sou 2024 39  
  
 Skärpta regler om ungdomsövervakning och straffreduktion för unga 
  
 Delbetänkande av Utredningen om skärpta regler för unga lagöverträdare 
  
 Stockholm 2024 
  
 SOU 2024:39 
  
 SOU och Ds finns på regeringen.se under Rättsliga dokument. 
  
 Svara på remiss – hur och varför 
  
 Statsrådsberedningen, SB PM 2021:1. 
  
 Information för dem som ska svara på remiss finns tillgänglig på regeringen.se/remisser. 
  
 Layout: Kommittéservice, Regeringskansliet 
  
 Omslag: Williamson 
  
 Tryck och remisshantering: Williamson, Stockholm 2024 
  
 ISBN  
 978-91-525-0940-1 
  (tryck) 
  
 ISBN  
 978-91-525-0941-8 
  (pdf) 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet och chefen för Justitiedepartementet 
  
 Den 6 juli 2023 beslutade regeringen att tillkalla en särskild utredare med uppdraget att överväga och föreslå vissa ändringar avseende straffrättslig särbehandling av unga lagöverträdare (dir. 2023:112). Samma dag förordnades Bennett, ordförande i Säkerhets- och integritetsskyddsnämnden, till särskild utredare. Utredningen har antagit namnet Utredningen om skärpta regler för unga lagöver- trädare. 
  
 Regeringen beslutade den 9 november 2023 om tilläggsdirektiv till utredningen (dir. 2023:156). Utredningstiden för den del av upp- draget som handlar om ungdomsövervakning förkortades. Uppdra- get i den delen ska i stället redovisas i ett delbetänkande den 3 juni 2024. Uppdraget i övrigt ska redovisas den 10 januari 2025. 
  
 Den 18 september 2023 förordnades rättssakkunniga i Justitiede- partementet Jackson och departementssekreteraren i Socialdepartementet Axelina Hedenskog till sakkunniga i utred- ningen. Samma dag förordnades verksjuristen Sparks, Kriminalvården, polismästaren Williams, Polismyndigheten, juris doktor Foster, Stockholms universitet, utredaren Smith, Socialstyrelsen, rådmannen Hanna, Sveri- ges Domstolar, utredaren Torres, Brottsförebyg- gande rådet, seniora åklagaren Jackson, Åklagarmyndigheten, advokaten Bradford och juristen Washington, Barnombudsmannen, till experter i utredningen. Den 22 april 2024 förordnades kanslirådet i Justitiedepartementet Hernandez till sakkunnig i utredningen. 
  
 Som sekreterare i utredningen förordnades hovrättsrådet Greene den 4 september 2023 och rättssakkunniga Farrell den 8 januari 2024. 
  
 Utredningen har i arbetet kunnat beakta lagstiftning och andra förhållanden fram till slutet av april 2024. 
  
 Utredningen överlämnar härmed SOU 2024:39 Skärpta regler om ungdomsövervakning och straffreduktion för unga. 
  
 Till betänkandet har fogats särskilda yttranden av tre av exper- terna, Foster, Smith och Washington. Med undantag för vad som framgår där har de sakkunniga och experterna ställt sig bakom utredningens överväganden och förslag. 
  
 Stockholm i juni 2024 
  
 Bennett 
  
 Sellers 
  
 /Anna Ziesnitz 
  
 Innehåll 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 15 
  
 1 
  
 Författningsförslag..................................................... 
  
 23 
  
 1.1 
  
 Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken ...................... 
  
 23 
  
 1.2 
  
 Förslag till lag om ändring i brottsbalken ............................. 
  
 24 
  
 1.3Förslag till lag om ändring i lagen (1964:167) 
  
 med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare ........... 
  
 32 
  
 1.4 
  
 Förslag till lag om ändring i skattebrottslagen (1971:69) .... 
  
 36 
  
 1.5 
  
 Förslag till lag om ändring i passlagen (1978:302)................ 
  
 37 
  
 1.6Förslag till lag om ändring i lagen (1997:1024) 
  
 om Skatteverkets brottsbekämpande verksamhet ................ 
  
 44 
  
 1.7Förslag till lag om ändring i lagen (1998:620) 
  
 om belastningsregister ............................................................ 
  
 45 
  
 1.8Förslag till lag om ändring i lagen (1998:714) om ersättning vid frihetsberövanden och andra 
  
 tvångsåtgärder ......................................................................... 
  
 48 
  
 1.9Förslag till lag om ändring i offentlighets- och 
  
 sekretesslagen (2009:400)....................................................... 
  
 49 
  
 1.10 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2018:1250) 
  
 om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande ................. 
  
 50 
  
 1.11 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2018:1699) 
  
 om Kriminalvårdens behandling av personuppgifter 
  
 inom brottsdatalagens område ............................................... 
  
 52 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2024:39 
  
 1.12 Förslag till lag om ändring i lagen (2020:616) 
  
 om verkställighet av ungdomsövervakning........................... 
  
 53 
  
 1.13Förslag till förordning om ändring i förordningen (1964:740) med föreskrifter för åklagare i vissa 
  
 brottmål................................................................................... 
  
 62 
  
 1.14 
  
 Förslag till förordning om ändring i passförordningen 
  
 (1979:664) ............................................................................... 
  
 63 
  
 1.15 
  
 Förslag till förordning om ändring i förordningen 
  
 (1990:893) om underrättelse om dom i vissa brottmål, 
  
 m.m.......................................................................................... 
  
 66 
  
 1.16 
  
 Förslag till förordning om ändring 
  
 i folkbokföringsförordningen (1991:749)............................. 
  
 67 
  
 1.17 
  
 Förslag till förordning om ändring i förordningen 
  
 (1999:1134) om belastningsregister ...................................... 
  
 68 
  
 1.18 
  
 Förslag till förordning om ändring i förordningen 
  
 (1999:1135) om misstankeregister ........................................ 
  
 73 
  
 1.19Förslag till förordning om ändring i förordningen (2018:1746) om Kriminalvårdens behandling av 
  
 personuppgifter inom brottsdatalagens område................... 
  
 77 
  
 1.20 
  
 Förslag till förordning om ändring i förordningen 
  
 (2020:792) om verkställighet av ungdomsövervakning ....... 
  
 87 
  
 1.21 
  
 Förslag till förordning om ändring i förordningen 
  
 (2023:363) om samordningsnummer .................................... 
  
 89 
  
 2 
  
 Utredningens uppdrag och arbete................................ 
  
 91 
  
 2.1 
  
 Utredningens uppdrag ........................................................... 
  
 91 
  
 2.2 
  
 Utredningens arbete............................................................... 
  
 92 
  
 2.3 
  
 Betänkandets disposition ....................................................... 
  
 93 
  
 3 
  
 Utgångspunkter ......................................................... 
  
 95 
  
 3.1 
  
 Allmänna utgångspunkter...................................................... 
  
 95 
  
 3.2 
  
 Definition av barn................................................................... 
  
 95 
  
 6 
  
 SOU 2024:39Innehåll 
  
 3.3 
  
 Straffsystemets syften och principer ..................................... 
  
 96 
  
 3.4 
  
 Unga lagöverträdare särbehandlas ......................................... 
  
 97 
  
 3.4.1 
  
 Särskilda regler om utredning och lagföring.......... 
  
 97 
  
 3.4.2 
  
 Särskilt anpassade påföljder .................................... 
  
 98 
  
 3.4.3 
  
 En reglering under förändring ................................ 
  
 98 
  
 3.5 
  
 Konventionsåtaganden m.m................................................... 
  
 99 
  
 3.5.1 
  
 Allmänt om barnkonventionen .............................. 
  
 99 
  
 3.5.2 
  
 Några särskilda artiklar i barnkonventionen........ 
  
 100 
  
 3.5.3 
  
 Europakonventionen ............................................. 
  
 102 
  
 3.5.4 
  
 Europeiska unionens stadga.................................. 
  
 103 
  
 3.6 
  
 Några utgångspunkter för utredningens överväganden ..... 
  
 104 
  
 3.7 
  
 Uppdelningen mellan betänkandena.................................... 
  
 105 
  
 3.7.1 
  
 Vad som behandlas i detta betänkande ................ 
  
 105 
  
 3.7.2 
  
 Frågor som ska behandlas i slutbetänkandet ....... 
  
 106 
  
 4 
  
 Systemet med schematisk ungdomsreduktion............. 
  
 107 
  
 4.1 
  
 Straffmätning och påföljdsval............................................... 
  
 107 
  
 4.1.1 
  
 Allmänna principer för straffmätning .................. 
  
 107 
  
 4.1.2 
  
 Straffmätning för unga lagöverträdare ................. 
  
 108 
  
 4.2 
  
 Slopad straffreduktion för unga myndiga............................ 
  
 110 
  
 4.2.1Ungdomsreduktionsutredningens uppdrag 
  
 och förslag.............................................................. 
  
 110 
  
 4.2.2 
  
 Propositionen om slopad straffreduktion............ 
  
 111 
  
 5 
  
 Påföljder för unga lagöverträdare............................... 
  
 113 
  
 5.1 
  
 De särskilda ungdomspåföljderna........................................ 
  
 113 
  
 5.2 
  
 Icke frihetsberövande påföljder för unga lagöverträdare ... 
  
 113 
  
 5.2.1 
  
 Böter ....................................................................... 
  
 113 
  
 5.2.2 
  
 Ungdomsvård ........................................................ 
  
 114 
  
 5.2.3 
  
 Ungdomstjänst ...................................................... 
  
 115 
  
 5.2.4Ungdomsvård förenad med ungdomstjänst 
  
 eller böter ............................................................... 
  
 116 
  
 5.2.5 
  
 Ungdomsövervakning ........................................... 
  
 117 
  
 5.2.6 
  
 Undanröjande av ungdomspåföljd ....................... 
  
 118 
  
 7 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2024:39 
  
 5.3 
  
 Frihetsberövande påföljder för unga lagöverträdare .......... 
  
 119 
  
 5.3.1 
  
 Sluten ungdomsvård eller fängelse ....................... 
  
 119 
  
 5.3.2 
  
 Förslag om ändrad reglering av 
  
 frihetsberövande påföljder för unga..................... 
  
 119 
  
 5.4 
  
 Valet av påföljd för unga utifrån straffmätningsvärdet ...... 
  
 120 
  
 6 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 18–20 
  år ...................... 
  
 123 
  
 6.1 
  
 Uppdraget ............................................................................. 
  
 123 
  
 6.2 
  
 Bakgrund ............................................................................... 
  
 123 
  
 6.3 
  
 Avskaffad ungdomsreduktion för unga myndiga............... 
  
 124 
  
 6.4 
  
 Straffmätning och val av påföljd .......................................... 
  
 125 
  
 6.5Särbehandlingen i domstol av unga myndiga 
  
 lagöverträdare........................................................................ 
  
 128 
  
 6.5.1 
  
 Särskilda rättegångsbestämmelser i LUL............. 
  
 128 
  
 6.5.2 
  
 Särbehandlingen bör upphöra .............................. 
  
 129 
  
 6.6 Ändringar i andra lagar......................................................... 
  
 130 
  
 6.6.1Bestämmelser som rör lagöverträdare 
  
 i åldersgruppen  
 18–20 
  år ....................................... 
  
 130 
  
 6.6.2 
  
 Skatteverkets brottsutredande verksamhet ......... 
  
 130 
  
 6.6.3 
  
 Socialtjänstens verksamhet ................................... 
  
 131 
  
 7 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 15–17 
  år ...................... 
  
 135 
  
 7.1 
  
 Uppdraget ............................................................................. 
  
 135 
  
 7.2 
  
 Ungdomsreduktionsutredningens modeller....................... 
  
 136 
  
 7.2.1 
  
 Bakgrund................................................................ 
  
 136 
  
 7.2.2Ungdomsreduktionsutredningen Alternativ 1: 
  
 Dubbla trösklar ..................................................... 
  
 136 
  
 7.2.3Ungdomsreduktionsutredningen Alternativ 2: 
  
 Brantare lutning..................................................... 
  
 137 
  
 7.2.4Ungdomsreduktionsutredningen Alternativ 3: 
  
 Förhöjd startpunkt................................................ 
  
 139 
  
 7.2.5Ungdomsreduktionsutredningen Alternativ 4: 
  
 Mindre tröskel....................................................... 
  
 140 
  
 7.2.6 
  
 Ungdomsreduktionsutredningens slutsats.......... 
  
 141 
  
 8 
  
 SOU 2024:39 
  
 Innehåll 
  
 7.3 En förändrad ungdomsreduktion......................................... 
  
 142 
  
 7.3.1Ungdomsreduktion även vid allvarlig 
  
 brottslighet............................................................. 
  
 142 
  
 7.3.2 
  
 Andelar av straffvärdet bör vara riktmärket ........ 
  
 143 
  
 7.3.3 
  
 En schematisk lagregel bör inte införas ............... 
  
 147 
  
 7.3.4Ungdomsreduktion bör göras i skälig 
  
 omfattning.............................................................. 
  
 148 
  
 7.3.5Hänsyn till den unges bristande utveckling 
  
 vid sidan av ungdomsreduktionen ........................ 
  
 151 
  
 7.4 
  
 Effekterna av en minskad ungdomsreduktion .................... 
  
 152 
  
 7.5 
  
 Minskad ungdomsreduktion påverkar barn ........................ 
  
 153 
  
 8 
  
 Ungdomsövervakning ............................................... 
  
 157 
  
 8.1 
  
 Bakgrund ............................................................................... 
  
 157 
  
 8.2 
  
 Ungdomsövervakning .......................................................... 
  
 157 
  
 8.2.1 
  
 En ny påföljd.......................................................... 
  
 157 
  
 8.2.2Påföljden utgår från en individuell 
  
 verkställighetsplan ................................................. 
  
 158 
  
 8.2.3 
  
 Verkställigheten..................................................... 
  
 159 
  
 8.2.4 
  
 Misskötsamhet kräver reaktion ............................ 
  
 161 
  
 9 
  
 Erfarenheterna hittills av ungdomsövervakning ........... 
  
 163 
  
 9.1 
  
 Påföljden fyllde en lucka i påföljdssystemet ....................... 
  
 163 
  
 9.2 
  
 Kriminalvårdens erfarenheter............................................... 
  
 163 
  
 9.2.1 
  
 Allmänt om rapporten........................................... 
  
 163 
  
 9.2.2Verkställighetsplanering 
  
 och verkställighetsplan .......................................... 
  
 164 
  
 9.2.3 
  
 Rörelseinskränkningarna....................................... 
  
 165 
  
 9.2.4 
  
 Misskötsamhet och reaktionen på det.................. 
  
 166 
  
 9.2.5 
  
 Utmaningar inför framtiden ................................. 
  
 167 
  
 9.2.6Några röster från ungdomar som dömts 
  
 till ungdomsövervakning....................................... 
  
 167 
  
 9.3 Nuläget .................................................................................. 
  
 167 
  
 9 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2024:39 
  
 9.4 Rättspraxis............................................................................. 
  
 169 
  
 9.4.1 
  
 NJA 2022 s. 1071 .................................................. 
  
 169 
  
 9.4.2Högsta domstolens dom 
  
 ”Ungdomsövervakning och frihetsberövande”... 170 
  
 10 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning .............. 
  
 173 
  
 10.1 
  
 Uppdraget ............................................................................. 
  
 173 
  
 10.2 
  
 Tillämpningsområdet för ungdomsövervakning ................ 
  
 173 
  
 10.2.1 
  
 Det nuvarande tillämpningsområdet ................... 
  
 173 
  
 10.2.2 Valet mellan olika ungdomspåföljder i dag.......... 
  
 174 
  
 10.2.3 
  
 Behovet av förändring........................................... 
  
 175 
  
 10.3 
  
 Ungdomsövervakning i fler fall ........................................... 
  
 178 
  
 10.3.1 Effekterna av minskad ungdomsreduktion ......... 
  
 178 
  
 10.3.2 
  
 Ungdomsövervakning i stället 
  
 för ungdomsvård ................................................... 
  
 180 
  
 10.3.3 
  
 Ungdomsövervakning vid återfall ........................ 
  
 184 
  
 10.3.4Ungdomsövervakning vid organiserad 
  
 eller systematisk brottslighet?.............................. 
  
 187 
  
 10.4 
  
 Fler kontrollmöjligheter ...................................................... 
  
 189 
  
 10.4.1 Noggrann tillsyn över den dömde ....................... 
  
 189 
  
 10.4.2 
  
 Biträde till koordinatorn....................................... 
  
 192 
  
 10.5 
  
 Frågor angående inskränkningar i rörelsefriheten.............. 
  
 193 
  
 10.5.1 
  
 Den nuvarande regleringen................................... 
  
 193 
  
 10.5.2 
  
 Ingen obligatorisk halvtidsprövning .................... 
  
 195 
  
 10.5.3 
  
 Utformningen av rörelseinskränkningarna 
  
 bör inte ändras....................................................... 
  
 198 
  
 10.6 
  
 Tiden för ungdomsövervakning .......................................... 
  
 202 
  
 10.7 
  
 De föreslagna ändringarna påverkar barn ........................... 
  
 204 
  
 11 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning .................................. 
  
 207 
  
 11.1 
  
 Uppdraget ............................................................................. 
  
 207 
  
 11.2 
  
 En ny påföljd behövs ............................................................ 
  
 207 
  
 10 
  
 SOU 2024:39Innehåll 
  
 11.3 
  
 Den nya påföljden ................................................................. 
  
 211 
  
 11.3.1 
  
 Påföljdens grundstruktur ...................................... 
  
 211 
  
 11.3.2 
  
 Tillämpningsområdet ............................................ 
  
 213 
  
 11.3.3 Tiden för utvidgad ungdomsövervakning ............ 
  
 215 
  
 11.4 
  
 Kriminalvårdens roll ............................................................. 
  
 218 
  
 11.4.1 
  
 Ansvaret för verkställigheten................................ 
  
 218 
  
 11.4.2 Samma regler som för ungdomsövervakning....... 
  
 220 
  
 11.5 
  
 Närmare om påföljden.......................................................... 
  
 224 
  
 11.5.1 
  
 Verkställighetsplanens innehåll ............................ 
  
 224 
  
 11.5.2 
  
 Verkställighetsplanering i kriminalvårdsanstalt... 
  
 225 
  
 11.5.3 
  
 Inskränkningar i rörelsefriheten ........................... 
  
 229 
  
 11.5.4 
  
 Prövningen av rörelseinskränkningarna ............... 
  
 234 
  
 11.5.5 Noggrann tillsyn över den dömde........................ 
  
 238 
  
 11.5.6Förhållandet till regeringsformen 
  
 och Europakonventionen...................................... 
  
 239 
  
 11.5.7Påverkan på den dömde, syskon och övriga 
  
 anhöriga.................................................................. 
  
 242 
  
 11.6 
  
 Närmare om verkställigheten ............................................... 
  
 246 
  
 11.6.1 
  
 Påföljdens verkställbarhet ..................................... 
  
 246 
  
 11.6.2 
  
 Verkställigheten i kriminalvårdsanstalt ................ 
  
 248 
  
 11.6.3 Ny påföljdsbestämning efter tidigare dom .......... 
  
 253 
  
 11.6.4 
  
 Tillgodoräknande av frihetsberövande ................. 
  
 254 
  
 11.6.5 
  
 Beräkning av verkställighetstiden ......................... 
  
 257 
  
 11.6.6 
  
 Tillämpningen av strafftidslagen........................... 
  
 258 
  
 11.6.7 
  
 Påföljdspreskription .............................................. 
  
 261 
  
 11.7 
  
 Misskötsamhet ...................................................................... 
  
 262 
  
 11.7.1 Åtgärder inom ramen för påföljden ..................... 
  
 262 
  
 11.7.2 
  
 Varning och undanröjande.................................... 
  
 264 
  
 11.8 Andra frågor som rör utvidgad ungdomsövervakning ....... 
  
 267 
  
 11.8.1 Beslutsordning och frågor om överklagande ....... 
  
 267 
  
 11.8.2 
  
 Samarbetet mellan myndigheterna ....................... 
  
 268 
  
 11.8.3 
  
 Handräckning av polismyndigheten..................... 
  
 271 
  
 11.8.4 
  
 Bemyndiganden ..................................................... 
  
 274 
  
 11 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2024:39 
  
 12 
  
 Övriga frågor ........................................................... 
  
 277 
  
 12.1 
  
 Allmänt om personuppgiftsbehandlingen .......................... 
  
 277 
  
 12.1.1 
  
 Bakgrund................................................................ 
  
 277 
  
 12.1.2 
  
 Moderniseringen av registerlagstiftningen .......... 
  
 277 
  
 12.1.3 
  
 Regleringen om belastningsregistret.................... 
  
 279 
  
 12.2 
  
 Användning av elektronisk övervakning............................. 
  
 281 
  
 12.2.1 
  
 Bakgrund................................................................ 
  
 281 
  
 12.2.2Något om tekniken vid elektronisk 
  
 övervakning ........................................................... 
  
 281 
  
 12.2.3 Förslaget om modernisering av 
  
 Kriminalvårdens personuppgiftslagstiftning ....... 
  
 282 
  
 12.2.4Behandlingen av biometriska uppgifter måste 
  
 regleras ................................................................... 
  
 284 
  
 12.2.5 
  
 Ansiktsigenkänning vid verkställighet................. 
  
 288 
  
 12.2.6 Lagring och radering av bilderna.......................... 
  
 289 
  
 12.2.7 
  
 Ett godtagbart intrång .......................................... 
  
 291 
  
 12.3 
  
 Sekretess och informationsutbyte ....................................... 
  
 292 
  
 12.4 
  
 Frågor om pass...................................................................... 
  
 295 
  
 12.5 
  
 Vissa andra följdändringar.................................................... 
  
 296 
  
 13 
  
 Samlade effekter av förslagen ................................... 
  
 299 
  
 13.1 
  
 Förslagens betydelse för rättstillämpningen....................... 
  
 299 
  
 13.1.1 Lagöverträdare i åldrarna  
 18–20 
  år ....................... 
  
 299 
  
 13.1.2 Lagöverträdare i åldrarna  
 15–17 
  år ....................... 
  
 302 
  
 13.2 
  
 Förhållandet till andra förslag.............................................. 
  
 309 
  
 14 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser ................ 
  
 313 
  
 14.1 
  
 Ikraftträdande ....................................................................... 
  
 313 
  
 14.2 
  
 Övergångsbestämmelser ...................................................... 
  
 315 
  
 15 
  
 Konsekvenser .......................................................... 
  
 317 
  
 15.1 
  
 Allmänt om konsekvenserna av förslagen........................... 
  
 317 
  
 12 
  
 SOU 2024:39 
  
 Innehåll 
  
 15.2 Ekonomiska konsekvenser ................................................... 
  
 318 
  
 15.2.1 
  
 Konsekvenserna för Kriminalvården .................... 
  
 318 
  
 15.2.2 
  
 Konsekvenserna för kommunerna ....................... 
  
 324 
  
 15.2.3 
  
 Konsekvenserna för SiS......................................... 
  
 326 
  
 15.2.4Konsekvenserna för övriga statliga 
  
 myndigheter ........................................................... 
  
 327 
  
 15.2.5 
  
 Finansieringen av förslagen................................... 
  
 328 
  
 15.3 
  
 Konsekvenserna för den dömde, syskon och övriga 
  
 anhöriga 
  
 ................................................................................. 
  
 329 
  
 15.4 
  
 Konsekvenserna i övrigt ....................................................... 
  
 331 
  
 15.4.1 
  
 Konsekvenserna för brottsligheten 
  
 och det brottsförebyggande arbetet ..................... 
  
 331 
  
 15.4.2Konsekvenserna för den kommunala 
  
 självstyrelsen .......................................................... 
  
 332 
  
 15.4.3 
  
 Konsekvenserna för jämställdheten ..................... 
  
 333 
  
 15.4.4 
  
 Konsekvenserna i övrigt........................................ 
  
 333 
  
 16 
  
 Författningskommentar ............................................ 
  
 335 
  
 16.1 
  
 Förslaget till lag om ändring i rättegångsbalken ................. 
  
 335 
  
 16.2 
  
 Förslaget till lag om ändring i brottsbalken ........................ 
  
 335 
  
 16.3 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1964:167) 
  
 med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare ......... 
  
 344 
  
 16.4 
  
 Förslaget till lag om ändring i skattebrottslagen 
  
 (1971:69) ............................................................................... 
  
 346 
  
 16.5 
  
 Förslaget till lag om ändring i passlagen (1978:302)........... 
  
 346 
  
 16.6 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:1024) 
  
 om Skatteverkets brottsbekämpande verksamhet .............. 
  
 349 
  
 16.7 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:620) 
  
 om belastningsregister .......................................................... 
  
 349 
  
 16.8 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:714) 
  
 om ersättning vid frihetsberövanden och andra 
  
 tvångsåtgärder ....................................................................... 
  
 350 
  
 13 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2024:39 
  
 16.9 
  
 Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och 
  
 sekretesslagen (2009:400) .................................................... 
  
 350 
  
 16.10 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (2018:1250) 
  
 om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande ............... 
  
 351 
  
 16.11 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (2018:1699) 
  
 om Kriminalvårdens behandling av personuppgifter 
  
 inom brottsdatalagens område............................................. 
  
 352 
  
 16.12 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (2020:616) 
  
 om verkställighet av ungdomsövervakning......................... 
  
 353 
  
 Särskilda yttranden .......................................................... 
  
 365 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1 
  
 Kommittédirektiv 2023:112......................................... 
  
 375 
  
 Bilaga 2 
  
 Kommittédirektiv 2023:156......................................... 
  
 393 
  
 14 
  
 Sammanfattning 
  
 Uppdraget 
  
 Utredningen har i uppdrag (dir. 2023:112) att överväga och föreslå ändringar av den straffrättsliga särbehandlingen av unga lagöverträ- dare. Uppdraget i delbetänkandet har i huvudsak varit att överväga dels hur den nuvarande påföljden ungdomsövervakning bör förstär- kas, dels att införa en ny påföljd, utvidgad ungdomsövervakning, som ska innehålla fler kontrollmöjligheter och andra verktyg än ung- domsövervakning (dir. 2023:156). I uppdraget, som ska redovisas slutligt senast den 10 januari 2025, ingår att lämna förslag som inne- bär att den s.k. ungdomsreduktionen för lagöverträdare i åldersgrup- pen  
 18–20 
  år ska avskaffas och att se över hur ungdomsreduktionen för unga lagöverträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år kan ges minskad betydelse. Utredningen anser att frågorna om ungdomsreduktionen, på grund av de förändringar som direktiven förutsätter, hänger så nära samman med påföljdsvalet att utredningen har valt att även hantera de frågorna redan i delbetänkandet. 
  
 Utredningens förslag om ungdomsreduktion 
  
 Ungdomsreduktionen för lagöverträdare i åldrarna  
 18–20 
  år avskaffas 
  
 Utredningens förslag 
  
 Den 2 januari 2022 avskaffades ungdomsreduktionen vid allvarlig brottslighet (brott med minimistraff ett års fängelse och brott med straffvärde om ett års fängelse eller mer) för de lagöverträdare som har fyllt 18 år vid brottet. Utredningen föreslår nu att 29 kap. 7 § brottsbalken ändras så att lagöverträdarens ungdom inte vid något 
  
 15 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2024:39 
  
 tillfälle ska beaktas vid straffmätningen när det är fråga om lagöver- trädare i åldersgruppen  
 18–20 
  år. 
  
 Eftersom ungdomsreduktionen sedan tidigare har avskaffats i den berörda åldersgruppen för allvarliga brott, får utredningens för- slag enbart betydelse vid brott med lägre minimistraff eller lägre straffvärde än ett års fängelse. I sådana fall medför utredningens för- slag att det fängelsestraff som döms ut blir längre än vad som hittills har varit fallet. Fängelsestraff kommer dock många gånger, på sam- ma sätt som i dag, att kunna ersättas med de icke frihetsberövande påföljderna villkorlig dom och skyddstillsyn. De påföljderna kom- mer emellertid att förenas med fler dagsböter eller antal timmar sam- hällstjänst än i dag, motsvarande det antal dagsböter eller timmar samhällstjänst som enligt den nuvarande ordningen döms ut för lag- överträdare som har fyllt 21 år. 
  
 Särbehandlingen av unga myndiga lagöverträdare i domstol 
  
 I lagen (1964:167) om unga lagöverträdare finns det särskilda regler om rättegången för unga lagöverträdare. Lagen, som innehåller be- stämmelser om handläggningen hos Polismyndigheten, åklagare och domstolar av mål och ärenden om brott där den misstänkte inte har fyllt 21 år, ersätter och fyller ut regleringen i rättegångsbalken. Sär- regleringen av lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år är nära för- knippad med ungdomsreduktionen. Eftersom lagöverträdare i den åldersgruppen fortsättningsvis ska behandlas som vuxna vid straff- mätningen föreslår utredningen att särregleringen av domstolspro- cessen i fortsättningen enbart ska gälla för barn under 18 år. 
  
 Ungdomsreduktionen för lagöverträdare i åldrarna  
 15–17 
  år förändras 
  
 Utredningens förslag 
  
 Uppdraget har varit att föreslå ändringar som innebär att ålder ges minskad betydelse vid straffmätningen för lagöverträdare i ålders- gruppen  
 15–17 
  år och som begränsar tröskeleffekter i straffmät- ningen vid övergången mellan olika åldrar. 
  
 16 
  
 SOU 2024:39 
  
 Sammanfattning 
  
 Unga lagöverträdare särbehandlas sedan länge i straffrättsligt hänseende. Det gäller särskilt lagöverträdare i åldersgruppen 15– 17 år. Ett skäl för det är att barn typiskt sett inte anses ha nått sådan mognad och ansvarsförmåga att de i straffhänseende bör behandlas som vuxna. De anses också vara särskilt känsliga för de konsekvenser som straffrättsliga ingripanden kan leda till. 
  
 Även om det finns mycket som tyder på att allvarlig brottslighet har blivit vanligare i de yngre åldersgrupperna anser utredningen att det skulle innebära ett allt för stort steg bort från principen om att unga lagöverträdare ska särbehandlas att helt ta bort ungdomsreduk- tionen i åldersgruppen  
 15–17 
  år, ens för de allvarligaste brotten. En sådan ordning föreslås därför inte. Utredningen föreslår i stället att 29 kap. 7 § brottsbalken ska ändras på så sätt att ungdomsreduktion i fortsättningen ska göras i skälig omfattning. 
  
 Den nya ungdomsreduktionen 
  
 I rättspraxis görs ungdomsreduktionen enligt en schematisk modell som kvotdelar av straffvärdet enligt en fallande skala utifrån ålder. De brott som unga lagöverträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år i de flesta fall gör sig skyldiga till är många gånger ett tydligt uttryck för ung- domligt oförstånd och bristande mognad. Ofta handlar det om bu- tiksstölder, skadegörelse, misshandel som inte har några försvårande inslag och mindre allvarliga narkotikabrott. I sådana fall leder det i allmänhet till en straffmätning som är väl avvägd och proportionerlig om rätten beräknar en ungdomsreduktion enligt en standardiserad schematisk modell. En sådan schematisk modell främjar också en en- hetlig rättstillämpning. Utgångspunkten bör därför även i fortsätt- ningen vara att ungdomsreduktionen i de flesta fall ska göras utifrån en schematisk modell, men med utgångspunkt i att ungdomsreduk- tionen generellt ska vara mindre än i dag och anpassad till att reduk- tionen ska fördelas på tre år, i stället för på sex år som hittills varit fallet. 
  
 Brottsutvecklingen bland vissa barn och unga innebär samtidigt att fler unga lagöverträdare döms för allvarliga brott som svårligen kan ses som impulshandlingar eller ett uttryck för ungdomligt oför- stånd eller förhastande. Omvänt finns det också fall där det är tydligt att den tilltalades bristande ansvarsförmåga och omdöme är en bi- 
  
 17 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2024:39 
  
 dragande faktor som inte beaktas tillräckligt vid en helt schematisk tillämpning av ungdomsreduktionen. Utredningens förslag om ung- domsreduktion i skälig omfattning kan därför kräva att rätten gör en mer nyanserad bedömning än vad som följer av enbart tillämpning av den schematiska modellen. 
  
 Effekterna för rättstillämpningen 
  
 Den förändring av ungdomsreduktionen som utredningen föreslår innebär inte att principerna för påföljdsvalet för unga lagöverträdare eller tillämpningen av de särskilda ungdomspåföljderna förändras. Däremot påverkas utrymmet för att tillämpa de olika påföljderna i förhållande till olika brott, eftersom straffmätningsvärdena generellt blir högre. En skärpning av reglerna om ungdomsövervakning och förslaget om en ny påföljd – utvidgad ungdomsövervakning – kan förväntas leda till att någon av de påföljderna många gånger kommer kunna väljas i stället för fängelse, särskilt för de yngsta lagöverträ- darna. För de som gör sig skyldiga till de allra allvarligaste brotten innebär förslagen dock en tydlig skärpning i fråga om påföljdsvalet. 
  
 Utredningens förslag beträffande ungdomspåföljder 
  
 Skärpning av påföljden ungdomsövervakning 
  
 En ganska ny påföljd 
  
 Ungdomsövervakning infördes som påföljd i januari 2021 efter att det hade konstaterats i flera utredningar att det saknades en lämplig och trovärdig reaktion för unga lagöverträdare på allvarlig brottslig- het. Även om bedömningsunderlaget hittills är begränsat anses ung- domsövervakning fungera väl. Påföljden har fyllt en lucka i påföljds- systemet mellan ungdomsvård och ungdomstjänst å ena sidan och sluten ungdomsvård å andra sidan. Utredningens uppdrag i den de- len har bestått i att överväga om ungdomsövervakning ska kunna an- vändas i fler fall än i dag och se över om påföljden bör förstärkas. 
  
 18 
  
 SOU 2024:39 
  
 Sammanfattning 
  
 Ungdomsövervakning i fler fall 
  
 En effekt av utredningens förslag om förändrad ungdomsreduktion för lagöverträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år är att straffmätningsvär- dena generellt kan förväntas bli högre. Redan utredningens förslag i den delen kan därför komma att leda till att ungdomsövervakning döms ut i fler fall där påföljden hittills har bestämts till ungdoms- tjänst eller ungdomsvård. 
  
 Ungdomsvård har hittills kunnat förenas med böter eller ung- domstjänst. De som är aktuella för ungdomsvård vid straffmätnings- värden om fängelse i sex månader eller mer, men där de av social- nämnden föreslagna åtgärderna inte är tillräckligt ingripande utan att också kombineras med böter eller ungdomstjänst, är ofta i behov av den struktur och de kontrollerande inslag som ungdomsövervakning innebär. De kan också ha missbruk eller andra sociala problem som innebär att det är svårt för dem att verkställa ungdomstjänst. Utred- ningen föreslår därför att det inte längre ska gå att döma ut påföljds- kombinationen ungdomsvård i förening med böter eller ungdoms- tjänst. Det kommer att leda till att ungdomsövervakning döms ut i fler fall där påföljden hittills blivit ungdomsvård i kombination med böter eller ungdomstjänst. 
  
 Vidare anser utredningen att det, särskilt i de fall där en ung lag- överträdare tidigare har dömts till ungdomstjänst eller ungdomsvård men ändå inte avstår från att begå nya brott, finns ett tydligt behov av att döma ut en påföljd med ett starkt inslag av kontroll. Utred- ningen föreslår därför att ungdomsövervakning ska dömas ut i fler återfallssituationer där den unge tidigare har dömts till ungdoms- tjänst eller ungdomsvård. 
  
 Ingen obligatorisk halvtidsprövning av rörelseinskränkningarna 
  
 Kriminalvården ska i dag efter halva verkställighetstiden pröva om inskränkningarna i rörelsefriheten kan minskas. Efter två tredjedelar av verkställighetstiden ska Kriminalvården pröva om inskränkning- arna i rörelsefriheten kan upphöra helt. Utredningen anser att det är viktigt att rörelseinskränkningarna ges viss varaktighet och föreslår därför att det inte ska vara obligatoriskt för Kriminalvården att pröva omfattningen av rörelseinskränkningarna redan efter halva tiden. Först efter två tredjedelar, vilket motsvarar tidpunkten för villkorlig 
  
 19 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2024:39 
  
 frigivning vid fängelse, ska det vara obligatoriskt för Kriminalvården att pröva om rörelseinskränkningarna ska minskas eller upphöra. 
  
 Fler kontrollmöjligheter 
  
 Utredningen föreslår att Kriminalvården ska utöva noggrann tillsyn över den dömde och hålla sig underrättad om hans eller hennes för- hållanden, vilket innebär bl.a. att Kriminalvården ska kunna göra fler hembesök. Det ger bättre förutsättningar för myndigheten att upp- täcka om den dömde kan misstänkas begå nya brott under verkstäl- ligheten eller om det krävs någon justering av verkställighetsplanen. Utredningen föreslår också att Kriminalvården ska få förordna nå- gon att vara biträdande koordinator i syfte att motverka att den dömde återfaller i brott eller på annat sätt utvecklas ogynnsamt. 
  
 Den nya påföljden utvidgad ungdomsövervakning 
  
 Den nya påföljden 
  
 Den som har begått brott innan han eller hon har fyllt 18 år ska en- ligt utredningens förslag kunna dömas till utvidgad ungdomsöver- vakning om ungdomsövervakning inte är en tillräckligt ingripande påföljd med hänsyn till brottslighetens straffvärde och art och den unges tidigare brottslighet. Den som är över 18 år när dom meddelas ska kunna dömas till utvidgad ungdomsövervakning endast om det finns särskilda skäl för det. Tiden för utvidgad ungdomsövervakning ska överstiga ett år och får bestämmas till högst tre år. 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning ska förenas med rörelseinskränk- ningar som ska övervakas med elektronisk kontroll. Inskränkning- arna ska gälla varje kväll och natt, liksom all annan dagtid än den tid som den dömde förvärvsarbetar, deltar i utbildning eller organise- rade fritidsaktiviteter, gör vårdbesök eller ägnar sig åt inköp och lik- nande åtgärder. Därutöver ska den dömde ha rätt att under viss tid kunna ägna sig åt aktiviteter som han eller hon själv framställer öns- kemål om. 
  
 En utvidgad ungdomsövervakning kommer att pågå under en längre tid och med största sannolikhet upplevas som mycket be- gränsande för den dömde. För att upprätthålla den dömdes motiva- 
  
 20 
  
 SOU 2024:39 
  
 Sammanfattning 
  
 tion och göra det tydligt att det lönar sig att följa verkställighetspla- nen föreslår utredningen att Kriminalvården efter sex månaders verkställighet ska ha en fakultativ möjlighet att pröva om rörelsein- skränkningarna ska minskas något. En obligatorisk prövning av om inskränkningarna kan minskas ska därefter göras av Kriminalvården när halva verkställighetstiden har gått. Efter två tredjedelar av verk- ställighetstiden ska Kriminalvården pröva om rörelseinskränkning- arna ska minskas eller om de ska upphöra helt. 
  
 Verkställighetsplanering på ungdomsavdelning i kriminalvårdsanstalt 
  
 Vid utvidgad ungdomsövervakning finns det ofta ett särskilt intresse av att den dömde inte återvänder till sin gamla miljö innan verkstäl- lighetsplanen är upprättad. Utredningen föreslår därför att verkstäl- lighetsplaneringen ska göras på ungdomsavdelning i kriminalvårds- anstalt under en tid av två månader. Det är också ett sätt att inskärpa allvaret i den brottslighet som den dömde har befunnits skyldig till och att åstadkomma en påföljd som utgör ett trovärdigt, proportio- nerligt och tillräckligt ingripande alternativ till fängelse. 
  
 Fler kontrollmöjligheter 
  
 Eftersom verkställigheten pågår under en längre tid behöver det fin- nas goda möjligheter för Kriminalvården att kontrollera att verkstäl- ligheten i hemmet fungerar på ett tillfredsställande sätt och att den dömde inte fortsätter med kriminella aktiviteter. Utredningen före- slår därför att Kriminalvården – på motsvarande sätt som föreslås vid ungdomsövervakning – ska utöva noggrann tillsyn över den dömde och hålla sig underrättad om hans eller hennes förhållanden. Det medför bättre förutsättningar för myndigheten att upptäcka om den dömde kan misstänkas begå nya brott under verkställigheten eller om det krävs någon justering i verkställighetsplanen. Utredningen föreslår också att Kriminalvården ska få förordna någon att vara bi- trädande koordinator i syfte att motverka att den dömde återfaller i brott eller på annat sätt utvecklas ogynnsamt. 
  
 21 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utredningens övriga förslag 
  
 Personuppgiftsbehandling 
  
 Vissa förordningsändringar behöver göras för att Kriminalvården ska kunna behandla nödvändiga personuppgifter om dem som har dömts till utvidgad ungdomsövervakning. Utredningen föreslår även att Kriminalvården, om det är absolut nödvändigt för verkstäl- ligheten, ska få behandla biometriska uppgifter genom biometrisk autentisering i syfte att bekräfta en dömd persons identitet om han eller hon verkställer ungdomsövervakning eller utvidgad ungdoms- övervakning. Syftet med regleringen är att nykterhetskontroller ska kunna göras på annat sätt än genom hembesök. 
  
 Uppgifter om utvidgad ungdomsövervakning föreslås gallras ur belastningsregistret fem år efter det att påföljden helt har verkställts. 
  
 Vissa frågor om pass 
  
 För den som verkställer bl.a. fängelsestraff gäller begränsningar i rät- ten att få och behålla pass. Utredningen föreslår att motsvarande be- stämmelser om rätten att få och behålla pass ska gälla för den som döms till utvidgad ungdomsövervakning. 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 Ändringarna föreslås träda i kraft den 1 juli 2026. 
  
 Äldre bestämmelser ska fortsätta att gälla för verkställighet av domar eller beslut om ungdomsövervakning som har fått laga kraft innan den nya regleringen träder i kraft. 
  
 22 
  
 1 Författningsförslag 
  
 1.1Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken 
  
 Härigenom föreskrivs att 30 kap. 6 § rättegångsbalken ska ha följan- de lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 30kap. 6 §1 
  
 Har den tilltalade erkänt gär- 
  
 Har den tilltalade erkänt gär- 
  
 ningen och bestäms brottspåfölj- 
  
 ningen och bestäms brottspåfölj- 
  
 den till annat än fängelse eller 
  
 den till annat än fängelse, sluten 
  
 sluten 
  
 ungdomsvård 
  
 eller till 
  
 ungdomsvård eller utvidgad ung- 
  
 fängelse i högst sex månader, får 
  
 domsövervakning eller till fäng- 
  
 domen 
  
 utfärdas i 
  
 förenklad 
  
 else i högst sex månader, får do- 
  
 form. Dom, varigenom högre 
  
 men utfärdas i förenklad form. 
  
 rätt fastställer lägre rätts dom, 
  
 Dom, varigenom högre rätt fast- 
  
 får också utfärdas i förenklad 
  
 ställer lägre rätts dom, får också 
  
 form. 
  
 utfärdas i förenklad form. 
  
 Förs i målet talan om enskilt anspråk i anledning av brott, gäller vad som sägs i första stycket första meningen endast om den till- talade medger anspråket eller om rätten finner saken vara uppenbar. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2026. 
  
 1Senaste lydelse 1998:605. Ändring av paragrafen föreslås även i SOU 2023:44 s. 37. 
  
 23 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 1.2Förslag till lag om ändring i brottsbalken 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om brottsbalken 
  
 dels att 32 kap. 3 §2 ska utgå och att nuvarande 32 kap. 3 a § ska betecknas 32 kap. 3 §, 
  
 dels att 26 kap. 25 §, 29 kap. 7 §, den nya 32 kap. 3 § och 32 kap. 4 §, 34 kap. 1, 3 och 6 §§ och 38 kap. 1 och 3 §§ ska ha följande ly- delse, 
  
 dels att det ska införas två nya paragrafer, 32 kap. 3 a och b §§, av följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 26 kap. 
  
 25 §3 
  
 Förekommer till verkställig- 
  
 Förekommer till verkställig- 
  
 het på en gång dom på fängelse 
  
 het på en gång dom på fängelse 
  
 på livstid och dom på böter, för- 
  
 på livstid och dom på böter, för- 
  
 vandlingsstraff för böter, fäng- 
  
 vandlingsstraff för böter, fäng- 
  
 else på viss tid, villkorlig dom, 
  
 else på viss tid, villkorlig dom, 
  
 skyddstillsyn, 
  
 ungdomsvård, 
  
 skyddstillsyn, 
  
 ungdomsvård, 
  
 ungdomstjänst, 
  
 ungdomsöver- 
  
 ungdomstjänst, 
  
 ungdomsöver- 
  
 vakning eller sluten ungdoms- 
  
 vakning, utvidgad ungdomsöver- 
  
 vård, ska livstidsstraffet träda i 
  
 vakning eller sluten ungdoms- 
  
 stället för den andra påföljden. 
  
 vård, ska livstidsstraffet träda i 
  
 stället för den andra påföljden. 
  
 Förekommer till verkställighet på en gång en dom på fängelse på viss tid i minst två år och en dom på böter eller förvandlingsstraff för böter som har meddelats innan den förstnämnda påföljden har börjat verkställas, ska fängelsestraffet träda i stället för den andra påföljden. 
  
 29 kap. 
  
 7 §4 
  
 Har någon begått brott innan 
  
 Om någon har begått brott 
  
 han eller hon fyllt tjugoett år, ska 
  
 innan han eller hon fyllt arton år 
  
 hans eller hennes ungdom beak- 
  
 ska hans eller hennes ungdom i 
  
 tas särskilt vid straffmätningen. 
  
 skälig omfattning beaktas vid 
  
 2Senaste lydelse av 32 kap. 3 § 2006:891. 
  
 3Senaste lydelse 2020:617. 
  
 4Senaste lydelse 2021:1103. Ändringen innebär bl.a. att tredje stycket tas bort. 
  
 24 
  
 SOU 2024:39Författningsförslag 
  
 Rätten får då döma till lindrigare 
  
 straffmätningen. Rätten får då 
  
 straff än vad som är föreskrivet 
  
 döma till lindrigare straff än vad 
  
 för brottet. 
  
 som är föreskrivet för brottet. 
  
 För brott som någon har begått innan han eller hon fyllt arton år får det inte dömas till svårare straff än fängelse i tio år. Om fängelse på längre tid och på livstid är föreskrivet för brottet eller om det föl- jer av 26 kap. 2 §, får det dock dömas till fängelse i högst fjorton år. 
  
 Första stycket gäller inte för brott som någon har begått efter det att han eller hon fyllt arton år, om 
  
 1.det för brottet inte är före- skrivet lindrigare straff än fängelse 
  
 iett år, 
  
 2.det är fråga om försök, förbe- redelse eller stämpling till eller un- derlåtenhet att avslöja eller för- hindra sådant brott som avses i 1, eller 
  
 3.brottets straffvärde uppgår till fängelse i ett år eller mer. 
  
 32kap. 3 §5 
  
 Den som har begått brott innan han eller hon fyllt arton år får dömas till ungdomsövervakning om varken ungdomsvård eller ung- domstjänst är tillräckligt ingripande påföljder med hänsyn till brottslighetens straffvärde och art samt den unges tidigare brottslig- het. 
  
 Som skäl för ungdomsövervak- ning ska rätten särskilt beakta om den unge tidigare har dömts till ungdomstjänst eller ungdomsvård. 
  
 Den som har fyllt arton år när dom meddelas får dömas till ung- domsövervakning endast om det finns särskilda skäl för det. Den som har fyllt tjugoett år vid denna tidpunkt får inte dömas till ung- domsövervakning. 
  
 5Senaste lydelse 2021:1103. 
  
 25 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 Rätten får bestämma tiden för ungdomsövervakning till lägst sex månader och högst ett år. 
  
 Den som döms till ungdoms- övervakning ska medverka i verk- ställighetsplanering och följa det som anges i verkställighetsplanen. 
  
 Bestämmelser om verkställig- het finns i lagen (2020:616) om verkställighet av ungdomsöver- vakning. 
  
 3 a § 
  
 Den som har begått brott innan han eller hon fyllt arton år får dömas till utvidgad ungdomsöver- vakning om ungdomsövervakning inte är en tillräckligt ingripande påföljd med hänsyn till brottslig- hetens straffvärde och art samt den unges tidigare brottslighet. 
  
 Den som har fyllt arton år när dom meddelas får dömas till ut- vidgad ungdomsövervakning en- dast om det finns särskilda skäl för det. Den som har fyllt tjugoett år vid denna tidpunkt får inte dömas till utvidgad ungdomsövervak- ning. 
  
 Tiden för utvidgad ungdoms- övervakning ska överstiga ett år och får bestämmas till högst tre år. 
  
 3 b § 
  
 Den som döms till ungdoms- övervakning eller utvidgad ung- domsövervakning ska medverka i verkställighetsplanering och följa 
  
 26 
  
 Om den dömde i väsentlig grad underlåter att göra vad som åligger honom eller henne enligt en föreskrift vid ungdomsvård om att han eller hon ska följa ett ungdomskontrakt eller enligt en dom på ungdomstjänst, ung- domsövervakning eller utvidgad ungdomsövervakning, får rätten på talan av åklagare undanröja en annan påföljd än böter som dömts ut för brottet och be- stämma en ny påföljd för detta. I stället för att undanröja påfölj- den får dock rätten meddela den dömde en varning, om det är en tillräcklig åtgärd. 
  
 Om, av annat skäl än som anges i första stycket, den plane- rade vården eller de planerade åt- gärderna enligt ett ungdoms- kontrakt eller en vårdplan inte kommer till stånd eller vården eller åtgärderna kommit att i vä- sentlig grad avvika från vad som planerats i kontraktet eller vård- planen, får rätten på talan av åklagare undanröja en annan på- följd än böter som dömts ut för brottet och bestämma en ny på- 
  
 27 
  
 om verkställig- (2020:616) om ungdomsöver- 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningsförslag 
  
 det som anges i verkställighetspla- nen. 
  
 Bestämmelser het finns i lagen verkställighet av vakning. 
  
 4 §6 
  
 Om den dömde i väsentlig grad underlåter att göra vad som åligger honom eller henne enligt en föreskrift vid ungdomsvård om att han eller hon ska följa ett ungdomskontrakt eller enligt en dom på ungdomstjänst eller ungdomsövervakning, får rätten på talan av åklagare undanröja en annan påföljd än böter som dömts ut för brottet och be- stämma en ny påföljd för detta. I stället för att undanröja påfölj- den får dock rätten meddela den dömde en varning, om det är en tillräcklig åtgärd. 
  
 Om, av annat skäl än som anges i första stycket, den plane- rade vården eller de planerade åt- gärderna enligt ett ungdoms- kontrakt eller en vårdplan inte kommer till stånd eller vården eller åtgärderna kommit att i vä- sentlig grad avvika från vad som planerats i kontraktet eller vård- planen, får rätten på talan av åklagare undanröja en annan på- följd än böter som dömts ut för brottet och bestämma en ny på- 
  
 6Senaste lydelse 2020:617. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 följd för detta. Detsamma gäller 
  
 följd för detta. Detsamma gäller 
  
 om, av annat skäl än som anges i 
  
 om, av annat skäl än som anges i 
  
 första stycket, en dom på ung- 
  
 första stycket, en dom på ung- 
  
 domstjänst inte till väsentlig del 
  
 domstjänst inte till väsentlig del 
  
 kan fullgöras inom skälig tid 
  
 kan fullgöras inom skälig tid 
  
 eller, beträffande ungdomsöver- 
  
 eller, beträffande ungdomsöver- 
  
 vakning, de föreskrivna åtgär- 
  
 vakning eller utvidgad ungdoms- 
  
 derna enligt en verkställighets- 
  
 övervakning, de föreskrivna åt- 
  
 plan inte kommer till stånd eller 
  
 gärderna enligt en verkställig- 
  
 åtgärderna kommit att i väsentlig 
  
 hetsplan inte kommer till stånd 
  
 grad avvika från vad som före- 
  
 eller åtgärderna kommit att i 
  
 skrivits i verkställighetsplanen. 
  
 väsentlig grad avvika från vad 
  
 som föreskrivits i verkställig- 
  
 hetsplanen. 
  
 Om mer än en påföljd undanröjs får rätten bestämma en gemen- sam påföljd för den samlade brottsligheten. 
  
 Om rätten beslutar om un- 
  
 Om rätten beslutar om un- 
  
 danröjande enligt första eller 
  
 danröjande enligt första eller 
  
 andra stycket ska den, när den 
  
 andra stycket ska den, när den 
  
 nya påföljden bestäms, ta skälig 
  
 nya påföljden bestäms, ta skälig 
  
 hänsyn till vad den dömde har 
  
 hänsyn till vad den dömde har 
  
 undergått till följd av den undan- 
  
 undergått till följd av den undan- 
  
 röjda påföljden eller de undan- 
  
 röjda påföljden eller de undan- 
  
 röjda påföljderna och till böter 
  
 röjda påföljderna. 
  
 som har dömts ut enligt 3 § första 
  
 stycket 2. 
  
 34kap. 1 §7 
  
 Om den som har dömts till 
  
 Om den som har dömts till 
  
 fängelse, villkorlig dom, skydds- 
  
 fängelse, villkorlig dom, skydds- 
  
 tillsyn, ungdomsvård, ungdoms- 
  
 tillsyn, ungdomsvård, ungdoms- 
  
 tjänst, ungdomsövervakning el- 
  
 tjänst, 
  
 ungdomsövervakning, 
  
 ler sluten ungdomsvård har be- 
  
 utvidgad 
  
 ungdomsövervakning 
  
 gått ett annat brott före domen 
  
 eller sluten ungdomsvård har be- 
  
 (nyupptäckt brott) eller om den 
  
 gått ett annat brott före domen 
  
 dömde begår ett nytt brott efter 
  
 (nyupptäckt brott) eller om den 
  
 domen men innan påföljden helt 
  
 dömde begår ett nytt brott efter 
  
 7Senaste lydelse 2020:617. 
  
 28 
  
 Är den tidigare påföljden ungdomsvård, ungdomstjänst, ungdomsövervakning, utvidgad ungdomsövervakning eller sluten ungdomsvård, får rätten, om det finns särskilda skäl för det, även i andra fall besluta att den tidi- gare utdömda påföljden ska avse också den tillkommande brotts- ligheten. 
  
 SOU 2024:39Författningsförslag 
  
 har verkställts eller annars upp- 
  
 domen men innan påföljden helt 
  
 hört (nytt brott), ska rätten be- 
  
 har verkställts eller annars upp- 
  
 stämma en ny påföljd för den 
  
 hört (nytt brott), ska rätten be- 
  
 tillkommande brottsligheten. 
  
 stämma en ny påföljd för den 
  
 tillkommande brottsligheten. 
  
 I stället för att bestämma en ny påföljd för den tillkommande brottsligheten får rätten, i de fall som avses i 3 och 4 §§, besluta att den tidigare utdömda påföljden ska avse också den brottsligheten, eller undanröja den utdömda påföljden och döma till gemensam på- följd för den samlade brottsligheten. 
  
 Undergår den dömde fängelse på livstid får rätten endast besluta att den tidigare utdömda påföljden ska avse också den tillkommande brottsligheten. 
  
 3 §8 
  
 Rätten får besluta att en tidigare utdömd påföljd ska avse också tillkommande brottslighet. Ett sådant beslut får meddelas endast om det är fråga om nyupptäckt brottslighet som i jämförelse med den brottslighet som omfattas av den tidigare domen med hänsyn till på- följden är utan nämnvärd betydelse. 
  
 Är den tidigare påföljden ungdomsvård, ungdomstjänst, ungdomsövervakning eller slu- ten ungdomsvård, får rätten, om det finns särskilda skäl för det, även i andra fall besluta att den tidigare utdömda påföljden ska avse också den tillkommande brottsligheten. 
  
 6 §9 
  
 Om rätten med tillämpning 
  
 Om rätten med tillämpning 
  
 av 3 § genom dom som fått laga 
  
 av 3 § genom dom som fått laga 
  
 kraft har beslutat att fängelse, 
  
 kraft har beslutat att fängelse, 
  
 villkorlig dom, 
  
 skyddstillsyn, 
  
 villkorlig dom, 
  
 skyddstillsyn, 
  
 ungdomsvård, 
  
 ungdomstjänst, 
  
 ungdomsvård, 
  
 ungdomstjänst, 
  
 8Senaste lydelse 2020:617. 
  
 9Senaste lydelse 2020:617. 
  
 29 
  
 FörfattningsförslagSOU 2024:39 
  
 ungdomsövervakning 
  
 eller slu- 
  
 ungdomsövervakning, 
  
 utvidgad 
  
 ten ungdomsvård som dömts ut 
  
 ungdomsövervakning eller sluten 
  
 i tidigare mål ska avse ytterligare 
  
 ungdomsvård som dömts ut i ti- 
  
 brott, och om den tidigare på- 
  
 digare mål ska avse ytterligare 
  
 följden ändras av högre rätt ge- 
  
 brott, och om den tidigare på- 
  
 nom dom som får laga kraft, ska 
  
 följden ändras av högre rätt ge- 
  
 frågan om påföljd för den till- 
  
 nom dom som får laga kraft, ska 
  
 kommande brottsligheten efter 
  
 frågan om påföljd för den till- 
  
 anmälan av åklagare prövas på 
  
 kommande brottsligheten efter 
  
 nytt. Detsamma ska gälla, när 
  
 anmälan av åklagare prövas på 
  
 påföljd avseende fängelse, vill- 
  
 nytt. Detsamma ska gälla, när 
  
 korlig 
  
 dom, skyddstillsyn eller 
  
 påföljd avseende fängelse, vill- 
  
 sluten 
  
 ungdomsvård 
  
 bestämts 
  
 korlig 
  
 dom, skyddstillsyn eller 
  
 med tillämpning av 2 § och den 
  
 sluten 
  
 ungdomsvård 
  
 bestämts 
  
 tidigare påföljden ändras. 
  
 med tillämpning av 2 § och den 
  
 tidigare påföljden ändras. 
  
 Visar det sig, när en dom på fängelse på viss tid eller sluten ung- domsvård ska verkställas, att den dömde begått brottet före det att en påföljd som han eller hon dömts till för något annat brott har dömts ut, och framgår det inte av domarna att den andra påföljden har beaktats, ska, sedan domarna fått laga kraft, rätten efter anmälan av åklagare med tillämpning av 2 § bestämma vad den dömde ska un- dergå till följd av den dom som sist ska verkställas. En sådan pröv- ning hindrar inte att domen får verkställas, om inte rätten beslutar något annat. 
  
 38 kap. 
  
 1 §10 
  
 Den som har dömts till villkorlig dom får före överklagandeti- dens utgång lämna en förklaring om att han eller hon är nöjd med domen när det gäller den utdömda påföljden. En sådan förklaring ska avse även böter, som dömts ut med stöd av 27 kap. 2 §. Förkla- ringen avges i den ordning regeringen föreskriver. 
  
 En förklaring som lämnats i föreskriven ordning får inte tas till- baka. Om den dömde har överklagat domen, ska hans eller hennes talan när det gäller påföljden för brottet anses återkallad genom för- klaringen. 
  
 10Senaste lydelse 2020:617. 
  
 30 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningsförslag 
  
 Det finns särskilda bestäm- melser om nöjdförklaring i fråga om dom på fängelse, dom på ungdomsövervakning och dom på sluten ungdomsvård. 
  
 Det finns särskilda bestäm- melser om nöjdförklaring i fråga om dom på fängelse, ungdoms- övervakning, utvidgad ungdoms- övervakning och sluten ung- domsvård. 
  
 3§11 
  
 Fråga 
  
 om 
  
 åtgärd 
  
 enligt 
  
 Fråga om en åtgärd enligt 
  
 27 kap. 2 a § tredje stycket, 5 § 
  
 27 kap. 2 a § tredje stycket, 5 § 
  
 tredje stycket eller 6 § tas upp av 
  
 tredje stycket eller 6 § tas upp av 
  
 den rätt som först avgjort det 
  
 den rätt som först avgjort det 
  
 mål där villkorlig dom medde- 
  
 mål där villkorlig dom medde- 
  
 lats. Fråga om 
  
 åtgärd 
  
 enligt 
  
 lats. Fråga om en åtgärd enligt 
  
 32 kap. 4 § tas upp av den rätt 
  
 32 kap. 4 § tas upp av den rätt 
  
 som först avgjort det mål där 
  
 som först avgjort det mål där 
  
 ungdomsvård, 
  
 ungdomstjänst 
  
 ungdomsvård, ungdomstjänst, 
  
 eller 
  
 ungdomsövervakning 
  
 ungdomsövervakning eller ut- 
  
 dömts ut. 
  
 vidgad 
  
 ungdomsövervakning 
  
 dömts ut. 
  
 Talan enligt 28 kap. 8 § väcks vid den tingsrätt, inom vars område det frivårdskontor ligger där den skyddstillsynsdömde är inskriven, eller vid den rätt som först avgjort det mål där skyddstillsyn dömts ut. 
  
 Mål som avses i denna paragraf får också tas upp av den rätt, där brottmål mot den dömde är väckt eller där mål om åtgärd mot den dömde enligt 32 kap. 4 § redan tagits upp, eller av rätten i den ort där den dömde mera varaktigt uppehåller sig, om rätten med hänsyn till utredningen samt kostnader och andra omständigheter finner det lämpligt. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2026. 
  
 11Senaste lydelse 2021:249. 
  
 31 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 1.3Förslag till lag om ändring i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare 
  
 Härigenom föreskrivs att 1, 25, 27, 29, 30, 30 b och 41 §§ lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1§12 
  
 I denna lag finns särskilda be- 
  
 I denna lag finns särskilda be- 
  
 stämmelser om handläggning 
  
 stämmelser om handläggning 
  
 hos Polismyndigheten, åklagare 
  
 hos Polismyndigheten, åklagare 
  
 och domstol av mål och ärenden 
  
 och domstol av mål och ärenden 
  
 om brott där den misstänkte inte 
  
 om brott där den misstänkte inte 
  
 har fyllt tjugoett år. 
  
 har fyllt arton år. 
  
 I övrigt gäller rättegångsbalkens regler och andra bestämmelser. 
  
 25§13 
  
 Mål i tingsrätt och hovrätt 
  
 Mål i tingsrätt och hovrätt 
  
 mot den som inte har fyllt tjugo- 
  
 mot den som inte har fyllt arton 
  
 ett år skall, om det inte möter 
  
 år ska, om det inte möter hinder, 
  
 hinder, handläggas av lagfarna 
  
 handläggas 
  
 av lagfarna domare 
  
 domare som särskilt har utsetts 
  
 som särskilt har utsetts av dom- 
  
 av domstolen att handlägga så- 
  
 stolen att handlägga sådana mål. 
  
 dana mål. Detsamma skall gälla i 
  
 Detsamma ska gälla i fråga om 
  
 fråga om nämndemän som anli- 
  
 nämndemän 
  
 som anlitas för 
  
 tas för tjänstgöring i sådana mål. 
  
 tjänstgöring i sådana mål. 
  
 I mål som rör brott på vilket endast böter kan följa får andra än dem som avses i första stycket anlitas. 
  
 27§14 
  
 Mål mot den som inte har 
  
 Mål mot den som inte har 
  
 fyllt tjugoett år ska, om målet av- 
  
 fyllt arton år ska, om målet avser 
  
 ser brott på vilket fängelse kan 
  
 brott på vilket fängelse kan följa, 
  
 följa, om möjligt sättas ut till 
  
 om möjligt sättas ut till hand- 
  
 12Senaste lydelse 2014:650. 
  
 13Senaste lydelse 2001:152. 
  
 14Senaste lydelse 2021:1096. 
  
 32 
  
 SOU 2024:39Författningsförslag 
  
 handläggning på ett sådant sätt 
  
 läggning på ett sådant sätt att 
  
 att målet inte drar till sig upp- 
  
 målet inte drar till sig uppmärk- 
  
 märksamhet. 
  
 samhet. 
  
 Rätten får i mål mot den som 
  
 Rätten får i mål mot den som 
  
 inte har fyllt tjugoett år besluta 
  
 inte har fyllt arton år besluta att 
  
 att målet ska handläggas inom 
  
 målet ska handläggas inom 
  
 stängda dörrar, om offentlighet 
  
 stängda dörrar, om offentlighet 
  
 vid förhandlingen är till uppen- 
  
 vid förhandlingen är till uppen- 
  
 bar olägenhet på grund av den 
  
 bar olägenhet på grund av den 
  
 uppmärksamhet den tilltalade 
  
 uppmärksamhet den tilltalade 
  
 kan antas bli föremål för. Om 
  
 kan antas bli föremål för. Om 
  
 rätten anser att ett sådant beslut 
  
 rätten anser att ett sådant beslut 
  
 bör meddelas och om någon som 
  
 bör meddelas och om någon som 
  
 har fyllt tjugoett år också är tillta- 
  
 har fyllt arton år också är tilltalad 
  
 lad i målet, ska rätten handlägga 
  
 i målet, ska rätten handlägga åta- 
  
 åtalet mot den som är under tju- 
  
 let mot den som är under arton år 
  
 goett år som ett särskilt mål, om 
  
 som ett särskilt mål, om det kan 
  
 det kan ske utan att utredningen 
  
 ske utan att utredningen avsevärt 
  
 avsevärt försvåras. 
  
 försvåras. 
  
 Även om beslut meddelas enligt andra stycket får rättens ordfö- rande tillåta att den tilltalades anhöriga och andra vars närvaro kan väntas bli till nytta får närvara vid handläggningen. 
  
 I mål mot den som inte har fyllt arton år ska tingsrätten hålla hu- vudförhandling även om det inte finns anledning att döma till någon annan påföljd än böter eller villkorlig dom eller sådana påföljder i förening. 
  
 29§15 
  
 Mål mot den som inte har 
  
 Mål mot den som inte har 
  
 fyllt tjugoett år ska alltid behand- 
  
 fyllt arton år ska alltid behandlas 
  
 las skyndsamt. 
  
 skyndsamt. 
  
 Om det väcks allmänt åtal mot den som inte har fyllt arton år för ett brott för vilket det är föreskrivet fängelse i mer än sex månader, ska de tidsfrister iakttas som är föreskrivna för åtgärder i mål där den tilltalade är häktad. Den förlängda tidsfrist som anges i 45 kap. 14 § andra stycket andra meningen rättegångsbalken ska dock inte tilläm- pas. 
  
 15Senaste lydelse 2014:321. 
  
 33 
  
 Om någon som dömts till ungdomsvård, ungdomstjänst, ungdomsövervakning eller ut- vidgad ungdomsövervakning i vä- sentlig grad underlåter att göra vad som åligger honom eller henne enligt en föreskrift vid ungdomsvård om att följa ett ungdomskontrakt eller enligt en dom på ungdomstjänst, ung- domsövervakning eller utvidgad ungdomsövervakning, får åklaga- ren, i stället för att väcka talan enligt 32 kap. 4 § brottsbalken, besluta att varning ska meddelas den unge, om detta bedöms vara en tillräcklig åtgärd. 
  
 Varning ska så snart det kan ske meddelas den unge vid ett personligt möte. Den unges vårdnadshavare eller annan som svarar för den unges vård och fostran samt annan som har en 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 Om rätten begär ett yttrande från socialnämnden enligt 28 §, ska nämnden yttra sig inom sådan tid att rätten kan hålla huvudförhand- ling enligt reglerna i andra stycket. Om ärendets beskaffenhet moti- verar det, får yttrandet med rättens medgivande lämnas senare. 
  
 30 §16 
  
 I mål mot den som inte har 
  
 I mål mot den som inte har 
  
 fyllt tjugoett år skall, om det inte 
  
 fyllt arton år ska, om det inte 
  
 möter synnerliga hinder, domen 
  
 möter synnerliga hinder, domen 
  
 avkunnas muntligen vid huvud- 
  
 avkunnas muntligen vid huvud- 
  
 förhandlingen. I övrigt gäller 
  
 förhandlingen. I övrigt gäller 
  
 30 kap. 7 § rättegångsbalken. 
  
 30 kap. 7 § rättegångsbalken. 
  
 30 b §17 
  
 Om någon som dömts till ungdomsvård, ungdomstjänst eller ungdomsövervakning i vä- sentlig grad underlåter att göra vad som åligger honom eller henne enligt en föreskrift vid ungdomsvård om att följa ett ungdomskontrakt eller enligt en dom på ungdomstjänst eller ungdomsövervakning får åklaga- ren i stället för att väcka talan en- ligt 32 kap. 4 § brottsbalken be- sluta att varning ska meddelas den unge, om detta bedöms vara en tillräcklig åtgärd. 
  
 Varning ska så snart det kan ske meddelas den unge vid ett personligt möte. Den unges vårdnadshavare eller annan som svarar för den unges vård och fostran samt annan som har en 
  
 16Senaste lydelse 1994:1760. 
  
 17Senaste lydelse 2020:618. 
  
 34 
  
 En ansökan om resning som avser en tilltalad som inte har fyllt arton år ska handläggas skyndsamt. 
  
 SOU 2024:39Författningsförslag 
  
 fostrande roll i förhållande till 
  
 fostrande roll i förhållande till 
  
 den unge ska kallas till mötet, 
  
 den unge ska kallas till mötet, 
  
 om det inte möter hinder eller 
  
 om det inte möter hinder eller 
  
 annars finns särskilda skäl mot 
  
 annars finns särskilda skäl mot 
  
 det. Även företrädare för social- 
  
 det. Även företrädare för social- 
  
 tjänsten bör ges tillfälle att när- 
  
 tjänsten bör ges tillfälle att när- 
  
 vara. Om frågan om varning gäl- 
  
 vara. Om frågan om varning gäl- 
  
 ler ungdomsövervakning bör i 
  
 ler ungdomsövervakning eller 
  
 stället företrädare för Kriminal- 
  
 utvidgad ungdomsövervakning 
  
 vården ges tillfälle att närvara. 
  
 bör i stället företrädare för Kri- 
  
 Kan ett personligt möte inte 
  
 minalvården ges tillfälle att när- 
  
 komma till stånd, ska den unge 
  
 vara. Kan ett personligt möte 
  
 underrättas skriftligen om beslu- 
  
 inte komma till stånd, ska den 
  
 tet. 
  
 unge underrättas skriftligen om 
  
 beslutet. 
  
 Vid mötet ska åklagaren särskilt förklara innebörden av beslutet och klargöra vad följderna kan bli vid fortsatt misskötsamhet. 
  
 41§18 
  
 En ansökan om resning som avser en tilltalad som inte har fyllt tjugoett år ska handläggas skyndsamt. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2026. 
  
 18Senaste lydelse 2022:1083. 
  
 35 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 1.4Förslag till lag om ändring i skattebrottslagen (1971:69) 
  
 Härigenom föreskrivs att 17 § skattebrottslagen (1971:69) ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 17§19 
  
 Förvaltningsmyndigheter 
  
 Förvaltningsmyndigheter 
  
 som handlägger frågor om skat- 
  
 som handlägger frågor om skat- 
  
 ter eller avgifter skall göra anmä- 
  
 ter eller avgifter ska göra anmä- 
  
 lan till åklagaren så snart det 
  
 lan till åklagaren så snart det 
  
 finns anledning att anta att brott 
  
 finns anledning att anta att brott 
  
 enligt denna lag har begåtts. 
  
 enligt denna lag har begåtts. 
  
 Detta gäller dock inte om det 
  
 Detta gäller dock inte om det 
  
 kan antas att brottet inte kom- 
  
 kan antas att brottet inte kom- 
  
 mer att medföra påföljd enligt 
  
 mer att medföra påföljd enligt 
  
 denna lag eller om anmälan av 
  
 denna lag eller om anmälan av 
  
 annat skäl inte behövs. Skatte- 
  
 annat skäl inte behövs. Skatte- 
  
 verket får fullgöra anmälnings- 
  
 verket får fullgöra anmälnings- 
  
 skyldigheten till enhet inom ver- 
  
 skyldigheten till enhet inom ver- 
  
 ket som skall medverka vid 
  
 ket som ska medverka vid 
  
 brottsutredning, om det 
  
 inte 
  
 brottsutredning, om det 
  
 inte 
  
 finns skäl att anta att brottet för- 
  
 finns skäl att anta att brottet för- 
  
 anleder annan påföljd än böter 
  
 anleder annan påföljd än böter 
  
 och den misstänkte kan antas er- 
  
 och den misstänkte kan antas er- 
  
 känna gärningen. Detta 
  
 gäller 
  
 känna gärningen. Detta 
  
 gäller 
  
 dock endast om den misstänkte 
  
 dock endast om den misstänkte 
  
 fyllt tjugoett år. 
  
 fyllt 18 år. 
  
 Har i lag eller förordning meddelats bestämmelse som avviker från föreskrifterna i första stycket gäller den bestämmelsen. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2026. 
  
 19Senaste lydelse 2003:682. 
  
 36 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningsförslag 
  
 1.5Förslag till lag om ändring i passlagen (1978:302) 
  
 Härigenom föreskrivs att 7, 12, 19, 21, 24, 26 och 28 §§ passlagen (1978:302) ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 7§20 
  
 Passansökan ska avslås, om 
  
 1.bestämmelserna i 6 § inte har iakttagits och sökanden inte har följt uppmaningen att avhjälpa bristen, 
  
 2.ansökan avser pass för barn under arton år och barnets vård- nadshavare inte har lämnat medgivande och det inte finns synnerliga skäl att ändå utfärda pass, 
  
 3.sökanden är anhållen, häktad eller underkastad övervakning enligt 24 kap. 4 § första stycket rättegångsbalken eller reseförbud eller anmälningsskyldighet enligt 25 kap. 1 § samma balk, 
  
 4.sökanden är föremål för ett beslut om övervakningsåtgärder enligt 2 kap. 1 § lagen (2015:485) om erkännande och uppföljning av beslut om övervakningsåtgärder inom Europeiska unionen och åkla- gare inte har lämnat medgivande, 
  
 5.sökanden är föremål för en uppföljningsförklaring som avser en övervakningsåtgärd enligt 3 kap. 3 §  
 3–5 
  lagen (2015:485) om er- kännande och uppföljning av beslut om övervakningsåtgärder inom Europeiska unionen och åklagare inte har lämnat medgivande, 
  
 6.sökanden är efterlyst och ska omhändertas omedelbart vid an- träffandet, 
  
 7.sökanden genom en dom som har fått laga kraft har dömts till frihetsberövande påföljd, som inte har börjat verkställas, och det finns sannolika skäl att anta att han eller hon har för avsikt att un- dandra sig verkställigheten, 
  
 8.sökanden avtjänar fängelsestraff och den sammanlagda tiden att avtjäna är fängelse i minst ett år och sökanden inte har villkorligt frigivits, 
  
 9.sökanden genomgår sluten ungdomsvård och den sammanlag- da vårdtiden är minst ett år, 
  
 20Senaste lydelse 2015:486. Ändring föreslås även i SOU 2023:44 s. 46 f. 
  
 37 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 10.sökanden genomgår rätts- psykiatrisk vård med särskild ut- skrivningsprövning enligt lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård, eller 
  
 11.sökanden enligt 2 kap. 12 § eller 6 kap. 6 § konkurs- lagen (1987:672) är ålagd att läm- na ifrån sig sitt pass eller förbud att utfärda pass för sökanden har meddelats enligt samma bestäm- melser. 
  
 10.sökanden genom en dom som har fått laga kraft har dömts till utvidgad ungdomsövervak- ning, om verkställigheten är för- enad med inskränkningar i rörelsefriheten, 
  
 11.sökanden genomgår rätts- psykiatrisk vård med särskild ut- skrivningsprövning enligt lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård, eller 
  
 12.sökanden enligt 2 kap. 12 § eller 6 kap. 6 § konkurs- lagen (1987:672) är ålagd att läm- na ifrån sig sitt pass eller förbud att utfärda pass för sökanden har meddelats enligt samma bestäm- melser. 
  
 12§21 
  
 Passmyndigheten ska återkalla ett gällande pass, om 
  
 1.passinnehavaren har förlorat eller efter ansökan har befriats från sitt svenska medborgarskap, 
  
 2.passet avser barn under arton år och barnets vårdnadshavare eller, om barnet vistas här i landet och står under vårdnad av båda föräldrarna, en av dem begär att passet ska återkallas och det inte finns synnerliga skäl mot återkallelse, 
  
 3.en passinnehavare, som är efterlyst och ska omhändertas ome- delbart vid anträffandet, uppehåller sig utomlands och det av särskil- da skäl är motiverat att passet återkallas, 
  
 4.passinnehavaren genom en dom som har fått laga kraft har dömts till frihetsberövande påföljd, som inte har börjat verkställas, och det finns sannolika skäl att anta att han eller hon har för avsikt att undandra sig verkställigheten, 
  
 5.passinnehavaren avtjänar fängelsestraff och den sammanlagda tiden att avtjäna är fängelse i minst ett år och innehavaren inte har villkorligt frigetts, 
  
 21Senaste lydelse 2020:351. Ändring föreslås även i SOU 2023:44 s. 47 f. 
  
 38 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningsförslag 
  
 6.passinnehavaren genomgår sluten ungdomsvård och den sammanlagda vårdtiden är minst ett år, 
  
 7.passinnehavaren genom en dom som har fått laga kraft har dömts till utvidgad ungdomsöver- vakning som ska verkställas eller 
  
 verkställs, 
  
 7. passinnehavaren genomgår 
  
 8. passinnehavaren genomgår 
  
 rättspsykiatrisk vård med sär- 
  
 rättspsykiatrisk vård med sär- 
  
 skild utskrivningsprövning en- 
  
 skild utskrivningsprövning en- 
  
 ligt lagen (1991:1129) om rätts- 
  
 ligt lagen (1991:1129) om rätts- 
  
 psykiatrisk vård, 
  
 psykiatrisk vård, 
  
 8. det fanns hinder mot att 
  
 9. det fanns hinder mot att 
  
 bevilja passansökan enligt 7 § vid 
  
 bevilja passansökan enligt 7 § vid 
  
 tiden för passets utfärdande och 
  
 tiden för passets utfärdande och 
  
 hindret fortfarande består, 
  
 hindret fortfarande består, 
  
 9. någon annan än den för vil- 
  
 10. någon annan än den för 
  
 Hernandez passet är utställt förfogar 
  
 vilken passet är utställt förfogar 
  
 över passet, eller 
  
 över passet, eller 
  
 10. passinnehavaren är under- 
  
 11. passinnehavaren är under- 
  
 kastad ett utreseförbud enligt 
  
 kastad ett utreseförbud enligt 
  
 31 a § lagen (1990:52) med sär- 
  
 31 a § lagen (1990:52) med sär- 
  
 skilda bestämmelser om vård av 
  
 skilda bestämmelser om vård av 
  
 unga eller ett tillfälligt utreseför- 
  
 unga eller ett tillfälligt utreseför- 
  
 bud enligt 31 d § samma lag. 
  
 bud enligt 31 d § samma lag. 
  
 Ett särskilt pass ska dessutom återkallas, när de skäl som har för- anlett passets utfärdande inte längre finns. 
  
 Vad som sägs i första stycket 2 ska inte gälla i det fall pass har utfärdats utan vårdnadshavares medgivande enligt 11 § andra 
  
 stycket. 
  
 Vad som sägs i första 
  
 Det som sägs i första 
  
 stycket 10 ska inte gälla i det fall 
  
 stycket 11 ska inte gälla i det fall 
  
 pass har utfärdats enligt 7 a § 
  
 pass har utfärdats enligt 7 a § 
  
 andra stycket eller 11 §. 
  
 andra stycket eller 11 §. 
  
 19§22 
  
 Passtillstånd fordras för den som 
  
 22Senaste lydelse 2005:655. Ändring föreslås även i SOU 2023:44 s. 48. 
  
 39 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 1.avtjänar fängelsestraff och inte är villkorligt frigiven, eller genomgår sluten ungdomsvård, utom när straffet eller vården är en månad eller kortare tid, eller 
  
 2.står under övervakning efter dom på skyddstillsyn eller efter villkorlig frigivning från fängelse. 
  
 1.avtjänar fängelsestraff och inte är villkorligt frigiven, eller genomgår sluten ungdomsvård, utom när straffet eller vården är en månad eller kortare tid, 
  
 2.står under övervakning efter dom på skyddstillsyn eller efter villkorlig frigivning från fängelse, eller 
  
 3.genom en dom som har fått laga kraft har dömts till utvidgad ungdomsövervakning som ska verkställas eller som verkställs. 
  
 21 § 23 
  
 En fråga om passtillstånd för 
  
 En fråga om passtillstånd för 
  
 den som avtjänar fängelsestraff 
  
 den som avtjänar fängelsestraff 
  
 enligt 19 § 1 
  
 eller 
  
 står under 
  
 enligt 19 § 1, står under övervak- 
  
 övervakning enligt 19 § 2 prövas 
  
 ning enligt 19 § 2 eller som om- 
  
 av Kriminalvården. Myndigheten 
  
 fattas av 19 § 3 prövas av Krimi- 
  
 får hänskjuta ärendet till över- 
  
 nalvården. Myndigheten får hän- 
  
 vakningsnämnd för 
  
 avgörande. 
  
 skjuta ärenden som avses i 19 § 1 
  
 Ärendet 
  
 skall 
  
 alltid 
  
 hänskjutas, 
  
 och 2 till övervakningsnämnd för 
  
 om Kriminalvården 
  
 finner att 
  
 avgörande. 
  
 Ärendet ska alltid 
  
 tillstånd 
  
 inte 
  
 bör 
  
 meddelas. 
  
 hänskjutas, 
  
 om Kriminalvården 
  
 Ärenden som gäller den som av- 
  
 finner att tillstånd inte bör med- 
  
 tjänar fängelsestraff skall hän- 
  
 delas. Ärenden som gäller den 
  
 skjutas till den övervaknings- 
  
 som avtjänar fängelsestraff ska 
  
 nämnd inom vars verksamhets- 
  
 hänskjutas till den övervaknings- 
  
 område den kriminalvårdsanstalt 
  
 nämnd inom vars verksamhets- 
  
 där den intagne är inskriven är 
  
 område den kriminalvårdsanstalt 
  
 belägen. Ärenden som gäller den 
  
 där den intagne är inskriven är 
  
 som står under övervakning skall 
  
 belägen. Ärenden som gäller den 
  
 hänskjutas till den övervaknings- 
  
 som står under övervakning ska 
  
 nämnd inom vars verksamhets- 
  
 hänskjutas till den övervaknings- 
  
 område 
  
 det frivårdskontor där 
  
 nämnd inom vars verksamhets- 
  
 den övervakade är inskriven är 
  
 område det 
  
 frivårdskontor där 
  
 23Senaste lydelse 2005:974. Ändring föreslås även i SOU 2023:44 s. 48 f. 
  
 40 
  
 SOU 2024:39Författningsförslag 
  
 beläget. En fråga om passtill- 
  
 den övervakade är inskriven är 
  
 stånd för den som genomgår slu- 
  
 beläget. En fråga om passtill- 
  
 ten ungdomsvård enligt 19 § 1 
  
 stånd för den som genomgår slu- 
  
 prövas av Statens institutions- 
  
 ten ungdomsvård enligt 19 § 1 
  
 styrelse. 
  
 prövas av Statens institutions- 
  
 styrelse. 
  
 Passtillstånd skall vägras, om 
  
 Passtillstånd ska vägras, om 
  
 det skäligen kan antas att den 
  
 det skäligen kan antas att den 
  
 dömde skulle ägna sig åt 
  
 dömde skulle ägna sig åt 
  
 brottslig verksamhet i samband 
  
 brottslig verksamhet i samband 
  
 med en utlandsresa, att han eller 
  
 med en utlandsresa, att han eller 
  
 hon genom att resa utomlands 
  
 hon genom att resa utomlands 
  
 skulle söka undandra sig fortsatt 
  
 skulle söka undandra sig fortsatt 
  
 verkställighet av den ådömda på- 
  
 verkställighet av den ådömda på- 
  
 följden eller att resan annars 
  
 följden eller att resan annars 
  
 skulle motverka hans eller hen- 
  
 skulle motverka hans eller hen- 
  
 nes anpassning i samhället. 
  
 nes anpassning i samhället. 
  
 24§24 
  
 Om en passinnehavare avtjä- 
  
 Om en passinnehavare avtjä- 
  
 nar fängelsestraff som anges i 
  
 nar fängelsestraff som anges i 
  
 19 § 1, eller står under övervak- 
  
 19 § 1, 
  
 står 
  
 under 
  
 övervakning 
  
 ning 
  
 enligt 
  
 19 § 2 och 
  
 skulle 
  
 enligt 
  
 19 § 2 eller 
  
 omfattas 
  
 av 
  
 passtillstånd 
  
 ha vägrats 
  
 enligt 
  
 19 § 3 och skulle passtillstånd ha 
  
 21 § andra stycket, kan övervak- 
  
 vägrats enligt 21 § andra stycket, 
  
 ningsnämnden besluta att fram- 
  
 kan övervakningsnämnden, eller 
  
 ställning skall göras hos pass- 
  
 Kriminalvården om 
  
 passinneha- 
  
 myndigheten om att passet skall 
  
 varen omfattas av 19 § 3, besluta 
  
 återkallas. Om en passinneha- 
  
 att framställning ska göras hos 
  
 vare genomgår sluten ungdoms- 
  
 passmyndigheten om att passet 
  
 vård 
  
 enligt 
  
 19 § 1 och 
  
 skulle 
  
 ska återkallas. Om en passinne- 
  
 passtillstånd 
  
 ha vägrats 
  
 enligt 
  
 havare genomgår sluten ung- 
  
 21 § andra stycket, kan Statens 
  
 domsvård 
  
 enligt 
  
 19 § 1 
  
 och 
  
 institutionsstyrelse göra en mot- 
  
 skulle passtillstånd ha vägrats en- 
  
 svarande framställning. 
  
 ligt 21 § andra stycket, kan Medina 
  
 tens institutionsstyrelse göra en 
  
 motsvarande framställning. 
  
 24Senaste lydelse 2005:655. Ändring föreslås även i SOU 2023:44 s. 50. 
  
 41 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 Om en passinnehavare bereds vård som anges i 20 § och om det med hänsyn till ändamålet med vården är olämpligt att han eller hon har pass, kan Socialstyrelsen besluta att en framställning skall göras hos passmyndigheten om att passet skall återkallas. 
  
 Om en passinnehavare bereds vård som anges i 20 § och om det med hänsyn till ändamålet med vården är olämpligt att han eller hon har pass, kan Socialstyrelsen besluta att en framställning ska göras hos passmyndigheten om att passet ska återkallas. 
  
 26§25 
  
 Om en 
  
 passmyndighet 
  
 får 
  
 Om en 
  
 passmyndighet 
  
 får 
  
 kännedom om att ett pass har ut- 
  
 kännedom om att ett pass har ut- 
  
 färdats i strid mot bestämmel- 
  
 färdats i strid mot bestämmel- 
  
 serna om passtillstånd, skall den 
  
 serna om passtillstånd, ska den 
  
 omedelbart 
  
 anmäla detta 
  
 till 
  
 omedelbart 
  
 anmäla detta 
  
 till 
  
 myndighet som anges i 24 §, om 
  
 myndighet som anges i 24 §, om 
  
 passinnehavaren fortfarande av- 
  
 passinnehavaren fortfarande av- 
  
 tjänar fängelsestraff eller genom- 
  
 tjänar fängelsestraff eller genom- 
  
 går sluten ungdomsvård, står un- 
  
 går sluten ungdomsvård, står un- 
  
 der övervakning eller bereds 
  
 der övervakning, omfattas 
  
 av 
  
 sjukvård som avses i nämnda pa- 
  
 19 § 3 eller bereds sjukvård som 
  
 ragraf. 
  
 avses i nämnda paragraf. 
  
 28§26 
  
 Beslut av en övervakningsnämnd enligt denna lag får överklagas till tingsrätten i den ort där övervakningsnämnden är belägen. Över- klagandet ska ges in till övervakningsnämnden. Klagotiden räknas från den dag då den klagande fick del av beslutet. Vid överklagande gäller lagen (1996:242) om domstolsärenden. Övervakningsnämn- den ska dock inte vara part i domstolen. 
  
 Beslut av Statens institutions- 
  
 Beslut av Statens institutions- 
  
 styrelse enligt denna lag får över- 
  
 styrelse och Kriminalvården en- 
  
 klagas till allmän förvaltnings- 
  
 ligt denna lag får överklagas till 
  
 domstol. 
  
 allmän förvaltningsdomstol. 
  
 25Senaste lydelse 2005:655. Ändring föreslås även i SOU 2023:44 s. 50. 
  
 26Senaste lydelse 2010:618. 
  
 42 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningsförslag 
  
 En chefsöverläkares beslut om anmälan enligt 20 § 1 får inte över- klagas. Socialstyrelsens beslut enligt denna lag får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. 
  
 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2026. 
  
 43 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 1.6Förslag till lag om ändring i lagen (1997:1024) om Skatteverkets brottsbekämpande verksamhet 
  
 Härigenom föreskrivs att 5 § lagen (1997:1024) om Skatteverkets brottsbekämpande verksamhet ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Cameron 
  
 Skatteverket får, utan att biträde begärs av åklagare, i fall som av- ses i 23 kap. 22 § rättegångsbalken utreda sådan brottslighet som anges i 1 § första stycket, om den misstänkte kan antas erkänna gär- 
  
 ningen. 
  
 Första stycket gäller endast 
  
 Första stycket gäller endast 
  
 om den misstänkte fyllt tjugoett 
  
 om den misstänkte fyllt 18 år. 
  
 år. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2026. 
  
 27Senaste lydelse 2006:580. 
  
 44 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningsförslag 
  
 1.7Förslag till lag om ändring i lagen (1998:620) om belastningsregister 
  
 Härigenom föreskrivs att 17 § lagen (1998:620) om belastningsre- gister ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 17§28 
  
 Utöver vad som följer av 16 § ska uppgifter om 
  
 1.fängelse- eller förvandlingsstraff för böter gallras tio år efter frigivningen, 
  
 2.fängelsestraff som ska anses helt verkställt genom tidigare fri- hetsberövande eller från vilket någon genom beslut om nåd helt har befriats gallras tio år efter domen eller beslutet, 
  
 3.fängelsestraff som har fallit bort enligt 35 kap. 8 eller 9 § brottsbalken eller förvandlingsstraff för böter som har fallit bort en- ligt 18 eller 21 § bötesverkställighetslagen (1979:189) gallras fem år efter det att straffet föll bort, 
  
 4.skyddstillsyn eller villkorlig dom gallras 
  
 a)tio år efter domen eller beslutet, eller 
  
 b)fem år efter domen eller beslutet, om uppgiften avser en per- son som var under 18 år vid tidpunkten för brottet eller brotten, 
  
 5. sluten ungdomsvård gallras tio år efter det att påföljden helt verkställts, 
  
 6.utvidgad ungdomsövervak- ning gallras fem år efter det att 
  
 påföljden helt verkställts 
  
 6. ungdomsvård, ungdoms- 
  
 7. ungdomsvård, ungdoms- 
  
 tjänst eller ungdomsövervakning 
  
 tjänst eller ungdomsövervakning 
  
 gallras 
  
 gallras 
  
 a) tio år efter domen eller be- 
  
 a) tio år 
  
 efter 
  
 domen 
  
 eller 
  
 slutet, eller 
  
 beslutet, eller 
  
 b) fem år efter domen eller 
  
 b) fem år efter domen eller 
  
 beslutet, om uppgiften avser en 
  
 beslutet, om uppgiften avser en 
  
 person som var under 18 år vid 
  
 person som var under 18 år vid 
  
 tidpunkten för brottet eller brot- 
  
 tidpunkten 
  
 för 
  
 brottet 
  
 eller 
  
 ten, 
  
 brotten, 
  
 28Senaste lydelse 2024:8. Ändring av paragrafen föreslås även i SOU 2023:44 s. 60 f. 
  
