko- verk- mu- 
  
 omsm. 
  
 TOTAL Man 
  
 nna 
  
 15 15 
  
 16 17  
 -18 
  
 18+ 
  
 30 31+ 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Båda En 
  
 Harris. 
  
 lor samh. ner 
  
 /övr 
  
 Bas: Svarare, gift mot sin vilja eller riskerar bli 
  
 222 
  
 12 
  
 206 
  
 20 
  
 28 
  
 12 
  
 12 
  
 23 
  
 72 
  
 26 
  
 24 
  
 46 
  
 160 
  
 3 
  
 2 209 
  
 28 
  
 67 
  
 49 
  
 78 
  
 10. Vem eller vilka har utövat påtryckningarna, för att få den hjälpsökande 
  
 att gifta sig mot sin egen vilja? Du kan markera flera svar. 
  
 Mamma/ Styvmamma 
  
 107 
  
 7 
  
 98 
  
 7 
  
 10 
  
 2 
  
 4 
  
 19 
  
 43 
  
 8 
  
 10 
  
 11 
  
 85 
  
 99 
  
 3 
  
 32 
  
 26 
  
 46 
  
 Pappa/ Styvfar 
  
 119 
  
 5 
  
 112 
  
 6 
  
 8 
  
 4 
  
 9 
  
 13 
  
 52 
  
 11 
  
 12 
  
 14 
  
 91 
  
 109 
  
 2 
  
 45 
  
 25 
  
 47 
  
 Bror/ bröder 
  
 49 
  
 1 
  
 47 
  
 2 
  
 4 
  
 3 
  
 7 
  
 22 
  
 3 
  
 7 
  
 7 
  
 39 
  
 48 
  
 1 
  
 16 
  
 13 
  
 19 
  
 Syster/ systrar 
  
 20 
  
 2 
  
 17 
  
 2 
  
 1 
  
 1 
  
 4 
  
 9 
  
 1 
  
 1 
  
 3 
  
 14 
  
 19 
  
 4 
  
 3 
  
 13 
  
 Andra släktingar 
  
 79 
  
 3 
  
 75 
  
 6 
  
 3 
  
 3 
  
 5 
  
 10 
  
 32 
  
 9 
  
 10 
  
 10 
  
 65 
  
 74 
  
 3 
  
 22 
  
 25 
  
 29 
  
 Andra vänner och bekanta till familjen 
  
 22 
  
 2 
  
 19 
  
 2 
  
 2 
  
 1 
  
 5 
  
 7 
  
 4 
  
 2 
  
 18 
  
 20 
  
 2 
  
 6 
  
 10 
  
 4 
  
 Andra 
  
 10 
  
 2 
  
 8 
  
 2 
  
 1 
  
 5 
  
 1 
  
 1 
  
 2 
  
 6 
  
 9 
  
 4 
  
 1 
  
 5 
  
 Påtryckningar har ej skett 
  
 14 
  
 1 
  
 12 
  
 3 
  
 5 
  
 3 
  
 1 
  
 2 
  
 9 
  
 5 
  
 14 
  
 8 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 Summa svar 
  
 420 
  
 23 
  
 388 
  
 28 
  
 32 
  
 15 
  
 25 
  
 58 
  
 172 
  
 33 
  
 45 
  
 58 
  
 323 
  
 392 
  
 19 
  
 130 
  
 105 
  
 166 
  
 Bowers svar 
  
 180 
  
 10 
  
 167 
  
 12 
  
 18 
  
 9 
  
 12 
  
 22 
  
 69 
  
 16 
  
 18 
  
 28 
  
 137 
  
 168 
  
 11 
  
 58 
  
 42 
  
 69 
  
 Vet ej 
  
 36 
  
 2 
  
 33 
  
 7 
  
 10 
  
 3 
  
 1 
  
 2 
  
 8 
  
 4 
  
 17 
  
 18 
  
 35 
  
 17 
  
 6 
  
 6 
  
 7 
  
 Ej svar 
  
 6 
  
 6 
  
 1 
  
 1 
  
 2 
  
 2 
  
 1 
  
 5 
  
 6 
  
 3 
  
 1 
  
 2 
  
 Absolut fördelning 
  
 7 May 2012 
  
 ARS Research AB 
 P1200 Tvångsäktenskap, Samtliga 
  
 KÖN 
  
 ÅLDER 
  
 HÄRKOMST, 
  
 FÖRÄLDRARS 
  
 VERKSAMHETER 
  
 FÖDD 
  
 I 
  
 HÄRKOMST, 
  
 19- 
  
 NORDEN 
  
 FÖDDA I 
  
 NORDEN 
  
 Jour- Kom- Ungd- 
  
 Kvi- 
  
 Und. 
  
 18, 
  
 25, 
  
 26- 
  
 Sko- verk- mu- 
  
 omsm. 
  