 45 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 7.överlämnande till vård en- ligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall gallras 
  
 a) tio år efter domen eller beslutet, eller 
  
 b) fem år efter domen eller beslutet, om uppgiften avser en person som var under 18 år vid tidpunkten för brottet eller brotten, 
  
 8.överlämnande till rättspsy- kiatrisk vård gallras tio år efter utskrivningen, 
  
 9.böter gallras fem år efter domen, beslutet eller godkän- nandet av strafföreläggandet eller föreläggandet av ordnings- bot, 
  
 10.att någon enligt 30 kap. 6 § brottsbalken har förklarats fri från påföljd gallras 
  
 a) tio år efter domen eller beslutet, eller 
  
 b) fem år efter domen eller beslutet, om uppgiften avser en person som var under 18 år vid tidpunkten för brottet eller brotten, 
  
 11.åklagares beslut att inte åtala för brott gallras 
  
 a) tio år efter beslutet, eller b) tre år efter beslutet, om 
  
 uppgiften avser en person som var under 18 år vid tidpunkten för brottet, 
  
 12.beslut om kontaktförbud enligt lagen (1988:688) om kon- taktförbud och förbud enligt 3 kap. 5 § lagen (2015:642) om 
  
 8.överlämnande till vård en- ligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall gallras 
  
 a) tio år efter domen eller beslutet, eller 
  
 b) fem år efter domen eller beslutet, om uppgiften avser en person som var under 18 år vid tidpunkten för brottet eller brotten, 
  
 9.överlämnande till rättspsy- kiatrisk vård gallras tio år efter utskrivningen, 
  
 10.böter gallras fem år efter domen, beslutet eller godkän- nandet av strafföreläggandet eller föreläggandet av ordnings- bot, 
  
 11.att någon enligt 30 kap. 6 § brottsbalken har förklarats fri från påföljd gallras 
  
 a) tio år efter domen eller beslutet, eller 
  
 b) fem år efter domen eller beslutet, om uppgiften avser en person som var under 18 år vid tidpunkten för brottet eller brotten, 
  
 12.åklagares beslut att inte åtala för brott gallras 
  
 a) tio år efter beslutet, eller b) tre år efter beslutet, om 
  
 uppgiften avser en person som var under 18 år vid tidpunkten för brottet, 
  
 13.beslut om kontaktförbud enligt lagen (1988:688) om kon- taktförbud och förbud enligt 3 kap. 5 § lagen (2015:642) om 
  
 46 
  
 SOU 2024:39Författningsförslag 
  
 europeisk skyddsorder gallras tio 
  
 europeisk skyddsorder gallras tio 
  
 år efter beslutet, 
  
 år efter beslutet, 
  
 13. beslut om tillträdesförbud 
  
 14. beslut om tillträdesförbud 
  
 enligt lagen (2005:321) om till- 
  
 enligt lagen (2005:321) om till- 
  
 trädesförbud vid idrottsarrange- 
  
 trädesförbud vid idrottsarrange- 
  
 mang och lagen (2021:34) om 
  
 mang och lagen (2021:34) om 
  
 tillträdesförbud 
  
 till 
  
 butiker, 
  
 tillträdesförbud 
  
 till 
  
 butiker, 
  
 badanläggningar 
  
 och 
  
 bibliotek 
  
 badanläggningar 
  
 och 
  
 bibliotek 
  
 gallras fem år efter beslutet, och 
  
 gallras fem år efter beslutet, och 
  
 14. beslut om 
  
 vistelseförbud 
  
 15. beslut om 
  
 vistelseförbud 
  
 enligt lagen (2024:7) om preven- 
  
 enligt lagen (2024:7) om preven- 
  
 tiva vistelseförbud gallras 
  
 tiva vistelseförbud gallras 
  
 a) tio år efter beslutet, eller 
  
 a) tio år efter beslutet, eller 
  
 b) fem år efter beslutet, om 
  
 b) fem år efter beslutet, om 
  
 uppgiften avser en person som 
  
 uppgiften avser en person som 
  
 var under 18 år vid tidpunkten 
  
 var under 18 år vid tidpunkten 
  
 för beslutet. 
  
 för beslutet. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2026. 
  
 47 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 1.8Förslag till lag om ändring i lagen (1998:714) om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder 
  
 Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (1998:714) om ersättning vid fri- hetsberövanden och andra tvångsåtgärder ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 4§29 
  
 Den som har avtjänat fängel- 
  
 Den som har avtjänat fängel- 
  
 sestraff, 
  
 sluten 
  
 ungdomsvård 
  
 sestraff, sluten ungdomsvård 
  
 eller förvandlingsstraff för böter 
  
 eller förvandlingsstraff för böter 
  
 har rätt till ersättning, om det 
  
 eller har verkställt utvidgad ung- 
  
 efter överklagande eller anlitan- 
  
 domsövervakning har rätt till er- 
  
 de av särskilt rättsmedel medde- 
  
 sättning, om det efter överkla- 
  
 las frikännande dom eller döms 
  
 gande eller anlitande av särskilt 
  
 ut en mindre ingripande påföljd 
  
 rättsmedel meddelas frikännan- 
  
 eller om den dom som har legat 
  
 de dom eller döms ut en mindre 
  
 till grund 
  
 för 
  
 verkställigheten 
  
 ingripande påföljd eller om den 
  
 undanröjs utan beslut om ny 
  
 dom som har legat till grund för 
  
 handläggning. Detsamma gäller 
  
 verkställigheten undanröjs utan 
  
 den som efter beslut av domstol 
  
 beslut om ny handläggning. Det- 
  
 enligt 31 kap. 3 § brottsbalken 
  
 samma gäller den som efter be- 
  
 har varit intagen för rättspsykia- 
  
 slut av domstol enligt 31 kap. 3 § 
  
 trisk vård. 
  
 brottsbalken har varit intagen för 
  
 rättspsykiatrisk vård. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2026. 
  
 29Ändring av paragrafen föreslås även i SOU 2023:44 s. 63. 
  
 48 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningsförslag 
  
 1.9Förslag till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 
  
 Härigenom föreskrivs att 35 kap. 15 a § offentlighets- och sekretess- lagen (2009:400) ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 35kap. 
  
 15a §30 
  
 Sekretessen enligt 15 § första 
  
 Sekretessen enligt 15 § första 
  
 stycket hindrar inte att uppgift 
  
 stycket hindrar inte att uppgift 
  
 om den vars dom på ungdoms- 
  
 om den vars dom på ungdoms- 
  
 övervakning 
  
 verkställs enligt 
  
 övervakning eller utvidgad ung- 
  
 lagen (2020:616) om verkställig- 
  
 domsövervakning verkställs en- 
  
 het av 
  
 ungdomsövervakning 
  
 ligt lagen (2020:616) om verk- 
  
 lämnas av Kriminalvården till en 
  
 ställighet av ungdomsövervak- 
  
 enskild eller till en annan myn- 
  
 ning lämnas av Kriminalvården 
  
 dighet, om det behövs för att ge- 
  
 till en enskild eller till en annan 
  
 nomföra 
  
 en 
  
 verkställighetsplan 
  
 myndighet, om det behövs för 
  
 enligt den lagen. 
  
 att genomföra en verkställig- 
  
 hetsplan enligt den lagen. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2026. 
  
 30Senaste lydelse 2020:620. Ändring av paragrafen föreslås även i SOU 2023:44 s. 70 f. 
  
 49 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 1.10Förslag till lag om ändring i lagen (2018:1250) om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande 
  
 Härigenom föreskrivs att 2 och 3 §§ lagen (2018:1250) om tillgodo- räknande av tid för frihetsberövande ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2§31 
  
 Om någon har dömts till 
  
 Om någon har dömts till 
  
 fängelse på viss tid eller till sluten 
  
 fängelse på viss tid, sluten 
  
 ungdomsvård och 
  
 den dömde 
  
 ungdomsvård 
  
 eller 
  
 utvidgad 
  
 med anledning av de brott som 
  
 ungdomsövervakning 
  
 och 
  
 den 
  
 prövats i målet eller som påfölj- 
  
 dömde med anledning av de 
  
 den avser har varit frihetsberö- 
  
 brott som prövats i målet eller 
  
 vad i Sverige eller utomlands 
  
 som påföljden avser har varit 
  
 under en sammanhängande tid 
  
 frihetsberövad 
  
 i Sverige 
  
 eller 
  
 av minst 24 timmar, ska tiden för 
  
 utomlands under en samman- 
  
 frihetsberövandet 
  
 tillgodoräk- 
  
 hängande tid av minst 24 tim- 
  
 nas den dömde som verkställig- 
  
 mar, ska tiden för frihetsberö- 
  
 het av påföljden. 
  
 vandet tillgodoräknas den döm- 
  
 de som verkställighet av påfölj- 
  
 den. 
  
 Tillgodoräknande ska dock inte ske om 
  
 1.tiden för frihetsberövandet redan tillgodoräknats den dömde, 
  
 eller 
  
 2.den dömde samtidigt avtjänat sådan frihetsberövande påföljd i annat mål. 
  
 Villkor som uppställts vid överförande av verkställighet från en annan stat till Sverige ska gälla vid tillämpning av denna paragraf. 
  
 3§32 
  
 Om någon döms till fängelse 
  
 Om någon döms till fängelse 
  
 på viss tid eller till sluten ung- 
  
 på viss tid, sluten ungdomsvård 
  
 domsvård och med anledning av 
  
 eller utvidgad ungdomsövervak- 
  
 de brott som prövats i målet eller 
  
 ning och med anledning av de 
  
 som påföljden avser har varit fri- 
  
 brott som prövats i målet eller 
  
 31Ändring av paragrafen föreslås även i SOU 2023:44 s. 77. 
  
 32Senaste lydelse 2020:621. Ändring av paragrafen föreslås även i SOU 2023:44 s. 77 f. 
  
 50 
  
 SOU 2024:39Författningsförslag 
  
 hetsberövad på ett sätt som en- 
  
 som påföljden avser har varit fri- 
  
 ligt 2 § ska tillgodoräknas som 
  
 hetsberövad på ett sätt som en- 
  
 verkställighet av påföljd, får rät- 
  
 ligt 2 § ska tillgodoräknas som 
  
 ten besluta att påföljden ska an- 
  
 verkställighet av påföljd, får rät- 
  
 ses helt verkställd genom fri- 
  
 ten besluta att påföljden ska an- 
  
 hetsberövandet. En förutsätt- 
  
 ses helt verkställd genom fri- 
  
 ning för ett sådant beslut är att 
  
 hetsberövandet. En förutsätt- 
  
 den tid som den utdömda påfölj- 
  
 ning för ett sådant beslut är att 
  
 den överstiger frihetsberövandet 
  
 den tid som den utdömda påfölj- 
  
 med är ringa. 
  
 den överstiger frihetsberövandet 
  
 med är ringa. 
  
 Om någon döms till böter, ungdomstjänst eller ungdomsöver- vakning och med anledning av de brott som prövats i målet eller som påföljden avser har varit frihetsberövad på ett sätt som enligt 2 § ska tillgodoräknas som verkställighet av påföljd, får rätten besluta att på- följden ska anses helt eller delvis verkställd genom frihetsberövan- det. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2026. 
  
 51 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 1.11Förslag till lag om ändring i lagen (2018:1699) om Kriminalvårdens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område 
  
 Härigenom föreskrivs att 2 kap. 3 § lagen (2018:1699) om Kriminal- vårdens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens om- råde ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2kap. 3 § 
  
 Kriminalvården får behandla biometriska uppgifter om det är absolut nödvändigt för ändamålet med behandlingen. 
  
 Kriminalvården får med hjälp av biometrisk autentisering be- kräfta en persons identitet när han eller hon verkställer ett fängelse- straff, i eller utanför anstalt.33 Det- samma gäller om en person verk- ställer ungdomsövervakning eller utvidgad ungdomsövervakning. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2026. 
  
 33Första meningen i andra stycket motsvarar förslaget i Ds 2023:21. 
  
 52 
  
 Denna lag innehåller bestäm- melser om verkställighet av ung- domsövervakning enligt 32 kap. 3 § och utvidgad ungdomsöver- vakning enligt 32 kap. 3 a § brottsbalken. 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningsförslag 
  
 1.12Förslag till lag om ändring i lagen (2020:616) om verkställighet av ungdomsövervakning 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2020:616) om verkställighet av ungdomsövervakning 
  
 dels att nuvarande 19 § ska betecknas 20 b § och att rubriken före 
  
 22 § ska utgå, 
  
 dels att  
 1–5, 
  8, 13 och 18, 20 och den nya 20 b §§ ska ha följande lydelse, 
  
 dels att det ska införas åtta nya paragrafer, 3 a, 4 a, 4 b §, 19, 20 a, 
  
 21 a, 22 a och 22 b §§, och före den nya 21 a § en ny rubrik av följan- de lydelse. 
  
 1 § 
  
 Denna lag innehåller bestäm- melser om verkställighet av ung- domsövervakning enligt 32 kap. 
  
 3 a § brottsbalken. 
  
 2 § 
  
 Kriminalvården ansvarar 
  
 för 
  
 Kriminalvården ansvarar 
  
 för 
  
 verkställigheten 
  
 av ungdoms- 
  
 verkställigheten av 
  
 ungdoms- 
  
 övervakning. 
  
 övervakning och utvidgad ung- 
  
 domsövervakning. 
  
 3 § 
  
 Ungdomsövervakning 
  
 får 
  
 Ungdomsövervakning 
  
 och 
  
 verkställas när en dom eller ett 
  
 utvidgad ungdomsövervakning 
  
 beslut i den del som avser ung- 
  
 får verkställas när en dom eller 
  
 domsövervakning 
  
 har fått 
  
 laga 
  
 ett beslut i den del som avser 
  
 kraft mot den dömde. 
  
 ungdomsövervakning 
  
 har 
  
 fått 
  
 laga kraft mot den dömde. 
  
 Verkställigheten ska påbörjas så snart som möjligt efter det att domen eller beslutet i den del som avser påföljden är verkställbar mot den dömde. 
  
 53 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 3 a § 
  
 Verkställigheten av utvidgad 
  
 ungdomsövervakning inleds ge- 
  
 nom att den dömde tas in i kri- 
  
 minalvårdsanstalt under en tid 
  
 om två månader. 
  
 4 § 
  
 En dömd får förklara att han 
  
 En dömd får förklara att han 
  
 eller hon avstår från att överklaga 
  
 eller hon avstår från att överklaga 
  
 eller fullfölja ett överklagande av 
  
 eller fullfölja ett överklagande av 
  
 en dom eller ett beslut i den del 
  
 en dom eller ett beslut i den del 
  
 som avser ungdomsövervakning 
  
 som avser ungdomsövervakning 
  
 (nöjdförklaring). 
  
 eller utvidgad ungdomsövervak- 
  
 ning (nöjdförklaring). 
  
 En nöjdförklaring får lämnas inför den domstol som har medde- lat domen eller beslutet eller inför Kriminalvården. En nöjdförkla- ring får inte tas emot utan att både den som tar emot förklaringen och den dömde har tillgång till domen, beslutet eller rättens bevis om utgången i målet som rör den dömde (domsbevis). Innan en nöjdförklaring lämnas ska den som tar emot förklaringen på lämpligt sätt ha klargjort innebörden och verkan av nöjdförklaringen för den dömde. 
  
 När en nöjdförklaring lämnas ska ett vittne närvara. En nöjdför- 
  
 klaring ska dokumenteras. 
  
 En nöjdförklaring får inte tas 
  
 En nöjdförklaring får inte tas 
  
 tillbaka. En nöjdförklaring inne- 
  
 tillbaka. En nöjdförklaring inne- 
  
 bär att domen eller beslutet i den 
  
 bär att domen eller beslutet i den 
  
 del som avser ungdomsövervak- 
  
 del som avser ungdomsövervak- 
  
 ning får laga kraft mot den 
  
 ning eller utvidgad ungdomsöver- 
  
 dömde. 
  
 vakning får laga kraft mot den 
  
 dömde. 
  
 4 a § 
  
 Vid verkställighet i kriminal- 
  
 vårdsanstalt enligt 3 a § tillämpas 
  
 fängelselagen 
  
 (2010:610), 
  
 med 
  
 undantag för 1 kap. 3 och 5 §§ och 
  
 10–12 
  a kap. 
  
 I stället för 
  
 fäng- 
  
 54 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningsförslag 
  
 elselagen ska följande bestämmel- ser i fängelselagen för unga (2026:000)34 tillämpas: 
  
 -2 kap. 1 § första stycket, 
  
 -2 kap.  
 2–5 
  §§, 
  
 -2 kap. 6 §, och 
  
 -5 kap. 1, 2 och 4 §§. 
  
 Vid tillämpning av fängelsela- gen för unga ska med den intagne i stället avses den som verkställer utvidgad ungdomsövervakning i kriminalvårdsanstalt. 
  
 4 b § 
  
 Vid utvidgad ungdomsöver- vakning tillämpas 4, 6,  
 8–10, 
  17 
  
 och 24 §§ strafftidslagen (2018:1251). 
  
 Vid tillämpning av strafftids- lagen ska det som där sägs om fängelsestraff i stället avse utvid- gad ungdomsövervakning och det som sägs om strafftiden i stället av- se tiden för verkställighet i krimi- nalvårdsanstalt. 
  
 Kriminalvårdens beslut om in- ställelse till kriminalvårdsanstalt enligt 6 § första stycket strafftids- lagen får överklagas enligt 29 § denna lag. 
  
 5 § 
  
 Kriminalvården ska fastställa 
  
 Kriminalvården ska fastställa 
  
 dagen för verkställighetens slut. 
  
 dagen för verkställighetens slut. 
  
 Tiden för ungdomsövervakning 
  
 Tiden för ungdomsövervakning 
  
 ska räknas från och med den dag 
  
 ska räknas från och med den dag 
  
 domen eller beslutet i den del 
  
 domen eller beslutet i den del 
  
 som avser ungdomsövervakning 
  
 som avser ungdomsövervakning 
  
 34Fängelselagen för unga (2006:000) föreslås i SOU 2023:44. 
  
 55 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 har fått laga kraft mot den döm- har fått laga kraft mot den de. Tiden ska beräknas i dagar. dömde. Tiden för utvidgad ung- 
  
 Ungdomsövervakning i månader domsövervakning ska räknas från 
  
 eller år ska omräknas till dagar. och med den dag som enligt andra 
  
 Med en månad ska avses trettio 
  
 stycket fastställs som den första 
  
 dagar och med ett år trehundra- 
  
 dagen för verkställighet i krimi- 
  
 sextiofem dagar. 
  
 nalvårdsanstalt. Tiden ska beräk- 
  
 nas i dagar. Ungdomsövervak- 
  
 ning och utvidgad ungdomsöver- 
  
 vakning i månader eller år ska 
  
 omräknas till dagar. Med en må- 
  
 nad ska avses trettio dagar och 
  
 med ett år trehundrasextiofem 
  
 dagar. 
  
 Vid utvidgad ungdomsöver- vakning ska Kriminalvården fast- ställa antalet dagar som ska till- godoräknas av tidigare frihetsbe- rövande, tiden för verkställigheten i kriminalvårdsanstalt i dagar och den första och sista dagen för verk- ställigheten i kriminalvårdsan- stalt. 
  
 8 § 
  
 Kriminalvården ska förordna en särskild koordinator för den dömde. Koordinatorn ska hålla regelbunden kontakt med den dömde och träffa honom eller henne under verkställigheten samt genom kontroll, stöd och hjälp verka för att verkställighetsplanen följs. 
  
 Kriminalvården får förordna en eller flera personer att biträda koordinatorn i syfte att motverka att den dömde återfaller i brott eller på annat sätt utvecklas ogynnsamt (biträdande koordi- nator). 
  
 56 
  
 SOU 2024:39Författningsförslag 
  
 13 § 
  
 Verkställighetsplanen 
  
 ska 
  
 Verkställighetsplanen 
  
 ska 
  
 vara upprättad senast fyra veckor 
  
 vara upprättad senast 
  
 efter det att domen eller beslutet 
  
 1. fyra veckor efter det 
  
 att 
  
 i den del som avser ungdoms- 
  
 domen eller beslutet i den del 
  
 övervakning är verkställbar mot 
  
 som avser ungdomsövervakning 
  
 den dömde. 
  
 är verkställbar mot den dömde, 
  
 eller 
  
 2.under verkställigheten i kri- minalvårdsanstalt om domen eller beslutet avser utvidgad ungdoms- övervakning. 
  
 18 § 
  
 Under verkställigheten ska 
  
 Under verkställigheten 
  
 av 
  
 den dömde vara förbjuden att 
  
 ungdomsövervakning ska 
  
 den 
  
 vistas utanför bostaden under 
  
 dömde vara förbjuden att vistas 
  
 kvällar och nätter mot lördag, 
  
 utanför bostaden under kvällar 
  
 söndag och måndag, från klock- 
  
 och nätter mot lördag, söndag 
  
 an arton på kvällen till klockan 
  
 och måndag, från klockan arton 
  
 sju på morgonen. 
  
 på kvällen till klockan sju på 
  
 morgonen (helghemarrest). 
  
 Om ett förbud enligt första 
  
 Om helghemarrest enligt för- 
  
 stycket inte bedöms lämpligt 
  
 sta stycket inte bedöms lämpligt 
  
 med hänsyn till den dömdes per- 
  
 med hänsyn till den dömdes 
  
 sonliga förhållanden eller om en 
  
 personliga förhållanden eller om 
  
 annan inskränkning i rörelsefri- 
  
 en annan inskränkning i rörelse- 
  
 heten annars bedöms vara mer 
  
 friheten annars bedöms vara mer 
  
 ändamålsenlig, får förbudet er- 
  
 ändamålsenlig, får förbudet er- 
  
 sättas med 
  
 sättas med 
  
 1.ett förbud att under vissa tider vistas på en särskilt angiven plats eller inom ett särskilt angivet område, 
  
 2.ett förbud att under vissa tider lämna ett särskilt angivet om- råde, eller 
  
 3.en skyldighet att under vissa tider uppehålla sig på en särskilt angiven plats. 
  
 Inskränkningarna i rörelsefriheten enligt andra stycket ska i hu- vudsak vara lika ingripande som ett förbud enligt första stycket och får inte vara mer ingripande än ett sådant förbud. Om det behövs för 
  
 57 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 att inskränkningarna ska vara tillräckligt ingripande eller om det annars bedöms lämpligt, får flera inskränkningar som anges i andra stycket kombineras. 
  
 19 § 
  
 Under verkställigheten av ut- vidgad ungdomsövervakning ska den dömde vara förbjuden att vis- tas utanför bostaden annat än på särskilt angivna tider och för be- stämda ändamål såsom förvärvs- arbete, utbildning, vård, organise- rade fritidsaktiviteter, nödvändi- ga inköp och liknande (hem- arrest). Under hemarresten ska den dömde under tio timmar per vecka få vistas utanför hemmet för att delta i annan aktivitet. Efter att verkställigheten har pågått i fyra månader får Kriminalvården be- sluta att tiden utanför hemmet för sådana aktiviteter i stället ska uppgå till femton timmar per vecka, om den dömde har med- verkat i verkställighetsplaneringen och därefter följer verkställighets- planen på ett godtagbart sätt. 
  
 20 § 
  
 Efter 
  
 halva 
  
 Efter 
  
 halva verkställighetsti- 
  
 verkställighetstiden 
  
 ska 
  
 den av ungdomsövervakning får 
  
 Kriminalvården pröva om in- 
  
 Kriminalvården pröva om in- 
  
 skränkningarna i rörelsefriheten 
  
 skränkningarna i rörelsefriheten 
  
 ska minskas. Efter två tredjedelar 
  
 ska minskas. Efter två tredjedelar 
  
 av verkställighetstiden ska Kri- 
  
 av verkställighetstiden ska Kri- 
  
 minalvården pröva om inskränk- 
  
 minalvården pröva om inskränk- 
  
 ningarna i rörelsefriheten ska 
  
 ningarna 
  
 i rörelsefriheten ska 
  
 upphöra helt. Vid prövningen ska 
  
 minskas eller upphöra. Vid pröv- 
  
 det beaktas om den dömde har 
  
 ningen ska det beaktas om den 
  
 58 
  
 SOU 2024:39Författningsförslag 
  
 medverkat 
  
 i 
  
 verkställighets- 
  
 dömde har medverkat i verk- 
  
 planeringen 
  
 och 
  
 därefter följer 
  
 ställighetsplaneringen och där- 
  
 verkställighetsplanen på ett god- 
  
 efter följer verkställighetsplanen 
  
 tagbart sätt. 
  
 på ett godtagbart sätt. 
  
 20 a § 
  
 Efter sex månader av verkstäl- lighetstiden av utvidgad ung- domsövervakning får Kriminal- vården pröva om hemarresten ska minska. Efter halva verkställig- hetstiden ska Kriminalvården pröva om hemarresten ska min- ska. Efter två tredjedelar av verk- ställighetstiden ska Kriminalvår- den pröva om hemarresten ska minska eller upphöra. Vid varje prövning ska det beaktas hur den dömde har medverkat i verkstäl- lighetsplaneringen och om han eller hon följer verkställighetspla- nen på ett godtagbart sätt. 
  
 Om det kan antas motverka att den dömde återfaller i brott eller på annat sätt utvecklas ogynnsamt får Kriminalvårdens beslut att hemarresten ska minska eller upphöra förenas med 
  
 1.ett förbud att under vissa tider vistas på en särskilt angiven plats eller inom ett särskilt angivet område, 
  
 2.ett förbud att under vissa tider lämna ett särskilt angivet område, eller 
  
 3.en skyldighet att under vissa tider uppehålla sig på en särskilt angiven plats. 
  
 59 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 Om det är lämpligt får flera rörelseinskränkningar som anges i andra stycket kombineras. 
  
 20 b § 
  
 Kontrollen av att inskränk- ningarna i rörelsefriheten enligt 18, 19 och 20 a §§ följs ska göras med elektroniska hjälpmedel, om det inte finns särskilda skäl mot det. 
  
 Kontrollfrågor 
  
 21 a § 
  
 Kriminalvården ska utöva noggrann tillsyn över den dömde och fortlöpande hålla sig under- rättad om hans eller hennes för- hållanden. Kriminalvården kan vid behov förordna en eller flera personer att biträda vid tillsynen. 
  
 22 a § 
  
 Vid verkställighet av en dom på ungdomsövervakning eller ut- vidgad ungdomsövervakning får Kriminalvården ta en digital bild av den dömdes ansikte (ansikts- bild), i syfte att underlätta identi- fieringen av honom eller henne. Ansiktsbilden får endast användas för jämförelse vid automatisk autentisering eller vid annan identifiering eller kontroll av den dömde enligt denna lag. 
  
 22 b § 
  
 En ansiktsbild som tagits enligt 
  
 60 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningsförslag 
  
 22 a § får inte behandlas längre än ett år efter det att den senaste do- men på ungdomsövervakning eller utvidgad ungdomsövervakning helt har verkställts eller upphört av annat skäl. 
  
 Ansiktsbilder och biometriska data som skapats vid en automa- tisk autentisering enligt 22 a § ska raderas senast en vecka efter au- tentiseringstillfället. 
  
 1.Denna lag träder i kraft den 1 juli 2026. 
  
 2.Äldre föreskrifter gäller vid verkställighet av domar och beslut på ungdomsövervakning som har meddelats före ikraftträdandet. 
  
 61 
  
 Om domstolen med tillämp- ning av 34 kap. 3 § brottsbalken har beslutat att fängelse, villkor- lig dom, skyddstillsyn, ung- domsvård, ungdomstjänst, ung- domsövervakning, utvidgad ung- domsövervakning eller sluten ungdomsvård som utdömts i ti- digare mål ska avse ytterligare brott, eller om den har bestämt påföljden med tillämpning av 34 kap. 2 § brottsbalken, ska åklagaren, om domen meddelats innan den tidigare domen fått laga kraft, skaffa upplysningar om utgången i det tidigare målet. Ska frågan om påföljd för brottet prövas på nytt av domstol enligt 34 kap. 6 § första stycket brotts- balken, ska åklagaren genast an- mäla saken för prövning. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 1.13Förslag till förordning om ändring i förordningen (1964:740) med föreskrifter för åklagare i vissa brottmål 
  
 Härigenom föreskrivs att 7 § förordningen (1964:740) med före- skrifter för åklagare i vissa brottmål ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 7§35 
  
 Om domstolen med tillämp- ning av 34 kap. 3 § brottsbalken har beslutat att fängelse, villkor- lig dom, skyddstillsyn, ung- domsvård, ungdomstjänst, ung- domsövervakning eller sluten ungdomsvård som utdömts i ti- digare mål ska avse ytterligare brott, eller om den har bestämt påföljden med tillämpning av 34 kap. 2 § brottsbalken, ska åklagaren, om domen meddelats innan den tidigare domen fått laga kraft, skaffa upplysningar om utgången i det tidigare målet. Ska frågan om påföljd för brottet prövas på nytt av domstol enligt 34 kap. 6 § första stycket brotts- balken, ska åklagaren genast an- mäla saken för prövning. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2026. 
  
 35Senaste lydelse 2020:793. 
  
 62 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningsförslag 
  
 1.14Förslag till förordning om ändring i passförordningen (1979:664) 
  
 Härigenom föreskrivs att 3, 3 a, 17 och 26 a §§ passförordningen (1979:664) ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 3§36 
  
 Passmyndigheten ska pröva 
  
 Passmyndigheten ska pröva 
  
 om det finns hinder enligt pass- 
  
 om det finns hinder enligt pass- 
  
 lagen (1978:302) mot att pass ut- 
  
 lagen (1978:302) mot att pass ut- 
  
 färdas för den sökande. När 
  
 färdas för den sökande. När 
  
 ärendet handläggs av en pass- 
  
 ärendet handläggs av en pass- 
  
 myndighet utom riket, ska Polis- 
  
 myndighet utom riket, ska Polis- 
  
 myndigheten på den myndighe- 
  
 myndigheten på den myndighe- 
  
 tens begäran kontrollera om det 
  
 tens begäran kontrollera om det 
  
 finns någon omständighet som 
  
 finns någon omständighet som 
  
 avses i 7 §  
 3–11, 
  7 a, 7 b och 
  
 avses i 7 §  
 3–12, 
  7 a, 7 b och 
  
 10 §§ passlagen i fråga om den 
  
 10 §§ passlagen i fråga om den 
  
 sökande. 
  
 sökande. 
  
 Om ett passärende gäller utfärdande av pass för ett barn under arton år utan vårdnadshavares medgivande, ska passmyndigheten in- hämta ett yttrande från en sådan kommunal nämnd som fullgör upp- gifter inom socialtjänsten. Yttrandet ska inhämtas från den kommun där barnet är folkbokfört eller, om barnet inte är folkbokfört, den kommun som barnet har starkast anknytning till. Ett yttrande behö- ver dock inte inhämtas, om det är uppenbart att passansökan ska godkännas. 
  
 Ett passärende som gäller utfärdande av pass för barn under arton år utan vårdnadshavares medgivande enligt 11 § andra stycket pass- lagen, ska handläggas skyndsamt av passmyndigheten. 
  
 Om det vid passhinderundersökningen kommer fram någon omständighet som föranleder att underrättelse ska lämnas enligt 8 § passlagen, att anmälan ska göras enligt 10 § andra stycket samma lag eller att någon annan förberedande åtgärd ska vidtas, ska det göras skyndsamt. En passmyndighet utom riket kan för ett sådant ändamål få hjälp av Regeringskansliet (Utrikesdepartementet). 
  
 36Senaste lydelse 2020:488. 
  
 63 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 Finns det skäl till avslag på passansökan enligt 7 § 7 passlagen, ska passmyndigheten inhämta yttrande från berörd åklagarmyndighet innan ärendet avgörs. 
  
 3 a §37 
  
 Om det finns passhinder en- 
  
 Om det finns passhinder en- 
  
 ligt 7 § 8, 9 eller 10 passlagen 
  
 ligt 7 § 8, 9, 10 eller 11 passlagen 
  
 (1978:302) och passmyndighe- 
  
 (1978:302) och passmyndighe- 
  
 ten överväger att utfärda pass 
  
 ten överväger att utfärda pass 
  
 enligt 9 §, ska myndigheten in- 
  
 enligt 9 §, ska myndigheten in- 
  
 hämta yttrande samt de upplys- 
  
 hämta yttrande samt de upplys- 
  
 ningar som kan vara av betydelse 
  
 ningar som kan vara av betydelse 
  
 för frågans bedömning från den 
  
 för frågans bedömning från den 
  
 myndighet som avses i 21 § pass- 
  
 myndighet som avses i 21 § pass- 
  
 lagen eller, i fråga om den som 
  
 lagen eller, i fråga om den som 
  
 genomgår rättspsykiatrisk vård 
  
 genomgår rättspsykiatrisk vård 
  
 med särskild utskrivningspröv- 
  
 med särskild utskrivningspröv- 
  
 ning, från berörd chefsöver- 
  
 ning, från berörd chefsöver- 
  
 läkare. 
  
 läkare. 
  
 För den som genomgår rättspsykiatrisk vård med särskild ut- skrivningsprövning ska passmyndigheten även inhämta beslut i fråga om tillstånd att under viss del av vårdtiden vistas utanför sjukvårds- inrättningens område enligt 10 § första stycket lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård. 
  
 17§38 
  
 Tjänstepass och diplomatpass får utfärdas endast av chefen för Utrikesdepartementet eller den han eller hon bemyndigar till det. Det som föreskrivs i  
 18–22, 
  24, 25 och 27 §§ gäller inte ett sådant 
  
 pass. 
  
 I ärenden om tjänstepass och 
  
 I ärenden om tjänstepass och 
  
 diplomatpass får en kontroll gö- 
  
 diplomatpass får en kontroll gö- 
  
 ras av om det finns något sådant 
  
 ras av om det finns något sådant 
  
 hinder som avses i 7 §  
 3–11, 
  7 a 
  
 hinder som avses i 7 §  
 3–12, 
  7 a 
  
 och 7 b §§ passlagen (1978:302) 
  
 och 7 b §§ passlagen (1978:302) 
  
 mot att utfärda pass för den sö- 
  
 mot att utfärda pass för den sö- 
  
 kande. Polismyndigheten ska ut- 
  
 kande. Polismyndigheten ska ut- 
  
 37Senaste lydelse 2015:490. 
  
 38Senaste lydelse 2020:488. 
  
 64 
  
 SOU 2024:39Författningsförslag 
  
 föra en sådan kontroll på begä- 
  
 föra en sådan kontroll på begä- 
  
 ran av Regeringskansliet (Utri- 
  
 ran av Regeringskansliet (Utri- 
  
 kesdepartementet). 
  
 kesdepartementet). 
  
 26 a §39 
  
 Om det finns skäl att åter- 
  
 Om det finns skäl att åter- 
  
 kalla ett pass enligt 12 § första 
  
 kalla ett pass enligt 12 § första 
  
 stycket 5, 6 eller 7 passlagen 
  
 stycket 5, 6, 7 eller 8 passlagen 
  
 (1978:302) och passmyndighe- 
  
 (1978:302) och passmyndighe- 
  
 ten överväger att i stället vidta 
  
 ten överväger att i stället vidta 
  
 någon åtgärd enligt 14 §, skall 
  
 någon åtgärd 
  
 enligt 
  
 14 §, ska 
  
 myndigheten inhämta yttrande 
  
 myndigheten 
  
 inhämta yttrande 
  
 samt de upplysningar som kan 
  
 samt de upplysningar som kan 
  
 vara av betydelse för frågans be- 
  
 vara av betydelse för frågans be- 
  
 dömning från den 
  
 myndighet 
  
 dömning från den 
  
 myndighet 
  
 som avses i 21 § passlagen eller, i 
  
 som avses i 21 § passlagen eller, i 
  
 fråga om den som genomgår 
  
 fråga om den som genomgår 
  
 rättspsykiatrisk vård med sär- 
  
 rättspsykiatrisk vård med sär- 
  
 skild utskrivningsprövning, från 
  
 skild utskrivningsprövning, från 
  
 berörd chefsöverläkare. 
  
 berörd chefsöverläkare. 
  
 För den som genomgår rätts- 
  
 För den som genomgår rätts- 
  
 psykiatrisk vård med särskild ut- 
  
 psykiatrisk vård med särskild ut- 
  
 skrivningsprövning 
  
 skall pass- 
  
 skrivningsprövning 
  
 ska 
  
 pass- 
  
 myndigheten även inhämta be- 
  
 myndigheten även inhämta be- 
  
 slut i fråga om tillstånd att under 
  
 slut i fråga om tillstånd att under 
  
 viss del av vårdtiden vistas utan- 
  
 viss del av vårdtiden vistas utan- 
  
 för sjukvårdsinrättningens om- 
  
 för sjukvårdsinrättningens 
  
 om- 
  
 råde enligt 10 § första stycket 
  
 råde enligt 10 § första stycket 
  
 lagen (1991:1129) om rättspsy- 
  
 lagen (1991:1129) om rättspsy- 
  
 kiatrisk vård. 
  
 kiatrisk vård. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2026. 
  
 39Senaste lydelse 2005:659. 
  
 65 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 1.15Förslag till förordning om ändring i förordningen (1990:893) om underrättelse om dom i vissa brottmål, m.m. 
  
 Härigenom föreskrivs att 19 a § förordningen (1990:893) om under- rättelse om dom i vissa brottmål, m.m. ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 19 a §40 
  
 Döms den tilltalade till ung- 
  
 Döms den tilltalade till ung- 
  
 domsövervakning med stöd av 
  
 domsövervakning med stöd av 
  
 32 kap. 3 a § brottsbalken, ska 
  
 32 kap. 3 § brottsbalken eller till 
  
 en kopia av domen sändas till 
  
 utvidgad 
  
 ungdomsövervakning 
  
 Kriminalvården och socialnämn- 
  
 med stöd av 32 kap. 3 a § brotts- 
  
 den samma dag. Domstolen får i 
  
 balken, ska en kopia av domen 
  
 stället sända domsbevis. Bestäm- 
  
 sändas till 
  
 Kriminalvården 
  
 och 
  
 melserna i 2 § andra stycket ska 
  
 socialnämnden samma 
  
 dag. 
  
 då tillämpas. 
  
 Domstolen får i stället sända 
  
 domsbevis. Bestämmelserna i 2 § 
  
 andra stycket ska då tillämpas. 
  
 Första stycket gäller även i 
  
 Första stycket gäller även i 
  
 fråga om dom genom vilken rät- 
  
 fråga om dom genom vilken rät- 
  
 ten beslutar att tidigare utdömd 
  
 ten beslutar att tidigare utdömd 
  
 ungdomsövervakning ska avse 
  
 ungdomsövervakning eller 
  
 ut- 
  
 ytterligare brott. 
  
 vidgad ungdomsövervakning ska 
  
 avse ytterligare brott. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2026. 
  
 40Senaste lydelse 2020:794. 
  
 66 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningsförslag 
  
 1.16Förslag till förordning om ändring i folkbokföringsförordningen (1991:749) 
  
 Härigenom föreskrivs att 11 § folkbokföringsförordningen (1991:749) ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 11§41 
  
 Skatteverket ska göra en anmälan till Polismyndigheten eller till åklagare så snart det finns anledning att anta att någon har gjort sig skyldig till 
  
 1.brott enligt 42 § folkbokföringslagen (1991:481), eller 
  
 2.brott enligt 4 kap. 6 b §, 14 kap.  
 1–4 
  och 10 §§ eller 15 kap. 10– 13 §§ brottsbalken, om gärningen avser uppgift eller handling i ett ärende hos Skatteverket. 
  
 En anmälan ska dock inte göras om det kan antas att brottet inte kommer att medföra påföljd eller om anmälan av något annat skäl inte behövs. 
  
 En anmälan ska innehålla uppgift om de omständigheter som lig- ger till grund för misstanken om brott. 
  
 Skatteverket får fullgöra anmälningsskyldigheten till en sådan särskild enhet inom myndigheten som ska medverka vid brottsut- redning, om 
  
 1.det inte finns skäl att anta att brottet kommer att leda till en annan påföljd än böter, 
  
 2.den misstänkte kan antas erkänna gärningen, och 
  
 3. den misstänkte har fyllt 
  
 3. den misstänkte har fyllt 
  
 tjugoett år. 
  
 18 år. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2026. 
  
 41Senaste lydelse 2023:364. 
  
 67 
  
 I fråga om den som har dömts till ungdomsövervakning eller utvidgad ungdomsövervakning ska belastningsregistret även in- nehålla uppgifter om tidpunkten för verkställighetens början och slut. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 1.17Förslag till förordning om ändring i förordningen (1999:1134) om belastningsregister 
  
 Härigenom föreskrivs att 4 a, 10 och 40 §§ förordningen (1999:1134) om belastningsregister ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 4 a §42 
  
 I fråga om den som har dömts till ungdomsövervakning ska be- lastningsregistret även innehålla uppgifter om tidpunkten för verkställighetens början och slut. 
  
 10 §43 
  
 Uppgifter ur belastningsregistret ska lämnas ut om det begärs av 
  
 1.det statsråd som är föredragande i ärenden enligt lagen (2022:700) om särskild kontroll av vissa utlänningar, i ärenden om utlämning för brott, i ärenden om nåd i brottmål eller i andra ären- den enligt 12 kap. 9 § regeringsformen, i ärenden om överförande av straffverkställighet enligt lagen (1972:260) om internationellt sam- arbete rörande verkställighet av brottmålsdom eller i ärenden om an- ställning som domare eller hyresråd, eller den statsrådet bemyndigar, för utredning i ett sådant ärende och i fråga om den som ärendet gäller, 
  
 2.chefen för Justitiedepartementet eller den han eller hon be- myndigar, om utdraget behövs för att fullgöra en skyldighet Sverige har enligt en överenskommelse med en främmande stat, 
  
 3.en åklagarmyndighet, i ärenden där en prövning ska göras, i frå- ga om den som prövningen gäller, 
  
 4.Säkerhetspolisen, i ärenden om anställning eller uppdrag vid myndigheten, 
  
 5.Tullverket, i tillståndsärenden och andra ärenden där en lämp- lighetsprövning ska göras enligt Europaparlamentets och rådets för- 
  
 42Senaste lydelse 2020:796. 
  
 43Senaste lydelse 2023:405. 
  
 68 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningsförslag 
  
 ordning (EU) nr 952/2013 av den 9 oktober 2013 om fastställande av en tullkodex för unionen och de förordningar som meddelas med stöd av den förordningen, samt i andra tillståndsärenden och ären- den där en lämplighetsprövning ska göras, i fråga om den som pröv- ningen gäller, 
  
 6.en länsstyrelse, i fråga om den som ärendet gäller, om inte an- nat anges, i ärenden 
  
 a) där länsstyrelsen enligt lag eller förordning ska hämta in sådana uppgifter, 
  
 b) där länsstyrelsen ska göra en lämplighetsprövning, 
  
 c) där länsstyrelsen ska pröva frågor om förbud mot att ha djur eller om omhändertagande av djur, 
  
 d) om godkännande och tillsyn enligt förordningen (1989:149) om bevakningsföretag m.m., 
  
 e) om godkännande av skyddsvakt enligt skyddsförordningen (2010:523), 
  
 f) om godkännande och tillsyn enligt förordningen (2011:155) om auktorisation av delgivningsföretag, och 
  
 g) om auktorisation enligt förordningen om auktorisation av del- givningsföretag, i fråga om personer som anges i 4 § första stycket 1 och 2 den förordningen, 
  
 7.Transportstyrelsen, i fråga om den som myndigheten vid lämp- lighetsprövning enligt lagen (1998:493) om trafikskolor och förord- ningen (1998:978) om trafikskolor överväger att ge tillstånd eller godkänna samt i ärenden om körkortstillstånd, körkort, traktorkort, taxiförarlegitimation, tillstånd till yrkesmässig trafik eller taxitrafik, biluthyrning och transporttillstånd eller tillstånd för att få driva en redovisningscentral eller en beställningscentral för taxitrafik, i fråga om den som ärendet gäller, 
  
 8.en myndighet som har rätt att besluta om frihetsberövande åt- gärd enligt lagarna om överlämnande eller utlämning för brott eller utlänningslagen (2005:716), i ärenden som rör en sådan åtgärd, 
  
 9.Kriminalvården, i fråga om den som myndigheten avser att anställa eller anlita som 
  
 a) övervakare, 
  
 b) förtroendeman enligt lagen (1991:2041) om särskild personut- redning i brottmål, m.m. eller fängelseförordningen (2010:2010), 
  
 c) personutredare enligt lagen om särskild personutredning i brottmål, m.m., 
  
 69 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 d) biträde enligt 6 § andra 
  
 d) biträde enligt 6 § 
  
 andra 
  
 stycket lagen (1994:451) om in- 
  
 stycket lagen (1994:451) om in- 
  
 tensivövervakning med elektro- 
  
 tensivövervakning med elektro- 
  
 nisk kontroll eller fängelseför- 
  
 nisk kontroll, 33 § fängelseför- 
  
 ordningen, 
  
 ordningen eller 21 a § 
  
 lagen 
  
 (2020:616) om verkställighet av 
  
 ungdomsövervakning, 
  
 e)kontrollör enligt 3 kap. 4 § förordningen (1998:642) om verk- ställighet av frivårdspåföljder, eller 
  
 f) särskild koordinator enligt 
  
 f) särskild koordinator eller 
  
 8 § lagen (2020:616) om verk- 
  
 biträdande koordinator enligt 8 § 
  
 ställighet av ungdomsövervak- 
  
 lagen (2020:616) om verkställig- 
  
 ning, 
  
 het av ungdomsövervakning, 
  
 10.Kriminalvården, när uppgiften behövs för prövning av en fråga enligt fängelselagen (2010:610), häkteslagen (2010:611), lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll, lagen om särskild personutredning i brottmål, m.m., lagen (2015:96) om erkännande och verkställighet av frihetsberövande påföljder inom Europeiska unionen, lagen (2015:650) om erkännande och verkställighet av fri- vårdspåföljder inom Europeiska unionen eller lagen om verkställig- het av ungdomsövervakning, 
  
 11.en övervakningsnämnd eller Kriminalvården, i ärenden om övervakning, i fråga om den som ärendet gäller, 
  
 12.det statsråd som är föredragande i ärenden enligt lagen (2001:82) om svenskt medborgarskap, eller den statsrådet bemyndi- gar, för utredning i ett sådant ärende, i fråga om den som ärendet gäller, 
  
 13.Försvarsmakten, i fråga om den som myndigheten avser att anställa för tjänstgöring i internationella militära insatser, 
  
 14.Migrationsverket, i ärenden enligt lagen om svenskt medbor- garskap eller utlänningslagen, dels i fråga om den som ärendet gäller, dels för utredning enligt 5 kap. 3 a § första stycket 1 utlänningsla- gen, i fråga om någon annan än den som ärendet gäller, och i ärenden enligt lagen (2022:700) om särskild kontroll av vissa utlänningar, i fråga om den som ärendet gäller, 
  
 15.Migrationsverket, i fråga om den som myndigheten avser att anställa eller anlita inom förvarsverksamheten, 
  
 16.en passmyndighet utom riket i passärenden, i fråga om den som ärendet gäller, 
  
 70 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningsförslag 
  
 17.allmän domstol, i ärenden om omvandling enligt lagen (2006:45) om omvandling av fängelse på livstid, i fråga om den som ärendet gäller, 
  
 18.Domstolsverket, i fråga om den som verket avser att anställa som notarie, 
  
 19.Domarnämnden, i ärenden om anställning som domare eller hyresråd, 
  
 20.Kronofogdemyndigheten, i fråga om den som ärendet gäller, 
  
 iärenden enligt 
  
 a)3 kap. lagen (2009:1427) om erkännande och verkställighet av bötesstraff inom Europeiska unionen, 
  
 b)3 kap. lagen (2011:423) om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande i vissa fall, och 
  
 c)Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1805 av den 14 november 2018 om ömsesidigt erkännande av beslut om frys- ning och beslut om förverkande, 
  
 21. en migrationsdomstol eller Migrationsöverdomstolen, i mål om upphävande av allmän domstols beslut om utvisning på grund av brott, i fråga om den som ärendet gäller, 
  
 22. allmän domstol eller allmän förvaltningsdomstol, i fråga om en nämndeman som ska påbörja en tjänstgöringsperiod i domstolen, 23. en åklagarmyndighet i ärenden enligt förordningen (2014:1553) om förebyggande och lösning av tvister om utövande av 
  
 jurisdiktion i straffrättsliga förfaranden inom Europeiska unionen, 24. en åklagarmyndighet eller allmän domstol i ett ärende enligt 
  
 lagen (2017:1000) om en europeisk utredningsorder, 
  
 25. Rättsmedicinalverket, när uppgiften behövs för prövning en- ligt häkteslagen av om ett besök eller elektronisk kommunikation kan tillåtas eller ska kontrolleras, och 
  
 26. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, i fråga om den som omfattas av myndighetens prövning vid tillståndsgivning enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/1148 av den 20 juni 2019 om saluföring och användning av sprängämnes- prekursorer, om ändring av förordning (EG) nr 1907/2006 och om upphävande av förordning (EU) nr 98/2013, i den ursprungliga ly- delsen. 
  
 Uppgifter om någon annan än den som prövningen gäller enligt första stycket 14 ska begränsas till uppgifter om påföljder för brott enligt 3, 4 eller 6 kap. eller 16 kap. 10 a § brottsbalken eller uppgifter 
  
 71 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 om kontaktförbud eller förbud enligt 3 kap. 5 § lagen (2015:642) om europeisk skyddsorder. 
  
 Fernandez 
  
 Uppgifter ur belastningsregistret ska inhämtas innan någon 
  
 1. döms till fängelse, villkor- 
  
 1. döms till fängelse, villkor- 
  
 lig dom, skyddstillsyn, ung- 
  
 lig dom, skyddstillsyn, ung- 
  
 domsövervakning eller sluten 
  
 domsövervakning, utvidgad ung- 
  
 ungdomsvård, 
  
 domsövervakning eller sluten 
  
 ungdomsvård, 
  
 2.överlämnas till rättspsykiatrisk vård eller, om fängelse är före- skrivet för brottet, till vård enligt lagen (1988:870) om vård av miss- brukare i vissa fall, eller 
  
 3.åläggs förvandlingsstraff. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2026. 
  
 44Senaste lydelse 2020:796. 
  
 72 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningsförslag 
  
 1.18Förslag till förordning om ändring i förordningen (1999:1135) om misstankeregister 
  
 Härigenom föreskrivs att 4 § förordningen (1999:1135) om misstan- keregister ska ha följande lydelse. 
  
 Lydelse enligt SFS 2024:129 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 4§45 
  
 En uppgift om misstanke om brott för vilket åtal har väckts ska lämnas ut om det begärs av 
  
 1.Justitiekanslern, i fråga om den som ansöker om ersättning enligt lagen (1998:714) om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder, 
  
 2.Kriminalvården, i fråga om den som myndigheten avser att an- ställa eller anlita som 
  
 a) övervakare, 
  
 b) förtroendeman enligt lagen (1991:2041) om särskild personut- redning i brottmål, m.m. eller fängelseförordningen (2010:2010), 
  
 c) personutredare enligt lagen om särskild personutredning i brottmål, m.m., 
  
 d) biträde enligt 6 § andra 
  
 d) biträde enligt 6 § 
  
 andra 
  
 stycket lagen (1994:451) om in- 
  
 stycket lagen (1994:451) om in- 
  
 tensivövervakning med elektro- 
  
 tensivövervakning med elektro- 
  
 nisk kontroll eller 33 § fängelse- 
  
 nisk kontroll, 33 § fängelseför- 
  
 förordningen, 
  
 ordningen eller 21 a § 
  
 lagen 
  
 (2020:616) om verkställighet av 
  
 ungdomsövervakning, 
  
 e)kontrollör enligt 3 kap. 4 § förordningen (1998:642) om verk- ställighet av frivårdspåföljder, eller 
  
 f) särskild koordinator enligt 
  
 f) särskild koordinator eller 
  
 8 § lagen (2020:616) om verk- 
  
 biträdande koordinator enligt 8 § 
  
 ställighet av ungdomsövervak- 
  
 lagen (2020:616) om verkställig- 
  
 ning, 
  
 het av ungdomsövervakning, 
  
 3.Kriminalvården, när uppgiften behövs för prövning av en fråga enligt fängelselagen (2010:610), häkteslagen (2010:611), lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll, lagen om särskild 
  
 45Senaste lydelse 2024:129. Ändring i paragrafen föreslås även i SOU 2023:66. 
  
 73 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 personutredning i brottmål, m.m. eller lagen om verkställighet av ungdomsövervakning, 
  
 4.en övervakningsnämnd eller Kriminalvården, i ärenden om övervakning, i fråga om den som ärendet gäller, 
  
 5.Riksbanken, i fråga om den som banken avser att anställa som bevaknings- eller transportpersonal, 
  
 6.en statlig eller kommunal myndighet som beslutar om anställ- ning av personal inom psykiatrisk sjukvård, vård av utvecklings- störda, vård av barn och ungdom eller tvångsvård av missbrukare, 
  
 ifråga om den som myndigheten avser att anställa eller anlita som uppdragstagare, 
  
 7.Myndigheten för samhällsskydd och beredskap eller en kom- mun, i fråga om den som myndigheten eller kommunen lämplighets- prövar enligt 19 § lagen (2010:1011) om brandfarliga och explosiva varor, 
  
 8.en socialnämnd, i ärenden om 
  
 a)att utse kontaktperson eller kontaktfamilj enligt 3 kap. 6 b § socialtjänstlagen (2001:453) för en person som inte har fyllt 21 år, 
  
 b)vårdnad om barn, barns boende, umgänge med barn, medgi- vande att ta emot barn m.m. enligt 5 kap. 2 §, 6 kap. 6, 6 a och 8– 10 §§ socialtjänstlagen, 
  
 c)adoption enligt 6 kap.  
 12–16 
  §§ socialtjänstlagen, 
  
 d)åtgärder enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga eller lagen (2024:79) om placering av barn i skyddat boende, eller 
  
 e)att utse särskild handläggare enligt 9 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning, 
  
 9. Transportstyrelsen, i fråga om den som myndigheten vid lämp- lighetsprövning 
  
 a)enligt luftfartslagen (2010:500) och luftfartsförordningen (2010:770) överväger att ge certifikat eller tillstånd, eller 
  
 b)enligt 4 § lagen (1990:1157) om säkerhet vid tunnelbana och spårväg, 2 kap. 2 § järnvägsmarknadslagen (2022:365), 3 kap. 3 och 7 §§ järnvägssäkerhetslagen (2022:367) eller 4 kap. 2 och 5 §§ lagen (2022:368) om nationella järnvägssystem överväger att ge tillstånd, 
  
 10. Finansinspektionen, i fråga om den som myndigheten lämp- lighetsprövar enligt 
  
 a)lagen (1996:1006) om valutaväxling och annan finansiell verk- samhet, 
  
 74 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningsförslag 
  
 b)lagen (2004:46) om värdepappersfonder, 
  
 c)lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, 
  
 d)lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, 
  
 e)lagen (2010:751) om betaltjänster, 
  
 f)försäkringsrörelselagen (2010:2043), 
  
 g)lagen (2011:755) om elektroniska pengar, 
  
 h)lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfon- 
  
 der, 
  
 i)lagen (2014:275) om viss verksamhet med konsumentkrediter, 
  
 j)lagen (2016:1024) om verksamhet med bostadskrediter, 
  
 k)lagen (2019:742) om tjänstepensionsföretag, 
  
 l)lagen (2023:714) om förvärv och förvaltning av nödlidande kreditavtal, 
  
 m)lagen (2024:114) om clearing och avveckling av betalningar, 
  
 n)Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 648/2012 av den 4 juli 2012 om  
 OTC-derivat, 
  centrala motparter och trans- aktionsregister, eller 
  
 o)Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 909/2014 av den 23 juli 2014 om förbättrad värdepappersavveckling i Europe- iska unionen och om värdepapperscentraler samt ändring av direktiv 98/26/EG och 2014/65/EU och förordning (EU) nr 236/2012, 
  
 11. Fastighetsmäklarinspektionen, vid en redbarhets- och lämp- lighetsprövning av en fastighetsmäklare enligt fastighetsmäklarlagen (2021:516), 
  
 12. Kammarkollegiet, i fråga om den som myndigheten vid pröv- ning enligt förordningen (1985:613) om auktorisation av tolkar och översättare avser att auktorisera, 
  
 13. Revisorsinspektionen, i fråga om den som myndigheten vid lämplighetsprövning enligt revisorslagen (2001:883) överväger att auktorisera eller godkänna, 
  
 14. Skatteverket, för prövning av upplagshavare, skatteupplag och registrerade varumottagare enligt lagen (1994:1776) om skatt på energi, lagen (2022:155) om tobaksskatt eller lagen (2022:156) om alkoholskatt, skattebefriade förbrukare enligt lagen om skatt på energi eller lagen om alkoholskatt samt lagerhållare enligt lagen om skatt på energi, lagen (2018:696) om skatt på vissa nikotinhaltiga produkter eller lagen om tobaksskatt, 
  
 15. Försvarsmakten, i fråga om dels totalförsvarspliktiga som är inskrivna för värnplikt enligt lagen (1994:1809) om totalförsvars- 
  
 75 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 plikt, dels dem som Försvarsmakten avser att anta eller som är antag- na till militär utbildning inom myndigheten, 
  
 16.Försvarsmakten, i fråga om den som myndigheten avser att anställa för tjänstgöring i internationella militära insatser, 
  
 17.Läkemedelsverket, i fråga om den som myndigheten övervä- ger att ge tillstånd enligt 2 kap. 1 § lagen (2009:366) om handel med läkemedel eller lagen (1992:860) om kontroll av narkotika, 
  
 18.Kronofogdemyndigheten, för utredning i ärenden enligt skuldsaneringslagen (2016:675) eller lagen (2016:676) om skuldsa- nering för företagare, i fråga om den som ärendet gäller, 
  
 19.Riksgäldskontoret, i fråga om den som myndigheten övervä- ger att betala ut ersättning till enligt lagen (1999:158) om investerar- skydd, 
  
 20.Rättsmedicinalverket, när uppgiften behövs för prövning en- ligt häkteslagen av om ett besök eller elektronisk kommunikation kan tillåtas eller ska kontrolleras, och 
  
 21.Migrationsverket, i fråga om den som myndigheten avser att anställa eller anlita inom förvarsverksamheten. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2026. 
  
 76 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningsförslag 
  
 1.19Förslag till förordning om ändring i förordningen (2018:1746) om Kriminalvårdens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område 
  
 Härigenom föreskrivs att 2, 15  
 a–16 
  och 18 §§ förordningen (2018:1746) om Kriminalvårdens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2§46 
  
 Om det är nödvändigt för att utföra en uppgift som anges i 2 kap. 
  
 1§ lagen (2018:1699) om kriminalvårdens behandling av personupp- gifter inom brottsdatalagens område får uppgifter om följande be- handlas: 
  
 1.namn, personnummer eller annan identifieringsuppgift, foto- grafi, adress, telefonnummer, yrke och utbildning, kön, medborgar- skap och språk, 
  
 2.kommun där den registrerade är folkbokförd, 
  
 3.namn, adress, telefonnummer, telefaxnummer och  
 e-post- 
  adress som rör 
  
 a) ombud eller ställföreträdare för den registrerade, 
  
 b) arbetsgivare, utbildningsanstalt eller liknande och kontaktper- son, 
  
 c) statlig eller kommunal befattningshavare som i tjänsten tar be- fattning med den registrerade, 
  
 d) tolk, och 
  
 e) vårdnadshavare, särskilt förordnad vårdnadshavare, förmyn- dare, god man och familjehemsförälder, 
  
 4.närståendes namn, adress, telefonnummer och relation till den registrerade, 
  
 5.genomförd personutredning och rättspsykiatrisk undersök- ning, läkarintyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personut- redning i brottmål, m.m., utredning med utlåtande om risk för åter- fall i brottslighet enligt 10 § lagen (2006:45) om omvandling av fäng- else på livstid och yttrande från socialnämnden enligt 11 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare, 
  
 46Senaste lydelse 2020:798. 
  
 77 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 6. en domstols dom eller slut- 
  
 6. en domstols dom eller slut- 
  
 liga beslut som avser fängelse, 
  
 liga beslut som avser fängelse, 
  
 skyddstillsyn, villkorlig 
  
 dom 
  
 skyddstillsyn, villkorlig 
  
 dom 
  
 med föreskrift om samhälls- 
  
 med föreskrift om samhälls- 
  
 tjänst, ungdomsövervakning el- 
  
 tjänst, ungdomsövervakning, ut- 
  
 ler förvandlingsstraff för 
  
 böter 
  
 vidgad ungdomsövervakning el- 
  
 eller vite och beslut i häktnings- 
  
 ler förvandlingsstraff för 
  
 böter 
  
 frågor, 
  
 eller vite och beslut i häktnings- 
  
 frågor, 
  
 7.domstolens avräkningsunderlag, 
  
 8.brott för vilket den registrerade är skäligen misstänkt, 
  
 9.ansökan om nåd och regeringens beslut i sådana frågor, 
  
 10.annat beslut av regeringen som avser den registrerade och som har betydelse för verkställigheten av påföljd, 
  
 11.ansökan och beslut enligt lagen om omvandling av fängelse på livstid, 
  
 12.dom, beslut eller föreläggande av allmän förvaltningsdomstol eller beslut av en myndighet som avser den registrerade och som har betydelse för verkställigheten av påföljd, 
  
 13.överklagande av en domstols dom eller beslut, regeringens beslut eller en myndighets beslut, 
  
 14.tidpunkt för verkställighetens början, prövotid och övervak- ningstid, 
  
 15.tidpunkt för frigivning från kriminalvårdsanstalt och återstå- ende strafftid vid villkorlig frigivning, 
  
 16.verkställighet av samhällstjänst och intensivövervakning med elektronisk kontroll, 
  
 17.beslut av myndighet i en annan stat om verkställighet av på- följd som avser den registrerade, 
  
 18.andra uppgifter om verkställighet av påföljd, och 
  
 19.tidpunkten för bortfallande av fängelse enligt 35 kap. 8 och 9 §§ brottsbalken eller förvandlingsstraff för böter eller vite enligt 18 och 21 §§ bötesverkställighetslagen (1979:189). 
  
 78 
  
 SOU 2024:39Författningsförslag 
  
 15 a §47 
  
 I fråga om personer som är 
  
 I fråga om personer som är 
  
 dömda till ungdomsövervakning 
  
 dömda till ungdomsövervakning 
  
 får utöver de uppgifter som an- 
  
 eller utvidgad ungdomsövervak- 
  
 ges i 2 § uppgifter om följande 
  
 ning får utöver de uppgifter som 
  
 behandlas: 
  
 anges i 2 § uppgifter om följande 
  
 behandlas: 
  
 1. sådant som avses i 3 § 7 
  
 1. sådant som avses i 3 § 7 
  
 och 5 §  
 10–12, 
  18 och 22 men 
  
 och 5 §  
 10–12, 
  18 och 22 men 
  
 som ska avse den som är dömd 
  
 som ska avse den som är dömd 
  
 till ungdomsövervakning i stället 
  
 till ungdomsövervakning eller 
  
 för den som är misstänkt, 
  
 utvidgad ungdomsövervakning i 
  
 stället för den som är misstänkt, 
  
 2.innehållet i verkställighetsplanen, 
  
 3.sysselsättning, 
  
 4.att den dömde har ålagts kontaktförbud eller tillträdesförbud, 
  
 5. koordinatorns 
  
 namn, 
  
 5. koordinatorns 
  
 namn, 
  
 adress och telefonnummer, om 
  
 adress och telefonnummer, om 
  
 Kriminalvården har förordnat en 
  
 Kriminalvården har förordnat en 
  
 person som inte är tjänsteman 
  
 person som inte är tjänsteman 
  
 vid 
  
 myndigheten 
  
 till 
  
 särskild 
  
 vid myndigheten 
  
 till 
  
 särskild 
  
 koordinator enligt 
  
 5 § 
  
 förord- 
  
 koordinator 
  
 eller 
  
 biträdande 
  
 ningen (2020:792) om verkstäl- 
  
 koordinator 
  
 enligt 
  
 5 § 
  
 förord- 
  
 lighet av ungdomsövervakning. 
  
 ningen (2020:792) om verkstäl- 
  
 lighet av ungdomsövervakning. 
  
 15 b §48 
  
 I fråga om den som dömts till 
  
 I fråga om den som dömts till 
  
 ungdomsövervakning får Krimi- 
  
 ungdomsövervakning 
  
 eller 
  
 ut- 
  
 nalvården utöver 
  
 de uppgifter 
  
 vidgad ungdomsövervakning får 
  
 som anges i 2 och 15 a §§ be- 
  
 Kriminalvården utöver de upp- 
  
 handla personuppgifter i en så- 
  
 gifter som anges i 2 och 15 a §§ 
  
 dan journal som avses i 9 § för- 
  
 behandla personuppgifter i 
  
 en 
  
 ordningen (2020:792) om verk- 
  
 sådan journal som avses i 9 § för- 
  
 ställighet av ungdomsövervak- 
  
 ordningen (2020:792) om verk- 
  
 ning. En sådan journal får inne- 
  
 ställighet av 
  
 ungdomsövervak- 
  
 hålla 
  
 uppgifter om alla beslut 
  
 ning. En sådan journal får inne- 
  
 47Senaste lydelse 2020:798. 
  
 48Senaste lydelse 2020:798. 
  
 79 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 som har fattats, viktiga händelser 
  
 hålla uppgifter om alla beslut 
  
 under verkställigheten och vä- 
  
 som har fattats, viktiga händelser 
  
 sentliga uppgifter 
  
 om vidtagna 
  
 under verkställigheten och vä- 
  
 eller planerade åtgärder som gäl- 
  
 sentliga 
  
 uppgifter om 
  
 vidtagna 
  
 ler den dömde. Den får även in- 
  
 eller planerade åtgärder som gäl- 
  
 nehålla uppgifter om andra om- 
  
 ler den dömde. Den får även in- 
  
 ständigheter som är av betydelse 
  
 nehålla uppgifter om andra om- 
  
 för verkställigheten. 
  
 ständigheter som är av betydelse 
  
 för verkställigheten. 
  
 15 c §49 
  
 Personuppgifter i 
  
 en sådan 
  
 Personuppgifter i 
  
 en sådan 
  
 journal som avses i 15 b § får inte 
  
 journal som avses i 15 b § får inte 
  
 behandlas längre än tio år efter 
  
 behandlas längre än tio år efter 
  
 det att den senaste påföljden 
  
 det att den senaste påföljden 
  
 avseende den registrerade 
  
 helt 
  
 avseende den 
  
 registrerade 
  
 helt 
  
 har verkställts. I övrigt får upp- 
  
 har verkställts. I övrigt får upp- 
  
 gifter om den som dömts till 
  
 gifter om den som dömts till 
  
 ungdomsövervakning 
  
 inte 
  
 be- 
  
 ungdomsövervakning 
  
 eller 
  
 ut- 
  
 handlas längre än två år efter det 
  
 vidgad ungdomsövervakning inte 
  
 att verkställigheten har avslutats. 
  
 behandlas längre än två år efter 
  
 det att verkställigheten har av- 
  
 slutats. 
  
 Bestämmelsen 
  
 i 
  
 2 kap. 
  
 17 § 
  
 andra 
  
 stycket 
  
 brottsdatalagen 
  
 (2018:1177) gäller inte vid tillämpningen av denna paragraf. 
  
 16§50 
  
 Kriminalvården ska föra ett register (centrala kriminalvårdsre- 
  
 gistret) över personer som 
  
 1. är häktade, 
  
 2. har dömts till fängelse, 
  
 2. har 
  
 dömts till fängelse, 
  
 skyddstillsyn, 
  
 villkorlig dom 
  
 skyddstillsyn, 
  
 villkorlig dom 
  
 med föreskrift om samhälls- 
  
 med föreskrift om samhälls- 
  
 tjänst eller 
  
 ungdomsövervak- 
  
 tjänst, 
  
 ungdomsövervakning 
  
 ning, 
  
 eller utvidgad 
  
 ungdomsövervak- 
  
 ning, 
  
 3. har ålagts förvandlingsstraff för böter eller vite, eller 
  
 49Senaste lydelse 2020:798. 
  
 50Senaste lydelse 2020:798. 
  
 80 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningsförslag 
  
 4.på grund av en utländsk brottmålsdom har dömts till en sådan påföljd som avses i 2 eller 3 och som ska verkställas i Sverige. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 18§51 
  
 För registrering i det centrala kriminalvårdsregistret ska nedan angivna myndigheter lämna uppgifter till Kriminalvården i följande fall. 
  
 Uppgift lämnas av 
  
 Uppgift lämnas om 
  
 1. Polismyndigheten 
  
 Dom eller beslut som avser fäng- 
  
 else, skyddstillsyn, ungdoms- 
  
 övervakning, villkorlig dom med 
  
 föreskrift om samhällstjänst eller 
  
 förvandlingsstraff för böter eller 
  
 vite. 
  
 Överklagande av dom eller slut- 
  
 ligt beslut som det har lämnats 
  
 uppgift om tidigare. 
  
 Beslut under rättegången att vi- 
  
 dare verkställighet inte får äga 
  
 rum beträffande den som har 
  
 dömts till skyddstillsyn. 
  
 Att dom eller slutligt beslut som 
  
 uppgift har lämnats om tidigare 
  
 har fått laga kraft. 
  
 Att påföljd i dom eller slutligt 
  
 beslut som uppgift har lämnats 
  
 om tidigare har ändrats till en an- 
  
 nan påföljd än fängelse, skydds- 
  
 tillsyn, ungdomsövervakning el- 
  
 51Senaste lydelse 2022:832. 
  
 81 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 ler villkorlig dom med föreskrift 
  
 om samhällstjänst. 
  
 Att fängelse på livstid har om- 
  
 vandlats till fängelse på viss tid 
  
 enligt lagen (2006:45) om om- 
  
 vandling av fängelse på livstid. 
  
 2. Regeringskansliet 
  
 Beslut i nådeärenden. 
  
 3. Migrationsverket, 
  
 en migra- 
  
 Beslut om att inhibition av en 
  
 tionsdomstol och 
  
 Migrations- 
  
 allmän domstols beslut om utvis- 
  
 överdomstolen 
  
 ning på grund av brott meddelas 
  
 eller upphävs, att ett tidsbegrän- 
  
 sat uppehållstillstånd beviljas en 
  
 utlänning som har utvisats på 
  
 grund av brott eller att ett utvis- 
  
 ningsbeslut på grund av brott 
  
 helt eller delvis upphävs. 
  
 4. de allmänna domstolarna 
  
 Dom eller beslut som avser fäng- 
  
 else, 
  
 skyddstillsyn, 
  
 ungdoms- 
  
 övervakning, villkorlig dom med 
  
 föreskrift om samhällstjänst eller 
  
 förvandlingsstraff för böter eller 
  
 vite. 
  
 Överklagande av dom eller slut- 
  
 ligt beslut som det har lämnats 
  
 uppgift om tidigare. 
  
 Att dom eller slutligt beslut som 
  
 uppgift har lämnats om tidigare 
  
 har fått laga kraft. 
  
 Att påföljd i dom eller slutligt 
  
 beslut som uppgift har lämnats 
  
 om tidigare har ändrats till en 
  
 annan 
  
 påföljd än 
  
 fängelse, 
  
 82 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningsförslag 
  
 skyddstillsyn, ungdomsövervak- ning eller villkorlig dom med föreskrift om samhällstjänst. 
  
 Att fängelse på livstid har om- vandlats till fängelse på viss tid enligt lagen om omvandling av fängelse på livstid. 
  
 Sådana förhållanden med bety- delse för verkställighet av häkt- ning eller straffrättsliga påföljder som avses i 5 b § 2 förordningen (2014:1085) om rättsväsendets informationshantering. 
  
 Polismyndighetens uppgiftsskyldighet enligt första stycket 1 gäl- ler endast sådana domar och beslut av en hovrätt eller Högsta dom- stolen som avses i 5 och 5 a §§ förordningen (1970:517) om rätts- väsendets informationssystem. 
  
 De allmänna domstolarnas uppgiftsskyldighet enligt första styck- et 4 gäller inte sådana domar och beslut av en hovrätt eller Högsta domstolen som avses i 5 och 5 a §§ förordningen om rättsväsendets informationssystem. 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 18 § 
  
 För registrering i det centrala kriminalvårdsregistret ska nedan angivna myndigheter lämna uppgifter till Kriminalvården i följande fall. 
  
 Uppgift lämnas av 
  
 Uppgift lämnas om 
  
 1. Polismyndigheten 
  
 Dom eller beslut som avser fäng- 
  
 else, skyddstillsyn, ungdoms- 
  
 övervakning, utvidgad ungdoms- 
  
 övervakning, villkorlig dom med 
  
 föreskrift om samhällstjänst eller 
  
 83 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 2.Regeringskansliet 
  
 3.Migrationsverket, en migra- tionsdomstol och Migrations- överdomstolen 
  
 förvandlingsstraff för böter eller vite. 
  
 Överklagande av dom eller slut- ligt beslut som det har lämnats uppgift om tidigare. 
  
 Beslut under rättegången att vi- dare verkställighet inte får äga rum beträffande den som har dömts till skyddstillsyn. 
  
 Att dom eller slutligt beslut som uppgift har lämnats om tidigare har fått laga kraft. 
  
 Att påföljd i dom eller slutligt beslut som uppgift har lämnats om tidigare har ändrats till en an- nan påföljd än fängelse, skydds- tillsyn, ungdomsövervakning, utvidgad ungdomsövervakning eller villkorlig dom med före- skrift om samhällstjänst. 
  
 Att fängelse på livstid har om- vandlats till fängelse på viss tid enligt lagen (2006:45) om om- vandling av fängelse på livstid. 
  
 Beslut i nådeärenden. 
  
 Beslut om att inhibition av en allmän domstols beslut om utvis- ning på grund av brott meddelas eller upphävs, att ett tidsbegrän- sat uppehållstillstånd beviljas en utlänning som har utvisats på grund av brott eller att ett utvis- 
  
 84 
  
 SOU 2024:39Författningsförslag 
  
 ningsbeslut på grund av brott 
  
 helt eller delvis upphävs. 
  
 4. de allmänna domstolarna 
  
 Dom eller beslut som avser fäng- 
  
 else, 
  
 skyddstillsyn, 
  
 ungdoms- 
  
 övervakning, utvidgad ungdoms- 
  
 övervakning, villkorlig dom med 
  
 föreskrift om samhällstjänst eller 
  
 förvandlingsstraff för böter eller 
  
 vite. 
  
 Överklagande av dom eller slut- 
  
 ligt beslut som det har lämnats 
  
 uppgift om tidigare. 
  
 Att dom eller slutligt beslut som 
  
 uppgift har lämnats om tidigare 
  
 har fått laga kraft. 
  
 Att påföljd i dom eller slutligt 
  
 beslut som uppgift har lämnats 
  
 om tidigare har ändrats till en 
  
 annan 
  
 påföljd 
  
 än 
  
 fängelse, 
  
 skyddstillsyn, ungdomsövervak- 
  
 ning, utvidgad ungdomsövervak- 
  
 ning eller villkorlig dom med 
  
 föreskrift om samhällstjänst. 
  
 Att fängelse på livstid har om- 
  
 vandlats till fängelse på viss tid 
  
 enligt lagen om omvandling av 
  
 fängelse på livstid. 
  
 Sådana förhållanden med bety- 
  
 delse för verkställighet av häkt- 
  
 ning eller straffrättsliga påföljder 
  
 som avses i 5 b § 2 förordningen 
  
 (2014:1085) om 
  
 rättsväsendets 
  
 informationshantering. 
  
 85 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 Polismyndighetens uppgiftsskyldighet enligt första stycket 1 gäller endast sådana domar och beslut av en hovrätt eller Högsta domsto- len som avses i 5 och 5 a §§ förordningen (1970:517) om rättsväsen- dets informationssystem. 
  
 De allmänna domstolarnas uppgiftsskyldighet enligt första styck- et 4 gäller inte sådana domar och beslut av en hovrätt eller Högsta domstolen som avses i 5 och 5 a §§ förordningen om rättsväsendets informationssystem. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2026. 
  
 86 
  
 Kriminalvården får entlediga koordinatorn och i stället för- ordna någon annan till särskild koordinator eller biträdande koordinator. 
  
 6 a § 
  
 Om en biträdande koordina- tor förordnas ska den dömdes kontakter med den biträdande ko- ordinatorn regleras i verkställig- hetsplanen. 
  
 6 b § 
  
 En biträdande koordinator har rätt till ersättning för sitt upp- 
  
 87 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningsförslag 
  
 1.20Förslag till förordning om ändring i förordningen (2020:792) om verkställighet av ungdomsövervakning 
  
 Härigenom föreslås i fråga om förordningen (2020:792) om verk- ställighet av ungdomsövervakning 
  
 dels att 5, 6 och 9 §§ och rubriken närmast före 5 § ska ha följande lydelse, 
  
 dels att det ska införas två nya paragrafer, 6 a och 6 b §§, av föl- jande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Särskild koordinator 
  
 Särskild koordinator och biträ- 
  
 dande koordinator 
  
 5 § 
  
 Till särskild koordinator ska 
  
 Till särskild koordinator eller 
  
 en tjänsteman vid Kriminalvår- 
  
 biträdande 
  
 koordinator ska en 
  
 den eller en annan lämplig per- 
  
 tjänsteman 
  
 vid Kriminalvården 
  
 son förordnas. 
  
 eller en annan lämplig person 
  
 förordnas. 
  
 6 § 
  
 Kriminalvården får entlediga koordinatorn och i stället för- ordna någon annan till särskild koordinator. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2024:39 
  
 9 § 
  
 För den vars dom på ung- domsövervakning verkställs ska Kriminalvården föra en journal. 
  
 drag. Kriminalvården prövar frå- gor om och betalar ut sådan ersätt- ning. Om den biträdande koordi- natorn är en tjänsteman vid Kri- minalvården som fullgör uppdra- get i tjänsten, lämnas dock inte någon ersättning. 
  
 För den vars dom på ung- domsövervakning eller utvidgad ungdomsövervakning verkställs ska Kriminalvården föra en jour- nal. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2026. 
  
 88 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningsförslag 
  
 1.21Förslag till förordning om ändring i förordningen (2023:363) om samordningsnummer 
  
 Härigenom föreslås att 20 § förordningen (2023:363) om samord- ningsnummer ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 20 § 
  
 Skatteverket ska göra en anmälan till Polismyndigheten eller till åklagare så snart det finns anledning att anta att någon har gjort sig skyldig till brott enligt 4 kap. 6 b §, 14 kap.  
 1–4 
  och 10 §§ eller 15 kap.  
 10–13 
  §§ brottsbalken, om gärningen avser uppgift eller handling i ett ärende hos Skatteverket. 
  
 En anmälan ska dock inte göras om det kan antas att brottet inte kommer att medföra påföljd eller om anmälan av något annat skäl inte behövs. 
  
 En anmälan ska innehålla uppgift om de omständigheter som lig- ger till grund för misstanken om brott. 
  
 Skatteverket får fullgöra anmälningsskyldigheten till en sådan särskild enhet inom myndigheten som ska medverka till brottsutred- ning, om 
  
 1.det inte finns skäl att anta att brottet kommer att leda till en annan påföljd än böter, 
  
 2.den misstänkte kan antas erkänna gärningen, och 
  
 3. den misstänkte har fyllt 
  
 3. den misstänkte har fyllt 
  
 tjugoett år. 
  
 18 år. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2026. 
  
 89 
  
 2Utredningens uppdrag och arbete 
  
 2.1Utredningens uppdrag 
  
 Den 6 juli 2023 beslutade regeringen att tillsätta en särskild utredare med uppdrag att överväga och föreslå ändringar av den straffrättsliga särbehandlingen av unga lagöverträdare. Utredaren fick bl.a. i upp- drag att överväga och ta ställning till om påföljden ungdomsövervak- ning ska kunna användas i fler fall än i dag och om påföljden bör förstärkas, att lämna förslag om en ny påföljd benämnd utvidgad ungdomsövervakning och förslag som innebär skärpta regler avseen- de undanröjande av ungdomspåföljder. Utredaren ska även föreslå ändringar som innebär att lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år behandlas som vuxna vid straffmätningen och att ålder ges minskad betydelse vid straffmätningen för lagöverträdare i åldern  
 15–17 
  år (dir. 2023:112). 
  
 Arbetet ska genomsyras av ett ungdoms- och barnrättsperspektiv och förslagen ska säkerställa att barnets rättigheter tillgodoses i en- lighet med Förenta nationernas (FN) konvention om barnets rättig- heter (barnkonventionen). 
  
 Genom tilläggsdirektiv den 9 november 2023 beslutade regering- en att utredningstiden för den del av uppdraget som rör skärpta reg- ler om ungdomsövervakning skulle förkortas. Uppdraget i den delen ska redovisas i ett delbetänkande, senast den 3 juni 2024 (dir. 2023:156). 
  
 Direktiven fogas som bilaga 1 och 2 till betänkandet. 
  
 91 
  
 Utredningens uppdrag och arbete 
  
 SOU 2024:39 
  
 2.2Utredningens arbete 
  
 Utredningen påbörjade sitt arbete i september 2023. Det har bedri- vits på sedvanligt sätt med regelbundna sammanträden med expert- gruppen och löpande kontakter i enskilda frågor med experterna. Utredningen har hittills sammanträtt vid totalt sju tillfällen. 
  
 Det har varit angeläget för utredningen att skapa sig en bild av hur ungdomsbrottsligheten i Sverige ser ut i dag och hur den har ut- vecklats under den senaste tiden. I det syftet gjorde utredaren och sekreteraren besök hos flera myndigheter under hösten och vintern 2023. Utredaren och sekreteraren höll möte med statistiker vid Åklagarmyndigheten den 29 september 2023, med Polismyndighe- tens nationella operativa avdelning (NOA), som bl.a. företräddes av chefen Miller, den 2 oktober 2023 och med företrädare för Säkerhetspolisen den 5 oktober 2023. Utredaren sammanträffade 5 oktober 2023 med avdelningschefen vid Polismyndigheten Silva, som leder Delegationen för brottsförebyggande åtgär- der (S 2023:C). 
  
 Vidare träffade utredaren och sekreteraren Brottsförebyggande rådet, som bl.a. företräddes av generaldirektören Fernandez, den 6 oktober 2023. Utredaren och sekreteraren närvarade vid en konferens som hölls av Studieförbundet Näringsliv och Samhälle (SNS) den 11 oktober 2023 i ämnet Hur påverkar samhällsvård framtida kriminalitet? 
  
 Utredaren och sekreteraren deltog vid Barnrättsdelegationens möte den 6 december 2023. Utredaren presenterade då utrednings- uppdraget och mötesdeltagarna lämnade synpunkter på frågor som ingår i utredningsarbetet. Den 14 december 2023 träffade utredaren och sekreteraren företrädare för Tullverket. 
  
 Vid ett studiebesök hos Kriminalvården den 26 januari 2024 del- tog utredaren och båda sekreterarna. Då diskuterades myndighetens erfarenheter av ungdomsövervakning och företrädare för Young vården lämnade synpunkter på den nuvarande lagstiftningen. Utre- daren och båda sekreterarna träffade företrädare för frivården i Stockholms stad den 14 mars 2024 i samma syfte och samtalade även med en ungdom som verkställde ungdomsövervakning. 
  
 Utredaren och båda sekreterarna närvarade den 9 februari 2024 vid ett samtal som SNS arrangerade med en av finalisterna till SNS- 
  
 92 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utredningens uppdrag och arbete 
  
 priset, professor Stafford angående forskningen om vad som kan göras för att stoppa gängen och bryta brottsutvecklingen. 
  
 Den 9 februari 2024 träffade utredaren och en av sekreterarna riksåklagaren och andra företrädare för Åklagarmyndigheten för att ta del av deras synpunkter. 
  
 Den 12 mars 2024 besökte utredaren och båda sekreterarna två av Statens institutionsstyrelses (SiS) ungdomshem för att informera sig om verksamheten och samtala med ungdomar som verkställer sluten ungdomsvård för allvarliga brott. 
  
 Den 28 mars 2024 höll utredaren och båda sekreterarna ett digi- talt möte med Kriminalvårdens rättschef och chefen för avdelningen för anstalt, häkte och frivård för att ta del av deras synpunkter på Kriminalvårdens möjligheter att ta sig an nya arbetsuppgifter. 
  
 Den 18 april 2024 träffade utredaren och båda sekreterarna före- trädare för Sveriges kommuner och regioner (SKR). 
  
 2.3Betänkandets disposition 
  
 Författningsförslagen finns i kapitel 1 och i detta kapitel redovisas utredningens uppdrag och arbete. Kapitel  
 3–5 
  är deskriptiva kapitel som ger en grundläggande förståelse för området. Kapitel 3 redovi- sar utgångspunkterna för utredningens arbete och redogör för vilka frågor som behandlas i delbetänkandet respektive slutbetänkandet. I kapitel 4 gås systemet med schematisk ungdomsreduktion igenom och i kapitel 5 beskrivs dagens påföljder för unga lagöverträdare. 
  
 Därefter följer utredningens överväganden i de delar som rör frå- gan vilken hänsyn som bör tas till lagöverträdarens ungdom, s.k. ungdomsreduktion. I kapitel 6 finns utredningens överväganden och förslag när det gäller ungdomsreduktion för lagöverträdare i åldrarna  
 18–20 
  år. Motsvarande överväganden och förslag för lagöverträdare i åldrarna  
 15–17 
  år finns i kapitel 7. 
  
 I kapitel 8 beskrivs påföljden ungdomsövervakning och i kapi- tel 9 tecknas en bild av de erfarenheter av ungdomsövervakning som finns hittills. I kapitel 10 redovisas utredningens överväganden och förslag när det gäller översynen av påföljden ungdomsövervakning. Kapitel 11 innehåller utredningens överväganden och förslag till en ny påföljd, utvidgad ungdomsövervakning. Övriga frågor tas upp i kapitel 12. I det kapitlet behandlas bl.a. behovet av reglering av be- 
  
 93 
  
 Utredningens uppdrag och arbete 
  
 SOU 2024:39 
  
 handling av biometriska uppgifter. Även behovet av vissa följdänd- ringar till bestämmelserna om ungdomsövervakning och utvidgad ungdomsövervakning behandlas. 
  
 I kapitel 13 tecknas en allmän bild av förslagens samlade effekter. Ikraftträdande och övergångsbestämmelser behandlas i kapitel 14. Därefter analyseras konsekvenserna av förslagen i kapitel 15. För- fattningskommentaren finns i kapitel 16. 
  
 94 
  
 3 Utgångspunkter 
  
 3.1Allmänna utgångspunkter 
  
 Utredningens uppdrag ska enligt direktiven genomsyras av ett barn- rätts- och ungdomsperspektiv. De förslag som lämnas ska utformas i överensstämmelse med barnkonventionen. Den grupp av lagöver- trädare som påverkas av de förslag som lämnas i delbetänkandet är i stor utsträckning barn i den mening som avses i barnkonventionen, dvs. personer under 18 år. Eftersom barnkonventionen är av stor vikt för utredningsuppdraget redovisas i avsnitt 3.5 de bestämmelser i konventionen som är av särskild betydelse för de frågor som behandlas i delbetänkandet. 
  
 I den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europakonventio- nen) regleras grundläggande rättigheter som gäller för alla, alltså även för barn. Därför berörs även några artiklar i Europakonven- tionen som bedöms ha nära anknytning till de överväganden som ligger inom ramen för delbetänkandet. 
  
 Även regeringsformen innehåller bestämmelser om grundlägg- ande friheter och rättigheter som kan beröras av förslagen. Eftersom det bara gäller vissa begränsade delar av delbetänkandet behandlas regeringsformen enbart i de avsnitt där den aktualiseras. 
  
 3.2Definition av barn 
  
 Betänkandet behandlar frågor som rör unga lagöverträdare. I betän- kandet används uttrycket barn för att markera att det som avses är personer som inte har fyllt 18 år. När både barn under 18 år och unga i åldern  
 18–20 
  år avses hänvisas till den gruppen som barn och unga. Utredningens avsikt med det är att på så sätt vara tydlig med att de- finitionen av barn i barnkonventionen tillämpas. Den innebär att 
  
 95 
  
 Utgångspunkter 
  
 SOU 2024:39 
  
 med barn avses varje människa under 18 års ålder, om inte barnet blir myndigt tidigare enligt den lag som gäller för barnet (artikel 1 i barn- konventionen). I de situationer där utredningen enbart åsyftar barn och unga som har begått brott används termen unga lagöverträdare. 
  
 3.3Straffsystemets syften och principer 
  
 Beträffande syftet med påföljder kan åtskillnad göras mellan allmän- prevention och individualprevention. 
  
 Med allmänprevention avses att påföljdssystemet och de straff- rättsliga ingripandena ska ha en brottsförebyggande verkan på män- niskor i allmänhet. Det syftet anses företrädesvis kunna uppnås på två sätt. För det första kan antas att risken för att drabbas av straff utgöra ett skäl för att avstå från det straffsanktionerade handlandet, dvs. straffet verkar avskräckande. I vilken utsträckning en avskräck- ningseffekt kan uppnås beror sannolikt bl.a. på vilket brott det är fråga om och hur stor risken är för att bli upptäckt och lagförd. För det andra kan straff för vissa handlingar anses ha en moralbildande eller moralförstärkande effekt. Det anses då inte vara själva straffho- tet, utan snarare de normer som kriminaliseringen värnar, som av- håller människor från det oönskade beteendet. 
  
 Individualprevention utgår från att straffet syftar till att avhålla den enskilde lagöverträdaren från att begå nya brott. Även det syftet har ansetts kunna uppfyllas på olika sätt, dels genom att den repres- sion som straffet innebär avskräcker den enskilde från fortsatt kri- minalitet (individuell avskräckning), dels genom att det straffrätts- liga ingripandet innebär att den dömde – tillfälligt eller permanent – hindras att begå brott (inkapacitering), dels genom att påföljden bygger på individuell vård eller behandling för att lagöverträdaren ska återanpassas i samhället (rehabilitering). 
  
 Allmänprevention brukar åberopas som ett generellt ändamål med straffsystemet och som en anledning till att lagstiftaren beläg- ger vissa gärningar med straff. Individualprevention – framför allt i form av rehabilitering – har å sin sida framhållits som en styrande princip för verkställigheten av ådömda påföljder. Det finns även ett visst begränsat utrymme att göra allmän- och individualpreventiva överväganden på domsnivå, inom ramen för påföljdsbestämningen. Allmänprevention yttrar sig i brottslighetens art som ett skäl för att 
  
 96 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utgångspunkter 
  
 välja fängelse som påföljd och individualpreventiva överväganden har t.ex. inflytande när det kommer till valet mellan villkorlig dom och skyddstillsyn. 
  
 När det gäller påföljdsbestämningen dominerar annars princi- perna om proportionalitet och ekvivalens, som innebär att de påfölj- der som utdöms ska svara mot brottets svårhet. Svårare brott ska bestraffas strängare än lindrigare brott och lika svåra brott ska be- straffas lika strängt. Principerna kommer till uttryck i reglerna om straffmätning och val av påföljd i 29 och 30 kap. brottsbalken och särskilt genom den centrala betydelse straffvärdet har för utfallet av påföljdsbestämningen. Även om individualpreventiva överväganden traditionellt har haft en något större plats när det gäller påföljder för unga lagöverträdare är proportionalitetsprincipen i stor utsträckning styrande också beträffande den kategorin. Ungdomspåföljderna lå- ter sig rangordnas efter ingripandegrad och det som avgör valet mel- lan påföljderna är framför allt brottets svårhet, som tar sig uttryck i straffmätningsvärdet (se den s.k. påföljdstrappan i avsnitt 5.4). 
  