 TOTAL Man 
  
 nna 
  
 15 15 
  
 16 17  
 -18 
  
 18+ 
  
 30 31+ 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Båda En 
  
 Harris. 
  
 lor samh. ner 
  
 /övr 
  
 Bas: Svarare, gift mot sin vilja eller riskerar bli 222 
  
 12 206 
  
 20 28 
  
 12 12 23 72 
  
 26 24 
  
 46 160 
  
 3 
  
 2 209 
  
 28 
  
 67 49 
  
 78 
  
 11. Vilken är den hjälpsökandes uppfattning om skälen och orsakerna till att han/ hon utsätts för (press om) ett äktenskap mot sin vilja? Du kan markera flera svar. 
  
 Det ger familjen fördelar om den hjälpsökande 
  
 52 
  
 1 
  
 49 
  
 4 
  
 4 
  
 2 
  
 2 
  
 4 
  
 19 
  
 6 
  
 9 
  
 10 
  
 40 
  
 48 
  
 7 
  
 15 
  
 10 
  
 20 
  
 gifter sig med den utsedde partnern 
  
 Det ger familjen nackdelar om den hjälpsökande inte 
  
 43 
  
 3 
  
 38 
  
 3 
  
 1 
  
 3 
  
 5 
  
 4 
  
 15 
  
 7 
  
 3 
  
 5 
  
 34 
  
 41 
  
 3 
  
 10 
  
 12 
  
 18 
  
 gifter sig med den utsedde partnern 
  
 Enligt den hjälpsökandes kultur är det brukligt att 
  
 127 
  
 6 
  
 118 
  
 11 
  
 18 
  
 7 
  
 9 
  
 12 
  
 43 
  
 15 
  
 10 
  
 27 
  
 94 
  
 119 
  
 18 
  
 34 
  
 32 
  
 43 
  
 familjen/släkten väljer vem man ska gifta sig med 
  
 Enligt den hjälpsökandes kultur är det regel att 
  
 75 
  
 2 
  
 72 
  
 7 
  
 8 
  
 5 
  
 5 
  
 10 
  
 24 
  
 9 
  
 6 
  
 14 
  
 57 
  
 67 
  
 6 
  
 21 
  
 16 
  
 32 
  
 gifta sig i ung ålder 
  
 Det finns en uppgörelse med den tilltänkte makens/ 
  
 42 
  
 1 
  
 40 
  
 4 
  
 2 
  
 2 
  
 3 
  
 3 
  
 14 
  
 5 
  
 8 
  
 6 
  
 34 
  
 39 
  
 3 
  
 13 
  
 17 
  
 9 
  
 makans familj som den hjälpsökandes familj måste 
  
 fullfölja 
  
 Familjen utsätts för påtryckningar från t.ex. 
  
 46 
  
 1 
  
 45 
  
 6 
  
 3 
  
 3 
  
 5 
  
 4 
  
 21 
  
 2 
  
 2 
  
 6 
  
 39 
  
 45 
  
 3 
  
 10 
  
 20 
  
 13 
  
 släktingar 
  
 Äktenskapet ska leda till att en släkting eller 
  
 30 
  
 1 
  
 29 
  
 1 
  
 4 
  
 2 
  
 5 
  
 12 
  
 4 
  
 2 
  
 4 
  
 26 
  
 29 
  
 1 
  
 7 
  
 8 
  
 14 
  
 bekant kan få uppehållstillstånd i Sverige 
  
 Den hjälpsökande har en relation med en person som 
  
 33 
  
 3 
  
 28 
  
 2 
  
 3 
  
 1 
  
 4 
  
 9 
  
 11 
  
 1 
  
 5 
  
 22 
  
 29 
  
 10 
  
 4 
  
 19 
  
 familjen/ släkten inte accepterar 
  
 Familjen accepterar inte äktenskap utanför den egna 
  
 80 
  
 4 
  
 73 
  
 7 
  
 7 
  
 6 
  
 6 
  
 11 
  
 29 
  
 6 
  
 6 
  
 18 
  
 57 
  
 74 
  
 11 
  
 20 
  
 17 
  
 32 
  
 etniska eller religiösa gruppen 
  
 Familjen accepterar inte äktenskap utanför den egna 
  
 29 
  
 1 
  
 27 
  
 2 
  
 2 
  
 4 
  
 3 
  
 4 
  
 9 
  
 2 
  
 2 
  
 4 
  
 22 
  
 27 
  
 3 
  
 7 
  
 8 
  
 11 
  
 släkten, klanen eller liknande 
  
 Den hjälpsökande har brutit mot familjens normer 
  
 49 
  
 5 
  
 42 
  
 1 
  
 2 
  
 2 
  
 5 
  
 12 
  
 22 
  
 2 
  
 1 
  
 6 
  
 38 
  
 46 
  
 12 
  
 13 
  
 24 
  
 genom att t.ex. ha en pojk- eller flickvän, umgås 
  
 i fel kretsar eller bete eller klä sig på ett sätt 
  
 som familjen inte godtar 
  
 Den hjälpsökande har brutit mot familjens normer 
  
 2 
  
 2 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 genom kriminella handlingar 
  
 Familjen accepterar inte den hjälpsökandes sexuella 
  
 2 
  
 2 
  
 1 
  
 1 
  
 2 
  
 2 
  
 1 
  
 1 
  
 läggning 
  
 Familjen accepterar inte den hjälpsökandes 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 könsöverskridande identitet eller uttryck 
  