 3.4Unga lagöverträdare särbehandlas 
  
 3.4.1Särskilda regler om utredning och lagföring 
  
 Sedan länge särbehandlas unga lagöverträdare i den svenska lagstift- ningen. En utgångspunkt för gällande lagstiftning är att unga lag- överträdare så långt möjligt bör hanteras på annat sätt än vuxna. Det kommer främst till uttryck genom regleringen i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare (LUL). Där regleras bl.a. möjligheten att ge unga lagöverträdare en straffvarning i stället för att åtala dem. Ju yngre en lagöverträdare är, desto mer talar generellt sett för att inte utsätta honom eller henne för den på- frestning som en rättegång anses innebära. Straffvarning beslutas av åklagare och meddelas den unga lagöverträdaren vid ett personligt möte. Tanken är att straffvarning ska ersätta åtal och rättegång dels om de åtgärder som de sociala myndigheterna vidtar mot den unga lagöverträdaren med anledning av brottet eller av andra skäl anses vara tillräckliga som ett ingripande mot brottet, dels om brottet har begåtts av okynne eller förhastande (ungdomlig omognad) och inte kräver en mer ingripande åtgärd. 
  
 97 
  
 Utgångspunkter 
  
 SOU 2024:39 
  
 När det är fråga om allvarliga brott är emellertid straffvarning säl- lan en tillräckligt ingripande åtgärd, vilket innebär att åtal väcks. Ibland krävs det åtal av andra skäl, t.ex. för att klarlägga den unga lagöverträdarens skuld eller för att tillgodose målsägandens intres- sen. I LUL finns det också bestämmelser om rättegången mot unga lagöverträdare. I lagen regleras också möjligheten att utreda och vissa fall låta domstol pröva om någon under 15 år har begått brott. 
  
 3.4.2Särskilt anpassade påföljder 
  
 Unga lagöverträdare, framför allt barn, särbehandlas även vid straff- mätningen och påföljdsvalet vid en fällande dom. I 32 kap. brotts- balken regleras påföljder som är särskilt anpassade till de behov och förutsättningar som gäller för barn och unga. De påföljderna ska normalt väljas för unga lagöverträdare. De särskilda ungdomspåfölj- derna är enligt gällande lagstiftning ungdomsvård, ungdomstjänst, ungdomsövervakning och sluten ungdomsvård. De två sistnämnda är i dag de mest ingripande påföljderna som är särskilt anpassade för unga lagöverträdare. 
  
 Det förhållandet att det finns särskilda ungdomspåföljder hindrar i och för sig inte att någon som är under 18 år döms till samma på- följder som vuxna, framför allt böter, bl.a. om en ungdomspåföljd skulle vara allt för ingripande i förhållande till brottet. Även påfölj- derna villkorlig dom och skyddstillsyn kan användas i de fall där domstolen anser att det är en lämpligare påföljd än en ungdomspå- följd. 
  
 3.4.3En reglering under förändring 
  
 Utredningen om frihetsberövande påföljder för unga har föreslagit att påföljden sluten ungdomsvård ska avskaffas. I stället ska barn i åldern  
 15–17 
  år kunna dömas till fängelse, som ska verkställas enligt en ny fängelselag för unga (En översyn av regleringen om frihetsbe- rövande påföljder för unga, SOU 2023:44, s. 29 f. och 39 f.). 
  
 Vidare pågår flera utredningar vilkas förslag kan leda till föränd- rade straffskalor, ändringar i påföljdssystemet och annat som i sin tur kan påverka framför allt utrymmet för att använda vissa ung- domspåföljder. Här bör särskilt nämnas Straffreformutredningen 
  
 98 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utgångspunkter 
  
 (dir. 2023:115 och dir. 2023:181) och Utredningen om påföljder, återfall och verkställighet (dir. 2022:95 och dir. 2023:74). 
  
 3.5Konventionsåtaganden m.m. 
  
 3.5.1Allmänt om barnkonventionen 
  
 Barnkonventionen gäller sedan den 1 januari 2020 som svensk lag enligt lagen (2018:1197) om Förenta nationernas konvention om barnets rättigheter. Barnkonventionen ger alla barn upp till 18 år egna rättigheter (artikel 1). Rättigheterna är en del av de mänskliga rättigheter som under lång tid har fastställts i olika internationella överenskommelser. Rättigheterna är till sin karaktär odelbara och samverkande. Det innebär för barnkonventionens del att rättighe- terna i konventionen, trots att de är av olika karaktär, bildar en hel- het och förutsätter varandra. Rättigheterna gäller för varje barn, utan någon åtskillnad (Barnkonventionen blir svensk lag, SOU 2016:19, s. 88 f.). 
  
 Barnkonventionen består av en inledning och tre avdelningar. I avdelning I, som innehåller 41 artiklar, behandlas de rättigheter som barn har enligt konventionen. I avdelning II finns bestämmelser om efterlevnaden av konventionen. Slutbestämmelserna i avdelning III behandlar ratificering och ikraftträdande. Fyra artiklar utgör kon- ventionens s.k. grundprinciper (artiklarna 2, 3, 6 och 12). I artiklar- na 37 och 40 finns det särskilda bestämmelser om frihetsberövande av barn och om barn som misstänks, åtalas eller döms för brott. 
  
 Barnkonventionens grundläggande principer är principen om  
 icke-diskriminering 
  (artikel 2), att barnets bästa alltid ska beaktas i första hand när åtgärder som gäller barn ska vidtas (artikel 3), bar- nets rätt till liv, överlevnad och utveckling (artikel 6) och rätten för barn att uttrycka sina åsikter och bli hörd (artikel 12). Grundprinci- perna ska vara vägledande för hur övriga rättigheter i konventionen tolkas. Principerna har dessutom en självständig betydelse och ska vara utgångspunkt i beslut och åtgärder som kan röra enskilda barn eller grupper av barn. 
  
 FN:s kommitté för barnets rättigheter (Barnrättskommittén) övervakar efterlevnaden av barnkonventionen. Den består av obero- ende experter. Barnrättskommittén har gett ut allmänna kommenta- 
  
 99 
  
 Utgångspunkter 
  
 SOU 2024:39 
  
 rer som innehåller rekommendationer till konventionsstaterna och en tolkning av barnkonventionen. 
  
 En närmare beskrivning av barnkonventionen och betydelsen av vissa artiklar i konventionen för frihetsberövanden finns i En över- syn av regleringen om frihetsberövande påföljder för unga (SOU 2023:44 s. 143 f.) 
  
 3.5.2Några särskilda artiklar i barnkonventionen 
  
 Artikel 37 om skydd mot frihetsberövande 
  
 Artikel 37 i barnkonventionen föreskriver bl.a. att inget barn får ut- sättas för tortyr, annan grym behandling, bestraffning eller döds- straff och att frihetsberövande av barn bara får användas som en sista utväg och för kortast lämpliga tid. Där behandlas också barns rätt till juridiskt biträde. De delarna av artikeln som behandlar i vilka fall ett barn får berövas friheten (b) och hur barnet ska behandlas om det är frihetsberövat (c) har följande lydelse: 
  
 b)Inget barn får olagligt eller godtyckligt berövas sin frihet. Gripande, anhållande, häktning, fängslande eller annat frihetsberövande av ett barn ska ske i enlighet med lag och får endast användas som en sista utväg och för kortast lämpliga tid. 
  
 c)Varje frihetsberövat barn ska behandlas humant och med respekt för människans inneboende värdighet och på ett sätt som beaktar behoven hos personer i dess ålder. Särskilt ska varje frihetsberövat barn hållas åtskilt från vuxna, om det inte bedöms vara till barnets bästa att inte göra detta, och ska, utom i undantagsfall, ha rätt att hålla kontakt med sin familj genom brevväxling och besök. 
  
 Genom artikel 37 tillförsäkras varje barn en grundläggande rättssä- kerhet. Det är inte i sig förbjudet att frihetsberöva barn enligt kon- ventionen, men det får bara göras som en sista utväg, måste alltid ha stöd i lag och får inte vara godtyckligt. Av artikeln framgår även de särskilda villkor som ska gälla för hur ett barn som frihetsberövas ska behandlas, bl.a. att barnet ska behandlas med respekt och på ett sätt som beaktar behoven hos personer i den ålder barnet är. Barnet ska hållas åtskilt från vuxna, om det inte bedöms vara till barnets bästa att inte göra det. 
  
 100 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utgångspunkter 
  
 Barnrättskommittén rekommenderar att inget barn frihetsberö- vas, utom i de fall där det finns befogad oro för den allmänna säker- heten eller folkhälsan. Kommittén uppmuntrar konventionsstaterna att fastställa en åldersgräns under vilken barn inte lagligen får frihets- berövas, exempelvis 16 år (allmän kommentar nr 24 [2019], p. 89). Vad som är en sista utväg eller vad som är kortast lämpliga tid fram- går inte av artikeln, utan det lämnas till respektive stat att avgöra. Barnrättskommittén anser att det i en stats lagstiftning bör finnas en rad möjliga åtgärder som inte innebär frihetsberövande och att sta- terna uttryckligen ska prioritera användningen av sådana åtgärder för att säkerställa att frihetsberövande endast används som en sista utväg och för kortast lämpliga tid. Kommittén betonar också att frihetsbe- rövande är skadligt för barn och ungdomar och att det leder till ne- gativa konsekvenser för deras möjligheter till en lyckad återanpass- ning (allmän kommentar nr 24 [2019], p. 73 och 77). 
  
 Artikel 40 – om barn som misstänks, åtalas eller döms för brott 
  
 Artikel 40 behandlar ett barns rätt till en värdig och barnanpassad straffrättslig process och kriminalvård. I artikeln understryks att barnet ska behandlas på ett sätt som främjar barnets känsla för vär- dighet och värde och som tar hänsyn till barnets ålder och önskvärd- heten att främja återanpassning och en konstruktiv roll i samhället. Av artikeln följer även att det ska finnas alternativ till anstaltsvård, exempelvis fosterhem, övervakning, ledning och tillsyn. 
  
 Artikel 40.1 har följande lydelse (i berörda delar): 
  
 Konventionsstaterna erkänner rätten för varje barn som misstänks eller åtalas för eller befunnits skyldigt att ha begått brott att behandlas på ett sätt som främjar barnets känsla av värdighet och värde, som stärker bar- nets respekt för andras mänskliga rättigheter och grundläggande frihe- ter och som tar hänsyn till barnets ålder och det önskvärda i att främja att barnet återanpassas till och tar på sig en konstruktiv roll i samhället. 
  
 I artikel 40.3 anges att en stat ska främja införandet av lagar och för- faranden samt upprätta myndigheter och institutioner som är speci- ellt anpassade för barn som misstänks eller åtalas för eller befinns skyldiga till att ha begått brott. Det innebär inte ett uttryckligt krav på att lagar och förfaranden ska vara barnanpassade eller att en stat 
  
 101 
  
 Utgångspunkter 
  
 SOU 2024:39 
  
 behöver upprätta myndigheter och institutioner speciellt anpassade för barn, men att staten har åtagit sig att främja en sådan utveckling. 
  
 Barnrättskommittén anser att det i en stats lagstiftning bör finnas en omfattande uppsättning av åtgärder som alternativ till ett frihets- berövande. Enligt kommittén ska ett frihetsberövande endast använ- das i sista hand och alternativa åtgärder ska ges företräde. Kommit- tén betonar att reaktionen på brott alltid ska stå i proportion inte bara till brottets omständigheter och svårhetsgrad, utan även till bar- nets ålder, mindre straffrättsliga ansvar, omständigheter och behov, liksom till samhällets olika behov, i synnerhet de långsiktiga. Vid be- dömningen ska det enligt kommittén ges tyngd åt vad som är bäst för barnet och behovet av barnets återanpassning i samhället. Om ett frihetsberövande är oundvikligt bör det vara så kort som möjligt (allmän kommentar nr 24, p. 73, 76 och 78). 
  
 3.5.3Europakonventionen 
  
 Europakonventionen gäller sedan år 1994 som svensk lag enligt lagen (1994:1219) om den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. En lag eller annan föreskrift får inte meddelas i strid med Sveriges åtaganden på grund av konventionen (2 kap. 19 § regeringsformen). Innebörden av konventionens artiklar och tilläggsprotokoll tolkas närmare av den europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna (Europadomstolen) i Strasbourg. 
  
 Av intresse för de frågor som behandlas i delbetänkandet är fram- för allt artiklarna 5, 6 och 8 i konventionen. 
  
 I artikel 5 föreskrivs att var och en har rätt till frihet och personlig säkerhet och att ingen får berövas friheten, utom i de fall som anges i konventionen och i överensstämmelse med lag. 
  
 I artikel 6 regleras rätten till domstolsprövning och en rättssäker process. Vid prövningen av någons civila rättigheter eller skyldighe- ter eller av en anklagelse om brott ska var och en vara tillförsäkrad en rättvis och offentlig förhandling inom skälig tid och inför en oav- hängig och opartisk domstol (artikel 6.1). Var och en som anklagas för brott ska betraktas som oskyldig till dess att skulden har blivit lagligen fastställd (artikel 6.2). Han eller hon har rätt till ett antal minimirättigheter. Det som avses är bl.a. rätten att utan dröjsmål un- 
  
 102 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utgångspunkter 
  
 derrättas om brottsmisstanken på ett språk som han eller hon för- står, rätten att få tillräcklig tid och möjlighet att förbereda sitt för- svar och rätten att försvara sig antingen personligen eller genom ett rättegångsbiträde som den anklagade själv har valt (artikel 6.3). 
  
 Var och en har enligt artikel 8 rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens. En offentlig myndighet får inte begränsa rättigheten annat än med stöd av lag och om det i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till statens säkerhet, den allmänna säkerheten, landets ekonomiska välstånd eller till förebyggande av oordning eller brott eller till skydd för hälsa eller moral eller för andra personers fri- och rättigheter. 
  
 Skyddet för privatliv är omfattande. Europadomstolen har flera gånger framhållit att det inte är möjligt att definiera begreppet ge- nom en uttömmande beskrivning av olika aspekter som rör den en- skildes privata förhållanden. Begreppet täcker olika aspekter av en enskild individs såväl fysiska som psykiska integritet. 
  
 Ett frihetsberövande (artikel 5) inkräktar också på privatlivet. I litteraturen har det ansetts rimligt att bestämmelserna om sådana särskilt reglerade rättigheter är exklusivt tillämpliga inom sina områ- den och att artikel 8 endast fångar upp de aspekter av privatlivet som faller utanför specialbestämmelserna i konventionen (se Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, Perkins, Pierce, Deleon och Jackson, 6 uppl. 2023, s. 442). 
  
 3.5.4Europeiska unionens stadga 
  
 Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna in- nehåller en rad bestämmelser som har stora likheter med bestämmel- serna i framför allt Europakonventionen. Det gäller bl.a. artikel 4, som föreskriver att ingen får utsättas för tortyr eller omänsklig eller förnedrande bestraffning eller behandling, artikel 6, som föreskriver att var och en har rätt till frihet och personlig säkerhet, och artikel 7, som föreskriver att var och en har rätt till respekt för privatlivet och familjelivet. 
  
 Barnets rättigheter regleras i artikel 24, som bl.a. föreskriver att barn har rätt till det skydd och den omvårdnad som behövs för deras välfärd. De ska fritt kunna uttrycka sina åsikter. Dessa åsikter ska beaktas i frågor som rör barnen i förhållande till deras ålder och mog- 
  
 103 
  
 Utgångspunkter 
  
 SOU 2024:39 
  
 nad. Vid alla åtgärder som rör barn, oavsett om de vidtas av offentliga myndigheter eller privata institutioner, ska barnets bästa komma i främsta rummet. 
  
 Stadgan gäller dels när unionsrätten tillämpas, dels hos Europe- iska unionens institutioner. I den mån stadgan omfattar rättigheter som motsvarar sådana som garanteras av Europakonventionen ska de enligt artikel 52.3 ha samma innebörd och räckvidd som i konven- tionen. Det hindrar dock inte unionen att ha ett mer långtgående skydd. 
  
 3.6Några utgångspunkter för utredningens överväganden 
  
 En självklar utgångspunkt för utredningens arbete är att unga lag- överträdare ska särbehandlas även i fortsättningen. Det framgår både av direktiven och av det förhållandet att det i utredningsuppdraget ingår att föreslå en ny ungdomspåföljd, utvidgad ungdomsövervak- ning. Den omständigheten att barnkonventionen numera är svensk lag understryker också att fortsatt särbehandling av barn och unga i straffrättsligt hänseende är nödvändig. Barns intressen måste därför beaktas vid överväganden om hur det framtida påföljdssystemet bör utformas och att de även i framtiden behöver särbehandlas. Frågan är på vilket sätt och i vilken utsträckning det bör göras. 
  
 En annan utgångspunkt är att strängare straff knappast i sig leder till minskad brottslighet. Sådana förändringar kan visserligen ha en återhållande effekt på vissa individer, men ändringar i påföljdssyste- met har inga direkta sådana effekter utom i de fall där syftet är ren inkapacitering. Det hindrar inte att mer ingripande påföljder kan ha en positiv effekt på lagöverträdare, särskilt om påföljderna är indi- vidanpassade och innehåller såväl kontrollerande som rehabiliteran- de inslag. 
  
 Vidare är en utgångspunkt att förslagen måste ta hänsyn till att barn inte är lika utvecklade som vuxna och att det därför kan vara både lämpligt och nödvändigt att ta särskilda hänsyn till dem. Att barn, som ofta är lättpåverkade, inte bör exponeras för samvaro med andra barn eller unga som redan har utvecklat en kriminell identitet är därför något som också bör beaktas. Barns mer begränsade ut- veckling kan å andra sidan innebära att de behöver mer stöd och kon- 
  
 104 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utgångspunkter 
  
 troll än vuxna. Barn anses också vara särskilt känsliga för bestraff- ningar bl.a. av det skälet att risken för återfall i brott anses öka. 
  
 Även om det inte ingår i utredningens uppdrag att se över förut- sättningarna för att tillämpa andra ungdomspåföljder än ungdoms- övervakning är det oundvikligt att utredningen behöver adressera sambandet mellan påföljderna. Det bör också framhållas att utrym- met för att skärpa påföljden ungdomsövervakning begränsas av ut- redningens uppdrag att samtidigt föreslå en ny, mer ingripande, variant av samma påföljd, som i direktiven benämns utvidgad ung- domsövervakning. 
  
 Det ingår inte i uppdraget att ändra påföljdssystemets struktur och de förslag som lämnas bör inte leda till att systemet blir svårare att tillämpa. Vid överväganden som rör påföljder måste därför en ut- gångspunkt vara att ändringar i befintliga påföljder och utform- ningen av nya påföljder ska bygga på de allmänna principer som lig- ger till grund för påföljdssystemet. 
  
 Att syftet med utredningens uppdrag i vissa delar är att lämna förslag som innebär en repressionshöjning är också en av utgångs- punkterna för arbetet. 
  
 Det bör även betonas att det förhållandet att barn i betydande utsträckning utsätts för brott där andra barn utför gärningen, t.ex. stöld, misshandel, skadegörelse, sexualbrott och rån, också behöver beaktas. Det är därför oundvikligt att vissa barns intressen av att inte utsättas för alltför ingripande påföljder ibland ställs mot andra barns berättigade intresse av att inte utsättas för brott och deras möjlighet till upprättelse. 
  
 Slutligen är en utgångspunkt för utredningens överväganden och förslag att de ska genomföras vid samma tidpunkt som den föreslag- na reformen som innebär att påföljden sluten ungdomsvård ska ut- mönstras och ersättas av fängelsestraff som ska verkställas enligt en ny fängelselag för unga. 
  
 3.7Uppdelningen mellan betänkandena 
  
 3.7.1Vad som behandlas i detta betänkande 
  
 I delbetänkandet behandlar utredningen två av de huvudfrågor som ingår i uppdraget. 
  
 105 
  
 Utgångspunkter 
  
 SOU 2024:39 
  
 Den ena frågan rör påföljderna för unga lagöverträdare. Utred- ningen ska dels överväga om den nuvarande påföljden ungdomsöver- vakning ska kunna användas i fler fall än i dag och om den bör för- stärkas, dels föreslå en ny påföljd, utvidgad ungdomsövervakning som är mer ingripande och ska innehålla fler kontrollmöjligheter och andra verktyg än ungdomsövervakning. 
  
 Hur ungdomsreduktionen bör hanteras i framtiden är den andra frågan. Utredningen anser att den frågan, på grund av de föränd- ringar som direktiven förutsätter, hänger så nära samman med på- följdsvalet att utredningen har valt att hantera den redan i delbetän- kandet. 
  
 Enligt direktiven är uppdraget dels att överväga skärpningar i reg- leringen om ungdomsövervakning och införa en ny, strängare, vari- ant av den påföljden, dels att helt ta bort ungdomsreduktionen för unga vuxna och minska ungdomsreduktionen när det gäller unga lagöverträdare i åldern  
 15–17 
  år. I delbetänkandet redovisar utred- ningen därför inte något närmare angående brottsutvecklingen när det gäller unga lagöverträdare. I slutbetänkandet planerar utredning- en däremot att närmare redovisa utvecklingen av unga lagöverträ- dares brottslighet. Den frågan har nämligen särskild betydelse för övervägandena om straffbarhetsåldern bör ändras. 
  
 3.7.2Frågor som ska behandlas i slutbetänkandet 
  
 I slutbetänkandet avser utredningen att behandla dels frågan om straffbarhetsåldern bör ändras, dels frågan om undanröjande av ung- domspåföljder och övriga återstående frågor enligt direktiven. Ut- redningen har då anledning att återkomma till vissa frågor som rör ungdomsövervakning och utvidgad ungdomsövervakning. 
  
 I slutbetänkandet kommer utredningen även att återvända till frå- gan om Kriminalvårdens samarbete med de brottsbekämpande myn- digheterna mer generellt och till frågan hur utredningens förslag kan underlätta att brott som begås under verkställighet av den nya ungdomspåföljden fångas upp och utreds. 
  
 106 
  
 4Systemet med schematisk ungdomsreduktion 
  
 4.1Straffmätning och påföljdsval 
  
 4.1.1Allmänna principer för straffmätning 
  
 Ett straff ska i första hand utmätas med utgångspunkt i hur allvarlig eller klandervärd brottsligheten bedöms vara. Vid bestämningen av påföljd utgör den tillämpliga straffskalan för brottet utgångspunk- ten. Enligt 29 kap. 1 § första stycket brottsbalken ska straff, med be- aktande av intresset av en enhetlig rättstillämpning, bestämmas inom ramen för den tillämpliga straffskalan efter brottets eller den samlade brottslighetens straffvärde. 
  
 Vid bedömningen av det konkreta straffvärdet – dvs. det enskilda brottets straffvärde inom ramen för tillämplig straffskala – ska enligt 29 kap. 1 § andra stycket brottsbalken beaktas den skada, kränkning eller fara som gärningen inneburit, vad den tilltalade har insett eller borde ha insett om det och de avsikter eller motiv som han eller hon har haft. Det ska särskilt beaktas om gärningen har inneburit ett all- varligt angrepp på någons liv eller hälsa eller trygghet till person. Samtliga de faktorer som anges i 29 kap. 1 § andra stycket brottsbal- Hernandez tar sikte på omständigheterna vid brottet. De objektiva faktorer som räknas upp i paragrafen, dvs. skada, kränkning eller fara, bedöms i första hand utifrån innehållet i den aktuella straffbestämmelsen. Frågan är alltså i vilken mån de intressen som straffbestämmelsen avser att skydda har åsidosatts genom gärningen. Lagöverträdarens subjektiva uppfattning om de faktorerna och hans eller hennes öv- riga avsikter med brottet får på motsvarande sätt ställas i relation till skyddsintresset. 
  
 Vid sidan av det som anges i 29 kap. 1 § andra stycket brottsbal- Hernandez anges i 29 kap. 2, 2 a och 3 §§ brottsbalken en rad typiska om- 
  
 107 
  
 Systemet med schematisk ungdomsreduktion 
  
 SOU 2024:39 
  
 ständigheter som ska beaktas vid bedömningen av straffvärdet (s.k. brottsexterna straffvärdefaktorer). De utgör generella omständighe- ter som alltid anses kunna påverka straffvärdet i försvårande eller förmildrande riktning. Det gäller oberoende av vilken brottstyp som straffvärdebedömningen avser. 
  
 En straffvärdebedömning utgår från straffskalans minimum. Straffvärdet kan öka om det finns omständigheter som talar för att det finns relevanta skillnader i jämförelse med de minst straffvärda fallen. När en tilltalad har begått flera brott ska rätten enligt 29 kap. 1 § brottsbalken göra en bedömning av den samlade brottslighetens straffvärde, dvs. bestämma ett straffvärde för samtliga begångna brott. Enligt tradition används i svensk rätt den s.k. asperationsprin- cipen, som innebär att utgångspunkten vid bestämningen av brotts- lighetens samlade straffvärde är det brott som har det högsta straff- värdet och till det straffvärdet läggs endast en del av straffvärdet av de övriga brotten (se t.ex. NJA 2019 s. 238). När straffvärdet har bestämts ska s.k. billighetsskäl (29 kap. 5 § brottsbalken), om den tilltalade har lämnat uppgifter av väsentlig betydelse om egen eller annans brottslighet (29 kap. 5 a § brottsbalken) och den tilltalades ungdom (29 kap. 7 § brottsbalken) beaktas. När de nu angivna om- ständigheterna har beaktats erhålls det s.k. straffmätningsvärdet. Därefter ska även betydelsen av den tilltalades tidigare brottslighet beaktas (29 kap. 4 § brottsbalken). 
  
 4.1.2Straffmätning för unga lagöverträdare 
  
 I 29 kap. 7 § första stycket första meningen brottsbalken föreskrivs att den tilltalades ungdom ska beaktas särskilt vid straffmätningen, om brottet eller brottsligheten har begåtts innan han eller hon har fyllt 21 år. Rätten får då döma till lindrigare straff än vad som är föreskrivet för brottet. Lagöverträdarens ungdom ska dock, enligt tredje stycket, inte beaktas om han eller hon hade fyllt 18 år vid brot- tet och det för brottet inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse i ett år, det är fråga om försök, förberedelse eller stämpling till eller underlåtenhet att avslöja eller förhindra ett sådant brott eller brot- tets straffvärde uppgår till fängelse i ett år eller mer. 
  
 För brott som någon har begått innan han eller hon har fyllt 18 år gäller, enligt andra stycket, att rätten inte får döma ut ett svårare 
  
 108 
  
 SOU 2024:39 
  
 Systemet med schematisk ungdomsreduktion 
  
 straff än fängelse i 10 år. Om fängelse på längre tid eller på livstid är föreskrivet för brottet, eller om det följer av 26 kap. 2 § brottsbal- Hernandez, får rätten dock döma till fängelse i högst 14 år. 
  
 Bestämmelsen om att den tilltalades ungdom ska beaktas är obli- gatorisk, dvs. den ska tillämpas av rätten. Avsikten är att den som var under 21 år vid brottstillfället generellt sett ska dömas till ett lägre straff än vuxna i allmänhet. Bestämmelsen påverkar inte i sig bedömningen av brottets eller brottslighetens straffvärde. Den kan i stället sägas ge uttryck för att domstolarna i förhållande till unga lagöverträdare ska tillämpa en på visst sätt generellt justerad straff- skala. Även om reduktionen inte bör göras helt schematiskt utan också differentieras utifrån t.ex. straffets längd (se NJA 2000 s. 421) bestäms straffmätningsvärdet regelmässigt som kvotdelar av straff- värdet enligt en fallande skala utifrån ålder. 
  
 I doktrinen har tabeller utvecklats för hur stort avdrag från straff- värdet som ska göras. Bush och Meza har utifrån avgö- randen från Högsta domstolen presenterat följande förslag till tabell för ungdomsreduktion (Bush och Meza, Straffrättens påföljdslära, 7 uppl. 2022, s. 161). 
  
 Tabell 4.1 
  
 Straffreducering i olika åldrar 
  
 Ålder 
  
 Straffnedsättning 
  
 Ungefärlig strafftid 
  
 15 
  
 år 
  
 75–80 
  procent 
  
 1/5 
  
 16 
  
 år 
  
 65–75 
  procent 
  
 1/4 
  
 17 
  
 år 
  
 55–65 
  procent 
  
 1/3 
  
 18 
  
 år* 
  
 45–55 
  procent 
  
 1/2 
  
 19 
  
 år* 
  
 30–40 
  procent 
  
 2/3 
  
 20 
  
 år* 
  
 20–30 
  procent 
  
 3/4 
  
 *Gäller endast brottslighet som inte omfattas av 29 kap. 7 § tredje stycket brottsbalken. 
  
 De nu angivna graderna av reduktion avser straffmätning när straff- värdet ligger på fängelsenivå. Om straffvärdet ligger på dagsbotsnivå, brukar domstolarna – i stället för att i det enskilda fallet göra beräk- ningar utifrån procentsatser – beakta bestämmelsen i 29 kap. 7 § brottsbalken genom att döma ut bötesstraff enligt en färdig tabell. Ett förslag till sådan tabell, som har fått genomslag i rättstillämp- 
  
 109 
  
 Systemet med schematisk ungdomsreduktion 
  
 SOU 2024:39 
  
 ningen, är följande (Lang och Brandt, Att be- stämma påföljd för brott, 4 uppl. 2021, s. 306.).1 
  
 Tabell 4.2 Straffmätningsvärdet avseende dagsböter vid olika åldrar 
  
 Vuxna 
  
 15 år 
  
 16 år 
  
 17 år 
  
 18 år 
  
 19 år 
  
 20 år 
  
 30 
  
 30 
  
 30 
  
 30 
  
 30 
  
 30 
  
 30 
  
 40 
  
 30 
  
 30 
  
 30 
  
 30 
  
 30 
  
 30 
  
 50 
  
 30 
  
 30 
  
 30 
  
 30 
  
 40 
  
 40 
  
 60 
  
 30 
  
 30 
  
 30 
  
 40 
  
 40 
  
 50 
  
 70 
  
 30 
  
 40 
  
 40 
  
 50 
  
 50 
  
 60 
  
 80 
  
 40 
  
 40 
  
 40 
  
 50 
  
 60 
  
 70 
  
 90 
  
 40 
  
 50 
  
 50 
  
 60 
  
 70 
  
 80 
  
 100 
  
 40 
  
 50 
  
 60 
  
 70 
  
 80 
  
 90 
  
 110 
  
 50 
  
 60 
  
 60 
  
 70 
  
 80 
  
 100 
  
 120 
  
 50 
  
 60 
  
 70 
  
 80 
  
 90 
  
 110 
  
 130 
  
 50 
  
 60 
  
 70 
  
 80 
  
 100 
  
 120 
  
 140 
  
 60 
  
 70 
  
 80 
  
 90 
  
 110 
  
 120 
  
 150 
  
 60 
  
 70 
  
 80 
  
 100 
  
 120 
  
 120 
  
 Av tabellen framgår att tillämpningen av bestämmelsen i 29 kap. 7 § brottsbalken i fråga om brott med ett straffvärde motsvararande 
  
 30dagsböter inte leder till att påföljden i stället bestäms till penning- böter. I fråga om straffvärden på penningbotsnivå görs ingen reduk- tion för ungdom (se NJA 2014 s. 658). 
  
 4.2Slopad straffreduktion för unga myndiga 
  
 4.2.1Ungdomsreduktionsutredningens uppdrag och förslag 
  
 Ungdomsreduktionsutredningen hade i uppdrag att överväga och föreslå ändringar beträffande den straffrättsliga särbehandlingen av lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år i syfte att åstadkomma att påföljdsbestämningen för den åldersgruppen skulle motsvara den som gäller för andra myndiga lagöverträdare. Utredningen föreslog i betänkandet Slopad straffrabatt för unga myndiga (SOU 2018:85) 
  
 1Tabellen överensstämmer med riksåklagarens omvandlingstabell i Riksåklagarens riktlinjer Ungdomsreduktion vid bötesstraff, 2017:1, som även innehåller förslag till hur de kortaste straffen på fängelsenivå ska omvandlas till böter. 
  
 110 
  
 SOU 2024:39 
  
 Systemet med schematisk ungdomsreduktion 
  
 att ungdomsreduktionen skulle tas bort för samtliga brott begångna av lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år. Förslaget innebar att tillämpningsområdet för 29 kap. 7 § brottsbalken skulle ändras till att enbart gälla för dem som begått brott före 18 års ålder. 
  
 I uppdraget ingick också att analysera konsekvenserna för lag- överträdare i åldrarna  
 15–17 
  år givet att ungdomsreduktionen skulle avskaffas helt för myndiga lagöverträdare och mot den bakgrunden överväga olika modeller för straffmätningen för lagöverträdare Perry 18 år. Utredningen presenterade fyra olika modeller för hur ung- domsreduktionen skulle kunna gå till och analyserade modellernas för- och nackdelar. Utredningen fann att intresset av att utjämna de tröskeleffekter som skulle uppstå genom att ungdomsreduktionen avskaffades för lagöverträdare över 18 år inte ensamt kunde motivera repressionshöjningar för lagöverträdare i åldern  
 15–17 
  år. Enligt ut- redningen var den tröskeleffekt som skulle uppstå för lagöverträdare som fyllt 18 år därför att föredra framför de andra alternativen. Ut- redningens bedömning var mot den bakgrunden att det inte fanns skäl att förändra ungdomsreduktionen för lagöverträdare i åldern  
 15–17 
  år (alternativ 1, dubbla trösklar, se avsnitt 7.2.2). För att ut- redningens förslag om att avskaffa ungdomsreduktionen för lag- överträdare över 18 år inte skulle leda till oönskade förändringar i rättstillämpningen när det gällde ungdomsreduktionen avseende lag- överträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år, föreslog utredningen en be- stämmelse i 29 kap. 7 § brottsbalken om att ett fängelsestraff som motsvarar mer än hälften av brottets straffvärde skulle få mätas ut för brott som begåtts av en lagöverträdare som var  
 15–17 
  år endast om det krävdes för att ta hänsyn till att personen tidigare gjort sig skyldig till brott (s.k. återfallsskärpning). 
  
 4.2.2Propositionen om slopad straffreduktion 
  
 Ungdomsreduktionsutredningens förslag behandlades i propositio- nen Slopad straffrabatt för unga myndiga vid allvarlig brottslighet (prop. 2021/22:17). Regeringen konstaterade att en majoritet av re- missinstanserna hade motsatt sig förslaget om att helt avskaffa ung- domsreduktionen för myndiga lagöverträdare, bl.a. med hänvisning till att den lagförda ungdomsbrottsligheten minskar och att unga myndiga uppvisar en i förhållande till äldre personer i allmänhet bris- 
  
 111 
  
 Systemet med schematisk ungdomsreduktion 
  
 SOU 2024:39 
  
 tande mognad och ansvarsförmåga. Regeringen bedömde mot den bakgrunden att skälen för särbehandling vid straffmätningen alltjämt kunde anses väga över beträffande mindre allvarlig brottslighet som begås av lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år. För att undvika onödiga repressionsökningar ansåg regeringen därför att den brotts- ligheten även fortsättningsvis borde omfattas av en generell ung- domsreduktion och att unga myndiga lagöverträdare på så sätt skulle mötas av en större tolerans från samhällets sida. Regeringen be- dömde därför att utredningens förslag om att helt avskaffa ung- domsreduktionen för unga myndiga lagöverträdare inte borde ge- nomföras (prop. 2021/22:17 s. 29 f.). 
  
 Regeringen föreslog i stället den nu gällande bestämmelsen i 
  
 29 kap. 7 § tredje stycket brottsbalken, som föreskriver att en lag- överträdares ungdom inte ska beaktas om han eller hon fyllt 18 år vid brottet och det är fråga om ett allvarligt brott. Regleringen gäller om det för brottet inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse i ett år, det är fråga om försök, förberedelse eller stämpling till eller underlåtenhet att avslöja eller förhindra ett sådant brott eller brot- tets straffvärde uppgår till fängelse i ett år. 
  
 När det gällde utredningens förslag att i lag reglera ungdomsre- duktionen för lagöverträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år framhöll re- geringen att det förslaget skulle ses i ljuset av utredningens förslag att helt slopa ungdomsreduktionen för lagöverträdare i åldersgrup- pen  
 18–20 
  år. Regeringen ansåg att en lagreglering av ungdomsre- duktionen, mot bakgrund av att ungdomsreduktionen i åldersgrup- pen  
 18–20 
  år delvis skulle behållas enligt regeringens förslag, inte borde genomföras. Vidare konstaterade regeringen att storleken på ungdomsreduktionen är väletablerad i praxis och att det förhållandet att den skulle avskaffas för unga myndiga vid allvarliga brott inte var avsett att påverka tillämpningen av ungdomsreduktionen vid annan brottslighet (prop. 2021/22:17 s. 37 f.). 
  
 Propositionen antogs av riksdagen och lagändringarna i 29 kap. 7 § tredje stycket brottsbalken, trädde i kraft den 2 januari 2022. 
  
 112 
  
 5 Påföljder för unga lagöverträdare 
  
 5.1De särskilda ungdomspåföljderna 
  
 Påföljdssystemet innehåller, som tidigare nämnts, påföljder som är särskilt anpassade efter de behov och förutsättningar som gäller för barn och unga och som därmed i första hand ska väljas för unga lagöverträdare. De påföljderna, som regleras i 32 kap. brottsbalken, är ungdomsvård, ungdomstjänst, ungdomsövervakning och sluten ungdomsvård. I viss utsträckning kan dock även påföljder som i första hand är anpassade för vuxna väljas för unga lagöverträdare. 
  
 5.2Icke frihetsberövande påföljder för unga lagöverträdare 
  
 5.2.1Böter 
  
 Böter är inte en särskild ungdomspåföljd men det är ändå (vid sidan av straffvarning och åtalsunderlåtelse) den vanligaste samhällsreak- tionen för unga lagöverträdare. I regel används bötesstraff som på- följd för brott där det bedöms vara allt för ingripande att använda någon av de särskilda ungdomspåföljderna. Normalt döms böter ut om straffmätningsvärdet understiger 60 dagsböter och det inte hel- ler finns något vårdbehov som motiverar att den tilltalade döms till ungdomsvård. Det innebär att unga lagöverträdare, i likhet med vuxna, ofta döms till böter för vanligt förekommande brott som ringa misshandel, mindre allvarliga olaga hot, ringa stöld, ringa ska- degörelse och olovlig körning. 
  
 113 
  
 Påföljder för unga lagöverträdare 
  
 SOU 2024:39 
  
 5.2.2Ungdomsvård 
  
 Ungdomsvård regleras i 32 kap. 1 § brottsbalken. Där föreskrivs att den som har begått brott innan han eller hon har fyllt 18 år får dömas till ungdomsvård om det finns ett särskilt behov av vård eller annan åtgärd enligt socialtjänstlagen eller lagen med särskilda bestämmel- ser om vård av unga (LVU). Vården och åtgärderna ska syfta till att motverka att den unge utvecklas ogynnsamt. Om åtgärderna ska vid- tas med stöd av socialtjänstlagen ska rätten meddela en föreskrift om att den unge ska följa ett ungdomskontrakt som upprättas av social- nämnden. Innehållet i kontraktet ska framgå av domen (32 kap. 1 § tredje stycket). Om åtgärderna i stället vidtas med stöd av LVU ska en vårdplan, som också upprättas av socialnämnden, bifogas domen (32 kap. 1 § fjärde stycket). Även den som har begått brott efter det att han eller hon har fyllt 18 men inte 21 år får dömas till ungdoms- vård om det finns särskilda skäl (32 kap. 1 § första stycket). 
  
 Socialtjänsten har ansvar för att ta fram underlag för domstolar- nas bedömning av om den unge har ett vårdbehov och om det finns förutsättningar för att bestämma påföljden till ungdomsvård. Åkla- garen ska enligt 11 § LUL före beslut i åtalsfrågan inhämta ett ytt- rande från den socialnämnd som ansvarar för den unge. Yttrandet ska innehålla en redogörelse för vilka åtgärder som nämnden tidigare har vidtagit i fråga om den unge och en bedömning av om den unge har ett särskilt behov av åtgärder som syftar till att motverka att han eller hon utvecklas ogynnsamt. Yttrandet ska också innehålla en re- dovisning av de åtgärder som nämnden avser att vidta och en bedöm- ning av om ungdomstjänst är en lämplig påföljd med hänsyn till den unges personliga förhållanden. Yttrandet utgör ett viktigt underlag för domstolens påföljdsbestämning. 
  
 Ungdomsvård får dömas ut endast om socialtjänstens planerade åtgärder, i förekommande fall i förening med ungdomstjänst eller böter, kan anses tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighe- tens straffvärde och art samt den unges tidigare brottslighet. Det finns inga tydliga uttalanden i förarbetena om vid vilket straffmät- ningsvärde det är uteslutet att välja ungdomsvård. Hur högt straff- mätningsvärde som kan godtas är beroende av hur ingripande vården är tänkt att vara. I litteraturen diskuteras möjliga straffmätningsvär- den upp till omkring fängelse i två år och det konstateras att tillämp- ningsområdet inte är givet (Wright och Smith, s. 571 f.). Högsta 
  
 114 
  
 SOU 2024:39 
  
 Påföljder för unga lagöverträdare 
  
 domstolen har i rättsfallet NJA 2022 s. 1071 gett uttryck för en nå- got mer restriktiv syn. Om den unge enligt kontraktet eller vårdpla- nen ska vara placerad i ett familjehem eller i annat särskilt boende, kan ungdomsvård enligt Högsta domstolen vara en tillräckligt ingri- pande påföljd trots att straffmätningsvärdet överstiger sex månader. Även andra ingripande åtgärder kan tänkas vara tillräckliga i sådana fall. Vidare bör, enligt domstolen, bedömningen av hur ingripande de åtgärder som följer av ungdomskontraktet eller vårdplanen är ställas i relation till hur ingripande ungdomsövervakning skulle vara. Rättsfallet behandlas mer utförligt i avsnitt 9.4.1. 
  
 Det finns inget hinder mot att döma till ungdomsvård vid återfall i brott. Avgörande för om en ny ungdomsvård ska dömas ut eller inte är i stället om vården framstår som ändamålsenlig och tillräckligt ingripande och om det finns rimliga förutsättningar för att den unge ska följa de föreskrifter vården omfattar på avsett sätt. Om rätten anser att en skärpning av straffet är påkallad för beakta den unges tidigare brottslighet kan det ske genom att en tilläggspåföljd i form av böter eller ungdomstjänst döms ut (se Wright och Smith s. 567). 
  
 5.2.3Ungdomstjänst 
  
 Påföljden ungdomstjänst är avsedd för den som har begått brott innan han eller hon har fyllt 18 år (32 kap. 2 § första stycket brotts- balken). Ungdomstjänst kan dömas ut om påföljden anses lämplig med hänsyn till den tilltalades person och övriga omständigheter. Vid den bedömningen ska den tilltalades egen inställning vägas in, även om det inte utgör ett formellt hinder att han eller hon inte samtycker till påföljden. Om det finns särskilda skäl får även den som har fyllt 18 år vid domen dömas till ungdomstjänst (32 kap. 2 § andra stycket brottsbalken). Särskilda skäl kan vara att brottet har begåtts innan den tilltalade hade fyllt 18 år och det blir aktuellt att bestämma påföljden kort tid efter 18 årsdagen. 
  
 Ungdomstjänst innebär att den dömde ska utföra oavlönat arbete och delta i annan särskilt anordnad verksamhet i lägst 20 och högst 150 timmar. Den särskilt anordnade verksamheten kan bestå i delta- gande i olika former av program eller utbildning. 
  
 115 
  
 Påföljder för unga lagöverträdare 
  
 SOU 2024:39 
  
 Ungdomstjänst kan väljas som påföljd om den anses tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighetens straffvärde och den tillta- lades tidigare brottslighet och det inte finns skäl för att döma till ungdomsvård. I motsats till det som gäller vid utdömande av ung- domsvård ska brottets art enligt lagtexten inte tillmätas betydelse för möjligheten att döma ut ungdomstjänst (prop. 2005/06:165 s. 76 och NJA 2007 s. 624). 
  
 I valet mellan ungdomstjänst och böter ska ungdomstjänst väljas om den påföljden inte är alltför ingripande (32 kap. 2 § andra stycket brottsbalken). Av förarbetena framgår att ungdomstjänst normalt bör komma i fråga endast när alternativet är ett bötesstraff på minst omkring 60 dagsböter (prop. 2005/06:165 s. 132). Det innebär att ungdomstjänst i regel blir en alltför ingripande påföljd om alternati- vet är ett bötesstraff om högst 55 dagsböter. Ungdomstjänst kan därför inte heller ersätta penningböter. 
  
 När det gäller tillämpningsområdets övre gräns har det ansetts lämpligt att inte döma till ungdomstjänst för brottslighet med ett straffmätningsvärde som överstiger fängelse i sex månader (se NJA 2007 s. 636). 
  
 5.2.4Ungdomsvård förenad med ungdomstjänst eller böter 
  
 Om det behövs med hänsyn till brottslighetens straffvärde eller art eller den unges tidigare brottslighet, får rätten förena ungdomsvård med antingen ungdomstjänst eller dagsböter, högst 200, oavsett om böter har föreskrivits för brottet eller inte (32 kap. 3 § första stycket brottsbalken). Syftet med bestämmelsen om kombinationspåföljd är att rätten, om det i och för sig finns förutsättningar för ungdomsvård men en sådan påföljd inte framstår som tillräckligt ingripande, ska kunna avhjälpa bristen på proportionalitet. Genom att lägga till så många timmar ungdomstjänst eller så många dagsböter som krävs för att påföljden ska motsvara brottets allvar och de övriga relevanta faktorerna vid påföljdsvalet (brottslighetens art och den tilltalades eventuella tidigare brottslighet) kan bristen läkas. Samma princip som när det gäller förhållandet mellan dagsböter och ungdomstjänst som fristående påföljder gäller, enligt förarbetena, även vid valet mellan dessa båda påföljder när de används som tillägg till ungdoms- vård (prop. 2005/06:165 s. 84). Det innebär att dagsböter ska väljas 
  
 116 
  
 SOU 2024:39 
  
 Påföljder för unga lagöverträdare 
  
 om det är aktuellt med ett tillägg motsvarande upp till 55 dagsböter, medan mer ingripande tillägg som utgångspunkt ska väljas genom att ungdomstjänst läggs till ungdomsvården. 
  
 5.2.5Ungdomsövervakning 
  
 Förutsättningarna för ungdomsövervakning regleras i 32 kap. 3 a § brottsbalken. Den som har begått ett brott innan han eller hon har fyllt 18 år får dömas till ungdomsövervakning om varken ungdoms- vård eller ungdomstjänst är tillräckligt ingripande påföljder med hänsyn till brottslighetens straffvärde och art samt den unges tidi- gare brottslighet (32 kap. 3 a § första stycket). Den som har fyllt 18 år när domen meddelas får dömas till ungdomsövervakning bara om det finns särskilda skäl. Påföljden får inte användas mot någon som har fyllt 21 år vid tidpunkten för domen (32 kap. 3 a § andra stycket). 
  
 Tiden för ungdomsövervakning får bestämmas till lägst sex må- nader och högst ett år (3 a § tredje stycket). 
  
 Påföljden innehåller vissa obligatoriska inslag, bl.a. ska den döm- de följa den verkställighetsplan som fastställts, ha någon form av rörelseinskränkande inslag och vara skyldig att hålla kontakt med en särskilt utsedd koordinator. Det finns också en obligatorisk före- skrift om att den dömde ska avhålla sig från droger och alkohol under verkställigheten. Utöver de obligatoriska momenten är det möjligt att reglera andra föreskrifter i verkställighetsplanen som utgår från den dömdes tillvaro. Verkställigheten regleras i lagen (2020:616) om verkställighet av ungdomsövervakning. 
  
 En viktig del i påföljden är inskränkningarna i den dömdes rörel- sefrihet. Under verkställigheten ska den dömde därför vara förbju- den att vistas utanför bostaden under kvällar och nätter mot lördag, söndag och måndag, från kl. 18.00 på kvällen till kl. 07.00 på morgo- nen (s.k. helghemarrest). Om ett sådant förbud inte bedöms vara lämpligt med hänsyn till den dömdes personliga förhållanden eller om en annan inskränkning i rörelsefriheten annars anses vara mer ändamålsenlig, får förbudet ersättas med ett förbud att under vissa tider vistas på en särskilt angiven plats eller inom ett särskilt angivet område, ett förbud att under vissa tider lämna ett särskilt angivet område, eller en skyldighet att under vissa tider uppehålla sig på en 
  
 117 
  
 Påföljder för unga lagöverträdare 
  
 SOU 2024:39 
  
 särskilt angiven plats (18 § lagen om verkställighet av ungdomsöver- vakning). För att säkerställa att de rörelseinskränkande inslagen kan övervakas på ett betryggande sätt ska rörelsefriheten kontrolleras genom elektronisk övervakning, utom i de fall där det finns särskilda skäl mot det. 
  
 5.2.6Undanröjande av ungdomspåföljd 
  
 Åtgärder vid misskötsamhet regleras i 32 kap. 4 § brottsbalken. Om den dömde i väsentlig grad underlåter att göra vad som åligger ho- nom eller henne enligt en föreskrift vid ungdomsvård om att han eller hon ska följa ett ungdomskontrakt eller enligt en dom på ung- domstjänst eller ungdomsövervakning, får rätten på talan av åklagare undanröja en annan påföljd än böter som dömts ut för brottet och bestämma en ny påföljd för brottet. Rätten ska då ta skälig hänsyn till det som den dömde har undergått till följd av den undanröjda domen. I stället för att undanröja påföljden får rätten meddela den dömde varning, om det anses vara en tillräckligt ingripande åtgärd. 
  
 En ungdomspåföljd kan på talan av åklagare undanröjas också om den planerade vården, eller de planerade åtgärderna enligt ett ung- domskontrakt eller en vårdplan, inte kommer till stånd eller om vår- den eller åtgärderna kommit att i väsentlig grad avvika från vad som planerats i kontraktet eller vårdplanen. Detsamma gäller om, av nå- got annat skäl än den dömdes misskötsamhet, en dom på ung- domstjänst inte till väsentlig del kan fullgöras inom skälig tid eller, beträffande ungdomsövervakning, de föreskrivna åtgärderna enligt en verkställighetsplan inte kommer till stånd eller åtgärderna kom- mit att i väsentlig grad avvika från vad som föreskrivits i verk- ställighetsplanen. 
  
 Om det bedöms vara en tillräcklig åtgärd får åklagaren i stället för att väcka talan om undanröjande av påföljden meddela den unge en varning, om det bedöms vara en tillräcklig åtgärd (30 b § LUL). 
  
 118 
  
 SOU 2024:39 
  
 Påföljder för unga lagöverträdare 
  
 5.3Frihetsberövande påföljder för unga lagöverträdare 
  
 5.3.1Sluten ungdomsvård eller fängelse 
  
 Om någon i åldern  
 15–17 
  år har begått brott och rätten vid tillämp- ning av 30 kap. brottsbalken anser att presumtionen mot fängelse har brutits, ska den bestämma påföljden till sluten ungdomsvård i lägst 14 dagar och högst 4 år, om det inte med hänsyn till den tillta- lades ålder vid lagföringen eller annan omständighet finns särskilda skäl för att döma ut ett fängelsestraff (32 kap. 5 § första och andra stycket brottsbalken, som det hänvisas till i 30 kap. 5 § första stycket andra meningen brottsbalken). 
  
 Ett särskilt skäl för att bestämma påföljden till fängelse kan vara att det förflutit så lång tid mellan brottet och lagföringen att den tilltalade åldersmässigt inte längre passar in vid ett särskilt ungdoms- hem. En annan omständighet som gör att det kan finnas särskilda skäl för att döma till fängelse kan vara att den tilltalade ska lagföras för allvarlig och omfattande brottslighet som begåtts både före och efter  
 18-årsdagen. 
  
 Vid sluten ungdomsvård förekommer ingen villkorlig frigivning. Det ska jämföras med att den som avtjänar ett fängelsestraff som utgångspunkt får verkställa resten av straffet i frihet (i form av en prövotid) efter två tredjedelar av strafftiden, under förutsättning att en månads fängelse har avtjänats (26 kap. 6 § första stycket brotts- balken). Det innebär att rätten – efter den vanliga straffmätningen – ska reducera tiden med en tredjedel innan den fastställer tiden för den slutna ungdomsvården. Det är alltså ett straffmätningsvärde om fängelse sex år som motsvarar den längsta tiden för sluten ungdoms- vård, fyra år. 
  
 5.3.2Förslag om ändrad reglering av frihetsberövande påföljder för unga 
  
 Utredningen om frihetsberövande påföljder för unga har sett över regleringen om frihetsberövande påföljder för unga. I SOU 2023:44 föreslår utredningen att fängelse ska väljas som påföljd även för barn som döms till frihetsberövande påföljder och att Kriminalvården ska verkställa fängelsestraffen enligt en ny fängelselag för unga. Äldre 
  
 119 
  
 Påföljder för unga lagöverträdare 
  
 SOU 2024:39 
  
 bestämmelser ska dock fortsätta att gälla för dem som har dömts till sluten ungdomsvård eller som begått brott före reformens ikraftträ- dande. Om förslagen genomförs kommer påföljden sluten ung- domsvård på sikt inte längre att finnas kvar. 
  
 Förslaget att Kriminalvården, i stället för Statens institutionssty- relse (SiS), ska ansvara för verkställighet av frihetsberövande påfölj- der även för unga motiveras bl.a. av att Kriminalvården – genom sys- temet med villkorlig frigivning – har bättre förutsättningar än SiS att åstadkomma en obligatorisk och strukturerad övergång mellan verk- ställighet på institution och frihet. Ett annat skäl är behovet av sam- hällsskydd i den bemärkelsen att Kriminalvården har bättre förut- sättningar än SiS att hindra rymningar, stå emot fritagningar och skapa förutsättningar för att skydda både intagna och personal mot hot och våld. Det framhålls också att SiS verksamhet blir mer renod- lad om den enbart avser vård. Utredningen pekar särskilt på att det är en fördel att barn som tvångsvårdas tas om hand av en myndighet med ett tydligt vårduppdrag, dvs. SiS, medan barn som döms för all- varliga brott i stället omhändertas av en annan myndighet med det huvudsakliga uppdraget att verkställa straff, dvs. Kriminalvården. Systemet skulle enligt utredningen på så sätt bli mer tydligt och ren- odlat. Genom att ge Kriminalvården ansvaret skulle också en flexibi- litet skapas i systemet, där ett barn som dömts till ett långt straff, men som fyller 18 år under verkställigheten, kan inleda sin verkstäl- lighet i en form som är anpassad för personer under 18 år för att sedan övergå till verkställighet i annan form. Det skapar förutsätt- ningar att förhindra att betydligt äldre personer verkställer straff till- sammans med barn. 
  
 Regeringens avsikt är att reformen ska träda i kraft den 1 juli 2026, vilket framgår av ett uppdrag till Kriminalvården. 
  
 5.4Valet av påföljd för unga utifrån straffmätningsvärdet 
  
 Enligt en i den straffrättsliga litteraturen presenterad tankemodell kan den nuvarande s.k. påföljdstrappan för unga lagöverträdare be- skrivas på följande sätt: 
  
 120 
  
 SOU 2024:39 
  
 Påföljder för unga lagöverträdare 
  
 Tabell 5.1 Påföljdstrappa för ungdomar 
  
 Straffmätningsvärde 
  
 Fä 1 år – 
  
 Fä >6  
 mån– 
  år 
  
 • ungdomsvård 
  
 Fä  
  
 • ungdomsvård 
  
 60–150 
  (200) db 
  
 • ungdomsvård 
  
 • 
  
 • 
  
 30–55 
  db 
  
 • ungdomsvård 
  
 • 
  
 • vd eller st 
  
 • ungdomsövervakn 
  
 år) 
  
 •  
 30–55 
  db 
  
 • ungdomsvård + 
  
 •  
 50–150 
  tim 
  
 • ungdomsöverv 
  
 • st + 28:3- 
  
 ungdomstjänst/ 
  
 ning 
  
 fä/kontraktsvård 
  
 •  
 20–45 
  (50) tim 
  
 • vd eller st 
  
 • vd/st +  
 sh-tjänst 
  
 pb 
  
 • ungdomsvård 
  
 • fä/sluten ungdom 
  
 • ungdomsövervak- 
  
 • st +  
 28:3-fä/ 
  
 ning (6 mån) 
  
 kontraktsvård 
  
 • pb 
  
 •  
 60–150 
  (200) db 
  
 • fä/sluten 
  
 • fä/sluten 
  
 ungdomsvård 
  
 ungdomsvård 
  
 Påföljd 
  
 Anmärkning: pb = penningböter, db = dagsböter, vd = villkorlig dom, st = skyddstil lsyn, fä = fängelse. 
  
 (Lang och Wells, ”Den nya lagstiftningen om påföljder för unga lagöverträdare” i SvJT 2007 s. 181, s. 197). På- följdstrappan har därefter modifierats med hänsyn till den nya på- följden ungdomsövervakning. Tabellen är hämtad från Wright och Smith s. 559.) 
  
 121 
  
 6Ungdomsreduktion i åldrarna  
 18–20 
  år 
  
 6.1Uppdraget 
  
 Utredningens uppdrag i denna del är att föreslå ändringar som inne- bär att ungdomsreduktionen för lagöverträdare i åldersgruppen 18– 20 år avskaffas helt och att lämna de författningsförslag som behövs. Uppdraget innebär också att effekterna av att ungdomsreduktionen avskaffas behöver belysas, bl.a. med beaktande av annat pågående lagstiftningsarbete. 
  
 6.2Bakgrund 
  
 I januari 2022 avskaffades ungdomsreduktionen vid allvarlig brotts- lighet för lagöverträdare som fyllt 18 år vid brottet (se avsnitt 4.2). Enligt regeringen finns det skäl att nu gå vidare och avskaffa ung- domsreduktionen för gruppen  
 18–20 
  år helt. Ett skäl för det är enligt regeringen att myndighetsåldern i Sverige i andra avseenden innebär betydande förändringar i en persons ansvar, rättigheter och skyldig- heter. Vidare använder andra länder som är jämförbara med Sverige åldersgränsen 18 år för att skilja mellan barn och vuxna i straffrätts- liga sammanhang. Det är också den åldersgräns som anges i barn- konventionen för att skilja mellan barn och vuxna. Enligt regeringen kan det därför med fog hävdas att påföljdsbestämningen för lagöver- trädare i åldersgruppen  
 18–20 
  år bör vara densamma som för andra myndiga lagöverträdare. 
  
 Riksdagen har också tillkännagett för regeringen att det finns skäl att avskaffa straffrabatten för unga lagöverträdare mellan 18 och 21 år vid återfall i brott (se bet. 2019/20:JuU30, punkt 14, rskr. 2019/20:177) och begärt att regeringen ska återkomma med ett lag- 
  
 123 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 18–20 
  år 
  
 SOU 2024:39 
  
 förslag som innebär att straffrabatten för unga myndiga lagöverträ- dare ska slopas för alla typer av brott (bet. 2021/22:JuU5, punkt 4, rskr. 2021/22:36, bet. 2021/22:JuU27, punkt 17, och rskr. 2021/22:273). 
  
 6.3Avskaffad ungdomsreduktion för unga myndiga 
  
 Utredningens förslag: Regleringen i 29 kap. 7 § brottsbalken ändras så att gärningsmannens ungdom inte längre ska beaktas vid straffmätningen för lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år. 
  
 Skälen för utredningens förslag: Det följer av utredningens direk- tiv att ungdomsreduktionen för lagöverträdare i åldersgruppen 18– 20 år ska avskaffas helt. Lagtekniskt bör det göras genom att 29 kap. 7 § brottsbalken – som rätten alltid ska tillämpa – ändras så att den åldersgruppen undantas från bestämmelsens tillämpningsområde. Det görs lämpligen genom att första styckets beskrivning av tillämp- ningsområdet ändras från att gälla brott som någon har begått före 21 års ålder till att gälla brott som begåtts före 18 års ålder. Vidare behöver tredje stycket, som redan i dag innebär att brott med viss straffskala eller motsvarande straffvärde undantas från ungdomsre- duktionen för lagöverträdare som har fyllt 18 år, upphävas. Utred- ningen föreslår att paragrafen ändras på det sättet. 
  
 I det följande beskrivs betydelsen av utredningens förslag för straffmätningen och valet av påföljd för lagöverträdare i åldersgrup- pen översiktligt. Utredningen återkommer i kapitel 13 till de sam- lade effekterna för rättstillämpningen av alla utredningens förslag, bl.a. med beaktande av annat pågående lagstiftningsarbete. 
  
 Utredningen behandlar i avsnitt 6.5 och 6.6 vilka följdändringar som bör göras i annan lagstiftning med anledning av att unga lag- överträdare som begått brott efter att de har fyllt 18 år inte längre ska särbehandlas straffrättsligt. 
  
 124 
  
 SOU 2024:39 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 18–20 
  år 
  
 6.4Straffmätning och val av påföljd 
  
 Utredningens bedömning: Utredningens förslag får betydelse både för straffmätningen och valet av påföljd för lagöverträdare i åldrarna  
 18–20 
  år vid brott som har ett lägre straffvärde än fäng- else i ett år. 
  
 Skälen för utredningens bedömning 
  
 Endast brott med lägre straffvärde än fängelse i ett år berörs 
  
 Utredningens förslag i avsnitt 6.3 i fråga om lagöverträdare i ålders- gruppen  
 18–20 
  år medför att nu aktuella lagöverträdare ska behand- las som andra myndiga lagöverträdare vid straffmätningen. 
  
 Enligt den nuvarande bestämmelsen i 29 kap. 7 § tredje stycket brottsbalken ska en lagöverträdares ungdom inte beaktas om han eller hon fyllt 18 år vid brottet och det för brottet inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse i ett år. Åldern ska inte heller beaktas om det är fråga om försök, förberedelse eller stämpling till eller under- låtenhet att avslöja eller förhindra ett sådant brott eller om brottets straffvärde uppgår till fängelse i ett år eller mer. I förhållande till så- dana brott innebär utredningens förslag alltså ingen skillnad. När det gäller brott med lägre minimistraff eller lägre straffvärden än ett års fängelse, kommer utredningens förslag däremot att få effekter. 
  
 Tillämpning av bötesstraff 
  
 När det gäller brott som bestraffas med böter får den avskaffade ungdomsreduktionen betydelse endast för brott med straffvärden som överstiger 30 dagsböter. Det beror på att någon ungdomsre- duktion inte görs om straffvärdet är 30 dagsböter eller ligger på pen- ningbotsnivå. För lagöverträdare som har fyllt 18 år vid gärningen och lagförs för brott med ett högre straffvärde än 30 dagsböter kom- mer lagändringen att innebära att han eller hon kommer att dömas till samma antal dagsböter som andra myndiga lagöverträdare skulle ha dömts till (jfr tabell 4.2). 
  
 125 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 18–20 
  år 
  
 SOU 2024:39 
  
 Brott med straffvärde på fängelsenivå 
  
 Ungdomsreduktionen för lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år innebär enligt den nuvarande ordningen att påföljden för brott på fängelsenivå med ett straffvärde understigande fängelse i en månad har kunnat bestämmas till böter. Att lagöverträdarens ungdom inte längre ska beaktas vid straffmätningen medför att han eller hon med hänsyn till sin ålder inte längre ska kunna dömas till böter om brot- tets straffvärde ligger på fängelsenivå. 
  
 Tidigare krävdes det särskilda skäl för att välja fängelse som på- följd för brott som någon hade begått efter det att han eller hon fyllt 18 men inte 21 år. Den bestämmelsen upphävdes genom en lagänd- ring den 2 januari 2022 (prop. 2021/22:17). Påföljdsvalet för den åldersgruppen ska numera alltså göras enligt samma regler som för andra myndiga lagöverträdare. Det innebär att fängelse ska dömas ut för lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år enligt samma förutsätt- ningar som gäller för andra vuxna lagöverträdare även vid brott med ett straffvärde som är lägre än fängelse i ett år. 
  
 Vid brott med straffvärden som är lägre än ett års fängelse kan påföljden behöva bestämmas till fängelse, antingen på grund av brottslighetens art eller att det är fråga om återfall i brott. I sådana fall medför utredningens förslag om ändring av 29 kap. 7 § brotts- balken att det fängelsestraff som döms ut kan bli längre än vad som hittills har varit fallet. 
  
 Som har beskrivits i avsnitt 4.1.2 har ungdomsreduktionen i rätts- tillämpningen inneburit att straffmätningsvärdet för en lagöverträ- dare som har fyllt 18 år har motsvarat omkring 50 procent av straff- värdet före ungdomsreduktionen. För lagöverträdare som fyllt 19 år respektive 20 år har motsvarande straffmätningsvärde ansetts vara omkring 65 procent respektive 75 procent av straffvärdet före re- duktionen. Utredningens förslag innebär således att, om fängelse väljs som påföljd, fängelsestraffets längd för respektive ålderskate- gori kommer att öka så att det motsvarar straffvärdet för en person över 21 år. 
  
 I de fall där brottets straffvärde ligger på fängelsenivå kommer emellertid ett fängelsestraff för lagöverträdare i åldersgruppen 18– 20 år, på samma sätt som i dag, i många fall att kunna ersättas med de icke frihetsberövande påföljderna villkorlig dom och skyddstill- syn. De påföljderna kan då förenas med fler dagsböter eller antal tim- 
  
 126 
  
 SOU 2024:39 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 18–20 
  år 
  
 mar samhällstjänst än i dag, motsvarande det antal dagsböter eller timmar samhällstjänst som enligt den nuvarande ordningen dömts ut för lagöverträdare som fyllt 21 år. 
  
 Vid sidan av påföljderna villkorlig dom och skyddstillsyn kom- mer lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år att, på samma sätt som i dag, kunna överlämnas till vård enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall eller rättspsykiatrisk vård när det finns grund för någon av de påföljderna. Tillämpningen av de påföljderna föränd- ras emellertid inte på samma sätt, eftersom de väljs utifrån gärnings- mannens vårdbehov, utan direkt anknytning till brottslighetens art eller straffvärde. 
  
 Tillämpningen av de särskilda ungdomspåföljderna 
  
 De särskilda ungdomspåföljderna (se avsnitt 5.2) används endast un- dantagsvis för lagöverträdare som har fyllt 18 år. För ungdomsvård gäller att den som har begått brott efter det att han eller hon har fyllt 18 år endast får dömas till en sådan påföljd om det finns särskilda skäl för det. Påföljderna ungdomstjänst och ungdomsövervakning är endast avsedda för lagöverträdare som begått brott före 18 års ålder. Om lagöverträdaren hinner fylla 18 år innan domen meddelas får han eller hon dömas till ungdomstjänst eller ungdomsövervakning en- dast om det finns särskilda skäl för det. 
  
 Det finns alltså ett utrymme, om än begränsat, att i vissa fall be- stämma påföljden till ungdomsvård även för den som har fyllt 18 år vid tidpunkten för brottet. De förutsättningarna ändras inte i sig ge- nom utredningens förslag. 
  
 Att den tilltalades ungdom inte längre ska beaktas kan medföra att straffvärdet i fler fall än i dag bedöms vara för högt för att ung- domsvård överhuvudtaget ska kunna dömas ut om den tilltalade hade fyllt 18 år vid brottet. I sådana fall kommer det i stället att bli aktuellt att döma till exempelvis villkorlig dom eller skyddstillsyn i förening med samhällstjänst, om det finns förutsättningar för det eller, om förutsättningar för en icke frihetsberövande påföljd saknas, till fängelse. 
  
 127 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 18–20 
  år 
  
 SOU 2024:39 
  
 6.5Särbehandlingen i domstol av unga myndiga lagöverträdare 
  
 6.5.1Särskilda rättegångsbestämmelser i LUL 
  
 I LUL finns det, som tidigare har nämnts, särskilda regler om rätte- gången för unga lagöverträdare. Lagen, som innehåller bestämmelser om handläggning hos Polismyndigheten, åklagare och domstolar av mål och ärenden om brott där den misstänkte inte har fyllt 21 år, ersätter och fyller ut regleringen i rättegångsbalken. Om det inte finns några särbestämmelser i LUL gäller rättegångsbalkens regler. 
  
 Enligt 25 § första stycket LUL ska mål i tingsrätt och hovrätt mot den som inte har fyllt 21 år, om det inte möter hinder, handläggas av lagfarna domare som särskilt har utsetts av domstolen att handlägga sådana mål. Detsamma gäller i fråga om nämndemän. I andra stycket görs undantag för mål om brott på vilket endast böter kan följa. Så- dana mål får handläggas även av andra än särskilt utsedda ungdoms- domare. 
  
 I 27 § första stycket LUL anges att mål mot den som inte har fyllt 
  
 21 år om möjligt ska sättas ut till handläggning på ett sådant sätt att målet inte tilldrar sig uppmärksamhet, om målet avser brott på vilket fängelse kan följa. Enligt paragrafens andra stycke får rätten besluta att ett mål mot någon som inte har fyllt 21 år ska handläggas inom stängda dörrar, om offentlighet vid förhandlingen är till uppenbar olägenhet till följd av den uppmärksamhet den tilltalade kan antas bli föremål för. Om det finns skäl att besluta om stängda dörrar beträf- fande en tilltalad och det samtidigt finns en annan tilltalad i målet som har fyllt 21 år, ska rätten, om det kan ske utan att utredningen avsevärt försvåras, handlägga åtalet mot den som är under 21 år som ett särskilt mål. 
  
 Enligt 29 § första stycket LUL ska mål mot den som inte har fyllt 
  
 21 år handläggas skyndsamt. Om åtal väcks mot någon som inte har fyllt 18 år för brott för vilket det är föreskrivet fängelse i mer än sex månader, ska enligt paragrafens andra stycke de tidsfrister som gäller för mål där den tilltalade är häktad tillämpas. 
  
 Av 30 § LUL framgår att i mål mot den som inte har fyllt 21 år ska, om det inte möter synnerliga hinder, domen avkunnas muntli- gen vid huvudförhandlingen. 
  
 I 41 § LUL anges att en ansökan om resning som avser den som inte har fyllt 21 år ska handläggas skyndsamt. 
  
 128 
  
 SOU 2024:39 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 18–20 
  år 
  
 6.5.2Särbehandlingen bör upphöra 
  
 Utredningens förslag: LUL ändras så att lagöverträdare i ålders- gruppen  
 18–20 
  år inte längre särbehandlas i rättegången. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
  
 Enbart särbehandling i domstol 
  
 Numera finns det inte längre några regler i LUL som innebär att unga lagöverträdare i åldern  
 18–20 
  år särbehandlas under brottsut- redning och i samband med åtalsbeslut. Det är bara vid domstols- handläggningen som det alltjämt finns sådana bestämmelser. 
  
 Det finns inte längre skäl för särbehandlingen 
  
 De bestämmelser i LUL som gäller den processuella särbehandlingen av lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år är nära förknippade med den nuvarande regleringen i 29 kap. 7 § brottsbalken. Utredningens förslag innebär att den gruppen av lagöverträdare i fortsättningen kommer att behandlas som andra vuxna vid straffmätningen. Den som fyllt 18 år kan, som beskrivits i det föregående, under begrän- sade förutsättningar även fortsättningsvis komma att särbehandlas vid påföljdsvalet och dömas till en särskild ungdomspåföljd. I prin- cip ska emellertid lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år behandlas som andra vuxna även vid påföljdsvalet. 
  
 Lagöverträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år är inte myndiga och fortfarande barn i barnkonventionens mening. Det medför att det finns ett starkt skyddsintresse såvitt avser dem. Även om det kan hävdas att den särreglering som finns i LUL kan vara till nytta för lagöverträdare, som relativt nyligen blivit myndiga, är det en naturlig följd av den ändrade syn på lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år som direktiven ger uttryck för att särregleringen i LUL ändras till att enbart avse lagöverträdare under 18 år. Det innebär en renodling av LUL, som fortsättningsvis bara ska tillämpas på barn. Det som ytterligare talar för en  
 18-årsgräns, 
  särskilt när det gäller möjligheten att besluta om stängda dörrar vid förhandling, är den försiktighet som bör iakttas när det gäller att medge undantag från offentlighets- 
  
 129 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 18–20 
  år 
  
 SOU 2024:39 
  
 principen. Vidare kommer det att innebära en viss lättnad för de all- männa domstolarna att de särskilda frister som anges i LUL och kra- vet på särskilda ungdomsdomare bara ska gälla för rättegångar med barn. Utredningen föreslår därför att de bestämmelser som har re- dovisats i avsnitt 6.5.1 (25, 27, 29, 30 och 41 §§ LUL) ska ändras till att gälla enbart den som inte har fyllt 18 år. Som en konsekvens av övriga ändringar bör även 1 § LUL ändras. 
  
 6.6Ändringar i andra lagar 
  
 6.6.1Bestämmelser som rör lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år 
  
 Vid sidan av särregleringen i LUL finns det några andra bestämmel- ser som gäller särskilt för lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år. De bestämmelserna, som finns i lagen (1997:1024) om Skatteverkets brottsbekämpande verksamhet, offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) och i socialtjänstlagen (2001:453), behandlas i de följan- de avsnitten. 
  
 6.6.2Skatteverkets brottsutredande verksamhet 
  
 Utredningens förslag: Bestämmelsen i 5 § lagen om Skattever- kets brottsbekämpande verksamhet ändras så att Skatteverket självständigt får genomföra vissa utredningar om brott där den misstänkte är över 18 år i stället för som i dag över 20 år. 
  
 Skälen för utredningens förslag: Lagen om Skatteverkets brottsbe- kämpande verksamhet innehåller bl.a. bestämmelser om en funktion för brottsutredning inom skatteförvaltningen. Den brottsutredande verksamheten sköts av skattebrottsenheten, som är organisatoriskt åtskild från skatteförvaltningen i övrigt. 
  
 I 5 § första stycket lagen om Skatteverkets brottsbekämpande verksamhet föreskrivs att Skatteverket, utan att behöva vända sig till åklagare, får genomföra brottsutredning på eget initiativ i de fall där det inte krävs någon förundersökning enligt bestämmelserna om förundersökning i rättegångsbalken. Det aktualiseras vid bötesbrott där den misstänkte kan antas komma att erkänna gärningen. Det 
  
 130 
  
 SOU 2024:39 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 18–20 
  år 
  
 handlar således om fall där det normalt blir aktuellt med lagföring genom ett strafföreläggande i stället för åtal. Enligt 17 § skatte- brottslagen (1971:69) kan myndigheter som handlägger frågor om skatter eller avgifter i sådana fall anmäla brottet till skattebrottsen- heten i stället för till åklagare. Möjligheten att anmäla fallet till skat- tebrottsenheten gäller dock enligt andra stycket inte vid brott där den misstänkte inte har fyllt 21 år. 
  
 I princip ska lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år numera be- handlas som andra vuxna vid påföljdsvalet. Genom utredningens för- slag i avsnitt 6.3 ska lagöverträdare i den åldersgruppen inte heller omfattas av ungdomsreduktion vid straffmätningen. Den särskilda regleringen i LUL avseende rättegången föreslås också ändras så att den inte längre gäller för lagöverträdare som är  
 18–20 
  år. De skäl som tidigare motiverade att den kategorin särregleras gör sig därmed inte längre gällande. Bestämmelsen i 5 § lagen om Skatteverkets brotts- bekämpande verksamhet bör därför ändras så att enbart misstänkta som inte har fyllt 18 år undantas. Det föranleder följdändringar i 17 § skattebrottslagen, 11 § folkbokföringsförordningen (1991:749) och 20 § förordningen (2023:363) om samordningsnummer. 
  
 6.6.3Socialtjänstens verksamhet 
  
 Utredningens bedömning: Socialtjänsten bör även fortsätt- ningsvis kunna lämna sekretessbelagda uppgifter som rör perso- ner i åldersgruppen  
 18–20 
  år till Polismyndigheten och Säker- hetspolisen i brottsförebyggande syfte. Vidare bör möjligheten för socialtjänsten att enligt socialtjänstlagen eller lagen med sär- skilda bestämmelser om vård av unga förordna om en särskilt kva- lificerad kontaktperson för enskilda i denna ålderskategori, finnas kvar. Den kommunala skyldigheten att tillhandahålla möjlighet till medling vid brott där gärningsmannen tillhör åldersgruppen i fråga bör inte heller ändras. 
  
 131 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 18–20 
  år 
  
 SOU 2024:39 
  
 Skälen för utredningens bedömning 
  
 Allmänt om socialtjänstens uppdrag när det gäller unga lagöverträdare 
  
 Ansvaret för samhällets insatser när det gäller barn och unga som begår brott delas mellan sociala myndigheter och myndigheter som har till uppgift att utreda eller lagföra brott och verkställa straffrätts- liga påföljder. För en socialnämnd ska nämndens insatser utgå från barnets eller den unges behov av stöd och skydd, medan de rättsvår- dande myndigheternas insatser i stället avser att markera att sam- hället tar avstånd från den brottsliga verksamheten. De sociala och de rättsvårdande myndigheterna har ett gemensamt intresse av att motverka brott. Barn och unga som begår brott har ofta ett särskilt behov av stöd och hjälp för att i fortsättningen avhålla sig från kri- minalitet. Socialtjänsten har av lagstiftaren ansetts ha bäst förutsätt- ningar för att erbjuda sådant stöd (prop. 2005/06:165 s. 43). Social- tjänstens ansvar omfattar unga upp till 21 års ålder. Sedan den 1 juli 2023 har alla kommuner också ett ansvar för att bedriva ett systema- tiskt brottsförebyggande arbete enligt lagen (2023:196) om kommu- ners ansvar för brottsförebyggande arbete. 
  
 Brytande av sekretess inom socialtjänsten 
  
 Inom socialtjänsten gäller enligt 26 kap. 1 § offentlighets- och sek- retesslagen sekretess för uppgift om en enskilds personliga förhål- landen, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. Sekretessen hindrar inte, enligt 10 kap. 18 a § samma lag, att en uppgift som rör en enskild som inte fyllt 21 år lämnas till Polismyndigheten eller till Säkerhetspolisen om det på grund av särskilda omständigheter finns risk för att den unge kommer att utöva brottslig verksamhet, upp- giften kan antas bidra till att förhindra det och det med hänsyn till planerade eller pågående insatser för den unge eller av andra särskilda skäl inte är olämpligt att uppgiften lämnas ut. 
  
 Bestämmelsen tillkom mot bakgrund av att det ansågs viktigt att myndigheter som samverkar i brottsbekämpande syfte kan utbyta information med varandra, inte minst vid samverkan som rör ung- domar (Samverkan för att förebygga ungdomsbrottslighet, prop. 2011/12:171). Regeringen anförde i propositionen att en av utgångs- 
  
 132 
  
 SOU 2024:39 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 18–20 
  år 
  
 punkterna för socialtjänsten är att verksamheten i så stor utsträck- ning som möjligt ska präglas av frivillighet och självbestämmande och att utlämnande av uppgifter i möjligaste mån bör ske i samför- stånd med den unge eller dennes vårdnadshavare. Regeringen ansåg dock att en möjlighet för socialtjänsten att utan samtycke kunna lämna uppgifter om unga till polisen i brottsförebyggande syfte kunde ha en avgörande betydelse för att myndigheterna ska kunna etablera en fungerande samverkan (prop. 2011/12:171 s. 24 f.). 
  
 Även om lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år genom utred- ningens förslag kommer att omfattas av samma regler som andra myndiga lagöverträdare vid straffmätningen kommer det också i fortsättningen att finnas ett visst utrymme att döma lagöverträdare som fyllt 18 år vid lagföringen till någon av de särskilda ungdomspå- följderna. Påföljden ungdomsvård kan under vissa förutsättningar användas för lagöverträdare som vid tidpunkten för brottet var 18– 20 år. De särskilda ungdomspåföljderna innebär att den unge under verkställigheten på olika sätt har kontakt med socialtjänsten. Social- tjänstens behov att även i fortsättningen kunna bryta sekretessen i de fall som omfattas av 10 kap. 18 a § offentlighets- och sekretessla- gen finns därför kvar, även om utredningens förslag genomförs. Syf- tet med bestämmelsen överensstämmer också med intentionerna i det lagstiftningsarbete som för närvarande pågår i fråga om ett ökat informationsflöde till de brottsbekämpande myndigheterna. Utred- ningen om förbättrade möjligheter att utbyta information med brottsbekämpande myndigheter har i betänkandet Ökat informa- tionsflöde till brottsbekämpningen (SOU 2023:69) föreslagit en ny lag som innebär ett antal skyldigheter för myndigheter, däribland so- cialtjänsten, att lämna viss information till de brottsbekämpande myndigheterna. Mot den bakgrunden anser utredningen att 10 kap. 18 a § offentlighets- och sekretesslagen inte bör ändras. 
  
 Särskilt kvalificerad kontaktperson 
  
 Socialnämnden får enligt 3 kap. 6 b § socialtjänstlagen utse en kon- taktperson eller en kontaktfamilj med uppgift att hjälpa den enskilde och hans eller hennes närmaste i personliga angelägenheter, om den enskilde begär eller samtycker till det (första stycket). För personer som inte har fyllt 21 år och har behov av särskilt stöd och särskild 
  
 133 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 18–20 
  år 
  
 SOU 2024:39 
  
 vägledning för att motverka risken för missbruk av beroendefram- kallande medel, för brottslig verksamhet eller för något annat socialt nedbrytande beteende, får nämnden utse en särskilt kvalificerad kontaktperson för den unge om han eller hon begär det eller sam- tycker till det. Denna frivilliga möjlighet till stöd bör finnas kvar även fortsättningsvis. Bestämmelsen i 3 kap. 6 b § socialtjänstlagen bör därför inte ändas till att avse enbart personer under 18 år. I sam- manhanget bör nämnas att Utredningen Framtidens socialtjänst har lämnat förslag till en ny socialtjänstlag (Hållbar socialtjänst – en ny socialtjänstlag, SOU 2020:47). Utredningens lagförslag innehåller motsvarande möjlighet att kunna utse en kontaktperson för perso- ner under 21 år (se 11 kap. 5 § i lagförslaget). Regeringens avsikt är att under år 2024 föreslå en ny socialtjänstlag som ska träda i kraft den 1 juli 2025. 
  
 Om det kan antas att den som är under 20 år kommer att behöva beredas vård enligt LVU till följd av att den unge utsätter sin hälsa eller utveckling för en påtaglig risk att skadas bl.a. till följd av brotts- lig verksamhet och det stöd eller den behandling som den unge be- höver inte kan ges med samtycke får socialnämnden också enligt 22 § LVU besluta att den unge ska hålla regelbunden kontakt med en sär- skilt kvalificerad kontaktperson som socialnämnden har utsett. Den möjligheten bör finnas kvar även fortsättningsvis. 
  
 Medling vid brott 
  
 Lagen (2002:445) om medling med anledning av brott är tillämplig om medling i statlig eller kommunal regi sker med anledning av brott. Medling innebär att en gärningsman och ett brottsoffer möts inför en opartisk medlare med anledning av ett brott i syfte att tala om brottet och följderna av det. Medling kan komma i fråga för gär- ningsmän i alla åldrar. Genom en bestämmelse i 5 kap. 1 c § social- tjänstlagen åläggs kommunerna att sörja för att medlingsverksamhet enligt lagen om medling med anledning av brott kan erbjudas om gärningsmannen är under 21 år. Eftersom kommunerna genom soci- altjänsten även fortsättningsvis kommer att ansvara för verkställig- het av ungdomspåföljder avseende personer upp till 21 år bör den nu aktuella bestämmelsen i socialtjänstlagen inte ändras. 
  
 134 
  
 7Ungdomsreduktion i åldrarna  
 15–17 
  år 
  
 7.1Uppdraget 
  
 Enligt direktiven innebär den nuvarande ordningen för straffrättslig särbehandling av unga lagöverträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år att det vid påföljdsbestämningen i vissa fall tas för stor hänsyn till den tilltalades ålder på bekostnad av att utgångspunkten för reaktionen ska vara hur svårt brottet är. Utredningen ska därför analysera olika modeller för en förändrad ungdomsreduktion för lagöverträdare i åldern  
 15–17 
  år och föreslå ändringar som innebär att ålder ges min- skad betydelse vid straffmätningen för dem och begränsar tröskel- effekter, överväga vilken betydelse ändringar i ungdomsreduktionen kan ha för regleringen om val av påföljd för unga lagöverträdare i åldern  
 15–17 
  år och lämna de författningsförslag som behövs. 
  
 Ungdomsreduktionsutredningen presenterade i sitt betänkande Slopad straffrabatt för unga myndiga (SOU 2018:85) olika modeller för ungdomsreduktion för lagöverträdare i åldern  
 15–17 
  år och analyserade de olika modellernas för- och nackdelar. Dessa modeller kan enligt direktiven tjäna som utgångspunkt för övervägandena, med utgångspunkten att ungdomsreduktionen ska minskas även för de yngsta lagöverträdarna. Likaså kan en ordning som motsvarar den nuvarande ordningen för unga myndiga övervägas, dvs. en modell där ungdomsreduktionen avskaffas vid allvarlig brottslighet. 
  
 135 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 15–17 
  år 
  
 SOU 2024:39 
  
 7.2Ungdomsreduktionsutredningens modeller 
  
 7.2.1Bakgrund 
  
 Ungdomsreduktionsutredningen presenterade och analyserade fyra olika modeller för ungdomsreduktion för lagöverträdare i ålders- gruppen  
 15–17 
  år (SOU 2018:85 s. 239 f.). Eftersom modellerna en- ligt direktiven kan ligga till grund för utredningens överväganden sammanfattas resonemangen i det betänkandet i avsnitt  
 7.2.2–7.2.6. 
  
 7.2.2Ungdomsreduktionsutredningen Alternativ 1: Dubbla trösklar 
  
 Modellen 
  
 Den hittillsvarande tillämpningen av 29 kap. 7 § första stycket brottsbalken innebär att hänsynen till åldern minskar successivt med den tilltalades ålder från och med  
 15-årsdagen. 
  Straffbarhetsåldern medför således en tröskeleffekt på så sätt att den lagöverträdare som var 14 år och 11 månader vid brottet inte får någon påföljd alls, me- dan den som nyss hade fyllt 15 år vid brottet får en påföljd vars stränghet som utgångspunkt ska motsvara omkring 20 procent av den påföljd som skulle ha dömts ut utan ungdomsreduktion. 
  
 Alternativ 1 innebar att principerna för ungdomsreduktionen inte skulle ändras alls för lagöverträdare i åldern  
 15–17 
  år. Det skulle medföra att det uppstod en tröskeleffekt även vid  
 18-årsdagen. 
  Den lagöverträdare som var 17 år och 11 månader vid brottet skulle enligt detta alternativ få en påföljd vars stränghet motsvarade omkring 50 procent av påföljden jämfört med påföljden för den person som nyss fyllt 18 år vid brottet. Enligt alternativ 1 skulle det alltså finnas två trösklar, en vid  
 15-årsdagen 
  och en vid  
 18-årsdagen. 
  
 För- och nackdelar enligt Ungdomsreduktionsutredningen 
  
 Eftersom det enligt Ungdomsreduktionsutredningen inte kunde an- ses finnas något stöd för att repressionshöjningar skulle leda till mindre brottslighet i åldersgruppen  
 15–17 
  år, fanns det inte heller något rationellt skäl att lagstifta om strängare påföljder för dessa lag- överträdare. Om ungdomsreduktionen skulle förändras för lagöver- 
  
 136 
  
 SOU 2024:39 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 15–17 
  år 
  
 trädare i åldern  
 15–17 
  år skulle förutsättningarna för tillämpningen av de särskilda ungdomspåföljderna också förändras på ett betydan- de sätt, i och med att samma gärning skulle få ett högre straffmät- ningsvärde än tidigare. En fördel med alternativ 1 ansågs därför vara att det inte skulle kräva så många andra förändringar av påföljdssys- temet för unga lagöverträdare. 
  
 En ordning med dubbla trösklar skulle jämfört med de andra alternativen leda till den minsta ökningen av den s.k. straffmassan och därmed den minsta kostnadsökningen för Kriminalvården, som ansvarar för verkställigheten av ungdomsövervakning och fängelse, och SiS, som ansvarar för verkställigheten av sluten ungdomsvård. 
  
 Den huvudsakliga nackdelen med alternativ 1 ansågs vara tröskel- effekten vid  
 18-årsdagen. 
  Den effekten skulle bli särskilt påtagligt i de fall där brottets straffvärde motsvarade fängelse på livstid. 
  
 7.2.3Ungdomsreduktionsutredningen Alternativ 2: Brantare lutning 
  
 Modellen 
  
 En alternativ modell – som syftade till att undvika den dubbla trös- keleffekten – gick ut på att den nu tillämpade ungdomsreduktionen för  
 15-åriga 
  lagöverträdare skulle behållas (dvs. påföljden skulle som utgångspunkt motsvara 20 procent av påföljden jämfört med om nå- gon ungdomsreduktion inte görs) i kombination med att reduktio- nen skulle tillåtas avta i högre takt än enligt den nuvarande ordning- en, för att helt upphöra vid 18 års ålder. Enligt den modellen skulle det alltså bli en brantare lutning på en tänkt kurva som beskriver sambandet mellan ålder och reduktion. 
  
 För- och nackdelar enligt Ungdomsreduktionsutredningen 
  
 Fördelen med en brantare lutning skulle vara att den dubbla tröskel- effekten skulle undvikas. En tröskeleffekt skulle visserligen kvarstå vid 15 år men därefter skulle ungdomsreduktionen avta lika mycket för varje levnadsår så att ingen tröskeleffekt skulle finnas vid 18 års ålder. Modellen skulle därmed, enligt Ungdomsreduktionsutred- ningens bedömning, minska risken för att systemets trovärdighet 
  
 137 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 15–17 
  år 
  
 SOU 2024:39 
  
 ifrågasätts på grund av att det finns en svårförklarlig skillnad i re- pressionsgrad för en lagöverträdare som var 17 år och 11 månader vid brottet jämfört med en lagöverträdare som hade fyllt 18 år. Sam- tidigt borde det, enligt Ungdomsreduktionsutredningen, beaktas att det i fråga om valet av påföljd finns skilda regelverk för  
 15–17-åring- 
  ar och  
 18–20-åringar. 
  Bestämmelser för straffmätning som skulle eli- minera den dubbla tröskeln skulle alltså ändå inte innebära att syste- met som helhet skulle bli fritt från en tröskeleffekt vid 18 års ålder. 
  
 En nackdel med modellen som Ungdomsreduktionsutredningen lyfte fram var att det inte finns något stöd för att repressionshöj- ningen skulle leda till minskad brottslighet i åldersgruppen  
 15–17 
  år. En höjning skulle också leda till att fler unga lagöverträdare skulle bli föremål för frihetsberövande påföljder (sluten ungdomsvård eller fängelse), med de negativa konsekvenser som det enligt Ungdomsre- duktionsutredningens skulle innebära för deras samhällsanpassning. 
  
 En annan nackdel var att repressionsökningen per levnadsår skul- le blir större vid den branta lutning som krävs för att utjämna trös- keln vid  
 18-årsdagen. 
  För att det inte skulle uppstå en effekt vid varje levnadsår skulle domstolarna behöva laborera med en förfinad till- lämpning utifrån den tilltalades ålder mätt i månader, vilket även skulle kunna leda till tillämpningsproblem. 
  
 Den modellen skulle medföra att straffmätningsvärdet för mot- svarande gärning skulle bli högre än enligt den nuvarande ordningen. Ytterligare en nackdel med modellen vore därför, enligt Ungdoms- reduktionsutredningen, att den praxis som finns när det gäller de särskilda ungdomspåföljdernas tillämpningsområden utifrån straff- mätningsvärdet skulle behöva förändras. 
  
 Enligt Ungdomsreduktionsutredningen skulle alternativ 2 också medföra en repressionshöjning i åldersgruppen  
 15–17 
  år som skulle medföra en större ökning av straffmassan än alternativ 1 och därmed högre kostnader för Kriminalvården och SiS. 
  
 138 
  
 SOU 2024:39 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 15–17 
  år 
  
 7.2.4Ungdomsreduktionsutredningen Alternativ 3: Förhöjd startpunkt 
  
 Modellen 
  
 Ett tredje alternativ – för att undvika både dubbla trösklar och en alltför brant lutning på reduktionskurvan – skulle enligt Ungdoms- reduktionsutredningen kunna vara att minska åldersreduktionen för de  
 15-åriga 
  lagöverträdarna till den nivå som då gällde för  
 18-åriga 
  lagöverträdare. Det skulle innebära att påföljden för en  
 15-årig 
  lag- överträdare som utgångspunkt skulle motsvara 50 procent av påfölj- den jämfört med om någon ungdomsreduktion inte skulle göras. Enligt den modellen skulle det alltså bli en mindre brant lutning på den tänkta kurva som beskriver sambandet mellan ålder och ung- domsreduktion. 
  
 För- och nackdelar enligt Ungdomsreduktionsutredningen 
  
 En fördel med alternativ 3 skulle enligt Ungdomsreduktionsutred- ningen vara att modellen innebär att dubbla trösklar skulle undvikas, dvs. samma fördel skulle uppnås som med alternativ 2. Vidare skulle behovet av att vid straffmätningen laborera med exakt levnadsålder i månader minska jämfört med alternativ 2, om kurvan skulle få en mindre brant lutning. Modellen skulle enligt Ungdomsreduktions- utredningen lösa problemet med betydande skillnader i straffmät- ningsvärde för lagöverträdare som är något yngre respektive något äldre än 18 år vid höga straffvärden, vilket skulle vara allra tydligast när straffvärdet motsvarade livstids fängelse. 
  
 Nackdelen med att minska reduktionen vid startpunkten skulle enligt Ungdomsreduktionsutredningen vara att det skulle bli en än- nu kraftigare repressionshöjning – särskilt för de allra yngsta – än med modellen med brantare lutning. Tröskeln vid 18 års ålder skulle med denna modell utjämnas på bekostnad av att tröskeln vid  
 15-års- 
  dagen skulle bli mer än dubbelt så hög som i dag (från 0 till 50 pro- cent av straffvärdet före ungdomsreduktion i stället för från 0 till 20 procent). Liksom vid modellen med brantare lutning skulle mo- dellen med förhöjd startpunkt också kunna leda till att tillämpnings- områdena för de olika ungdomspåföljderna skulle behöva ändras från grunden med utgångspunkt i de högre straffmätningsvärdena. 
  
 139 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 15–17 
  år 
  
 SOU 2024:39 
  
 Därtill skulle modellen med förhöjd startpunkt innebära en större höjning av straffmassan än modellen med brantare lutning. Samhälls- ekonomiska skäl talade således, enligt Ungdomsreduktionsutred- ningen, starkare mot modellen med förhöjd startpunkt än mot mo- dellen med brantare lutning. 
  
 Ungdomsreduktionsutredningen framhöll också att det kunde diskuteras vilket värde det egentligen skulle ha att eliminera den andra tröskeln, eftersom  
 18-årsdagen 
  ändå innebär en vattendelare mellan att tillämpa de särskilda ungdomspåföljderna och vuxenpå- följderna. 
  
 7.2.5Ungdomsreduktionsutredningen Alternativ 4: Mindre tröskel 
  
 Modellen 
  
 De tre modeller som hittills har beskrivits kan enligt Ungdomsre- duktionsutredningen alla på olika sätt knytas till dagens nivåer för ungdomsreduktion. Alternativ 1 (dubbla trösklar) skulle innebära att lagöverträdare i åldern  
 15–17 
  år fortsättningsvis skulle få samma ungdomsreduktion som i dag. Alternativ 2 (brantare lutning) skulle innebära en jämn kurva för reduktionen från den nivå som i dag gäl- ler för  
 15-åriga 
  lagöverträdare (20 procent av straffvärdet) till att re- duktionen helt upphör vid  
 18-årsdagen. 
  Alternativ 3 (förhöjd start- punkt) skulle innebära att nivåerna för reduktionen ändrades så att den för  
 15–17-åriga 
  lagöverträdare skulle motsvara det som hittills har gällt för lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år. 
  
 Utöver dessa alternativ skulle det enligt Ungdomsreduktionsut- redningen gå att tänka sig andra alternativ, bl.a. modeller som utgör mellanting mellan två av modellerna  
 1–3. 
  Ett exempel på ett fjärde alternativ skulle vara att låta reduktionen börja på 80 procent så att straffmätningsvärdet för en  
 15-årig 
  lagöverträdare skulle bli omkring 20 procent av straffvärdet. Straffmätningsvärdet skulle sedan kunna öka med 10 procentenheter för varje ökning av lagöverträdarens ålder med ett halvår för att nå en nivå motsvarande 80 procent av straffvärdet när lagöverträdaren är nästan 18 år. Tröskeleffekten när lagöverträdaren fyller 18 år skulle då motsvara 20 procentenheter, dvs. lika många procentenheter som vid  
 15-årsdagen. 
  Det skulle då 
  
 140 
  
 SOU 2024:39 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 15–17 
  år 
  
 bli då en mindre tröskel än med alternativ 1 och en mindre brant lut- ning än med alternativ 2. 
  
 För- och nackdelar enligt Ungdomsreduktionsutredningen 
  
 En fördel med alternativ 4 skulle enligt Ungdomsreduktionsutred- ningen vara att tröskeleffekten vid  
 18-årsdagen 
  skulle bli mindre än med alternativ 1. I förhållande till alternativ 2 och 3 skulle alterna- tiv 4 vidare ha den fördelen att den skulle innebära en mindre repres- sionshöjning för lagöverträdare i åldern  
 15–17 
  år. 
  
 En nackdel skulle enligt Ungdomsreduktionsutredningen, i lik- het med alternativ 2 och 3, vara att alternativet skulle innebära en omotiverad repressionshöjning för lagöverträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år, även om den skulle blir mindre än med de andra alternati- ven. Det kunde också anses vara en praktisk nackdel att reduktions- nivåerna inte skulle gå att koppla till de befintliga nivåerna på samma sätt som vid alternativ 2 och 3. 
  
 Enligt Ungdomsreduktionsutredningen kunde det vara svårt att hävda att en viss lutning på reduktionskurvan skulle vara mer eller mindre rationell. Alternativ 4 fick därmed anses vara ett exempel på en kompromiss, mellan å ena sidan intresset av att motverka tröskel- effekter och å andra sidan intresset av att inte genomföra omotive- rade repressionshöjningar, snarare än ett alternativ som kunde mo- tiveras utifrån en rättslig eller moralfilosofisk diskussion. 
  
 7.2.6Ungdomsreduktionsutredningens slutsats 
  
 Ungdomsreduktionsutredningen fann att intresset av att utjämna de tröskeleffekter som skulle uppstå genom att ungdomsreduktionen avskaffades för lagöverträdare över 18 år inte ensamt kunde motivera repressionshöjningar för lagöverträdare i åldern  
 15–17 
  år. Enligt Ungdomsreduktionsutredningen var den tröskeleffekt som skulle uppstå för lagöverträdare som fyllt 18 år därför att föredra framför alternativen  
 2–4. 
  Ungdomsreduktionsutredningens bedömning var mot den bakgrunden att det inte fanns skäl att förändra ungdomsre- duktionen för lagöverträdare i åldern  
 15–17 
  år (alternativ 1). Någon ändring av ungdomsreduktionen för den åldersgruppen gjordes inte heller i lagstiftningsärendet (se avsnitt 4.2.2). 
  
 141 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 15–17 
  år 
  
 SOU 2024:39 
  
 7.3En förändrad ungdomsreduktion 
  
 7.3.1Ungdomsreduktion även vid allvarlig brottslighet 
  
 Utredningens bedömning: Ungdomsreduktionen bör inte av- skaffas helt för lagöverträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år ens vid allvarlig brottslighet. 
  
 Skälen för utredningens bedömning: Enligt 29 kap. 7 § tredje stycket brottsbalken ska den tilltalades ungdom inte beaktas om han eller hon hade fyllt 18 år vid brottet och det för brottet inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse i ett år eller det är fråga om försök, förberedelse eller stämpling till eller underlåtenhet att avslöja eller förhindra ett sådant brott eller om brottets straffvärde uppgår till fängelse i ett år. I enlighet med direktiven har utredningen i av- snitt 6.3 föreslagit att gärningsmannens ungdom inte längre ska be- aktas särskilt för lagöverträdare som fyllt 18 år vid brottet. 
  
 Enligt direktiven kan en modell motsvarande den som för närva- rande tillämpas för lagöverträdare som fyllt 18 år avseende allvarliga brott, dvs. att ingen ungdomsreduktion ska göras om det är fråga om brott över en viss straffnivå, övervägas som ett alternativ för lagöver- trädare i åldersgruppen  
 15–17 
  år. 
  
 Unga lagöverträdare särbehandlas, som tidigare nämnts, sedan länge i straffrättsligt hänseende. Det gäller särskilt för åldersgruppen  
 15–17 
  år. Särbehandlingen äger rum vid både straffmätningen och valet av påföljd. Ett skäl till den ordningen är att barn typiskt sett inte anses ha nått sådan mognad och ansvarsförmåga att de i straff- hänseende bör behandlas som vuxna. Barn anses också vara särskilt känsliga för de konsekvenser som straffrättsliga ingripanden kan leda till. Sådana ingripanden anses kunna motverka deras återanpass- ning i samhället och kan leda till att de fostras in i en kriminell livs- stil. Det innebär sammantaget att risken för återfall ökar. 
  
 Enligt direktiven ska skälen för särbehandling av unga lagöverträ- dare i åldern  
 15–17 
  år alltjämt vara bärande. Huvudskälen till att unga lagöverträdare möts av mildare reaktioner än vuxna är bl.a. att unga är mer impulsiva och lättpåverkade, inte har samma mognad och har sämre förmåga att förutse konsekvenserna av sitt handlande. Åldersgruppen  
 15–17 
  år är barn i barnkonventionens mening och de är därmed särskilt skyddsvärda. Att för den åldersgruppen helt av- 
  
 142 
  
 SOU 2024:39 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 15–17 
  år 
  
 skaffa ungdomsreduktionen vid allvarlig brottslighet skulle innebära att även de allra yngsta lagöverträdarna skulle jämställas med vuxna vid straffmätningen vid sådan brottslighet. Det skulle leda till en mycket kraftig tröskeleffekt, särskilt för de yngsta lagöverträdarna. Det skulle också vara svårt att, på ett sätt som inte kan ifrågasättas, avgränsa tillämpningsområdet. Den omständigheten att utredningen har fått i uppdrag att ta bort motsvarande särreglering för ålders- gruppen  
 18–20 
  år, som endast har gällt en kortare tid, gör att det är svårt att jämföra effekterna av en sådan lösning. 
  
 Även om allvarlig brottslighet har blivit vanligare i de yngre åldersgrupperna anser utredningen att det skulle innebära ett allt för stort steg bort från principen om att unga lagöverträdare ska särbe- handlas i straffrättsligt hänseende att helt ta bort ungdomsreduktio- nen i åldern  
 15–17 
  år ens för de allvarligaste brotten. Det har även framhållits att den reglering som i dag gäller för lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år anses vara svårtillämpad. En sådan ordning föreslås därför inte. Utgångspunkten för utredningens fortsatta överväganden när det gäller lagöverträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år är alltså att den tilltalades ungdom alltjämt ska beaktas vid straffmät- ningen också vid allvarlig brottslighet. 
  
 7.3.2Andelar av straffvärdet bör vara riktmärket 
  
 Utredningens bedömning: Tillämpningen av en schematisk mo- dell leder normalt till en proportionerlig straffmätning vid brott som begås av unga lagöverträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år. 
  
 Skälen för utredningens bedömning 
  
 Schematisk ungdomsreduktion leder normalt till en proportionerlig reaktion 
  
 De övergripande skälen för att unga lagöverträdare särbehandlas i straffrättsligt hänseende är, som framhållits, dels att barn och unga typiskt sett inte har uppnått en sådan mognad och ansvarsförmåga att de i det sammanhanget bör behandlas som vuxna, dels att de anses vara särskilt känsliga för de konsekvenser som straffrättsliga ingri- panden kan leda till. Utifrån de syften som ligger till grund för sär- 
  
 143 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 15–17 
  år 
  
 SOU 2024:39 
  
 behandlingen av unga lagöverträdare är det därför också rimligt att bestämma en ungdomsreduktion med hänsyn till lagöverträdarens ålder sett till antalet levnadsår. Det är i allmänhet stor skillnad ut- vecklingsmässigt mellan någon som nyss har fyllt 15 år och någon som snart ska fylla 18 år. 
  
 De brott som unga lagöverträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år i de flesta fall gör sig skyldiga till är många gånger ett tydligt uttryck för ungdomligt oförstånd och bristande mognad. Ofta handlar det om butiksstölder, skadegörelse, misshandel som inte har några försvå- rande inslag och mindre allvarliga narkotikabrott. I sådana fall leder det i allmänhet till en straffmätning som är väl avvägd och propor- tionerlig om rätten beräknar en ungdomsreduktion enligt en stan- dardiserad schematisk modell. En sådan schematisk modell främjar också en enhetlig rättstillämpning. Enligt utredningens mening bör utgångspunkten därför vara att ungdomsreduktionen i de flesta fall bör göras utifrån en schematisk modell som utformas med utgångs- punkt i att ungdomsreduktionen generellt ska vara mindre än hittills i åldersgruppen  
 15–17 
  år. En sådan modell bör också anpassas till att någon ungdomsreduktion inte längre ska göras från och med att lagöverträdare blir 18 år. 
  
 Även vid tillämpningen av en sådan schematisk modell kan det dock finnas skäl att justera ungdomsreduktionen något med hänsyn till om den tilltalade befinner i sig i början eller slutet av det aktuella levnadsåret, inte minst för att begränsa tröskeleffekterna. Det kan således vara proportionerligt att ungdomsreduktionen för någon som strax efter brottet skulle fylla 18 år blir mindre än reduktionen för en lagöverträdare som nyligen fyllt 17 år. Däremot skulle det föra för långt att konstruera en tabell där ungdomsreduktionen anges i förhållande till lagöverträdarens levnadsålder vid brottet mätt i an- talet månader. 
  
 Hur bör ungdomsreduktionen fördelas på de olika åldrarna? 
  
 Som Ungdomsreduktionsutredningen pekade på är det svårt att häv- da att en viss lutning på reduktionskurvan skulle vara mer eller min- dre rationell i förhållande till barns utveckling. Det går inte heller att helt undvika tröskeleffekter. Enligt utredningens mening är det där- för en lämplig lösning att utgå från en kompromiss mellan de olika 
  
 144 
  
 SOU 2024:39 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 15–17 
  år 
  
 alternativ som Ungdomsreduktionsutredningen presenterade. Det behövs för att uppnå en ungdomsreduktion som både uppfattas som logisk och som på ett övergripande plan tar hänsyn till de skillnader i utvecklingsgrad som normalt föreligger mellan olika åldrar mätt i levnadsår. 
  
 Ungdomsreduktionen behöver dessutom – i enlighet med direk- tiven – utgå från att syftet med förändringen är att bidra till att ge- nerellt öka repressionsgraden jämfört med den hittillsvarande ord- ningen. Det gäller även för de yngsta lagöverträdarna. Vidare ska tröskeleffekterna vid övergången mellan olika åldrar jämnas ut. En- ligt utredningens mening är det oundvikligt att det uppstår en trös- keleffekt när straffbarhetsåldern uppnås. Däremot är det i princip möjligt att undvika en tröskeleffekt vid 18 år. 
  
 Utgångspunkten för de fortsatta resonemangen är att straffvärdet för en vuxen är 100 procent. En jämn repressionshöjning, som tar hänsyn till barns utvecklingsnivå generellt sett, kan uppnås om re- duktionen minskar med omkring 20 procentenheter per levnadsår. Om straffmätningsvärdet för en ung lagöverträdare som fyllt 17 år anses vara omkring 80 procent av straffvärdet för en vuxen lagöver- trädare (4/5), straffmätningsvärdet för en ung lagöverträdare som har fyllt 16 år anses vara omkring 60 procent av straffvärdet för en vuxen lagöverträdare (3/5) och straffmätningsvärdet för en ung lag- överträdare som har fyllt 15 år anses vara omkring 40 procent av straffvärdet för en vuxen lagöverträdare (2/5), uppnås en minskning av reduktionen i förhållande till straffvärdet i takt med stigande ålder på ett sätt som enligt utredningens mening kan anses vara proportio- nerlig, sett till att ungdomsreduktionen i fortsättningen ska fördelas på tre år i stället för på sex år som hittills. 
  
 Vid en sådan rättstillämpning uppstår inte någon egentlig tröskel- effekt vid  
 18-årsdagen. 
  Den medför visserligen att straffmätnings- värdet i normalfallet ökar kraftigt för de yngsta lagöverträdarna jäm- fört med den hittillsvarande rättstillämpningen. Rättstillämpningen i dag innebär emellertid att ungdomsreduktionen för de yngsta lag- överträdarna är mycket hög, omkring 80 procent. Med den föreslag- na ändringen skulle ungdomsreduktionen för de yngsta lagöverträ- darna vara omkring 60 procent. Det är också en betydande reduktion i förhållande till det straff som skulle utmätas för en vuxen person. 
  
 Även för lagöverträdare som har fyllt 16 år respektive 17 år vid brottet innebär förändringen att straffmätningsvärdena i regel blir 
  
 145 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 15–17 
  år 
  
 SOU 2024:39 
  
 högre jämfört med den nuvarande rättstillämpningen. Det är, som framhållits, också en följd av att ungdomsreduktionen fördelas på tre år i stället för på sex år, i och med att den föreslås avskaffas helt för lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år. Även med den föränd- rade fördelningen av ungdomsreduktionen kommer straffvärdet i normalfallet emellertid att reduceras med omkring 40 procent för en lagöverträdare som har fyllt 16 år och med omkring 20 procent för en lagöverträdare som har fyllt 17 år. 
  
 Förändringen kan illustreras med några exempel. Vid ett brott som har ett straffvärde motsvarande fängelse i ett år och sex månader 
  
 –vilket utgör minimistraffet för t.ex. rån och grov misshandel – leder den förändrade rättstillämpningen till att straffmätningsvärdet skulle öka från motsvarande fängelse i omkring fyra månader till fängelse i sju månader för en lagöverträdare som fyllt 15 år, från motsvarande fem månaders fängelse till fängelse strax under ett år för en lagöverträdare som fyllt 16 år och från motsvarande ett halvårs fängelse till fängelse i ett år och två månader för en lagöverträdare som fyllt 17 år. Vid ett brott som har ett straffvärde motsvarande fängelse i tre år – vilket utgör minimistraffet vid t.ex. våldtäkt – leder det förändrade synsättet till att straffmätningsvärdet skulle öka från motsvarande drygt ett halvårs fängelse till något över ett års fängelse för en lagöverträdare som har fyllt 15 år, från nio månaders fängelse till ett år och nio månader för en lagöverträdare som har fyllt 16 år och från ett års fängelse till två år och fyra månader för en lag- överträdare som har fyllt 17 år. Vid ett brott som har ett straffvärde om fängelse i fyra år – vilket utgör minimistraffet för t.ex. grovt vapenbrott – leder det förändrade synsättet till att straffmätnings- värdet för en lagöverträdare som har fyllt 15 år skulle öka från mot- svarande omkring tio månaders fängelse till drygt ett år och sex månader, för en lagöverträdare som har fyllt 16 år från motsvarande ett års fängelse till två år och fyra månader och för en lagöverträdare som har fyllt 17 år från motsvarande ett år och fyra månaders fäng- else till tre år och två månader. 
  
 146 
  
 SOU 2024:39 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 15–17 
  år 
  
 7.3.3En schematisk lagregel bör inte införas 
  
 Utredningens bedömning: Det bör inte i lagtexten införas en schematisk regel för hur den tilltalades ungdom ska beaktas vid straffmätningen. 
  
 Skälen för utredningens bedömning: Av 29 kap. 1 § första stycket brottsbalken framgår att straff, med beaktande av intresset av en en- hetlig rättstillämpning, ska bestämmas inom ramen för den tillämp- liga straffskalan efter brottets eller den samlade brottslighetens straffvärde. Intresset av en enhetlig rättstillämpning innebär att straffnivån för olika brott i princip bör vara oberoende av vilken do- mare som dömer i det enskilda fallet. 
  
 Enligt 29 kap. 7 § brottsbalken ska den tilltalades ungdom beak- tas särskilt vid straffmätningen. Avsikten med den bestämmelsen är att unga lagöverträdare ska dömas till lägre straff än vad som hade varit fallet om en vuxen person hade begått samma brott. Bestäm- melsen påverkar inte i sig bedömningen av brottets eller brottslig- hetens straffvärde. Den kan i stället sägas ge uttryck för att domsto- larna när det gäller ungdomar ska tillämpa en på visst sätt generellt justerad straffskala. Ett sätt att främja en enhetlig rättstillämpning när det gäller ungdomsreduktionen skulle därför kunna vara att, med utgångspunkt i den schematiska modell som har beskrivits i av- snitt 7.3.2, införa en lagregel för hur den tilltalades ungdom ska be- aktas vid straffmätningen. Att en rättsregel anger specifika villkor för tillämpningen är något som typiskt sett främjar förutsebarheten för den enskilde. 
  
 Högsta domstolen har i rättsfallet NJA 2000 s. 421 uttalat sig om principerna för ungdomsreduktion vid straffmätningen. Domstolen konstaterade att inte enbart åldern, utan även andra omständigheter, bör vara avgörande för hur stor straffnedsättningen ska bli enligt 29 kap. 7 § brottsbalken. En schematisk regel om en på levnadsålder grundad procentuell straffnedsättning i förhållande till straffvärdet skulle bl.a. med hänsyn till dessa förhållanden behöva förses med så många undantag och förbehåll att den enligt Högsta domstolen inte skulle tjäna till verklig vägledning. 
  
 De svårigheter som Högsta domstolen pekade på när det gäller att konstruera en schematisk regel för ungdomsreduktionen i praxis gäller i än högre grad i fråga om att lagfästa en sådan princip. En så- 
  
 147 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 15–17 
  år 
  
 SOU 2024:39 
  
 dan ordning skulle också ofrånkomligen medföra tröskeleffekter mellan olika åldrar. Att i lagtexten ange en schematisk regel för hur reduktionen ska gå till, exempelvis utifrån andelar av straffvärdet, framstår därför inte som en lämplig ordning. En sådan detaljregle- ring vore också främmande för den svenska strafflagstiftningen. Den bestämmelse som reglerar ungdomsreduktionen bör i stället utfor- mas på ett sätt som ger utrymme för en schematisk rättstillämpning på det sätt som har beskrivits i avsnitt 7.3.2, men som också innebär både att ungdomsreduktionen kan anpassas till omständigheterna i det enskilda fallet och att tröskeleffekterna kan jämnas ut i rättstill- lämpningen. Den nuvarande ordningen med en bestämmelse som lämnar utrymme för domstolarna att i rättstillämpningen närmare utveckla principerna för ungdomsreduktionen bör därför inte för- ändras. 
  
 7.3.4Ungdomsreduktion bör göras i skälig omfattning 
  
 Utredningens förslag: I 29 kap. 7 § brottsbalken föreskrivs att den tilltalades ungdom ska beaktas i skälig omfattning. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
  
 Olika intressen står mot varandra 
  
 Ett övergripande skäl för att unga lagöverträdare särbehandlas i straffrättsligt hänseende är, som framhållits, att barn och unga ty- piskt sett inte har uppnått en sådan mognad och ansvarsförmåga att de bör behandlas som vuxna. Av rättviseskäl har man därför ansett att barn bör straffas lindrigare än vuxna, eftersom vuxna i högre grad kan klandras för sitt handlande. Barn anses också vara särskilt käns- liga för de konsekvenser som straffrättsliga ingripanden kan leda till. Utgångspunkten för de förslag som utredningen ska lämna är enligt direktiven samtidigt att straffmätningen för lagöverträdare i ålders- gruppen  
 15–17 
  år i högre grad än i dag ska återspegla brottets allvar. Principerna för hur ungdomsreduktionen ska göras i framtiden bör därför utformas som en avvägning mellan skälen för att barn ska sär- behandlas i det straffrättsliga systemet å ena sidan och, å andra sidan, att den påföljd som samhället ingriper med ska vara en proportio- 
  
 148 
  
 SOU 2024:39 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 15–17 
  år 
  
 nerlig och rimlig reaktion i förhållande till brottets allvar. Det finns mot den bakgrunden anledning att se över formuleringen i 29 kap. 7 § brottsbalken om att den tilltalades ungdom ska beaktas särskilt vid straffmätningen. 
  
 En mer nyanserad bedömning 
  
 Att de brott som lagöverträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år gör sig skyldiga till i de flesta fall är ett uttryck för oförstånd och bristande omdöme kan i och för sig anses tala för att den tilltalades ålder alltid ska beaktas särskilt vid straffmätningen. Brottsutvecklingen bland barn och unga innebär samtidigt att fler unga lagöverträdare döms för allvarliga brott som svårligen kan ses som impulshandlingar eller ett uttryck för ungdomligt oförstånd eller förhastande. Det kan ifrå- gasättas om en ungdomsreduktion som helt och hållet görs efter en schematisk skala som andelar av straffvärdet baserat på den tilltala- des levnadsålder alltid är proportionerlig vid brottslighet som begås på ett mer förslaget eller systematiskt sätt. Även om frågan om stränga straff har en avskräckande effekt är omdebatterad kan det också diskuteras vilket signalvärde en sådan tillämpning kan ha för barn och unga som själva överväger att begå allvarliga brott eller för personer som överväger att låta en underårig utföra ett sådant brott åt dem. 
  
 För att straffmätningen ska bli proportionerlig i förhållande till brottets straffvärde kan det t.ex. finnas skäl att frångå en tillämpning som helt bygger på andelar av straffvärdet vid allvarliga brott med stora konsekvenser för enskilda eller för samhället i stort, där gärningsmannen med full förståelse för brottets följder har handlat enligt en tydlig brottsplan. Som exempel kan nämnas fall där någon under 18 år frivilligt för att öka sin status i ett kriminellt nätverk tar på sig att utföra ett beställningsmord eller att genomföra en spräng- ning som riskerar att få långtgående konsekvenser för många perso- ner. Ett annat exempel kan vara någon i den åldern som genomför en noggrant planerad och ideologiskt motiverad attack mot flera personer på en skola. Människorov eller utpressningsbrott där unga lagöverträdare pressar andra ungdomar på pengar eller tillhörigheter på ett sätt som medvetet utnyttjar deras rädsla är ytterligare exempel. En annan situation är då en grupp ungdomar, trots insikt i brottens 
  
 149 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 15–17 
  år 
  
 SOU 2024:39 
  
 allvar och konsekvenser, enligt ett tillvägagångssätt som upprepas skapar stor otrygghet i anslutning till kollektivtrafiken. Det kan t.ex. vara fråga om att de återkommande på ett hänsynslöst sätt rånar re- senärer. 
  
 Omvänt finns det också fall där det är tydligt att den tilltalades bristande ansvarsförmåga och omdöme är en bidragande faktor som inte tillräckligt beaktas vid en helt schematisk tillämpning av ung- domsreduktionen. Det kan ibland finnas omständigheter av förmild- rande karaktär som medför att ett brott framstår som en isolerad händelse som är tydligt kopplad till bl.a. bristande omdöme och en outvecklad förmåga hos den unga lagöverträdaren att inse följderna av ett visst handlande. Det kan exempelvis handla om förmögenhets- brott eller skadegörelsebrott som begås av flera barn eller unga till- sammans och som i det enskilda fallet fått betydligt allvarligare konsekvenser än de har förstått varit möjliga. Det kan också finnas fall där den unga lagöverträdarens intellektuella förmåga skiljer sig från andra i samma ålder utan att 29 kap. 3 § första stycket 3 brotts- balken är tillämplig (se avsnitt 7.3.5). 
  
 Ungdomsreduktion bör göras i skälig omfattning 
  
 Även om det vid viss brottslighet finns försvårande omständigheter som typiskt sett får genomslag vid brottsrubriceringen och påföljds- bestämningen kan en schematisk tillämpning av ungdomsreduktio- nen alltså medföra att den tilltalades ålder i det enskilda fallet beaktas i större utsträckning än vad som är motiverat med hänsyn till brot- tets karaktär och allvar. Som framhållits kan det ibland också finnas omständigheter där en helt schematisk ungdomsreduktion inte till- räckligt beaktar att brottet är ett tydligt utslag för lagöverträdarens bristande omdöme och förmåga att förutse följderna. Det finns där- för behov av att ge domstolarna utrymme att i större utsträckning än hittills kunna göra en mer nyanserad bedömning av vilket genom- slag den tilltalades ungdom bör få vid straffmätningen. 
  
 För att det tydligare ska framgå av lagtexten bör 29 kap. 7 § brottsbalken ändras på så sätt att det föreskrivs att den tilltalades ungdom vid straffmätningen ska beaktas i skälig omfattning. Med utgångspunkt i den brottslighet som lagöverträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år oftast begår finns det skäl att framhålla att en ungdomsre- 
  
 150 
  
 SOU 2024:39 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 15–17 
  år 
  
 duktion som beräknas enligt den schematiska modell som utred- ningen har beskrivit i avsnitt 7.3.2 i de flesta fall – kanske vid så mycket som åtta av tio domar – fortsatt kan förväntas leda till en proportionerlig straffmätning. Det bör också betonas att den före- slagna utformningen av paragrafen inte syftar till att ungdomsreduk- tionen per automatik ska vara lägre vid brott med höga straffvärden. Avsikten är i stället att skapa förutsättningar för rätten att även för unga lagöverträdare bestämma en påföljd som i det enskilda fallet är proportionerlig i förhållande till brottet. 
  
 7.3.5Hänsyn till den unges bristande utveckling vid sidan av ungdomsreduktionen 
  
 Utredningens bedömning: Utredningens förslag om förändrad ungdomsreduktion medför inte att tillämpningsområdet för 29 kap. 3 § första stycket 3 brottsbalken förändras. 
  
 Skälen för utredningens bedömning: I 29 kap. 3 § första stycket 3 brottsbalken finns en bestämmelse som ger rätten utrymme att som en förmildrande omständighet vid bedömningen av straffvärdet sär- skilt beakta om den tilltalades handlande stått i samband med hans eller hennes bristande utveckling, erfarenhet eller omdömesförmåga. Ungdomsreduktionsutredningen gjorde bedömningen att bestäm- melsen skulle komma att tillämpas i större utsträckning om ung- domsreduktionen skulle tas bort i åldersgruppen  
 18–20 
  år, eftersom bestämmelsens dittills restriktiva tillämpning behövde ses i ljuset av att ungdomsreduktion skulle göras enligt den då gällande lydelsen av 29 kap. 7 § brottsbalken (SOU 2018:85 s. 272). Regeringen gjorde samma bedömning som Ungdomsreduktionsutredningen (prop. 2021/22:17 s. 36). 
  
 Det har inte framkommit något som tyder på att tillämpningen av 29 kap. 3 § första stycket 3 har ökat i åldersgruppen  
 18–20 
  år se- dan ungdomsreduktionen avskaffades för allvarliga brott för lag- överträdare i de åldrarna. Till skillnad mot Ungdomsreduktionsut- redningens förslag att avskaffa ungdomsreduktionen i åldersgruppen  
 18–20 
  år helt innebär förslaget inte heller att ungdomsreduktionen avskaffas helt i den nu aktuella åldersgruppen, lagöverträdare som är  
 15–17 
  år. Den tilltalades ungdom ska således beaktas även fortsätt- 
  
 151 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 15–17 
  år 
  
 SOU 2024:39 
  
 ningsvis, i en majoritet av fallen som andelar av straffvärdet. Mot den bakgrunden bedömer utredningen att den tilltalades bristande ut- veckling, erfarenhet eller omdömesförmåga även fortsättningsvis i första hand kommer beaktas tillräckligt inom ramen för ungdoms- reduktionen. Det innebär att 29 kap. 3 § första stycket 3 kommer att ha i huvudsak samma tillämpningsområde som i dag med utredning- ens förslag. 
  
 7.4Effekterna av en minskad ungdomsreduktion 
  
 Utredningens bedömning: Förslaget om minskad ungdomsre- duktion innebär att utrymmet för att tillämpa ungdomspåfölj- derna ungdomsvård, ungdomstjänst och ungdomsövervakning förskjuts. Utöver att fler barn kommer att dömas till en frihets- berövande påföljd kommer de utdömda strafftiderna också att bli längre, om inga andra ändringar görs i påföljdssystemet. Påfölj- den utvidgad ungdomsövervakning kommer emellertid, om ut- redningens förslag genomförs, att medföra att den påföljden kan användas i många fall där påföljden annars skulle ha blivit fängelse. 
  
 Skälen för utredningens bedömning: Den förändring av ungdoms- reduktionen som utredningen föreslår innebär inte att principerna för påföljdsvalet för unga lagöverträdare eller tillämpningen av de särskilda ungdomspåföljderna förändras. Däremot påverkas utrym- met för att tillämpa de olika påföljderna i förhållande till olika brott, eftersom straffmätningsvärdena generellt blir högre. Den minskade ungdomsreduktionen, i förening med bl.a. de straffskärpningar som kan förväntas äga rum på sikt, medför att frihetsberövande påföljder kan komma att dömas ut i betydligt fler fall för unga lagöverträdare, om inte tillämpningsområdet för de befintliga ungdomspåföljderna ändras. En sådan förändring skulle dock motverka syftet att den minskade ungdomsreduktionen, straffskärpningar och andra åtgär- der sammantaget ska verka repressionshöjande. Utredningens för- slag till skärpning av reglerna om ungdomsövervakning och den nya påföljden utvidgad ungdomsövervakning, som har presenteras i ka- pitel 10 respektive 11, kommer däremot att leda till att någon av de påföljderna många gånger kommer att kunna väljas i stället för en 
  
 152 
  
 SOU 2024:39 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 15–17 
  år 
  
 frihetsberövande påföljd som ska verkställas i anstalt. Det gäller sär- skilt för de yngsta lagöverträdarna. Utredningen återkommer därför i kapitel 13 till de samlade effekterna för rättstillämpningen av ut- redningens förslag, även med beaktande av annat pågående lagstift- ningsarbete. 
  
 7.5Minskad ungdomsreduktion påverkar barn 
  
 Utredningens bedömning: Uppdraget medför att utredningens förslag om förändrad ungdomsreduktion kommer att leda till att reduktionen minskar i inte obetydlig utsträckning för lagöverträ- dare i åldersgruppen  
 15–17 
  år. Utredningen anser att de negativa effekter som det medför för barn kan mildras om påföljdssys- temet samtidigt utformas så att unga lagöverträdare så långt möj- ligt döms till särskilda ungdomspåföljder som är individanpassade och innehåller rehabiliterande och kontrollerande inslag. Även de negativa effekterna av fängelse bedöms kunna minska genom att verkställigheten utformas med barnets bästa i fokus. 
  
 Skälen för utredningens bedömning 
  
 Viss negativ effekt är oundviklig 
  
 Utredningen har haft i uppdrag att lämna förslag som innebär att ålder ges minskad betydelse vid straffmätningen för lagöverträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år. Förslagen ska enligt direktiven syfta till att motverka tröskeleffekter i straffmätningen vid övergången mellan olika åldrar och ska samtidigt innebära en repressionshöjning även för de yngsta lagöverträdarna. Ungdomsreduktionen ska också för- delas på tre år, i stället för som hittills på sex år, i och med att det följer av direktiven att reduktionen ska avskaffas helt för lagöverträ- dare som har fyllt 18 år. Det innebär att utredningens förslag – oav- sett om det utformas som utredningen nu har föreslagit eller på något annat liknande sätt – oundvikligen kommer leda till att ung- domsreduktionen minskar i inte obetydlig utsträckning för lagöver- trädare i åldersgruppen  
 15–17 
  år. Straffmätningsvärdena för samma brott kommer således att bli högre än tidigare. Det innebär i sin tur att tillämpningsområdet för de olika ungdomspåföljderna förskjuts 
  
 153 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 15–17 
  år 
  
 SOU 2024:39 
  
 och att en mer ingripande påföljd i många fall måste väljas för att den ska motsvara straffmätningsvärdet. 
  
 Som har beskrivits i avsnitt 3.6 är en självklar utgångspunkt för utredningen att barns intressen måste beaktas vid överväganden om hur det framtida påföljdssystemet för den kategorin bör utformas och att barn även i framtiden behöver särbehandlas. Ett sätt att göra det, även med högre straffmätningsvärden, är att anpassa påföljds- systemet så att det finns särskilda ungdomspåföljder som kan dömas ut i så stor utsträckning som möjligt. Även om strängare straff inte leder till minskad brottslighet bland ungdomar i allmänhet utesluter det inte att mer ingripande påföljder kan ha en positiv effekt på den enskilda individens brottslighet. Det gäller särskilt om påföljderna är individanpassade och inriktade på rehabiliterande inslag som kom- bineras med kontinuerlig tillsyn. 
  
 De negativa effekterna kan mildras 
  
 De förslag som utredningen lämnar i det följande om att ungdoms- övervakning ska väljas som påföljd i fler fall (se kapitel 10) och att den nya påföljden utvidgad ungdomsövervakning ska kunna ersätta fängelse för unga lagöverträdare i många fall (se kapitel 11) kan bidra till att påföljdssystemet så långt möjligt är förenligt med barnets bästa och som helhet blir proportionerligt. Det är dock oundvikligt att fängelse ändå kommer behöva väljas som påföljd för lagöverträ- dare under 18 år vid den allvarligaste brottsligheten. I det samman- hanget bör beaktas att de förändringar som utredningen nu föreslår är tänkta att träda i kraft samtidigt som förslagen i SOU 2023:44 (se avsnitt 5.3.2 och 14.1) och som innebär att lagöverträdare under 18 år ska verkställa fängelsestraff på särskilda ungdomsavdelningar inom Kriminalvården. I betänkandet (s. 401) anfördes följande: 
  
 [om] ungdomsavdelningarna vid Kriminalvårdens anstalter utformas med barnets bästa i fokus, om personal med rätt kompetens och erfa- renhet kan rekryteras, om behandling med forskningsevidens och annan lämplig sysselsättning erbjuds och om även barn och unga erbjuds stöd och kontroll i samband med villkorlig frigivning är det utredningens be- dömning att detta sammantaget kan leda till att färre barn återfaller i brott efter att fängelsestraffet är fullt ut verkställt och att det under alla förhållanden måste bedömas som det bästa för det enskilda barnet. 
  
 154 
  
 SOU 2024:39 
  
 Ungdomsreduktion i åldrarna  
 15–17 
  år 
  
 Utredningen bedömer därför att de negativa effekter för barnen som en förändrad ungdomsreduktion innebär kan mildras genom att på- följdssystemet utformas så att unga lagöverträdare så långt möjligt döms till särskilda ungdomspåföljder som är individanpassade och innehåller rehabiliterande och kontrollerande och inslag. Även de negativa effekterna av fängelse kan minska om verkställigheten ut- formas med barnets bästa i fokus. De negativa effekterna av sträng- are påföljder kan också mildras om barn, som ofta är lättpåverkade, inte exponeras för samvaro med andra barn eller unga som redan har utvecklat en kriminell identitet, eller äldre kriminella, inom ramen för ett längre fängelsestraff. Då är påföljder som medger att den unga lagöverträdaren får stanna kvar i sin vanliga livsmiljö i stället för att verkställa hela påföljden i en institution ett viktigt alternativ. 
  
 155 
  
 8 Ungdomsövervakning 
  
 8.1Bakgrund 
  
 Utredningen har i kapitel 5 redovisat det nuvarande påföljdssyste- met för unga lagöverträdare. En av de särskilda ungdomspåföljderna är, som redovisats i avsnitt 5.2.5, ungdomsövervakning. 
  
 8.2Ungdomsövervakning 
  
 8.2.1En ny påföljd 
  
 Påföljden ungdomsövervakning infördes i januari 2021. Påföljden är tänkt att fylla luckan mellan ungdomsvård och ungdomstjänst å ena sidan och sluten ungdomsvård å andra sidan. 
  
 Förutsättningarna för ungdomsövervakning anges i dag i 32 kap. 3 a § brottsbalken. Den som har begått ett brott innan han eller hon har fyllt 18 år får dömas till ungdomsövervakning om varken ung- domsvård eller ungdomstjänst är tillräckligt ingripande påföljder med hänsyn till brottslighetens straffvärde och art samt den unges tidigare brottslighet (32 kap. 3 a § första stycket). Utgångspunkten är alltså att både ungdomsvård och ungdomstjänst ska ha företräde framför ungdomsövervakning vid påföljdsvalet (prop. 2019/20:118 s. 130). 
  
 Den som är över 18 år när domen meddelas får dömas till ung- domsövervakning bara om det finns särskilda skäl. Påföljden får inte dömas ut för någon som har fyllt 21 år vid tidpunkten för domen (32 kap. 3 a § andra stycket). 
  
 Enligt förarbetena är ungdomsövervakning avsedd att komma till användning främst i tre situationer. En situation är när den unge före införandet av ungdomsövervakning skulle ha dömts till ungdoms- tjänst, trots att han eller hon har gjort sig skyldig till återfall i relativt 
  
 157 
  
 Ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 allvarlig brottslighet. En annan situation där ungdomsövervakning kan användas är vid brottslighet som före införandet av ungdoms- övervakning skulle ha lett till ungdomsvård, trots att det var ett tvek- samt påföljdsval med hänsyn till det höga straffmätningsvärdet. Den tredje situationen är fall där det enligt tidigare lagstiftning skulle ha dömts ut en kortare tids sluten ungdomsvård. 
  
 Tiden för ungdomsövervakning ska enligt 32 kap. 3 a § tredje stycket brottsbalken bestämmas till lägst sex månader och högst ett år. Det innebär att ungdomsövervakning som utgångspunkt bör kunna väljas när det är fråga om brottslighet med ett straffmätnings- värde som uppgår till minst sex månaders fängelse men inte uppgår till mer än ett år. Dessutom bör ungdomsövervakning kunna väljas i graverande återfallssituationer och i sådana fall komma i fråga vid brottslighet med ett straffmätningsvärde som något understiger sex månader, men där även den unges tidigare brottslighet ska beaktas vid straffmätningen (Ungdomsövervakning, prop. 2019/20:118, s. 42 f. och 130). 
  
 8.2.2Påföljden utgår från en individuell verkställighetsplan 
  
 Ungdomsövervakning ska enligt 32 kap. 3 a § fjärde stycket brotts- balken innehålla vissa obligatoriska inslag. De ska anges i en indivi- duellt utformad verkställighetsplan. För det första ska den dömde åläggas skyldighet att hålla kontakt med en särskilt förordnad koor- dinator. För det andra ska det finnas någon form av rörelseinskrän- kande inslag. Det ska för det tredje också finnas en föreskrift om att den dömde ska avhålla sig från droger och alkohol under verkställig- heten. Utöver de obligatoriska momenten är det möjligt att reglera andra föreskrifter i verkställighetsplanen som utgår från den enskil- des tillvaro och särskilda behov. Det kan handla om boende, fritid, vård eller annan behandling och skolgång eller annan sysselsättning (prop. 2019/20:118 s. 48). I påföljden ingår krav på att den dömde ska följa den verkställighetsplan som har fastställts. Det som framgår av verkställighetsplanen är alltså tvingande för den dömde (prop. 2019/20:118 s. 61). 
  
 En viktig del i påföljden är kontakterna med koordinatorn, som utses av Kriminalvården. Koordinatorn har både en övervakande och kontrollerande roll och en stödjande roll. Som koordinator bör utses 
  
 158 
  
 SOU 2024:39 
  
 Ungdomsövervakning 
  
 en kvalificerad socialarbetare eller en person med likvärdig kompe- tens. I regel är den koordinator som förordnas en frivårdsinspektör anställd vid Kriminalvården. Till koordinatorns stödjande roll hör bl.a. att ge hjälp även med sådant som ligger utanför verkställighets- planen, t.ex. med myndighetskontakter, ansökningar och andra frå- gor som den unge kan behöva hjälp med om han eller hon inte har andra vuxna i sin närhet som kan hjälpa till med det. Den dömde ska normalt träffa koordinatorn två gånger i veckan, men kontakterna kan i det enskilda fallet vara tätare eller glesare. Det bör emellertid inte vara färre möten än ett i veckan och inte heller fler än tre (prop. 2019/20:118 s. 66 f.). 
  
 En annan viktig del i påföljden är inskränkningarna i den dömdes rörelsefrihet. Under verkställigheten ska den dömde som utgångs- punkt vara förbjuden att vistas utanför sin bostad under kvällar och nätter mot lördag, söndag och måndag, från klockan 18.00 på kvällen till klockan 07.00 på morgonen (s.k. helghemarrest). Om ett sådant förbud inte bedöms vara lämpligt med hänsyn till den dömdes per- sonliga förhållanden, eller om en annan inskränkning i rörelsefri- heten anses vara mer ändamålsenlig, får förbudet ersättas med ett förbud att under vissa tider vistas på en särskilt angiven plats eller inom ett särskilt angivet område, ett förbud att under vissa tider lämna ett särskilt angivet område, eller en skyldighet att under vissa tider uppehålla sig på en särskilt angiven plats. En sådan inskränk- ning får inte vara mer ingripande än vad helghemarrest är, men heller inte mindre ingripande (prop. 2019/20:118 s. 71). 
  
 För att säkerställa att de rörelseinskränkande inslagen kan över- vakas på ett betryggande sätt ska rörelsefriheten kontrolleras genom elektronisk övervakning. 
  
 Vidare är det obligatoriskt att utfärda drog- och alkoholförbud som ska gälla under hela verkställigheten. Det gäller även om den unge inte har något känt missbruk, eftersom användningen av alko- hol och droger anses medföra förhöjd risk för brottslighet. 
  
 8.2.3Verkställigheten 
  
 Kriminalvården ansvarar för verkställigheten av ungdomsövervak- ning. Regleringen finns i lagen och förordningen om verkställighet av ungdomsövervakning. 
  
 159 
  
 Ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 Ungdomsövervakning får verkställas när en dom eller ett beslut har fått laga kraft (3 § första stycket lagen om verkställighet av ung- domsövervakning). Verkställigheten ska påbörjas så snart som möj- ligt efter det (3 § andra stycket). 
  
 Kriminalvården ska upprätta en individuell verkställighetsplan för den dömde (7 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning). Vid planeringen av verkställigheten ska Kriminalvården samverka med socialnämnden i den dömdes hemkommun och vid behov även med andra berörda myndigheter och aktörer (12 §). Verkställighets- planen ska upprättas inom fyra veckor (13 §). Den dömde är skyldig att medverka till verkställighetsplanen. 
  
 Verkställighetsplanen ska, som redan nämnts, innehålla de före- skrifter som ska gälla för den dömde. Den ska innehålla vissa obliga- toriska föreskrifter men får även innehålla andra föreskrifter. 
  
 Under verkställighetstiden ska Kriminalvården följa upp att verk- ställighetsplanen följs. Det ska göras minst var åttonde vecka (16 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning). Vid uppföljning- en ska Kriminalvården samverka med socialnämnden i den dömdes hemkommun (16 § andra stycket). Nämnden är skyldig att utse en särskild handläggare för den dömde under verkställighetstiden. På så sätt säkerställs att samarbetet mellan Kriminalvården och socialtjän- sten fungerar väl (prop. 2019/20:118 s. 63). Vid behov ska Kriminal- vården samråda även med andra berörda myndigheter och aktörer. 
  
 Efter halva verkställighetstiden ska Kriminalvården pröva om in- skränkningarna i rörelsefriheten kan minskas. Efter två tredjedelar av verkställighetstiden ska Kriminalvården pröva om inskränkning- arna i rörelsefriheten kan upphöra helt. Vid prövningen ska det be- aktas om den dömde har medverkat i verkställighetsplaneringen och därefter har följt verkställighetsplanen på ett godtagbart sätt (20 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning). 
  
 Alkohol- och drogförbudet kan kontrolleras genom att den döm- de är skyldig att lämna  
 blod-, 
  
 urin-, 
  
 utandnings-, 
  
 saliv-, 
  svett eller hårprov (22 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning). 
  
 Kriminalvårdens beslut i verkställighetsfrågor får, om inte annat är föreskrivet, överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Samma regler gäller som för överklagande av andra beslut inom frivården (prop. 2019/20:118 s. 103 f.). 
  
 160 
  
 SOU 2024:39 
  
 Ungdomsövervakning 
  
 8.2.4Misskötsamhet kräver reaktion 
  
 Åtgärder vid misskötsamhet 
  
 Om den dömde inte inställer sig för att medverka i verkställighets- planeringen eller inte kommer till möten med koordinatorn ska Polismyndigheten på begäran av Kriminalvården söka efter och häm- ta honom eller henne (23 § lagen om verkställighet av ungdomsöver- vakning). Om den dömde över huvud taget inte medverkar i verk- ställighetsplaneringen kan frågan om påföljden kan verkställas ställas på sin spets. Det kan ytterst leda till en talan om att påföljden ska undanröjas. 
  
 Om den dömde missköter sig är utgångspunkten att misskötsam- heten i första hand ska tas om hand inom ramen för påföljden. Min- dre misskötsamhet bör åtgärdas genom att koordinatorns möten med den dömde intensifieras. Kriminalvården kan även behöva be- sluta om olika åtgärder och göra förändringar i verkställighetsplanen. De åtgärder som kan aktualiseras vid misskötsamhet är följande (prop. 2019/20:118 s. 88 f.): 
  
 •att utöka antalet möten med koordinatorn, 
  
 •att begära hjälp med polishämtning till mötena med koordina- torn, 
  
 •att avstå från att minska de rörelseinskränkande inslagen eller ut- öka eller återuppta de rörelseinskränkande inslagen, 
  
 •att begära hjälp av Polismyndigheten för att verkställa föreskrif- ter om inskränkningar i rörelsefriheten, eller 
  
 •att på annat sätt ändra verkställighetsplanen. 
  
 Om den dömde bryter mot en föreskrift om inskränkningar i rörel- sefriheten, t.ex. bryter mot helghemarresten, ska Polismyndigheten omhänderta honom eller henne tillfälligt. Om en polisman påträffar den dömde när han eller hon bryter mot en sådan föreskrift får enligt 24 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning polismannen tillfälligt omhänderta honom eller henne. Den dömde ska därefter överlämnas till föräldrarna eller annan vårdnadshavare om han eller hon inte är myndig. 
  
 161 
  
 Ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 Undanröjande av påföljden 
  
 Om den dömdes bristande medverkan innebär att ungdomsövervak- ningen inte kan genomföras på ett meningsfullt sätt kan frågan om påföljden bör undanröjas aktualiseras. I förarbetena framhålls att en fullständig efterlevnad av alla förpliktelser skulle vara att kräva för mycket av den grupp av ungdomar som döms till ungdomsövervak- ning. Endast väsentlig misskötsamhet bör därför kunna leda till un- danröjande. 
  
 Kriminalvården ska underrätta åklagare om det kan antas att det finns förutsättningar för att varna den dömde eller att föra talan om att undanröja påföljden enligt 32 kap. 4 § brottsbalken. Om åklaga- ren anser att det räcker med att ge den dömde en varning får åklaga- ren enligt 30 b § LUL besluta om det i stället för att föra talan om undanröjande. Varningen ska meddelas den dömde vid ett personligt möte, där även en företrädare för Kriminalvården ska närvara. 
  
 Anser åklagaren att misskötsamheten är så allvarlig att undanrö- jande behövs, ska åklagaren väcka talan om det. Om den dömde i väsentlig grad underlåter att göra vad som åligger honom eller henne enligt ungdomsövervakningens verkställighetsplan får rätten enligt 32 kap. 4 § brottsbalken undanröja påföljden och bestämma en ny påföljd. I stället för att undanröja påföljden får rätten meddela den dömde en varning, om det är en tillräcklig åtgärd. Detsamma gäller om, av något annat skäl än den dömdes misskötsamhet, de föreskriv- na åtgärderna enligt verkställighetsplanen inte kommer till stånd eller har kommit att i väsentlig grad avvika från det som föreskrivits i verkställighetsplanen. 
  
 162 
  
 9Erfarenheterna hittills av ungdomsövervakning 
  
 9.1Påföljden fyllde en lucka i påföljdssystemet 
  
 Ungdomsövervakning infördes som påföljd i januari 2021 och har därmed endast funnits i drygt tre år. När påföljden infördes var syf- tet att den skulle vara såväl ett lämpligt som trovärdigt påföljdsalter- nativ både i fråga om innehåll och ingripandegrad i de fall där det är fråga om brott med högre straffmätningsvärden och påföljderna ungdomsvård och ungdomstjänst inte kunde anses vara tillräckligt ingripande. Det hade konstaterats att det saknades en lämplig och trovärdig reaktion på allvarlig brottslighet för unga lagöverträdare (prop. 2019/20:118 s. 41). 
  
 9.2Kriminalvårdens erfarenheter 
  
 9.2.1Allmänt om rapporten 
  
 Kriminalvården redovisade den 12 april 2023 en rapport där erfaren- heterna av de första två åren med ungdomsövervakning utvärdera- des, Två år med ungdomsövervakning. I rapporten beskrivs Krimi- nalvårdens arbete med den nya påföljden. 
  
 Av rapporten framgår att under åren 2021 och 2022 meddelades 149 domar där påföljden var ungdomsövervakning. Det avser samt- liga domar där ungdomsövervakning har dömts ut och inkluderar även tingsrättsdomar som kan ha ändrats i hovrätten. Av de dömda var 90 procent pojkar. Under de två åren som rapporten omfattar hann 110 unga lagöverträdare genomföra eller åtminstone påbörja verkställigheten av ungdomsövervakning. Genomsnittsåldern på de dömda var 17 år och genomsnittslängden på ungdomsövervakningen 
  
 163 
  
 Erfarenheterna hittills av ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 var 8,5 månader. Cirka en tredjedel av dem hade dömts för rån. Där- efter var våldtäkt, våldtäkt mot barn och grov misshandel de vanli- gaste brotten. Andra vanliga brott var grovt vapenbrott och narko- tikabrott. Omkring 20 procent av de dömda hade koppling till en känd kriminell individ eller gruppering eller till våldsbejakande ex- tremism. Ungefär en tredjedel av de dömda hade – utöver ungdoms- övervakningen – samtidigt en pågående social insats enligt LVU (rapporten s. 18). 
  
 9.2.2Verkställighetsplanering och verkställighetsplan 
  
 Verkställighetsplaneringen 
  
 Inom Kriminalvården är det frivården som ansvarar för verkställig- heten av ungdomsövervakning. Verkställigheten börjar genom att en utredning som ska bilda utgångspunkten för verkställighetsplanen genomförs. Som ett led i planeringen genomförs en risk- och be- hovsbedömning och en kartläggning av skyddsfaktorer runt den dömde. Kartläggningen av riskfaktorer vid ungdomsövervakning har främst betydelse för att ge underlag för bedömningen av vilka risk- reducerande insatser som är lämpliga. Om kartläggningen visar att det finns skyddsfaktorer runt den dömde bör de främjas och under- stödjas under verkställigheten (rapporten s. 12). 
  
 Planeringen görs dels i samråd med andra aktörer, framför allt socialtjänsten i den kommun som enligt socialtjänstlagen har ansva- ret för den dömde. Om han eller hon går i grundskolan eller gymna- sieskolan kontaktas också skolhuvudmannen. Samråd äger likaså rum med den dömde, för att kunna anpassa verkställighetsplanen till hans eller hennes individuella behov. Om möjligt samråder Krimi- nalvården även med den dömdes vårdnadshavare eller andra som har en fostrande roll i förhållande till den dömde. Oftast genomförs också ett hembesök hos honom eller henne (rapporten s. 13). 
  
 Verkställighetsplanen 
  
 Verkställighetsplanen ska beslutas inom fyra veckor från verkställig- hetens början. Den ska innehålla de tre obligatoriska moment som framgår av lagen om verkställighet av ungdomsövervakning (möten 
  
 164 
  
 SOU 2024:39 
  
 Erfarenheterna hittills av ungdomsövervakning 
  
 med koordinatorn, inskränkningar i rörelsefriheten och drog- och alkoholförbud). Därutöver ska verkställighetsplanen innehålla de in- dividuella föreskrifter som gäller för den dömde. Det kan vara före- skrifter om boende, skolgång eller annan sysselsättning, fritid, miss- bruksbehandling, annan vård och behandling och andra åtgärder som syftar till att motverka att den dömde under verkställighetstiden återfaller i brott eller utvecklas ogynnsamt på annat sätt. I samtliga fall fanns det föreskrift om skolgång, medan de individuella före- skrifterna i övrigt varierade. 
  
 Verkställighetsplanen är inte något statiskt dokument. Kriminal- vården ska minst var åttonde vecka följa upp verkställighetsplanen. Vid behov ska den justeras. Vid uppföljningen ska Kriminalvården samverka med socialtjänsten och vid behov även med andra myndig- heter och aktörer. 
  
 9.2.3Rörelseinskränkningarna 
  
 Formen av rörelseinskränkning 
  
 Enligt rapporten har helghemarrest varit den vanligaste formen av rörelseinskränkning. Det innebär en föreskrift om att den dömde inte får lämna hemmet mellan klockan 18.00 på fredagar och klockan 
  
 07.00på lördag, mellan klockan 18.00 på lördag och klockan 07.00 på söndag och mellan klockan 18.00 på söndag och klockan 07.00 på måndag. Den formen av rörelseinskränkning har använts i 86 pro- cent av fallen. I 11 procent av fallen hade de dömda en motsvarande skyldighet att befinna sig i bostaden, men under andra tider. Reste- rande 3 procent hade en geografiskt begränsad zon som rörelsein- skränkning (rapporten s. 19). 
  
 De obligatoriska prövningarna 
  
 Kriminalvården är skyldig att efter halva verkställighetstiden pröva om rörelseinskränkningarna kan begränsas. Efter två tredjedelar av verkställighetstiden ska Kriminalvården pröva om inskränkningarna i rörelsefriheten kan upphöra helt. I 44 procent av de undersökta verkställigheterna minskades rörelseinskränkningarna vid halvtids- prövningen och upphörde helt vid tvåtredjedelsprövningen. Om de 
  
 165 
  
 Erfarenheterna hittills av ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 prövningar som gjorts senare i verkställigheten räknas med hade 65 procent av de dömda fått antingen minskad eller borttagen rörel- seinskränkning vid verkställighetens slut (rapporten s. 20 f.). 
  
 I de flesta fall där Kriminalvården beslutade att inskränkningarna kunde minskas, innebar det att helghemarresten bara gällde varannan vecka (rapporten s. 15). 
  
 9.2.4Misskötsamhet och reaktionen på det 
  
 Alla avsteg från verkställighetsplanen räknas i princip som missköt- samhet. Så långt möjligt hanteras misskötsamhet inom ramen för de åtgärder som Kriminalvården får vidta. Om misskötsamheten trots det fortsätter meddelar Kriminalvården åklagaren, som antingen kan besluta om varning eller hos domstol väcka frågan om undanröjande av påföljden. 
  
 Av de 110 studerade fallen hade åklagare beslutat om varning vid 
  
 12 tillfällen. Domstol hade också utdelat varning vid 12 tillfällen i stället för att undanröja påföljden. 
  
 Åtta av domarna på ungdomsövervakning undanröjdes på grund av misskötsamhet. Av dem hade sju fall föregåtts av en varning från antingen åklagare eller domstol. Enligt Kriminalvården fanns det ett tydligt samband mellan de verkställigheter där ingen minskning av rörelseinskränkningen beslutades och att åklagare eller domstol vid- tog en åtgärd. 
  
 I de fall där ungdomsövervakningen undanröjdes bestämdes den nya påföljden i tre fall till sluten ungdomsvård, i tre fall till fängelse, i ett fall till skyddstillsyn och i ett fall till ungdomsvård (rapporten s. 21 f.). 
  
 Kriminalvården saknar statistik om huruvida de som har dömts till ungdomsövervakning har återfallit i brott. Det beror på att Kri- minalvårdens statistik om återfall i brott alltid omfattar en treårspe- riod efter det att den första påföljden helt har verkställts. 
  
 166 
  
 SOU 2024:39 
  
 Erfarenheterna hittills av ungdomsövervakning 
  
 9.2.5Utmaningar inför framtiden 
  
 Kriminalvården är i grunden positiv till den nya påföljden, som fyllt en lucka i påföljdssystemet, men pekar på några utmaningar som finns. Den största utmaningen har varit att möta en i allt väsentligt helt ny klientgrupp i form av barn och unga. 
  
 En annan utmaning är att det krävs ett mycket nära samarbete mellan Kriminalvården och socialtjänsten, samtidigt som myndig- heterna arbetar med utgångspunkt i olika lagstiftningar som i sin tur bygger på skilda synsätt. Det innebär att myndigheterna kan komma till olika uppfattningar i frågor som är viktiga för verkställigheten, framför allt vad som är en lämplig boendemiljö för den som har helg- hemarrest (rapporten s. 27). 
  
 9.2.6Några röster från ungdomar som dömts till ungdomsövervakning 
  
 Av rapporten framgår att även de ungdomar som fått uttrycka sina tankar kring påföljden har varit positiva. En ungdom som har haft ungdomsövervakning säger att ”ungdomsövervakning är mycket bättre än sluten ungdomsvård eftersom man kan gå kvar i skolan”. Ungdomen berättar också att samtalen med koordinatorn på frivår- den medfört ”ett sätt att tänka och vad jag kan göra för att lugna ner mig om jag hamnar i en situation då jag blir upprörd”. En annan ung- dom säger att det varit bra att träffa frivården och att det ”känns som att prata med en psykolog”. En ungdom berättar att ”SiS hade varit 1000 gånger värre, då jag varit bland andra kaospersoner, nu kan jag bo med normala människor”. En ungdom berättar att samtalen med frivården innebar att ”jag fick hjälp med att bli drogfri” och ”jag kunde prata fritt, jag har lärt mig min läxa och jag kommer inte göra något dumt igen”. Vidare berättar ungdomen i fråga att ungdoms- övervakningen ”har gett mig rutiner och sånt” (rapporten s. 23 f.). 
  
 9.3Nuläget 
  
 Utredningen har vid besök hos Kriminalvården fått en komplette- rande bild av hur påföljden har fungerat under den tid som har för- flutit sedan rapporten upprättades. 
  
 167 
  
 Erfarenheterna hittills av ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 Under år 2023 meddelades 183 domar där påföljden bestämdes till ungdomsövervakning. Det första kvartalet 2024 har 61 domar meddelats där påföljden bestämts till ungdomsövervakning. Inom Kriminalvården är man fortfarande mycket positiva till påföljden. Numera är den spridd över hela landet och därmed även kunskapen om påföljden och erfarenheterna av den. 
  
 Verkställighet av ungdomsövervakning är emellertid mycket mer resurskrävande än t.ex. verkställighet av skyddstillsyn, särskilt med hänsyn till den tid som varje handläggare lägger på frågor relaterade till påföljden. Som en följd av kravet på mycket tät kontakt med den dömde hanterar en handläggare, koordinatorn, bara fyra ungdoms- övervakningar samtidigt. Även andra faktorer som bl.a. den elektro- niska övervakningen, kontroller av att drog- och alkoholförbudet följs och fler föreskrifter om exempelvis skola och fritid som ska följas upp leder till att påföljden är resurskrävande. Vidare är utred- ningen av den dömdes situation mer ingående än den som görs för vuxna lagöverträdare. Under utredningen görs en bedömning av ris- ker i den dömdes liv, behov och skyddande faktorer. Vidare upprät- tas en nätverkskarta. Det görs även drogtest. En annan viktig del av utredningen är hembesök tillsammans med socialtjänsten och möten med vårdnadshavarna. Utredningen syftar till att verkställighetspla- nen ska vara väl anpassad till den dömde. Att såväl vårdnadshavarna som socialtjänsten är involverade under utredningen säkerställer att relevanta omständigheter kommer fram. Det är viktigt att det förs en dialog om vilka utmaningar den dömde står inför, särskilt om det finns viss problematik i hemmet, eftersom den dömde kommer att vara tvungen att vistas där under en stor del av helgerna. När det gäller boendefrågan är det socialtjänsten som har ansvaret för att den dömdes boende är lämpligt och, om så inte är fallet, att se till att han eller hon placeras i en annan lämpligare boendemiljö. 
  
 Kriminalvården anser att just den faktorn att ungdomsövervak- ningen är resurskrävande är det som gör den så framgångsrik. Det är mycket bra med den stora verktygslådan, som gör att påföljden kan individanpassas och att myndigheten kan göra justeringar löpande under hela verkställigheten. Koordinatorerna upplever arbetet med de dömda som mycket meningsfullt och att det i många fall finns en möjlighet att påverka dem åt rätt håll. 
  
 168 
  
 SOU 2024:39 
  
 Erfarenheterna hittills av ungdomsövervakning 
  
 I sammanhanget kan noteras att det ännu inte finns någon mot- svarande utvärdering från socialtjänsten om vad påföljden innebär för deras arbete med unga lagöverträdare. 
  
 Utredningen har även besökt frivården i Stockholms stad och där träffat två koordinatorer. Koordinatorerna delade den bedömning som framgår av Kriminalvårdens rapport och framhöll hur menings- fullt de upplever det att arbeta med dem som verkställer ungdoms- övervakning. Utredningen fick vid det tillfället även möjlighet att träffa en ungdom, som var i slutet av sin verkställighet av ungdoms- övervakning och som var på frivården för möte med sin koordinator. Även den dömde tyckte att påföljden hade varit mycket bra, särskilt genom att den hade gett struktur i livet och underlättat skolgången. 
  
 9.4Rättspraxis 
  
 9.4.1NJA 2022 s. 1071 
  
 Högsta domstolen har i ett fall prövat frågan om påföljden bör vara ungdomsövervakning. Fallet rörde en  
 16-åring 
  som gjort sig skyldig till bl.a. våldtäkt mot barn. 
  
 A, som vid tidpunkten för brotten var 16 år, åtalades för utnytt- jande av barn för sexuell posering bestående i att han instruerat en  
 12-åring 
  att posera naken och skicka bilder eller videor till honom. Vidare åtalades han för våldtäkt mot barn mot samma  
 12-åring. 
  Brot- tet bestod i att han hade fört in ett finger i hennes underliv, genom- fört vaginalt samlag med henne och förmått henne att utföra oralsex på honom. Gärningarna påstods vara uppsåtliga. Han hade enligt åta- let åtminstone varit oaktsam beträffande den förhållandet att måls- äganden var under 15 år. 
  
 Tingsrätten fann åtalet styrkt och konstaterade att det inte varit fråga om en sådan relation som gjorde att åtalet för våldtäkt mot barn kunde rubriceras som sexuellt utnyttjande av barn. Det samlade straffvärdet på brottsligheten låg en bit över två års fängelse. Efter- som A var ostraffad skulle enligt tingsrätten ungdomsövervakning vara en alltför ingripande påföljd. I stället dömdes A till ungdoms- vård med särskild föreskrift att följa ett ungdomskontrakt som in- nebar behandlingssamtal vid tolv tillfällen, en timme åt gången. På- följden förenades med ungdomstjänst i 110 timmar. 
  
 169 
  
 Erfarenheterna hittills av ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 A överklagade och yrkade att åtalet skulle ogillas. Även åklagaren överklagade och yrkade att hovrätten skulle döma A till ungdoms- övervakning. Hovrättens majoritet ansåg att de planerade insatserna inte var tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighetens straff- värde och art och dömde A i enlighet med åtalet till ungdomsöver- vakning i sju månader. Minoriteten fastställde tingsrättens dom. 
  
 A överklagade och yrkade att Högsta domstolen skulle fastställa tingsrättens dom i påföljdsdelen. Riksåklagaren motsatte sig änd- ring. Högsta domstolen meddelade prövningstillstånd i fråga om på- följden. 
  
 Högsta domstolen, som inte gjorde någon annan bedömning än underinstanserna i fråga om brottslighetens straffvärde och straff- mätningsvärde, konstaterade att det föreslagna ungdomskontraktet inte var en tillräckligt ingripande påföljd med hänsyn till brottslig- hetens straffmätningsvärde och art. Det gällde även med beaktande av möjligheten att förena ungdomsvården med ungdomstjänst. Högsta domstolen noterade också att en verkställighetsplan för ung- domsövervakning kunde innehålla föreskrifter om sådana behand- lingssamtal som hade föreslagits i ungdomskontraktet. Högsta dom- stolen fastställde hovrättens domslut och dömde A, som vid domen hade fyllt 18 år, till ungdomsövervakning i sju månader. 
  
 9.4.2Högsta domstolens dom ”Ungdomsövervakning och frihetsberövande” 
  
 Högsta domstolen har i avgörandet ”Ungdomsövervakning och fri- hetsberövande” prövat om, och i så fall i vilken utsträckning, ung- domsövervakning kan anses vara verkställd genom tid som frihets- berövad (Högsta domstolens dom den 19 december 2023 i mål B  
 5436–23). 
  
 O, som vid tillfället för brottet var 16 år, åtalades bland annat för grovt vapenbrott bestående i att han tillsammans och i samförstånd med en annan person hade innehaft en delvis  
 3D-printad 
  halvauto- matisk pistol utan att ha rätt till det. Tingsrätten fann åtalet styrkt i den delen och bedömde vapenbrottet som grovt med hänvisning till att vapnet var av särskilt farlig beskaffenhet och hade innehafts i en miljö där det typiskt sett kunde befaras komma till brottslig använd- ning. Tingsrätten fann att straffvärdet motsvarade två års fängelse och att straffmätningsvärdet, med hänsyn till att O vid gärningstill- 
  
 170 
  
 SOU 2024:39 
  
 Erfarenheterna hittills av ungdomsövervakning 
  
 fället var 16 år, motsvarade sex månaders fängelse. Tingsrätten ansåg att ungdomsvård med ett ungdomskontrakt som motsvarade fyra månaders ungdomsbehandling med möten på en familjemottagning inte var en tillräckligt ingripande påföljd. Det gällde även om påfölj- den skulle kombineras med ungdomstjänst. Påföljden bestämdes därför till sex månaders ungdomsövervakning. 
  
 O överklagade och yrkade att han i första hand skulle frikännas från det grova vapenbrottet och i andra hand att hovrätten skulle be- döma vapeninnehavet som brott av normalgraden. Han yrkade även att hovrätten under alla förhållanden skulle lindra straffet. Även åklagaren överklagade och yrkade att O skulle dömas för brott som han frikänts för i tingsrätten och till följd av det, att ungdomsöver- vakningen skulle förlängas. Hovrätten fastställde tingsrättens dom. 
  
 O överklagade och yrkade att Högsta domstolen skulle bestäm- ma påföljden till ungdomsvård. Om Högsta domstolen skulle fast- ställa påföljden till ungdomsövervakning yrkade O att påföljden skulle anses helt eller delvis verkställd genom den tid som han hade varit frihetsberövad i målet. Riksåklagaren motsatte sig ändring av domen och anförde att en avräkning skulle riskera att leda till att syftet med påföljden gick förlorat. Högsta domstolen meddelade prövningstillstånd. 
  
 Högsta domstolen gjorde inte någon annan bedömning än under- instanserna när det gällde frågorna om rubricering, straffvärde och straffmätning. Vidare ansåg Högsta domstolen att påföljden skulle bestämmas till ungdomsövervakning även med beaktande av att O hade varit frihetsberövad i närmare tre månader (jfr ”Bussen i Öst- berga, NJA 2017 s. 531 p. 54). Högsta domstolen konstaterade att O hade varit frihetsberövad i målet i 83 dagar och att varken tingsrät- ten eller hovrätten hade berört frågan om ungdomsövervakningen till någon del skulle anses verkställd genom frihetsberövandet. Hög- sta domstolen konstaterade att när någon döms till ungdomsöver- vakning och, med anledning av de brott som prövats i målet eller som påföljden avser, har varit frihetsberövad under en sammanhäng- ande tid av minst 24 timmar ska ungdomsövervakningen normalt anses verkställd med det antal dagar som frihetsberövandet har på- gått. Med anledning av det ändrade Högsta domstolen hovrättens dom på det sättet att ungdomsövervakningen till en tid av 83 dagar ansågs vara verkställd genom den tid som O hade varit frihetsberö- vad i målet. 
  
 171 
  
 10Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 10.1Uppdraget 
  
 I uppdraget för utredningen ingår att överväga och ta ställning till om påföljden ungdomsövervakning ska kunna användas i fler fall än i dag och om påföljden bör förstärkas. I direktiven framhålls att det finns anledning att tro att vissa av de unga som i dag döms till ung- domstjänst eller ungdomsvård kan ha behov av sådana insatser som ungdomsövervakning innebär. Barn och unga som begår grova brott eller har kopplingar till kriminella nätverk bör kunna bemötas med rehabiliterings- och återfallsförebyggande åtgärder som liknar dem som används för vuxna. Det kan enligt direktiven ifrågasättas om socialnämndens insatser är tillräckliga för de lagöverträdarna. I vissa fall kan ungdomstjänst, ungdomsvård eller ungdomsvård i förening med ungdomstjänst vidare uppfattas som en otillräcklig reaktion på brottsligheten, framför allt ur brottsoffrets perspektiv. Det bör där- för övervägas om påföljden ungdomsövervakning bör kunna dömas ut i fler fall, t.ex. i vissa fall där påföljden i dag bestäms till ungdoms- tjänst eller ungdomsvård. 
  
 10.2Tillämpningsområdet för ungdomsövervakning 
  
 10.2.1Det nuvarande tillämpningsområdet 
  
 Utredningen har i kapitel 8 beskrivit påföljden ungdomsövervak- ning och de rättsliga regler som gäller för den. Som har nämnts där regleras förutsättningarna för ungdomsövervakning i dag i 32 kap. 
  
 3a § brottsbalken. För en utförligare beskrivning av påföljden hänvi- sas till kapitel 8 och till prop. 2019/20:118. 
  
 173 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 Som framgår i det följande (se avsnitt 10.3.2) föreslår utredning- en att nuvarande 32 kap. 3 § brottsbalken ska upphöra att gälla. Det medför att regleringen om ungdomsövervakning, efter en omnum- rering av bestämmelserna i kapitlet, kommer att finnas i 32 kap. 3 § och att 32 kap. 3 a § i framtiden kommer att reglera utvidgad ung- domsövervakning. 
  
 10.2.2Valet mellan olika ungdomspåföljder i dag 
  
 Turner 
  
 Som nyss nämnts kan ungdomsövervakning komma i fråga först när varken ungdomsvård (se avsnitt 5.2.2) eller ungdomstjänst (se av- snitt 5.2.3) är tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighetens straffvärde och art samt den unges tidigare brottslighet. 
  
 Ungdomsvård ska väljas som påföljd om den unge har ett särskilt behov av vård eller annan åtgärd enligt socialtjänstlagen eller LVU och påföljden är tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighe- tens straffvärde och art samt den unges tidigare brottslighet. Om det finns ett sådant behov av vård har ungdomsvård företräde framför ungdomstjänst. Åtgärderna ska framgå av ett ungdomskontrakt eller en vårdplan, beroende på vilken lag vården grundar sig på. Frågan om ungdomsvård är tillräckligt ingripande bedöms utifrån innehållet i de föreslagna åtgärderna. Om de planerade åtgärderna inte kan sägas vara tillräckligt ingripande i förhållande till brottsligheten, kan dom- stolen förena ungdomsvården med böter eller ungdomstjänst, för att på så vis skapa proportionalitet mellan brottsligheten och påföljden. Det finns inte några tydliga uttalanden i förarbetena om vid vilket straffmätningsvärde det är uteslutet att välja ungdomsvård. Domsto- len får i det enskilda fallet göra en bedömning av hur ingripande den föreslagna vården är. När det gäller ungdomsvård med stöd av LVU kan påföljden tillämpas vid högre straffmätningsvärden än vid åtgär- der med stöd av socialtjänstlagen. Straffmätningsvärden som uppgår till omkring fängelse i två år har diskuterats som möjligt i litteraturen (se Wright och Smith s. 571 f.). Ungdomsvård vid ett så högt straffmätningsvärde måste dock enligt utredningens mening utgöra undantagsfall (jfr NJA 2022 s. 1071, se avsnitt 9.4.1). 
  
 174 
  
 SOU 2024:39 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 Ungdomstjänst 
  
 När det inte finns förutsättningar för ungdomsvård kan påföljden bestämmas till ungdomstjänst. Ett krav för att domstolen ska kunna välja ungdomstjänst som påföljd är att påföljden är lämplig med hän- syn till den unges person och övriga omständigheter. Domstolen måste alltså alltid göra en lämplighetsbedömning. Ett ytterligare krav är att ungdomstjänst anses vara tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighetens straffvärde och den unges tidigare brottslighet. Utgångspunkten enligt praxis är att ungdomstjänst som självständig påföljd kan anses vara tillräckligt ingripande om det fängelsestraff som den unge med hänsyn till bl.a. dennes ålder skulle ha dömts till i det särskilda fallet inte överstiger sex månader (NJA 2007 s. 636). Antalet timmar ungdomstjänst ska bestämmas med utgångspunkt i straffvärdet och andra omständigheter som är relevanta för straff- mätningen. Antalet ska vara lägst 20 och högst 150 timmar. 
  
 10.2.3Behovet av förändring 
  
 Utredningens bedömning: Påföljden ungdomsövervakning fun- gerar i allt väsentligt väl. Det finns dock skäl att överväga om på- följden kan förbättras och om den kan tillämpas i fler fall. 
  
 Skälen för utredningens bedömning 
  
 Påföljden har fungerat väl 
  
 I kapitel 9 har utredningen redovisat erfarenheterna av hur ung- domsövervakning har använts och fungerat hittills. Även om det än så länge inte finns någon forskning på området och bedömningsun- derlaget är begränsat finns det skäl att anta att påföljden fungerar väl och har fyllt den lucka i påföljdssystemet mellan ungdomsvård och ungdomstjänst å ena sidan och sluten ungdomsvård å andra sidan som den var tänkt att fylla (Nya påföljder, SOU 2012:34, band 3, s. 594 f. och Nya ungdomspåföljder, Ds 2017:25, s. 70 f.). 
  
 Påföljden förefaller ge goda möjligheter att agera mot barns och ungas brottslighet med såväl lämpliga åtgärder som effektiva kon- trollverktyg. Påföljden i sig har flera starkt brottsförebyggande in- 
  
 175 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 slag inbyggda. Det gäller både de obligatoriska och de fakultativa in- slagen i verkställighetsplanen. Som exempel kan nämnas förbudet mot att använda droger och alkohol under verkställighetstiden, helg- hemarrest, täta träffar med en särskilt utsedd koordinator och inslag av vård och behandling. Det är vidare positivt att även barn och unga får tillgång till Kriminalvårdens breda och evidensbaserade program- utbud i de delar som myndigheten bedömer att programmen är lämpliga för unga lagöverträdare. Det är även värt att framhålla att det inte finns något hinder mot att Kriminalvården föreskriver att ett av socialtjänstens program ska användas i stället, i de fall där det bedöms vara lämpligare. 
  
 Påföljden behöver anpassas till brottsutvecklingen 
  
 Som har beskrivits i direktiven till utredningen råder det just nu en utmanande situation i Sverige när det gäller brottsutvecklingen bland unga lagöverträdare med koppling till kriminella nätverk. Regering- en har i olika sammanhang framhållit att det krävs ytterligare insatser mot kriminella nätverk och annan organiserad brottslighet och tagit initiativ till ett flertal utredningar. 
  
 När det gäller unga lagöverträdare med koppling till gängkrimi- nalitet är, som framhålls i direktiven, utvecklingen oroande. Utred- ningen avser, som framgått av avsnitt 3.7.1, att gå närmare in på brottsutvecklingen i slutbetänkandet. Inte minst det grova våld och den otrygghet som brottsutvecklingen har fört med sig är en utma- ning för samhället. Den typ av brottslighet som det är fråga om kan göra det extra svårt för unga lagöverträdare att bryta sitt beteende. Det är då viktigt att se till att unga lagöverträdare inte exponeras för kontakter med andra kriminella. Rätt utformad kan ungdomsöver- vakning spela en viktig roll för att stödja den som vill lämna en de- struktiv livsstil. Samtidigt innehåller påföljden betydligt mer ingri- pande inslag i den dömdes liv än andra ungdomspåföljder i frihet. 
  
 Det är inte heller ovanligt att unga lagöverträdare har dömts tidi- gare eller har meddelats straffvarningar. Återfallsrisken för sådana unga anses vara klart förhöjd. Det innebär att det blir än viktigare för unga lagöverträdare vilken påföljd de döms till och vilka stödjande och motiverande inslag påföljden har. Det är därför viktigt att på- följden i stor utsträckning har möjlighet till individanpassning. 
  
 176 
  
 SOU 2024:39 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 Mot den bakgrunden är det särskilt angeläget att de påföljder som finns för unga lagöverträdare är tillräckligt ingripande både för att bryta en kriminell bana och för att accepteras som en rimlig påföljd för brottsligheten. Ungdomsövervakning som påföljd blir som tidi- gare nämnts först aktuell vid straffmätningsvärden som uppgår till minst sex månaders fängelse, efter det att hänsyn har tagits till den tilltalades ålder. Då rör det sig om allvarlig brottslighet, särskilt eftersom ungdomsreduktionen är beaktad i straffmätningsvärdet. Det är därför viktigt att ungdomsövervakning utvecklas i ljuset av hur brottsligheten utvecklas, för att påföljden ska fortsätta att utgöra ett trovärdigt och tillräckligt ingripande påföljdsalternativ. För att det ska vara fallet kan det vara något i lagstiftningen som behöver förändras. 
  
 De sociala insatserna 
  
 De insatser som den unge kan ges inom ramen för socialtjänsten kan delvis vara samma insatser som sätts in vid ungdomsövervakning. Kriminalvården har dock en helt annan verktygslåda än den som socialtjänsten förfogar över, med olika kontrollmekanismer som kan bidra till att minska återfallsrisken och verka för att den unge åter- anpassas till ett liv utan kriminalitet. Det är också värt att notera att ungdomsövervakning inte hindrar att socialtjänstens verktyg an- vänds utan tvärtom. Ungdomsövervakningen kan i de fallen fungera som ett extra lager av samhällsåtgärder. De behov som många unga har av tidiga insatser mot sin brottslighet tillgodoses enligt utred- ningens mening bättre med en mer strukturerad och mer ingripande påföljd än ungdomsvård. Det är med andra ord viktigt att även från det perspektivet se över bestämmelserna om ungdomsövervakning och påföljdens tillämpningsområde, för att se om det är något i lag- stiftningen som kan behöva förändras. 
  
 Det förhållandet att det alltid är fråga om allvarlig brottslighet när ungdomsövervakning blir aktuell talar i samma riktning. Den unge är då inte sällan i behov av de insatser mot återfall i brott som Kri- minalvården tillhandahåller. Samtidigt bör det betonas att det pågår flera lagstiftningsprojekt inom den sociala sektorn som också syftar till att ge unga lagöverträdare bättre stöd för att komma ifrån krimi- nalitet. En fråga som kan komma att utredas är möjligheten att an- 
  
 177 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 vända elektronisk övervakning vid vård enligt LVU. De åtgärder som omfattas av lagstiftningsprojekten inom den sociala sektorn kan emellertid inte – annat än på längre sikt – få sådana effekter på unga lagöverträdare att de motsäger behovet av att se över påföljden. 
  
 Socialstyrelsen har utarbetat en handbok som närmare utvecklar vilka sociala insatser som kan behöva göras för unga lagöverträdare (Barn och unga som begår brott, Handbok för socialtjänsten). 
  
 Synpunkter från Kriminalvården 
  
 Det kan även nämnas att Kriminalvården vid möte med utredningen har påtalat att regleringen av rörelseinskränkningarna vid ungdoms- övervakning behöver vara mer flexibel. Det skulle ge Kriminalvården ett större utrymme att anpassa verkställigheten i det enskilda fallet. Det behövs för att myndigheten ska kunna arbeta mer brottsföre- byggande och minska riskerna för att den unge ska återfalla i brott såväl under verkställighetstiden som efteråt. Myndigheten har som exempel nämnt att det i vissa fall kan vara lämpligare och effektivare att kombinera en viss utformning av en hemarrest med ett förbud mot att vistas i ett särskilt område. I dagsläget saknas det möjlighet att besluta om en kombination av hemarrest och förbud mot att vis- tas i vissa områden vid ungdomsövervakning. Med anledning av den synpunkten bör det övervägas om dagens reglering av rörelsein- skränkningarna är ändamålsenlig. 
  
 10.3Ungdomsövervakning i fler fall 
  
 10.3.1Effekterna av minskad ungdomsreduktion 
  
 Utredningens bedömning: Den ändrade ungdomsreduktionen leder med automatik till att ungdomsövervakning kommer att väljas som påföljd i fler fall. 
  
 Skälen för utredningens bedömning: Utredningen har, i enlighet med direktiven, i avsnitt 7.3.4 föreslagit att den s.k. ungdomsreduk- tionen ska minska för lagöverträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år. Den förändring av ungdomsreduktionen som utredningen föreslår inne- bär inte att principerna för påföljdsvalet eller tillämpningsområdet 
  
 178 
  
 SOU 2024:39 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 för de särskilda ungdomspåföljderna förändras. Däremot påverkas utrymmet för att tillämpa de olika påföljderna i förhållande till vissa brott, eftersom straffmätningsvärdena generellt kommer att bli högre om utredningens förslag genomförs. 
  
 Redan som en effekt av utredningens förslag i fråga om ungdoms- reduktion kommer ungdomsövervakning att tillämpas i fler fall än i dag. Det beror alltså på att straffmätningsvärdena generellt blir högre. Därmed kommer påföljder – som med dagens lagstiftning kan tillämpas för vissa brott – inte längre att kunna användas, eftersom de inte kommer att anses vara en tillräckligt ingripande reaktion mot brottet i fråga. Påföljden ungdomstjänst, som i dag används vid straffmätningsvärden upp till fängelse i sex månader, kommer där- med att få ett annat tillämpningsområde än hittills för brott som med nuvarande praxis har ett förhållandevis lågt straffmätningsvärde. Tillämpningsområdet för ungdomsvård är inte avgränsat på samma sätt som det är för ungdomstjänst, vilket innebär att den påföljden kan tillämpas även vid högre straffmätningsvärden. Frågan om ung- domsvård är en tillräckligt ingripande påföljd bedöms utifrån inne- hållet i de föreslagna åtgärderna. En sannolik utveckling är att de fö- reslagna åtgärderna oftare kommer att bedömas vara otillräckliga, när straffmätningsvärdena blir högre. En följd av den ändrade ung- domsreduktionen kan därför förväntas bli att ungdomsövervakning kommer att tillämpas i fler fall där påföljden tidigare har bestämts till ungdomstjänst eller ungdomsvård. 
  
 Följande exempel kan tjäna som utgångspunkt för att närmare belysa effekterna av den minskade ungdomsreduktionen. 
  
 Ett brott, som hittills har haft ett straffmätningsvärde motsva- rande fyra månaders fängelse för en  
 15-åring 
  (baserat på ett straff- värde för en vuxen motsvarande drygt ett och ett halvt års fängelse), får enligt utredningens förslag i avsnitt 7.3.4 i en majoritet av fallen ett straffmätningsvärde motsvarande fängelse i sju till åtta månader. Det innebär att det inte längre går att döma till ungdomstjänst i de fallen och att straffmätningsvärdet i stället ligger inom tillämpnings- området för ungdomsövervakning. För en  
 16-åring 
  respektive en 17- åring blir straffmätningsvärdet för ett brott, som hittills har haft ett straffmätningsvärde motsvarande fängelse i fyra månader, i en majo- ritet av fallen omkring tio månaders fängelse (baserat på ett straff- värde för en vuxen om fängelse i ett år och fyra månader för 16- åringen och fängelse i ett år för  
 17-åringen). 
  Det innebär även i de 
  
 179 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 fallen att det inte längre går att döma till ungdomstjänst och att straffmätningsvärdet i stället ligger inom tillämpningsområdet för ungdomsövervakning. 
  
 På motsvarande sätt får ett brott, som hittills har haft ett straff- mätningsvärde motsvarande sex månaders fängelse för en  
 15-åring 
  (baserat på ett straffvärde för en vuxen motsvarande fängelse i två år och sex månader), i en majoritet av fallen ett straffmätningsvärde om ett års fängelse, vilket innebär att ungdomstjänst normalt inte längre är aktuell som påföljd. Däremot kan ungdomsövervakning väljas som påföljd. För en  
 16-åring 
  (baserat på ett straffvärde för en vuxen om fängelse i två år) respektive en  
 17-åring 
  (baserat på ett straffvärde för en vuxen om fängelse i ett år och sex månader) förändras straff- mätningsvärdet i en majoritet av fallen från motsvarande sex måna- ders fängelse till fängelse som överstiger ett år. Det innebär att inte heller ungdomsövervakning kommer att kunna väljas som påföljd för  
 16-åringar 
  och  
 17-åringar 
  vid straffmätningsvärden som hittills har legat omkring sex månaders fängelse. 
  
 10.3.2Ungdomsövervakning i stället för ungdomsvård 
  
 Utredningens förslag: Möjligheten att förena ungdomsvård med ungdomstjänst eller dagsböter enligt nuvarande 32 kap. 3 § brottsbalken tas bort. 
  
 Utredningens bedömning: Genom att ungdomsvård inte längre kan förenas med antingen ungdomstjänst eller dagsböter kom- mer påföljden inte längre att vara en tillräckligt ingripande påföljd i fler fall. Ungdomsövervakning kommer därmed att dömas ut i fler fall där påföljden tidigare hade blivit ungdomsvård förenad med ungdomstjänst eller dagsböter. 
  
 Skälen för utredningens förslag och bedömning 
  
 När andra påföljder inte är tillräckligt ingripande 
  
 Om domstolen finner att en viss gärning har ett straffmätningsvärde som uppgår till sex månaders fängelse har domstolen i huvudsak möjlighet att välja mellan att bestämma påföljden till ungdomsvård 
  
 180 
  
 SOU 2024:39 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 eller ungdomstjänst. Ungdomsvård får dömas ut endast om social- tjänstens planerade åtgärder, i förekommande fall i förening med ungdomstjänst eller böter, kan anses vara tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighetens straffvärde och art samt den unges tidi- gare brottslighet. Rätten får döma till ungdomstjänst om påföljden kan anses vara tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighetens straffvärde och den unges tidigare brottslighet och det inte finns skäl för att döma till ungdomsvård. 
  
 När det gäller ungdomsövervakning krävs det enligt 32 kap. 3 a § brottsbalken att domstolen anser att varken ungdomsvård eller ung- domstjänst är tillräckligt ingripande, med hänsyn till brottslighetens straffvärde och art och den unges tidigare brottslighet, för att påfölj- den ska kunna bestämmas till ungdomsövervakning. 
  
 Viktigt att kunna individanpassa påföljden för unga lagöverträdare 
  
 Särskilt när det gäller unga lagöverträdare behöver påföljden kunna anpassas till hans eller hennes förutsättningar och behov. Unga lag- överträdare har också generellt sett ett särskilt behov av struktur i sitt vardagsliv. Det är samtidigt viktigt att beakta att inte påföljden riskerar att driva den unga lagöverträdaren i fel riktning. 
  
 När det gäller ungdomsvård, som är ett alternativ till ungdoms- övervakning, finns det stora möjligheter till individanpassning av på- följden och påföljden i sig syftar till att den dömde ska få nödvändigt stöd och vid behov vård. Påföljden kan även förstärkas med antingen ungdomstjänst eller böter, om det behövs för att den ska vara en proportionerlig påföljd med hänsyn till brottet. Det finns inte några tydliga uttalanden i förarbetena om vid vilket straffmätningsvärde som det är uteslutet att välja ungdomsvård. Domstolen får därför i det enskilda fallet bedöma hur ingripande den föreslagna vården är. I litteraturen har straffmätningsvärden som uppgår till två års fäng- else diskuterats som möjliga (se Wright och Smith s. 571 f. och avsnitt 10.2.2). Ungdomsvård vid ett så högt straffmätningsvärde måste dock – som tidigare nämnts – utgöra undantagsfall och endast vara möjlig om vården i sig har tydliga tvångsinslag som exempelvis vård enligt LVU (jfr NJA 2022 s. 1071, avsnitt 9.4.1). Ungdomsvård är med andra ord en möjlig påföljd i hela det spann där ungdoms- 
  
 181 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 övervakning kan dömas ut, beroende på vårdplanens eller ungdoms- kontraktets utformning m.m. 
  