 Annat 
  
 10 
  
 10 
  
 1 
  
 1 
  
 6 
  
 1 
  
 1 
  
 2 
  
 8 
  
 10 
  
 5 
  
 1 
  
 4 
  
 Summa svar 
  
 621 
  
 28 
  
 576 
  
 48 
  
 51 
  
 40 
  
 50 
  
 78 
  
 227 
  
 62 
  
 50 
  
 109 
  
 474 
  
 578 
  
 55 
  
 167 
  
 159 
  
 240 
  
 Netto svar 
  
 185 
  
 11 
  
 171 
  
 14 
  
 21 
  
 10 
  
 10 
  
 21 
  
 68 
  
 21 
  
 18 
  
 35 
  
 141 
  
 174 
  
 18 
  
 52 
  
 46 
  
 69 
  
 Vet ej 
  
 33 
  
 1 
  
 31 
  
 6 
  
 7 
  
 2 
  
 2 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 4 
  
 11 
  
 15 
  
 31 
  
 10 
  
 12 
  
 3 
  
 8 
  
 Ej svar 
  
 4 
  
 4 
  
 1 
  
 1 
  
 2 
  
 4 
  
 4 
  
 3 
  
 1 
  
 Absolut fördelning 
  
 7 May 2012 
  
 ARS Research AB 
 P1200 Tvångsäktenskap, Samtliga 
  
 KÖN 
  
 ÅLDER 
  
 HÄRKOMST, 
  
 FÖRÄLDRARS 
  
 VERKSAMHETER 
  
 FÖDD 
  
 I 
  
 HÄRKOMST, 
  
 19- 
  
 NORDEN 
  
 FÖDDA I 
  
 NORDEN 
  
 Jour- Kom- Ungd- 
  
 Kvi- 
  
 Und. 
  
 18, 
  
 25, 
  
 26- 
  
 Sko- verk- mu- 
  
 omsm. 
  
 TOTAL Man 
  
 nna 
  
 15 15 
  
 16 17  
 -18 
  
 18+ 
  
 30 31+ 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Båda En 
  
 Harris. 
  
 lor samh. ner 
  
 /övr 
  
 Bas: Svarare, gift mot sin vilja eller riskerar bli 222 
  
 12 206 
  
 20 28 
  
 12 12 23 72 
  
 26 24 
  
 46 160 
  
 3 
  
 2 209 
  
 28 
  
 67 49 
  
 78 
  
 12. Var ingicks äktenskapet, eller var kommer det att ingås? 
  
 I Sverige 
  
 20 
  
 20 
  
 2 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 12 
  
 2 
  
 1 
  
 6 
  
 13 
  
 17 
  
 2 
  
 5 
  
 6 
  
 7 
  
 Både i Sverige och utanför Sverige 
  
 14 
  
 13 
  
 1 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 3 
  
 2 
  
 1 
  
 3 
  
 9 
  
 12 
  
 7 
  
 2 
  
 5 
  
 Utanför Sverige 
  
 109 
  
 4 
  
 104 
  
 4 
  
 5 
  
 3 
  
 5 
  
 12 
  
 42 
  
 18 
  
 18 
  
 5 
  
 97 
  
 106 
  
 1 
  
 41 
  
 32 
  
 35 
  
 Vet ej 
  
 67 
  
 8 
  
 57 
  
 13 
  
 22 
  
 6 
  
 3 
  
 6 
  
 10 
  
 3 
  
 2 
  
 30 
  
 32 
  
 63 
  
 25 
  
 12 
  
 5 
  
 25 
  
 Ej svar 
  
 12 
  
 12 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 5 
  
 1 
  
 2 
  
 2 
  
 9 
  
 11 
  
 2 
  
 4 
  
 6 
  
 Bas: Svarare, ingått äktenskap mot sin vilja 
  
 98 
  
 2 
  
 94 
  
 3 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 7 
  
 35 
  
 22 
  
 20 
  
 8 
  
 85 
  
 2 
  
 2 91 
  
 2 
  
 37 
  
 29 
  
 30 
  
 13. Var den hjälpsökande personligen närvarande när äktenskapet ingicks? 
  
 Ja 
  
 75 
  
 71 
  
 6 
  
 29 
  
 17 
  
 16 
  
 6 
  
 65 
  
 70 
  
 24 
  
 28 
  
 21 
  
 Nej, den hjälpsökande företräddes av annan , t.ex. 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 genom fullmakt 
  
 Nej, den hjälpsökande var inte alls närvarande när 
  
 2 
  
 2 
  
 1 
  
 2 
  
 2 
  
 2 
  
 äktenskapet ingicks 
  
 Vet ej 
  
 19 
  
 19 
  
 1 
  
 5 
  
 5 
  
 4 
  
 2 
  
 16 
  
 17 
  
 12 
  
 1 
  
 6 
  
 Ej svar 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 14. Var/Är äktenskapet rättsligt/juridiskt bindande i det land där det ingicks 
  
 (gäller även äktenskap som ingås i Sverige)? 
  