 Även om ungdomsvård innefattar vård som avser att möta den dömdes behov, saknas flera av de åtgärder som kan motverka återfall i brott och som finns vid ungdomsövervakning. Som exempel kan nämnas de obligatoriska inslagen med drog- och alkoholförbud och någon form av rörelseinskränkningar som övervakas elektroniskt. Det finns dessutom stora möjligheter att förstärka ungdomsöver- vakning genom föreskrifter inom en rad olika områden anpassade till den dömdes behov. 
  
 En fördel med ungdomsövervakning är att påföljden verkställs av Kriminalvården, som har stor erfarenhet av verkställighet av straff och har ett omfattande samarbete med socialnämnden i respektive kommun. Kriminalvården ska också utse en särskild koordinator till stöd för den dömde. Allt som nu nämnts om ungdomsövervakning- ens innehåll ger påföljden en större bredd än ungdomsvård och ökar också förutsättningarna för att påföljden motverkar minska risken att den dömde begår nya brott. 
  
 I sammanhanget kan också nämnas att det enligt Kriminalvårdens rapport är ungefär en tredjedel av de som har dömts till ungdoms- övervakning som samtidigt har en pågående insats enligt LVU. Ung- domarna kan då vara placerade på institution eller bo kvar i det egna hemmet, samtidigt som de ska följa den vårdplan som socialtjänsten har upprättat. Det är med andra ord inget hinder för ungdomsöver- vakning att det redan pågår en parallell vård inom socialtjänsten. Ungdomsövervakningen blir då i stället, som redan konstaterats, ett ytterligare lager av samhällsåtgärder för den dömde. 
  
 Ungdomsövervakning i stället för ungdomsvård i förening med ungdomstjänst eller dagsböter 
  
 Av nuvarande 32 kap. 3 § brottsbalken framgår att rätten får förena ungdomsvård med antingen ungdomstjänst eller dagsböter, om det behövs med hänsyn till brottslighetens straffvärde eller art eller den tilltalades tidigare brottslighet. Det högsta antal dagsböter som får dömas ut uppgår till tvåhundra. Böter får dömas ut oavsett om det har föreskrivits för brottet eller inte. Det framgår vidare av paragra- fen att i valet mellan ungdomstjänst och böter som tilläggspåföljd ska ungdomstjänst väljas, om den påföljden inte är alltför ingripande. 
  
 182 
  
 SOU 2024:39 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 Påföljdskombinationen ungdomsvård och ungdomstjänst döms ut i ett hundratal fall per år. 
  
 I förarbetena framhålls att möjligheten att förena ungdomsvård med antingen ungdomstjänst eller dagsböter utvidgar förutsättning- arna att döma till en vårdpåföljd och på så sätt även möjligheterna att undvika en frihetsberövande påföljd för unga lagöverträdare. Det bör dock framhållas att möjligheten att kombinera påföljderna in- fördes innan påföljdsalternativet ungdomsövervakning infördes. 
  
 Unga lagöverträdare har inte sällan olika sociala problem. När det gäller dagsböter kan det enligt förarbetena till införandet av ung- domstjänst som påföljd därför antas att vissa inom den gruppen har särskilda svårigheter att betala böterna. Böter kan medföra långtgå- ende konsekvenser ur ekonomisk och social synpunkt. Mot den bak- grunden framstår det som ändamålsenligt att minska användningen av böter och i stället döma till ungdomstjänst. Bötesstraffet saknar rehabiliterande inslag och medför inte några möjligheter att moti- vera den dömde att leva laglydigt. I förhållande till böter främjar en användning av ungdomstjänst mer målsättningen att vårdaspekten ska vara framträdande vid valet av ingripande mot unga lagöverträ- dare (se prop. 2005/06:165 s. 84). 
  
 Utredningen delar den bedömningen. Det bör också framhållas att böter inte sällan betalas av vårdnadshavarna, varför dagsböter i realiteten kan riskera att inte bli en egentlig påföljd för en ung lag- överträdare. Vidare måste beaktas att det för den som har missbruks- problem och sociala problem, vilket normalt är fallet med dem som döms till ungdomsvård, kan vara extra svårt, och inte sällan omöjligt, att utföra ungdomstjänst. Det medför en ökad risk för att påföljden kan behöva undanröjas, vilket har framhållits av företrädare för Åklagarmyndigheten. 
  
 När det är fråga om straffmätningsvärden om sex månaders fäng- else eller mer rör det sig om allvarlig brottslighet. De som döms till ungdomsvård i de fall där ungdomsvården i sig inte anses vara till- räckligt ingripande kan därför antas ha behov av såväl den struktur som de kontrollerande inslag som en ungdomsövervakning innebär. Utredningen anser att förstärkningsmomenten – ungdomstjänst och dagsböter – inte främjar den unges utveckling mot ett liv utan kri- minalitet och att det därför finns skäl för att bestämma påföljden till ungdomsövervakning i de fall där ungdomsvården inte är tillräckligt ingripande utan att förenas med någon tilläggspåföljd. Möjligheten 
  
 183 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 att förena ungdomsvård med antingen ungdomstjänst eller dagsbö- ter, eller båda, bör därför tas bort. Att en vårdplan eller ett ungdoms- kontrakt inte skulle anses vara tillräckligt ingripande när det rör sig om straffmätningsvärden upp till endast några få månaders fängelse måste enligt utredningens mening vara en förhållandevis ovanlig si- tuation. Det kan antas att bedömningen att vårdplanen eller ung- domskontraktet i sig inte är tillräckligt ingripande gäller främst i de fall där straffmätningsvärdet närmar sig sex månaders fängelse. Ung- domsövervakning bör i sådana fall kunna dömas ut trots att straff- mätningsvärdet inte uppgår till sex månader. 
  
 Undantagsfall kan finnas 
  
 Även om påföljden normalt ska bestämmas till ungdomsövervak- ning när påföljden inte bedöms kunna stanna vid den föreslagna ung- domsvården utan skulle ha krävt att ungdomsvården förenas med antingen ungdomstjänst eller dagsböter kan det finnas undantagsfall. Brottet kan t.ex. ha koppling till en funktionsnedsättning hos den unge. Det kan leda till att domstolen trots allt finner att det är bättre att bestämma påföljden till ungdomsvård i stället för ungdomsöver- vakning. Ytterligare ett exempel kan vara om någon kort innan 18- årsdagen begår ett mindre allvarligt brott och det framstår som lämp- ligare att välja en vuxenpåföljd, t.ex. en skyddstillsyn. 
  
 10.3.3Ungdomsövervakning vid återfall 
  
 Utredningens förslag: Rätten ska som skäl för ungdomsöver- vakning särskilt beakta om den unge tidigare har dömts till ung- domstjänst eller ungdomsvård. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
  
 Den nuvarande regleringen 
  
 Enligt 32 kap. 3 a § brottsbalken får rätten, som nyss nämnts, döma den som har begått brott innan han eller hon fyllt 18 år till ungdoms- övervakning om varken ungdomsvård eller ungdomstjänst är till- 
  
 184 
  
 SOU 2024:39 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 räckligt ingripande påföljder med hänsyn till brottslighetens straff- värde och art samt den unges tidigare brottslighet. Av förarbetena framgår att det kan bli aktuellt att döma till ungdomsövervakning i graverande återfallssituationer. Det kan då handla om brottslighet med ett straffmätningsvärde som något understiger sex månaders fängelse, men där även den unges tidigare brottslighet ska beaktas vid straffmätningen enligt 29 kap. 4 § brottsbalken. Det kan medföra att varken ungdomsvård eller ungdomstjänst bedöms vara tillräckligt ingripande påföljder. När det gäller den tidigare brottsligheten kan det röra sig om ett flertal återfall och att de övriga alternativen bland ungdomspåföljderna bedöms vara uttömda eller att det är fråga om återfall i allvarlig brottslighet, exempelvis rån eller grov misshandel (prop. 2019/20:118 s. 42). 
  
 Åtgärder för att motverka återfall 
  
 Redan den omständigheten att någon, trots en tidigare lagföring, be- går nya brott talar för att den unge har behov av den typ av åtgärder som ingår i ungdomsövervakning och som alltid innehåller en indi- vidanpassad verkställighetsplan och vissa obligatoriska moment. För att förhindra att unga återfaller i brott finns det några faktorer som verkar återhållande, även om det varierar från person till person hur betydelsefull en viss faktor är. Sådana faktorer kan t.ex. vara att inte ha något kriminellt umgänge, att sköta skola eller annan utbildning, rutinbrytande händelser (dock inte frihetsberövande), stödperson från socialtjänsten och samarbete mellan familj och rättsväsende (SOU 2023:44 s. 189 f., se även Strategiska brott bland ungdomar på  
 2010-talet 
  och faktorer av betydelse för att lämna ett kriminellt liv, Brå 2021:5, s. 54 f.). När det gäller möjligheten att förmå den unge att delta i aktiviteter som minskar risken för återfall har ungdoms- övervakning med sin bindande verkställighetsplan tydliga fördelar framför övriga påföljder som är anpassade för unga lagöverträdare. 
  
 Återfall beaktas inte i tillräcklig utsträckning i dag 
  
 Hittills har det, efter uttalanden i förarbetena, endast ansetts vara aktuellt att döma till ungdomsövervakning när den unge har gjort sig skyldig till graverande återfall. Med det har avsetts fall där det är 
  
 185 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 fråga om brottslighet med ett straffmätningsvärde som något under- stiger sex månaders fängelse, men där även den unges tidigare brotts- lighet ska beaktas vid straffmätningen. Det kan medföra att varken ungdomsvård eller ungdomstjänst bedöms vara tillräckligt ingripan- de (prop. 2019/20:118 s. 42). 
  
 En benägenhet att fortsätta att begå brott kan vara ett tecken på att den unge är på väg in i en kriminell livsstil och därför behöver en påföljd som är mer strukturerad och innehåller fler kontrollmoment än övriga ungdomspåföljder. Om en ung lagöverträdare, som tidi- gare har begått brott, gör sig skyldig till ett nytt brott kan inte heller de övriga ungdomspåföljderna normalt sett anses vara tillräckligt in- gripande. Det är därför lämpligt att ytterligare utvidga tillämpnings- området för ungdomsövervakning genom att genom att frångå för- arbetsuttalandena om att det ska vara fråga om graverande återfall i brott och ett straffmätningsvärde nära sex månader, för att domsto- len ska kunna bestämma påföljden till ungdomsövervakning. 
  
 Återfall bör mot den bakgrunden därför utgöra ett särskilt skäl för att bestämma påföljden till ungdomsövervakning när den unge tidigare har dömts till ungdomstjänst eller ungdomsvård. Det kan visserligen leda till att det kommer att dömas ut sex månaders ung- domsövervakning, vilket är den kortaste tiden för den påföljden, när det rör sig om ett återfall och straffmätningsvärdet för det nya brot- tet uppgår till några månaders fängelse. Med hänsyn till vikten av att vidta åtgärder som syftar till att den unges kriminella beteende ska brytas anser utredningen emellertid att det även i de fallen ofta är lämpligt att en ungdomsövervakning döms ut. 
  
 Ett återfall bör inte alltid leda till ungdomsövervakning 
  
 Det förhållandet att ungdomsövervakning normalt bör väljas som påföljd när det rör sig om återfall och en ungdomspåföljd tidigare har dömts ut innebär dock inte att så alltid bör vara fallet. Det finns nämligen situationer där ungdomsövervakning inte bör dömas ut, även om det rör sig om återfall. Det kan t.ex. vara fråga om ett brott med – i förhållande till ungdomsövervakningens ingripande karaktär 
  
 –alltför lågt straffvärde. En så ingripande påföljd kan då vara opro- portionerlig. Som exempel kan nämnas fall där den unge tidigare har dömts för ett brott på bötesnivå, exempelvis ringa narkotikabrott, 
  
 186 
  
 SOU 2024:39 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 till ungdomsvård och han eller hon på nytt gör sig skyldig till ett motsvarande brott. Det finns då inget som hindrar att rätten dömer ut ungdomsvård på nytt, om det är en lämplig påföljd. 
  
 Det kan också finnas fall där det har förflutit viss tid mellan brot- ten samtidigt som det nya brottet framstår som något av en engångs- företeelse, t.ex. om återfallet avser en helt annan typ av brott än den tidigare. Ytterligare ett exempel kan vara om någon kort innan 18- årsdagen begår ett mindre allvarligt brott och det framstår som lämp- ligare att välja en vuxenpåföljd, exempelvis skyddstillsyn. Det bör med andra ord finnas proportionalitet mellan återfallet och den på- följd som döms ut. 
  
 10.3.4Ungdomsövervakning vid organiserad eller systematisk brottslighet? 
  
 Utredningens bedömning: Tillämpningsområdet för ungdoms- övervakning bör inte utvidgas på det sättet att rätten som ett sär- skilt skäl för ungdomsövervakning ska beakta att det finns anled- ning att anta att en sådan påföljd skulle kunna avhålla den unge från brottslighet som utövas i organiserad form eller systema- tiskt. 
  
 Skälen för utredningens bedömning 
  
 Bör koppling till organiserad eller systematisk brottslighet vägas in? 
  
 Av utredningens direktiv framgår att organiserad brottslighet i gäng- miljö förekommer även bland yngre lagöverträdare och att det kan ifrågasättas bl.a. om de påföljder som används i dag är tillräckligt in- gripande för att bryta en kriminell bana. 
  
 När det gäller begreppet brottslighet i organiserad form finns det ingen definition i svensk rätt. Däremot finns det i 29 kap. 2 § 6 brottsbalken en försvårande omständighet som tar sikte på brott som har utgjort ett led i en brottslighet som utövats i organiserad form. Med brottslighet som utövats i organiserad form avses enligt förarbetena till den paragrafen brottslighet som har begåtts inom ra- men för en struktur där flera personer samverkat under en inte helt obetydlig tidsperiod för att begå brott. Det är inte tillräckligt att det 
  
 187 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 aktuella brottet har skett i samverkan. Personerna ska ha ingått i en sammanslutning eller ett nätverk av viss kontinuitet, vars syfte att begå brott sträckt sig längre än till enbart det ifrågavarande brottet, se Skärpta straff för allvarliga våldsbrott m.m., prop. 2009/10:147, s. 43. I kommentaren till bestämmelsen framgår att gängbrottslighet kan vara att anse som organiserad form. 
  
 Den försvårande omständigheten i 29 kap. 2 § 6 brottsbalken omfattar även brott som utgjort ett led i en brottslighet som utövats systematiskt. Med brottslighet som utövats systematiskt avses enligt förarbetena brottslighet där ett visst tillvägagångssätt upprepats ett flertal gånger av antingen en ensam gärningsman eller av flera perso- ner i samförstånd. Ett annat exempel är om flera personer rånat olika butiker eller banker och då gått till väga på ett likartat sätt vid varje tillfälle (prop. 2009/10:147 s. 43). Utöver de exempel som nämnts i förarbetena deltar unga lagöverträdare med koppling till kriminella nätverk inte sällan i bl.a. systematiska personrån för att avtvinga andra unga deras mobiltelefoner och jackor, i systematiska bedräge- rier och i narkotikaöverlåtelser. 
  
 När det gäller både organiserad och systematisk brottslighet som begås av unga lagöverträdare finns det ett tydligt behov av att den påföljd som väljs innehåller såväl kontrollerande moment som hjälp till struktur för den unge, för att påföljden ska verka för att han eller hon får ett socialt välfungerande liv. De unga lagöverträdare som be- går sådana brott har inte sällan ett särskilt behov av en påföljd som på ett påtagligt sätt adresserar de riskfaktorer som kan leda till kri- minalitet. Påföljden bör dessutom ha tydliga inslag av kontroll och en tydlig struktur. 
  
 Både systematiska skäl och risken för dubbelbeaktande talar emot 
  
 Att unga lagöverträdare, som anges i direktiven, allt oftare kan kny- tas till brottslighet som är organiserad eller bedrivs systematiskt kan tala för att ett särskilt skäl för att välja påföljden ungdomsövervak- ning skulle vara att det finns anledning att anta att en sådan påföljd skulle kunna ge den unge stöd och kontroll som bidrar till att han eller hon inte begår fler brott. En sådan lösning går emellertid emot systematiken för påföljdsvalet när det gäller unga lagöverträdare. Ungdomsövervakning ska väljas i de fall där varken ungdomsvård 
  
 188 
  
 SOU 2024:39 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 eller ungdomstjänst är tillräckligt ingripande. Det görs med andra ord ingen prövning av den unges behov av de åtgärder som tillhanda- hålls inom ramen för ungdomsövervakning eller om påföljden är lämplig för just den individen. Det är därför enligt utredningens mening inte en lämplig lösning att nu införa en behovsprövning vid viss typ av brottslighet. Det är dock något som skulle kunna över- vägas inom ramen för en allmän översyn av systematiken i 32 kap. brottsbalken. Till det kommer att de omständigheter som skulle tala för att ungdomsövervakning väljs i stället för en annan ungdomspå- följd vid organiserad eller systematisk brottslighet är desamma som ska beaktas som försvårande omständigheter enligt 29 kap. 2 § 6 § brottsbalken. En sådan lösning skulle medföra risk att samma om- ständigheter används både som en försvårande omständighet och för ett mer ingripande påföljdsval. Även det talar mot att låta den unges koppling till t.ex. gängkriminalitet styra påföljdsvalet på det sättet. 
  
 Utredningen har inom ramen för översynen av ungdomsövervak- ning övervägt flera andra alternativ för hur påföljden skulle kunna förändras. Anledningen till att de inte redovisas, men däremot tan- kegångarna kring om påföljden bör kopplas till att lagöverträdaren ska avhållas från organiserad och systematisk brottslighet, är att det senare ligger nära det som behandlas i direktiven. Där nämns bl.a. att barn och unga som begår grova brott eller har kopplingar till krimi- nella nätverk bör bemötas med rehabiliterings- och återfallsförebyg- gande åtgärder som liknar de som används för vuxna kriminella. 
  
 10.4Fler kontrollmöjligheter 
  
 10.4.1Noggrann tillsyn över den dömde 
  
 Utredningens förslag: Kriminalvården ska utöva noggrann till- syn över den dömde och hålla sig underrättad om hans eller hen- nes förhållanden. 
  
 Kriminalvården ska kunna förordna en eller flera personer att biträda vid tillsynen. 
  
 Utredningens bedömning: Formerna för samverkan mellan Kri- minalvården och Polismyndigheten behöver inte regleras ytterli- gare. 
  
 189 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 Skälen för utredningens förslag och bedömning 
  
 Kriminalvårdens kontrollmöjligheter behöver förstärkas 
  
 Enligt direktiven finns det anledning att överväga om påföljden ung- domsövervakning bör förstärkas. Ett led i den förstärkningen bör enligt utredningens mening vara att se över Kriminalvårdens kon- trollmöjligheter även vid ungdomsövervakning. Det kan behövas t.ex. för att kunna upptäcka att den dömde inte återfaller i brott un- der verkställighetstiden. 
  
 I utredningens kontakter med företrädare för Kriminalvården har det också framkommit att det finns behov av och önskemål om att Kriminalvården ska kunna göra fler hembesök hos den dömde, ut- över de besök som görs för att kontrollera att drog- och alkoholför- budet följs. En sådan möjlighet finns beträffande de som avtjänar fängelsestraff utanför anstalt enligt lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll. I 6 § den lagen anges att Kriminalvården ska utöva noggrann tillsyn över den dömde och fortlöpande hålla sig underrättad om dennes förhållanden. Enligt utredningen skulle en motsvarande bestämmelse i lagen om verkställighet av ungdoms- övervakning, som ger Kriminalvården utökade kontrollmöjligheter, kunna ytterligare bidra till att den dömde följer verkställighetspla- nen och inte återfaller i brott. Att Kriminalvården håller sig under- rättad om den dömdes förhållanden gör också att det finns bättre förutsättningar för myndigheten att upptäcka om han eller hon kan misstänkas för att begå nya brott under verkställigheten. Det kan också ha betydelse om det t.ex. har inträffat sådana förändringar i hemförhållandena som kan kräva ändringar i verkställighetsplanen eller någon annan åtgärd. Det bör framhållas att Kriminalvårdens kontrollmöjligheter även kan utgöra ett viktigt stöd för den dömde, exempelvis genom att den dömde ges tillfälle att ta upp olika pro- blem och utmaningar som han eller hon ställs inför i sin vardag. 
  
 När Kriminalvården i högre grad håller sig underrättad om den dömdes förhållanden kan det i viss mån innebära en olägenhet för både för den dömde och hans eller hennes familjemedlemmar, i de fall där den dömde under verkställigheten bor kvar i sitt hem. Att övriga personer i hushållet är införstådda med de förutsättningar un- der vilka ungdomsövervakningen bedrivs och hur verkställigheten kan påverka andra barn i hushållet är därför något som måste upp- märksammas under verkställighetsplaneringen. Verkställigheten kan 
  
 190 
  
 SOU 2024:39 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 då också anpassas så att olägenheten för övriga familjemedlemmar begränsas så långt det är möjligt. Sammantaget bedömer utredningen därför att det både i förhållande till den dömde och i förhållande till övriga familjemedlemmar är en proportionerlig åtgärd och att det är i förenligt med Europakonventionen att införa ytterligare kontroll- möjligheter för Kriminalvården på det sätt som beskrivits. 
  
 Enligt 6 § lagen om intensivövervakning med elektronisk kon- troll kan Kriminalvården också vid behov förordna en eller flera per- soner att biträda vid tillsynen. Bestämmelsen motiverades med att utgångspunkten visserligen bör vara att det är Kriminalvården som genom sin personal utövar tillsynen, men att det ibland kan vara lämpligt att utse andra personer att biträda vid tillsynen. Det gäller särskilt om den dömde bor i ett mera glest befolkat område med ett stort avstånd till frivården (prop. 1993/94:184 s. 37). En motsvaran- de möjlighet bör införas i lagen om verkställighet av ungdomsöver- vakning. Kriminalvården bör ges möjlighet att inhämta uppgifter ur misstankeregistret och belastningsregistret när det gäller personer som anlitas för att biträda vid tillsynen. 
  
 Lagtekniskt bör den nya regleringen införas i en ny paragraf i la- gen om verkställighet av ungdomsövervakning och genom ändringar i förordningen (1999:1134) om belastningsregister och förordning- en (1999:1135) om misstankeregister. 
  
 Kontakterna med Polismyndigheten behöver inte regleras 
  
 Det framhålls också i direktiven att det är viktigt att det finns bra förutsättningar för samverkan mellan Kriminalvården och de brotts- utredande myndigheterna så att misstankar om att den dömde begår brott under verkställigheten fångas upp och utreds. Det bör övervä- gas om samverkan mellan Kriminalvården och Polismyndigheten bör utvecklas i det syftet. 
  
 Som har beskrivits i avsnitt 9.2 har Kriminalvården redovisat en rapport där erfarenheterna från de första två åren med ungdoms- övervakning utvärderades. Av rapporten framgår att Kriminalvår- dens samverkan med polisen kring ungdomsövervakning har organi- serats både på nationell och på lokal nivå. Det framhålls att samver- kan fungerar bäst i de ungdomsövervakningsärenden där den unge rör sig i kriminella kretsar eller misstänks vara brottsaktiv. Vid ut- 
  
 191 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 redningens möte med företrädare för frivården i Stockholm stad framkom att de anser att samverkan med polisen fungerar väl och att polisen rapporterar till frivården om de uppmärksammar att den dömde kan misstänkas för nya brott eller exempelvis rör sig i olämp- liga kretsar. Samverkan förefaller av allt att döma fungera lika bra i övriga landet. 
  
 Av uppgifter som utredningen har inhämtat från Kriminalvården framgår också att en polisanmälan görs om myndigheten får känne- dom om att den dömde kan misstänkas för att ha begått nya brott under verkställigheten. Några sekretesshinder mot en sådan anmälan finns inte. Om en polisanmälan görs kan Polismyndigheten inleda en förundersökning, om förutsättningarna för det är uppfyllda. Inom ramen för förundersökningen kan sedvanliga utredningsåtgär- der vidtas, bl.a. att hålla förhör och att använda tvångsmedel. 
  
 Mot bakgrund av att det finns en organiserad samverkan mellan Polismyndigheten och Kriminalvården både på nationell och lokal nivå, som av allt att döma fungerar väl, finns det inte skäl att från utredningens sida föreslå någon ytterligare reglering. 
  
 10.4.2Biträde till koordinatorn 
  
 Utredningens förslag: Kriminalvården får förordna en eller flera personer att biträda koordinatorn i syfte att motverka att den dömde återfaller i brott eller på annat sätt utvecklas ogynnsamt (biträdande koordinator). 
  
 Skälen för utredningens förslag: Enligt 26 kap. 13 § brottsbalken kan Kriminalvården i samband med villkorlig frigivning från ett fängelsestraff förordna en eller flera personer att biträda övervakaren vid övervakningen av den dömde. Det övergripande uppdraget för en sådan biträdande övervakare – normalt en representant för civil- samhället som engagerar sig frivilligt – är att stödja, vägleda och upp- muntra den dömde i dennes ansträngningar att inte återfalla i brott och missbruk. Den biträdande övervakaren kan också få ett mer spe- cifikt uppdrag av frivården utifrån den dömdes behov. Det kan t.ex. vara att hjälpa honom eller henne att ta sig närmare arbetsmarkna- den. Det kan handla om att hjälpa den dömde i kontakter och möten med Arbetsförmedlingen, praktikplatser eller med praktiskt arbets- 
  
 192 
  
 SOU 2024:39 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 sökande. Ett annat uppdrag kan vara att hjälpa den dömde att kom- ma in i en fritidssysselsättning som innebär fler sociala kontakter. De flesta uppdragen syftar till att hjälpa den dömde att hitta en stabil plats i samhället. 
  
 Koordinatorns uppdrag vid ungdomsövervakning är att hålla re- gelbunden kontakt med den dömde och träffa honom eller henne under verkställigheten och att genom kontroll, stöd och hjälp verka för att verkställighetsplanen följs. Enligt utredningens mening skulle en möjlighet att utse en eller flera personer att biträda koordinatorn i dennes arbete – i de fall där det finns ett sådant behov – kunna bidra med det stöd och den hjälp som krävs för att ytterligare motverka att den dömde återfaller i brott eller på annat sätt utvecklas ogynn- samt. Det kan t.ex. vara lämpligt med en sådan lösning både i fall där den dömde måste företa längre resor för att träffa koordinatorn och fall där det mot slutet av ungdomsövervakningen konstateras att ytterligare stöd kan behövas. En sådan bestämmelse bör därför föras in i 8 § andra stycket lagen om verkställighet av ungdomsövervak- ning, som behandlar koordinatorns uppgifter. Om en biträdande ko- ordinator förordnas, bör den dömdes kontakter med honom eller henne regleras i verkställighetsplanen. En biträdande koordinator bör vidare ha rätt till ersättning enligt samma förutsättningar som gäller för biträdande övervakare. Bestämmelser om det bör föras in i förordningen om verkställighet av ungdomsövervakning. Kriminal- vården bör, för att kunna bedöma lämpligheten hos en föreslagen biträdande koordinator, ha rätt att begära uppgifter ur belastnings- registret och misstankeregistret. Utredningens förslag föranleder också en följdändring i förordningen om Kriminalvårdens behand- ling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. 
  
 10.5Frågor angående inskränkningar i rörelsefriheten 
  
 10.5.1Den nuvarande regleringen 
  
 Rörelseinskränkningarna 
  
 Ungdomsövervakning ska enligt 32 kap. 3 a § fjärde stycket brotts- balken innehålla vissa obligatoriska inslag, som ska anges i en indivi- duellt upprättad verkställighetsplan. Till de obligatoriska inslagen hör bl.a. att det ska finnas en form av rörelseinskränkande inslag. 
  
 193 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utöver de obligatoriska momenten är det möjligt att reglera andra föreskrifter i verkställighetsplanen som utgår från den dömdes till- varo och särskilda behov, exempelvis föreskrifter om boende eller vård. I påföljden ingår krav på att den dömde ska följa den verkstäl- lighetsplan som har fastställts. Det som anges i planen är alltså tving- ande för den dömde (prop. 2019/20:118 s. 61). 
  
 Enligt 18 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning ska den dömde under verkställigheten vara förbjuden att vistas utanför bostaden under kvällar och nätter mot lördag, söndag och måndag, från klockan 18 på kvällen till klockan 7 på morgonen (18 § första stycket). Om ett sådant förbud inte bedöms vara lämpligt med hän- syn till den dömdes personliga förhållanden, eller om någon annan inskränkning i rörelsefriheten bedöms vara mer ändamålsenlig, får förbudet ersättas med ett förbud att under vissa tider vistas på en särskilt angiven plats eller inom ett särskilt angivet område, ett för- bud att under vissa tider lämna ett särskilt angivet område eller en skyldighet att under vissa tider uppehålla sig på en särskilt angiven plats (18 § andra stycket). 
  
 Inskränkningarna i rörelsefriheten ska i huvudsak vara lika ingri- pande oberoende av om de grundar sig på det första eller andra stycket, men inskränkningarna enligt andra stycket får i vart fall inte vara mer ingripande än ett sådant förbud som kan meddelas enligt första stycket. Det är möjligt att kombinera de inskränkningar som anges i andra stycket med varandra, för att få ett tillräckligt in- gripande resultat. Det är dock inte möjligt att förena det förbud som gäller enligt första stycket med någon inskränkning som framgår av andra stycket. Det beror på att första stycket utgör den yttre ramen för hur ingripande rörelseinskränkningarna får vara. Kriminalvården har möjlighet att vid behov byta rörelsesinskränkande inslag under verkställigheten (prop. 2019/20:118 s. 71 f. och 147 f.). 
  
 Omprövning av rörelseinskränkningarna 
  
 Efter halva verkställighetstiden ska Kriminalvården pröva om in- skränkningarna i rörelsefriheten kan minskas. Efter två tredjedelar av verkställighetstiden ska Kriminalvården pröva om inskränkning- arna i rörelsefriheten kan upphöra helt. Vid prövningen ska det be- aktas om den dömde har medverkat i verkställighetsplaneringen och 
  
 194 
  
 SOU 2024:39 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 därefter har följt verkställighetsplanen på ett godtagbart sätt (20 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning). 
  
 Om den dömde missköter sig eller inte följer verkställighetspla- nen på ett godtagbart sätt efter det att en nedtrappning av rörelsein- skränkningarna har beslutats eller helt har upphört, kan Kriminal- vården besluta om att de ska trappas upp på nytt eller återupptas om de helt upphört. Om det senare finns skäl för det får Kriminalvården besluta att inskränkningarna på nytt ska minskas eller upphöra helt (21 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning). 
  
 10.5.2Ingen obligatorisk halvtidsprövning 
  
 Utredningens förslag: Det ska inte längre vara obligatoriskt för Kriminalvården att pröva omfattningen av rörelseinskränkning- arna efter halva verkställighetstiden. Efter två tredjedelar av verk- ställighetstiden ska Kriminalvården pröva om inskränkningarna i rörelsefriheten ska minska eller upphöra helt. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
  
 Erfarenheterna hittills 
  
 Med den nuvarande regleringen kan rörelseinskränkningarna vid ungdomsövervakning minskas redan efter sex månader, för att sedan helt upphöra efter åtta månader om verkställighetstiden är ett år. En- ligt Kriminalvårdens rapport har den genomsnittliga tiden för ung- domsövervakning varit 8,5 månader. Av Kriminalvårdens rapport framgår vidare att en minskning i rörelseinskränkningarna vid halv- tidsprövningen oftast har inneburit att helghemarresten har tagits bort varannan helg. Av Kriminalvårdens rapport framgår det att nå- gon minskning av rörelseinskränkningarna inte beslutades i 30 pro- cent av de avslutade verkställigheterna, vare sig vid halvtidsprövning- en eller vid tvåtredjedelsprövningen. Räknas de dömda med som först hade fått en minskning, men där rörelseinskränkningarna sedan ökat igen, rör det sig om en andel på 35 procent (rapporten s. 18 och 20 f.). Om den dömde inte följer verkställighetsplanen på ett god- tagbart sätt och rörelseinskränkningarna har minskats, får Kriminal- vården besluta att utöka eller återuppta rörelseinskränkningarna. 
  
 195 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 Om det senare finns skäl för det får Kriminalvården besluta att in- skränkningarna på nytt ska minskas eller upphöra helt. Den möjlig- heten är ett viktigt verktyg för Kriminalvården, som på det sättet omedelbart kan reagera på misskötsamhet. Rörelseinskränkningarna utgör ett av de viktigaste inslagen i ungdomsövervakning. 
  
 Halvtidsprövningen blir fakultativ 
  
 Eftersom det rör sig om unga lagöverträdare som har begått brott med relativt höga straffmätningsvärden kan det i många fall vara för tidigt att låta rörelseinskränkningarna minska så pass tidigt som efter hälften av verkställighetstiden. Vid en ungdomsövervakning som ska pågå i sex månader görs då den obligatoriska prövningen redan efter tre månader, vilket ger alltför litet utrymme för Kriminalvården att motivera den dömde. Vissa av dem som döms till ungdomsövervak- ning kommer också att ha varit häktade innan dom meddelas, varför en kortare tids ungdomsövervakning kan komma att dömas ut. Även i de fallen riskerar prövningen att äga rum för tidigt om den ska göras efter halva verkställighetstiden. Om någon i stor utsträckning inte följer verkställighetsplanen innebär kravet på obligatorisk prövning dessutom en onödig belastning för Kriminalvården. 
  
 Rörelseinskränkningarna är en del av de åtgärder som syftar till att bryta den dömdes kriminella bana, såväl under verkställigheten som på längre sikt. Det är därför även viktigt att rörelseinskränk- ningarna ges viss varaktighet och inte tas bort innan den dömde har fått tillräckliga möjligheter att klara sig utan dem och kommit ifrån visst umgänge. Ytterst syftar rörelseinskränkningarna till att den dömde på sikt ska klara sig själv utan någon form av extern kontroll. 
  
 Det kan emellertid finnas fall där Kriminalvården redan efter en kortare tid konstaterar att den dömde skulle gagnas av viss minsk- ning av rörelseinskränkningarna. Därför bör det finnas möjlighet för Kriminalvården att redan efter halva verkställighetstiden pröva om- fattningen av rörelseinskränkningarna. Den möjligheten bör dock vara fakultativ. På så sätt kan de som sköter sina rörelseinskränk- ningar ändå ges möjligheten att få dem minskade redan efter halva tiden. Regleringen ger Kriminalvården en flexibilitet kring när frågan om minskningar i rörelseinskränkningarna ska prövas. 
  
 196 
  
 SOU 2024:39 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 Den dömde har naturligtvis alltid möjlighet att vända sig till Kri- minalvården och begära att rörelseinskränkningarna minskas, men myndigheten har inte någon skyldighet att ta upp frågan tidigare än vad lagstiftningen föreskriver. Däremot måste myndigheten enligt vanliga förvaltningsrättsliga principer underrätta den dömde om att något beslut inte kommer att fattas om han eller hon skulle väcka frågan. Det får förutsättas att den dömde med hänsyn till de täta kontakter som han eller hon har med sin koordinator och kravet på att verkställighetsplanen ska ses över var åttonde vecka löpande hålls underrättad om hur möjligheterna ser ut att få till stånd minskningar i rörelseinskränkningarna. 
  
 En obligatorisk prövning vid två tredjedelar av verkställigheten 
  
 Den obligatoriska prövningen av om rörelseinskränkningarna bör minskas eller upphöra bör av de skäl som nyss angetts göras först vid två tredjedelar av verkställighetstiden. Den som har dömts till ung- domsövervakning är på det sättet garanterad att frågan om lättnader i inskränkningarna prövas. Det görs dock först efter det att påföljden har löpt under en något längre tid, när det finns bättre möjligheter att bedöma den unges förutsättningar att själv kunna hantera sin var- dag. Incitamentet att sköta påföljden på ett godtagbart sätt bör en- ligt utredningens mening inte påverkas nämnvärt med de föreslagna ändringarna. Att prövningen görs vid två tredjedelar av verkställig- hetstiden kan också jämföras med det system som gäller för villkor- lig frigivning vid fängelsestraff (26 kap. 6 § brottsbalken) där avsik- ten – liksom vid prövningen av inskränkningarna i rörelsefriheten vid ungdomsövervakning – är att främja den dömdes motivation att förändra sitt beteende och skapa förutsättningar för att han eller hon själv medverkar till sin anpassning i samhället. Ytterst syftar åtgär- derna till att minska risken för återfall i brott. 
  
 197 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 10.5.3Utformningen av rörelseinskränkningarna bör inte ändras 
  
 Utredningens bedömning: Utformningen av inskränkningarna i rörelsefriheten vid ungdomsövervakning bör inte ändras. 
  
 Utredningens förslag: Begreppet helghemarrest introduceras i lagtexten. 
  
 Skälen för utredningens bedömning och förslag 
  
 Syftet med rörelseinskränkningarna 
  
 Av förarbetena framgår att de rörelseinskränkande inslagen vid ung- domsövervakning så långt som möjligt bör utformas på ett sådant sätt att de är ägnade att motverka att den dömde återfaller i brott eller på annat sätt utvecklas ogynnsamt. En annan utgångspunkt är att de rörelseinskränkande inslagen bör utformas så att de i möjli- gaste mån anpassas till vad som är lämpligast i det enskilda fallet. Det framgår vidare av förarbetena att det utifrån behovet av likformighet och rättssäkerhet bör finnas en typ av inskränkning som kan vara generellt tillämpbar och som kan fungera såväl som en måttstock som en övre gräns för hur ingripande rörelseinskränkningarna bör vara (prop. 2019/20:118 s. 70 f.). 
  
 När det gäller frågan om vilka rörelseinskränkningar som bör kunna ingå ansågs ett förbud för den dömde att lämna bostaden vara väl avvägt både i fråga om ingripandegrad och med hänsyn till barn- konventionens bestämmelser. Ett sådant förbud bedömdes även vara generellt tillämpbart och bra på så sätt att det innebär en inskränk- ning i rörelsefriheten, utan att den unge avskärmas från sin hem- miljö. Förbudet har utformats så att den unge inte får lämna hemmet under vissa tider på helgkvällar och nätter (helghemarrest). På så vis kan den unge även fortsättningsvis ägna sig åt idrott och hobbyverk- samhet och även knyta sociala kontakter. Det framhölls att förbudet, som det kom att utformas, syftar till att typiskt sett knyta an till sådana tidpunkter då bruk av droger och alkohol är vanligast och då risken för återfall i brott torde vara som störst. Enligt regeringen hade det inte kommit fram tillräckliga skäl att låta förbud omfatta andra tidpunkter än de nu angivna (prop. 2019/20:118 s. 71 f.). 
  
 198 
  
 SOU 2024:39 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 Om Kriminalvården finner att det inte är lämpligt med helghem- arrest kan myndigheten föreskriva andra rörelseinskränkande inslag (se 18 § andra stycket lagen om verkställighet av ungdomsövervak- ning). Syftet med alternativa rörelseinskränkningar är detsamma som med helghemarrest. Sådana inskränkningar ska i huvudsak vara lika ingripande men får inte vara mer ingripande än helghemarrest. Helghemarresten kan inte kombineras med en eller flera andra typer av rörelseinskränkningar. Däremot kan den ersättas med andra rörel- seinskränkande inslag (prop. 2019/20:118 s. 71 f.). 
  
 Kriminalvårdens syn på hur rörelseinskränkningarna bör utformas 
  
 Kriminalvården framförde redan vid remitteringen av utkastet till lagrådsremissen Ungdomsövervakning den 13 februari 2020 att det bör finnas större flexibilitet avseende rörelseinskränkningarna, för att de ska kunna uppnå sitt syfte, att förebygga återfall i brott eller annan ogynnsam utveckling. Exempelvis kan det finnas behov av att kunna komplettera helghemarresten enligt 18 § första stycket med särskilda begränsningar i rörelsefriheten i samband med fotbollsmat- cher och valborgsmässoaftnar. 
  
 Kriminalvården har vid möte med utredningen på nytt framfört önskemål om större flexibilitet beträffande rörelseinskränkningarna. Skälet är att inskränkningarna ska kunna anpassas bättre till den dömdes behov. Enligt Kriminalvården vore det önskvärt att i vissa fall kunna kombinera hemarresten med förbud att vistas i vissa områden. Myndigheten har även framfört önskemål om att tiderna för helghemarrest inte ska styras av lag utan att Kriminalvården ska ges en större flexibilitet att bestämma hur rörelseinskränkningarna ska utformas för att bättre kunna möta den dömdes behov. Myndig- heten har emellertid inte några önskemål om att utöka omfattningen av rörelseinskränkningarna. 
  
 I förarbetena till införandet av ungdomsövervakning konstatera- des – trots att Kriminalvården hade framfört motsvarande önskemål vid remissbehandlingen – att med hänsyn till kraven på proportio- nalitet och likabehandling bör andra inskränkningar i rörelsefriheten i huvudsak vara lika ingripande som ett förbud att lämna bostaden under helgkvällar och helgnätter. Inskränkningarna får inte vara mer ingripande än ett sådant förbud. Det innebar att regeringen ansåg att 
  
 199 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 det inte bör vara möjligt att kombinera helghemarrest med någon annan typ av rörelseinskränkningar. Helghemarresten får i stället, vid behov, ersättas helt av andra rörelseinskränkande inslag (prop. 2019/20:118 s. 71 f.). 
  
 Frågan har behandlats tidigare 
  
 Utredningen har förståelse för det behov som Kriminalvården har framfört. Det är Kriminalvården som har bäst kunskap om hur in- skränkningarna i rörelsefriheten bör utformas och det saknas skäl att ifrågasätta att myndigheten genom en ökad flexibilitet skulle kunna få till stånd inskränkningar som i enskilda fall skulle vara ännu bättre utformade för den dömde. Myndigheten har samtidigt betonat att den inte vill göra inskränkningarna i rörelsefriheten mer ingripande. 
  
 Det kan inledningsvis konstateras att det inte är aktuellt att utöka omfattningen av de rörelseinskränkande inslagen. Eftersom de öv- riga inskränkningarna i rörelsefriheten – enligt vad som uttalades när påföljden infördes – inte får vara mer ingripande än en helghemarrest krävs att det går att göra en rättvisande bedömning av ingripande- graden när det gäller de andra typerna av rörelseinskränkningar i för- hållande till helghemarresten. Som konstaterats i förarbetena är det svårt att bedöma ingripandegraden med någon exakthet. Det kan hämtas viss ledning i förarbetena till 18 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning. Där framgår hur ingripande ett förbud att Perry vissa tider vistas på en särskilt angiven plats, ett förbud att under vissa tider vistas inom ett särskilt angivet område, ett förbud att lämna den egna kommunen eller kommundelen och en skyldighet att uppehålla sig på en särskilt angiven plats, ska anses vara i förhål- lande till helghemarrest (prop. 2019/20:118 s. 149). 
  
 Den nuvarande regleringen bör behållas 
  
 Utredningen anser att det, inom ramen för den korta tid som står till förfogande för att se över regleringen om ungdomsövervakning och att föreslå en ny påföljd, inte finns möjlighet att göra en så genom- gripande förändring som skulle krävas för att tillgodose Kriminal- vårdens önskemål om ökad flexibilitet. För att kunna kombinera en helghemarrest med någon annan inskränkning av rörelsefriheten 
  
 200 
  
 SOU 2024:39 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 måste enligt utredningens mening en ändring av helghemarresten göras, eftersom den i sin nuvarande utformning utgör den yttersta gränsen för hur ingripande rörelseinskränkningarna får vara. Det skulle t.ex. krävas att en av helgkvällarna/nätterna togs bort för att Kriminalvården skulle ges utrymme för att lägga på ett annat rörel- seinskränkande inslag. Då det som tidigare nämnts är svårt att med någon exakthet jämföra de olika rörelseinskränkande inslagen skulle det kunna leda till osäkerhet, vilket inte är önskvärt. Vidare är helg- hemarresten – som den är utformad nu – att se som en helhet. Det är därför svårt att värdera vad det skulle innebära för ingripandegra- den om en kväll/natt togs bort, i förhållande till det som återstår, eftersom själva helghemarresten till större delen skulle kvarstå. 
  
 Mot den bakgrunden anser utredningen att förbudet mot att kombinera helghemarrest med andra rörelseinskränkande inslag bör behållas. Det bör därför även fortsättningsvis vara möjligt att i sin helhet ersätta helghemarresten med andra rörelseinskränkande in- slag (som kan kombineras), men inte att kombinera helghemarres- ten med andra rörelseinskränkande inslag. 
  
 Det bör framhållas att det inte finns något som hindrar Kriminal- vården att under verkställigheten byta helghemarresten mot andra rörelseinskränkande inslag, om det inträffar händelser eller fram- kommer nya omständigheter som gör att en annan utformning av rörelseinskränkningarna framstår som lämpligare. Utredningen de- lar även den bedömning som gjordes i förarbetena att det inte finns tillräckliga skäl för att ändra de tider som anges för helghemarresten i 18 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning. 
  
 Mot bakgrund av att det kommer att krävas bestämmelser om rörelseinskränkningar även för den nya påföljden utvidgad ung- domsövervakning bör det förtydligas genom ett tillägg i 18 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning att den regleringen en- bart avser ungdomsövervakning. 
  
 Begreppet helghemarrest bör användas i lagtexten 
  
 Helghemarrest har hittills inte använts i lagtexten för att beskriva rörelseinskränkningarna vid ungdomsövervakning. Eftersom utred- ningen föreslår att den nya påföljden utvidgad ungdomsövervakning ska vara förenad med hemarrest, som innebär mer omfattande rörel- 
  
 201 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 seinskränkningar än de som gäller vid ungdomsövervakning (se av- snitt 11.5.3), bör begreppet helghemarrest introduceras i lagtexten för att tydliggöra rörelseinskränkningarna vid respektive påföljd. 
  
 10.6Tiden för ungdomsövervakning 
  
 Utredningens bedömning: Tiden för ungdomsövervakning bör, med tanke på att det införs en ny påföljd, inte förändras. 
  
 Skälen för utredningens bedömning 
  
 Den nuvarande regleringen 
  
 Enligt 32 kap. 3 a § tredje stycket brottsbalken ska tiden för ung- domsövervakning bestämmas till lägst sex månader och högst ett år. Antalet månader ska enligt förarbetena bestämmas med beaktande av den aktuella brottslighetens straffvärde och andra omständigheter som är av betydelse för straffmätningen, t.ex. återfall. 
  
 Kriminalvården ska enligt 5 § lagen om verkställighet av ung- domsövervakning fastställa dagen för verkställighetens slut. Tiden för ungdomsövervakning ska räknas från och med den dag domen eller beslutet i den del som avser ungdomsövervakning har fått laga kraft mot den dömde. 
  
 Inte kortare verkställighetstid för ungdomsövervakning 
  
 Ett sätt att utvidga tillämpningsområdet för ungdomsövervakning skulle kunna vara att föreskriva att ungdomsövervakning får avse kortare tid än i dag. Påföljden skulle då kunna dömas ut vid lägre straffmätningsvärden än sex månaders fängelse. En sådan lösning skulle innebära kortare verkställighetstid än sex månader. 
  
 Det är då viktigt att ha i åtanke att ungdomsövervakning är en ingripande påföljd, som är särskilt utformad för att fungera för unga som begår förhållandevis allvarliga brott. Om påföljden skulle till- lämpas även vid lägre straffmätningsvärden skulle flera av de obliga- toriska delarna av verkställighetsplanen behöva ses över. Det skulle kunna leda till behov av ännu mer differentierade verkställighetspla- 
  
 202 
  
 SOU 2024:39 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 ner, även i de obligatoriska delarna, vilket i sin tur kan leda till att det blir svårare att förutse vad påföljden innebär. Det skulle därmed bli svårare för domstolen att ta ställning till vad påföljden innebär i det enskilda fallet. En sådan lösning skulle också skapa problem för Kri- minalvården, som ansvarar för verkställigheten. 
  
 Det bör även framhållas att det normalt tar fyra veckor innan en verkställighetsplan har utarbetats. Det beror främst på att det krävs både en kartläggning av den dömdes levnadsförutsättningar och åt- skilliga kontakter med andra myndigheter, inte minst socialnämnden i den kommun som har ansvaret för den dömde. Vidare ska Krimi- nalvården under verkställigheten pröva om rörelseinskränkningarna ska minskas respektive upphöra. En kortare verkställighetstid än sex månader skulle innebära att den tid som finns kvar för själva över- vakningen, deltagande i program m.m. blir alltför kort. Eftersom en- bart utformningen av verkställighetsplanen kräver en månad skulle det, med kortare verkställighetstider, finnas alltför litet utrymme för det motivationsarbete som utgör kärnan i påföljden. För att påfölj- den ska vara trovärdig och motverka återfall i brott behöver den ha en viss längd och stabilitet. Även risken att det inte skulle finnas möjlighet att delta i vissa program och andra aktiviteter som den dömde skulle kunna ha behov av behöver beaktas. 
  
 Ungdomsövervakning bör därför enligt utredningens mening inte kunna bestämmas till kortare tid än sex månader. 
  
 Inte heller längre verkställighetstid 
  
 Ett alternativ som skulle kunna skärpa den nuvarande påföljden vore att förlänga den längsta tiden för ungdomsövervakning. I förarbe- tena till påföljden anfördes att maximitiden inte borde vara alltför lång. Genom att sätta ett år som maximitid för ungdomsövervakning gavs påföljden samtidigt ett relativt stort tillämpningsområde, med möjlighet att omfatta brottslighet med höga straffvärden (se prop. 2018/19:118 s. 43 f.). Längre verkställighetstid kunde enligt rege- ringen skapa en alltför stor överlappning i förhållande till tillämp- ningsområdet för sluten ungdomsvård. 
  
 Enligt utredningen är det främsta skälet för att verkställighetsti- den inte bör förlängas att när det rör sig om brott med mycket höga straffmätningsvärden – som det är fråga om när de överstiger ett års 
  
 203 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 fängelse – krävs det att påföljden skärps i stort. Det räcker inte bara att verkställighetstiden förlängs för att ungdomsövervakning ska ut- göra en tillräckligt ingripande påföljd i de fallen. En längre verkstäl- lighetstid hör därför hemma inom ramen för övervägandena om en ny påföljd, vilken behandlas i kapitel 11. 
  
 10.7De föreslagna ändringarna påverkar barn 
  
 Utredningens bedömning: Förslagen om att ungdomsövervak- ning ska kunna dömas ut i fler fall leder till mer ingripande på- följder för vissa unga lagöverträdare. 
  
 De fördelar som finns med påföljden ungdomsövervakning väger dock tyngre än nackdelarna, dvs. att påföljden är mer ingri- pande. Förslagen bedöms mot den bakgrunden vara proportio- nerliga och i enlighet med de krav som ställs i barnkonventionen. 
  
 Skälen för utredningens bedömning 
  
 Allmänna utgångspunkter 
  
 Utredningen har i avsnitt 3.5 redovisat de artiklar i barnkonventio- nen som får betydelse vid bedömningen av de frågor som behandlas i betänkandet, främst artiklarna 37 och 40. Enligt artikel 3 ska vid alla åtgärder som rör barn i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa. Vad som är barnets bästa måste avgöras i varje enskilt fall och ska vägas in vid alla beslut. 
  
 Förslagen angående ungdomsövervakning 
  
 Utredningen föreslår att ungdomsövervakning ska kunna dömas ut i fler fall, om lagöverträdaren tidigare har dömts till ungdomsvård, och att möjligheten att förena ungdomsvård med antingen ung- domstjänst eller dagsböter ska tas bort. Förslagen kommer, generellt sett, att leda till mer ingripande påföljder för barn i åldersgruppen  
 15–17 
  år. De ändringar som föreslås avseende ungdomsövervakning kommer också att leda till att ungdomsvård inte bedöms vara en 
  
 204 
  
 SOU 2024:39 
  
 Översyn av reglerna om ungdomsövervakning 
  
 tillräckligt ingripande påföljd i fler fall än i dag, vilket leder till att ungdomsövervakning väljs i stället. 
  
 Det finns i och för sig en risk med mer ingripande påföljder, efter- som barn anses vara extra känsliga för bestraffning. Samtidigt inne- bär utredningens förslag att fler barn kan komma att dömas till ung- domsövervakning, som förefaller vara en väl fungerande påföljd. Den innehåller fler brottsförebyggande inslag än de andra ungdoms- påföljderna, ungdomsvård och ungdomstjänst. Ungdomsövervak- ning ger den dömde en möjlighet att få struktur och ordning på sin tillvaro, exempelvis genom föreskrifter om närvaro i skolan. Om på- följden aktualiseras i fler fall kan det på sikt leda till att färre barn återfaller i brott. Mot den bakgrunden väger fördelarna med utred- ningens förslag – trots påföljdens mer ingripande karaktär – tyngre än nackdelarna. Utredningen anser därmed att förslagen är propor- tionerliga och i enlighet med de krav som ställs i barnkonventionen. 
  
 205 
  
 11 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 11.1Uppdraget 
  
 Enligt direktiven finns det skäl att ifrågasätta om dagens reglering av ungdomsövervakning utgör ett tillräckligt trovärdigt och ingripande påföljdsalternativ i alla de situationer där påföljden är avsedd att tillämpas. Enligt direktiven begår fler barn och unga än tidigare upp- repad och allvarlig brottslighet och utnyttjas av kriminella nätverk. Det bör enligt direktiven därför vara möjligt att meddela fler eller mer ingripande föreskrifter och vidta fler kontrollåtgärder. Syftet är bl.a. att säkerställa att den dömde inte begår brott under verkstäl- ligheten och att öka möjligheten för den dömde att lämna sin tidigare livsstil. Därför bör det införas en ny påföljd – utvidgad ungdoms- övervakning. Utöver att den nya påföljden ska innebära att verkstäl- ligheten blir mer ingripande bör förutsättningarna för att upptäcka om den unge kan misstänkas begå brott under verkställigheten för- bättras. 
  
 11.2En ny påföljd behövs 
  
 Utredningens förslag: En ny påföljd införs. Den nya påföljden har gemensamma inslag med ungdomsövervakning men är betyd- ligt mer ingripande för att den ska kunna tillämpas dels vid allvar- ligare brottslighet, dels vid återfall i allvarlig brottslighet. 
  
 Utredningens bedömning: Den nya påföljden ger utrymme för mer övervakning och bättre kontroll för barn i åldersgruppen 15– 17 år som döms för allvarliga brott. Den kommer att fylla en viktig funktion i gränsområdet mellan ungdomsövervakning och fängelse. 
  
 207 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 Skälen för utredningens förslag och bedömning 
  
 Ökad övervakning och mer kontroll av unga lagöverträdare 
  
 Enligt direktiven till utredningen råder det en utmanande situation i Sverige när det gäller brottsutvecklingen bland unga lagöverträdare med koppling till kriminella nätverk och det krävs ytterligare in- satser mot kriminella nätverk och annan organiserad brottslighet. Brottsutvecklingen, särskilt när det gäller unga lagöverträdare med koppling till gängkriminalitet, är oroande. Vid den typ av brottslig- het som det ofta är fråga om – framför allt grov våldsbrottslighet och grov narkotikabrottslighet – är det i regel svårt för den unge att bryta sitt beteendemönster utan kraftfulla insatser från samhället. Åter- fallsförebyggande insatser i kombination med andra ingripande in- satser som omfattande övervakning och kontroll kan vara nödvän- diga förutsättningar för att den unge ska kunna komma bort från sin kriminella livsstil. 
  
 Även om underlaget för att utvärdera den relativt nya påföljden ungdomsövervakning är begränsat, har påföljden av allt att döma medfört bättre övervakning och kontroll av unga lagöverträdare. Det, i förening med att Kriminalvården arbetar i nära kontakt med den dömde, de sociala myndigheterna och andra aktörer i den döm- des närmiljö, ger goda förutsättningar för att genomföra Kriminal- vårdens behandlingsprogram och andra åtgärder som syftar till att motverka kriminalitet. Kriminalvårdens nuvarande behandlingspro- gram är emellertid inte skapade för unga lagöverträdare och kan där- för behöva anpassas för att de ska fungera bättre när det gäller just den kategorin. 
  
 Något som särskilt bör lyftas fram när det gäller utvidgad ung- domsövervakning är att verkställigheten inte hindrar användandet av socialtjänstens verktyg. Tvärtom kan de fungera som ett extra lager av samhällsåtgärder vid sidan av Kriminalvårdens återfallsförebyg- gande arbete. Det är även möjligt att föreskriva att den dömde ska genomgå något av socialtjänstens behandlingsprogram. Det är också en viktig aspekt av ungdomsövervakning som påföljd att de positiva inslag som kan bidra till att motverka att den dömde återfaller i brott 
  
 –som skola och idrottsaktiviteter – finns kvar som skyddande fak- torer under verkställigheten. Övervakningen innebär vidare att den dömde måste rätta sig efter de tider och andra föreskrifter som verk- ställighetsplanen innehåller. Det kan motverka passivitet och skapa 
  
 208 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 förutsättningar för den unge att stärka sitt ansvarstagande, vilket i sig är en nödvändig förutsättning för att i förlängningen kunna komma bort från en kriminell livsstil. Det finns därför betydande fördelar med den övervakning och kontroll utanför anstalt som ung- domsövervakning innebär. 
  
 Ungdomsövervakning innehåller olika kontrollmöjligheter som är både naturliga och nödvändiga inslag i en effektiv ungdomspå- följd. Utredningen föreslår också att kontrollmöjligheterna ska ut- ökas (se avsnitt 10.4). Det är enligt utredningens mening dock inte möjligt att – utan att gå utöver vad som är möjligt med hänsyn till de begränsningar som bl.a. regeringsformen, Europakonventionen och barnkonventionen sätter – skapa särskilda befogenheter för Krimi- nalvården att använda tvångsmedel mot den dömde motsvarande dem som får användas vid en förundersökning eller utredning enligt 31 § LUL. Kriminalvården har inte heller till uppgift att bekämpa brott, vilket är en förutsättning för att få tillämpa straffprocessuella tvångsmedel. 
  
 Om Kriminalvården misstänker att den dömde ägnar sig åt brottslig verksamhet bör myndigheten vända sig till Polismyndig- heten, som kan inleda förundersökning. Under en förundersökning får bl.a. straffprocessuella tvångsmedel användas. Att kontakta Polismyndigheten får anses vara ett naturligt steg i Kriminalvårdens skyldighet att underrätta åklagare om sådan misskötsamhet som kan föranleda att påföljden bör undanröjas. Med de förslag som utred- ningen återkommer till i det följande ökar kontrollen över den döm- de väsentligt. Därmed förbättras också möjligheterna att upptäcka och lagföra ny brottslighet. 
  
 En ny påföljd begränsar behovet av fängelsestraff 
  
 En allmän utgångspunkt är att frihetsberövande påföljder så långt möjligt ska undvikas för barn. Det kommer till uttryck genom att den som var under 18 år vid brottet får dömas till fängelse bara om det finns synnerliga skäl. Principen bygger på att det är välkänt att frihetsberövande påföljder kan ha negativ inverkan på unga perso- ner. Trots att verkställigheten av frihetsberövande påföljder är inrik- tad på att skapa förutsättningar för att motverka återfall i brott är det ofrånkomligt att sådana miljöer påverkar barn och unga mer än 
  
 209 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 vuxna. De unga lagöverträdare som verkställer frihetsberövande på- följder på särskilda ungdomshem eller i fängelse riskerar att utveckla och befästa sin kriminella identitet, i stället för att bryta med sitt de- struktiva beteende. När det gäller de unga som dömdes till sluten ungdomsvård mellan 1999 och 2017 återföll i genomsnitt 40 procent av pojkarna och 21 procent av flickorna genom att en ny dom med- delades inom ett år efter avslutad verkställighet. Efter två år var den genomsnittliga återfallssiffran 60 procent för pojkarna och 36 pro- cent för flickorna (Rapport till Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi, Tuffa tag och tillit, 2023:9, s. 92 f.). Även om antalet åter- fall har minskat något över tid finns det alltså skäl att anta att den typen av frihetsberövande påföljd inte underlättar för unga lagöver- trädare att skapa sunda normer för sitt fortsatta liv. Enligt Brotts- förebyggande rådets rapport Barn och unga i kriminella nätverk (Brå 2023:13) byggs kontaktnät ut och exploateringen inom brottslig verksamhet fortsätter i samband med att barn och unga placeras på bl.a. särskilda ungdomshem. 
  
 Ungdomsövervakning kan tillämpas vid straffmätningsvärden som motsvarar fängelse från omkring sex månader till ett år. Vid högre straffmätningsvärden än så är ofta sluten ungdomsvård i dag huvudalternativet som påföljd, eftersom ungdomsvård många gång- er inte anses vara tillräckligt ingripande. När förslagen i SOU 2023:44 genomförs kommer påföljden i motsvarande fall i stället att bestämmas till fängelse. 
  
 Utredningen har i avsnitt 7.3.4 föreslagit att den s.k. ungdomsre- duktionen ska förändras för lagöverträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år. Den förändring av ungdomsreduktionen som utredningen föreslår innebär inte i sig att principerna för påföljdsvalet eller tillämpningen av de särskilda ungdomspåföljderna förändras. Däremot påverkas ut- rymmet för att tillämpa respektive påföljd i förhållande till olika brott, eftersom straffmätningsvärdena generellt kommer att bli hög- re om utredningens förslag genomförs. Även den översyn av bl.a. straffskalorna för brott som pågår inom ramen för Straffreformut- redningen kan på sikt antas leda till högre straffmätningsvärden för unga lagöverträdare (dir. 2023:115 och dir. 2023:181). 
  
 Den minskade ungdomsreduktionen tillsammans med bl.a. de straffskärpningar som kan förväntas äga rum på sikt medför att fäng- else kan komma att dömas ut för unga lagöverträdare i betydligt fler fall, om inte tillämpningsområdet för de befintliga ungdomspåfölj- 
  
 210 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 derna ändras. En sådan förändring av tillämpningsområdet är dock inte en ändamålsenlig lösning, eftersom den skulle motverka rege- ringens intention att den minskade ungdomsreduktionen, straff- skärpningar och andra åtgärder sammantaget ska verka repressions- höjande. Det framstår i stället som en lämpligare åtgärd att införa en ny, mer ingripande, påföljd som i tillräcklig utsträckning bidrar med effektiv övervakning och kontroll av de barn och unga som begår allvarliga brott. 
  
 En ny påföljd bör införas 
  
 Som har framhållits finns det tecken på att den övervakning och kon- troll som ungdomsövervakning innebär spelar en stor roll när det gäller unga lagöverträdare. En ny påföljd med samma inslag som ungdomsövervakning t.ex. rörelseinskränkningar som övervakas ge- nom elektronisk kontroll – men som är betydligt mer ingripande – kan användas vid högre straffmätningsvärden och vid återfall i allvar- lig brottslighet. En ny påföljd kan därmed fylla en viktig funktion i tillämpningsområdet mellan ungdomsövervakning å ena sidan och fängelse å andra sidan. En sådan påföljd bör därför införas. 
  
 11.3Den nya påföljden 
  
 11.3.1Påföljdens grundstruktur 
  
 Utredningens förslag: Påföljden, som regleras i två nya paragra- fer i 32 kap. brottsbalken, ska ha samma grundstruktur som ung- domsövervakning men innehålla mer kontroll och övervakning under längre tid än ungdomsövervakning. Den nya påföljden, som ska benämnas utvidgad ungdomsövervakning, ska också ha nya, skärpande inslag. Reglerna om verkställighet tas in i lagen om verkställighet av ungdomsövervakning. 
  
 211 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 Skälen för utredningens förslag 
  
 Samma grundstruktur som påföljden ungdomsövervakning 
  
 Som utredningen har beskrivit i avsnitt 10.2.3 och 11.2 är erfaren- heten hittills att ungdomsövervakning är en välfungerande påföljd som fyller en viktig funktion i påföljdssystemet för unga lagöverträ- dare. Av utredningens direktiv får anses följa att den nya påföljden ska ha samma grundläggande struktur som ungdomsövervakning, men att den ska vara mer ingripande och ha fler kontrollmöjligheter för att motverka att den dömde begår nya brott under verkställig- heten. En naturlig utgångspunkt är därför att de grundläggande in- slagen ska vara samma i båda påföljderna. 
  
 Det innebär i korthet bl.a. att Kriminalvården ska ansvara för verkställigheten, att Kriminalvården i samverkan med bl.a. social- nämnden ska upprätta en individuell verkställighetsplan som löpan- de följs upp, att den dömde ska åläggas rörelseinskränkningar som normalt kontrolleras elektroniskt, att den dömde ska hålla kontakt med en särskilt förordnad koordinator, att den dömde ska avhålla sig från att använda droger och alkohol under verkställigheten och att avhållsamheten ska kunna kontrolleras genom att den dömde lämnar nödvändiga prover. 
  
 De grundläggande förutsättningarna för hantering av missköt- samhet genom varning och undanröjande bör också vara desamma som vid ungdomsövervakning. 
  
 Även den grundläggande principen att finansieringen ska bygga på den s.k. normaliseringsprincipen och reglerna om handräckning, informationsutbyte, sekretess, bemyndiganden och beslutsordning bör vara desamma för båda påföljderna. 
  
 Mot den bakgrunden är det naturligt att den nya påföljden, som framgår av direktiven, benämns utvidgad ungdomsövervakning. 
  
 Påföljden ska innehålla mer kontroll och övervakning 
  
 Den nya påföljden kommer många gånger att vara en sista möjlighet för en ung lagöverträdare att undvika att dömas till fängelse. Om påföljden ska kunna utgöra ett trovärdigt, proportionerligt och till- räckligt ingripande alternativ till fängelse behöver den i fråga om övervakningen utformas för att vara avsevärt mer ingripande än den 
  
 212 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 helghemarrest som normalt ingår i ungdomsövervakning. Det är också viktigt för att minimera risken för att den dömde ska begå nya brott under verkställighetstiden. Övervakningen behöver vidare på- gå under längre tid och kompletteras med inslag som inte förekom- mer vid ungdomsövervakning men däremot vid intensivövervakning med elektronisk kontroll. 
  
 Den närmare utformningen av den nya påföljden behandlas i den fortsatta framställningen. 
  
 Den lagtekniska lösningen 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning bör regleras genom att två nya para- grafer införs i 32 kap. brottsbalken. Den närmare regleringen av verkställigheten av påföljden bör införas i lagen om verkställighet av ungdomsövervakning. Utredningen anser att det inte är nödvändigt att ändra namnet på den lagen enbart av det skälet att en ny, mer ingripande, variant av påföljden införs. 
  
 11.3.2Tillämpningsområdet 
  
 Utredningens förslag: Den som har begått brott innan han eller hon har fyllt 18 år ska dömas till utvidgad ungdomsövervakning om ungdomsövervakning inte är en tillräckligt ingripande påföljd med hänsyn till brottslighetens straffvärde och art och den unges tidigare brottslighet. Den som är över 18 år när dom meddelas får dömas till utvidgad ungdomsövervakning endast om det finns särskilda skäl för det. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
  
 När ungdomsövervakning inte är en tillräcklig reaktion 
  
 Påföljden utvidgad ungdomsövervakning bör komma i fråga först när ungdomsövervakning med hänsyn till brottslighetens straffvärde och art och den unges tidigare brottslighet inte är en tillräckligt in- gripande påföljd och även andra ungdomspåföljder är uteslutna av samma skäl. Tillämpningsområdet bör således vara brott som har ett 
  
 213 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 straffmätningsvärde som – efter ungdomsreduktion – överstiger fängelse i ett år. Det är den övre gränsen för tillämpningsområdet för ungdomsövervakning. Det kan t.ex. vara fråga om en  
 15-åring 
  som gjort sig skyldig till en våldtäkt med ett straffvärde motsvarande minimistraffet fängelse i tre år och ett straffmätningsvärde som nå- got överstiger ett år, med beaktande av utredningens förslag till förändrad ungdomsreduktion. Ett annat exempel är en  
 17-åring 
  som lagförts för ett rån som har ett straffvärde som motsvarar minimi- straffet fängelse i ett år och sex månader och ett straffmätningsvärde som, med beaktande av utredningens förslag till förändrad ung- domsreduktion, också uppgår till fängelse i drygt ett år. 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning bör också kunna dömas ut vid återfall i allvarlig brottslighet. Återfall i mindre allvarlig brottslighet bör inte hindra att det nya brottet antingen läggs in i den pågående påföljden eller att den tidigare påföljden undanröjs och, om det är fråga om ungdomstjänst eller ungdomsvård, ersätts med ungdoms- övervakning. Vid återfall i allvarlig brottslighet kan den tilltalade re- dan ha dömts till ungdomsövervakning, men återfallet och brottets art kan även i andra situationer medföra att det inte är tillräckligt ingripande att välja ungdomsövervakning som påföljd, trots att straffmätningsvärdet efter ungdomsreduktionen understiger fängel- se i ett år. Utredningen återkommer i avsnitt 13.1.2 till förhållandet mellan ungdomsövervakning och utvidgad ungdomsövervakning. 
  
 En påföljd för lagöverträdare i åldern  
 15–17 
  år 
  
 I likhet med ungdomsövervakning bör utvidgad ungdomsövervak- ning vara en påföljd för lagöverträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år. Ut- vidgad ungdomsövervakning bör därför i första hand komma i fråga för den som vid lagföringstillfället är under 18 år. Den som har fyllt 18 år när dom meddelas bör endast få dömas till utvidgad ungdoms- övervakning om det finns särskilda skäl för det. Det innebär bl.a. att det kan finnas skäl att välja utvidgad ungdomsövervakning som påföljd för någon som vid domen är över 18 år om brottsligheten har ägt rum strax innan  
 18-årsdagen 
  (jfr prop. 2019/20:118 s. 41). Den som har fyllt 21 år vid tidpunkten för lagföring bör inte få dömas till utvidgad ungdomsövervakning. 
  
 214 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 Förhållandet till fängelsestraff 
  
 För brott som någon har begått innan han eller hon har fyllt 18 år får rätten enligt 30 kap. 5 § brottsbalken döma till fängelse endast om det finns synnerliga skäl. I dagsläget ska rätten då enligt 32 kap. 5 § brottsbalken i första hand bestämma påföljden till sluten ung- domsvård i stället för fängelse. Frågan om det finns synnerliga skäl att döma till fängelse måste bedömas mot bakgrund av de alternativ som står till buds. På motsvarande sätt som när ungdomsövervak- ning infördes som påföljd år 2021 skapar utvidgad ungdomsövervak- ning ett ytterligare utrymme att i enskilda fall välja en annan påföljd än fängelse (jfr Bäcklund m.fl., Brottsbalken [1 juli 2023, Version 23, JUNO], kommentaren till 30 kap. 5 §). Enligt utredningens mening kommer utvidgad ungdomsövervakning i många fall att kunna väljas som påföljd i stället för fängelse om straffmätningsvärdet ligger inom tillämpningsområdet för den nya påföljden. Utredningens för- slag innebär ingen förändring i fråga om att synnerliga skäl för fäng- else ändå kan anses föreligga i vissa fall. Även med utredningens för- slag blir det en fråga för rätten att i varje enskilt fall ta ställning i den frågan i enlighet med 30 kap. 5 § brottsbalken. 
  
 11.3.3Tiden för utvidgad ungdomsövervakning 
  
 Utredningens förslag: Tiden för utvidgad ungdomsövervakning ska överstiga ett år och får bestämmas till högst tre år. Rätten ska i domslutet ange hur långt fängelsestraff som hade dömts ut om påföljden i stället hade bestämts till fängelse. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
  
 Tiden för utvidgad ungdomsövervakning bör mätas ut 
  
 För ungdomsövervakning gäller att rätten får bestämma tiden för påföljden till lägst sex månader och högst ett år (32 kap. 3 a § andra stycket brottsbalken). Vid ungdomsövervakning bestäms påföljdens längd mätt i antalet månader i förhållande till brottslighetens straff- värde och övriga omständigheter som är av betydelse för straffmät- 
  
 215 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 ningen (prop. 2019/20:118 s. 130). Samma princip bör gälla för ut- vidgad ungdomsövervakning. 
  
 Den kortaste verkställighetstiden för utvidgad ungdomsövervakning 
  
 Som nyss nämnts bör utvidgad ungdomsövervakning kunna dömas ut när ungdomsövervakning inte är en tillräckligt ingripande påföljd. Den kortaste tiden för utvidgad ungdomsövervakning bör därför överstiga ett år, vilket är den längsta tiden för ungdomsövervakning. 
  
 Den nu föreslagna lösningen innebär att det inte uppstår någon överlappning mellan påföljderna. Utredningen har övervägt att ha en överlappning men funnit att det inte skulle vara ändamålsenligt. Eftersom domstolen varken vid ungdomsövervakning eller utvidgad ungdomsövervakning ska pröva den unga lagöverträdarens behov av påföljden eller om påföljden är lämplig för honom eller henne skulle en överlappning kunna leda till tillämpningsproblem. 
  
 Den längsta verkställighetstiden för utvidgad ungdomsövervakning 
  
 Sett till att den kortaste tiden för utvidgad ungdomsövervakning föreslås överstiga ett år bör den längsta tiden inte understiga två år. Mot bakgrund av att utvidgad ungdomsövervakning ska vara en på- följd som är avsedd för unga lagöverträdare bör den inte heller kunna pågå längre än tre år. Frågan är därmed om två eller tre år bör väljas som den övre gränsen. 
  
 Om utredningens förslag om en förändrad ungdomsreduktion för lagöverträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år genomförs, kommer det att leda till generellt högre straffmätningsvärden för ungdomar i den berörda åldersgruppen (se avsnitt 7.3). Med utgångspunkt i utred- ningens resonemang om vad som i normalfallet är skälig ungdoms- reduktion kan följande exempel på brott med ett straffvärde som motsvarar minimistraffet för vissa brott illustrera tillämpningsområ- det. Om den bortersta gränsen för utvidgad ungdomsövervakning skulle bestämmas till två år skulle påföljden kunna tillämpas för lag- överträdare upp till 16 år vid brott med ett straffvärde som motsvarar minimistraffet fängelse i tre år, t.ex. våldtäkt. För en  
 17-årig 
  lagöver- trädare skulle påföljden då i stället i regel bli fängelse. Vid brott med ett straffvärde som motsvarar minimistraffet fängelse i fyra år, t.ex. 
  
 216 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 grovt vapenbrott, skulle utvidgad ungdomsövervakning kunna till- lämpas för lagöverträdare som vid brottet nyss fyllt 15 år men inte 16 eller 17 år. Vid brott med ett straffvärde som motsvarar minimi- straffet fängelse i fem år, t.ex. grovt rån, skulle påföljden enbart kunna tillämpas för den som nyss fyllt 15 år. 
  
 Om den längsta tiden för utvidgad ungdomsövervakning i stället skulle bestämmas till tre år skulle påföljden kunna tillämpas även för den som fyllt 17 år vid brott med ett straffvärde som motsvarar minimistraffet fängelse i tre år. Vid brott med ett straffvärde som motsvarar minimistraffet fängelse i fyra eller fem år skulle påföljden kunna komma i fråga för lagöverträdare som är 15 eller 16 år men inte för den som fyllt 17 år. Påföljden skulle vidare kunna komma i fråga vid brott med ett straffvärde som motsvarar minimistraffet fängelse i sex år, t.ex. grov mordbrand, för den som har fyllt 15 år. För äldre lagöverträdare skulle i stället fängelse komma att väljas i normalfallet. 
  
 Eftersom den nya påföljden är avsedd att vara mycket ingripande, med omfattande övervakning och kontroll, är utredningens uppfatt- ning med utgångspunkt i det som nu har sagts att den lämpligaste lösningen är att välja tre år som den övre gränsen. Utöver att utred- ningens förslag om förändrad ungdomsreduktion, om det genom- förs, kommer att leda till högre straffmätningsvärden generellt för unga lagöverträdare, bör hänsyn tas till den generella översyn som nu pågår beträffande straffskalorna. Den kommer med stor sanno- likhet också att leda till högre straffmätningsvärden för lagöverträ- dare i åldersgruppen  
 15–17 
  år. Det talar för att den övre gränsen inte bör sättas för lågt. 
  
 Ytterligare ett skäl till att den övre gränsen inte bör sättas för lågt är att det, när det är fråga om kvalificerad brottslighet eller återfall i allvarliga brott, ibland med koppling till kriminella nätverk, i regel finns ett stort behov av att kunna återanpassa lagöverträdaren till ett socialt ordnat liv. Behovet av individuellt anpassade insatser för att bryta en begynnande eller pågående brottskarriär kvarstår därmed med stor sannolikhet under en längre tid. 
  
 När det är fråga om så allvarlig brottslighet att straffmätningsvär- det uppgår till fängelse i tre år går det inte att bortse från att en ung lagöverträdare i högre utsträckning än vid brottslighet med lägre straffmätningsvärden kan visa sig sakna förmåga och förutsättningar i övrigt att ta ansvar på det sätt som påföljden kräver, t.ex. att passa 
  
 217 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 tiderna för hemarresten eller för möten med koordinatorn. Att den nya påföljden i praktiken kommer att vara det enda tillräckligt ingri- pande alternativet till ett fängelsestraff talar emellertid ändå för att den längsta tiden ska vara tre år. I de fall där den dömde missköter verkställigheten finns det möjlighet att undanröja påföljden och i stället döma honom eller henne till fängelse. Sammantaget anser utredningen därför att den längsta tiden för utvidgad ungdomsöver- vakning bör vara tre år. 
  
 Risken för undanröjande 
  
 Det bör betonas att utvidgad ungdomsövervakning oftare än ung- domsövervakning kan behöva undanröjas på grund av att åtgärderna enligt verkställighetsplanen inte kommer till stånd av andra orsaker än den dömdes misskötsamhet (jfr 32 kap. 4 § andra stycket brotts- balken). Redan under verkställighetsplaneringen kan det visa sig att den dömdes personliga förhållanden innebär att påföljden inte kom- mer att kunna verkställas och att det saknas realistiska förutsättning- ar att utifrån den dömdes behov av stöd anordna ett alternativt bo- ende där påföljden kan verkställas. Det kan också visa sig att den dömdes personliga förhållanden i övrigt är sådana att det står klart att det helt saknas förutsättningar att verkställa påföljden. 
  
 11.4Kriminalvårdens roll 
  
 11.4.1Ansvaret för verkställigheten 
  
 Utredningens förslag: Kriminalvården ska ansvara för verkstäl- ligheten av utvidgad ungdomsövervakning. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
  
 Ansvaret för verkställighet av ungdomsövervakning 
  
 I förarbetena till införandet av ungdomsövervakning gjordes be- dömningen att Kriminalvården skulle ansvara för verkställigheten av påföljden, eftersom Kriminalvården ansågs vara bättre rustad än SiS 
  
 218 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 att åta sig verkställigheten av den nya påföljden. Ansvaret för verk- ställigheten av ungdomsövervakning lades därför på Kriminalvården enligt 2 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning (prop. 2019/20:118 s. 48 f.). 
  
 Av Kriminalvårdens rapport (se avsnitt 9.2) framgår att Krimi- nalvården inför implementeringen av ungdomsövervakning skapade en särskild organisation både för att driva utvecklingsarbetet och för själva implementeringen. Bl.a. utbildades 120 särskilda ungdomsko- ordinatorer och ansvariga chefer om vad ungdomsövervakning inne- bär. Frivårdskontoren informerades om den nya påföljden och en handbok, utbildning och systemstöd togs fram. De utbildningsinsat- serna fortsätter. Mellan år 2021 och 2023 fanns även grupper som sysslade med ärendehandledning för kunskap och erfarenhetsutbyte för ungdomskoordinatorer som hanterade pågående verkställighe- ter. Frivårdskontoren har därefter skapat egna forum, antingen inom det enskilda frivårdskontoret eller mellan frivårdskontor. Arbetet med ungdomsövervakning ingår också i den ordinarie strukturen för ärendegenomgångar i s.k. frivårdskollegium. Kollegiet ska vara det primära forumet för diskussion och ställningstaganden, genom att enskilda ärenden lyfts för samråd med utgångspunkt i Kriminalvår- dens regelverk och riktlinjer. Kriminalvården har dragit slutsatsen att stöd och uppföljning har varit ett framgångsrikt och viktigt inslag för att den nya påföljden kunnat verkställas enhetligt och rättssäkert och för att ungdomsövervakning ska vara en säker och trovärdig påföljd (Kriminalvårdens rapport s. 24 f.). 
  
 Kriminalvården bör ansvara för verkställigheten 
  
 Samma skäl som talade för att Kriminalvården skulle ansvara för verkställigheten av ungdomsövervakning gör sig gällande även i frå- ga om utvidgad ungdomsövervakning, särskilt mot bakgrund av den ytterligare erfarenhet av att arbeta med unga lagöverträdare som Kri- minalvården har hunnit skaffa sig. Verkställighetsplanen vid utvid- gad ungdomsövervakning föreslås ha stora likheter med den verk- ställighetsplan som gäller för ungdomsövervakning. Det gäller även de flesta andra bestämmelser om ungdomsövervakning. Den främsta skillnaden är att rörelseinskränkningarna och inslagen av elektronisk övervakning är mer omfattande vid utvidgad ungdomsövervakning. 
  
 219 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 En annan viktig skillnad mellan påföljderna är att utredningen i av- snitt 11.5.2 föreslår att den utvidgade ungdomsövervakningen ska inledas med verkställighet i kriminalvårdsanstalt under två månader, för vilken Kriminalvården ska ansvara. Det talar med styrka för att Kriminalvården bör ansvara för verkställigheten av utvidgad ung- domsövervakning i sin helhet. Det finns dessutom en etablerad or- ganisation inom Kriminalvården som är van att hantera de frågor som uppkommer vid verkställighet av ungdomsövervakning. Som redovisats i avsnitt 10.2.3 anses påföljden fungera bra. Kriminalvår- den bör därför ansvara för verkställigheten även för utvidgad ung- domsövervakning. 
  
 11.4.2Samma regler som för ungdomsövervakning 
  
 Utredningens förslag: Samma regler som för ungdomsövervak- ning ska gälla för utvidgad ungdomsövervakning i fråga om 
  
 -förordnande av särskild koordinator och dennes uppgifter, 
  
 -den dömdes skyldighet att träffa koordinatorn, 
  
 -att inskränkningar i rörelsefriheten ska kontrolleras med elektroniska hjälpmedel, och 
  
 -att den dömde ska vara skyldig att lämna prov för kontroll av drog- och alkoholanvändning. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
  
 Koordinatorns roll och uppgifter 
  
 En särskild utsedd koordinator bör utses för den dömde och det som gäller om koordinatorns roll och uppgifter bör vara detsamma vid utvidgad ungdomsövervakning som vid ungdomsövervakning. 
  
 Det innebär i korthet att Kriminalvården ska förordna en koor- dinator med rätt erfarenhet och kompetens. Det bör normalt vara en person som är anställd i Kriminalvården. En av de viktigaste uppgif- terna för koordinatorn är att verka för att verkställighetsplanen följs, dvs. att kontrollera att den unge gör det som han eller hon har före- lagts att göra, t.ex. delta i undervisning. Koordinatorn har både en kontrollerande och en stödjande och hjälpande roll. Koordinatorns insats kan avse såväl motivationshöjande samtal som praktisk hjälp 
  
 220 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 eller hjälp med att följa upp vad andra myndigheter har beslutat. Det kan även röra sig om ansökningar eller hjälp med andra frågor i de fall där den unge saknar nödvändigt stöd av andra vuxna. I verkstäl- lighetsplanen kan det bestämmas att den dömde i brottsförebyg- gande syfte ska delta i strukturerade samtal kring särskilda teman. Det är i många fall lämpligt att koordinatorn håller sådana samtal med den dömde. 
  
 Av förarbetena till införandet av ungdomsövervakning framgår att koordinatorn och den dömde ska ha en regelbunden och tät kontakt. Det innebär att den dömdes förehavanden och sociala situ- ation blir tydlig för koordinatorn, vilket i sin tur kan indikera om det finns risk för antisociala kontakter eller återfall i brott. Får koordi- natorn kännedom om att den dömde missköter verkställighetspla- nen eller får indikationer på att det finns risk för fortsatt brottslighet kan det motivera att verkställighetsplanen ses över. När det gäller frågan om hur tät kontakt som koordinatorn och den dömde bör ha är det enligt utredningens mening lämpligt att det som gäller vid ungdomsövervakning enligt 17 § lagen om verkställighet av ung- domsövervakning även bör gälla vid utvidgad ungdomsövervakning. Den unge ska därför träffa koordinatorn två gånger i veckan under verkställighetstiden, om inte Kriminalvården finner att antalet mö- ten kan begränsas till ett i veckan. Det finns också en möjlighet för Kriminalvården att utöka antalet möten, dock inte till fler än tre i veckan. När det gäller tid och plats för mötena bör de bestämmas av koordinatorn och de bör inte inkräkta på den dömdes skolgång, praktik eller liknande, utan bör som utgångspunkt äga rum vid andra tider. Om det bedöms vara lämpligt kan mötena förläggas på ett sätt som kan antas bidra till att avhålla den dömde från att begå brott. 
  
 Den dömde är skyldig att inställa sig till mötena. Det ligger dock i sakens natur att tid och plats måste bestämmas även med hänsyn till hans eller hennes synpunkter och förutsättningar, eftersom såda- na hänsynstaganden kan bidra till att verkställigheten sköts i större utsträckning (prop. 2019/20:118 s. 65 f.). I avsnitt 11.7.1 behandlas de åtgärder som kan vidtas om den dömde missköter kontakterna med koordinatorn. 
  
 221 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 Elektronisk övervakning av de rörelseinskränkande inslagen 
  
 På samma sätt som vid ungdomsövervakning utgör de rörelsein- skränkande inslagen en viktig del av påföljden vid utvidgad ung- domsövervakning. De syftar till att påföljden ska kunna utgöra en lämplig och trovärdig reaktion såväl vid allvarlig brottslighet som vid återfall i allvarlig brottslighet. För påföljdens trovärdighet är det där- för viktigt att det finns goda möjligheter att kontrollera att inskränk- ningarna följs. 
  
 I förarbetena till ungdomsövervakning konstaterades att möjlig- heten att elektroniskt övervaka en föreskriven rörelseinskränkning inte syftar till att begränsa rörelsefriheten ytterligare för den dömde. Den elektroniska övervakningen är enbart ett medel för att kon- trollera att förbudet följs och att förbudsområdets gränser respek- teras. Vidare konstaterades att det redan enligt olika lagstiftningar används tekniska hjälpmedel för att kontrollera olika inskränkningar i rörelsefriheten, bl.a. enligt 3 § lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll. Enligt förarbetena är övervakningsåtgärden försvarlig med hänsyn till påföljdens roll i systemet och till avgräns- ningen av de rörelseinskränkande inslagen. En effektiv kontrollåt- gärd för att säkra att rörelseinskränkningarna följs kan minska ris- kerna för att den dömde återfaller i brott eller på annat sätt utvecklas ogynnsamt. Åtgärden ansågs mot den bakgrunden tjäna ett syfte som är godtagbart i ett demokratiskt samhälle och vara proportio- nerlig med hänsyn till det intresse den avser att skydda (prop. 2019/20:118 s. 74 f.). Vissa frågor med anknytning till tekniken vid elektronisk övervakning behandlas i avsnitt 12.2.2. 
  
 I 14 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning anges att verkställighetsplanen ska innehålla föreskrifter om inskränkningar i den unges rörelsefrihet i enlighet med  
 18–21 
  §§ samma lag. Kontrol- len av att inskränkningarna i rörelsefriheten följs ska enligt 19 § göras med elektroniska hjälpmedel om det inte finns särskilda skäl mot det. Det finns med andra ord en begränsad möjlighet för Kri- minalvården att avstå från elektronisk övervakning. Som exempel nämns i förarbetena situationer där den dömdes hälsotillstånd är så- dant att elektronisk övervakning framstår som onödig eller olämplig (prop. 2019/20:118 s. 149 f.). Ett annat skäl till att avstå från elektro- nisk övervakning kan vara att den dömde är placerad på en låst insti- tution och även går i skolan inom ramen för den placeringen. 
  
 222 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 Utredningen gör ingen annan bedömning än den som gjordes i förarbetena till ungdomsövervakning om övervakningsåtgärdens nödvändighet, försvarlighet och proportionalitet. Elektronisk över- vakning är en vedertagen metod och den bör tillämpas även vid ut- vidgad ungdomsövervakning. När utvidgad ungdomsövervakning blir aktuell som påföljd rör det sig dessutom om straffmätningsvär- den som är upp till tre gånger så höga som den övre gränsen för ung- domsövervakning. Det bör därför göras ett tillägg i nuvarande 19 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning som innebär att paragrafen även ska tillämpas vid utvidgad ungdomsövervakning. 
  
 I avsnitt 11.5.3 behandlas utformningen av rörelseinskränkning- arna och i avsnitt 11.7.1 behandlas vilka åtgärder som kan vidtas om den dömde inte respekterar rörelseinskränkningarna. 
  
 Kontroll av drog- och alkoholförbud 
  
 Liksom vid ungdomsövervakning föreslås att ett drog- och alkohol- förbud ska utgöra ett obligatoriskt inslag i verkställighetsplanen. Verkställighetsplanen ska därför innehålla en föreskrift om att den dömde förbjuds att under verkställigheten bruka narkotika, alkohol, något annat berusningsmedel, något sådant medel som avses i 1 § lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel eller någon sådan vara som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor. Det bör därför också införas en skyldighet för den dömde att på begäran av Kriminalvården lämna  
 urin-, 
  
 utandnings-, 
  
 saliv-, 
  
 svett-, 
  blod- eller hårprov för kontroll av om han eller hon är påverkad av något sådant medel eller någon sådan vara. Kravet på att lämna prov möjliggör en bedömning av om förbudet följs. Det bör emellertid inte gälla om det finns medicinska eller liknande skäl mot kontrollen. 
  
 Utredningen delar den bedömning som gjordes i förarbetena till införandet av ungdomsövervakning om förslagets förenlighet med bestämmelserna i 2 kap. 6, 20 och 21 §§ regeringsformen, som bl.a. föreskriver att begränsningar i skyddet mot påtvingat kroppsligt in- grepp endast får göras för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle och aldrig får gå utöver vad som är nöd- vändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett dem. Utred- ningen delar vidare bedömningen att förslaget även är förenligt med 
  
 223 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 artikel 8 i Europakonventionen (se prop. 2019/20:118 s. 77 f.). Den paragraf som reglerar kontroll av drog- och alkoholfriheten, 22 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning, bör därför gälla även vid utvidgad ungdomsövervakning. Utredningen återkommer i avsnitt 11.5.6 till hur förslagen förhåller sig till kraven i regerings- formen och Europakonventionen. 
  
 I avsnitt 11.7.1 behandlas vilka åtgärder som kan vidtas om den dömde inte respekterar drog- och alkoholförbudet. 
  
 11.5Närmare om påföljden 
  
 11.5.1Verkställighetsplanens innehåll 
  
 Utredningens förslag: Verkställighetsplanen vid utvidgad ung- domsövervakning ska innehålla samma obligatoriska moment som vid ungdomsövervakning. Det innebär att det ska framgå att den dömde ska hålla kontakt med en koordinator, att påföljden förenas med rörelseinskränkningar och att avhållsamhet från dro- ger och alkohol ska gälla under hela verkställigheten. På samma sätt som vid ungdomsövervakning ska det även vara möjligt att reglera andra föreskrifter i verkställighetsplanen som utgår från den dömdes särskilda förutsättningar, tillvaro och behov. 
  