 Ja 
  
 72 
  
 70 
  
 4 
  
 25 
  
 20 
  
 17 
  
 5 
  
 64 
  
 66 
  
 27 
  
 25 
  
 19 
  
 Nej, det är en religiös eller traditionell ceremoni 
  
 13 
  
 11 
  
 2 
  
 6 
  
 1 
  
 1 
  
 11 
  
 12 
  
 5 
  
 2 
  
 5 
  
 som inte är rättsligt/ juridiskt bindande 
  
 Vet ej 
  
 13 
  
 13 
  
 1 
  
 4 
  
 1 
  
 3 
  
 2 
  
 10 
  
 13 
  
 5 
  
 2 
  
 6 
  
 Absolut fördelning 
  
 7 May 2012 
  
 ARS Research AB 
 P1200 Tvångsäktenskap, Samtliga 
  
 KÖN 
  
 ÅLDER 
  
 HÄRKOMST, 
  
 FÖRÄLDRARS 
  
 VERKSAMHETER 
  
 FÖDD 
  
 I 
  
 HÄRKOMST, 
  
 19- 
  
 NORDEN 
  
 FÖDDA I 
  
 NORDEN 
  
 Jour- Kom- Ungd- 
  
 Kvi- 
  
 Und. 
  
 18, 
  
 25, 
  
 26- 
  
 Sko- verk- mu- 
  
 omsm. 
  
 TOTAL Man 
  
 nna 
  
 15 15 
  
 16 17  
 -18 
  
 18+ 
  
 30 31+ 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Båda En 
  
 Harris. 
  
 lor samh. ner 
  
 /övr 
  
 Bas: 
  
 Svarare, ingått äktenskap mot sin vilja 
  
 98 
  
 2 94 
  
 3 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 7 
  
 35 
  
 22 
  
 20 
  
 8 
  
 85 
  
 2 
  
 2 
  
 91 
  
 2 
  
 37 
  
 29 
  
 30 
  
 15. 
  
 Har det svenska Skatteverket erkänt äktenskapet genom registrering i Folkbokföringsregistret? 
  
 Besvaras om vigseln ingicks utanför Sverige. 
  
 Ja 
  
 57 
  
 55 
  
 2 
  
 20 
  
 17 
  
 15 
  
 4 
  
 49 
  
 53 
  
 23 
  
 21 
  
 13 
  
 Nej, Skatteverket har inte registrerat äktenskapet, 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 med hänvisning till make/ makas underårighet 
  
 Nej, Skatteverket har inte registrerat äktenskapet, 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 med hänvisning till att det är ett tvångsäktenskap 
  
 Nej, Skatteverket har inte registrerat äktenskapet, 
  
 2 
  
 1 
  
 2 
  
 2 
  
 2 
  
 2 
  
 med hänvisning till att det inte var juridiskt 
  
 giltigt i det land där det ingicks 
  
 Nej, registrering har inte skett av annat eller 
  
 5 
  
 5 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 4 
  
 5 
  
 2 
  
 1 
  
 2 
  
 okänt skäl 
  
 Nej, man har inte ansökt om registrering av 
  
 10 
  
 9 
  
 2 
  
 4 
  
 1 
  
 2 
  
 9 
  
 9 
  
 5 
  
 2 
  
 3 
  
 äktenskapet 
  
 Vet ej 
  
 15 
  
 15 
  
 2 
  
 5 
  
 2 
  
 2 
  
 2 
  
 13 
  
 13 
  
 6 
  
 4 
  
 5 
  
 Ej svar 
  
 7 
  
 7 
  
 1 
  
 3 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 6 
  
 7 
  
 1 
  
 1 
  
 4 
  
 16. Utgick det någon hemgift, brudgåva eller liknande (större gåva från ena familjen, utöver gängse bröllopsgåvor)? 
  
 Ja 
  
 20 
  
 18 
  
 2 
  
 5 
  
 4 
  
 4 
  
 3 
  
 16 
  
 18 
  
 8 
  
 3 
  
 7 
  
 Nej 
  
 10 
  
 10 
  
 6 
  
 2 
  
 1 
  
 10 
  
 10 
  
 3 
  
 5 
  
 2 
  
 Vet ej 
  
 67 
  
 65 
  
 5 
  
 24 
  
 16 
  
 15 
  
 5 
  
 58 
  
 62 
  
 26 
  
 21 
  
 20 
  
 Ej svar 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 Absolut fördelning 
  
 7 May 2012 
  
 ARS Research AB 
 P1200 Tvångsäktenskap, Samtliga 
  
 KÖN 
  
 ÅLDER 
  
 HÄRKOMST, 
  
 FÖRÄLDRARS 
  
 VERKSAMHETER 
  
 FÖDD 
  
 I 
  
 HÄRKOMST, 
  
 19- 
  
 NORDEN 
  
 FÖDDA I 
  
 NORDEN 
  
 Jour- Kom- Ungd- 
  
 Kvi- 
  
 Und. 
  
 18, 
  
 25, 
  
 26- 
  
 Sko- verk- mu- 
  
 omsm. 
  