 Skälen för utredningens förslag: Ungdomsövervakning ska enligt 32 kap. 3 a § fjärde stycket brottsbalken innehålla vissa obligatoriska inslag, som ska anges i en individuellt upprättad verkställighetsplan. För det första ska den dömde åläggas skyldighet att hålla kontakt med en särskilt förordnad koordinator. För det andra ska det finnas någon form av rörelseinskränkande inslag. Det ska för det tredje fin- nas en obligatorisk föreskrift om att den dömde ska avhålla sig från droger och alkohol under verkställigheten. Utöver de obligatoriska momenten är det möjligt att ange andra föreskrifter i verkställig- hetsplanen som utgår från den dömdes tillvaro och särskilda behov. Det kan handla om föreskrifter om boende, fritid och vård eller annan behandling och om skolgång eller annan sysselsättning (prop. 2019/20:118 s. 48). I påföljden ingår krav på att den dömde ska följa den verkställighetsplan som har fastställts. 
  
 224 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 Vid utvidgad ungdomsövervakning bör det, liksom vid ungdoms- övervakning, finnas både obligatoriska och fakultativa inslag i verk- ställighetsplanen. Eftersom utvidgad ungdomsövervakning ska vara en mer ingripande påföljd än ungdomsövervakning behöver rörelse- inskränkningarna dock utformas på ett annat sätt för att motsvara påföljdens ingripandegrad. Utredningen återkommer i avsnitt 11.5.3 till vad som bör gälla i fråga om rörelseinskränkningar. 
  
 Det som anges i verkställighetsplanen bör vara tvingande för den dömde, på samma sätt som vid ungdomsövervakning. Även den kon- tinuerliga uppföljningen av verkställighetsplanen, som ska göras minst var åttonde vecka, bör vara densamma (prop. 2019/20:118 s. 55 f.). 
  
 11.5.2Verkställighetsplanering i kriminalvårdsanstalt 
  
 Utredningens förslag: Verkställigheten av utvidgad ungdoms- övervakning ska påbörjas i kriminalvårdsanstalt under en tid om två månader. Under den tiden ska verkställighetsplaneringen göras. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
  
 Verkställighetsplaneringen 
  
 Verkställighetsplaneringen bör vid utvidgad ungdomsövervakning, i likhet med det som gäller vid ungdomsövervakning, äga rum i den inledande fasen av verkställigheten och den bör göras på samma sätt som vid ungdomsövervakning. Det är således en omfattande och allsidig utredning av den dömde och dennes förhållanden som ska göras. Den går främst ut på att identifiera dels vilka riskfaktorer som kan antas bidra till återfall i brott och hur de kan motverkas, dels vilka skyddsfaktorer som kan minska risken för återfall och hur de kan understödjas. Det är viktigt att se över hur den dömdes tillvaro ter sig. Det blir extra viktigt i de fall där han eller hon inte omfattas av skolplikten och genom det är garanterad en sysselsättning. Det är även viktigt att frågan om fritidsintressen lyfts, för att kunna stimu- lera den unge att börja delta i sådana aktiviteter efter verkställighets- planeringen. På motsvarande sätt som vid ungdomsövervakning bör 
  
 225 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 utredningen läggas till grund för bedömningen av vilka frågor som behöver regleras i verkställighetsplanen (prop. 2019/20:118 s. 51 f.). 
  
 I verkställighetsplaneringen ingår också att Kriminalvården i samverkan med socialtjänsten behöver bedöma om den dömdes hemförhållanden är tillräckligt bra för att hemarresten ska kunna fungera i praktiken. I de fall där den dömde inte redan bor någon annanstans än i det ordinarie hemmet är det en nödvändig förutsätt- ning att hemförhållandena medger att han eller hon vistas hemma i den omfattning som verkställigheten kräver. Det kommer vid utvid- gad ungdomsövervakning att vara fråga om betydligt mer omfattan- de rörelseinskränkningar. De ska dessutom pågå under längre tid än vid ungdomsövervakning. Vid utvidgad ungdomsövervakning är det således än viktigare att det görs en noggrann bedömning av den döm- des hemförhållanden och att åtgärder vid behov vidtas, t.ex. genom att ett alternativt boende anordnas genom socialnämndens försorg. 
  
 En särskild aspekt som måste uppmärksammas under verkställig- hetsplaneringen är hur hemarresten kan förväntas påverka minder- åriga syskon och andra familjemedlemmar som bor tillsammans med den dömde. När socialnämnden bedömer boendesituationen och be- hovet av alternativa boendeformer ankommer det på socialnämnden att beakta barnets bästa även i förhållande till andra barn i hushållet (jfr 1 kap. 2 § socialtjänstlagen). Socialnämnden har också möjlighet att erbjuda frivilliga insatser, som exempelvis familjebehandling, för att underlätta verkställigheten. Det går emellertid inte att bortse från att det under verkställighetsplaneringen, trots de åtgärder som vid- tas, kan framkomma omständigheter som gäller den dömdes person- liga förhållanden som innebär att påföljden inte kan verkställas. Då blir det en fråga för åklagaren att föra talan om att påföljden ska un- danröjas enligt 32 kap. 4 § andra stycket brottsbalken. 
  
 Mot bakgrund av att verkställighetsplaneringen i de flesta fall kan förväntas bli mer omfattande vid utvidgad ungdomsövervakning än vid ungdomsövervakning är en särskild fråga hur lång tid Kriminal- vården bör ha till sitt förfogande för att upprätta verkställighetspla- nen. Vid ungdomsövervakning är den tiden bestämd till fyra veckor, efter det att domen har fått laga kraft. Utredningen återkommer till den frågan. 
  
 226 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 Planering utanför den dömdes vanliga livsmiljö 
  
 Det är först när verkställighetsplanen är upprättad som påföljden helt har tagit sin form och den unge vet vad som förväntas av honom eller henne under verkställighetstiden. Vid utvidgad ungdomsöver- vakning kommer den dömde i regel att ha begått allvarligare brott än vad som är fallet vid ungdomsövervakning. Det gäller även med be- aktande av att straffmätningsvärdena i allmänhet kan förväntas bli högre till följd av utredningens förslag om förändrad ungdomsre- duktion. I regel kommer det vara fråga om så pass allvarlig brottslig- het att den unge i många fall kommer att vara häktad. Vid sådan allvarlig brottslighet finns det ofta kopplingar till den dömdes livs- miljö som har bidragit till det brottsliga handlandet. I de fall där ut- vidgad ungdomsövervakning aktualiseras finns det därför ofta ett särskilt intresse av att den dömde inte återvänder till sin gamla miljö innan verkställighetsplanen är upprättad och rörelseinskränkning- arna kan börja gälla. Enligt utredningens mening finns det därför starka skäl som talar för att verkställigheten av utvidgad ungdoms- övervakning bör inledas med ett frihetsberövande i anstalt. 
  
 En nackdel med den lösningen är att bedömningen av den döm- des hemförhållanden och hans eller hennes relation till övriga perso- ner i hushållet kan försvåras något. Utvärderingen av bl.a. den döm- des riskfaktorer och behandlingsbehov kommer emellertid å andra sidan att kunna göras utan att den unge utsätts för de situationer som kan leda till ett snabbt återfall i brott innan riskfaktorerna har identifierats. Att verkställighetsplaneringen äger rum inom ramen för ett frihetsberövande är också ett sätt att inskärpa allvaret i den brottslighet som den dömde har befunnits skyldig till och att åstad- komma en påföljd som utgör ett trovärdigt, proportionerligt och tillräckligt ingripande alternativ till fängelse. 
  
 En konsekvens för den dömde av ett frihetsberövande blir att han eller hon inte kan fortsätta sin eventuella skolgång eller annan sys- selsättning på hemorten under verkställighetsplaneringen och behö- ver vara borta från sin familj. Särskilt mot bakgrund av att den ut- dömda påföljden i annat fall normalt skulle ha blivit en betydligt längre frihetsberövande påföljd överväger ändå fördelarna de nack- delar som uppstår genom att utvidgad ungdomsövervakning inleds med ett kortvarigt frihetsberövande i anstalt. En ordning där verk- 
  
 227 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 ställighetsplaneringen äger rum inom ramen för ett frihetsberövande framstår därför sammantaget ändå som lämplig. 
  
 Verkställighetsplanering i kriminalvårdsanstalt 
  
 Det är Kriminalvården som enligt utredningens förslag ska ansvara för verkställigheten av utvidgad ungdomsövervakning och därmed även för verkställighetsplaneringen. Det framstår därför också som en lämplig lösning att verkställighetsplaneringen äger rum på en kri- minalvårdsanstalt och inte – vilket skulle vara ett möjligt alternativ – genom att den dömde vistas på ett  
 SiS-hem. 
  Regeringens avsikt är att den reform som ska ersätta sluten ungdomsvård med fängelse ska träda i kraft den 1 juli 2026, vilket framgår av ett uppdrag till Kri- minalvården. Kriminalvården kommer således på relativt kort sikt att vara den myndighet som ansvarar för att verkställa frihetsberövande påföljder för unga lagöverträdare. Myndigheten kan därmed också förväntas ha förmåga och kapacitet att ta emot unga lagöverträdare i större omfattning och på ett mer strukturerat sätt än i dag. Verkstäl- lighetsplaneringen bör mot den bakgrunden äga rum i kriminal- vårdsanstalt. 
  
 Tiden i kriminalvårdsanstalt 
  
 När det gäller tiden för verkställighet i kriminalvårdsanstalt kan alternativ mellan en och tre månader diskuteras. Vid ungdomsöver- vakning gäller som nyss nämnts att verkställighetsplaneringen ska vara klar inom fyra veckor från det att ungdomsövervakningen har fått laga kraft. Vid utvidgad ungdomsövervakning kan det förutsät- tas att den dömde har behov av mer omfattande återfallsförebyg- gande åtgärder och att hans eller hennes livsmiljö ofta innehåller fler riskfaktorer. Det innebär att verkställighetsplaneringen blir mer om- fattande. Det kan under verkställighetsplaneringen exempelvis också komma fram att den dömdes hemförhållanden inte lämpar sig för att påföljden ska kunna verkställas i hemmet och att det därför behövs tid för att anordna ett alternativt boende genom socialnämndens försorg. Även utformningen av rörelseinskränkningarna kräver en mer omfattande utredning än vid ungdomsövervakning, som nor- malt bara omfattar helghemarrest. Enligt Kriminalvården kan det an- 
  
 228 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 tas att verkställighetsplaneringen vid utvidgad ungdomsövervakning skulle ta cirka sex till åtta veckor att genomföra. En månad i krimi- nalvårdsanstalt kan därmed komma att vara för kort. Tre månader skulle å andra sidan många gånger vara en längre tid än vad behovet motsvarar. Enligt utredningen är det därför lämpligt att den utvid- gade ungdomsövervakningen inleds med att två månader verkställs i kriminalvårdsanstalt. Verkställighetsplanen kommer genom det att vara klar när den unge lämnar kriminalvårdsanstalten och det finns också en tydlig struktur kring honom eller henne. Den dömde kom- mer då att vara införstådd med hur den fortsatta verkställigheten ska se ut och vilka krav som ställs på honom eller henne när rörelsein- skränkningarna börjar gälla utanför anstalten. Vidare kan Kriminal- vården förse den dömde med en fotboja. I samband med att han eller hon lämnar anstalten bör även den elektroniska utrustningen instal- leras där den dömde ska bo, så att den elektroniska övervakningen finns på plats redan när han eller hon lämnar anstalten. 
  
 Kriminalvården bör under verkställighetsplaneringen i anstalt anordna skolverksamhet på motsvarande sätt som gäller för andra barn som verkställer fängelsestraff i kriminalvårdsanstalt. Det kan dock förutsättas att det under verkställighetsplaneringen därutöver kommer att finnas utrymme även för annan sysselsättning för den dömde. Utredningen föreslår därför i det följande att de bestäm- melser i förslaget till fängelselag för unga som gäller möjligheten till sysselsättning ska gälla även för de som verkställer utvidgad ung- domsövervakning i kriminalvårdsanstalt (se avsnitt 11.6.2). En sär- skild fråga som bör uppmärksammas inför ikraftträdandet av refor- men är därför i vilken utsträckning och på vilket sätt det finns för- utsättningar för Kriminalvården att erbjuda sådan sysselsättning. 
  
 11.5.3Inskränkningar i rörelsefriheten 
  
 Utredningens förslag: Under verkställigheten ska den dömde vara förbjuden att vistas utanför bostaden annat än på särskilt an- givna tider och för bestämda ändamål som förvärvsarbete, utbild- ning, vård, organiserade fritidsaktiviteter, nödvändiga inköp och liknande (hemarrest). Den dömde ska därutöver ha rätt att i viss utsträckning få vistas utanför bostaden för andra aktiviteter. 
  
 229 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 Skälen för utredningens förslag 
  
 Rörelseinskränkningarna vid ungdomsövervakning 
  
 Inskränkningarna i den dömdes frihet är ett viktigt inslag i ung- domsövervakning. Inskränkningarna innebär att den dömde under verkställigheten som utgångspunkt ska vara förbjuden att vistas utanför bostaden under kvällar och nätter mot lördag, söndag och måndag, från kl. 18.00 på kvällen till kl. 07.00 på morgonen (helg- hemarrest). Om ett sådant förbud inte bedöms vara lämpligt med hänsyn till den dömdes personliga förhållanden, eller om en annan inskränkning i rörelsefriheten anses vara mer ändamålsenlig, får för- budet ersättas med ett förbud att under vissa tider vistas på en sär- skilt angiven plats eller inom ett särskilt angivet område, ett förbud att under vissa tider lämna ett särskilt angivet område eller en skyl- dighet att under vissa tider uppehålla sig på en särskilt angiven plats. En sådan inskränkning får inte vara mer ingripande än vad helghem- arrest är, men ska inte heller vara mindre ingripande. För att säker- ställa att de rörelseinskränkande inslagen övervakas på ett betrygg- ande sätt kontrolleras rörelseinskränkningarna genom elektronisk övervakning. 
  
 Rörelseinskränkningarna vid utvidgad ungdomsövervakning 
  
 Utredningen föreslår att utvidgad ungdomsövervakning ska kunna tillämpas vid allvarlig brottslighet med höga straffmätningsvärden. Som anförts kommer påföljden många gånger att vara en sista möj- lighet för den dömde att undgå ett fängelsestraff. Om påföljden ska kunna utgöra ett trovärdigt, proportionerligt och tillräckligt ingri- pande alternativ till fängelse i vissa fall behöver övervakningen ut- formas så att den är avsevärt mer ingripande än de rörelseinskränk- ningar som gäller vid verkställighet av ungdomsövervakning. Det gäller inte minst för att minimera risken att den dömde fortsätter att begå brott under verkställighetstiden. 
  
 Utgångspunkten bör därför vara att rörelseinskränkningarna ska gälla varje kväll och natt, liksom under dagtid utöver den tid den dömde förvärvsarbetar, deltar i utbildning eller organiserade fritids- aktiviteter, gör vårdbesök eller ägnar sig åt inköp och liknande åtgär- der (hemarrest). Det kan förutsättas att så omfattande rörelsein- 
  
 230 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 skränkningar i regel är mycket påfrestande för den dömde, eftersom de ska pågå under en längre tid. Utredningen bedömer därför att den dömde därutöver bör ha rätt att ägna sig åt andra aktiviteter, som bygger på hans eller hennes eget önskemål, under ett visst antal tim- mar per vecka. Det skulle exempelvis kunna handla om att den döm- de önskar besöka en släkting, träffa vänner eller gå på bio. För att sådana aktiviteter ska kunna genomföras, anser utredningen att den dömde ska ha rätt att under dagtid eller kvällstid vistas utanför bo- staden tio timmar per vecka enligt ett av Kriminalvården uppgjort schema. Det bör dock vara Kriminalvårdens uppgift att bedöma vilka aktiviteter som är förenliga med verkställighetsplanen och att för- lägga timmarna på ett sätt som är lämpligt med hänsyn till planen. Timmarna bör inte förläggas så att den dömde kan vistas utanför hemmet sent på kvällen. Vidare bör nattvilan alltid förläggas till hemmet. 
  
 Eftersom verkställigheten pågår under längre tid och unga lag- överträdare kan antas vara extra känsliga för de omfattande rörelse- inskränkningar som föreslås bör Kriminalvården kunna utöka anta- let timmar till femton efter en viss tid. Den prövningen bör kunna göras när den dömde har verkställt påföljden under två månader utanför anstalt. Det krävs viss verkställighet utanför anstalt för att Kriminalvården ska ha underlag för att kunna göra en bedömning om den har skötts på ett godtagbart sätt och om det är lämpligt att den dömde ges ytterligare fem timmar per vecka att lägga på övriga aktiviteter. Om det visar sig att det vid den tidpunkten är för tidigt att utöka antalet fria timmar bör Kriminalvården när som helst där- efter kunna besluta om en sådan utökning. Om den dömde därefter inte följer verkställighetsplanen på ett godtagbart sätt kan Kriminal- vården, enligt 21 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning, besluta att återgå till tio timmar. 
  
 Rörelseinskränkningarna vid utvidgad ungdomsövervakning bör regleras i en särskild paragraf i lagen om verkställighet om ungdoms- övervakning. 
  
 För att säkerställa att de rörelseinskränkande inslagen kan över- vakas på ett betryggande sätt bör de – liksom vid ungdomsövervak- ning – kontrolleras med hjälp av elektronisk övervakning. Det kan regleras genom ett tillägg i den paragraf som reglerar motsvarande fråga när det gäller ungdomsövervakning. 
  
 231 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 Liksom vid ungdomsövervakning bör Kriminalvården få utöka eller återuppta rörelseinskränkningar om den dömde inte följer verk- ställighetsplanen på ett godtagbart sätt. Efter ett sådant beslut får Kriminalvården, när det finns skäl för det, besluta att inskränkning- arna på nytt ska minskas eller upphöra helt. 
  
 Särskilt om förbudet mot att vistas utanför bostaden 
  
 Liksom vid ungdomsövervakning är det naturligt att rörelsein- skränkningarna i första hand bygger på någon form av hemarrest, dvs. ett förbud att vistas utanför bostaden. Det förutsätter att den dömde har en bostad som möjliggör en sådan rörelseinskränkning och att den kan kontrolleras. Som nämnts i avsnitt 11.5.2 är det av stor vikt att den dömdes tillvaro genomlyses vid verkställighetspla- neringen så att det finns möjlighet att eventuellt ordna med syssel- sättning i de fall där sådan saknas och att det även finns möjlighet att stimulera den dömde till att börja delta i någon fritidsaktivitet. Efter- som det rör sig om en hemarrest är den dömdes bostads- och familje- förhållanden av stor betydelse för bedömningen av om hemarrest är lämplig. I vissa fall, där det finns mer påtagliga brister i hemmiljön, kan det vara olämpligt att förbjuda den dömde att lämna bostaden. Om det uppdagas allvarliga sådana problem redan under verkställig- hetsplaneringen kan det bli aktuellt för socialnämnden att besluta om placering av den dömde i ett annat boende med stöd av LVU eller socialtjänstlagen. Det kan även senare under verkställigheten kom- ma fram omständigheter som motiverar ett sådant beslut. Vid utvid- gad ungdomsövervakning är det – eftersom rörelseinskränkningarna föreslås vara mycket omfattande – av stor vikt att socialtjänsten är särskilt uppmärksam på omständigheter i den dömdes hemförhållan- den som motiverar ett ingripande från nämndens sida. Att den döm- de placeras utanför det egna hemmet, i t.ex. ett familjehem eller ett särskilt ungdomshem, innebär inte i sig att ett förbud att lämna bostaden är olämpligt. Liksom vid ungdomsövervakning blir det en viktig uppgift för Kriminalvården och socialtjänsten att under verk- ställighetsplaneringen, exempelvis genom utredning och dokumen- tation från socialtjänsten eller genom kontakter med den unge och hans eller hennes vårdnadshavare, inhämta underlag som har bety- delse för den bedömningen. 
  
 232 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 En påföljd med så omfattande rörelseinskränkningar som det är fråga om vid utvidgad ungdomsövervakning kan vara svår att verk- ställa om den dömde själv har hemmavarande barn. Socialnämnden kan då vara tvungen att överväga andra lösningar antingen för lag- överträdarens barn eller för lagöverträdaren själv. Det bör dock inte vara uteslutet att välja utvidgad ungdomsövervakning som påföljd ens i sådana fall. I avsnitt 11.5.7 har utredningen berört frågan om påverkan på den övriga familjen när den dömde får hemarrest. 
  
 En jämförelse med intensivövervakning med elektronisk kontroll 
  
 Lagen (1994:451) om intensivövervakning med elektronisk kontroll kan i vissa fall ge den som har dömts till fängelse möjlighet att få verkställa en dom på fängelse genom intensivövervakning. Verkstäl- ligheten äger då rum utanför anstalt genom övervakning med s.k. fotboja, i förening med ett förbud för den dömde att vistas utanför bostaden annat än på särskilt angivna tider och för bestämda ändamål som förvärvsarbete, utbildning, vård, nödvändiga inköp och liknan- de. Kriminalvården ska vid intensivövervakning besluta om särskilda föreskrifter som ska avse exempelvis vilken bostad den dömde ska ha under verkställighetstiden, vad som ska gälla i fråga om förvärvs- arbete, studier eller liknande och under vilka tider och för vilka ända- mål den dömde får vistas utanför bostaden. Möjligheten att ha inten- sivövervakning sträcker sig som längst upp till sex månader och det krävs att den dömde har en ordnad sysselsättning, exempelvis arbete eller studier. Även vård- eller behandlingskontakter eller deltagande i särskilt anordnade program inom Kriminalvården är möjliga alter- nativ, om arbete eller utbildning inte kan anordnas för den dömde. Sysselsättningskravet har ställts i syfte att undvika att den dömde isoleras hemma och att verkställigheten blir en renodlad husarrest (prop. 1993/94:184 s. 22 f.). 
  
 När det gäller utvidgad ungdomsövervakning liknar de föreslagna rörelseinskränkningarna till stor del det som gäller enligt lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll. Eftersom utvidgad ungdomsövervakning endast ska vara en påföljd för unga och kom- mer att pågå under en längre tid än intensivövervakning har dock inskränkningarna utformats på ett lite annorlunda sätt. Den unge ska som tidigare nämnts kunna fortsätta att utöva sina fritidsintressen. 
  
 233 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 Kriminalvården ska därutöver schemalägga tio timmar initialt och senare få besluta om femton timmar varje vecka för att den unge ska kunna träffa vänner, släkt, utöva någon hobby eller göra något annat. Vidare har Kriminalvården, som behandlas i övervägandena i av- snitt 11.5.4, stora möjligheter att vid vissa tidpunkter minska rörel- seinskränkningarna. 
  
 Det bör inte ställas krav på att den unge ska ha ett förvärvsarbete eller studier vid utvidgad ungdomsövervakning. Eftersom det rör sig om unga är det dock troligt att de flesta kommer att ha en skolgång att sköta. Till det kommer det nästintill alltid att föreskrivas i verk- ställighetsplanen att den unge ska delta i något av Kriminalvårdens program alternativt något program i socialtjänstens regi. En ytterli- gare aspekt att beakta i sammanhanget är att det knappast kommer att vara vanligt att den unge bor ensam utan har familj i hemmet. Mot bakgrund av det måste risken för att den unge skulle komma att isoleras i sin bostad vara mycket mindre än vad som kan bli fallet för den som avtjänar ett fängelsestraff enligt lagen om intensivövervak- ning med elektronisk kontroll. Det är även värt att framhålla att alternativet till utvidgad ungdomsövervakning är att den unge döms till ett längre fängelsestraff. 
  
 11.5.4Prövningen av rörelseinskränkningarna 
  
 Utredningens förslag: Kriminalvården får pröva frågan om in- skränkningarna i rörelsefriheten ska minskas efter sex månaders verkställighet. Vidare ska Kriminalvården efter halva verkställig- hetstiden pröva om inskränkningarna i rörelsefriheten ska min- skas. Vid två tredjedelar av verkställighetstiden ska Kriminalvår- den pröva om inskränkningarna i rörelsefriheten ska minskas eller upphöra helt. 
  
 Om det kan antas motverka att den dömde återfaller i brott eller på annat sätt utvecklas ogynnsamt får Kriminalvården förena ett beslut om att hemarresten ska minska eller upphöra med liknande skyldigheter eller förbud. Det kan exempelvis vara att den dömde inte får vistas på en viss plats. 
  
 234 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 Skälen för utredningens förslag 
  
 Prövningen vid ungdomsövervakning 
  
 I avsnitt 10.5.2 har utredningen beträffande ungdomsövervakning föreslagit att prövningen efter halva verkställighetstiden om rörelse- inskränkningarna kan minskas ska göras fakultativ. Det innebär att Kriminalvården efter halva verkställighetstiden vid behov kan pröva om det bör göras någon minskning av rörelseinskränkningarna. Den obligatoriska prövningen av om rörelseinskränkningarna ska mins- kas eller upphöra som görs efter två tredjedelar av verkställighetsti- den föreslås kvarstå. Som skäl för förslaget har utredningen i huvud- sak anfört att det ofta är för tidigt att låta rörelseinskränkningarna minska redan vid halva verkställighetstiden när det rör sig om så pass allvarlig brottslighet som är fallet vid ungdomsövervakning. 
  
 Ingripandegraden måste kunna variera över tid 
  
 Till skillnad från ungdomsövervakning kommer den utvidgade ung- domsövervakningen alltid att pågå under lång tid. Rörelseinskränk- ningarna är därtill mer omfattande och utgår från en hemarrest, till skillnad från ungdomsövervakningens helghemarrest. Det är därför viktigt att Kriminalvården ges stora möjligheter att trappa ner rörel- seinskränkningarna på ett mer individualiserat sätt vid utvidgad ung- domsövervakning. Mot bakgrund av den långa verkställighetstiden, som har inletts med två månader i kriminalvårdsanstalt, kommer Kriminalvården att ha bättre kännedom om den dömde och dennes behov och utmaningar. 
  
 När ska prövningen göras vid utvidgad ungdomsövervakning? 
  
 Vid utvidgad ungdomsövervakning, som bara kan komma i fråga vid högre straffmätningsvärden, och där verkställigheten kommer att pågå mellan drygt ett år och tre år bör regleringen utformas något annorlunda än vid ungdomsövervakning. Det rör sig om allvarligare brottslighet, vilket också speglas i både den långa verkställighetsti- den och de mycket mer ingripande rörelseinskränkningarna. Efter- som det är fråga om så pass mycket längre verkställighetstider kom- mer Kriminalvården att redan vid halva verkställighetstiden ha bra 
  
 235 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 förutsättningar att bedöma den unges förutsättningar att kunna han- tera sin vardag utan rörelseinskränkningar eller med en minskning av dem. En utvidgad ungdomsövervakning kommer med största san- nolikhet att upplevas som mycket ingripande för den dömde. För att upprätthålla hans eller hennes motivation och göra det tydligt att det lönar sig att följa verkställighetsplanen kan det därför finnas skäl att ge den dömde rätt till prövning av frågan om rörelseinskränkning- arna ska minskas tidigare än vad som föreslås gälla vid ungdomsöver- vakning. Prövningen skulle antingen kunna göras vid en bestämd tidpunkt, exempelvis efter sex månader, eller vid halva verkställig- hetstiden, som är fallet vid ungdomsövervakning i dagsläget. Enligt utredningens mening framstår det dock som lämpligare att lägga tiden för prövningen vid en viss kvotdel av verkställighetstiden än vid en bestämd tidpunkt, eftersom den obligatoriska prövningen då kommer att vara mer proportionerlig i förhållande till verkställig- hetens längd. Mot den bakgrunden anser utredningen att Kriminal- vården bör pröva frågan om rörelseinskränkningarna ska minskas efter halva verkställighetstiden. Kriminalvården bör därefter vid två tredjedelar av verkställighetstiden pröva frågan om rörelseinskränk- ningarna ska minskas eller helt upphöra. För att rörelseinskränk- ningarna då helt ska kunna upphöra bör de redan ha minskats, för att den dömde successivt ska få möjlighet att återfå sin fulla rörelse- frihet och vara redo för det när det väl sker. Ett ytterligare sätt att ge den dömde bättre förutsättningar för att upprätthålla sin motivation och förstärka skötsamheten kan vara att införa även en tidigare pröv- ning av rörelseinskränkningarna. Enligt utredningens mening bör det därför införas en möjlighet för Kriminalvården att kunna pröva frågan om inskränkningarna i rörelsefriheten ska minskas något re- dan efter sex månaders verkställighet av den utvidgade ungdoms- övervakningen. 
  
 Vad ska prövningen omfatta? 
  
 För att Kriminalvården ska kunna fatta beslut om att rörelsein- skränkningarna ska minska eller upphöra kan det i vissa fall finnas behov av att hemarresten ersätts med andra rörelseinskränkande inslag. Det kan exempelvis vara att den dömde inte får vistas på en viss plats. Det kan bli aktuellt i de fall där Kriminalvården finner att 
  
 236 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 det behövs för att kunna motverka att den dömde ska återfalla i brott eller på annat sätt utvecklas ogynnsamt. 
  
 När det gäller frågan om vilka alternativ till hemarrest som Krimi- nalvården bör kunna besluta om bör de vara desamma som vid ung- domsövervakning. Det innebär möjlighet att ålägga den dömde ett förbud att under vissa tider vistas på en särskilt angiven plats eller inom ett särskilt angivet område, ett förbud att under vissa tider läm- na ett särskilt angivet område eller en skyldighet att under vissa tider uppehålla sig på en särskilt angiven plats. 
  
 Ett förbud att vistas på en särskilt angiven plats eller inom ett särskilt angivet område under vissa tider kan avse t.ex. torg, parker eller andra mötesplatser som restauranger, pubar, lokaler eller bostä- der men även vissa kommuner eller stadsdelar. Platsen eller området måste anges specifikt i föreskriften och kunna avgränsas tydligt. Förbudet får inte vara mer omfattande än vad som krävs för att upp- nå syftet med åtgärden. Förbudet syftar till att minska risken för återfall. 
  
 Ett förbud att under vissa tider lämna ett särskilt angivet område kan innebära att den dömde inte får lämna sin hemkommun eller en viss del av den under vissa tider. Förbudet syftar såväl till att skapa kontinuitet och stadga i den dömdes liv som att motverka brott. 
  
 Kriminalvården kan även föreskriva en skyldighet för den dömde att under vissa tider uppehålla sig på en särskilt angiven plats. Det kan då röra sig om att exempelvis vara i skolan. En sådan skyldighet kan användas för att stödja deltagande i skolgång eller liknande. 
  
 Utformningen av rörelseinskränkningarna ska normalt grundas på det som har kommit fram under verkställighetsplaneringen och under verkställigheten. Om det är lämpligt bör flera av de nu nämnda rörelseinskränkningarna kunna kombineras. 
  
 När frågan om att kombinera hemarresten med de ovan nämnda förbuden eller skyldigheterna aktualiseras kommer hemarresten an- tingen att ha minskats eller tagits bort. En utvidgad ungdomsöver- vakning kommer att pågå under en längre tid än ungdomsövervak- ning och den dömdes förhållanden kan förändras avsevärt under verkställighetstiden. Behovet av flexibilitet när det gäller rörelsein- skränkningarna är därför betydligt större vid utvidgad ungdoms- övervakning. Utredningen finner därför att Kriminalvården – till skillnad från det som gäller vid ungdomsövervakning – bör kunna kombinera det som kvarstår av en hemarrest med andra typer av 
  
 237 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 rörelseinskränkningar. I förarbetena till ungdomsövervakning dis- kuterades hur de olika inskränkningarna förhåller sig till varandra (prop. 2019/20:118 s. 149). Även om Kriminalvården inte ska göra samma typ av bedömning när det gäller utvidgad ungdomsövervak- ning som vid ungdomsövervakning kan det som sägs där ändå tjäna till viss ledning när Kriminalvården överväger att besluta om andra förbud och skyldigheter än hemarresten. En ny paragraf, 20 a §, som reglerar prövningen bör införas i lagen om verkställighet av ung- domsövervakning. 
  
 11.5.5Noggrann tillsyn över den dömde 
  
 Utredningens förslag: Kriminalvården ska utöva noggrann till- syn över den dömde och hålla sig underrättad om hans eller hen- nes förhållanden. Kriminalvården ska också vid behov kunna för- ordna en eller flera personer att biträda vid tillsynen. 
  
 Kriminalvården får förordna en eller flera personer att biträda koordinatorn i syfte att motverka att den dömde återfaller i brott eller på annat sätt utvecklas ogynnsamt (biträdande koordinator). 
  
 Skälen för utredningens förslag 
  
 Noggrann tillsyn behövs 
  
 Utredningen har i avsnitt 10.4.1 föreslagit bestämmelser som inne- bär att Kriminalvården vid ungdomsövervakning ska utöva noggrann tillsyn över den dömde och hålla sig underrättad om hans eller hen- nes förhållanden. Kriminalvården ska också vid behov kunna för- ordna en eller flera personer att biträda vid tillsynen. Det behov av noggrann tillsyn som utredningen har beskrivit i det avsnittet är än mer påtagligt vid utvidgad ungdomsövervakning. Den dömde har då ofta gjort sig skyldig till allvarligare brottslighet och det kan antas att det regelmässigt är svårare för honom eller henne att lämna en kriminell livsstil. Inte minst finns det, eftersom verkställigheten på- går under längre tid än ungdomsövervakning, starkare skäl att se till att verkställigheten i hemmet fungerar på ett tillfredsställande sätt och att det inte har inträffat några påtagliga förändringar sedan verk- ställighetsplaneringen ägde rum. Det är också viktigt att om möjligt 
  
 238 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 kontrollera att den dömde inte är involverad i ny brottslighet. Det förslag som utredningen har lagt fram om utökad tillsyn vid ung- domsövervakning bör därför omfatta även utvidgad ungdomsöver- vakning. 
  
 Eftersom verkställigheten kommer att pågå under längre tid vid utvidgad ungdomsövervakning och rörelseinskränkningarna kom- mer att vara betydligt mer omfattande än vid ungdomsövervakning är det vid verkställighetsplaneringen av utvidgad ungdomsövervak- ning särskilt viktigt att adressera hur verkställigheten kan förväntas påverka övriga familjemedlemmar. 
  
 Möjlighet att förordna biträdande koordinator 
  
 Kriminalvården bör under samma förutsättningar som föreslås vid ungdomsövervakning kunna förordna en eller flera biträdande koor- dinatorer i syfte att motverka att den dömde återfaller i brott eller på annat sätt utvecklas ogynnsamt (jfr avsnitt 10.4.2). Utvidgad ung- domsövervakning kommer att verkställas under längre tid än ung- domsövervakning. Möjligheten att förordna en biträdande koordi- nator kan då fylla en viktig funktion mot slutet av verkställigheten. När mötena med den ordinarie koordinatorn har pågått under en längre tid kan Kriminalvårdens arbete förväntas inriktas på att behål- la en positiv förändring hos den dömde. Det kan då vara svårare att fylla mötena med koordinatorn med samma strukturerade innehåll som tidigare. En biträdande koordinator kan enligt utredningens mening bidra till att verkställigheten fylls med nytt meningsfullt in- nehåll även i slutfasen. Det kan i sin tur öka möjligheten för den dömde att etablera sig i samhället. 
  
 11.5.6Förhållandet till regeringsformen och Europakonventionen 
  
 Utredningens bedömning: Förslagen är förenliga med de krav som ställs i regeringsformen och Europakonventionen. 
  
 239 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 Skälen för utredningens bedömning 
  
 Skyddet enligt regeringsformen och Europakonventionen och 
  
 Europeiska unionens stadga 
  
 Den personliga friheten skyddas i 2 kap. regeringsformen. Var och en är gentemot det allmänna skyddad mot betydande intrång i den personliga integriteten, om det sker utan samtycke och innebär över- vakning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden (2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen). Vidare är var och en gentemot det allmänna skyddad mot frihetsberövanden. Den som är svensk medborgare är även i övrigt tillförsäkrad frihet att förflytta sig inom riket och att lämna det (2 kap. 8 § regeringsformen). Rätten till skydd för den personliga friheten enligt de nämnda paragraferna är dock inte absolut utan kan inskränkas genom lag. Sådana begräns- ningar får emellertid göras endast för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. Begränsningen får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som för- anlett begränsningen och inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen som är en av folkstyrelsens grundvalar. Begränsningar får inte göras enbart på grund av politisk, religiös, kulturell eller annan sådan åskådning (2 kap. 20 och 21 §§ regeringsformen). 
  
 Enligt 2 kap. 19 § regeringsformen får vidare en lag eller annan föreskrift inte strida mot Sveriges åtaganden på grund av Europa- konventionen. Utredningen har redogjort för aktuella delar av Euro- pakonventionen i avsnitt 3.5.3. I detta sammanhang bör särskilt arti- kel 8 uppmärksammas. Av den framgår att var och en har rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespon- dens. Den rätten får inte inskränkas av det allmänna annat än med stöd av lag och om det i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till vissa närmare angivna ändamål, bl.a. förebyggande av oordning och brott och skyddet av andras fri- och rättigheter. Enligt artikel 2 i fjärde tilläggsprotokollet till Europakonventionen har den som lagligen befinner sig på en stats område rätt att där röra sig fritt och välja bosättningsort. Inskränkningar i rörelsefriheten får ske bara om det är föreskrivet i lag och om det är nödvändigt i ett demokratiskt samhälle med hänsyn till bl.a. att förhindra brott eller att skydda hälsa eller moral eller annans fri- och rättigheter. Kraven 
  
 240 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 innebär bl.a. att alla inskränkningar i rörelsefriheten måste vara pro- portionerliga i förhållande till de ändamål för vilka de görs. 
  
 Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna innehåller en rad bestämmelser som har stora likheter med bestäm- melserna i framför allt Europakonventionen. I den utsträckning som stadgan omfattar rättigheter som motsvarar sådana som garanteras av Europakonventionen ska de enligt artikel 52.3 i stadgan ha samma innebörd och räckvidd som i konventionen. Stadgans tillämpnings- område är, som har redovisats i avsnitt 3.5.4, begränsat och den sak- nar därför intresse här. 
  
 Den föreslagna påföljden är förenlig med regeringsformen och 
  
 Europakonventionen 
  
 När det gäller de inskränkningar i rörelsefriheten och den form av övervakning som föreslås för utvidgad ungdomsövervakning är det viktigt att ha i åtanke att påföljden syftar till att vara ett sista alter- nativ till fängelse. Genom den nya påföljden kan den dömde få vara kvar i sin hemmiljö och bl.a. upprätthålla sin skolgång och sina fri- tidsintressen, dock med det undantaget att påföljden alltid inleds med vistelse i kriminalvårdsanstalt under två månader. Eftersom den dömde under en stor del av verkställighetstiden kommer att vara un- derkastad inskränkningar i sin rörelsefrihet, dels genom den inle- dande anstaltsvistelsen, dels genom de ingripande inskränkningar i rörelsefriheten som gäller därefter, bör påföljden enligt utredning- ens mening jämställas med ett frihetsberövande straff. Det är därför av stor vikt att påföljden – som ett alternativ till fängelse – uppfyller de krav som kan ställas på samhällsskydd, förebyggande av risk för återfall i brott och skydd av brottsoffer. Utredningen bedömer att den föreslagna påföljden genom sin utformning får anses vara pro- portionerlig med hänsyn till de starka samhällsintressen som den av- ser att skydda. Utredningens bedömning är därför att förslaget är förenligt med både regeringsformens och Europakonventionens krav på skydd för den enskildes grundläggande fri- och rättigheter. 
  
 241 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 11.5.7Påverkan på den dömde, syskon och övriga anhöriga 
  
 Utredningens bedömning: Förslaget om utvidgad ungdoms- övervakning leder till att fler barn kommer att kunna verkställa sin påföljd – i huvudsak – i sitt hem i stället för på kriminalvårds- anstalt. Eftersom påföljden utgör ett alternativ till fängelsestraff är de inskränkningar i rörelsefriheten som den innebär propor- tionerliga. Förslaget är förenligt med de krav som ställs i barn- konventionen. 
  
 Den utvidgade ungdomsövervakningen kan även komma att påverka den dömdes minderåriga syskon och övriga anhöriga ge- nom att den dömde är skyldig att vistas i hemmet under en stor del av verkställighetstiden. 
  
 Skälen för utredningens bedömning 
  
 Skyddet enligt barnkonventionen 
  
 Utredningen har redogjort för barnkonventionen och de artiklar som är av särskilt intresse för delbetänkandet i avsnitt 3.5. Som nämnts följer det av artikel 3 i barnkonventionen att vid alla åtgärder som rör barn ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa. Vid överväganden om påföljder för unga lagöverträdare är framför allt artiklarna 37 och 40 i barnkonventionen av intresse. Av artikel 37 framgår bl.a. att frihetsberövande av barn ska ske i enlighet med lag och endast får användas som en sista utväg och för kortast lämpliga tid. Av artikel 40 framgår bl.a. att barn som misstänks eller åtalas för eller har befunnits skyldigt till brott ska behandlas på ett sätt som främjar att barnet återanpassas och tar på sig en konstruktiv roll i samhället. Vidare ska det enligt artikeln finnas alternativ till anstaltsvård som t.ex. vård, övervakning och familjehemsplacering, för att säkerställa att barn behandlas på ett sätt som är lämpligt för deras välmående och är rimligt både med hänsyn till deras personliga förhållanden och till brottet. Att barnkonventionen numera är lag i Sverige innebär bl.a. ett förtydligande av att domstolar och rättstill- lämpare på alla nivåer ska beakta de rättigheter som följer av barn- konventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i besluts- processer i mål och ärenden som rör barn. Barnkonventionen bör också synliggöras i lagstiftningsfrågor där barnets rättigheter är rele- 
  
 242 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 vanta. De överväganden som görs avseende förslag till nya påföljder för unga lagöverträdare bör därför genomsyras av ett barnrättsper- spektiv. 
  
 Den nya påföljden är förenlig med barnkonventionen 
  
 Som framgått ska påföljden kunna tillämpas på brott med straffmät- ningsvärden som överstiger ett års fängelse men inte tre år eller då ungdomsövervakning inte är en tillräckligt ingripande påföljd med hänsyn till brottets art och den unges tidigare brottslighet. Införan- det av utvidgad ungdomsövervakning kommer att leda till att fäng- else kan undvikas i de fallen, om det inte finns synnerliga skäl som talar för fängelse. Eftersom förslagen föreslås träda i kraft den 1 juli 2026 kommer, som tidigare nämnts, sluten ungdomsvård att ha ut- mönstrats. Om inte utvidgad ungdomsövervakning införs kommer påföljden i stället att bestämmas till fängelse vid så höga straffmät- ningsvärden som nu diskuteras. 
  
 Vad som är barnets bästa måste avgöras i varje enskilt fall och ska vägas in vid alla beslut. När det gäller utvidgad ungdomsövervakning blir det särskilt viktigt i frågor som gäller beslut om inskränkningar i rörelsefriheten och elektronisk övervakning. 
  
 Utredningens förslag innebär bl.a. att påföljden ska inledas med två månader i kriminalvårdsanstalt. Det medför att den dömde inte kommer att kunna gå i sin vanliga skola under den tiden och att skol- gången därigenom riskerar att påverkas. Det innebär även att den dömde tas in i anstalt, tillsammans med andra dömda. Det kan antas att det inte kommer att gynna den dömde, även om han eller hon placeras på en ungdomsavdelning, dvs. tillsammans med andra unga. Anstaltstiden innebär också att den dömde inte kommer att kunna vara tillsammans med sin familj under den tiden. De omständighe- terna utgör negativa faktorer för den dömde, som riskerar att påver- ka hans eller hennes utveckling i fel riktning. Mot det ska dock ställas att det innebär att den dömde ges möjlighet att bryta en negativ spiral, genom att han eller hon kortvarigt avlägsnas från en miljö som inte i tillräcklig utsträckning kunnat motverka det kriminella bete- endet. När den dömde har verkställt två månader på kriminalvårds- anstalt kommer verkställighetsplanen att vara på plats med bl.a. de omfattande rörelseinskränkningarna. Den dömde har då bättre möj- 
  
 243 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 ligheter att kunna verkställa den utvidgade ungdomsövervakningen. Det ska även vägas in att alternativet till utvidgad ungdomsövervak- ning, som tidigare framhållits, är fängelse. 
  
 Efter de två inledande månaderna kommer den dömde på nytt att vara i sin hemmiljö, alternativt placerad på annat boende om hem- miljön bedöms vara olämplig. Det får anses vara en fördel för unga lagöverträdares möjlighet till återanpassning till ett liv utan krimina- litet om de kan hållas utanför fängelse och i stället bo tillsammans med sin familj, alternativt placeras i annat boende, gå kvar i vanlig skola och kunna upprätthålla sina fritidsintressen. Hur verkställig- hetsplanen utformas kommer att vara ännu viktigare för dem som har dömts till utvidgad ungdomsövervakning i jämförelse med dem som dömts till vanlig ungdomsövervakning, dels eftersom det rör sig om en så pass lång tid, dels eftersom inskränkningarna i rörelsefri- heten är mycket mer begränsande. Det är viktigt att barnets bästa är styrande i så stor utsträckning som möjligt när innehållet i verk- ställighetsplanen bestäms. 
  
 En annan viktig aspekt att beakta är de ingripande rörelsein- skränkningarna. I praktiken är de utformade som en hemarrest med elektronisk övervakning. Den dömde föreslås, som nämnts, ha rätt att delta i utbildning, eller i förekommande fall arbeta, delta i fritids- aktiviteter och har även rätt till tio timmars – senare möjlighet till femton timmars – annan sysselsättning per vecka utanför hemmet. Det kan t.ex. röra sig om att delta i en släktsammankomst, gå på bio eller träffa vänner. Inskränkningarna i rörelsefriheten är mycket in- gripande och kommer dessutom att pågå under längre tid. Efter halva verkställighetstiden prövas om rörelseinskränkningarna ska minskas och efter två tredjedelar av verkställighetstiden om de ska minskas eller upphöra helt. Det innebär i praktiken att en person som har dömts till tre års utvidgad ungdomsövervakning som längst, om han eller hon inte sköter sig, kommer att vara underkastad ingri- pande rörelseinskränkningar i tre år. För den som sköter sig kan in- skränkningarna minska efter ett och ett halvt år och helt upphöra efter två år. Även om verkställighetstiden bestäms till drygt ett år rör det sig om en längre tid med ingripande rörelseinskränkningar. Där- för föreslås även en möjlighet för Kriminalvården att pröva om in- skränkningarna i rörelsefriheten kan minskas något efter sex måna- ders verkställighet. 
  
 244 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 Utredningen kan konstatera att såväl de två månaderna på anstalt som de ingripande rörelseinskränkningarna är särskilt viktiga fakto- rer att beakta ur ett barnperspektiv. När en avvägning görs måste det dock framhållas att det är ett fängelsestraff som är alternativet och att den dömde har gjort sig skyldig till allvarlig brottslighet. Utred- ningen anser – med utgångspunkt i att syftet är att den dömde ska ges förutsättningar att utvecklas positivt och återanpassas till ett liv utan kriminalitet – att den utvidgade ungdomsövervakningen har tydliga fördelar jämfört med ett fängelsestraff. Det är en särskild för- del att barnet kan verkställa påföljden i den egna boendemiljön, ofta hemma tillsammans med föräldrar och syskon, och att han eller hon kan fortsätta sin skolgång eller sitt arbete. En annan fördel är att den dömde inte riskerar att påverkas negativt av andra intagna, vilket kan vara fallet vid verkställighet av fängelsestraff. De två anstaltsmåna- derna och de ingripande rörelseinskränkningarna är därför propor- tionerliga i sammanhanget. Utredningen gör mot den bakgrunden bedömningen att förslaget även är i enlighet med de krav som ställs i barnkonventionen. 
  
 Påverkan på den dömdes minderåriga syskon och andra anhöriga 
  
 När en ung person döms för brott där straffmätningsvärdet översti- ger ett år blir inte sällan påföljden – i dagsläget – sluten ungdoms- vård. När den påföljden utmönstras kommer straffet i stället att be- stämmas till fängelse. Den dömde vistas då inte i sitt hem under verkställigheten. Utredningens förslag om utvidgad ungdomsöver- vakning innebär motsatsen, dvs. att den dömde vistas i sitt hem un- der merparten av tiden. 
  
 Det förhållandet att den dömde har hemarrest kan, även om det för den dömde är en fördel jämfört med anstaltsvistelse, i vissa fall påverka övriga familjemedlemmars liv negativt. Den dömde kommer vanligtvis att bo tillsammans med sin familj, eftersom det rör sig om barn och unga som oftast inte har flyttat hemifrån än. Det är då vik- tigt att även ta hänsyn till familjemedlemmarna, särskilt till minder- åriga syskon till den dömde, och väga in hur de kan komma att på- verkas av verkställigheten. Det kan finnas fall där det inte bedöms vara lämpligt att den dömde vistas i hemmet under större delen av veckan. Eftersom det inte föreslås någon lämplighets- eller behovs- 
  
 245 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 prövning när en utvidgad ungdomsövervakning döms ut, blir det viktigt för såväl Kriminalvården som socialtjänsten att under verk- ställighetsplaneringen lyfta upp frågor som den nu aktuella. Det kan leda till att den dömde antingen placeras i annat boende eller att det visar sig att det saknas förutsättningar för att verkställa den utvid- gade ungdomsövervakningen. I de allra flesta fall kan det emellertid antas att det är till fördel för samtliga i familjen att kunna hålla fa- miljen samlad. 
  
 11.6Närmare om verkställigheten 
  
 11.6.1Påföljdens verkställbarhet 
  
 Utredningens förslag: Utvidgad ungdomsövervakning ska vara verkställbar när domen eller beslutet har fått laga kraft i fråga om påföljden. Den dömde ska kunna lämna en nöjdförklaring enligt samma regler som gäller för ungdomsövervakning. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
  
 Regleringen avseende ungdomsövervakning 
  
 Enligt 3 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning får ung- domsövervakning verkställas när en dom eller ett beslut i den del den avser ungdomsövervakning har fått laga kraft mot den dömde. Verk- ställigheten ska påbörjas så snart som möjligt. I 4 § samma lag finns bestämmelser om nöjdförklaring. 
  
 När ungdomsövervakning infördes diskuterades frågan om på- följden bör vara omedelbart verkställbar. Som skäl för att ungdoms- övervakningen skulle kunna börja verkställas redan innan domen hade fått laga kraft anfördes att det var angeläget att de åtgärder och insatser som kan ingå i en ungdomsövervakning kommer i gång så snart som möjligt. Samtidigt konstaterades att påföljden skulle om- fatta ingripande inslag, bl.a. i form av inskränkningar i rörelsefri- heten. Starka skäl ansågs därför tala för att verkställigheten skulle kunna påbörjas först när avgörandet i den del som avsåg påföljden hade fått laga kraft mot den dömde. Ytterligare ett skäl för den ord- ningen var att den inledande kartläggningen under verkställighets- 
  
 246 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 planeringen kunde underlättas av att den dömde medverkade aktivt och konstruktivt. Det förutsatte att han eller hon inte hade överkla- gat domen eller beslutet och väntade på att avgörandet skulle prövas av högre rätt. Det ansågs inte heller vara lämpligt eller ekonomiskt försvarbart att påbörja hela kartläggningen innan det stod klart att påföljden faktiskt skulle verkställas. Regleringen avseende ung- domsövervakning kom därför att innebära att påföljden, i likhet med de flesta andra påföljder, är verkställbar först när avgörandet har fått laga kraft mot den dömde i fråga om påföljden. För att i viss mån ändå tillgodose ett intresse av att verkställigheten ska kunna inledas så snabbt som möjligt infördes en möjlighet för den dömde att lämna en nöjdförklaring. Syftet med institutet nöjdförklaring är att ge den dömde möjlighet att, om han eller hon vill det, få påbörja verkstäl- ligheten av en påföljd redan innan överklagandetiden har löpt ut. 
  
 Den nya påföljdens verkställbarhet 
  
 I de fall där påföljden bestäms till utvidgad ungdomsövervakning har den dömde ofta ett tydligt behov av att omedelbart komma bort från kriminellt umgänge eller från en miljö som kan ha negativ inverkan på honom eller henne. På så sätt hindras unga lagöverträdare från att fortsätta begå brott och kan i stället så fort som möjligt påbörja en anpassning till ett liv utan kriminalitet. Det talar i och för sig för att en dom på utvidgad ungdomsövervakning bör gå i omedelbar verk- ställighet eller att rätten, om det är lämpligt, i varje fall ska kunna förordna om omedelbar verkställighet. När det rör sig om så allvar- liga brott som är aktuella om någon döms till utvidgad ungdoms- övervakning kommer den dömde emellertid i många fall att vara häk- tad i väntan på att domen får laga kraft (se avsnitt 11.5.2). Han eller hon bör i de fallen, på motsvarande sätt som vid verkställighet av ett fängelsestraff, överföras direkt från häktet till kriminalvårdsanstalt för att där inleda verkställighetsplaneringen när domen får laga kraft. På så sätt kommer den dömde inte att återvända till en skadlig miljö innan verkställigheten påbörjas. Om den dömde inte är häktad bör rätten ha gjort bedömningen att det saknas risk för att han eller hon ska återfalla i brott eller att det i vart fall inte finns synnerliga skäl för häktning. Tidpunkten för att inleda verkställigheten i kriminal- 
  
 247 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 vårdsanstalt i de fall där den tilltalade inte är häktad behandlas i av- snitt 11.6.6. 
  
 Vid allvarlig brottslighet överklagas domen i mycket stor ut- sträckning. Som anfördes i propositionen om ungdomsövervakning finns det då skäl att avvakta prövningen i högre rätt, för att säker- ställa den dömdes medverkan i verkställighetsplaneringen. Vidare omfattar den föreslagna regleringen av utvidgad ungdomsövervak- ning – utöver ingripande rörelseinskränkningar – även verkställighet i kriminalvårdsanstalt (se avsnitt 11.5.2). Det talar också för att verk- ställigheten av utvidgad ungdomsövervakning bör anstå till dess att överrätten har prövat om den tilltalade har begått gärningen och ska dömas till den påföljden, innan verkställigheten i kriminalvårdsan- stalt påbörjas. Det finns även samhällsekonomiska skäl som talar mot att påbörja verkställighetsplaneringen innan det står klart att underrättens dom står fast, vilket påpekades i förarbetena till infö- randet av ungdomsövervakning (prop. 2019/20:118 s. 80). 
  
 Vid en samlad bedömning anser utredningen därför att utvidgad ungdomsövervakning – i likhet med ungdomsövervakning – bör vara verkställbar först när en dom eller ett beslut har fått laga kraft mot den dömde. Det bör även finnas samma möjlighet för den dömde att lämna en nöjdförklaring vid utvidgad ungdomsövervakning som vid ungdomsövervakning. Det sistnämnda förutsätter dels att ett tillägg görs i 4 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning, dels att en följdändring görs i 38 kap. 1 § brottsbalken. 
  
 11.6.2Verkställigheten i kriminalvårdsanstalt 
  
 Utredningens förslag: Vid verkställigheten i anstalt ska den före- slagna fängelselagen för unga tillämpas i relevanta delar. I övrigt ska fängelselagen tillämpas i den mån den inte innehåller bestäm- melser som bör undantas. 
  
 Utredningens bedömning: Verkställigheten bör inte kunna äga rum utanför kriminalvårdsanstalt enligt lagen om intensivöver- vakning med elektronisk kontroll. 
  
 248 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 Skälen för utredningens förslag och bedömning 
  
 Reglering av verkställigheten i kriminalvårdsanstalt 
  
 Vid utvidgad ungdomsövervakning ska verkställigheten enligt utred- ningens förslag inledas med att den dömde tas in i kriminalvårdsan- stalt under en tid av två månader. För den inledande verkställigheten i kriminalvårdsanstalt gäller inte fängelselagen, eftersom den enbart tillämpas vid verkställighet av fängelsestraff. För att verkställa utvid- gad ungdomsövervakning i kriminalvårdsanstalt krävs det alltså en särskild reglering. 
  
 Förslaget om en fängelselag för unga 
  
 Kriminalvården har redan i dag i uppdrag att ta emot barn som verk- ställer fängelsestraff. Det är dock endast fråga om några enstaka barn per år. I SOU 2023:44 har föreslagits att påföljden sluten ungdoms- vård ska utmönstras och att unga lagöverträdare i stället ska dömas till fängelse. Sådana fängelsestraff ska enligt förslaget verkställas en- ligt en ny fängelselag för unga, som ska komplettera regleringen i fängelselagen. Regeringen har tillkännagett att avsikten är att lagänd- ringarna ska träda i kraft den 1 juli 2026. Det innebär att Kriminal- vårdens uppdrag därefter kommer att omfatta ett betydligt större antal barn än i dag som verkställer fängelsestraff. 
  
 Den föreslagna nya lagen, som är avsedd att tillämpas främst för intagna som är under 18 år, innehåller bestämmelser som delvis avvi- ker från regleringen i fängelselagen. I allt väsentligt ska dock fängel- selagen tillämpas även på intagna under 18 år. Fängelsestraffet ska emellertid enligt den nya lagen verkställas på särskilda ungdomsav- delningar. Verksamheten på de särskilda ungdomsavdelningarna ska enligt förslaget anpassas till barns och ungas behov och rättigheter. 
  
 Fängelselagen för unga bör tillämpas i relevanta delar 
  
 För att Kriminalvården ska få tid att genomföra de nödvändiga an- passningar som krävs för att myndigheten ska kunna ta emot fler barn än i dag föreslår utredningen att ikraftträdandet av förslaget om utvidgad ungdomsövervakning ska samordnas med ikraftträdandet av förslagen i SOU 2023:44 (se avsnitt 14.1). Utredningen har över- 
  
 249 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 vägt att föra in särskilda bestämmelser om verkställigheten av utvid- gad ungdomsövervakning i kriminalvårdsanstalt i lagen om verkstäl- lighet av ungdomsövervakning men har, mot bakgrund av att det är ett relativt omfattande regelverk och att verkställigheten är en min- dre del av den utvidgade ungdomsövervakningen, funnit att det mer ändamålsenligt att i stället hänvisa till bestämmelserna i den föreslag- na fängelselagen för unga och fängelselagen. 
  
 Fängelselagen för unga bör således i tillämpliga delar gälla även för den inledande verkställigheten av utvidgad ungdomsövervak- ning. Det är framför allt bestämmelser i det föreslagna 2 kap. fängel- selagen för unga som bör göras tillämpliga vid utvidgad ungdoms- övervakning. I det kapitlet regleras i  
 1–5 
  §§ att verkställigheten ska äga rum vid en särskild ungdomsavdelning, att den som är under 18 år inte får placeras vid en säkerhetsavdelning, att han eller hon inte får hållas inlåst avskilt från andra intagna längre än tio timmar om det inte är motiverat av säkerhetsskäl och att en intagen under 18 år efter kroppsvisitation och vissa andra åtgärder som Young vården vidtagit ska erbjudas uppföljande samtal. Där finns även före- skrifter om Kriminalvårdens skyldighet att erbjuda lämplig syssel- sättning och skyldighet att delta i sådan sysselsättning för intagna som har fyllt 18 år. De nu angivna bestämmelserna bör göras tillämp- liga även vid verkställighet av utvidgad ungdomsövervakning i krimi- nalvårdsanstalt. 
  
 Enligt 2 kap 6 § första stycket i förslaget till fängelselag för unga får en intagen under vissa förutsättningar beviljas permission när två månader av strafftiden har avtjänats. Den bestämmelsen blir därmed inte aktuell för den som verkställer utvidgad ungdomsövervakning i kriminalvårdsanstalt. Enligt andra stycket i samma paragraf ska per- mission dock få beviljas tidigare om det finns särskilda skäl. Den möjligheten bör finnas även för den som verkställer utvidgad ung- domsövervakning. Bestämmelserna om permission bör därför till- lämpas även vid verkställighet av utvidgad ungdomsövervakning i kriminalvårdsanstalt. 
  
 I 2 kap. 7 § förslaget till fängelselag för unga finns bestämmelser om frigång och vistelse i halvvägshus, som inte har någon anknyt- ning till verkställigheten av utvidgad ungdomsövervakning. De para- graferna bör därför inte göras tillämpliga. 
  
 Regleringen i 1 kap. i förslaget till fängelselag för unga motsvarar till stor del den reglering som redan finns i lagen om verkställighet 
  
 250 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 av ungdomsövervakning. För att undvika dubbelreglering bör de be- stämmelserna inte göras tillämpliga. 
  
 Regleringen i 3 kap. förslaget till fängelselag för unga, som be- handlar verkställighet av fängelsestraff i SiS särskilda ungdomshem och regleringen i 4 kap., som avser villkorlig frigivning, bör inte heller tillämpas. Avsikten är inte att utvidgad ungdomsövervakning ska kunna verkställas i sådana hem och villkorlig frigivning är inte aktuell vid den påföljden. Av 5 kap., som bl.a. reglerar bemyndigan- den och vem som beslutar i frågor enligt lagen, bör endast 2 §, som anger vilka beslut som får fattas av Kriminalvården, och 4 §, som an- ger att besluten gäller omedelbart om inte något annat beslutas och innehåller bestämmelser om överklagande, tillämpas. 
  
 Eftersom utvidgad ungdomsövervakning är en särskild ungdoms- påföljd som enbart inleds med verkställighet i kriminalvårdsanstalt under en begränsad tid, bör alla som döms till den påföljden tas emot och verkställa tiden i kriminalvårdsanstalt på samma sätt. Det inne- bär att de alltid ska verkställa påföljden på en ungdomsavdelning. Påföljden får endast dömas ut för brott begångna före 18 års ålder. Det krävs särskilda skäl för att använda påföljden för någon som har fyllt 18 år vid domstillfället. Även om det innebär att barn under 18 år i undantagsfall kan komma att vistas tillsammans med andra intagna som fyllt 18 år bedömer utredningen att det är lämpligare än att de som dömts till utvidgad ungdomsövervakning och har fyllt 18 år placeras på vanliga avdelningar. I sammanhanget kan nämnas att det även enligt förslaget till fängelselag för unga finns en möj- lighet för Kriminalvården att besluta att verkställighet ska äga rum i enlighet med den lagen trots att den intagne har fyllt 18 år. Bestäm- melserna i förslaget till fängelselag för unga bör därför gälla även i de fall där den dömde har fyllt 18 år innan verkställigheten i kriminal- vårdsanstalt påbörjas eller fyller 18 år under den delen av verkstäl- ligheten av påföljden. Det blir en fråga för Kriminalvården att inför planeringen av genomförandet av utvidgad ungdomsövervakning ta ställning till om de som har dömts till utvidgad ungdomsövervak- ning bör hanteras separat eller om de bör placeras på samma ung- domsavdelningar som andra intagna. 
  
 251 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 Fängelselagen bör tillämpas i övrigt 
  
 Enligt förslaget till fängelselag för unga ska fängelselagen (2010:610) gälla vid verkställighet av fängelsestraff om inte annat följer av den föreslagna lagen (1 kap. andra stycket). Motsvarande bör i tillämp- liga delar gälla vid verkställighet av utvidgad ungdomsövervakning i kriminalvårdsanstalt. 
  
 Fängelselagen innehåller bestämmelser om placering (2 kap.), sysselsättning och ersättning (3 kap.), fritid (4 kap.), personliga till- hörigheter (5 kap.), vistelse i gemensamhet och avskildhet (6 kap.), besök och andra kontakter (7 kap.), särskilda kontroll- och tvångs- åtgärder (8 kap.), hälso- och sjukvård (9 kap.), permission och annan tillfällig vistelse utanför anstalt (10 kap.), särskilda utslussningsåt- gärder (11 kap.), varning och uppskjuten villkorlig frigivning (12 kap.), avbrott i verkställigheten (12 a kap.) samt beslut och över- klagande m.m.  
 (13–15 
  kap.). Som nämnts tillämpas fängelselagen redan i dag när lagöverträdare under 18 år verkställer fängelsestraff. 
  
 I 1 kap. 3 § fängelselagen finns det en hänvisning till strafftids- lagen (2018:1251) i fråga om när fängelsestraff får verkställas och hur strafftiden ska beräknas. Utredningen föreslår i avsnitt 11.6.5 en särskild reglering i lagen om verkställighet av ungdomsövervakning om när en påföljd får verkställas och hur verkställighetstiden ska beräknas med tillämpning av bestämmelser i strafftidslagen. För att undvika dubbelreglering bör 1 kap. 3 § fängelselagen därför inte gö- ras tillämplig. 
  
 Fängelselagen innehåller vidare i 1 kap. 5 § en bestämmelse som gäller verkställighetsplanering. Eftersom det finns särskilda bestäm- melser om verkställighetsplanering i lagen om verkställighet av ung- domsövervakning bör den paragrafen i fängelselagen undantas från tillämpningsområdet, i syfte att undvika dubbelreglering. 
  
 Permission och annan tillfällig vistelse utanför anstalt regleras i 
  
 10 kap. fängelselagen. De bestämmelserna har dock ingen anknyt- ning till verkställigheten av utvidgad ungdomsövervakning i krimi- nalvårdsanstalt och bör därför inte tillämpas vid sådan verkställighet. Om det finns särskilda skäl för att bevilja permission under den tiden bör 2 kap. 6 § andra stycket förslaget till fängelselag för unga tilläm- pas i stället. Fängelselagen innehåller också regler om särskilda ut- slussningsåtgärder (11 kap.), varning och uppskjuten frigivning (12 kap.) och avbrott i verkställigheten (12 a kap.). Bestämmelserna 
  
 252 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 i de kapitlen har inte heller någon anknytning till verkställighet av utvidgad ungdomsövervakning i kriminalvårdsanstalt och bör därför inte tillämpas. Det bör därmed införas en ny bestämmelse i lagen om verkställighet av ungdomsövervakning (4 a §) som föreskriver att fängelselagen, med undantag av 1 kap. 3 och 5 §§ och  
 10–12 
  a kap., ska tillämpas när utvidgad ungdomsövervakning verkställs i krimi- nalvårdsanstalt. 
  
 Ingen verkställighet utanför kriminalvårdsanstalten 
  
 Den dömde bör inte ha möjlighet att enligt lagen (1994:451) om intensivövervakning med elektronisk kontroll verkställa de två må- nader av en utvidgad ungdomsövervakning som ska verkställas i kri- minalvårdsanstalt utanför anstalten. Det skulle motverka syftet med att verkställighetsplaneringen ska göras utanför den dömdes vanliga livsmiljö. Någon särskild reglering som förhindrar sådan verkstäl- lighet krävs inte, eftersom lagen om intensivövervakning med elek- tronisk kontroll enligt 1 § den lagen enbart är tillämplig vid verk- ställighet av fängelsedomar. 
  
 11.6.3Ny påföljdsbestämning efter tidigare dom 
  
 Utredningens förslag: Utvidgad ungdomsövervakning ska om- fattas av bestämmelserna i 34 kap. brottsbalken om ny påföljds- bestämning efter tidigare dom. 
  
 Om en dom på fängelse på livstid förekommer till verkställig- het samtidigt som en dom på utvidgad ungdomsövervakning, ska livstidsstraffet träda i stället för den utvidgade ungdomsövervak- ningen. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
  
 Den nuvarande regleringen av ny påföljdsbestämning 
  
 I 34 kap. brottsbalken finns bestämmelser om hur domstolen ska hantera påföljdsfrågan när någon som tidigare har dömts för brott ska dömas för ytterligare brott. Om den som har dömts till fängelse, 
  
 253 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 villkorlig dom, skyddstillsyn, ungdomsvård, ungdomstjänst, ung- domsövervakning eller sluten ungdomsvård har begått ett annat brott före domen (nyupptäckt brott), eller om den dömde begår ett nytt brott efter domen men innan påföljden helt har verkställts eller annars upphört (nytt brott), ska rätten bestämma en ny påföljd för den tillkommande brottsligheten (34 kap. 1 §). I stället för att be- stämma en ny påföljd får rätten, under vissa förutsättningar, besluta att den tidigare utdömda påföljden ska avse också den brottsligheten (34 kap. 3 §) eller undanröja den utdömda påföljden och döma till gemensam påföljd för den samlade brottsligheten (34 kap. 4 §). Det finns också bestämmelser om förfarandet när den tidigare domen har ändrats av högre rätt (34 kap. 6 §). Påföljderna ungdomstjänst, ung- domsvård och ungdomsövervakning omfattas av regleringen om ny påföljdsbestämning efter tidigare dom. 
  
 Samma reglering för utvidgad ungdomsövervakning som för övriga ungdomspåföljder 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning bör behandlas på samma sätt som övriga ungdomspåföljder när det gäller ny påföljdsbestämning efter tidigare dom. Utvidgad ungdomsövervakning bör därför i likhet med de påföljderna omfattas av reglerna i 34 kap. brottsbalken. Det innebär att påföljden utvidgad ungdomsövervakning bör läggas till i 34 kap. 1, 3 och 6 §§ brottsbalken. Vidare bör, om en dom på fängel- se på livstid förekommer till verkställighet samtidigt som en dom på utvidgad ungdomsövervakning, livstidsstraffet träda i stället för på- följden på motsvarande sätt som gäller vid ungdomsövervakning. Det innebär att det bör göras ett tillägg i 26 kap. 25 § brottsbalken. 
  
 11.6.4Tillgodoräknande av frihetsberövande 
  
 Utredningens förslag: Om någon döms till utvidgad ungdoms- övervakning och med anledning av de brott som prövats i målet eller som påföljden avser har varit frihetsberövad på ett sätt som anges i 2 § lagen om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande, ska tiden för frihetsberövandet tillgodoräknas den dömde som verkställighet av påföljden. 
  
 254 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 Den som har dömts till utvidgad ungdomsövervakning och därefter frikänns eller döms till en mindre ingripande påföljd ska i vissa fall ha rätt till ersättning av staten. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
  
 Den nuvarande regleringen 
  
 Enligt 2 § lagen (2018:1250) om tillgodoräknande av tid för frihets- berövande gäller att om någon har dömts till fängelse på viss tid eller till sluten ungdomsvård, och den dömde med anledning av de brott som prövats i målet eller som påföljden avser har varit frihetsberövad i Sverige eller utomlands under en sammanhängande tid av minst 24 timmar, ska tiden för frihetsberövandet tillgodoräknas den döm- de som verkställighet av påföljden. Avräkningen är således obligato- risk i de fallen och görs utan något beslut av rätten. Enligt 3 § första stycket samma lag får rätten besluta att påföljden ska anses vara helt verkställd genom ett frihetsberövande. Kravet för ett sådant beslut är att den tid som den utdömda påföljden överstiger frihetsberö- vandet är ringa. 
  
 I 3 § lagen om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande före- skrivs att om någon som har varit frihetsberövad döms till böter, ungdomstjänst eller ungdomsövervakning får rätten i vissa fall be- sluta att påföljden ska anses helt eller delvis verkställd genom fri- hetsberövandet. Beträffande ungdomsövervakning har Högsta dom- stolen slagit fast att utgångspunkten vid tillämpning av 3 § andra stycket lagen om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande bör vara att frihetsberövanden ska tillgodoräknas den dömde och att ett dygns frihetsberövande därvid ska motsvara en dags ungdomsöver- vakning. Det innebär att när någon döms till ungdomsövervakning och med anledning av de brott som prövats i målet eller som på- följden avser har varit frihetsberövad under en sammanhängande tid av minst 24 timmar, ska ungdomsövervakningen normalt anses verk- ställd med det antal dagar som frihetsberövandet har pågått (se rätts- fallet ”Ungdomsövervakning och frihetsberövande”, Högsta dom- stolens dom den 19 december 2023 i mål B  
 5436–23). 
  
 255 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 Tillgodoräknande av frihetsberövande bör vara obligatoriskt 
  
 Möjligheten att tillgodoräkna den dömde tiden för ett frihetsberö- vande som föregått en dom på utvidgad ungdomsövervakning skulle 
  
 –i likhet med det som gäller vid ungdomsövervakning – kunna göras fakultativ. Mot bakgrund av Högsta domstolens avgörande får det anses stå klart att rätten i domen normalt ska tillgodoräkna den dömde tiden för frihetsberövande även vid utvidgad ungdomsöver- vakning. Den påföljden föreslås dock bli betydligt mer ingripande än ungdomsövervakning. Det beror främst på de omfattande rörelsein- skränkningarna, som till stora delar motsvarar det som gäller vid verkställighet av ett fängelsestraff genom intensivövervakning med elektronisk kontroll. Påföljden ska enligt utredningens förslag dess- utom inledas med två månaders verkställighet i kriminalvårdsanstalt. 
  
 Enligt utredningens mening är den nya påföljden så ingripande att möjligheten för den dömde att tillgodoräkna sig frihetsberövan- det inte bör vara beroende av rättens beslut. Utvidgad ungdoms- övervakning bör därför i fråga om avräkning av frihetsberövande i stället jämställas med sluten ungdomsvård och fängelse på så sätt att avräkningen görs obligatorisk. Bestämmelsen i 2 § lagen om till- godoräknande av tid för frihetsberövande bör därför ändras, så att utvidgad ungdomsövervakning läggs till bland de påföljder mot vilka frihetsberövanden ska avräknas. Det innebär att den nya påföljden även bör läggas till bland de påföljder som enligt 3 § första stycket samma lag enligt rättens beslut kan anses vara helt verkställda genom frihetsberövandet. Eftersom verkställigheten i kriminalvårdsanstalt är en del av den utvidgade ungdomsövervakningen, inte ett särskilt utdömt fängelsestraff, innebär utredningens förslag att påföljden ska läggas till i 2 och 3 §§ lagen om tillgodoräknande av tid för frihets- berövande att tiden för frihetsberövande inte kommer att avräknas särskilt mot verkställigheten i kriminalvårdsanstalt utan i stället ska avräknas mot hela verkställighetstiden för den utvidgade ungdoms- övervakningen. 
  
 En följd av utredningens förslag är att avräkningsunderlag ska bi- fogas enligt 16 § förordningen (1996:271) om mål och ärenden i all- män domstol när någon döms till utvidgad ungdomsövervakning. Det kräver inte någon författningsändring. 
  
 256 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 Ersättning vid frihetsberövanden 
  
 Enligt 4 § lagen (1998:714) om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder kan den som har avtjänat bl.a. fängelsestraff och därefter frikänns eller döms till en mindre ingripande påföljd i vissa fall ha rätt till ersättning av staten. På grund av påföljdens in- gripande natur bör även den som har verkställt utvidgad ungdoms- övervakning omfattas av bestämmelsen. 
  
 Rätten till ersättning ska beräknas med utgångspunkt i både verk- ställigheten i kriminalvårdsanstalt och hemarresten. 
  
 11.6.5Beräkning av verkställighetstiden 
  
 Utredningens förslag: Kriminalvården ska fastställa det antal dagar som ska tillgodoräknas av tidigare frihetsberövande och dagen för verkställighetstidens slut. Den första och sista dagen för verkställighet i kriminalvårdsanstalt ska fastställas särskilt. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
  
 Regleringen avseende ungdomsövervakning 
  
 Enligt 5 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning ska Kri- minalvården vid en dom på ungdomsövervakning fastställa dagen för verkställighetens slut. Tiden för ungdomsövervakning ska räknas från och med den dag då domen eller beslutet i den del den avser ungdomsövervakning har fått laga kraft mot den dömde. Tiden ska beräknas i dagar. Ungdomsövervakning i månader eller år ska om- räknas till dagar. Med en månad ska avses trettio dagar och med ett år trehundrasextiofem dagar. 
  
 Kriminalvårdens uppgift att fastställa verkställighetstiden 
  
 I huvudsak motsvarande reglering som finns för att fastställa verk- ställighetstiden vid ungdomsövervakning bör gälla vid utvidgad ung- domsövervakning. Vid utvidgad ungdomsövervakning bör emeller- tid tiden inte börja räknas innan den tidpunkt då verkställigheten i 
  
 257 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 kriminalvårdsanstalt påbörjats. En särskild bestämmelse om det bör föras in i 5 § första stycket lagen om verkställighet av ungdomsöver- vakning. Kriminalvården bör också fastställa det antal dagar som ska tillgodoräknas av tidigare frihetsberövande enligt 2 § lagen om till- godoräknande av tid för frihetsberövande. En bestämmelse om det bör införas i 5 § andra stycket lagen om verkställighet av ungdoms- övervakning. Eftersom den dömde vid utvidgad ungdomsövervak- ning enligt utredningens förslag ska inleda verkställigheten med två månader i kriminalvårdsanstalt, behöver tiden för den delen av verk- ställigheten fastställas särskilt. Den första och sista dagen för verk- ställigheten bör således fastställas enligt samma beräkningsgrunder som ska gälla för verkställigheten av hela påföljden. I 17 § strafftids- lagen regleras hur verkställighetstidens första dag ska fastställas vid fängelsestraff. Den paragrafen bör tillämpas även vid utvidgad ung- domsövervakning för att fastställa den första dagen av verkställighet av utvidgad ungdomsövervakning i kriminalvårdsanstalt. Det bör, som nyss nämnts, även vara den första dagen som räknas som verk- ställighet av påföljden. En regel om det bör införas i en ny paragraf i lagen om verkställighet av ungdomsövervakning (se avsnitt 11.6.6). 
  
 11.6.6Tillämpningen av strafftidslagen 
  
 Utredningens förslag: Vissa bestämmelser i strafftidslagen som gäller vid verkställighet av fängelsestraff ska tillämpas även vid verkställighet av utvidgad ungdomsövervakning i kriminalvårds- anstalt. 
  
 Utredningens bedömning: Kriminalvården bör inte ha rätt att skjuta upp verkställigheten av utvidgad ungdomsövervakning i kriminalvårdsanstalt. 
  
 Skälen för utredningens förslag och bedömning 
  
 Bestämmelser i strafftidslagen som bör tillämpas 
  
 Som anförts i avsnitt 11.6.5 bör 17 § strafftidslagen tillämpas i fråga om hur verkställighetstidens första dag ska fastställas när det gäller den del av den utvidgade ungdomsövervakningen som ska verkställas 
  
 258 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 i kriminalvårdsanstalt. I strafftidslagen finns det även vissa andra bestämmelser som bör tillämpas för att verkställigheten av utvidgad ungdomsövervakning ska fungera på ett bra sätt. Det handlar för det första om att Kriminalvården, i likhet med det som gäller vid verk- ställighet av ett fängelsestraff, bör kontrollera att påföljden är verk- ställbar (4 §). För det andra bör det som gäller om dömda som inte är frihetsberövade tillämpas (6 §). Det innebär att den som inte är frihetsberövad när påföljden är verkställbar utan dröjsmål ska före- läggas att inställa sig en viss dag och under vissa förutsättningar kunna förpassas till häkte eller kriminalvårdsanstalt genom Polis- myndighetens försorg. För det tredje bör den som är frihetsberövad som häktad, omhändertagen på visst sätt eller som är intagen i kri- minalvårdsanstalt för verkställighet i ett annat mål när påföljden blir verkställbar påbörja verkställigheten där han eller hon förvaras (8 §). Till sist bör den som ska överföras eller förpassas till kriminalvårds- anstalt kunna tas in i häkte eller polisarrest i avvaktan på anstalts- placering eller om det behövs med hänsyn till transportförhållandena (9 §). En följd av att 9 § tillämpas blir också att den som är under 18 år endast får tas in i en polisarrest om det är absolut nödvändigt (9 § andra stycket). Samma begränsning av tiden i häkte bör tilläm- pas (10 §). Det innebär att tiden inte får vara längre än sju dagar, om det inte finns särskilda skäl, och aldrig mer än trettio dagar. 
  
 Lagtekniskt bör de bestämmelser som rör tillämpningen av straff- tidslagen placeras i en ny 4 b § i lagen om verkställighet av ungdoms- övervakning. 
  
 Uppskjutande av verkställigheten 
  
 I strafftidslagen finns det en bestämmelse om att Kriminalvården får skjuta upp verkställigheten av ett fängelsestraff under högst sex månader, bl.a. för att åstadkomma en jämnare beläggning i kriminal- vårdsanstalterna (7 §). Beträffande de som kommer dömas till utvid- gad ungdomsövervakning kan det, som anförts i avsnitt 11.5.2, antas att det ofta finns kopplingar till livsmiljön som har bidragit till det brottsliga handlandet. Det är också angeläget att verkställighetspla- neringen inleds och att rörelseinskränkningarna börjar gälla utan dröjsmål. Även i de fall där den dömde inte är häktad finns det därför skäl för att han eller hon inte bör vistas i sin vanliga livsmiljö under 
  
 259 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 en längre tid innan verkställighetsplaneringen i kriminalvårdsanstalt inleds. För ungdomspåföljder gäller också generellt att verkställighe- ten inte bör anstå längre än absolut nödvändigt. Strafftidslagen bör därför inte tillämpas i den del den medger att Kriminalvården skjuter upp verkställigheten. Motsvarande bör gälla i fråga om möjligheten för den dömde att ansöka om uppskov (14 §). Att verkställigheten i kriminalvårdsanstalt inte kan skjutas upp och den dömde därmed ska föreläggas att inställa sig utan dröjsmål innebär att verkställigheten ska prioriteras av Kriminalvården och att den även för de dömda som inte är frihetsberövade bör inledas inom några veckor efter det att domen har fått laga kraft i fråga om påföljden. 
  
 Enligt utredningens förslag ska verkställigheten av utvidgad ung- domsövervakning påbörjas så snart som möjligt när en dom eller ett beslut i den del som gäller den utvidgade ungdomsövervakningen har fått laga kraft (3 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning). Som nyss nämnts föreslås inte heller någon möjlighet för Kriminal- vården att skjuta upp verkställigheten i kriminalvårdsanstalt. Mot den bakgrunden saknas det enligt utredningens mening även skäl för att bestämmelsen i 5 § strafftidslagen, som föreskriver att den döm- de har rätt att på egen begäran påbörja verkställigheten av ett fäng- elsestraff, ska tillämpas vid utvidgad ungdomsövervakning. 
  
 Överklagande 
  
 Beslut som Kriminalvården fattar beträffande utvidgad ungdoms- övervakning bör, i likhet med beslut i övrigt enligt lagen om verkstäl- lighet av ungdomsövervakning, gälla omedelbart om inte något annat beslutas (jfr 28 § lagen om verkställighet av ungdomsövervak- ning). Motsvarande bestämmelse i strafftidslagen bör därför tilläm- pas på de beslut som myndigheten fattar med tillämpning av den lagen (24 §). 
  
 De beslut som Kriminalvården fattar med stöd av strafftidslagen bör vidare kunna överklagas enligt samma förutsättningar som gäller enligt den lagen. I förhållande till de bestämmelser som utredningen föreslår ska tillämpas i strafftidslagen är det enbart beslut om att den dömde ska inställa sig vid kriminalvårdsanstalt enligt 6 § första stycket som får överklagas (jfr 25 § strafftidslagen). En motsvarande 
  
 260 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 bestämmelse bör tas in i lagen om verkställighet av ungdomsöver- vakning. 
  
 11.6.7Påföljdspreskription 
  
 Utredningens bedömning: Det finns inte behov av någon be- stämmelse om påföljdspreskription för utvidgad ungdomsöver- vakning. 
  
 Skälen för utredningens bedömning: För ungdomspåföljderna ungdomstjänst och sluten ungdomsvård gäller att de bortfaller om verkställigheten inte har påbörjats innan fem år förflutit från det att domen fick laga kraft. När det gäller utvidgad ungdomsövervakning får rätten bestämma tiden för påföljden till en tid som överstiger ett år och som uppgår till högst tre år. Verkställigheten ska inledas med att den dömde verkställer två månader i kriminalvårdsanstalt. Tiden för utvidgad ungdomsövervakning ska räknas från och med den dag då verkställigheten i kriminalvårdsanstalt inleds. Det ska därefter inte finnas någon möjlighet att göra avbrott i verkställigheten. Efter- som tiden för verkställigheten ska räknas från och med den tidpunkt då verkställigheten i kriminalvårdsanstalt inleds kan det förekomma fall, exempelvis om den dömde avviker, då verkställigheten av utvid- gad ungdomsövervakning inte påbörjas och kriminalvården inte hel- ler kan fastställa den sista dagen för påföljden. Om den dömde i väsentlig grad underlåter att göra vad som åligger honom eller henne enligt en dom på ungdomsövervakning, eller om de föreskrivna åt- gärderna enligt en verkställighetsplan inte kommer till stånd, eller om de vidtagna åtgärderna har kommit att i väsentlig grad avvika från det som föreskrivits i verkställighetsplanen, ska det emellertid kunna leda till att påföljden undanröjs. Om så blir fallet kan det förutsättas att den nya påföljden regelmässigt bestäms till fängelse, som omfat- tas av en särskild reglering av bortfallande av påföljd i 35 kap. 8 och 9 §§ brottsbalken. Mot den bakgrunden kommer enligt utredning- ens mening den situationen att verkställigheten inte påbörjas innan fem år förflutit från det att domen fick laga kraft, inte att aktualise- ras. Det finns därför inte något behov av att reglera frågan om på- följdspreskription när det gäller utvidgad ungdomsövervakning. 
  
 261 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 Någon sådan reglering finns inte heller för ungdomsövervakning, ungdomsvård eller skyddstillsyn. 
  
 11.7Misskötsamhet 
  
 11.7.1Åtgärder inom ramen för påföljden 
  
 Utredningens förslag: Kriminalvården ska ha samma möjlighe- ter att kunna reagera på misskötsamhet vid utvidgad ungdoms- övervakning som vid ungdomsövervakning. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
  
 Regleringen vid ungdomsövervakning 
  
 I förarbetena till ungdomsövervakning diskuteras ingående hur den dömde ska medverka i verkställighetsplaneringen och hur verkstäl- lighetsplaneringen bl.a. ska syfta till att motivera honom eller henne att själv verka för att det upprättas en verkställighetsplan som kan leda till att han eller hon utvecklas positivt. Om det inte går att mo- tivera den dömde och arbetet därigenom inte kan mynna ut i en verk- ställighetsplan som reglerar inslag som kan angripa de riskfaktorer som antas ha lett till brottsligheten och understödja de skyddsfak- torer som kan motverka återfall i brott, måste det emellertid leda till konsekvenser (prop. 2019/20:118 s. 88 f.). Av det skälet har Krimi- nalvården möjlighet att begära Polismyndighetens hjälp med att in- ställa den dömde till de möten som behövs för verkställighetsplane- ringen. 
  
 Inte samma behov av reglering beträffande verksamhetsplaneringen vid utvidgad ungdomsövervakning 
  
 Med den föreslagna lösningen att utvidgad ungdomsövervakning ska inledas i kriminalvårdsanstalt uppstår inte samma praktiska problem med att få den dömde att inställa sig till och medverka i verkställig- hetsplaneringen. Den dömde finns då till hands och möjligheterna att motivera honom eller henne att medverka i verkställighetsplane- 
  
 262 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 ringen bör vara goda. Det finns därför inte samma behov av att reg- lera vad som ska gälla för verksamhetsplaneringen. I de fall där den dömde försvårar eller omöjliggör arbetet med att ta fram en verk- ställighetsplan kan det leda till bedömningen att det saknas förut- sättningar för att verkställa påföljden. I sådana fall bör det, precis som vid ungdomsövervakning, finnas en möjlighet att föra talan om undanröjande av påföljden. Frågor som rör undanröjande av påföljd, utöver det som sägs i avsnitt 11.7.2, avser utredningen att behandla i slutbetänkandet. 
  
 Misskötsamhet vid verkställighet av ungdomsövervakning 
  
 Under verkställigheten av ungdomsövervakning kan den dömdes bristande medverkan bestå i att inte komma till möten med koordi- natorn eller att bryta mot föreskrifter om inskränkningar i rörel- sefriheten eller mot någon annan föreskrift, t.ex. om skolgång eller fritidsaktiviteter. 
  
 Kriminalvården får då besluta att 
  
 –utöka antalet möten med koordinatorn till tre i veckan, 
  
 –begära hjälp med polishämtning till mötena med koordinatorn, 
  
 –avstå från att minska de rörelsesinskränkande inslagen eller utöka eller återuppta de rörelsesinskränkande inslagen, 
  
 –begära hjälp från Polismyndigheten för att verkställa föreskrifter om inskränkningar i rörelsefriheten, eller 
  
 –på annat sätt ändra verkställighetsplanen. 
  
 Besluten i fråga får överklagas av den dömde enligt det som gäller för överklagande av Kriminalvårdens beslut. Han eller hon kan på det sättet få till stånd en domstolsprövning av de åtgärder som Krimi- nalvården beslutar om (prop. 2019/20:118 s. 88 f). Beslutsordningen behandlas i avsnitt 11.8.1. 
  
 263 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 Samma regler bör gälla om någon missköter sig vid verkställighet av utvidgad ungdomsövervakning 
  
 Vid utvidgad ungdomsövervakning kommer enligt utredningens förslag kraven i verkställighetsplanen och övriga föreskrifter att spela en ännu viktigare roll än vid ungdomsövervakning, eftersom det är fråga om mer ingripande åtgärder. Utredningen bedömer emellertid att de åtgärder som får vidtas vid misskötsamhet vid ung- domsövervakning är adekvata och tillräckliga även vid utvidgad ung- domsövervakning. För att påföljden ska fungera på avsett sätt måste Kriminalvården ha förutsättningar att omgående reagera på missköt- samhet och att anpassa den fortsatta verkställigheten till den dömdes beteende. Den flexibiliteten ger den reglering som gäller för ung- domsövervakning. Samma reglering bör därför gälla vid utvidgad ungdomsövervakning. Det kan lämpligen åstadkommas genom att göra 17 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning tillämplig även på utvidgad ungdomsövervakning. Det bör vidare införas en ny paragraf, 18 a §, med ett innehåll som i huvudsak motsvarar det som enligt 18 § gäller för ungdomsövervakning men som är anpassad för de förutsättningar som ska gälla vid utvidgad ungdomsövervakning. 
  
 11.7.2Varning och undanröjande 
  
 Utredningens förslag: Om den dömde i väsentlig grad underlå- ter att göra vad som åligger honom eller henne enligt en dom på utvidgad ungdomsövervakning, ska rätten på talan av åklagare kunna undanröja påföljden och bestämma en ny påföljd för brot- tet. I stället för att undanröja påföljden får rätten meddela den dömde en varning, om det är en tillräcklig åtgärd. Detsamma ska gälla om de föreskrivna åtgärderna enligt en verkställighetsplan inte kommer till stånd eller om åtgärderna har kommit att i vä- sentlig grad avvika från vad som har föreskrivits i verkställighets- planen. Det regleras genom att utvidgad ungdomsövervakning läggs till i 32 kap. 4 § brottsbalken. 
  
 I de fall där åklagaren anser att det är tillräckligt att besluta att varning ska meddelas den dömde får åklagaren besluta om det i stället för att väcka talan om undanröjande av påföljden. Det regleras genom ett tillägg i 30 b § LUL. Företrädare för Kriminal- 
  
 264 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 vården ska ges tillfälle att närvara vid det personliga möte med den dömde där varningen meddelas. 
  
 Om det kan antas att det finns förutsättningar för varning eller undanröjande, ska Kriminalvården underrätta Åklagarmyndighe- ten. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
  
 Regleringen vid ungdomsövervakning 
  
 I 32 kap. 4 § brottsbalken regleras möjligheten att undanröja ung- domsövervakning i de fall där den dömde i så stor utsträckning miss- sköter verkställigheten att det inte längre bedöms vara meningsfullt att låta påföljden bestå. Då ska Kriminalvården anmäla förhållandena till Åklagarmyndigheten. Detsamma gäller om de föreskrivna åtgär- derna enligt en verkställighetsplan inte kommer till stånd, eller om åtgärderna har kommit att i väsentlig utsträckning avvika från verk- ställighetsplanen. 
  
 Åklagaren tar därefter ställning till om misskötsamheten är så allvarlig att talan bör väckas vid domstol om undanröjande av påfölj- den. Om så är fallet väcker åklagaren talan om undanröjande vid den domstol som anges i 32 kap. 4 § brottsbalken. Rätten får besluta om undanröjande av påföljden och bestämma en ny påföljd. Rätten kan emellertid även besluta att det är tillräckligt att meddela den dömde en varning. 
  
 Åklagaren kan på motsvarande sätt, i stället för att väcka talan om undanröjande av påföljden, besluta att det är tillräckligt att meddela den dömde en varning. Det regleras i 30 b § LUL. En sådan varning ska meddelas vid ett möte där både den dömde och företrädare för Kriminalvården är närvarande (prop. 2019/20:118 s. 90 f.). 
  
 Vad bör gälla vid utvidgad ungdomsövervakning? 
  
 Utredningen anser att de bedömningar som gjordes angående beho- vet av att kunna undanröja påföljden vid misskötsamhet när ung- domsövervakning infördes är relevanta även vid utvidgad ungdoms- övervakning. När det gäller frågan om undanröjande och varning på grund av den dömdes misskötsamhet, eller om undanröjande aktua- 
  
 265 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 liseras på grund av bristande överensstämmelse med det som har föreskrivits i verkställighetsplanen, bör därför, till dess att utred- ningen slutligen har hunnit ta ställning till frågan om undanröjande av ungdomspåföljder, samma reglering gälla för utvidgad ungdoms- övervakning som för ungdomsövervakning. Det gäller även frågan om vilken domstol som bör vara behörig att pröva frågor om varning och undanröjande, övriga rättegångsbestämmelser och Kriminalvår- dens skyldighet att i vissa fall underrätta åklagare. I 32 kap. 4 § brottsbalken bör därför påföljden utvidgad ungdomsövervakning läggas till. Påföljden bör även läggas till i 38 kap. 3 § brottsbalken, som reglerar vilken domstol som ska handlägga en talan om åtgärd enligt 32 kap. 4 §. 
  
 Frågor om undanröjande av ungdomspåföljder kommer att behandlas vidare i slutbetänkandet 
  
 Av utredningens direktiv framgår att det finns skäl att se över möj- ligheten att undanröja en dom på ungdomsövervakning och att även i övrigt överväga hur regleringen om undanröjande av en särskild ungdomspåföljd och bestämmande av ny påföljd i 32 kap. 4 § brotts- balken kan stärkas. Syftet ska vara att skärpa reaktionerna på misskötsamhet och minska möjligheterna för en ung lagöverträdare att undandra sig verkställighet. En särskild fråga som enligt direkti- ven bör uppmärksammas är vilken betydelse det bör ha om den som hållit sig undan har hunnit fylla 18 år. Utgångspunkten ska vara att den som har hållit sig undan verkställigheten av en ungdomspåföljd och hunnit fylla 18 år ska få en vuxenpåföljd, inte en ny ungdoms- påföljd. Det framgår vidare att utredningen ska föreslå skärpta regler om att undanröja en ungdomspåföljd och bestämma en ny påföljd och lämna de författningsförslag som krävs. De allmänna frågorna om undanröjande av ungdomspåföljder kommer utredningen av tidsskäl att behandla i slutbetänkandet, som ska redovisas senast den 
  
 10januari 2025. Utredningen får därför anledning att där återkomma till frågor om undanröjande av såväl ungdomsövervakning som ut- vidgad ungdomsövervakning. 
  
 266 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 11.8Andra frågor som rör utvidgad ungdomsövervakning 
  
 11.8.1Beslutsordning och frågor om överklagande 
  
 Utredningens förslag: Samma regler bör i huvudsak gälla vid ut- vidgad ungdomsövervakning som vid ungdomsövervakning för Kriminalvårdens rätt att fatta beslut och den dömdes möjlighet att överklaga besluten. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
  
 Kriminalvårdens beslut 
  
 På samma sätt som vid ungdomsövervakning kommer det vid verk- ställigheten av utvidgad ungdomsövervakning att behöva fattas olika beslut som berör den dömde. Det rör sig bl.a. om beslut om att träffa en koordinator, beslut i fråga om inskränkningar i rörelsefriheten och beslut om skolgång eller liknande. Vid ungdomsövervakning ankommer det på den verkställande myndigheten, Kriminalvården, att fatta sådana beslut. Detsamma bör gälla vid utvidgad ungdoms- övervakning. 
  
 I förarbetena till ungdomsövervakning framhölls att när Krimi- nalvården fullgör de skyldigheter som åligger myndigheten enligt la- gen om verkställighet av ungdomsövervakning förutsätter det inget beslut. Exempelvis är upprättande av verkställighetsplanen inte ett beslut som den dömde kan överklaga. Däremot kan planen innehålla enskilda beslut som bör kunna överklagas. 
  
 Frågor om överklagande 
  
 Den dömde bör ha samma rätt vid utvidgad ungdomsövervakning som vid ungdomsövervakning att överklaga beslut enligt lagen om verkställighet av ungdomsövervakning. Det bör gälla såväl beträffan- de beslut om de obligatoriska moment som verkställighetsplanen ska innehålla (14 §) som sådana inslag som får regleras i verkställighets- planen, t.ex. om boende, skolgång och vård (15 §). Utredningen fin- ner inte skäl att göra någon annan bedömning när det gäller vilka 
  
 267 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 beslut som ska vara möjliga att överklaga vid utvidgad ungdomsöver- vakning än det som gäller vid ungdomsövervakning. 
  
 När det gäller instansordningen för överklagande av Kriminalvår- dens beslut framgår av förarbetena till ungdomsövervakning att det är fråga om beslut om hur den faktiska verkställigheten ska vara ut- formad. De liknar närmast de beslut som fattas med stöd av andra verkställighetslagar, t.ex. lagen om intensivövervakning med elek- tronisk kontroll, vilka får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. De beslut som fattas enligt lagen om verkställighet av ungdomsöver- vakning, och som får överklagas, prövas av allmän förvaltningsdom- stol (prop. 2019/20:118 s. 103 f.). Det finns inte skäl att välja en annan ordning för beslut som rör utvidgad ungdomsövervakning. Ett beslut av Kriminalvården i fråga om utvidgad ungdomsövervak- ning bör överklagas till den förvaltningsrätt inom vars domkrets det frivårdskontor finns där den dömde är inskriven. Det innebär att må- len kommer att spridas över landet, dvs. inte koncentreras till en viss förvaltningsrätt. Prövningstillstånd bör krävas vid överklagande till kammarrätten. 
  
 När det gäller omhändertagande fattas beslut i vissa fall av Polis- myndigheten enligt 23 § tredje stycket lagen om verkställighet av ungdomsövervakning. Sådana tillfälliga omhändertaganden som en polisman får besluta om enligt 24 § andra stycket samma lag är tjänsteåtgärder och inte beslut i den mening som nu avses (se prop. 2019/20:118 s. 104). 
  
 11.8.2Samarbetet mellan myndigheterna 
  
 Utredningens bedömning: På motsvarande sätt som vid ung- domsövervakning bör huvudmän för utbildning, socialtjänst, hälso- och sjukvård och andra samhällsaktörer – i enlighet med normaliseringsprincipen – tillhandahålla och bekosta de insatser som de disponerar över och som bedöms vara nödvändiga för att upprätta och genomföra verkställighetsplanen. 
  
 Utredningens förslag: Socialnämnden i den kommun som enligt socialtjänstlagen har ansvar för den dömde ska utse en särskild handläggare för honom eller henne under verkställigheten. 
  
 268 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 Skälen för utredningens bedömning och förslag 
  
 Normaliseringsprincipen gäller för ungdomsövervakning 
  
 När ungdomsövervakning infördes uttalades i förarbetena att en all- män utgångspunkt för kostnadsansvaret för de påföljder som Krimi- nalvården verkställer är att Kriminalvården bör svara för kostnader för de insatser som görs inom myndighetens egen verksamhet. I den utsträckning en påföljd innefattar åtgärder som normalt bekostas av andra myndigheter och aktörer, följer det emellertid av den s.k. nor- maliseringsprincipen att det är de ordinarie myndigheterna som an- svarar för tillhandahållandet av de resurser och den finansiering som krävs för att kunna tillgodose den dömdes behov, även om han eller hon verkställer en påföljd. Det kan gälla exempelvis skolgång och hälso- och sjukvård. Normaliseringsprincipen innebär i det avseen- det att Kriminalvårdens klienter har samma rätt till samhällets stöd och hjälp som andra medborgare och att Kriminalvården normalt inte bör åta sig uppgifter som ankommer på andra huvudmän. Den principen har fått genomslag inte bara vid verkställighet i kriminal- vårdsanstalt utan även i fråga om den vård eller behandling som kan bedrivas inom ramen för en skyddstillsyn. Normaliseringsprincipen anses vara vägledande även när det gäller verkställighet av ungdoms- övervakning. Kostnaderna för de insatser som ingår i verkställighets- planen, som inte utförs inom Kriminalvårdens egen verksamhet, ska alltså bäras av de ordinarie huvudmän som tillhandahåller insatserna. Tillämpningen av normaliseringsprincipen förutsätter att den myn- dighet som tillhandahåller en viss resurs gör bedömningen att det finns såväl behov hos den dömde som förutsättningar för att tillhan- dahålla resursen (prop. 2019/20:118 s. 64 f.). 
  
 Normaliseringsprincipen bör gälla även vid utvidgad ungdomsövervakning 
  
 När det gäller utvidgad ungdomsövervakning har utredningen i av- snitt 11.3.1 föreslagit att regleringen om verkställighetsplan ska motsvara det som i dag gäller vid ungdomsövervakning. Verkställig- hetsplanen ska alltså kunna reglera frågor om t.ex. skolgång, miss- bruksbehandling och annan vård och behandling. Det resonemang om normaliseringsprincipen som fördes när ungdomsövervakning 
  
 269 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 infördes har därför enligt utredningens mening samma relevans för utvidgad ungdomsövervakning. Det innebär med andra ord att kost- nader hänförliga till sådana åtgärder inom ramen för verkställighets- planen som skolgång och behandling bör bäras av den huvudman som står för insatsen, trots att det är Kriminalvården som ansvarar för verkställigheten av påföljden och som är den myndighet som upprättar verkställighetsplanen. 
  
 Socialtjänstens roll vid ungdomsövervakning 
  
 Av förarbetena till införande av ungdomsövervakning framgår bl.a. att socialtjänstens insatser för att stödja unga lagöverträdare många gånger kan vara väsentliga för att förhindra att de utvecklar en kri- minell identitet. Vidare ligger många av de insatser som verkställig- hetsplanen kan innefatta under socialtjänstens ansvarsområde. Ett nära och välfungerade samarbete mellan Kriminalvården och social- tjänsten under hela verkställighetstiden är därför av stor betydelse. Ett sätt att säkerställa det är att samarbetet har en i förväg uppgjord struktur. Därför infördes en skyldighet för socialnämnden i den kommun som enligt socialtjänstlagen har ansvaret för den dömde att utse en särskild handläggare för honom eller henne under verkstäl- ligheten av ungdomsövervakning. Syftet är att underlätta samarbetet mellan Kriminalvården och socialtjänsten. Vidare gjordes bedöm- ningen att handläggaren bör redovisa socialtjänstens bedömning av vilka åtgärder och insatser som bör ingå i den individuella verkstäl- lighetsplanen utifrån den dömdes behov av vård. Det kan exempelvis gälla deltagande i behandling eller programverksamhet inriktad på unga lagöverträdare, missbruksvård och familje- och nätverksarbete (prop. 2019/20:118 s. 61 f.). 
  
 Socialtjänstens roll lika viktig vid utvidgad ungdomsövervakning 
  
 Mot bakgrund av socialtjänstens kunskap om den dömde är samver- kan mellan Kriminalvården och socialtjänsten vid uppföljning och revidering av verkställighetsplanen minst lika viktig vid utvidgad ungdomsövervakning som vid ungdomsövervakning. Kriminalvår- den har framhållit att ett effektivt samarbete med kommunerna har mycket stor betydelse. Det åstadkoms lämpligen genom medverkan 
  
 270 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 av en särskilt utsedd handläggare. Samma reglering bör därför gälla för utvidgad ungdomsövervakning som för ungdomsövervakning. Samverkansskyldigheten mellan Kriminalvården och socialtjänsten regleras i 12 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning. Därmed krävs varken den dömdes eller hans eller hennes vårdnads- havares samtycke till att socialtjänsten deltar i verkställighetsplane- ringen. 
  
 Frågan om det behövs ytterligare sekretessbrytande bestämmel- ser behandlas i avsnitt 12.3. 
  
 11.8.3Handräckning av polismyndigheten 
  
 Utredningens förslag: Polismyndigheten ska, på motsvarande sätt som vid ungdomsövervakning, på begäran av Kriminalvården lämna hjälp för att söka efter och hämta den dömde till den av Kriminalvården anvisade platsen vid utvidgad ungdomsövervak- ning. Samma regler bör också gälla i fråga om omhändertagande av den dömde. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
  
 Regleringen vid ungdomsövervakning 
  
 Den som döms till ungdomsövervakning ska enligt 17 och 18 §§ lagen om verkställighet av ungdomsövervakning följa det som fram- går av verkställighetsplanen. Även om det är viktigt att den dömde är motiverad att följa de föreskrifter som framgår av verkställig- hetsplanen kan det i vissa fall finnas behov av tvångsåtgärder, om den dömde inte medverkar i verkställigheten på avsett sätt. Att bristande medverkan följs av ett tillfälligt tvång kan bidra till att ett destruktivt mönster hos den dömde bryts. Mot den bakgrunden konstaterades det i förarbetena till ungdomsövervakning att den dömdes bristande närvaro vid verkställighetsplaneringen och vid möten med koordina- torn i undantagsfall borde kunna leda till tvångsåtgärder. Kriminal- vården får enligt  
 23–25 
  §§ lagen om verkställighet av ungdomsöver- vakning begära hjälp av Polismyndigheten för att söka efter den dömde och hämta honom eller henne för att delta i verkställighets- planeringen eller möten med koordinatorn. Den möjligheten bör 
  
 271 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 emellertid endast aktualiseras när andra möjligheter är uttömda och när polishämtning bedöms vara såväl lämpligt som verkningsfullt. 
  
 I6 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning föreskrivs där- för att en tvångsåtgärd endast får användas om den står i rimlig pro- portion till syftet med åtgärden. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas i stället. 
  
 För att inte använda polisens resurser för att verkställa andra myndigheters beslut annat än när det finns starka skäl för det före- skrivs att en begäran om polishämtning endast får göras om det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att åtgärden inte kan utföras utan att polisens särskilda befogenheter enligt 10 och 10 a §§ polislagen (1984:387) behöver tillgripas, eller det annars finns syn- nerliga skäl. Som huvudregel bör den dömde inte omhändertas tidi- gare är vad som är nödvändigt för att han eller hon ska kunna in- ställas omedelbart till mötet för verkställighetsplanering eller med koordinatorn. I särskilda situationer, där ett hämtningsförsök tidi- gare har misslyckats, eller där det annars på grund av vad som är känt om den som ska hämtas finns särskild anledning till det, finns det möjlighet till ett s.k. förtida omhändertagande. I sådana fall bör den som har omhändertagits vara skyldig att i avvaktan på inställelsen stanna kvar på den plats som bestäms av Polismyndigheten (prop. 2019/20:118 s. 82 f. och 152 f.). 
  
 Hjälp av Polismyndigheten vid utvidgad ungdomsövervakning 
  
 Den som döms till utvidgad ungdomsövervakning har i regel åter- fallit i brott eller till allvarlig brottslighet. Det finns därför sannolikt en något större risk att de dömda inte i alla avseenden medverkar i verkställigheten. Samma resonemang om behovet av hjälp från Polis- myndigheten vid ungdomsövervakning gör sig därför gällande vid utvidgad ungdomsövervakning. Bestämmelserna om handräckning i 23 och 25 §§ i lagen om verkställighet av ungdomsövervakning bör därför gälla även vid utvidgad ungdomsövervakning. Det är då vik- tigt att 6 § samma lag, som föreskriver att det ska finnas proportio- nalitet mellan tvångsåtgärden och syftet med åtgärden, beaktas. 
  
 272 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 Verkställighet av en föreskrift om rörelseinskränkning vid ungdomsövervakning 
  
 Frågan om Polismyndigheten ska kunna hjälpa till för att tvångsvis verkställa de i verkställighetsplanen angivna inskränkningarna i rö- relsefriheten lyftes i förarbetena till ungdomsövervakning. Resone- mang fördes kring 12 § polislagen (1984:387) och möjligheterna en- ligt den paragrafen för en polisman att omhänderta ett barn för att skyndsamt överlämna barnet till föräldrar eller någon annan vård- nadshavare eller till socialnämnden, om barnet anträffas under för- hållanden som uppenbarligen innebär en överhängande och allvarlig risk för hans eller hennes hälsa eller utveckling. Bestämmelsen i polislagen ansågs emellertid inte kunna tillämpas i alla situationer där föreskrifter om rörelseinskränkningar vid ungdomsövervakning överträds. Därför gavs Kriminalvården möjlighet att begära hjälp av Polismyndigheten för att säkerställa att en föreskrift om inskränk- ningar i rörelsefriheten kan verkställas. 
  
 Eftersom verkställighetsplanens föreskrifter om inskränkningar i rörelsefriheten inte omfattas av sekretess kan Polismyndigheten ha kännedom om att en ung person är underkastad sådana inskränk- ningar. I de fall där en polisman träffar på någon som överträder exempelvis ett förbud om helghemarrest ansågs det vara rimligt att polismannen har möjlighet att tillfälligt omhänderta honom eller henne och på så sätt säkerställa att föreskriften om rörelseinskränk- ningar efterlevs. 
  
 För att ett omhändertagande av Polismyndigheten eller en polis- man ska kunna beslutas förutsätts att den dömde har överträtt en föreskrift om inskränkningar i rörelsefriheten. I de fall där 12 § polislagen blir tillämplig på grund av omständigheterna i det enskilda fallet bör enligt förarbetena till ungdomsövervakning den bestäm- melsen ha företräde. I annat fall bör den dömde, om han eller hon är underårig, i första hand så skyndsamt som möjligt överlämnas till sina föräldrar eller annan vårdnadshavare. Om det inte är möjligt, t.ex. på grund av att vårdnadshavaren inte går att få tag på eller det inte är lämpligt att den dömde lämnas i hemmet, bör han eller hon i stället lämnas till socialnämnden (jfr 12 § polislagen). Om den dömde är myndig bör han eller hon i första hand lämnas i sin bostad. I de situationer där det inte är praktiskt möjligt bör han eller hon lämnas på en plats där det är möjligt för honom eller henne att ta sig 
  
 273 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 SOU 2024:39 
  
 till bostaden på egen hand. Om föreskriften gäller en skyldighet att uppehålla sig på en särskilt angiven plats bör den dömde, oavsett om han eller hon är myndig eller inte, transporteras till den platsen (prop. 2019/20:118 s. 84 f.). 
  
 Samma reglering bör gälla vid utvidgad ungdomsövervakning 
  
 Mot bakgrund av att utvidgad ungdomsövervakning – för att utgöra en tillräckligt ingripande påföljd – föreslås ha betydligt mer ingri- pande inskränkningar i rörelsefriheten och dessutom kommer att pågå under längre tid är de överväganden som redovisas i förarbetena till ungdomsövervakning även relevanta för utvidgad ungdomsöver- vakning. Det är därför viktigt att samma möjligheter finns att begära hjälp av Polismyndigheten vid utvidgad ungdomsövervakning som vid ungdomsövervakning. Bestämmelserna i 24 och 25 §§ lagen om verkställighet av ungdomsövervakning bör därför gälla även vid ut- vidgad ungdomsövervakning. 
  
 11.8.4Bemyndiganden 
  
 Utredningens bedömning: Det behövs inte något ytterligare be- myndigande. 
  
 Skälen för utredningens bedömning: På samma sätt som när det gäller ungdomsövervakning kan kompletterande föreskrifter till la- gen om verkställighet av ungdomsövervakning behöva meddelas för utvidgad ungdomsövervakning genom förordning. Flertalet av före- skrifterna har regeringen befogenhet att meddela med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen (verkställighetsföreskrifter och föreskrifter som meddelas med stöd av regeringens restkompetens) eller att de- legera den rätten till en myndighet. I vissa fall torde det dock krävas ett bemyndigande för att regeringen ska få meddela föreskrifter. Det gäller exempelvis i fråga om sättet att beräkna verkställighetstid och frågor som rör nöjdförklaring (prop. 2019/20:118 s. 103). Ett be- myndigande för regeringen att meddela föreskrifter infördes därför i 27 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning när det gäller ungdomsövervakning. Av bestämmelsen framgår att regeringen eller 
  
 274 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning 
  
 den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om inledande av verkställighet, nöjdförklaring och be- räkning av verkställighetstid. Det kan ha betydelse även för utvidgad ungdomsövervakning, men kräver enligt utredningens bedömning ingen författningsändring. 
  
 275 
  
 12 Övriga frågor 
  
 12.1Allmänt om personuppgiftsbehandlingen 
  
 12.1.1Bakgrund 
  
 Kriminalvårdens verksamhet att verkställa straffrättsliga påföljder förutsätter i stor utsträckning behandling av personuppgifter. Regle- ringen finns i lagen (2018:1699) om Kriminalvårdens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område och förordningen (2018:1746) om Kriminalvårdens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. För en allmän redogörelse för den gällande lagstiftningen om Kriminalvårdens personuppgiftsbehand- ling när det gäller myndighetens uppdrag att verkställa straffrättsliga påföljder hänvisas till den översyn som nyligen har gjorts (En mo- dern lagstiftning för Kriminalvårdens personuppgiftsbehandling, Ds 2023:21, s. 65 f.). 
  
 Personuppgiftsbehandlingen vid verkställighet av ungdomsöver- vakning behandlades ingående när den påföljden infördes, se prop. 2019/20:118 s. 107 f. I allt väsentligt finns redan den reglering be- träffande personuppgiftsbehandling som kan behövas för att införa utvidgad ungdomsövervakning som ny påföljd. Det krävs emellertid några mindre justeringar. Övriga förslag i detta betänkande kräver inga ändringar i regleringen av personuppgiftsbehandling. 
  
 12.1.2Moderniseringen av registerlagstiftningen 
  
 Utredningens bedömning: Om förslagen i Ds 2023:21 genom- förs får Kriminalvården en modernare lagstiftning som inte innehåller en detaljreglering av vilka personuppgifter som får be- handlas. I avvaktan på det måste dock den nuvarande regleringen ändras för att Kriminalvården ska kunna utföra nödvändig per- 
  
 277 
  
 Övriga frågor 
  
 SOU 2024:39 
  
 sonuppgiftsbehandling beträffande dem som döms till utvidgad ungdomsövervakning. 
  
 Utredningens förslag: Förordningen om Kriminalvårdens be- handling av personuppgifter inom brottsdatalagens område och förordningen om verkställighet av ungdomsövervakning kom- pletteras med bestämmelser om behandling av uppgifter som rör utvidgad ungdomsövervakning. 
  
 Skälen för utredningens bedömning och förslag 
  
 Viktigt att Kriminalvårdens registerlagstiftning moderniseras 
  
 Som framgått finns det redan förslag om hur Kriminalvårdens regis- terlagstiftning på brottsdatalagens område kan moderniseras. Om de förslagen genomförs finns i princip den reglering som behövs på om- rådet och som även i övrigt är av betydelse för verkställigheten av ungdomsövervakning. Det innebär att det är angeläget att de moder- niseringar som redan har föreslagits i registerlagstiftningen genom- förs så fort som möjligt. Även då kan det emellertid krävas vissa mindre justeringar, framför allt med anledning av att det, enligt för- slagen i kapitel 11, ska införas en helt ny påföljd, utvidgad ungdoms- övervakning. Mot bakgrund av att det fortfarande är oklart om, och i så fall hur, de föreslagna ändringarna av Kriminalvårdens register- lagstiftning genomförs, har utredningen valt att här lämna förslag kopplade till den nuvarande registerlagstiftningen, för att möjliggöra ett snabbt genomförande av förslagen i delbetänkandet som möjligt. Förslagen speglar därför dagens författningsreglering, inte de för- ändringar som redan har föreslagits. 
  
 Behovet av förordningsändringar 
  
 För att Kriminalvården ska kunna behandla nödvändiga personupp- gifter om personer som har dömts till utvidgad ungdomsövervak- ning måste den påföljden läggas till i ett flertal paragrafer i förord- ningen om Kriminalvårdens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. Sådana ändringar behöver göras i 2, 15 a, 15 b, 15 c, 16 och 18 §§ förordningen. Även om utvidgad ungdoms- 
  
 278 
  
 SOU 2024:39 
  
 Övriga frågor 
  
 övervakning till viss del ska verkställas i kriminalvårdsanstalt behö- ver 8 § förordningen inte ändras, eftersom den endast gäller för den som har dömts till fängelsestraff. 
  
 Om förslagen i Ds 2023:21 genomförts behöver endast en mot- svarande komplettering göras i 7 § den där föreslagna förordningen. 
  
 Det krävs även en ändring i 9 § förordningen om verkställighet av ungdomsövervakning, som tydliggör att skyldigheten att föra jour- nal även gäller vid utvidgad ungdomsövervakning. 
  
 12.1.3Regleringen om belastningsregistret 
  
 Utredningens förslag: Uppgifter om utvidgad ungdomsövervak- ning ska gallras ur belastningsregistret fem år efter det att påfölj- den helt har verkställts. Innan en domstol dömer någon till utvid- gad ungdomsövervakning ska domstolen inhämta uppgifter ur belastningsregistret. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
  
 Den nuvarande regleringen 
  
 Enligt 3 § lagen (1998:620) om belastningsregister ska registret inne- hålla uppgifter bl.a. om den som genom dom, beslut, strafföreläg- gande eller föreläggande av ordningsbot har ålagts påföljd för brott. Där anges inte vilka påföljder som avses utan regleringen är generell. Det innebär att uppgifter om domar på ungdomsövervakning och – om den påföljden införs – utvidgad ungdomsövervakning ska föras in i registret. Närmare föreskrifter om vad som ska ingå i registret finns i förordningen (1999:1134) om belastningsregister. I 17 § lagen om belastningsregister anges när uppgifter om olika påföljder ska gallras ur registret. I den paragrafen knyts gallringsfristerna dels till typen av påföljd, dels till den registrerades ålder vid brottet eller brotten. 
  
 279 
  
 Övriga frågor 
  
 SOU 2024:39 
  
 En gallringsregel för uppgifter om utvidgad ungdomsövervakning 
  
 Eftersom utvidgad ungdomsövervakning är en helt ny påföljd be- hövs det ett tillägg i 17 § lagen om belastningsregister som anger när uppgifter om en sådan påföljd ska gallras ur registret. Uppgifter om ungdomsövervakning gallras, i likhet med uppgifter om ungdoms- vård och ungdomstjänst, tio år efter domen eller beslutet. Om den dömde var under 18 år vid tidpunkten för brottet eller brotten ska uppgifterna i stället gallras fem år efter domen eller beslutet. Upp- gifter om sluten ungdomsvård gallras tio år efter det att påföljden helt har verkställts. 
  
 För utvidgad ungdomsövervakning bör en annan lösning väljas än för ungdomsövervakning, där utgångspunkt för gallringsfristen är domen eller beslutet. Med tanke på att utvidgad ungdomsövervak- ning kan pågå upp till tre år och att påföljden endast kan väljas om det är fråga om allvarlig brottslighet, skulle den gallringsfrist som gäller för ungdomsövervakning leda till att större delen av gallrings- fristen redan har löpt när påföljden är till fullo verkställd. Det ligger därför närmare till hands att välja samma utgångspunkt som gäller för gallring av uppgifter om sluten ungdomsvård, nämligen att gall- ringsfristen ska räknas från det att påföljden helt har verkställts. 
  
 Generellt gäller kortare gallringsfrister för uppgifter om påföljder som har dömts ut för brott som har begåtts av barn. Den normala gallringsfristen är i de fallen fem år, medan uppgifter om den som var vuxen vid brottet gallras efter tio år. Det gäller även om han eller hon har fått en ungdomspåföljd. Sluten ungdomsvård utgör ett un- dantag i det hänseendet. Med hänsyn till att det främst är barn som kommer att dömas till utvidgad ungdomsövervakning bör den kor- tare tid som allmänt gäller för gallring av uppgifter om den som har dömts till en annan ungdomspåföljd gälla även för utvidgad ung- domsövervakning. Därför bör det i 17 § lagen om belastningsregister föreskrivas att uppgifter om utvidgad ungdomsövervakning ska gallras fem år efter det att påföljden helt har verkställts. 
  
 Förordningen om belastningsregister behöver kompletteras 
  
 Enligt 4 a § förordningen (1998:1534) om belastningsregister ska, i fråga om den som har dömts till ungdomsövervakning, belastnings- registret innehålla uppgifter om tidpunkten för verkställighetens 
  
 280 
  
 SOU 2024:39 
  
 Övriga frågor 
  
 början och slut. Den paragrafen bör även gälla för utvidgad ung- domsövervakning. Paragrafen bör således kompletteras med en be- stämmelse om det. 
  
 I 40 § förordningen föreskrivs att en domstol ska inhämta upp- gifter ur belastningsregistret innan någon döms till ungdomsöver- vakning. Det bör även gälla innan någon döms till utvidgad ung- domsövervakning. Särskilt med hänsyn till att påföljden till största delen kommer att tillämpas på barn är det viktigt att domstolen har ett så bra underlag som möjligt. Paragrafen bör således kompletteras med en bestämmelse om att utdrag ur registret ska inhämtas innan någon döms till utvidgad ungdomsövervakning. 
  
 12.2Användning av elektronisk övervakning 
  
 12.2.1Bakgrund 
  
 Ett viktigt moment vid ungdomsövervakning är de rörelseinskränk- ande inslagen. Att inskränkningarna efterlevs ska enligt 19 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning kontrolleras med elektro- niska hjälpmedel, om inte särskilda skäl talar mot det. Det som åsyf- tas är användning av s.k. fotboja, dvs. en elektronisk sändare som fästs runt fotleden. Fotboja med positioneringsteknik ger en hög grad av säkerhet i övervakningen av enskilda personer. I kapitel 10 och 11 har utredningen diskuterat vad som ska övervakas med hjälp av elektronisk övervakning, dvs. innehållet i själva påföljden. Det som diskuteras här är vilken kompletterande lagstiftning som an- vändningen av sådan övervakning kan kräva. 
  
 12.2.2Något om tekniken vid elektronisk övervakning 
  
 Rent tekniskt går övervakning med elektroniska hjälpmedel i dag till på det sättet att den övervakade bär en elektronisk sändare runt fot- leden, en fotboja. Sändaren står i kontakt med en mottagare som in- stalleras i den dömdes bostad. Mottagaren har en räckvidd på cirka  
 25–45 
  meter och registrerar den dömdes närvaro. När den dömde avlägsnar sig utanför mottagarens räckvidd bryts kontakten och ett larm går till en centraldator. När den övervakade enligt upprättat schema ska befinna sig på sin arbetsplats eller i annan sysselsättning 
  
 281 
  
 Övriga frågor 
  
 SOU 2024:39 
  
 kontrolleras närvaron där genom personliga besök eller signalpejling i närheten av platsen. Den elektroniska övervakningen hanteras i dag med hjälp av radioteknologi (Ds 2023:21 s. 122 f.). Samma teknik som används vid intensivövervakning med elektronisk kontroll an- vänds i dag vid verkställighet av ungdomsövervakning. 
  
 Den tekniska utvecklingen innebär att det numera finns goda möjligheter till effektiv elektronisk övervakning genom positione- ringsteknik, som t.ex. gps (Global Positioning System). Gps är ett satellitnavigationssystem för bestämning av positioner med mycket stor noggrannhet. Tillgången till sådan teknik gör det möjligt att i realtid eller i efterhand följa hur den övervakade förflyttar sig. För- delen med  
 gps-tekniken 
  är att den elektroniska övervakningen kan äga rum även utomhus och på andra ställen än i hemmet, förutsatt att det finns satelliter eller trådlösa nätverk som kan ge positionsbe- stämning. Med hjälp av  
 gps-tekniken 
  kan vidare särskilda zoner an- ges som den övervakade antingen måste hålla sig inom (tvingande zoner) eller inte får beträda (uteslutande zoner). Tekniken kan såle- des tillhandahålla en högre grad av säkerhet i övervakningen. Tek- nikutvecklingen innebär också att övervakningen på sikt kan verk- ställas på annat sätt än genom användning av fotboja. 
  
 De fotbojor som Kriminalvården har i dag kan fungera som en traditionell fotboja med radioteknologi men har kompletterats med gps. Det finns således en mottagare i fotbojan som kan ta emot satel- litsignaler och som räknar om signalerna till en position. I praktiken betyder det att Kriminalvården kan få en position på en person som bär fotboja överallt, så länge den dömde är ute i det fria. 
  
 12.2.3Förslaget om modernisering av Kriminalvårdens personuppgiftslagstiftning 
  
 Hanteringen av positionsuppgifter 
  
 Det finns stöd i flera olika lagstiftningar för att Kriminalvården får använda elektronisk övervakning vid verkställighet av påföljder, bl.a. i fängelselagen och lagen om verkställighet av ungdomsövervakning. Övervakningen resulterar i positionsuppgifter som kan knytas till en identifierbar person. 
  
 Positionsuppgifter som inhämtas löpande medger en ingående kartläggning av var en person befinner sig eller har befunnit sig. 
  
 282 
  
 SOU 2024:39 
  
 Övriga frågor 
  
 Även om det inte är fråga om en insamling av uppgifter i hemlighet är det fråga om uppgifter som är integritetskänsliga och därför bara bör få behandlas en kortare tid. 
  
 Enligt 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen har var och en gentemot det allmänna ett skydd mot betydande intrång i den per- sonliga integriteten, om det sker utan samtycke och innebär över- vakning eller kartläggning av personliga förhållanden. Avgörande för om en åtgärd ska anses innebära övervakning eller kartläggning är inte dess huvudsakliga syfte utan vilken effekt som åtgärden har. En- ligt 2 kap. 20 och 21 §§ regeringsformen kan inskränkningar i skyd- det enbart göras genom lag och bara för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. 
  
 Skyddet i 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen innebär att regleringen bör finnas i lag. Den bestämmelse som ger rätt att över- vaka den dömde med elektronisk kontroll vid ungdomsövervakning finns i och för sig i lagen om verkställighet av ungdomsövervakning (där i framtiden även utvidgad ungdomsövervakning kommer att regleras). Däremot regleras behandlingen av de personuppgifter som övervakningen ger upphov till enbart i förordning. Enligt 10 § för- ordningen om verkställighet av ungdomsövervakning får uppgifter om den dömde som tas fram vid elektronisk övervakning bevaras i högst tre månader. När uppgifterna inte längre får bevaras, ska de omedelbart förstöras. Någon motsvarande bestämmelse finns inte i annan lagstiftning som tillåter Kriminalvården att använda elektro- nisk övervakning vid straffverkställighet. Av det skälet att det krävs lagreglering för löpande övervakning av det slag som nu är aktuellt har det vid en översyn av Kriminalvårdens registerlagstiftning före- slagits en ny generell bestämmelse i 3 kap. 3 § lagen om Kriminalvår- dens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område som ska ersätta regleringen i 10 § förordningen om verkställighet av ungdomsövervakning (se Ds 2023:21 s. 24, 53 och 159 f.). Den före- slagna lagbestämmelsen har samma innehåll i sak som nyss nämnda förordningsbestämmelse. Om förslaget om en generell bestämmelse om elektronisk övervakning genomförs behövs ingen ytterligare reglering. 
  
 283 
  
 Övriga frågor 
  
 SOU 2024:39 
  
 Användning av ansiktsigenkänning för viss kontroll 
  
 De lagar som ger Kriminalvården möjlighet att helt eller delvis han- tera verkställigheten av en straffrättslig påföljd genom elektronisk övervakning innehåller också bestämmelser om provtagning för att kontrollera om den dömde lever upp till kraven på alkohol- och drogfrihet. I dag görs all sådan kontroll vid oannonserade besök hos den dömde. Den teknik som finns numera skulle göra det möjligt att göra vissa sådana kontroller på distans, t.ex. genom alkoholutand- ningsprov. För att säkerställa att det är rätt person som utför provet behöver en sådan ordning kombineras med rätt att använda ansikts- igenkänning för att Kriminalvården ska kunna vara säker på det. 
  
 Kriminalvårdens gällande registerlagstiftning medger inte att bio- metriska uppgifter tas upp och används på det sättet. Det finns emel- lertid förslag om att Kriminalvården med stöd av olika lagstiftningar vid behov ska ta sådana digitala ansiktsfotografier som är avsedda att registreras i ett framtida biometriregister (Biometri – för en effekti- vare brottsbekämpning, SOU 2023:32). Förslaget har remissbe- handlats och bereds i Regeringskansliet. 
  
 Vid den översyn som har gjorts av Kriminalvårdens registerlag- stiftning har det lagts fram förslag som skulle möjliggöra att ansikts- igenkänning används för kontroller av att den som avtjänar ett fäng- elsestraff inte bryter mot alkoholförbudet (Ds 2023:21 s. 42, 44 och 174 f.). Någon motsvarande reglering som kan tillämpas vid verk- ställighet av påföljder inom frivården har dock inte föreslagits. 
  
 12.2.4Behandlingen av biometriska uppgifter måste regleras 
  
 Utredningens förslag: Om det är absolut nödvändigt för verk- ställigheten, får Kriminalvården behandla biometriska uppgifter genom biometrisk autentisering i syfte att bekräfta en dömd per- sons identitet om han eller hon verkställer ungdomsövervakning eller utvidgad ungdomsövervakning. 
  
 284 
  
 SOU 2024:39 
  
 Övriga frågor 
  
 Skälen för utredningens förslag 
  
 Behandling av biometriska uppgifter kräver särskild reglering 
  
 I all lagstiftning om behandling av personuppgifter finns det sär- skilda bestämmelser om behandling av det som kallas känsliga per- sonuppgifter. Med det avses dels enligt 2 kap. 11 § brottsdatalagen (2018:1177) personuppgifter som avslöjar ras, etniskt ursprung, po- litiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse eller medlemskap i fackförening eller som rör hälsa, sexualliv eller sexuell läggning, dels enligt 2 kap. 12 § brottsdatalagen biometriska och genetiska uppgif- ter. Sådana uppgifter som anges i 2 kap. 11 och 12 §§ är enligt 2 kap. 13 § känsliga personuppgifter. 
  
 Biometri är ett samlingsnamn för sådan automatiserad teknik som syftar till att identifiera en person eller avgöra om en påstådd identitet är riktig. En biometrisk autentisering innebär att en elek- tronisk mätning görs av någons fysiska karaktärsdrag, t.ex. av fing- eravtryck, näthinna eller ansiktsgeometri, se Modernare regler för användningen av tvångsmedel, prop. 2021/22:119, s. 173. Ansikts- igenkänning utgår exempelvis från mätning av olika delar av ansiktet, bl.a. avståndet mellan ögonen, näsans bredd, käklinjens längd och formen på kindbenen. Det har blivit allt vanligare att mobiltelefoner och andra informationsbärare öppnas med hjälp av biometrisk autentisering, t.ex. fingeravtryck eller röst- eller ansiktsigenkänning. 
  
 Biometriska uppgifter får enligt 2 kap. 12 § brottsdatalagen be- handlas endast om det är särskilt föreskrivet och det är absolut nöd- vändigt för ändamålet med behandlingen. Det finns en bestämmelse med motsvarande innebörd i 2 kap. 3 § Kriminalvårdens brottsdata- lag, som tillåter Kriminalvården att behandla biometriska uppgifter i samma utsträckning. Bestämmelsen ger förutsättningar att använda automatiserad teknik som syftar till att identifiera en person eller avgöra om en påstådd identitet är riktig. Det innebär att t.ex. finger- avtryck får användas för att identifiera en person. 
  
 En utökad möjlighet att använda biometriska uppgifter 
  
 Biometriska uppgifter kan vara ett mycket effektivt verktyg för att bekräfta en persons identitet i samband med straffverkställighet. Ex- empelvis kan automatiserade metoder som ansiktsigenkänning an- 
  
 285 
  
 Övriga frågor 
  
 SOU 2024:39 
  
 vändas för att avgöra om en påstådd identitet är riktig vid de regel- bundna nykterhetskontroller som ska göras vid intensivövervakning med elektronisk kontroll. I promemorian som föreslår ändringar i Kriminalvårdens registerlagstiftning anförs följande om användning av biometriska uppgifter i det syftet (Ds 2023:21 s. 175 f.). 
  
 I dag används ett resurskrävande förfarande för att säkerställa att nyk- terhetskontroller utförs av den dömde vid intensivövervakning, nämli- gen besök hos honom eller henne. Att kunna använda metoder som möjliggör att kontrollen utförs på distans skulle underlätta för Krimi- nalvården. En sådan möjlighet skulle kunna vara att låta den dömde via ett digitalt medium visa att kontrollen utförs. Även det kräver emeller- tid att en tjänsteman momentant kontrollerar att så är fallet. Lagstift- ningen bör därför möjliggöra för Kriminalvården att använda biomet- risk autentisering för sådana kontroller. 
  
 Tekniken för att genomföra nykterhetskontroller slumpmässigt med hjälp av ansiktsigenkänning finns redan i de fotbojor som Kriminalvår- den använder. När en person förses med fotboja, får han eller hon också en mobiltelefon. Samma biometriska autentisering som används för att öppna mobiltelefonen kan också användas när den dömde blåser i ett mätinstrument för att kontrollera nykterheten. Genom att använda ex- empelvis ansiktsigenkänning skulle Kriminalvården kunna få bekräftat att det är den dömde som genomför utandningsprovet. 
  
 I promemorian konstateras att Kriminalvården redan får behandla biometriska uppgifter enligt 2 kap. 3 § Kriminalvårdens brottsdata- lag, om det är absolut nödvändigt för att verkställa häktning eller straffrättsliga påföljder. Behandling av biometriska uppgifter ska dock vara särskilt föreskriven, se 2 kap. 12 § brottsdatalagen. I pro- memorian föreslås därför att det införs en bestämmelse i Kriminal- vårdens brottsdatalag som anger när biometrisk autentisering får användas för att bekräfta en persons identitet. Syftet med bestäm- melsen är att klargöra att Kriminalvården får använda ansiktsigen- känning på det redovisade sättet. Den omfattar emellertid bara an- vändning av biometriska uppgifter för identifiering vid verkställighet av fängelsestraff. 
  
 Ytterligare reglering behövs 
  
 De skäl som har anförts i Ds 2023:21 för att Kriminalvården ska få använda ansiktsigenkänning för att kontrollera alkoholförbud vid verkställighet av fängelsestraff har samma relevans för den som verk- 
  
 286 
  
 SOU 2024:39 
  
 Övriga frågor 
  
 ställer ungdomsövervakning eller utvidgad ungdomsövervakning. En möjlighet att genomföra nykterhetskontroller på distans skulle innebära ett mindre intrång i den dömdes vardag än fysiska besök av en representant för frivården. Intrånget för personer som delar bo- stad med den dömde, t.ex. syskon, minskar också. Den föreslagna lösningen skulle möjliggöra att kontroller läggs in i systemet så att det är slumpartat när kontrollerna görs. För Kriminalvården skulle en sådan lösning innebära att personal kan frigöras för andra arbets- uppgifter utan att kontrollnivån minskas. Utredningen anser därför att det – med hänsyn till såväl den dömdes integritet som behovet av en effektiv övervakning – är absolut nödvändigt att kunna använda biometriska uppgifter för att genomföra kontrollerna. Det intrång som en ändrad kontrollmetod innebär får anses vara proportioner- ligt. Det bör alltså införas en sådan möjlighet. En annan sak är att det kan ta viss tid innan Kriminalvården kan implementera ett sådant arbetssätt. Det bör också framhållas att hembesök hos den som har dömts till ungdomsövervakning eller utvidgad ungdomsövervakning kan fylla en annan funktion än enbart en kontroll av alkoholför- budet. Sådana besök kan inte ersättas med en kontroll på distans. 
  
 Eftersom förslaget till tillägg i 2 kap. 3 § lagen om Kriminalvår- dens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagen område i Ds 2023:21 enbart omfattar verkställighet av fängelsestraff behöver den bestämmelsen byggas ut så att den även omfattar ungdomsöver- vakning och utvidgad ungdomsövervakning. 
  
 Vilken terminologi bör användas? 
  
 En särskild fråga är vilken terminologi som bör användas för den nya åtgärden, biometrisk autentisering eller biometrisk identifiering. Den frågan har väckts under remissbehandlingen av Ds 2023:21. Ut- redningen har emellertid valt att använda samma formulering som i departementspromemorian, men är medveten om att terminologin diskuteras i olika sammanhang. 
  
 287 
  
 Övriga frågor 
  
 SOU 2024:39 
  
 12.2.5Ansiktsigenkänning vid verkställighet 
  
 Utredningens förslag: I lagen om verkställighet av ungdoms- övervakning införs bestämmelser som ger Kriminalvården rätt att ta en digital bild av den dömdes ansikte i syfte att underlätta iden- tifiering. Ansiktsbilden får endast användas vid automatisk au- tentisering eller vid annan identifiering eller kontroll av den döm- de enligt lagen. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
  
 Skyddet för den personliga integriteten vid fotografering 
  
 Enligt 2 kap. 6 § regeringsformen är var och en skyddad mot på- tvingade kroppsliga ingrepp från det allmännas sida. Vidare är, som nyss nämnts, var och en gentemot det allmänna skyddad mot bety- dande intrång i den personliga integriteten, om det sker utan sam- tycke och innebär övervakning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden. 
  
 Fotografering räknas inte som ett kroppsligt ingrepp i den me- ning som avses i 2 kap. 6 § första stycket regeringsformen (se Kon- troll av biometriska kännetecken i resehandlingar, prop. 2017/18:35, s. 12). Att fotografera någon kan däremot i vissa fall utgöra ett så- dant intrång i den personliga integriteten som avses i 2 kap. 6 § andra stycket (En reformerad grundlag, prop. 2009/10:80, s. 177). Det gäl- ler även lagring av fotografier. Avgörande för bedömningen av om en åtgärd ska anses innebära övervakning eller kartläggning i bestäm- melsens mening är inte dess huvudsakliga syfte utan vilken effekt som åtgärden har. Vad som utgör ett betydande intrång i den per- sonliga integriteten får bedömas utifrån åtgärdens intensitet eller omfattning samt hur integritetskänsliga uppgifterna bedöms vara (prop. 2009/10:80 s. 177 f. och 250). 
  
 Ett skydd mot integritetsintrång av olika slag gäller även enligt Europakonventionen, som gäller som lag i Sverige. I artikel 8.1 anges att var och en har rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens. Den rättigheten innefattar bl.a. skydd mot att bli fotograferad. Inskränkningar i skyddet är godtagbara bara om de har stöd i lag och i ett demokratiskt samhälle är nödvändiga med hänsyn till vissa uppräknade ändamål. Till de ändamålen hör sta- 
  
 288 
  
 SOU 2024:39 
  
 Övriga frågor 
  
 tens säkerhet, den allmänna säkerheten eller förebyggande av oord- ning eller brott. 
  
 Ett likartat skydd mot integritetsintrång följer av artikel 7 i Euro- peiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (EU:s rättighetsstadga). I den mån stadgan omfattar rättigheter som mot- svarar sådana som garanteras i Europakonventionen, ska de ha sam- ma innebörd och räckvidd som i konventionen. Vidare får, enligt ar- tikel 16 i barnkonventionen, inget barn utsättas för godtyckliga eller olagliga ingripanden i sitt privat- och familjeliv. 
  
 Från det straffbara området för kränkande fotografering enligt 4 kap. 6 a § brottsbalken har undantagits sådan fotografering som görs som ett led i myndigheters verksamhet. 
  
 Fotografering krävs för att säkerställa identifieringen 
  
 En grundläggande förutsättning för att Kriminalvården ska kunna använda ansiktsigenkänning för att effektivisera sin kontroll över verkställigheten av vissa påföljder är att myndigheten har tillgång till en digital ansiktsbild av den dömde som håller tillräcklig kvalitet för att genomföra automatiserad ansiktsigenkänning. 
  
 Kriminalvården bör därför ges rätt att ta ett digitalt fotografi av den som ska verkställa ungdomsövervakning eller utvidgad ung- domsövervakning, för att möjliggöra användningen av automatise- rad ansiktsigenkänning. Eftersom det i huvudsak är fråga om foto- grafering av barn bör det föreskrivas att den digitala bilden inte får användas för något annat ändamål än kontroll enligt lagen om verk- ställighet av ungdomsövervakning. 
  
 12.2.6Lagring och radering av bilderna 
  
 Utredningens förslag: De ansiktsbilder som utgör jämförelseun- derlag vid biometrisk autentisering får inte behandlas längre än ett år efter det att påföljden helt har verkställts eller upphört av annat skäl. 
  
 De ansiktsbilder och den biometriska data som skapats vid den automatiska autentiseringen ska raderas senast en vecka efter au- tentiseringstillfället. 
  
 289 
  
 Övriga frågor 
  
 SOU 2024:39 
  
 Skälen för utredningens förslag 
  
 Den bild som används för jämförelse får bara behandlas en kortare tid 
  
 Den ansiktsbild som enligt förslaget i avsnitt 12.2.5 ska få tas och lagras vid verkställighet av en dom på ungdomsövervakning eller ut- vidgad ungdomsövervakning, och som är avsedd att användas som jämförelseunderlag vid en biometrisk autentisering, är en person- uppgift. Huvudregeln är att personuppgifter får behandlas så länge det bedöms vara nödvändigt, se 2 kap. 17 § första stycket brottsda- talagen. Den huvudregeln gäller om inget annat har föreskrivits. I Ds 2023:21 föreslås en generell bestämmelse som reglerar Kriminalvår- dens lagring av personuppgifter. Förslaget innebär att personuppgif- ter som längst får behandlas i fem år efter det att en påföljd helt har verkställts eller upphört av annat skäl om den dömde var under 18 år vid tiden för brottet (Ds 2023:21 s. 31). När det gäller sådana per- sonuppgifter som nu är aktuella föreslås dock att uppgifterna som längst får behandlas i två år efter det att påföljden helt har verkställts eller upphört av annat skäl. Enligt förslaget upphör det praktiska be- hovet av sådana bilder i många fall kort tid efter det att påföljden helt har verkställts. Med tanke på återfallsrisken innebär det ett mindre integritetsintrång att Kriminalvården får behålla bilden viss kortare tid, för den händelse att personen på nytt döms, än att omedelbart radera uppgiften så snart påföljden är helt verkställd. Eftersom bil- den inte får användas för något annat ändamål än straffverkställighet finns det ingen risk att den kommer att spridas utanför Kriminalvår- den. Tidsfristen om två år föreslås gälla oavsett åldern på den som verkställer fängelsestraffet (Ds 2023:21 s. 42 och 248 f.). 
  
 Enligt utredningens mening bör en kortare tidsfrist gälla i fråga om ansiktsbilder som tas för att kunna genomföra automatiserad an- siktsigenkänning vid ungdomsövervakning och utvidgad ungdoms- övervakning. Det beror på att i de fallen förutsätter påföljden att den dömde var under 18 år vid tiden för brottet eller brotten. Både ut- redning och lagföring av brott som har begåtts av någon under 18 år ska hanteras skyndsamt. Mot den bakgrunden bör det vara tillräck- ligt att personuppgifterna får behandlas som längst i ett år efter det att påföljden har verkställts helt eller upphört. 
  
 290 
  
 SOU 2024:39 
  
 Övriga frågor 
  
 Den biometriska datan ska raderas 
  
 Varje gång en kontroll görs med hjälp av ansiktsigenkänning innebär det en ny behandling av känsliga personuppgifter. Den biometriska data som skapats vid en sådan kontroll bör endast få användas för att bekräfta den dömdes identitet vid det aktuella tillfället. Av integri- tetsskäl bör tidsfristen för radering vara kort. Det bör därför före- skrivas att de bilder och den biometriska data som skapats vid en biometrisk autentisering ska raderas senast en vecka efter identifie- ringstillfället. Motsvarande reglering har föreslagits i Ds 2023:21 för den som verkställer fängelsestraff. 
  
 Bestämmelserna i 2 kap. 4 och 22 §§ brottsdatalagen ger visst ut- rymme för Kriminalvården att behandla personuppgifter för ett nytt ändamål, t.ex. att utreda eventuella fel i den tekniska utrustningen. Eventuella systemfel bör kunna utredas inom en vecka. Om det inte räcker får en prövning mot 2 kap. 22 § brottsdatalagen göras. 
  
 12.2.7Ett godtagbart intrång 
  
 Utredningens bedömning: Det intrång i den dömdes integritet som användningen av biometriska uppgifter innebär är propor- tionerligt och därför en godtagbar inskränkning i skyddet enligt regeringsformen, Europakonventionen och barnkonventionen. 
  
 Skälen för utredningens bedömning: Kriminalvården föreslås endast få använda biometriska uppgifter för att bekräfta identiteten hos personer som verkställer en viss påföljd. Verkställighet av straff anses vara ett sådant ändamål som innebär att intrång får göras i det skydd som finns enligt bl.a. regeringsformen och Europakonven- tionen. 
  
 Fotograferingen innebär ett begränsat intrång. Även lagringen av jämförelsebilden utgör ett mindre intrång med hänsyn till de be- gränsningar av behandlingen som föreslås gälla. Det ska alltså inte vara tillåtet att identifiera den dömde genom att matcha honom eller henne mot andra personer i en databas, utan den biometriska match- ningen kommer enbart att göras mot den dömdes egen ansiktsbild. Risken för integritetsintrång begränsas därmed väsentligt. Förslaget kommer vidare enbart att omfatta personer som har dömts till ung- 
  
 291 
  
 Övriga frågor 
  
 SOU 2024:39 
  
 domsövervakning eller utvidgad ungdomsövervakning. Det är alltså inte fråga om identifiering av unga lagöverträdare i allmänhet eller ens alla unga lagöverträdare som verkställer en påföljd inom Krimi- nalvården. Eftersom ansiktsigenkänningen förutsätter att den döm- de medverkar, kommer han eller hon också att vara medveten om när autentiseringen görs. 
  
 Fotografering och användande av fotografier i det nu angivna syf- tet får därför anses utgöra godtagbara intrång i de rättigheter som skyddas av regeringsformen och Europakonventionen. Detsamma får anses gälla enligt barnkonventionen för den som har begått brott innan han eller hon har fyllt 18 år, särskilt mot bakgrund av att reg- leringen är betydligt mer inskränkande än den som föreslås för vuxna lagöverträdare. 
  
 12.3Sekretess och informationsutbyte 
  
 Utredningens bedömning: Den reglering som finns i offentlig- hets- och sekretesslagen täcker i huvudsak de behov av sekretess och informationsutbyte som krävs för verkställighet av utvidgad ungdomsövervakning. Det behövs därför inte några nya sekre- tessregler. 
  
 Utredningens förslag: I 35 kap. 15 a § offentlighets- och sekre- tesslagen läggs påföljden utvidgad ungdomsövervakning till. 
  
 Skälen för utredningens bedömning och förslag 
  
 Den nuvarande sekretessregleringen 
  
 När ungdomsövervakning infördes som påföljd konstaterade rege- ringen att det krävs informationsutbyte mellan Kriminalvården och socialtjänsten för att Kriminalvården ska få den information som myndigheten behöver för att planera och genomföra verkställighe- ten (prop. 2019/20:118 s. 95 f.). Därför infördes nya sekretessbry- tande bestämmelser. 
  
 Enligt 26 kap. 9 b § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) hindrar inte sekretessen enligt 26 kap. 1 §, som gäller i socialtjänst och därmed jämställd verksamhet, att en uppgift lämnas till Krimi- 
  
 292 
  
 SOU 2024:39 
  
 Övriga frågor 
  
 nalvården. Det gäller om uppgiften behövs för att upprätta en verk- ställighetsplan enligt lagen om verkställighet av ungdomsövervak- ning och uppgiftslämnandet syftar till att fastställa vilka åtgärder som kan vidtas för att motverka att den dömde återfaller i brott eller på annat sätt utvecklas ogynnsamt. Sekretessen hindrar inte heller att en uppgift lämnas till Kriminalvården om uppgiften gäller något som omfattas av verkställighetsplanen. Uppgiften kan exempelvis behövas för att kontrollera att den dömde följer verkställighetspla- nen (prop. 2019/20:118 s. 160). 
  
 Vidare infördes en sekretessbrytande bestämmelse i 23 kap. 6 a § offentlighets- och sekretesslagen. I 23 kap. regleras sekretessen till skydd för enskild i utbildningsverksamhet. Regleringen i 23 kap. 6 a § innebär att den sekretess som skyddar enskild när det gäller bl.a. specialpedagogiska insatser och elevstödjande verksamhet inte hindrar att uppgifter lämnas till Kriminalvården om uppgiften be- hövs för att upprätta en verkställighetsplan enligt lagen om verkstäl- lighet av ungdomsövervakning. Sekretessen får även brytas om det behövs för att kontrollera att verkställighetsplanen följs av den dömde (prop. 2019/20:118 s. 159). 
  
 En sekretessbrytande bestämmelse infördes även i 35 kap. 15 a § offentlighets- och sekretesslagen. I 35 kap. regleras sekretessen till skydd för enskild i brottsbekämpande verksamhet. Regleringen i 
  
 35kap. 15 a § innebär att den sekretess som gäller inom Kriminalvår- den till skydd för enskild inte hindrar att Kriminalvården lämnar uppgift om den som verkställer en dom på ungdomsövervakning till en enskild eller en annan myndighet, om det behövs för att genom- föra en verkställighetsplan vid ungdomsövervakning. 
  
 Vidare föreskrivs i 35 kap. 10 b § offentlighets- och sekretessla- gen att sekretessen enligt 35 kap. 1 § första stycket 1, som reglerar sekretess till skydd för enskild i en utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål, inte hindrar att uppgifter lämnas till Kriminalvården om uppgiften behövs för att upprätta en verkställig- hetsplan enligt lagen om verkställighet av ungdomsövervakning. Syf- tet med uppgiftslämnandet ska vara fastställa vilka åtgärder som kan vidtas för att förhindra att den dömde återfaller i brott eller på annat sätt utvecklas ogynnsamt. 
  
 293 
  
 Övriga frågor 
  
 SOU 2024:39 
  
 Det behövs få ändringar 
  
 Tre av de bestämmelser som infördes för att underlätta Kriminalvår- dens arbete med verkställighet av ungdomsvård (23 kap. 6 a §, 26 kap. 9 b § och 35 kap. 10 b § offentlighets- och sekretesslagen) har knutits till bestämmelserna om verkställighetsplan i lagen om verkställighet av ungdomsövervakning. Det som gäller i fråga om verkställighetsplan vid ungdomsövervakning föreslås i avsnitt 11.5.1 gälla även vid utvidgad ungdomsövervakning. Därmed täcker den gällande regleringen även det behov av informationsutbyte vid verk- ställighetsplaneringen som krävs vid utvidgad ungdomsövervakning. När det däremot gäller 35 kap. 15 a § offentlighets- och sekretessla- gen är den bestämmelsen knuten till själva påföljden. Därför behöver den ändras om den nya påföljden införs, så att regleringen även om- fattar utvidgad ungdomsövervakning. 
  
 Särskilt om ansiktsbilderna 
  
 Enligt 35 kap. 15 § offentlighets- och sekretesslagen gäller, som nyss nämnts, sekretess i Kriminalvårdens verksamhet med att verkställa påföljder för uppgift om en enskilds personliga förhållanden. Sekre- tessen gäller om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men eller att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller lider annat allvarligt men om uppgiften röjs. Sekretes- sen skyddar främst den som är eller varit föremål för Kriminalvår- dens åtgärder, däribland de som verkställer ungdomsövervakning. Om utvidgad ungdomsövervakning införs som påföljd kommer sek- retessen i 35 kap. 15 § att gälla även för dem som verkställer den på- följden. Som tidigare nämnts får de ansiktsbilder som lagras av Kri- minalvården inte användas för något annat ändamål än identifiering i samband med verkställigheten. Enligt 21 kap. 7 § offentlighets- och sekretesslagen gäller sekretess vidare för personuppgift om det kan antas att ett utlämnande skulle medföra att uppgiften behandlas i strid med dataskyddsförordningen. Det avgörande vid den bedöm- ningen är vad som händer med personuppgifterna efter att de har lämnats ut och vad sökanden, det vill säga den som begärt ut dem, ska använda dem till. Bestämmelsen är tillämplig hos samtliga myn- digheter och det finns ingen begränsning i fråga om vilka uppgifter som bestämmelsen omfattar. Ansiktsbilder och biometriska data är 
  
 294 
  
 SOU 2024:39 
  
 Övriga frågor 
  
 personuppgifter som kan vara föremål för sekretess enligt 35 kap. 1 § och 21 kap. 7 § OSL. Den föreslagna behandlingen av ansiktsbil- der och biometriska data medför inte ett behov av starkare sekretess. Det finns därför inte skäl att införa någon ny sekretessbestämmelse. 
  
 12.4Frågor om pass 
  
 Utredningens förslag: Den som har dömts till utvidgad ung- domsövervakning enligt en dom som har fått laga kraft, eller som verkställer utvidgad ungdomsövervakning, ska omfattas av sam- ma begränsningar i fråga om rätten att få och behålla pass som gäller för den som avtjänar fängelsestraff eller genomgår sluten ungdomsvård. 
  
 Skälen för utredningens förslag: Passlagen (1978:302) innehåller bestämmelser om rätten för svenska medborgare att få och behålla pass och om skyldigheten att medföra pass vid resa. För bl.a. den som avtjänar fängelsestraff i minst ett år eller genomgår sluten ung- domsvård under samma tid ska en passansökan avslås (7 § 8 och 9 passlagen). Ett redan gällande pass ska i samma situation återkallas (12 § första stycket 5 och 6 passlagen). Det finns vidare krav på pass- tillstånd, vilket även gäller för den som står under övervakning efter dom på skyddstillsyn eller efter villkorlig frigivning från fängelse (19 § passlagen). 
  
 Kriminalvården prövar frågor om passtillstånd för den som verk- ställer en brottspåföljd. Frågan ska dock hänskjutas till övervak- ningsnämnden om Kriminalvården finner att tillstånd inte bör med- delas. Passtillstånd ska vägras bl.a. om det skäligen kan antas att den dömde skulle ägna sig åt brottslig verksamhet i samband med utresa eller skulle undandra sig fortsatt verkställighet genom att resa utom- lands (21 § andra stycket). 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning föreslås bli en ingripande påföljd, som kommer att vara förenad med omfattande rörelseinskränk- ningar liknande dem som gäller vid verkställighet av ett fängelse- straff och vid sluten ungdomsvård. Motsvarande bestämmelser om rätten att få och behålla pass bör därför gälla för den som döms till utvidgad ungdomsövervakning. Påföljden ska under en tid om två månader inledas med verkställighet i kriminalvårdsanstalt. Som har 
  
 295 
  
 Övriga frågor 
  
 SOU 2024:39 
  
 beskrivits i avsnitt 11.6.6 ska utvidgad ungdomsövervakning verk- ställas så snart som möjligt och det ska – till skillnad från det som gäller vid verkställighet av ett fängelsestraff – inte finnas någon möj- lighet att skjuta upp verkställigheten. Begränsningarna i fråga om rätten att få och behålla pass bör därför gälla redan från det att do- men har fått laga kraft. Frågor om passtillstånd bör prövas av Krimi- nalvården och kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Förslagen föranleder ändringar i 7, 12, 19, 21, 24, 26 och 28 §§ pass- lagen. Det föranleder även vissa följdändringar i passförordningen (1979:664) 
  
 12.5Vissa andra följdändringar 
  
 Utredningens förslag: En dom avseende utvidgad ungdomsöver- vakning får inte utfärdas i förenklad form. 
  
 Utöver de författningsändringar som har föreslagits i kapi- tel 10 och 11 behöver påföljden utvidgad ungdomsövervakning också läggas till i några förordningar. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
  
 Dom i förenklad form 
  
 I likhet med det som enligt 30 kap. 6 § första stycket rättegångsbal- Hernandez gäller när påföljden bestäms till sluten ungdomsvård eller fäng- else i mer än sex månader bör en dom som avser utvidgad ungdoms- övervakning inte kunna utfärdas i förenklad form. Den nya påföljden är så ingripande att en sådan lösning ter sig naturlig. Det är fråga om allvarlig brottslighet med ett straffvärde som överstiger ett års fäng- else efter att hänsyn har tagits till både billighetshänsyn och den till- talades ålder. För en ung lagöverträdare som döms för ett allvarligt brott har det också enligt utredningens mening ett pedagogiskt värde att domen inte utfärdas i förenklad form. 
  
 296 
  
 SOU 2024:39 
  
 Övriga frågor 
  
 Vissa förordningsändringar 
  
 När påföljden utvidgad ungdomsövervakning införs behöver den även läggas till i några förordningar, för att samma regler ska gälla för den påföljden som för ungdomsövervakning. 
  
 Enligt 7 § förordningen (1964:740) med föreskrifter för åklagare i vissa brottmål ska åklagaren i vissa fall agera om en domstol med tillämpning av 34 kap. 3 § brottsbalken har beslutat att en tidigare dom på bl.a. ungdomstjänst, ungdomsvård eller ungdomsövervak- ning ska avse ytterligare brott. Den regleringen bör även omfatta ut- vidgad ungdomsövervakning och därför bör ett tillägg göras i para- grafen i fråga. 
  
 En domstol, som dömer någon till ungdomsövervakning, ska en- ligt 19 a § förordningen (1990:893) om underrättelse om dom i vissa brottmål, m.m. samma dag skicka en kopia av domen eller ett doms- bevis till Kriminalvården och socialnämnden. Detsamma gäller om rätten i en dom beslutar att en tidigare utdömd ungdomsövervak- ning ska avse ytterligare brott. Den nu angivna regleringen bör även omfatta utvidgad ungdomsövervakning. Därför bör ett tillägg göras i paragrafen i fråga. 
  
 297 
  
 13 Samlade effekter av förslagen 
  
 13.1Förslagens betydelse för rättstillämpningen 
  
 13.1.1Lagöverträdare i åldrarna  
 18–20 
  år 
  
 Utredningens bedömning: Att ungdomsreduktionen avskaffas helt för lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år medför att fäng- elsestraff som döms ut för brott med straffvärden under ett år kommer att bli längre än hittills och att fängelsestraff kommer att dömas ut i fler fall. Användningen av vårdpåföljder påverkas inte nämnvärt. 
  
 Skälen för utredningens bedömning 
  
 Förslagen påverkar rättstillämpningen vid straffvärden under ett år 
  
 När det gäller lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år gjordes en stor förändring år 2022 när ungdomsreduktionen togs bort helt för den åldersgruppen vid allvarliga brott, samtidigt som kravet på sär- skilda skäl för att döma till fängelse avskaffades (prop. 2021/22:17). Att utredningen nu föreslår att den återstående ungdomsreduk- tionen tas bort för den åldersgruppen kan också förväntas medföra konsekvenser för rättstillämpningen. Eftersom ändringarna enbart avser brott med straffvärden under fängelse i ett år blir effekterna dock mer begränsade än vid 2022 års reform. 
  
 Förslaget kan förväntas få betydelse både vid straffmätningen och valet av påföljd för lagöverträdare i åldrarna  
 18–20 
  år vid brott som har ett lägre straffvärde än fängelse i ett år. Utredningen har i huvud- drag beskrivit dessa förändringar i avsnitt 6.4. Som framgått där kommer reformen i fråga om bötesbrotten att få betydelse enbart vid brott med ett högre straffvärde än 30 dagsböter, eftersom någon 
  
 299 
  
 Samlade effekter av förslagen 
  
 SOU 2024:39 
  
 ungdomsreduktion inte görs om straffvärdet bara är 30 dagsböter eller ligger på penningbotsnivå. 
  
 Längre fängelsestraff 
  
 Vid brott med straffvärden som är lägre än ett års fängelse kan påföljden i vissa fall behöva bestämmas till fängelse antingen på grund av brottslighetens art eller att det är fråga om återfall i brott. I sådana fall medför utredningens förslag om ändring i 29 kap. 7 § brottsbalken att det fängelsestraff som döms ut kan bli längre än vad som hittills har varit fallet. 
  
 Förändringen av fängelsestraffets längd kan illustreras med några exempel. 
  
 1.Ett brott som har ett straffvärde om fängelse i sex månader motsvarar enligt den hittillsvarande ordningen, efter ungdoms- reduktion, omkring tre månaders fängelse för en  
 18-åring, 
  fyra månader för en  
 19-åring 
  och fem månader för en  
 20-åring. 
  Med utredningens förslag kommer fängelsestraffet i stället att bestäm- mas till sex månader i samtliga fall. 
  
 2.Ett brott som har ett straffvärde om fängelse i åtta månader har hittills motsvarat omkring fyra månaders fängelse för en  
 18-åring, 
  fem månader för en  
 19-åring 
  och sex månader för en  
 20-åring. 
  Med utredningens förslag kommer fängelsestraffet i stället att be- stämmas till åtta månader i samtliga fall. 
  
 3.Ett brott som har ett straffvärde om fängelse i tio månader har hittills motsvarat omkring fem månaders fängelse för en  
 18-åring, 
  sju månader för en  
 19-åring 
  och åtta månader för en  
 20-åring. 
  Med utredningens förslag kommer fängelsestraffet i stället att be- stämmas till tio månader i samtliga fall. 
  
 Minskad användning av icke frihetsberövande påföljder 
  
 I de fall där brottets straffvärde ligger på fängelsenivå kommer ett fängelsestraff, på samma sätt som i dag, i många fall att kunna ersät- tas med de icke frihetsberövande påföljderna villkorlig dom och skyddstillsyn för lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år. De påfölj- 
  
 300 
  
 SOU 2024:39 
  
 Samlade effekter av förslagen 
  
 derna kan då förenas med fler dagsböter eller antal timmar samhälls- tjänst än i dag, motsvarande det antal dagsböter eller timmar sam- hällstjänst som enligt den hittillsvarande ordningen dömts ut för lag- överträdare som har fyllt 21 år. En effekt av att straffmätningen görs på samma sätt som för andra myndiga lagöverträdare kan dock bli att straffvärdet, i förening med brottets art och återfallet, blir för högt för att någon av de icke frihetsberövande påföljderna ska kunna väljas. Utredningens förslag kan således förväntas innebära att an- vändningen av de icke frihetsberövande påföljderna kan komma att minska och att fängelse döms ut i fler fall. 
  
 Oförändrad användning av vårdpåföljder 
  
 Vid sidan av påföljderna villkorlig dom och skyddstillsyn kommer lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år att, på samma sätt som i dag, kunna överlämnas till vård enligt lagen (1988:870) om vård av miss- brukare i vissa fall och rättspsykiatrisk vård när det finns rättsliga förutsättningar för det. Tillämpningen av de påföljderna förändras inte nämnvärt av att ungdomsreduktionen tas bort, eftersom de ut- går från gärningsmannens vårdbehov. Det innebär att de påföljderna döms ut utan anknytning till brottslighetens art eller straffvärde om förutsättningarna i övrigt är uppfyllda. 
  
 Även ungdomsvård, som också döms ut på grund av ett vårdbe- hov, kan i undantagsfall tillämpas vid brott som begås av lagöverträ- dare i åldersgruppen  
 18–20 
  år. Även om det kan förekomma att straffvärdet utan ungdomsreduktion anses vara för högt för att den föreslagna vården ska anses vara tillräckligt ingripande när någon ungdomsreduktion inte görs, bedömer utredningen att använd- ningen av ungdomsvård inte kommer påverkas nämnvärt till följd av den avskaffade ungdomsreduktionen. Det beror främst på att det krävs särskilda skäl för att döma ut den påföljden i åldersgruppen  
 18–20 
  år. 
  
 301 
  
 Samlade effekter av förslagen 
  
 SOU 2024:39 
  
 13.1.2Lagöverträdare i åldrarna  
 15–17 
  år 
  
 Utredningens bedömning: Den förändrade ungdomsreduktio- nen leder till högre straffmätningsvärden, vilket medför att till- lämpningen av ungdomspåföljderna ungdomstjänst, ungdoms- vård och ungdomsövervakning förskjuts. Utrymmet att döma ut böter minskar. 
  
 Utredningens förslag att det som skäl för ungdomsövervak- ning särskilt ska beaktas om lagöverträdaren tidigare har dömts till ungdomstjänst eller ungdomsvård och att ungdomsvård inte längre ska kunna dömas ut som kombinationspåföljd leder till att ungdomsövervakning kommer att dömas ut i fler fall. 
  
 Den nya påföljden utvidgad ungdomsövervakning kan förvän- tas medföra att fängelse i många fall kan undvikas för lagöver- trädare i åldersgruppen  
 15–17 
  år vid straffmätningsvärden som överstiger fängelse i ett år. Effekten av den minskade ungdoms- reduktionen begränsas därigenom i viss mån. 
  
 Skälen för utredningens bedömning 
  
 Minskad ungdomsreduktion 
  
 Utredningen har i avsnitt 7.3.4 föreslagit att ungdomsreduktion i åldersgruppen  
 15–17 
  år ska göras i skälig omfattning och att andelar av straffvärdet även fortsättningsvis normalt bör vara riktmärket för ungdomsreduktionen. Den förändring i rättstillämpningen som ut- redningen därvid tänker sig att förslaget till förändrad ungdoms- reduktion i många fall kommer att leda till framgår av tabell 13.1. 
  
 Tabell 13.1 Förändrad ungdomsreduktion 
  
 Ålder 
  
 Ungefärlig 
  
 Ungefärlig 
  
 Föreslagen ungefärlig 
  
 Föreslagen 
  
 straffnedsättning 
  
 strafflängd 
  
 straffnedsättning 
  
 ungefärlig 
  
 hittills 
  
 hittills 
  
 strafflängd 
  
 15 år 
  
 75–80 
  procent 
  
 1/5 
  
 60 procent 
  
 2/5 
  
 16 år 
  
 65–75 
  procent 
  
 1/4 
  
 40 procent 
  
 3/5 
  
 17 år 
  
 55–65 
  procent 
  
 1/3 
  
 20 procent 
  
 4/5 
  
 302 
  
 SOU 2024:39 
  
 Samlade effekter av förslagen 
  
 Eftersom ungdomsreduktionen ska göras i skälig omfattning kom- mer det också att finnas ett antal fall där tillämpningen av 29 kap. 7 § brottsbalken – beroende på omständigheterna i det enskilda fallet – leder till både mindre och större ungdomsreduktion än vad som an- ges i tabell 13.1. Som framhållits i avsnitt 7.3.4 uppskattar utredning- en dock att bedömningen av vad som är skälig ungdomsreduktion kan förväntas följa de schematiska andelarna av straffvärdet i en majoritet av fallen, kanske i upp till 80 procent av fallen. 
  
 Tillämpningen av ungdomspåföljderna förskjuts 
  
 Den förändrade ungdomsreduktionen leder till att straffmätnings- värdena för samma brottslighet generellt sett blir högre än före re- formen. Det medför, utöver att tillämpningsområdet för att döma ut böter minskar, att de särskilda ungdomspåföljderna ungdomstjänst, ungdomsvård och ungdomsövervakning inte kommer att kunna dömas ut i samma omfattning som i dag i åldersgruppen  
 15–17 
  år. Effekten blir då en förskjutning i tillämpningen av ungdomspåfölj- derna, dels från böter till framför allt ungdomsvård och ungdoms- tjänst, dels från ungdomstjänst och ungdomsvård till ungdomsöver- vakning. 
  
 När straffmätningsvärdena blir högre kommer dock enligt utred- ningens mening den föreslagna påföljden utvidgad ungdomsöver- vakning att kunna fylla en viktig funktion i syfte att fängelse ska kunna undvikas för den yngsta åldersgruppen lagöverträdare vid straffmätningsvärden som överstiger ett års fängelse. 
  
 Utredningen har vidare föreslagit att det som skäl för ungdoms- övervakning särskilt ska beaktas att lagöverträdaren tidigare har dömts till ungdomstjänst eller ungdomsvård och att ungdomsvård inte längre ska kunna dömas ut som kombinationspåföljd. Utöver den förskjutning i fråga om tillämpningen av ungdomspåföljderna som de högre straffmätningsvärdena medför, kan utredningens för- slag i den delen förväntas leda till att ungdomsövervakning döms ut i fler fall där påföljden hittills har blivit ungdomsvård. 
  
 303 
  
 Samlade effekter av förslagen 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utrymmet för att döma till ungdomstjänst minskar 
  
 Den övre gränsen för när det är lämpligt att döma ut ungdomstjänst anses i rättspraxis gå vid brottslighet med ett straffmätningsvärde som motsvarar fängelse i sex månader (NJA 2007 s. 636). 
  
 Den förändrade ungdomsreduktionen innebär att gränsen för ungdomstjänst för en  
 15-årig 
  lagöverträdare i en majoritet av fallen kommer att gå vid brott med ett ungefärligt straffvärde motsvarande fängelse i ett år och tre månader i stället för vid brott med ett unge- färligt straffvärde motsvarande fängelse i två år och sex månader. 
  
 För en  
 16-årig 
  lagöverträdare innebär den förändrade ungdoms- reduktionen att gränsen för ungdomstjänst i en majoritet av fallen kommer gå vid brott med ett ungefärligt straffvärde motsvarande fängelse i tio månader i stället för vid brott med ett ungefärligt straff- värde motsvarande fängelse i två år. 
  
 För en  
 17-årig 
  lagöverträdare innebär den förändrade ungdoms- reduktionen att gränsen för ungdomstjänst i en majoritet av fallen kommer att gå vid brott med ett ungefärligt straffvärde motsvarande fängelse i sju till åtta månader i stället för vid brott med ett unge- färligt straffvärde motsvarande fängelse i ett år och sex månader. 
  
 Ungdomsövervakning ersätter ungdomstjänst i fler fall 
  
 För straffmätningsvärden som överskrider gränsen för att tillämpa ungdomstjänst kan rätten komma att döma till ungdomsövervak- ning, om det inte är aktuellt med ungdomsvård eller om socialtjän- stens planerade åtgärder inte bedöms vara tillräckligt ingripande. Det gäller enligt utredningens förslag också vid lägre straffmätningsvär- den än fängelse i sex månader om lagöverträdaren tidigare har dömts till ungdomstjänst eller ungdomsvård, eftersom det ska beaktas sär- skilt som skäl för ungdomsövervakning. Förändringarna när det gäl- ler tillämpningen av ungdomstjänst respektive ungdomsövervakning kan illustreras med några exempel. 
  
 –Ett brott med ett straffvärde motsvarande fängelse i ett år och sex månader – vilket t.ex. utgör minimistraffet för rån – har för en 15- åring hittills haft ett straffmätningsvärde på omkring fyra måna- der. Den förändrade ungdomsreduktionen leder till att straffmät- ningsvärdet i normalfallet i stället blir motsvarande drygt sju må- 
  
 304 
  
 SOU 2024:39 
  
 Samlade effekter av förslagen 
  
 naders fängelse. Lagöverträdaren har hittills kunnat dömas till ungdomstjänst, men nu måste en annan påföljd väljas. Om ung- domsvård inte är aktuellt eller inte är tillräckligt ingripande kom- mer ungdomsövervakning ofta att väljas som påföljd i stället för ungdomstjänst. Detsamma gäller enligt utredningens förslag om lagöverträdaren tidigare har dömts till ungdomstjänst eller ung- domsvård. Om brottet i stället har ett straffvärde omkring fängel- se i ett år – vilket t.ex. utgör minimistraffet för inbrottsstöld – har straffmätningsvärdet hittills motsvarat omkring två till tre månaders fängelse för en  
 15-åring. 
  Med den förändrade ung- domsreduktionen kan straffmätningsvärdet i en majoritet av fal- len i stället förväntas motsvara omkring fem månaders fängelse. Ungdomstjänst kommer då många gånger att kunna väljas som påföljd också fortsättningsvis, utom i de fall där lagöverträdaren tidigare har dömts till ungdomstjänst eller ungdomsvård. 
  
 –För en  
 16-årig 
  lagöverträdare som begår ett brott med ett straff- värde motsvarande fängelse i ett år och sex månader gäller samma resonemang som för en  
 15-åring 
  som begår ett sådant brott. Straffmätningsvärdet för honom eller henne har hittills motsvarat omkring fem månaders fängelse. Med den förändrade ungdoms- reduktionen blir straffmätningsvärdet i stället fängelse strax un- der ett år. Det innebär att ungdomsövervakning kan komma i fråga i stället för ungdomstjänst, om ungdomsvård inte är aktuellt eller om socialtjänstens planerade åtgärder inte bedöms vara till- räckligt ingripande. Om brottet i stället har ett straffvärde mot- svarande fängelse i ett år har straffmätningsvärdet hittills varit omkring tre månaders fängelse och ungdomstjänst har ofta kun- nat väljas som påföljd. Den förändrade ungdomsreduktionen in- nebär att straffmätningsvärdet i en majoritet av fallen i stället blir omkring sju månader. Det innebär att ungdomstjänst normalt inte längre är en tillräckligt ingripande påföljd och att ungdoms- övervakning ofta aktualiseras som påföljd i stället. 
  
 –För en  
 17-årig 
  lagöverträdare som begår ett brott med ett straff- värde motsvarande fängelse i ett år och sex månader har straff- mätningsvärdet hittills motsvarat fängelse i omkring sex månader och ungdomstjänst har ofta kunnat väljas som påföljd. Den för- ändrade ungdomsreduktionen innebär att straffmätningsvärdet i en majoritet av fallen kommer att överstiga fängelse i ett år. Det 
  
 305 
  
 Samlade effekter av förslagen 
  
 SOU 2024:39 
  
 medför att inte heller ungdomsövervakning kan väljas som på- följd och att utvidgad ungdomsövervakning enligt utredningens förslag då i stället aktualiseras i första hand, om ungdomsvård inte är aktuellt eller om socialtjänstens planerade åtgärder inte be- döms vara tillräckligt ingripande. Om brottet i stället har ett straffvärde motsvarande fängelse i ett år har straffmätningsvärdet hittills varit omkring fyra månaders fängelse och ungdomstjänst har ofta kunnat väljas som påföljd. Den förändrade ungdomsre- duktionen innebär att straffmätningsvärdet i en majoritet av fallet i stället blir omkring tio månader. Det innebär att ungdomsöver- vakning ofta kan komma att aktualiseras som påföljd i dessa fall, i stället för ungdomstjänst. 
  
 Ungdomsövervakning ersätter även ungdomsvård i fler fall 
  
 Tillämpningsområdet för ungdomsvård är inte reglerat på samma sätt som tillämpningsområdet för ungdomstjänst. Frågan om påfölj- den kan väljas styrs i stället av lagöverträdarens vårdbehov och om socialtjänstens planerade åtgärder kan anses vara tillräckligt ingri- pande med hänsyn till brottets straffvärde och art och den tilltalades tidigare brottslighet. Mot den bakgrunden är det svårt att närmare förutse hur tillämpningen av ungdomsvård kommer att påverkas av dels den förändrade ungdomsreduktionen dels den nya påföljden ut- vidgad ungdomsövervakning, som i vart fall teoretiskt överlappar tillämpningsområdet för ungdomsvård. Eftersom straffmätnings- värdena i allmänhet kan förväntas bli högre för lagöverträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år kommer sannolikt de av socialtjänsten före- slagna åtgärderna i fler fall att bedömas som otillräckliga. Det kan därför förutses att ungdomsövervakning kommer att väljas framför ungdomsvård i fler fall än i dag. Det kan även antas att den nya påföljden utvidgad ungdomsövervakning många gånger kommer att väljas som påföljd framför ungdomsvård, eftersom tillämpningsom- rådet för utvidgad ungdomsövervakning börjar vid straffmätnings- värden som överstiger fängelse i ett år och de av socialtjänsten före- slagna åtgärderna därför mer sällan kommer att anses vara tillräckligt ingripande. 
  
 Utredningens förslag innebär vidare att det som skäl för ung- domsövervakning särskilt ska beaktas att den tilltalade tidigare har 
  
 306 
  
 SOU 2024:39 
  
 Samlade effekter av förslagen 
  
 dömts till ungdomstjänst eller ungdomsvård och att påföljden inte längre ska kunna dömas ut som kombinationspåföljd. Det medför att tillämpningsområdet för ungdomsvård minskar för lagöverträ- dare som återfaller i brott. 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning i stället för ungdomsövervakning 
  
 Den övre gränsen för tillämpningsområdet för ungdomsövervakning går vid brottslighet med ett straffmätningsvärde som motsvarar fängelse i ett år. 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning som påföljd i stället för ung- domsövervakning kommer för en  
 15-årig 
  lagöverträdare i en majori- tet av fallen att aktualiseras vid brott med ett ungefärligt straffvärde motsvarande fängelse i två år och sex månader eller mer, t.ex. vid ett grovt narkotikabrott där straffvärdet överstiger det föreskrivna minimistraffet fängelse i två år. För en  
 16-årig 
  lagöverträdare kom- mer utvidgad ungdomsövervakning många gånger att aktualiseras vid brott som har ett ungefärligt straffvärde omkring ett år och åtta månader eller mer, t.ex. vid en grov misshandel med ett straffvärde som överstiger det föreskrivna minimistraffet fängelse i ett år och sex månader. För en  
 17-årig 
  lagöverträdare kommer utvidgad ung- domsövervakning ofta att aktualiseras vid brott som har ett ungefär- ligt straffvärde om ett år och tre månader och därutöver, exempelvis en inbrottsstöld med ett straffvärde som överstiger det föreskrivna minimistraffet fängelse i ett år. 
  
 Det minskade utrymmet för att tillämpa påföljden ungdoms- övervakning när ungdomsreduktionen förändras kan illustreras med några exempel. 
  
 –Ungdomsövervakning har för en  
 15-årig 
  lagöverträdare kunnat dömas ut vid brott med ett straffvärde motsvarande upp till fäng- else i omkring fem år – vilket t.ex. utgör minimistraffet för grovt rån – eftersom det brottet hittills har inneburit ett straffmät- ningsvärde för den unge om fängelse i ett år. Den förändrade ung- domsreduktionen medför att straffmätningsvärdet för samma brott i en majoritet av fallen i stället kommer att motsvara fäng- else i cirka två år. Det innebär således att utvidgad ungdomsöver- vakning aktualiseras i stället för ungdomsövervakning. 
  
 307 
  
 Samlade effekter av förslagen 
  
 SOU 2024:39 
  
 –Ungdomsövervakning har för en  
 16-årig 
  lagöverträdare kunnat dömas ut vid brott med ett straffvärde upp till motsvarande fäng- else i omkring fyra år – vilket t.ex. utgör minimistraffet för grovt vapenbrott – eftersom det brottet hittills har inneburit ett straff- mätningsvärde för den unge om motsvarande fängelse i ungefär ett år. Den förändrade ungdomsreduktionen medför att straff- mätningsvärdet för samma brott i en majoritet av fallen i stället kommer att motsvara fängelse i knappt två år och sex månader. Det innebär således att utvidgad ungdomsövervakning aktualise- ras i stället för ungdomsövervakning. 
  
 –Ungdomsövervakning har för en  
 17-årig 
  lagöverträdare kunnat dömas ut vid brott med ett straffvärde upp till motsvarande fäng- else i omkring tre år – vilket t.ex. utgör minimistraffet för våld- täkt – eftersom det brottet hittills har inneburit ett straffmät- ningsvärde om fängelse i ett år. Den förändrade ungdomsreduk- tionen medför att straffmätningsvärdet för samma brott i en majoritet av fallen i stället kommer att motsvara fängelse strax under två år och sex månader. Det innebär att utvidgad ungdoms- övervakning aktualiseras i stället för ungdomsövervakning. 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning kan ersätta fängelse 
  
 Utvidgad ungdomsövervakning föreslås vara en ingripande påföljd som i många avseenden är att jämställa med verkställighet av ett fängelsestraff genom intensivövervakning med elektronisk kontroll. Påföljden ska därför enligt utredningens förslag kunna tillämpas vid brott med straffmätningsvärden upp till fängelse i tre år, dvs. brott där det många gånger har ansetts finnas synnerliga skäl att bestämma påföljden till fängelse. Även med hänsyn till den förändrade ung- domsreduktionen innebär det att utvidgad ungdomsövervakning – om det inte finns synnerliga skäl att ändå bestämma påföljden till fängelse – kan användas också vid allvarlig brottslighet. 
  
 För de allra yngsta lagöverträdarna som fyllt 15 år vid brottet kan påföljden komma att användas även vid de brott som i dag har ett föreskrivet minimistraff om fängelse upp till sex år, exempelvis syn- nerligen grovt narkotikabrott och grov mordbrand. För lagöverträ- dare som fyllt 16 år vid brottet kan påföljden komma att användas vid de brott som i dag har ett föreskrivet minimistraff om fängelse 
  
 308 
  
 SOU 2024:39 
  
 Samlade effekter av förslagen 
  
 upp till fem år, exempelvis grovt rån. För lagöverträdare som fyllt 17 år vid brottet kan utvidgad ungdomsövervakning komma att väl- Dawson som påföljd vid brott som har ett föreskrivet minimistraff upp till fängelse i tre år, exempelvis våldtäkt. För de brott som har högre föreskrivna minimistraff än fängelse i tre år, som t.ex. grov våldtäkt, grovt vapenbrott, synnerligen grovt narkotikabrott eller människo- rov kommer utvidgad ungdomsövervakning normalt inte att kunna komma i fråga för lagöverträdare som har fyllt 17 år. Vid de allvarli- gaste brotten, t.ex. mord, kommer utvidgad ungdomsövervakning att falla utanför tillämpningsområdet även för de allra yngsta lag- överträdarna. 
  
 Flerfaldig brottslighet 
  
 I de föregående avsnitten har resonemangen exemplifierats med olika typer av enstaka brott. Samma resonemang kan även föras om brottsligheten omfattar flera brott, eftersom det är det samlade straffvärdet som i de fallen utgör utgångspunkten för påföljdsvalet. 
  
 Häktning av ungdomar i fler fall 
  
 Utredningens förslag om förändrad ungdomsreduktion i ålders- gruppen  
 15–17 
  år kan också leda till att åklagare i större utsträckning än i dag kommer att begära att barnet häktas. Det kan särskilt bli fallet om åklagaren bedömer att påföljden vid en fällande dom kan komma att bli utvidgad ungdomsövervakning eller fängelse. 
  
 13.2Förhållandet till andra förslag 
  
 Utredningens bedömning: Förslag som andra utredningar läm- nar kommer ha en samverkande effekt med utredningens förslag om förändrad ungdomsreduktion på så sätt att effekten av den förändrade ungdomsreduktionen i fråga om påföljdsval och straffmätning kan förväntas bli större än vad som annars hade va- rit fallet. 
  
 309 
  
 Samlade effekter av förslagen 
  
 SOU 2024:39 
  
 Skälen för utredningens bedömning 
  
 Effekten av förslagen kan komma att påverkas av andra förslag 
  
 Både den nuvarande och den tidigare regeringen har beslutat om flera utredningar och regeringsuppdrag angående åtgärder mot barns och ungas brottslighet, som nyligen har avslutats men ännu inte lett till lagstiftning, eller som för närvarande pågår. Av särskild betydelse för utredningens förslag är de förslag som Utredningen om frihets- berövande påföljder för unga har lämnat och de förslag som Straff- reformutredningen ska lämna senast den 30 maj 2025 (dir. 2023:115 och dir. 2023:181). 
  
 Utredningen om frihetsberövande påföljder för unga 
  
 Utredningen om frihetsberövande påföljder för unga har föreslagit att påföljden sluten ungdomsvård ska utmönstras och att unga lag- överträdare i stället ska dömas till fängelse. Fängelsepåföljden ska enligt förslaget verkställas på särskilda ungdomsavdelningar på Kri- minalvårdens befintliga anstalter. Verksamheten på de särskilda ung- domsavdelningarna ska anpassas till barns behov. Utgångspunkten ska vara att barn och unga inte ska avtjäna sina straff tillsammans med vuxna. Regeringens avsikt är att lagändringarna ska träda i kraft den 1 juli 2026. 
  