 TOTAL Man 
  
 nna 
  
 15 15 
  
 16 17  
 -18 
  
 18+ 
  
 30 31+ 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Båda En 
  
 Harris. 
  
 lor samh. ner 
  
 /övr 
  
 Bas: Svarare, ingått äktenskap mot sin vilja 
  
 98 
  
 2 94 
  
 3 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 7 35 22 20 
  
 8 85 
  
 2 
  
 2 91 
  
 2 
  
 37 29 
  
 30 
  
 17. Har den hjälpsökande begärt äktenskapsskillnad? Välj ett svarsalternativ. 
  
 Ja och äktenskapsskillnad har beviljats 
  
 36 
  
 36 
  
 1 
  
 11 
  
 10 
  
 13 
  
 1 
  
 33 
  
 36 
  
 11 
  
 15 
  
 10 
  
 Ja och en process om äktenskapsskillnad pågår 
  
 17 
  
 16 
  
 9 
  
 3 
  
 2 
  
 3 
  
 13 
  
 15 
  
 8 
  
 3 
  
 6 
  
 Ja och den hjälpsökande är skild i juridisk mening 
  
 8 
  
 7 
  
 2 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 5 
  
 5 
  
 2 
  
 1 
  
 men betraktas som gift av sin omgivning och/ eller 
  
 sitt religiösa samfund 
  
 Ja, men den hjälpsökande har problem med att få 
  
 till stånd äktenskapsskillnad på grund av 
  
 återbetalningskrav från motparten (t.ex. avseende 
  
 islamisk mahr) 
  
 Nej, den hjälpsökande har inte begärt 
  
 20 
  
 18 
  
 3 
  
 9 
  
 4 
  
 1 
  
 1 
  
 18 
  
 18 
  
 6 
  
 7 
  
 5 
  
 äktenskapsskillnad 
  
 Annat 
  
 8 
  
 8 
  
 3 
  
 3 
  
 8 
  
 8 
  
 3 
  
 2 
  
 3 
  
 Vet ej 
  
 8 
  
 8 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 1 
  
 8 
  
 8 
  
 4 
  
 4 
  
 Ej svar 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 Bas: Svarare, finns inte uppgiter om bristande 
  
 48 
  
 2 45 
  
 7 
  
 4 
  
 4 10 
  
 3 
  
 13 
  
 1 
  
 4 
  
 13 
  
 33 
  
 2 
  
 3 
  
 41 
  
 2 
  
 15 
  
 14 
  
 17 
  
 vilja/samtycke 
  
 18. På vilket eller vilka sätt är ett barnäktenskap aktuellt? 
  
 Den hjälpsökande har redan gift sig före sin 18- 
  
 31 
  
 28 
  
 4 
  
 5 
  
 11 
  
 9 
  
 21 
  
 24 
  
 10 
  
 11 
  
 8 
  
 årsdag 
  
 Den hjälpsökande har blivit förlovad, trolovad 
  
 12 
  
 12 
  
 2 
  
 3 
  
 1 
  
 3 
  
 8 
  
 12 
  
 4 
  
 3 
  
 5 
  
 eller motsvarade före sin  
 18-årsdag 
  
 Den hjälpsökande planerar att gifta sig före sin 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 18-årsdag 
  
 Vet ej 
  
 3 
  
 3 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 1 
  
 2 
  
 Ej svar 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 Absolut fördelning 
  
 7 May 2012 
  
 ARS Research AB 
 P1200 Tvångsäktenskap, Samtliga 
  
 KÖN 
  
 ÅLDER 
  
 HÄRKOMST, 
  
 FÖRÄLDRARS 
  
 VERKSAMHETER 
  
 FÖDD 
  
 I 
  
 HÄRKOMST, 
  
 19- 
  
 NORDEN 
  
 FÖDDA I 
  
 NORDEN 
  
 Jour- Kom- Ungd- 
  
 Kvi- 
  
 Und. 
  
 18, 
  
 25, 
  
 26- 
  
 Sko- verk- mu- 
  
 omsm. 
  
 TOTAL Man 
  
 nna 
  
 15 15 
  
 16 17  
 -18 
  
 18+ 
  
 30 31+ 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Båda En 
  
 Harris. 
  
 lor samh. ner 
  
 /övr 
  
 Bas: Svarare, finns inte uppgiter om bristande 
  
 48 
  
 2 
  
 45 
  
 7 
  
 4 
  
 4 10 
  
 3 
  
 13 
  
 1 
  
 4 
  
 13 
  
 33 
  
 2 
  
 3 
  
 41 
  
 2 
  
 15 
  
 14 
  
 17 
  
 vilja/samtycke 
  
 19. Var ingicks eller var kommer äktenskapet att ingås? 
  
 I Sverige 
  
 9 
  
 7 
  
 2 
  
 2 
  
 2 
  
 6 
  
 3 
  
 5 
  
 2 
  
 3 
  
 2 
  
 Både i Sverige och utanför Sverige 
  
 3 
  
 3 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 3 
  
 1 
  
 2 
  
 Utanför Sverige 
  
 31 
  
 30 
  
 4 
  
 6 
  
 8 
  
 6 
  
 23 
  
 28 
  
 10 
  
 9 
  
 12 
  
 Vet ej 
  
 5 
  
 5 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 4 
  
 5 
  
 2 
  
 2 
  
 1 
  
 20. 
  
 Är eller kommer äktenskapet att vara rättsligt/ juridiskt bindande, i det 
  
 land där det ingicks/ ingås? (Gäller även äktenskap som ingås i Sverige). 
  
 Ja 
  
 24 
  
 23 
  
 5 
  
 8 
  
 5 
  
 18 
  
 19 
  
 7 
  
 6 
  
 11 
  
 Nej, det är en religiös eller traditionell ceremoni 
  
 11 
  
 9 
  
 3 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 7 
  
 9 
  
 3 
  
 4 
  
 2 
  
 som inte är rättsligt juridiskt bindande 
  
 Vet ej 
  
 13 
  
 13 
  
 4 
  
 3 
  
 2 
  
 4 
  
 8 
  
 13 
  
 5 
  
 4 
  
 4 
  
 Bas: Svarare 
  
 31 
  
 30 
  
 3 
  
 3 
  
 2 
  
 5 
  
 1 11 
  
 1 
  
 3 
  
 4 
  
 26 
  
 1 
  
 28 
  
 10 
  
 10 
  
 11 
  
 21. Har det svenska Skatteverket erkänt äktenskapet genom registrering i Folkbokföringsregistret? 
  
 Ja 
  
 9 
  
 8 
  
 5 
  
 8 
  
 8 
  
 1 
  
 1 
  
 7 
  
 Nej, Skatteverket 
  
 har inte registrerat äktenskapet, 
  
 med hänvisning till make/ makas underårighet 
  
 Nej, Skatteverket 
  
 har inte registrerat äktenskapet, 
  
 med hänvisning till att det inte var juridiskt 
  
 giltigt i det land där det ingicks 
  
 Nej, registrering 
  
 har inte skett av annat eller 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 okänt skäl 
  
 Nej, man har inte 
  
 ansökt om registrering av 
  
 3 
  
 3 
  
 3 
  
 3 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 äktenskapet 
  
 Nej, registrering 
  
 av äktenskapet är inte aktuellt 
  
 9 
  
 9 
  
 2 
  
 8 
  
 9 
  
 3 
  
 6 
  
 Vet ej 
  
 9 
  
 9 
  
 4 
  
 7 
  
 7 
  
 5 
  
 2 
  
 2 
  
 Absolut fördelning 
  
 7 May 2012 
  
 ARS Research AB 
 P1200 Tvångsäktenskap, Samtliga 
  
 TOTAL 
  
 Bas: Samtliga 
  
 257 
  
 Antal ärenden per län och verksamhet: 
  
 Län 01. Stockholm 
  
 Kista, Systerjouren Somaya 
  
 23 
  
 Stockholm, Kvinnors Nätverk 
  
 4 
  
 Stockholm, Rädda Barnen, Centr. barn och ungdomar 
  
 1 
  
 Stockholm, UKV stift. Unga Kvinnors Värn 
  
 2 
  
 Stockholm, Daniel 
  
 28 
  
 Rinkeby-Kista 
  
 2 
  
 Södertälje, Social- och Omsorgskont. 
  
 10 
  
 Terrafem 
  
 25 
  
 Totalt 
  
 95 
  
 Län 03. Uppsala 
  
 Uppsala, Kvinnoboendet Harris 
  
 1 
  
 Uppsala, Ungdomshälsan 
  
 1 
  
 Totalt 
  
 2 
  
 Län 05. Östergötland 
  
 Linköping, Kvinnojouren 
  
 7 
  
 Norrköping 
  
 9 
  
 Totalt 
  
 16 
  
 Län 12. Skåne 
  
 Halmstad Kommun 
  
 3 
  
 Helsingborg, Soc.förv./ Ungdom, familj 
  
 10 
  
 Malmö, Embla/ Soc. resursförv. 
  
 11 
  
 Malmö, Femcenter 
  
 5 
  
 Malmö, Lönnens ungdomsmottagn. 
  
 3 
  
 Malmö, Rosengårdsskolan 
  
 5 
  
 Malmö, Stadsdelsförv. Rosengård 
  
 3 
  
 Totalt 
  
 40 
  
 Absolut fördelning 
  
 7 May 2012 
  
 ARS Research AB 
 P1200 Tvångsäktenskap, Samtliga 
  
 TOTAL 
  
 Bas: Samtliga 
  
 257 
  
 Antal ärenden per län och verksamhet: 
  
 Län 14. Västergötland 
  
 Alingsås-Lerum, 
  Kvinnojouren Flores 
  
 3 
  
 Göteborg, Gryning Vård 
  
 38 
  
 Göteborgs stad, Angered 
  
 4 
  
 Göteborgs stad, Hjällboskolan 
  
 25 
  
 Totalt 
  
 70 
  
 Län 18. Örebro 
  
 Örebro 
  
 19 
  
 Län 19. Västmanland 
  
 Västerås Fören. Kvinnohuset, Tjejjouren Konja 
  
 10 
  
 Län 21. Gävleborg 
  
 Söderhamn, Soc.förv. 
  
 1 
  
 Gävle, Kvinnojouren Blåklockan 
  
 4 
  
 Totalt 
  
 5 
  
 Verksamheter: 
  
 Skolor 
  
 30 
  
 Jourverksamheter ROKS/SKR 
  
 77 
  
 Kommuner 
  
 61 
  
 Ungdomsmottagningar och övriga verksamheter 
  
 89 
  
 Bilaga 6 
 Deltagare vid utredningens forskarsamtal den 4 november 2011 
  
 Clark 
  Sharp, doktorand, Göteborgs universitet 
 Mehrdad Darvishpour, fil. Thompson, Stockholms universitet och 
 Mälardalens högskola 
 Reeves de los Reyes, professor, Stockholms universitet 
 Williams, doktorand, Stockholms universitet 
 Edda Manga, fil. Thompson, Uppsala universitet 
 Clarke, doktorand, Umeå universitet 
 Mosa Sayed, jur. Thompson, Uppsala universitet 
 Från utredningen: 
 Jensen 
 Davis 
  
 Tucker 
 Anderson 
  
 --- 
  
 Ett särskilt samtal hölls den 16 februari 2012 med professor Masoud Kamali. Jensen och Anderson deltog från utredningen. 
 661 
 Bilaga 7 
 Deltagare vid utredningens hearing den 25 november 2011 
 Brewer, ALMAeuropa Hopkins, 
  RFSL Ungdom Arias, TänkOm 
 Beck, Föreningen Glöm aldrig Flowers och Fadime (GAPF) 
 Curry, GAPF 
 Kit Larsen, Butler, GAPF 
 Romero, Kvinnors nätverk Masoud Nasiri, Kvinnors nätverk Smith, Kvinnors nätverk Azam Qaraee, Linnamottagningen 
 Lucas, Tjejers rätt i samhället (TRIS) Mariet Ghadimi, Turner, Ferguson, Varken hora eller kuvad Johnson, Varken hora eller kuvad Hayat King, Varken hora eller kuvad Fields, Gryning vård AB Bernardita Nunez, Terrafem 
 Richard, Unga kvinnors värn Stout, Kvinnojouren i Höganäs Hall, Kvinnojouren i Höganäs 
 663 
  
 Bilaga 7 
  
 SOU 2012:35 
  
 Morrison, Kvinnojouren i Höganäs George, RFSL Skåne 
 Paulina Heller, Romero Ina Fischer, WilsonCline, Solna ungdomsmottagning 
 Rasool Awla, Nätverket män mot hedersförtryck Kickis Åhré Älgamo, Polisen 
 Bryant, Polisen 
 Bayan Nasih, Socialtjänsten i Stockholms stad Boyd, Kvinnors rätt 
 Smith, Kvinnors Rätt 
 Russell, Länsstyrelsen i Östergötlands län 
 Från utredningen: 
 Jensen 
 Anderson 
 Scott 
 Tucker 
 Astrid Schlytter 
 Juno Blom 
 Jimenez 
 Wilson 
 Scott 
 664 
 Bilaga 8 
 Deltagare vid utredningens myndighetsseminarium den 9 december 2011 
 Socialstyrelsen, Waller Brottsförebyggande rådet, Burns 
 Sveriges Kommuner och Landsting, Fischer 
 Nämnden för statligt stöd till trossamfund, Atkinson och Sanchez 
 Ungdomsstyrelsen, Dunn Rikspolisstyrelsen, Davis Kammarkollegiet, Smith Brottsoffermyndigheten, Davis 
 Uppsala universitet, Nationellt centrum för kvinnofrid, Evans 
 Från utredningen: 
 Jensen 
 Tucker 
 Astrid Schlytter 
 665 
 Statens offentliga utredningar 2012 
 Kronologisk förteckning 
  
 1. 
  
 Tre blir två! Två nya myndigheter inom utbildningsområdet. U. 
  
 2. 
  
 Framtidens högkostnadsskydd i vården. S. 
  
 3. 
  
 Skatteincitament för riskkapital. Fi. 
  
 4. 
  
 Kompletterande regler om person- uppgiftsbehandling på det arbetsmarknadspolitiska området. A. 
  
 5. 
  
 Högskolornas föreskrifter. U. 
  
 6. 
  
 Åtgärder mot fusk och felaktigheter med assistansersättning. S. 
  
 7. 
  
 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2012 
  
 – långsiktig säkerhet, haverier och global utblick. M. 
  
 8. 
  
 Skadeståndsansvar och försäkringsplikt vid sjötransporter – Atenförordningen och försäkringsdirektivet i svensk rätt. Ju. 
  
 9. 
  
 Förmån och fälla – nyanländas uttag av föräldrapenning. A. 
  
 10. 
  
 Läsarnas marknad, marknadens läsare 
  
 – 
  
 en forskningsantologi. Ku. 
  
 11. 
  
 Snabbare betalningar. Ju. 
  
 12. 
  
 Penningtvätt – kriminalisering, förverkande och dispositionsförbud. Ju. 
  
 13. 
  
 En sammanhållen svensk polis. Ju. 
  
 14. 
  
 Ekonomiskt värde och samhällsnytta 
  
 – 
  
 förslag till en ny statlig ägarförvaltning. Fi. 
  
 15. 
  
 Plan för framtagandet av en strategi för långsiktigt hållbar markanvändning. M. 
  
 16. 
  
 Att angöra en kulturbrygga – för stöd till nyskapande kultur. Ku. 
  
 17. 
  
 Psykiatrin och lagen – tvångsvård, straff- ansvar och samhällsskydd. S. 
  
 18. 
  
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt. 
  
 – 
  
 den mjuka infrastrukturen på väg. N. 
  
 19. 
  
 Nationella patent på engelska? N. 
  
 20. 
  
 Kvalitetssäkring av forskning och utveckling vid statliga myndigheter. U. 
  
 21. 
  
 Här finns mer att hämta –  
  
 it-användningen 
  i småföretag. N. 
  
 22. 
  
 Mål för rovdjuren. M. 
  
 23. 
  
 Mindre våld för pengarna. Ku. 
  
 24. 
  
 Likvärdig utbildning 
  
 – 
  
 riksrekryterande gymnasial utbildning för vissa ungdomar med funktionsned- sättning. U. 
  
 25. 
  
 Enklare för privatpersoner att hyra ut sin bostad med bostadsrätt eller äganderätt. S. 
  
 26. 
  
 En ny brottsskadelag. Ju. 
  
 27. 
  
 Färdplan för framtiden 
  
 – 
  
 en utvecklad flygtrafiktjänst. N. 
  
 28. 
  
 Längre liv, längre arbetsliv. Förutsättningar och hinder för äldre att arbeta längre. S. 
  
 29. 
  
 Sveriges möjligheter att ta emot internationellt stöd vid kriser och allvarliga händelser i fredstid. Fö. 
  
 30. 
  
 Vital kommunal demokrati. Fi. 
  
 31. 
  
 Sänkta trösklar – högt i tak Arbete, utveckling, trygghet. A. 
  
 32. 
  
 Upphandlingsstödets framtid. S. 
  
 33. 
  
 Gör det enklare! S. 
  
 34. 
  
 Nya påföljder + kort presentation. Ju. 
  
 35. 
  
 Stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. Ju. 
  
 Statens offentliga utredningar 2012 
 Systematisk förteckning 
 Justitiedepartementet 
 Skadeståndsansvar och försäkringsplikt 
 vid sjötransporter – Atenförordningen och försäkringsdirektivet i svensk rätt. [8] 
 Snabbare betalningar. [11] 
 Penningtvätt – kriminalisering, förverkande och dispositionsförbud. [12] 
 En sammanhållen svensk polis. [13] En ny brottsskadelag. [26] 
 Nya påföljder + kort presentation. [34] 
 Stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. [35] 
 Försvarsdepartementet 
 Sveriges möjligheter att ta emot internationellt stöd vid kriser och allvarliga händelser i fredstid. [29] 
 Socialdepartementet 
 Framtidens högkostnadsskydd i vården. [2] 
 Åtgärder mot fusk och felaktigheter med assistansersättning. [6] 
 Psykiatrin och lagen – tvångsvård, straffansvar och samhällsskydd. [17] 
 Enklare för privatpersoner att hyra ut sin bostad med bostadsrätt eller äganderätt. [25 
 Längre liv, längre arbetsliv. Förutsättningar och hinder för äldre att arbeta längre. [28] 
 Upphandlingsstödets framtid. [32] Gör det enklare! [33] 
 Finansdepartementet 
 Skatteincitament för riskkapital. [3] 
 Ekonomiskt värde och samhällsnytta 
 – förslag till en ny statlig ägarförvaltning. [14] 
 Vital kommunal demokrati. [30] 
 Utbildningsdepartementet 
 Högskolornas föreskrifter. [5] 
 Kvalitetssäkring av forskning och utveckling vid statliga myndigheter. [20] 
 Likvärdig utbildning 
 – riksrekryterande gymnasial utbildning för vissa ungdomar med funktionsned- sättning. [24] 
 Miljödepartementet 
 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2012 
 – långsiktig säkerhet, haverier och global utblick. [7] 
 Plan för framtagandet av en strategi för långsiktigt hållbar markanvändning. [15] 
 Mål för rovdjuren. M. [22] 
 Näringsdepartementet 
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt 
 – den mjuka infrastrukturen på väg. [18] Nationella patent på engelska? [19] 
 Här finns mer att hämta –  
 it-användningen 
  i småföretag. N. [21] 
 Färdplan för framtiden 
 – en utvecklad flygtrafiktjänst. [27] 
 Kulturdepartementet 
 Läsarnas marknad, marknadens läsare 
  
 – 
  
 en forskningsantologi. [10] Att angöra en kulturbrygga 
  
 – 
  
 för stöd till nyskapande kultur. [16] 
  
 Mindre våld för pengarna. [23] 
 Arbetsmarknadsdepartementet 
 Kompletterande regler om personuppgifts- behandling på det arbetsmarknadspolitiska området [4] 
 Förmån och fälla – nyanländas uttag av föräldrapenning. [9] 
 Sänkta trösklar – högt i tak 
 Arbete, utveckling, trygghet. [31] 
 Tre blir två! Två nya myndigheter inom utbildningsområdet. [1]