 Som har beskrivits i avsnitt 13.1.2 kan utredningens förslag om förändrad ungdomsreduktion för lagöverträdare i åldersgruppen 15– 17 år förväntas leda till högre straffmätningsvärden för brott som de begår. Det leder till att ungdomspåföljderna ungdomstjänst, ung- domsvård och ungdomsövervakning inte längre kan dömas ut i samma utsträckning. Utredningens förslag om den nya påföljden utvidgad ungdomsövervakning kan dock förväntas medföra att den påföljden många gånger kan användas i stället, i syfte att undvika fängelsestraff. I de fall där det ändå finns synnerliga skäl att döma till fängelse, t.ex. på grund av brottets straffvärde eller den tilltalades tidigare brottslighet, ska påföljden enligt den nuvarande ordningen i stället bestämmas till sluten ungdomsvård. Tiden för sluten ung- domsvård får bestämmas till högst fyra år (32 kap. 5 § andra stycket brottsbalken). När sluten ungdomsvård utmönstras som påföljd kommer den tidsmässiga begränsningen inte längre att gälla och de 
  
 310 
  
 SOU 2024:39 
  
 Samlade effekter av förslagen 
  
 fängelsestraff som döms ut kommer i stället att motsvara brottets straffmätningsvärde, med den bortre gräns om 14 år som 29 kap. 7 § andra stycket ställer upp. Den samverkande effekten av utredning- ens förslag och de förslag som Utredningen om frihetsberövande påföljder har lämnat innebär således att de fängelsestraff som döms ut för lagöverträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år enligt den sistnämnda utredningens förslag kommer att bli längre än vad som hade varit fallet utan en förändrad ungdomsreduktion, motsvarande skillnaden mellan den ungdomsreduktion som har tillämpats hittills och den ungdomsreduktion som blir följden av förslagen i detta betänkande. 
  
 Straffreformutredningen 
  
 Straffreformutredningen ska göra en generell översyn av brottens straffskalor och föreslå ett reformerat påföljdssystem. I uppdraget ingår bl.a. att föreslå ändringar för en nyanserad och differentierad straffmätning där försvårande omständigheter får större genomslag, föreslå en modell för straffmätning av flerfaldig brottslighet som in- nebär att de tre allvarligaste brotten ska räknas fullt ut, föreslå en straffskärpningsbestämmelse som tar sikte på alla brott som har samband med kriminella nätverk och föreslå ändringar som innebär att de s.k. billighetsskälen i 29 kap. 5 § brottsbalken antingen ut- mönstras eller ges en mer begränsad betydelse för påföljdsbestäm- ningen. 
  
 De förslag som Straffreformutredningen i enlighet med direkti- ven ska lämna kan, om de genomförs, förväntas få påtagliga effekter i rättstillämpningen, bl.a. i fråga om fängelsestraffens längd. Innan Straffreformutredningens betänkande har överlämnats går det dock inte att närmare bedöma de effekterna. I likhet med det som nyss anförts om de förslag som Utredningen om frihetsberövande påfölj- der för unga har lämnat, kan det dock konstateras att effekterna av Straffreformutredningens förslag i fråga om de utdömda fängelse- straffens längd kommer att bli större än vad som hade varit fallet med en oförändrad ungdomsreduktion. 
  
 Vidare kan utrymmet för att tillämpa de särskilda ungdomspåfölj- derna minska ytterligare om straffskalorna skärps eller om reglerna för straffmätning skärps till följd av de andra förslag som Straff- reformutredningen kan komma att lämna. Effekten blir då – om inte 
  
 311 
  
 Samlade effekter av förslagen 
  
 SOU 2024:39 
  
 andra ändringar av påföljderna för unga lagöverträdare föreslås – en ytterligare förskjutning i tillämpningen av ungdomspåföljderna, från ungdomstjänst och ungdomsvård till ungdomsövervakning och ut- vidgad ungdomsövervakning men även till fängelse i fler fall. 
  
 Utredningen om påföljder, återfall och verkställighet 
  
 Utredningen om påföljder, återfall och verkställighet ska bl.a. över- väga ändringar av straff- och verkställighetslagstiftningen, exempel- vis skärpningar när det gäller reglerna om villkorlig frigivning och att återfall ska beaktas i skärpande riktning i fler fall. Utredningen ska även överväga och föreslå dels en ny brottspåföljd som ska kunna innebära anvisningar om var den dömde ska vistas eller inte får vistas, dels överväga om det bör införas en ny tidsobestämd frihetsberö- vande påföljd. Utredningen ska redovisas den 1 juli 2024. De förslag som utredningen i enlighet med direktiven kan förväntas lämna kan, om de genomförs, komma att få påtagliga effekter bl.a. ifråga om fängelsestraffens längd och hur stor del av fängelsestraffen som verkställs i kriminalvårdsanstalt. Innan den utredningens betänkan- de har överlämnats går det dock inte att närmare bedöma de effek- terna. I likhet med det som anförts om de förslag som Utredningen om frihetsberövande påföljder för unga har lämnat och som Straff- reformutredningen enligt sina direktiv ska lämna, kan det dock kon- stateras att effekterna av förslagen från de utredningarna kan för- väntas bli större än vad som hade varit fallet med en oförändrad ung- domsreduktion. 
  
 312 
  
 14Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 14.1Ikraftträdande 
  
 Utredningens förslag: Förslagen ska träda i kraft den 1 juli 2026. 
  
 Skälen för utredningens förslag: Utredningens förslag om en ny påföljd, utvidgad ungdomsövervakning, innebär att påföljden ska in- ledas med verkställighet i kriminalvårdsanstalt under två månader. Det är i dag enbart ett fåtal barn under 18 år som verkställer fängel- sestraff i kriminalvårdsanstalt. Utredningens förslag kan dock för- väntas leda till att fler barn tas in i kriminalvårdsanstalt. 
  
 Utredningen om frihetsberövande påföljder för unga har, som ti- digare nämnts, föreslagit att påföljden sluten ungdomsvård ska ut- mönstras och att unga lagöverträdare framöver i stället ska dömas till fängelse. Fängelsepåföljden ska verkställas på särskilda ungdomsav- delningar. Verksamheten på de särskilda ungdomsavdelningarna ska anpassas till barns behov. Utgångspunkten ska vara att barn inte ska avtjäna straffet tillsammans med vuxna. Regeringens avsikt är att lagändringarna ska träda i kraft den 1 juli 2026. 
  
 Det är angeläget att Kriminalvården får tid att genomföra de nöd- vändiga anpassningar som krävs för att myndigheten ska kunna ta emot fler barn än i dag för verkställighet i kriminalvårdsanstalt på ett sätt som står i överensstämmelse med såväl de krav som ställs i barn- konventionen som i andra internationella instrument som Sverige har åtagit sig att följa. Vidare finns det, enligt Kriminalvården, redan i dag praktiska utmaningar för myndigheten att klara den planerade kapacitetsutökningen, trots betydande finansiella tillskott. Framför allt riskerar kompetensförsörjningen att bli direkt gränssättande för förmågan att ta nya fängelseplatser i bruk. 
  
 313 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 SOU 2024:39 
  
 Den nya påföljden utvidgad ungdomsövervakning har samma grundstruktur som ungdomsövervakning. Utredningen bedömer ändå att det kommer krävas vissa förberedelser, särskilt för Krimi- nalvården, bl.a. i form av systemstöd och utbildningsinsatser. Även kommunerna kommer att behöva göra utbildningsinsatser och annat förberedelsearbete. 
  
 Utredningens förslag om avskaffad ungdomsreduktion för lag- överträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år kan förväntas leda till att fler i den åldersgruppen kommer dömas till fängelse och att de fängelse- straff som döms ut kommer att bli längre (se avsnitt 6.3 och 6.4). 
  
 Ikraftträdandet av utredningens förslag om utvidgad ungdoms- övervakning och avskaffad ungdomsreduktion för lagöverträdare över 18 år bör mot den bakgrunden samordnas med ikraftträdandet av förslagen i SOU 2023:44. 
  
 Utredningens förslag om förändrad ungdomsreduktion för lag- överträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år kommer, när förslagen i SOU 2023:44 har trätt i kraft, att leda till att fler barn i den åldersgruppen döms till fängelse och att fängelsestraffen även blir längre. Om ut- redningens förslag om förändrad ungdomsreduktion för lagöverträ- dare i åldersgruppen  
 15–17 
  år skulle genomföras innan förslagen i SOU 2023:44 har trätt i kraft kommer dock, såvitt avser frihetsbe- rövande påföljder i anstalt, ändringarna leda till att fler i den ålders- gruppen döms till sluten ungdomsvård. Att straffmätningsvärdena blir högre kan dock även komma att leda till att domstolen i fler fall bedömer att det enligt 32 kap. 5 § brottsbalken finns särskilda skäl mot sluten ungdomsvård, om den påföljden finns kvar, och i stället bestämmer påföljden till fängelse. Lagändringarna kan vidare, om de träder i kraft innan övriga förslag har genomförts, förväntas leda till ytterligare belastning på Kriminalvården, på så sätt att fler personer skulle komma att dömas till ungdomsövervakning. Det finns därför skäl att samordna ikraftträdandet av förslagen som rör ungdoms- övervakning och den nya påföljden utvidgad ungdomsövervakning med övriga förslag, för att undvika att i onödan belasta Kriminalvår- den när den befinner sig i ett kritiskt utvecklingsskede. 
  
 Den nya lagstiftningen bör mot den bakgrunden träda i kraft den 1 juli 2026. 
  
 314 
  
 SOU 2024:39 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 14.2Övergångsbestämmelser 
  
 Utredningens förslag och bedömning: Äldre föreskrifter ska gälla vid verkställighet av domar och beslut på ungdomsövervak- ning som har meddelats före ikraftträdandet. I övrigt behövs det inga särskilda övergångsbestämmelser. 
  
 Skälen för utredningens förslag och bedömning: Av 2 kap. 10 § regeringsformen följer bl.a. att svårare brottspåföljd inte får åläggas för en gärning än den som var föreskriven när gärningen begicks. En motsvarande bestämmelse finns i artikel 7 i Europakonventionen. Vidare gäller enligt 5 § andra stycket lagen (1964:163) om införande av brottsbalken, den s.k. promulgationslagen, att straff ska bestäm- mas efter den lag som gällde när gärningen företogs men att, om en annan lag gäller när dom meddelas, den lagen ska tillämpas om den leder till frihet från straff eller till lindrigare straff. De redovisade principerna gäller både vid straffmätningen och vid påföljdsvalet. 
  
 Förslagen om att avskaffa ungdomsreduktionen för lagöverträ- dare i åldersgruppen  
 18–20 
  år och att ändra ungdomsreduktionen för lagöverträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år innebär att skärpta påföljder kan komma att dömas ut. Den avskaffade ungdomsreduktionen för lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år innebär att reaktionen på brottet alltid blir strängare än tidigare. Den får därmed tillämpas en- dast på gärningar som har begåtts efter ikraftträdandet. Den föränd- rade ungdomsreduktionen för lagöverträdare i åldersgruppen 15– 17 år innebär att ungdomsreduktion ska göras i skälig omfattning. Det kan medföra att reduktionen kan bli såväl större som mindre än tidigare. Domstolen måste därför i varje enskilt fall ta ställning till om påföljden skulle bli lindrigare eller strängare vid tillämpning av den nya lydelsen av 29 kap. 7 § brottsbalken. 
  
 Vid påföljdsvalet innebär den föreslagna lydelsen av 32 kap. 3 § andra stycket brottsbalken att rätten som skäl för ungdomsövervak- ning särskilt ska beakta att den unge tidigare har dömts till ungdoms- tjänst eller ungdomsvård. Ändringen av paragrafen kan leda till en strängare bedömning i fråga om påföljdsvalet och ska därför, i enlig- het med huvudregeln i 5 § andra stycket promulgationslagen, då en- bart tillämpas på gärningar som har begåtts efter ikraftträdandet. På motsvarande sätt leder den nu gällande lydelsen av 32 kap. 3 § brotts- balken, som innebär att ungdomsvård kan kombineras med böter 
  
 315 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 SOU 2024:39 
  
 eller ungdomstjänst, till ett förmånligare resultat för den tilltalade om det medför att en stängare påföljd kan undvikas. 
  
 När det gäller den nya påföljden utvidgad ungdomsövervakning behöver domstolen ta ställning till om den nya lagstiftningen leder till en lindrigare påföljd eller inte. Om domstolen i en sådan situation konstaterar att påföljden hade bestämts till ungdomsvård, ungdoms- tjänst eller ungdomsövervakning enligt de regler som gällde vid tid- punkten för brottet, kan det normalt antas att reaktionen på brottet blir strängare enligt de nu föreslagna reglerna om utvidgad ung- domsövervakning. Om domstolen i stället konstaterar att påföljden skulle ha bestämts till sluten ungdomsvård eller fängelse vid tillämp- ning av de regler som gällde vid tidpunkten för brottet bör den nya lagstiftningen normalt tillämpas, eftersom sluten ungdomsvård och fängelse får anses vara svårare påföljder än utvidgad ungdomsöver- vakning. För andra fall där påföljden enligt nuvarande ordning t.ex. skulle ha bestämts till skyddstillsyn med behandlingsplan (s.k. kon- traktsvård), där ingripandegraden kan variera, får domstolen göra en bedömning i varje enskilt fall om den nya eller gamla lagstiftningen leder till ett förmånligare resultat för den tilltalade. 
  
 De redovisade principerna om valet av påföljd omfattar inte de föreslagna ändringarna i fråga om verkställighet av ungdomsöver- vakning. Eftersom de pågående verkställigheterna har planerats en- ligt de äldre föreskrifterna, och den dömde har inrättat sig efter den verkställighetsplaneringen, bör de föreslagna nya bestämmelserna inte tillämpas på domar på ungdomsövervakning som har meddelats före ikraftträdandet. En övergångsbestämmelse som anger att äldre föreskrifter ska fortsätta att gälla vid verkställighet av ungdomsöver- vakning i de fall där domen har meddelats före ikraftträdandet av den nya regleringen bör därför införas. 
  
 Det finns inte skäl att införa några särskilda övergångsbestäm- melser på grund av utredningens förslag om borttagen respektive förändrad ungdomsreduktion, införande av påföljden utvidgad ung- domsövervakning eller utredningens förslag i övrigt. 
  
 316 
  
 15 Konsekvenser 
  
 15.1Allmänt om konsekvenserna av förslagen 
  
 Under senare år har ett stort antal lagstiftningsåtgärder vidtagits i syfte att motverka allvarlig brottslighet, särskilt brottslighet med kopplingar till kriminella nätverk. Det har tillkommit nya brott, straffskalorna har skärpts för vissa brott och nya kvalifikationsgrun- der har införts för befintliga brott. Vidare har nya straffskärpnings- grunder införts och ungdomsreduktionen avskaffats för åldersgrup- pen  
 18–20 
  år vid allvarlig brottslighet. För närvarande pågår en rad utredningar som syftar till en omläggning av kriminalpolitiken och andra har nyligen avslutats. Även den här utredningens uppdrag är ett led i den skärpning av kriminalpolitiken som regeringen arbetar för att åstadkomma, särskilt i fråga om brott med koppling till de kriminella nätverken. 
  
 Utredningens förslag att helt avskaffa ungdomsreduktionen för lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år innebär att myndiga unga lagöverträdare ska behandlas som andra vuxna vid straffmätningen. När det gäller lagöverträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år innebär utred- ningens förslag att ungdomsreduktionen minskar, dvs. att repres- sionsgraden ökar, och att tröskeleffekter vid övergången mellan oli- ka åldrar så långt möjligt begränsas. 
  
 Det blev en stor förändring år 2022 när ungdomsreduktionen av- skaffades för åldersgruppen  
 18–20 
  år vid allvarliga brott, samtidigt som kravet på särskilda skäl för att döma till fängelse togs bort (prop. 2021/22:17). Att utredningen nu föreslår att den återstående ungdomsreduktionen ska tas bort för den åldersgruppen kommer att medföra konsekvenser för rättstillämpningen. Eftersom ändringarna enbart avser brott med straffvärden under fängelse i ett år blir effek- terna dock mer begränsade än vid 2022 års reform. Förslaget kom- mer att få betydelse både vid straffmätningen och valet av påföljd för 
  
 317 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2024:39 
  
 lagöverträdare i åldrarna  
 18–20 
  år vid brott med lägre straffvärde än fängelse i ett år. Det handlar dels om att frivårdspåföljderna blir mer ingripande för den enskilde – t.ex. genom att fler timmar samhälls- tjänst döms ut – för att motsvara straffvärdet, dels om att fängelse kommer dömas ut i fler fall. Fängelsestraffen blir också längre utan ungdomsreduktionen. 
  
 Beträffande lagöverträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år kommer ut- redningens förslag att få till följd att ungdomsreduktionen minskar. Det leder till att straffmätningsvärdena generellt blir högre, vilket medför att tillämpningen av ungdomspåföljderna ungdomstjänst, ungdomsvård och ungdomsövervakning kommer att förskjutas. Ut- rymmet för att döma ut böter minskar. Sett isolerat skulle utred- ningens förslag i den delen leda till ökad användning av frihetsberö- vande påföljder i anstalt och att de utdömda straffen blev längre. Om utredningens förslag i fråga om den nya påföljden utvidgad ung- domsövervakning genomförs införs dock en ny ingripande påföljd som innebär att fängelsestraff i högre grad än med dagens påföljder kan undvikas vid straffmätningsvärden överstigande fängelse i ett år och upp till tre år. Vid högre straffmätningsvärden kan utredningens förslag emellertid förväntas leda till att fängelsestraffen blir längre, motsvarande skillnaden mellan den föreslagna och den hittillsva- rande ungdomsreduktionen. 
  
 Utredningen har närmare beskrivit och exemplifierat de praktiska konsekvenserna för rättstillämpningen i avsnitt 6.4, 7.4, 13.1.1 och 13.1.2. 
  
 I det följande behandlas enbart konsekvenser av det slag som an- ges i  
 14–15 
  a §§ kommittéförordningen (1998:1474). 
  
 15.2Ekonomiska konsekvenser 
  
 15.2.1Konsekvenserna för Kriminalvården 
  
 Utredningens bedömning: Förslaget om en ny påföljd, utvidgad ungdomsövervakning, innebär ökade kostnader för Kriminalvår- den. Utredningen föreslår att förslaget ska träda i kraft samtidigt som den reform som innebär att lagöverträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år ska dömas till fängelse i stället för sluten ungdomsvård. Eftersom användningen av fängelsestraff kommer att minska till 
  
 318 
  
 SOU 2024:39 
  
 Konsekvenser 
  
 följd av den nya påföljden, leder det till att den sammanlagda kostnadsökningen för Kriminalvården blir lägre än vad den skulle ha blivit annars. Kostnaderna för den nya påföljden bedöms där- för rymmas inom ramen för det anslag som beräknats för myn- digheten med anledning av fängelsereformen för unga. Förslaget om skärpta regler för verkställigheten av ungdomsövervakning – ökad tillsyn över den dömde och möjlighet att förordna en eller flera biträdande koordinatorer – bedöms rymmas inom befintligt anslag. 
  
 Förslaget om avskaffad respektive förändrad ungdomsreduk- tion leder till ökade kostnader för Kriminalvården både i form av fler och längre fängelsestraff och ökad användning av ungdoms- övervakning och andra frivårdspåföljder. Förslagen om att ung- domsövervakning ska dömas ut i fler återfallssituationer och att ungdomsvård inte längre ska kunna dömas ut som kombinations- påföljd leder också till att ungdomsövervakning döms ut i fler fall. De ökade kostnaderna bedöms inte kunna rymmas inom befint- liga anslag. 
  
 Utredningens förslag: Kriminalvården tillförs ett engångsbelopp om 4 miljoner kronor avseende implementeringen av utvidgad ungdomsövervakning. Anslaget till Kriminalvården höjs med 90,9 miljoner kronor per år från den 1 juli 2026. 
  
 Skälen för utredningens bedömning och förslag 
  
 Kriminalvårdens nuvarande anslag 
  
 Kriminalvårdens anslag ökade för år 2024 med omkring 2,7 miljarder kronor, från cirka 13,4 miljarder kronor 2023 till cirka 16,1 miljarder kronor 2024. I vårändringsbudgeten år 2024 har anslaget höjts med ytterligare 1,38 miljarder kronor. För åren 2025 och 2026 bedöms anslagen öka ytterligare, till cirka 19,7 miljarder kronor år 2025 och 22,6 miljarder kronor år 2026. Anslagsökningarna för att fortsätta den generella kapacitetsförstärkningen höjdes med cirka 1,5 miljar- der kronor år 2024. För år 2025 beräknas anslaget ökas med 1,2 mil- jarder kronor och med cirka 2,9 miljarder kronor från och med år 2026. (Budgetpropositionen för 2024, prop. 2023/24:1, Utgifts- område 4). 
  
 319 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2024:39 
  
 Kostnader hänförliga till verkställigheten av ungdomsövervakning 
  
 Utredningens förslag när det gäller skärpta regler för ungdomsöver- vakning – främst i form av ökad tillsyn över den dömde och möjlig- heten att förordna en eller flera biträdande koordinatorer – kommer att leda till något ökade kostnader för Kriminalvården, främst i form av kostnader för den ökade tillsynen över den dömde. Utredningen bedömer att den ökande tillsynen i huvudsak kan utföras av myndig- hetens befintliga tillsynsenheter. Till det kommer en obetydlig kost- nad för biträdande koordinatorer. Den kostnaden bedöms uppgå till sammanlagt 25 000 kronor per år och bör rymmas inom ramen för Kriminalvårdens befintliga anslag. 
  
 Kostnader som avser förslaget om utvidgad ungdomsövervakning 
  
 Kostnader av engångskaraktär 
  
 Inför att påföljden ungdomsövervakning infördes år 2021 uppskat- tades engångskostnaderna till omkring 9,4 miljoner kronor. Av det avsåg 3,4 miljoner kronor systemstödsförändringar och 6 miljoner kronor implementeringskostnader. Utvidgad ungdomsövervakning har samma grundstruktur som ungdomsövervakning och de inslag som ingår i påföljderna är väsentligen desamma. Eftersom påföljden är ny uppstår ändå vissa kostnader för att införa den, bl.a. för att anpassa systemstöd, omarbeta handböcker och riktlinjer m.m. Kri- minalvården måste vidare förbereda verksamheten för att kunna ta emot de som har dömts till påföljden för den inledande verkställig- heten i kriminalvårdsanstalt. Det arbetet utförs emellertid i huvud- sak inom ramen för den generella anpassning som görs till följd av att lagöverträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år från och med den 1 juli 2026 ska dömas till fängelse i stället för sluten ungdomsvård. Ut- redningen uppskattar att engångskostnaderna för att förbereda infö- randet av den nya påföljden blir lägre för Kriminalvården än infö- randet av ungdomsövervakning. Kostnaden beräknas till 4 miljoner kronor, i huvudsak för ett förändrat systemstöd och andra anpass- ningar samt nödvändiga utbildningsinsatser. Anpassningarna av systemstöd bedöms endast påverka annat utvecklingsarbete inom Kriminalvården i obetydlig utsträckning. Kostnader för inköp av fler fotbojor ingår också i den beräknade kostnaden. 
  
 320 
  
 SOU 2024:39 
  
 Konsekvenser 
  
 Löpande kostnader 
  
 Utredningen föreslår i avsnitt 14.1 att den nya påföljden utvidgad ungdomsövervakning ska införas samtidigt som den reform som in- nebär att lagöverträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år ska dömas till fäng- else i stället för sluten ungdomsvård. Användningen av fängelsestraff för den åldersgruppen kommer att minska i motsvarande utsträck- ning som den nya påföljden döms ut. Utredningen bedömer, med utgångspunkt i antalet domar avseende sluten ungdomsvård inom det tillämpningsområde som föreslås för den nya påföljden, att det kommer att röra sig om omkring åtminstone 50 barn eller unga per år som döms till utvidgad ungdomsövervakning. Den beräkningen får dock betraktas som osäker eftersom även den förändrade ung- domsreduktionen kommer att påverka antalet barn som döms till ut- vidgad ungdomsövervakning. 
  
 Generellt sett bör kostnaden för utvidgad ungdomsövervakning bli något högre än kostnaden för ungdomsövervakning, med hänsyn till att det behövs en tätare kontroll och att en biträdande koordina- tor kan behöva förordnas. Utredningen beräknar kostnaden till cirka 300 000 kronor per år för utvidgad ungdomsövervakning. Till det kommer kostnaden för två månaders anstaltsvistelse, vilken kan beräknas till 720 000 kronor per utvidgad ungdomsövervakning. Den genomsnittliga kostnaden per dygn i anstalt är för närvarande 3 773 kronor, avseende säkerhetsklass 1, 2 och 3 samt vårdvistelser (Kriminalvårdens årsredovisning 2023 s. 120). Eftersom kostnaden för en plats på en ungdomsavdelning beräknas bli betydligt högre än kostnaden för en vanlig fängelseplats med tanke på de särskilda krav som barnkonventionen ställer, beräknar utredningen kostnaden till cirka 12 000 kronor per anstaltsdygn. Det är en något lägre kostnad än den som Kriminalvården har angett i sitt budgetunderlag för år 2025 (12 900 kronor per dygn). Det beror på att det i fråga om utvidgad ungdomsövervakning bara rör sig om ett kortvarigt frihets- berövande, där den dömde inte förväntas utnyttja de särskilda reha- biliterande insatser som fängelsedömda får på en ungdomsavdelning. Det kan exempelvis vara psykologsamtal och annan behandling. Års- kostnaden för Kriminalvården beräknas till 1 020 000 kronor för varje verkställighet av utvidgad ungdomsövervakning. Den totala kostnaden för utvidgad ungdomsövervakning skulle alltså bli om- kring 51 miljoner kronor. 
  
 321 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utredningen uppskattar, med utgångspunkt i erfarenheterna från ungdomsövervakning, att utvidgad ungdomsövervakning kommer att undanröjas i drygt 30 procent av fallen. Avräkningen av den tid som redan har verkställts gör att den återstående tiden som den dömde ska avtjäna i kriminalvårdsanstalt blir begränsad i förhållande till den ursprungliga tiden för påföljden. Den innebär en viss mer- kostnad för Kriminalvården, eftersom kostnaden för verkställighet i kriminalvårdsanstalt är högre än årskostnaden för utvidgad ung- domsövervakning. Den kostnaden ska dock jämföras med att kost- naden hade blivit densamma om den unge lagöverträdaren skulle ha dömts till ett fängelsestraff redan från början. Det bör också fram- hållas att om den unge vid undanröjandet har fyllt 18 år, kommer han eller hon normalt att verkställa straffet på en vanlig avdelning i en kriminalvårdsanstalt till en lägre kostnad. 
  
 Även med beaktande av att utvidgad ungdomsövervakning ska inledas med verkställighet i kriminalvårdsanstalt under två månader bedöms den sammanlagda kostnadsökningen för Kriminalvården till följd av de båda reformerna alltså bli lägre än vad den skulle ha blivit utan den nya påföljden. De löpande kostnaderna för utvidgad ung- domsövervakning bör därför kunna rymmas inom ramen för myn- dighetens befintliga anslag. 
  
 Kostnader hänförliga till avskaffad och förändrad ungdomsreduktion 
  
 Förslagen om avskaffad respektive förändrad ungdomsreduktion kan förväntas leda till en permanent högre kostnad för Kriminalvår- den som inte bedöms rymmas inom ramen för myndighetens anslag. 
  
 Utöver att fler och längre fängelsestraff kommer att dömas ut, framför allt i åldersgruppen  
 15–17 
  år, handlar det också om kostna- der till följd av den förskjutning som äger rum i fråga om påföljds- valet när straffmätningsvärdena blir högre och något fler häktade personer. Även om det rör sig om förhållandevis få personer som berörs av förändringen när det gäller fängelsestraff kommer den ökade kostnaden att bli avsevärd med tanke på årskostnaden för en fängelseplats för unga. Användningen av frivårdspåföljder bedöms också öka, särskilt för de lagöverträdare som har fyllt 18 år. Utred- ningen beräknar kostnadsökningen till cirka 25 miljoner kronor och tar då hänsyn till att den som har fyllt 18 år i de flesta fall kommer 
  
 322 
  
 SOU 2024:39 
  
 Konsekvenser 
  
 att överföras från ungdomsavdelning till en vanlig fängelseplats, som är betydligt billigare. 
  
 Vidare kommer unga lagöverträdare som hittills har dömts till ungdomstjänst eller ungdomsvård att i fler fall dömas till ungdoms- övervakning. Det innebär att kostnaden för verkställighet av påfölj- den i huvudsak kommer att belasta Kriminalvården i stället för den kommun som har ansvar för den dömde. Fler unga lagöverträdare, som enligt den hittillsvarande ordningen skulle ha dömts till ung- domstjänst eller ungdomsvård, kommer att dömas till ungdoms- övervakning till följd av att ungdomsövervakning ska dömas ut i fler återfallssituationer och att ungdomsvård inte längre ska kunna dö- mas ut som en kombinationspåföljd. Utredningen bedömer att den ökningen kan beräknas till mellan 75 och 100 nya påföljder per år under de två till tre första åren. Kostnaden för en ungdomsövervak- ning beräknas uppgå till 365 000 kronor per år. Utredningen beräk- nar kostnaden till 14,9 miljoner kronor. 
  
 Utredningen bedömer sammanfattningsvis att anslaget för Kri- minalvården bör höjas med 90,9 miljoner kronor per år som en följd av de samlade förslagen. 
  
 En utvärdering behövs 
  
 De kostnadsökningar för Kriminalvården som förändringen av kri- minalpolitiken kommer att leda till i form av bl.a. fler och längre fängelsestraff bygger på komplexa och samverkande orsakssamband som beror på en rad olika faktorer, bl.a. hur brottsligheten utvecklas och hur domstolarna tillämpar den nya bestämmelsen om förändrad ungdomsreduktion. Utredningens förslag om avskaffad och föränd- rad ungdomsreduktion är emellertid bara en del av ett reformarbete för vilka kostnaderna inte på ett säkert sätt kan beräknas förrän för- ändringarna har varit i kraft en tid och den samlade effekten av olika reformer som påverkar Kriminalvårdens verksamhet kan bedömas. Utredningen anser därför att det bör göras en samlad utvärdering av kostnadsökningarna för Kriminalvården. 
  
 323 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2024:39 
  
 15.2.2Konsekvenserna för kommunerna 
  
 Utredningens bedömning: Förslaget om avskaffad och föränd- rad ungdomsreduktion leder inte till några ökade kostnader för kommunerna. Däremot kommer den nya påföljden utvidgad ungdomsövervakning och i någon mån de skärpta reglerna om ungdomsövervakning att göra det. 
  
 Utredningens förslag: Kommunerna tillförs 5 miljoner kronor per år som ett led i genomförandet av förslagen. 
  
 Skälen för utredningens bedömning och förslag 
  
 Kostnader bl.a. till följd av den förändrade ungdomsreduktionen 
  
 Utredningens förslag om förändrad ungdomsreduktion för lagöver- trädare i åldersgruppen  
 15–17 
  år kan i begränsad utsträckning kom- ma att få betydelse för kommunernas verksamhet avseende verkstäl- lighet av ungdomspåföljder. När straffmätningsvärdena blir högre blir utrymmet att döma ut böter mindre, vilket innebär att fler perso- ner kommer att dömas till ungdomstjänst. Samtidigt kommer en större andel av de lagöverträdare som hittills har dömts till ung- domstjänst i det övre spannet i stället att dömas till ungdomsöver- vakning, som Kriminalvården ansvarar för. Detsamma gäller många av dem som hittills har dömts till ungdomsvård. Utredningens för- slag om att ungdomsövervakning ska dömas ut i fler återfallssitua- tioner, där barn och unga tidigare har dömts till ungdomstjänst eller ungdomsvård, och att ungdomsvård inte ska kunna dömas ut som en kombinationspåföljd, leder också till fler fall av ungdomsöver- vakning i stället för ungdomsvård. Enligt utredningen kan det antas att förändringarna i vissa avseenden kommer att leda till en minskad belastning för kommunerna. Den slutsatsen bygger på antagandet att de lagöverträdare som kommer att dömas till ungdomstjänst i stället för böter kan förväntas kräva mindre resurser än de lagöver- trädare som i dag döms till ungdomstjänst i det övre spannet eller till ungdomsvård och som i framtiden kommer att dömas till ungdoms- övervakning. Det ska samtidigt beaktas att socialnämnden inom ramen för verkställigheten av ungdomsövervakning ska samverka med Kriminalvården och utse en särskild handläggare och att ung- 
  
 324 
  
 SOU 2024:39 
  
 Konsekvenser 
  
 domsövervakning kommer att dömas ut i fler fall. Socialnämnden kommer även fortsatt att ha ansvar för de åtgärder som ska vidtas med stöd av socialtjänstlagen eller LVU i syfte att motverka att barn och unga utvecklas ogynnsamt. Utredningen bedömer mot den bakgrunden att kommunernas kostnader till följd av de nu angivna förslagen sammantaget kommer att vara oförändrade eller bara öka marginellt när ungdomsreduktionen begränsas eller tas bort. 
  
 Kostnader till följd av förslaget om utvidgad ungdomsövervakning 
  
 Socialnämnden ska medverka vid verkställighetsplaneringen efter en dom på utvidgad ungdomsövervakning, vid uppföljning av verkstäl- lighetsplanen och även i övrigt samarbeta med Kriminalvården. Socialtjänstens roll är alltså minst lika viktig vid utvidgad ungdoms- övervakning som vid ungdomsövervakning. Kommunerna bedöms därmed få ökade kostnader för samverkan med Kriminalvården och för att tillhandahålla en särskild handläggare för den dömde. 
  
 Utredningens förslag innebär att unga lagöverträdare som hittills har dömts till sluten ungdomsvård för brott med straffmätningsvär- den mellan ett och tre års fängelse i stället många gånger kommer att dömas till utvidgad ungdomsövervakning. Det innebär att vissa av de kostnader som i dag belastar SiS inom ramen för verkställigheten av sluten ungdomsvård, och som när särskilda ungdomsfängelser har införts skulle belasta Kriminalvården inom ramen för verkställig- heten av fängelse, i stället kommer att belasta kommunerna. Det kan exempelvis handla om att den dömde ska genomgå ett behandlings- program i socialnämndens regi inom ramen för den utvidgade ung- domsövervakningen. Vidare kan det antas att det vid utvidgad ung- domsövervakning kommer att krävas tätare och mer omfattande samverkan mellan socialnämnden och Kriminalvården, till följd av att de som döms till den påföljden har gjort sig skyldiga till allvarli- gare brott. Det leder också till ökade kostnader. 
  
 Det kan under verkställighetsplaneringen visa sig att den dömde har behov av ett annat boende, exempelvis i ett familjehem eller på ett stödboende, när påföljden verkställs. Särskilt för mindre kommu- ner kan det bli betungande. Redan i dag är en betydande andel av de som döms till ungdomsövervakning omhändertagna enligt LVU (se avsnitt 10.3.2). Den andelen kan antas bli ännu högre när det gäller 
  
 325 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2024:39 
  
 de som kommer att dömas till utvidgad ungdomsövervakning, troli- gen åtminstone drygt hälften av det beräknade antalet dömda. Ut- redningen uppskattar att det kan röra sig om ytterligare högst en handfull personer i hela landet som kan behöva annan placering än i det egna hemmet där den frågan uppmärksammas först efter en dom på utvidgad ungdomsövervakning. Det är emellertid då fråga om ett åliggande som kommunerna redan har i dag och som utredningens mening därför inte innebär någon kostnadsökning till följd av den nya påföljden. 
  
 När ungdomsövervakning infördes gjordes bedömningen att kommunernas kostnader för att genomföra den nya påföljden skulle uppgå till 2,5 miljoner kronor per år (prop. 2019/20:118 s. 128). Ut- redningen bedömer att kostnaderna vid genomförandet av utvidgad ungdomsövervakning kommer bli något högre än vid ungdomsöver- vakning och uppskattar dem till 5 miljoner kronor per år. Anslaget till kommunerna i form av en ökning av det generella statsbidraget bör därför höjas med den summan på samma sätt som när ungdoms- övervakning infördes. 
  
 15.2.3Konsekvenserna för SiS 
  
 Utredningens bedömning: Utredningens förslag leder inte till några ekonomiska konsekvenser för SiS. 
  
 Skälen för utredningens bedömning: Den nya påföljden utvidgad ungdomsövervakning ska kunna dömas ut vid straffmätningsvärden som överstiger ett års fängelse men som inte uppgår till mer än tre år. I dagsläget – innan utvidgad ungdomsövervakning införs – blir påföljden i många fall i stället sluten ungdomsvård, som SiS verk- ställer. Från och med den 1 juli 2026, vilket är den tidpunkt då den nya påföljden föreslås införas, kommer barn och unga emellertid att dömas till fängelse, som ska verkställas enligt fängelselagen för unga, i stället för till sluten ungdomsvård. Följden av det är att utredning- ens förslag om utvidgad ungdomsövervakning inte kommer att på- verka SiS. Inte heller förslagen om förändrad ungdomsreduktion eller förslagen i övrigt kommer att leda till någon ekonomisk föränd- ring för SiS. De minskade kostnader som kan bli följden av att SiS 
  
 326 
  
 SOU 2024:39 
  
 Konsekvenser 
  
 uppdrag förändras har alltså inte direkt samband med utredningens förslag. 
  
 15.2.4Konsekvenserna för övriga statliga myndigheter 
  
 Utredningens bedömning: Polismyndigheten, Åklagarmyndig- heten och Sveriges Domstolar kommer att påverkas av förslagen i mindre mån. De kostnadsökningar som uppstår bedöms kunna rymmas inom befintliga anslag. 
  
 Skälen för utredningens bedömning: Förslagen kommer i viss mån att påverka Polismyndigheten, Åklagarmyndigheten och Sveriges domstolar, främst genom att det kan bli aktuellt med fler undanrö- jandeprocesser när det gäller utvidgad ungdomsövervakning och att fler brott, på grund av den förändrade ungdomsreduktionen, kan komma att lämnas till domstol för prövning. I sistnämnda fall rör det sig främst om brott som tidigare kunnat bestraffas med böter. 
  
 Det finns även risk för att det kan bli fråga om något fler häkt- ningsförhandlingar med anledning av den förändrade ungdomsre- duktionen i åldersgruppen  
 15–17 
  år, särskilt i de fall där åklagaren bedömer att påföljden vid en fällande dom kan komma att bestäm- mas till utvidgad ungdomsövervakning eller fängelse. I häktade mål löper visserligen särskilda frister, vilket kan leda till andra arbetsupp- gifter kan behöva prioriteras ner. 
  
 När det gäller lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år föreslås emellertid att LUL ska vara tillämplig endast för dem som inte har fyllt 18 år, inte 21 år som i dag. Det leder till att de speciella hänsyn som tas till unga lagöverträdare under 21 år, med bl.a. särskilda tids- frister, inte längre kommer att gälla för den som har fyllt 18 år. Det kommer att innebära en viss lättnad för främst domstolarna. 
  
 För Polismyndigheten kan det bli aktuellt med något fler fall av handräckning åt Kriminalvården, främst inom ramen för utvidgad ungdomsövervakning. 
  
 Även om förslaget om utvidgad ungdomsövervakning innebär att en ny påföljd införs så bygger den i stort på den redan befintliga på- följden ungdomsövervakning. Kostnaderna för att anpassa Polis- myndighetens, Åklagarmyndighetens och Sveriges domstolars verk- samheter till förslagen bedöms därför bli begränsade. 
  
 327 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2024:39 
  
 Det är även i sammanhanget värt att notera att det finns en risk för att utredningens förslag kommer att leda till att kostnaderna för juridiska ombud i viss mån ökar. Den kostnaden kan dock inte bedömas i nuläget. 
  
 Sammantaget bedömer utredningen att de kostnadsökningar som det är frågan om för Polismyndigheten, Åklagarmyndigheten och Sveriges domstolar ryms inom befintliga anslag. 
  
 Vid en utvärdering av reformen bör även frågan om i vilken utsträckning det har uppstått ökade kostnader för Polismyndig- heten, Åklagarmyndigheten och Sveriges Domstolar undersökas. 
  
 15.2.5Finansieringen av förslagen 
  
 Utredningens förslag: De kostnadsökningar som förutsätter ett ökat anslag till Kriminalvården och kommunerna bör finansieras inom ramen för reformutrymmet på statsbudgeten. 
  
 Skälen för utredningens förslag: Som utredningen har redovisat i avsnitt 15.2.1 och 15.2.2 medför förslagen kostnadsökningar för Kriminalvården och kommunerna som inte ryms inom nuvarande anslag. En utredning som lämnar förslag som innebär kostnadsök- ningar eller intäktsminskningar för staten, kommuner eller landsting ska enligt 14 § kommittéförordningen redovisa hur förslagen ska finansieras. Det framstår inte som möjligt att finansiera förslagen ge- nom att överföra medel till Kriminalvården och kommunerna från någon annan del av anslagen till rättsväsendet (utgiftsområde 4). Ut- redningen har övervägt om medel till finansiering av de ökade kost- naderna för kommunerna kan tas från anslaget till SiS inom Hälso- vård, sjukvård och omsorg (utgiftsområde 9), men har kommit fram till att det, på grund av pågående reformarbete, är svårt att beräkna vilken kostnadsminskning som kan uppstå för SiS när påföljden slu- ten ungdomsvård utmönstras. De ökade kostnaderna bör i stället finansieras inom ramen för reformutrymmet på statsbudgeten. 
  
 328 
  
 SOU 2024:39 
  
 Konsekvenser 
  
 15.3Konsekvenserna för den dömde, syskon och övriga anhöriga 
  
 Utredningens bedömning: Förslaget om förändrad ungdomsre- duktion innebär att straffmätningsvärdena generellt blir högre för barn och unga som gör sig skyldiga till brott. I förening med förslaget att ungdomsövervakning ska kunna dömas ut i fler fall kommer det att leda till mer ingripande påföljder för unga lag- överträdare. 
  
 Förslaget att införa utvidgad ungdomsövervakning leder till att fler barn kommer att kunna verkställa sin påföljd – i huvudsak 
  
 –i sitt hem i stället för på kriminalvårdsanstalt. Eftersom påfölj- den utgör alternativet till fängelsestraff är de rörelseinskränk- ningar som påföljden innebär godtagbara. 
  
 Den utvidgade ungdomsövervakningen kan även komma att påverka den dömdes syskon och övriga anhöriga genom att den dömde är skyldig att vistas i hemmet under en stor del av tiden. 
  
 Skälen för utredningens bedömning 
  
 Allmänt om utvecklingen 
  
 Utredningen har i avsnitt 3.5 redovisat de artiklar i barnkonven- tionen som får betydelse vid bedömningen av de frågor som behand- las i betänkandet, främst artiklarna 37 och 40. Det förtjänar även att i detta sammanhang framhållas att flera andra utredningar som har redovisats eller fortfarande pågår kommer att samverka med de förslag som läggs fram här. De samlade konsekvenser för barn och unga av omläggningen av kriminalpolitiken går därmed inte att över- blicka. Det kommer att vara möjligt först när förslagen har trätt i kraft och tillämpats under en tid. Det är dock viktigt att det på sikt tas ett helhetsgrepp kring samtliga förslags påverkan på barn och unga och att det görs en noggrann utvärdering av de samlade effekterna som förslagen får på barn och unga. 
  
 329 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utredningens förslag 
  
 Utredningen föreslår att ungdomsreduktionen ska minskas i åld- rarna  
 15–17 
  år. Det ger generellt sett högre straffmätningsvärden för lagöverträdare i den åldersgruppen och kan leda till mer ingripande påföljder. Utredningen lämnar även förslag om att ungdomsöver- vakning ska kunna dömas ut i fler fall, om lagöverträdaren tidigare har dömts till ungdomsvård, och att möjligheten att förena ung- domsvård med antingen ungdomstjänst eller dagsböter ska tas bort. Förslagen kommer, generellt sett, att leda till mer ingripande påfölj- der för unga lagöverträdare. Som framgår av avsnitt 7.5 påverkar för- slagen om ändrad ungdomsreduktion de unga lagöverträdarna nega- tivt, men den effekten kan mildras beroende på vilken påföljd som döms ut. 
  
 Utredningen föreslår även att den nya påföljden utvidgad ung- domsövervakning ska införas. Påföljden ska kunna tillämpas på brott med straffmätningsvärden som överstiger ett års fängelse men inte tre år och kommer att leda till att fängelse kan undvikas i de fallen, om det inte finns synnerliga skäl som talar för fängelse. Utredningen har i avsnitt 11.5.7 redogjort för de risker som finns, särskilt mot bakgrund av att påföljden ska inledas med en två månader lång vis- telse i anstalt och att det därefter kommer att röra sig om mycket omfattande inskränkningar i rörelsefriheten. Som där framhållits ska dessa risker ställas mot att det alternativa straffet är ett fängelse- straff. 
  
 Både förslaget om att utvidga tillämpningsområdet för ungdoms- övervakning och – särskilt – förslaget om att införa den nya påfölj- den utvidgad ungdomsövervakning syftar till att åstadkomma en ordning som gör det möjligt för rätten att vid allvarlig brottslighet och i återfallsituationer välja ett lämpligt och trovärdigt påföljds- alternativ till fängelse både vad gäller innehåll och ingripandegrad. Förslagen innebär på det sättet fler alternativ vid valet av påföljd för unga lagöverträdare. Ungdomsövervakning, liksom utvidgad ung- domsövervakning, innefattar åtgärder som tar hänsyn till både den unges personliga omständigheter och brottsligheten. Utredningen har i avsnitt 7.5, 10.7 och 11.5.7 gjort bedömningen att respektive förslag är i enlighet med de krav som ställs enligt barnkonventionen. När det gäller den utvidgade ungdomsövervakningen bidrar försla- get till att säkerställa barnets rättigheter i enlighet med bl.a. arti- 
  
 330 
  
 SOU 2024:39 
  
 Konsekvenser 
  
 kel 37 i barnkonventionen. Av artikel 40 i barnkonventionen följer bl.a. att övervakning och andra alternativ till anstaltsvård är åtgärder som ska finnas tillgängliga för att säkerställa att barn behandlas på ett sätt som är lämpligt för deras välfärd och är rimligt både med hänsyn till deras personliga förhållanden och till brottet. Den utvid- gade ungdomsövervakningen innebär ett alternativ till fängelsestraff vid mycket höga straffmätningsvärden. Innehållet i påföljden har utformats så att påföljden så långt som möjligt hjälper till att mot- verka de faktorer som kan antas öka risken för återfall, samtidigt som påföljden understödjer de skyddsfaktorer som finns. Förslaget som sådant syftar således till att minska ungas brottslighet. 
  
 Utredningen har i avsnitt 11.5.7 även redogjort för hur den ut- vidgade ungdomsövervakningen kan komma att påverka den döm- des syskon och övriga anhöriga eftersom den dömde i stor utsträck- ning kommer att ha hemarrest. 
  
 Som där framhållits blir det viktigt att även ta hänsyn till familje- medlemmarna, särskilt till syskon till den dömde, och väga in hur de kan komma att påverkas av verkställigheten. Utredningen har i även framhållit att det kan finnas fall där det inte bedöms vara lämpligt att den dömde kommer att vistas i hemmet under större delen av veckan men att det i det allra flesta fall dock kan antas att det är till fördel för samtliga i familjen att det går att umgås i stort sett som vanligt. 
  
 15.4Konsekvenserna i övrigt 
  
 15.4.1Konsekvenserna för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet 
  
 Utredningens bedömning: Förslagen förväntas få positiva effek- ter i arbetet med att motverka ungas brottslighet och i det brotts- förebyggande arbetet. 
  
 Skälen för utredningens bedömning: Utredningens förslag att ungdomsreduktionen ska tas bort i åldrarna  
 18–20 
  år och minskas i åldrarna  
 15–17 
  år innebär att straffmätningsvärdena generellt kom- mer att bli högre för alla mellan 15 och 20 år. Den effekt en sådan förändring kan leda till är svår att bedöma. Det kan naturligtvis inte 
  
 331 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2024:39 
  
 heller uteslutas att en förändrad ungdomsreduktion i åldrarna 15– 17 år kan leda till att ännu yngre personer involveras i kriminalitet. 
  
 Vidare lämnar utredningen förslag som innebär att ungdoms- övervakning kommer att kunna dömas ut i fler fall, bl.a. vid återfall, och att det ska införas en ny påföljd, utvidgad ungdomsövervakning. 
  
 Ungdomsövervakning och utvidgad ungdomsövervakning är på- följder som båda innehåller goda kontrollmöjligheter och som syftar till att motverka återfall. Vid den utvärdering av ungdomsövervak- ning som gjorts har det framgått att påföljden har tagits väl emot både av de som har dömts till påföljden och av rättsväsendet. Infö- randet av utvidgad ungdomsövervakning innebär möjlighet att under en ännu längre tid arbeta med den dömde genom olika påverkande åtgärder, för att på så sätt kunna motverka återfall. 
  
 Förslagen i delbetänkandet bedöms generellt få positiva effekter på arbetet med att motverka ungas brottslighet. 
  
 När det gäller det brottsförebyggande arbetet kommer den om- ständigheten att de rörelseinskränkande inslagen vid utvidgad ung- domsövervakning är så omfattande i någon mån att begränsa den dömdes möjligheter att involvera andra barn och unga i brottslighet. Vidare innehåller påföljden som tidigare nämnts tydliga brottsföre- byggande inslag, exempelvis krav på drogfrihet. 
  
 15.4.2Konsekvenserna för den kommunala självstyrelsen 
  
 Utredningens bedömning: Förslaget om utvidgad ungdoms- övervakning innebär en viss inskränkning av den kommunala självstyrelsen. Den får dock anses vara godtagbar. 
  
 Skälen för utredningens bedömning: När ungdomsövervakning infördes som påföljd framhölls att förslaget innebär bl.a. att social- nämnden i den kommun som enligt socialtjänstlagen har ansvar för den dömde ska utse en särskild handläggare för honom eller henne under verkställigheten. Vidare ska samverkan äga rum med Krimi- nalvården vid verkställighetsplaneringen och vid uppföljning av verkställighetsplanen. Det konstaterades att förslaget i det avseendet innebär en viss inskränkning av den kommunala självstyrelsen men att det mot bakgrund av vikten av att utveckla påföljdssystemet för unga lagöverträdare fick anses vara en inskränkning som var godtag- 
  
 332 
  
 SOU 2024:39 
  
 Konsekvenser 
  
 bar (se prop. 2019/20:118 s. 128). Att införa utvidgad ungdomsöver- vakning innebär inga andra inskränkningar än de som förekommer vid ungdomsövervakning. Mot bakgrund av vikten av att ge stöd åt unga lagöverträdare i syfte att minska risken för återfall i brott be- döms även den inskränkningen vara godtagbar. 
  
 15.4.3Konsekvenserna för jämställdheten 
  
 Utredningens bedömning: Förslagen får inte några konsekven- ser för jämställdheten. 
  
 Skälen för utredningens bedömning: Utredningens förslag är ut- formade så att de inte innebär olika konsekvenser för flickor och pojkar. Förslagen bedöms inte heller på annat sätt påverka jämställd- heten. Det går dock att sluta sig till att det – mot bakgrund av hur brottsligheten ser ut – främst är pojkar som kommer att beröras av den förändrade ungdomsreduktionen och att det framför allt är poj- kar som kommer att dömas till den nya påföljden utvidgad ung- domsövervakning. 
  
 15.4.4Konsekvenserna i övrigt 
  
 Utredningens bedömning: Förslagen får inte några andra sådana konsekvenser som framgår av 15 § kommittéförordningen och som inte behandlats i detta kapitel. 
  
 Skälen för utredningens bedömning: Utredningen bedömer inte att förslagen i övrigt får några sådana konsekvenser som anges i 15 § kommittéförordningen som ska redovisas i betänkandet, dvs. kon- sekvenser för sysselsättning och offentlig service i olika delar av lan- det, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, eller för möjlighe- terna att nå de integrationspolitiska målen. 
  
 333 
  
 16 Författningskommentar 
  
 16.1Förslaget till lag om ändring i rättegångsbalken 
  
 30 kap. 
  
 6 § 
  
 Paragrafen behandlar möjligheterna att utfärda dom i förenklad form. Den har behandlats i avsnitt 12.5. 
  
 I första stycket läggs utvidgad ungdomsövervakning till. Av det följer att dom inte får utfärdas i förenklad form om påföljden be- stäms till utvidgad ungdomsövervakning. Den påföljden kan endast komma i fråga vid allvarlig brottslighet med ett straffvärde som överstiger ett års fängelse, se kommentaren till 32 kap. 3 a § brotts- balken. Om en ung lagöverträdare har gjort sig skyldig till så allvarlig brottslighet har det ett pedagogiskt värde att domen på ett tydligt sätt redovisar gärningen och vad som har framkommit om den till- talades roll. 
  
 Andra stycket är oförändrat. 
  
 16.2Förslaget till lag om ändring i brottsbalken 
  
 26 kap. 
  
 25 § 
  
 Paragrafen reglerar vad som gäller när andra påföljder förekommer till verkställighet vid samma tillfälle som en dom på fängelse på livs- tid. Den har behandlats i avsnitt 11.6.3. 
  
 I första stycket läggs påföljden utvidgad ungdomsövervakning till. I övrigt är stycket oförändrat. 
  
 Andra stycket är oförändrat. 
  
 335 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2024:39 
  
 29 kap. 
  
 7 § 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser om straffmätning för brott som har begåtts av unga lagöverträdare, den s.k. ungdomsreduktionen. Övervägandena finns i avsnitt 6.3 och 7.3. 
  
 Av ändringarna i första stycket, i förening med att det nuvarande tredje stycket utgår, följer att den tilltalades ungdom inte längre ska beaktas vid straffmätningen i fråga om brott som begåtts av någon efter det att han eller hon har fyllt 18 år. I de fallen ska straffmät- ningen göras utan någon ungdomsreduktion, dvs. på samma sätt som för andra myndiga lagöverträdare. 
  
 Ändringen i första stycket innebär vidare att den tilltalades ung- dom ska beaktas ”i skälig omfattning” vid straffmätningen, i stället för den tidigare formuleringen ”beaktas särskilt”. Avsikten med änd- ringen är att ungdomsreduktionen ska minskas i förhållande till vad den hittills varit enligt fast praxis. Den ska också anpassas till att någon reduktion inte längre ska göras från och med 18 års ålder. 
  
 Den brottslighet som unga lagöverträdare i åldersgruppen 15– 
  
 17år gör sig skyldiga till är många gånger ett tydligt uttryck för ung- domligt oförstånd och bristande mognad. Ofta handlar det om bu- tiksstölder, skadegörelse, misshandel som inte har några försvårande inslag och mindre allvarliga narkotikabrott. I sådana fall leder det i allmänhet till en straffmätning som är väl avvägd och proportionerlig om rätten beräknar en ungdomsreduktion enligt en standardiserad schematisk modell. När sådana brott begås av lagöverträdare i ålders- gruppen  
 15–17 
  år är det därför, med hänsyn till intresset av en en- hetlig rättstillämpning, som regel lämpligt att även i fortsättningen använda ett schematiskt sätt att bestämma vad som är skälig ung- domsreduktion. 
  
 En tillämpning som innebär en jämn repressionshöjning och som leder till att det inte uppstår någon omotiverat stor tröskeleffekt vid  
 18-årsdagen, 
  då den tilltalades ungdom inte längre ska beaktas, upp- nås genom att reduktionen minskar med 20 procentenheter per lev- nadsår. Straffmätningsvärdet kan därvid anses vara omkring 80 pro- cent av straffvärdet för en vuxen för en lagöverträdare som har fyllt 
  
 17år (4/5), 60 procent av straffvärdet för en vuxen för en lagöver- trädare som har fyllt 16 år (3/5) och 40 procent av straffvärdet för en vuxen för en lagöverträdare som har fyllt 15 år (2/5). Om lag- 
  
 336 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningskommentar 
  
 överträdaren har begått brottet i slutet av det aktuella levnadsåret kan det finnas skäl att beakta hans eller hennes ungdom i något min- dre utsträckning, för att minska tröskeleffekten vid övergången mel- lan olika åldrar. Vid den brottslighet som lagöverträdare i ålders- gruppen  
 15–17 
  år oftast begår kan en schematisk ungdomsreduktion enligt denna modell i de flesta fall förväntas leda till en proportio- nerlig straffmätning. 
  
 Att ungdomsreduktionen ska göras i ”skälig omfattning” innebär samtidigt att det i vissa fall kan behöva göras en nyanserad bedöm- ning för att straffmätningen ska bli proportionerlig. Den tilltalades ungdom kan då behöva beaktas både i högre och lägre utsträckning än vad som följer av den schematiska modellen, beroende på framför allt omständigheterna vid brottet och vad den unge har kunnat förstå om brottets konsekvenser. Genom ändringen betonas domstolarnas ansvar att göra en sådan bedömning i det enskilda fallet, även om tillämpning av den schematiska modellen i många fall ger ett rimligt resultat. 
  
 För att straffmätningen ska vara proportionerlig kan det t.ex. fin- nas skäl att i skärpande riktning frångå en tillämpning som helt byg- ger på andelar av straffvärdet vid allvarliga brott med stora konse- kvenser för enskilda eller för samhället i stort, där gärningsmannen med insikt om brottets följder har handlat enligt en tydlig brotts- plan. Som exempel kan nämnas fall där en ung person frivilligt, för att öka sin status i ett kriminellt nätverk eller av ekonomiska skäl, tar på sig att utföra ett beställningsmord eller att genomföra en sprängning som riskerar att få långtgående konsekvenser för många personer. Ett annat exempel kan vara en ung person som genomför en noggrant planerad och ideologiskt motiverad attack mot flera personer på en skola. Människorov eller utpressningsbrott, där unga lagöverträdare pressar andra ungdomar på pengar eller tillhörigheter på ett utstuderat sätt som utnyttjar deras rädsla, är ytterligare exem- pel. En annan situation är då en grupp ungdomar, trots insikt om brottens allvar och konsekvenser, enligt ett tillvägagångssätt som upprepas skapar betydande otrygghet genom att t.ex. råna resenärer i kollektivtrafiken. 
  
 Omvänt kan det finnas fall där det är tydligt att den tilltalades bristande ansvarsförmåga och omdöme är en bidragande faktor som inte tillräckligt beaktas vid en helt schematisk tillämpning av ung- domsreduktionen. Det kan ibland finnas omständigheter av förmild- 
  
 337 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2024:39 
  
 rande karaktär som medför att ett brott framstår som en isolerad händelse och som är tydligt kopplad till bl.a. bristande omdöme och en outvecklad förmåga hos den unge att inse följderna av sitt hand- lande. Det kan exempelvis handla om förmögenhetsbrott eller ska- degörelsebrott som begås av flera ungdomar tillsammans och som i det enskilda fallet har fått betydligt allvarligare konsekvenser än den unge har förstått varit möjliga. Det kan också finnas fall där den unga lagöverträdarens intellektuella förmåga påtagligt skiljer sig från andra i samma ålder utan att 29 kap. 3 § första stycket 3 är tillämp- ligt. 
  
 Övriga ändringar i stycket är enbart språkliga. Andra stycket är oförändrat. 
  
 32 kap. 
  
 3 § 
  
 Paragrafen, som tidigare hade beteckningen 3 a §, reglerar påföljden ungdomsövervakning. Övervägandena finns i avsnitt 10.3.3. 
  
 Första stycket är oförändrat. 
  
 I andra stycket, som är nytt, anges att som skäl för ungdomsöver- vakning ska rätten särskilt beakta om den unge tidigare har dömts till ungdomstjänst eller ungdomsvård. Påföljden har även hittills, en- ligt första stycket, kunnat bestämmas till ungdomsövervakning med hänsyn till den unges tidigare brottslighet. I förarbetena till paragra- fen angavs att påföljden med tillämpning av den bestämmelsen kan dömas ut i graverande återfallssituationer där straffmätningsvärdet något understiger fängelse i sex månader (prop. 2019/20:118 s. 42). Det nya andra stycket införs mot bakgrund av att det i de fall där en ung lagöverträdare tidigare har dömts till ungdomstjänst eller ung- domsvård, men han eller hon ändå inte har avstått från att begå nya brott, finns ett tydligt behov av en mer strukturerad påföljd med tydliga inslag av kontroll. Ändringen innebär att ungdomsövervak- ning i de fallen normalt ska dömas ut även vid straffmätningsvärden som är lägre än vad som angavs i förarbetena till införandet av ung- domsövervakning, om den unge tidigare har dömts till någon av de påföljder som anges andra stycket. Det finns dock fall där ungdoms- övervakning inte bör dömas ut, trots att den unge tidigare har dömts till en ungdomspåföljd. Det kan t.ex. vara fråga om ett brott med – 
  
 338 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningskommentar 
  
 i förhållande till ungdomsövervakningens ingripande karaktär – allt- för lågt straffvärde. En så ingripande påföljd som ungdomsövervak- ning kan då vara oproportionerlig. Som exempel kan nämnas fall där den unge tidigare har dömts för ett brott på bötesnivå, exempelvis ringa narkotikabrott, till ungdomsvård och sedan på nytt gör sig skyldig till ett motsvarande brott. Det finns då inget som hindrar att rätten dömer ut ungdomsvård på nytt, om det bedöms vara en lämplig påföljd. 
  
 Det kan också finnas fall där det har förflutit viss tid mellan brotten samtidigt som det nya brottet framstår som något av en en- gångsföreteelse, t.ex. om återfallet avser en helt annan typ av brott än den tidigare. Ytterligare ett exempel kan vara om någon kort innan  
 18-årsdagen 
  begår ett mindre allvarligt brott och det framstår som lämpligare att välja en vuxenpåföljd, exempelvis skyddstillsyn. Det bör med andra ord finnas proportionalitet mellan återfallet och den påföljd som döms ut. 
  
 Tredje och fjärde styckena, som motsvarar tidigare andra och tredje styckena, är oförändrade. 
  
 3 a § 
  
 Paragrafen, som är ny, reglerar påföljden utvidgad ungdomsövervak- ning. Övervägandena finns i avsnitt  
 11.2–11.5. 
  
 I första stycket anges förutsättningarna för att döma ut påföljden. Där framgår att utvidgad ungdomsövervakning får dömas ut för brott som är begånget innan den tilltalade har fyllt 18 år om ung- domsövervakning inte är en tillräckligt ingripande påföljd med hän- syn till brottslighetens straffvärde och art samt den unges tidigare brottslighet. Normalt bör det bli aktuellt att överväga utvidgad ung- domsövervakning som påföljd när det är fråga om brottslighet med ett straffmätningsvärde som överstiger ett år men inte uppgår till mer än tre år. Med straffmätningsvärde avses här straffvärdet för en gärning när eventuella s.k. billighetsskäl enligt 29 kap. 5 § och ung- domsreduktion enligt 29 kap. 7 § har beaktats. Den aktuella brotts- lighetens art ska också beaktas. Brottslighetens art har emellertid en mer begränsad betydelse vid påföljdsbestämningen för unga lagöver- trädare än när det är fråga om vuxna lagöverträdare (se bl.a. NJA 2005 s. 690 och NJA 1999 s. 561). Vidare kan det finnas skäl att 
  
 339 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2024:39 
  
 döma till utvidgad ungdomsövervakning på grund av den unges tidi- gare brottslighet. Det kan då handla om brottslighet med ett straff- mätningsvärde (i den bemärkelse som nyss angetts) som är något lägre. Det finns emellertid inget krav på att en ungdomsövervakning ska ha dömts ut tidigare för att någon ska kunna dömas till utvidgad ungdomsövervakning. 
  
 Endast den som är under 21 år får dömas till utvidgad ungdoms- övervakning, vilket framgår av andra stycket. För att döma någon som vid lagföringstillfället har fyllt 18 år till utvidgad ungdomsöver- vakning krävs särskilda skäl. Ett sådant skäl kan vara att brottet har begåtts innan lagöverträdaren fyllde 18 år och att det blir aktuellt att bestämma påföljden kort efter det att han eller hon har uppnått den åldern. Regleringen överensstämmer i det avseendet med det som gäller för ungdomstjänst och ungdomsövervakning. 
  
 Tiden för utvidgad ungdomsövervakning ska enligt tredje stycket överstiga ett år och får uppgå till högst tre år. Påföljden ska straff- mätas på samma sätt som ungdomsövervakning och kan med hänsyn till brottets art eller den unges tidigare brottslighet dömas ut även i de fall där straffmätningsvärdet inte överstiger ett år. 
  
 När det gäller påföljdsvalet får rätten för brott som någon har begått innan han eller hon har fyllt 18 år enligt 30 kap. 5 § döma till fängelse endast om det finns synnerliga skäl. Den bedömningen kommer att behöva göras på samma sätt som hittills. Det innebär att rätten kan döma ut ett fängelsestraff även inom tillämpningsområdet för utvidgad ungdomsövervakning i likhet med det som gäller för ungdomsvård. Frågan om det finns synnerliga skäl att döma till fäng- else måste bedömas mot bakgrund av de alternativ som står till buds. På motsvarande sätt som när ungdomsövervakning infördes som på- följd skapar utvidgad ungdomsövervakning ett ytterligare utrymme att i enskilda fall välja en annan påföljd än fängelse (jfr Bäcklund m.fl., Brottsbalken [1 juli 2023, Version 23, JUNO], kommentaren till 30 kap. 5 § brottsbalken). Även när valet står mellan utvidgad ungdomsövervakning och fängelse ska rätten i varje enskilt fall ta ställning i den frågan i enlighet med 30 kap. 5 §. Det är en fråga för rättstillämpningen att närmare utveckla i vilka fall den nya påföljden bör väljas i stället för fängelse. 
  
 Bestämmelser om verkställighet av utvidgad ungdomsövervak- ning finns i lagen (2020:616) om verkställighet av ungdomsövervak- ning. 
  
 340 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningskommentar 
  
 3 b § 
  
 Paragrafen, som är ny, reglerar de skyldigheter som ungdomsöver- vakning och utvidgad ungdomsövervakning innebär. Den har be- handlats i avsnitt 11.3.1. 
  
 Bestämmelserna motsvarar innehållet i tidigare 3 a § fjärde och femte styckena. Den nya paragrafen föreskriver att bestämmelserna även ska tillämpas vid utvidgad ungdomsövervakning. 
  
 3 b § 
  
 I första stycket beskrivs vilka skyldigheter påföljden innebär. Den närmare utformningen av verkställigheten i varje enskilt fall bestäms av Kriminalvården enligt lagen (2020:616) om verkställighet av ungdomsövervakning. Verkställighetsplaneringen ska vid utvidgad ungdomsövervakning äga rum i kriminalvårdsanstalt, se 3 a § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning. I stycket anges att den dömde ska medverka i verkställighetsplaneringen. I 10 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning föreskrivs att det i inledning- en av verkställigheten ska göras en utredning om den dömdes för- hållanden, i syfte att fastställa vilka åtgärder som kan vidtas för att motverka att han eller hon återfaller i brott eller på annat sätt ut- vecklas ogynnsamt (verkställighetsplanering). Verkställighetsplane- ringen ska mynna ut i en verkställighetsplan. Skyldigheten för den dömde att medverka i verkställighetsplaneringen är en del av påfölj- dens innehåll. Misskötsamhet under verkställighetsplaneringen kan alltså föranleda varning och att påföljden undanröjs. Omfattningen av den dömdes medverkan i planeringen är inte tidsmässigt reglerad, men med hänsyn till kartläggningens innehåll och omfattning bör deltagandet vara betydande. Vidare anges att den dömde är skyldig att följa det som föreskrivs i verkställighetsplanen. Det gäller till att börja med föreskrifterna om möten med en särskild koordinator och om sådana inskränkningar i rörelsefriheten som regleras i 19 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning. Att de frågorna ska reg- leras i verkställighetsplanen framgår av 14 § första stycket samma lag. I 17 § och 18 a‒21 §§ lagen om verkställighet av ungdomsöver- vakning finns närmare bestämmelser om utformningen av de före- skrifterna. Verkställighetsplanen ska, enligt 14 § andra stycket, även innehålla en föreskrift om förbud att under verkställigheten bruka 
  
 341 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2024:39 
  
 narkotika och alkohol samt vissa andra medel och varor. Skyldighe- ten att följa det som anges i verkställighetsplanen gäller vidare sådana frågor som Kriminalvården får reglera i planen enligt 15 § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning, t.ex. boende, skolgång och missbruksbehandling. 
  
 Av andra stycket framgår att bestämmelser om verkställighet av påföljden finns i lagen om verkställighet av ungdomsövervakning. 
  
 4 § 
  
 Paragrafen reglerar vad som gäller i fråga om varning och undanrö- jande av påföljden, om den som har dömts till ungdomsövervakning eller utvidgad ungdomsövervakning inte gör det som åligger honom eller henne. Den har behandlats i avsnitt 11.7.2. 
  
 I första och andra styckena läggs enbart påföljden utvidgad ung- domsövervakning till. Det innebär att utvidgad ungdomsövervak- ning kan undanröjas dels om den dömde missköter verkställigheten, dels om förutsättningarna för att verkställa påföljden inte har kunnat uppfyllas. 
  
 Tredje stycket är oförändrat. 
  
 Ändringen i fjärde stycket föranleds av att kombinationspåföljden ungdomsvård och böter inte längre kan dömas ut genom att tidigare 32 kap. 3 § har upphävts. 
  
 34 kap. 
  
 1 § 
  
 I paragrafen regleras möjligheten att bestämma en ny påföljd om nå- gon, som har dömts till en i paragrafen angiven påföljd, antingen har begått ett annat brott före den domen eller begått ett nytt brott efter domen men innan påföljden har verkställts i sin helhet. Paragrafen har behandlats i avsnitt 11.6.3. 
  
 I första stycket läggs påföljden utvidgad ungdomsövervakning till. I övrigt är stycket oförändrat. 
  
 Andra och tredje styckena är oförändrade. 
  
 342 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningskommentar 
  
 3 § 
  
 Paragrafen reglerar möjligheten att besluta att en tidigare utdömd påföljd ska avse även tillkommande brottslighet. Den har behandlats i avsnitt 11.6.3. 
  
 Första stycket är oförändrat. 
  
 I andra stycket läggs påföljden utvidgad ungdomsövervakning till. I övrigt är stycket oförändrat. 
  
 6 § 
  
 I paragrafen regleras åklagares möjlighet att begära ny prövning av påföljden i de fall där rätten har beslutat en tidigare påföljd ska om- fatta ytterligare brott och den tidigare påföljden sedan har ändrats i högre instans. Paragrafen har behandlats i avsnitt 11.6.3. 
  
 I första stycket läggs påföljden utvidgad ungdomsövervakning till. I övrigt är stycket oförändrat. 
  
 Andra stycket är oförändrat. 
  
 38 kap. 
  
 1 § 
  
 I paragrafen finns bestämmelser om nöjdförklaring. Den har be- handlats i avsnitt 11.6.1. 
  
 Första och andra styckena är oförändrade. 
  
 Itredje stycket, som hänvisar till särskilda bestämmelser om nöjd- förklaring i annan lagstiftning, läggs utvidgad ungdomsövervakning till. Det innebär att även den som har dömts till en sådan påföljd får avge nöjdförklaring. I övrigt är ändringarna i stycket enbart språk- liga. 
  
 3 § 
  
 I paragrafen anges vilken domstol som ska ta upp talan om åtgärder i de fall där någon som har dömts till en påföljd inte har uppfyllt de villkor som gäller för verkställigheten. Paragrafen har behandlats i avsnitt 11.7.2 
  
 343 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2024:39 
  
 I första stycket läggs påföljden utvidgad ungdomsövervakning till. I övrigt är stycket oförändrat. 
  
 Andra och tredje styckena är oförändrade. 
  
 16.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare 
  
 1 § 
  
 Paragrafen reglerar lagens tillämpningsområde. Den har behandlats i avsnitt 6.5.1 och 6.5.2. 
  
 Första stycket ändras på så sätt att det anges att lagen innehåller bestämmelser om handläggning hos Polismyndigheten, åklagare och domstol av mål och ärenden om brott där den misstänkte inte har fyllt 18 år i stället för som tidigare 21 år. 
  
 Andra stycket är oförändrat. 
  
 25 § 
  
 Paragrafen reglerar i vilka fall mål i tingsrätt och hovrätt mot unga lagöverträdare ska handläggas av lagfarna domare och nämndemän som särskilt har utsetts av domstolen att handlägga sådana mål. Den har behandlats i avsnitt 6.5.1 och 6.5.2. 
  
 Första stycket ändras på så sätt att bestämmelsen nu ska tillämpas i mål mot den som inte har fyllt 18 år i stället för som tidigare 21 år. Övriga ändringar i stycket är språkliga. 
  
 Andra stycket är oförändrat. 
  
 27 § 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser om huvudförhandlingen i mål mot unga lagöverträdare. Paragrafen har behandlats i avsnitt 6.5.1 och 6.5.2. 
  
 Regleringen i första stycket ändras på så sätt att mål mot den som inte fyllt 18 år, i stället för som tidigare 21 år, ska sättas ut till hand- 
  
 344 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningskommentar 
  
 läggning på ett sådant sätt att målet inte tilldrar sig uppmärksamhet, om målet avser brott på vilket fängelse kan följa. 
  
 Även i andra stycket, som reglerar möjligheten för rätten att be- sluta att ett mål mot en ung lagöverträdare ska handläggas inom stängda dörrar, ändras regleringen till att avse mål mot lagöverträ- dare under 18 år i stället för som tidigare 21 år. 
  
 Tredje och fjärde styckena är oförändrade. 
  
 29 § 
  
 I paragrafen finns bestämmelser om skyndsamhetskrav och tidsfris- ter i mål mot unga lagöverträdare. Paragrafen har behandlats i av- snitt 6.5.1 och 6.5.2. 
  
 Första stycket ändras på så sätt att mål mot den inte har fyllt 18 år alltid ska behandlas skyndsamt, i stället för som tidigare mål mot den som inte har fyllt 21 år. 
  
 Andra och tredje styckena är oförändrade. 
  
 30 § 
  
 Av paragrafen, som har behandlats i avsnitt 6.5.1 och 6.5.2, följer att dom i mål mot unga lagöverträdare under vissa förutsättningar ska avkunnas muntligen vid huvudförhandlingen. 
  
 Paragrafen ändras på så sätt att den gäller i mål mot den som inte har fyllt 18 år, i stället för som tidigare 21 år. Vidare görs en språklig ändring. 
  
 30 b § 
  
 Paragrafen reglerar möjligheten för åklagare att, i stället för att väcka talan om undanröjande av en påföljd för en ung lagöverträdare, be- sluta om varning. Paragrafen har behandlats i avsnitt 6.5.1 och 6.5.2. 
  
 I första stycket läggs påföljden utvidgad ungdomsövervakning till. Det innebär att åklagaren även vid en sådan påföljd kan nöja sig med att meddela en varning i stället för att väcka talan om undanröjande om den dömde har misskött sig. I övrigt är stycket oförändrat. 
  
 Motsvarande ändring som i första stycket görs i andra stycket. 
  
 345 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2024:39 
  
 Tredje stycket är oförändrat. 
  
 41 § 
  
 Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 6.5.1 och 6.5.2, ställer upp ett skyndsamhetskrav för handläggning av ansökningar om resning som avser unga lagöverträdare. Paragrafen ändras på så sätt att skyndsamhetskravet gäller mål och ärenden med tilltalade som inte har fyllt 18 år, i stället för som tidigare 21 år. I övrigt är paragrafen oförändrad. 
  
 16.4Förslaget till lag om ändring i skattebrottslagen (1971:69) 
  
 17 § 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser om när förvaltningsmyndighe- ter som handlägger frågor om skatter eller avgifter ska göra anmälan till åklagare. Den medger att Skatteverket i vissa fall får fullgöra an- mälningsskyldigheten till den enhet inom verket som ska medverka vid brottsutredningar. Paragrafen har behandlats i avsnitt 6.6.2. 
  
 Första stycket ändras på så sätt att möjligheten för Skatteverket att fullgöra anmälningsskyldigheten till en enhet inom verket endast gäller om den misstänkte har fyllt 18 år, i stället för som tidigare 21 år. Övriga ändringar i stycket är språkliga. 
  
 Andra stycket är oförändrat. 
  
 16.5Förslaget till lag om ändring i passlagen (1978:302) 
  
 7 § 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser om när en passansökan ska av- slås. Övervägandena finns i avsnitt 12.4. 
  
 I paragrafen införs en ny punkt 10 som innebär att en passansö- kan ska avslås om sökanden genom en dom som har fått laga kraft har dömts till utvidgad ungdomsövervakning där verkställigheten är förenad med inskränkningar i rörelsefriheten. 
  
 346 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningskommentar 
  
 Ett pass som har utfärdats trots att det vid tiden för utfärdandet förelåg hinder mot bifall till passansökan enligt punkten 10 ska åter- kallas om hindret fortfarande består (se 12 § första stycket 9). 
  
 Övriga punkter i paragrafen är oförändrade. 
  
 12 § 
  
 I paragrafen regleras i vilka fall ett gällande pass ska återkallas. Över- vägandena finns i avsnitt 12.4. 
  
 I första stycket läggs en ny punkt 7 till. Punkten innebär att ett pass ska återkallas om passinnehavaren genom en dom som har fått laga kraft har dömts till utvidgad ungdomsövervakning som ska verkstäl- las eller verkställs. Utvidgad ungdomsövervakning är normalt före- nad med inskränkningar i rörelsefriheten under minst två tredjedelar av verkställighetstiden, se 20 a § lagen (2020:616) om verkställighet av ungdomsövervakning. Om den dömde därefter vill ansöka om pass krävs det passtillstånd enligt 19 §. En sådan fråga prövas av Kri- minalvården enligt 21 §. Övriga punkter i stycket är oförändrade i sak. 
  
 Andra och tredje styckena är oförändrade. 
  
 I fjärde stycket görs endast en ändring till följd av att vissa punkter i första stycket har omnumrerats. 
  
 19 § 
  
 Paragrafen anger när passtillstånd krävs för den som verkställer vissa påföljder. Den har behandlats i avsnitt 12.4. 
  
 I paragrafen införs en ny punkt 3 som innebär att den som genom en dom som har fått laga kraft har dömts till utvidgad ungdoms- övervakning som ska verkställas eller som verkställs behöver pass- tillstånd. Kravet på passtillstånd gäller alltså även om verkställig- heten inte längre är förenad med rörelseinskränkningar. En fråga om passtillstånd prövas av Kriminalvården enligt 21 §. Passtillstånd ska vägras om det skäligen kan antas att den dömde skulle ägna sig åt brottslig verksamhet i samband med en utlandsresa eller om han eller hon genom att resa utomlands skulle söka undandra sig fortsatt verkställighet eller att resan annars skulle motverka hans eller hennes anpassning i samhället. 
  
 347 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2024:39 
  
 Ändringarna i punkterna 1 och 2 är endast språkliga. 
  
 21 § 
  
 Paragrafen reglerar prövningen av passtillstånd och när passtillstånd ska vägras. Övervägandena finns i avsnitt 12.4. 
  
 I första stycket görs ändringar som innebär att Kriminalvården ska pröva frågan om passtillstånd för den som genom en dom som har fått laga kraft har dömts till utvidgad ungdomsövervakning som ska verkställas eller som verkställs. I de fallen kan frågan inte hänskjutas till övervakningsnämnden. Övriga ändringar i stycket är språkliga. 
  
 Ändringen i andra stycket är enbart språklig. 
  
 24 § 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser om att den myndighet som ska pröva frågor om passtillstånd under vissa förhållanden kan göra en framställning om att ett pass ska återkallas. Övervägandena finns i avsnitt 12.4. 
  
 Första stycket ändras på så sätt att Kriminalvården i de fall där någon genom en dom som har fått laga kraft har dömts till utvidgad ungdomsövervakning kan besluta att begära att passmyndigheten återkallar den dömdes pass, om passtillstånd skulle ha vägrats enligt 21 § andra stycket. Övriga ändringar i stycket är språkliga. 
  
 Ändringarna i andra stycket är enbart språkliga. 
  
 26 § 
  
 Paragrafen föreskriver att en passmyndighet som får kännedom om att pass har utfärdats i strid med bestämmelsen om passtillstånd ska anmäla det till den myndighet som anges i 24 §. Övervägandena finns i avsnitt 12.4. 
  
 Paragrafen ändras till följd av att utvidgad ungdomsövervakning läggs till i 19 § som ytterligare en påföljd där det krävs passtillstånd. I övrigt ändras paragrafen endast språkligt. 
  
 348 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningskommentar 
  
 28 § 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser om överklagande. Den har be- handlats i avsnitt 12.4. 
  
 Första stycket är oförändrat. 
  
 Andra stycket ändras på så sätt att det anges att Kriminalvårdens beslut enligt lagen får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Ändringen beror på att Kriminalvården enligt 21 § ska pröva frågor om passtillstånd vid utvidgad ungdomsövervakning. 
  
 Tredje och fjärde styckena är oförändrade. 
  
 16.6Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:1024) om Skatteverkets brottsbekämpande verksamhet 
  
 5 § 
  
 Paragrafen reglerar förutsättningarna för Skatteverket att i vissa fall genomföra en förenklad brottsutredning på eget initiativ. Den har behandlats i avsnitt 6.6.2. 
  
 Första stycket är oförändrat. 
  
 Andra stycket ändras på så sätt att möjligheten för Skatteverket att genomföra en förenklad brottsutredning på eget initiativ endast gäller om den misstänkte fyllt 18 år, i stället för som tidigare 21 år. I övrigt är stycket oförändrat. 
  
 16.7Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:620) om belastningsregister 
  
 17 § 
  
 Paragrafer innehåller bestämmelser om när vissa uppgifter ska gallras ur belastningsregistret. Den har behandlats i avsnitt 12.1.3. 
  
 Punkterna  
 1–5 
  är oförändrade. 
  
 I punkten 6, som är ny, läggs påföljden utvidgad ungdomsöver- vakning till. Uppgifter om utvidgad ungdomsövervakning ska, i motsats till det som gäller för övriga ungdomspåföljder, inte gallras med utgångspunkt i datumet för domen eller beslutet utan med ut- 
  
 349 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2024:39 
  
 gångspunkt i när påföljden helt har verkställts. På samma sätt som gäller i övrigt för gallring av uppgifter i registret ska en kortare gall- ringsfrist gälla för den som var under 18 år vid brottet eller brotten. Då ska påföljden gallras efter fem år och i övriga fall efter tio år. 
  
 Punkterna  
 7–15 
  har numrerats om, till följd av att en ny punkt har lagts till. Paragrafen är i övrigt oförändrad. 
  
 16.8Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:714) om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder 
  
 4 § 
  
 Paragrafen behandlar rätten till ersättning vid frihetsberövanden och vissa andra tvångsåtgärder. Övervägandena finns i avsnitt 11.6.4. 
  
 Paragrafen ändras på så sätt att utvidgad ungdomsövervakning läggs till bland de påföljder som kan berättiga till ersättning. 
  
 I övrigt är paragrafen oförändrad. 
  
 16.9Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 
  
 35 kap. 
  
 15 a § 
  
 Paragrafen innehåller en sekretessbrytande bestämmelse som gäller i Kriminalvårdens verksamhet att verkställa ungdomsövervakning. Den har behandlats i avsnitt 12.3. 
  
 I paragrafen läggs påföljden utvidgad ungdomsövervakning till. Det innebär att Kriminalvården har samma möjlighet att lämna upp- gifter till enskilda eller myndigheter för att genomföra en verkstäl- lighetsplan enligt den påföljden som vid ungdomsövervakning. I öv- rigt är paragrafen oförändrad. 
  
 350 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningskommentar 
  
 16.10Förslaget till lag om ändring i lagen (2018:1250) om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande 
  
 2 § 
  
 Paragrafen reglerar i vilka fall och under vilka förutsättningar som tid för frihetsberövande ska tillgodoräknas som verkställighet av en påföljd. Övervägandena finns i avsnitt 11.6.4. 
  
 I första stycket läggs utvidgad ungdomsövervakning till vid sidan av fängelse på viss tid och sluten ungdomsvård. Eftersom avräkning enligt paragrafen är obligatorisk innebär det att tid för frihetsberö- vande ska avräknas vid utvidgad ungdomsövervakning, om förutsätt- ningarna för avräkning är uppfyllda. Kriminalvården ska enligt 5 § lagen (2020:616) om verkställighet av ungdomsövervakning fast- ställa antalet dagar som ska tillgodoräknas av tidigare frihetsberö- vande. 
  
 Andra stycket är oförändrat. Regleringen i det stycket innebär att något tillgodoräknande inte ska göras vid utvidgad ungdomsöver- vakning om tiden för frihetsberövandet redan har tillgodoräknats den dömde eller den dömde samtidigt har avtjänat en frihetsberö- vande påföljd i annat mål. Det innebär att tid för frihetsberövande inte kan räknas den dömde till godo mer än en gång. 
  
 Tredje stycket är också oförändrat. 
  
 3 § 
  
 Paragrafen föreskriver att rätten får besluta att en påföljd ska anses vara helt verkställd genom sådant frihetsberövande som enligt 2 § ska tillgodoräknas den dömde som verkställighet av påföljd, även om det inte fullt uppgår till den bestämda strafftiden. Övervägandena finns i avsnitt 11.6.4. 
  
 I första stycket läggs utvidgad ungdomsövervakning till vid sidan av fängelse och sluten ungdomsvård som en påföljd som rätten får besluta att den ska anses vara helt verkställd genom frihetsberövan- det. En förutsättning för ett sådant beslut är att den tid som den ut- dömda påföljden överstiger frihetsberövandet är ringa. 
  
 Andra stycket är oförändrat. 
  
 351 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2024:39 
  
 16.11Förslaget till lag om ändring i lagen (2018:1699) om Kriminalvårdens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område 
  
 2kap. 
  
 3§ 
  
 Paragrafen reglerar Kriminalvårdens möjligheter att behandla bio- metriska uppgifter. Biometrisk autentisering innebär att en eller flera unika biometriska egenskaper används för att bekräfta en persons identitet. Bestämmelsen är teknikneutral och tillåter olika metoder för biometrisk autentisering, t.ex. fingeravtryck, ansiktsigenkänning och röstigenkänning. Paragrafen har behandlats i avsnitt 12.2.4. 
  
 Första stycket är oförändrat. 
  
 Enligt andra stycket får Kriminalvården med hjälp av biometrisk autentisering bekräfta en persons identitet. Enligt 2 kap. 12 § brotts- datalagen (2018:1177) får biometriska uppgifter bara behandlas om det är särskilt föreskrivet och om det är absolut nödvändigt för än- damålet med behandlingen. I stycket klargörs det att biometrisk autentisering får användas för att bekräfta identifieringen av en per- son som verkställer ett fängelsestraff i eller utanför anstalt eller verk- ställer ungdomsövervakning eller utvidgad ungdomsövervakning. 
  
 Regleringen innebär att den dömde personens unika biometriska data får jämföras med insamlad data om honom eller henne, t.ex. en ansiktsbild. Om båda versionerna matchar, bekräftar autentiserings- systemet den dömdes identitet. Tekniken får däremot inte användas för att göra en biometrisk jämförelse mot insamlad biometrisk data som tillhör andra personer. Vidare ska det vara absolut nödvändigt för verkställigheten att använda biometrisk autentisering. Om an- siktsbilder får samlas in inom ramen för en straffverkställighet och behöver användas för att bekräfta den dömdes identitet, anses det vara absolut nödvändigt att behandla de personuppgifter som blir aktuella. Andra stycket preciserar användningsområdet för biomet- risk autentisering, men det begränsar inte i vilken utsträckning bio- metriska uppgifter får behandlas med stöd av första stycket. 
  
 En biometrisk autentisering förutsätter att Kriminalvården har stöd för att samla in biometriska data. Enligt 22 a § lagen (2020:616) om verkställighet av ungdomsövervakning får Kriminalvården ta di- gitala bilder av en dömd persons ansikte. Förevarande paragraf ger 
  
 352 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningskommentar 
  
 stöd för den fortsatta behandlingen av sådana personuppgifter, om det är fråga om digitala bilder och automatiserad behandling. Det innebär att regleringen tillåter användning av ansiktsigenkänning för att bekräfta en persons identitet, när han eller hon har dömts till ungdomsövervakning eller utvidgad ungdomsövervakning och verk- ställer påföljden. 
  
 Rätten att behandla biometriska data för att genomföra en an- siktsigenkänning innebär emellertid inte en generell rätt att fortsätta att behandla de uppgifter som har skapats vid en biometrisk auten- tisering. Av 22 b § lagen om verkställighet av ungdomsövervakning framgår att sådana uppgifter som huvudregel ska raderas senast en vecka efter autentiseringstillfället. 
  
 Kravet på snabb radering gäller emellertid inte för den jämförel- sebild som Kriminalvården har tagit, se kommentaren till 22 a § la- gen om verkställighet av ungdomsövervakning. 
  
 16.12Förslaget till lag om ändring i lagen (2020:616) om verkställighet av ungdomsövervakning 
  
 1 § 
  
 Paragrafen anger lagens innehåll. Den har behandlats i avsnitt 11.3.1. Paragrafen ändras på så sätt att lagen görs tillämplig även vid ut- 
  
 vidgad ungdomsövervakning enligt 32 kap. 3 a § brottsbalken. 
  
 2 § 
  
 I paragrafen anges att Kriminalvården ansvarar för verkställigheten av ungdomsövervakning och utvidgad ungdomsövervakning. Den har behandlats i avsnitt 11.4.1. 
  
 Ändringen i paragrafen innebär enbart att utvidgad ungdoms- övervakning läggs till. 
  
 3 § 
  
 Paragrafen innehåller regler om när ungdomsövervakning och utvid- gad ungdomsövervakning får verkställas mot den dömde. Paragrafen har behandlats i avsnitt 11.6.1. 
  
 353 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2024:39 
  
 I första stycket läggs utvidgad ungdomsövervakning till. I övrigt är stycket oförändrat. 
  
 Andra stycket är oförändrat. 
  
 3 a § 
  
 I paragrafen, som är ny, föreskrivs att verkställighet av utvidgad ung- domsövervakning ska inledas genom att den dömde tas in i krimi- nalvårdsanstalt under två månader. Paragrafen har behandlats i av- snitt 11.5.2. 
  
 Under tiden i kriminalvårdsanstalt ska verkställighetsplaneringen äga rum. Som framgår av kommentaren till 4 a § ska den föreslagna fängelselagen för unga och fängelselagen tillämpas på vistelsen i anstalt. 
  
 4 § 
  
 Paragrafen, som reglerar nöjdförklaring vid ungdomsövervakning och utvidgad ungdomsövervakning, har behandlats i avsnitt 11.6.1. 
  
 Ändringen i första stycket består endast i att utvidgad ungdoms- övervakning läggs till. Den som har dömts till utvidgad ungdoms- övervakning kan alltså med bindande verkan förklara att han eller hon inte avser att överklaga påföljden. 
  
 Andra och tredje styckena är oförändrade. 
  
 Ändringen i fjärde stycket består endast i att utvidgad ungdoms- övervakning läggs till. 
  
 4 a § 
  
 Paragrafen, som är ny, behandlar vilken reglering som ska gälla vid verkställighet av utvidgad ungdomsövervakning i kriminalvårdsan- stalt. Den har behandlats i avsnitt 11.6.2. 
  
 För att reglera verkställigheten i kriminalvårdsanstalt anges i för- sta stycket vilka bestämmelser i fängelselagen och den föreslagna la- gen om fängelse för unga som ska tillämpas vid verkställigheten i kriminalvårdsanstalt. 
  
 354 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningskommentar 
  
 Av andra stycket framgår att vid tillämpning av den föreslagna fängelselagen för unga ska med den intagne i stället avses den som verkställer utvidgad ungdomsövervakning i kriminalvårdsanstalt. Som framgår av 32 kap. 3 a § brottsbalken kan även personer som har fyllt 18 år verkställa utvidgad ungdomsövervakning. En intagen som verkställer utvidgad ungdomsövervakning och som har fyllt 18 år omfattas bl.a. av samma sysselsättningsplikt som gäller andra intagna som har fyllt 18 år (se 2 kap. 3 § andra stycket förslaget till fängelselag för unga). 
  
 4 b § 
  
 Paragrafen, som är ny, reglerar strafftidslagens tillämpning vid ut- vidgad ungdomsövervakning. Den har behandlats i avsnitt 11.6.6. 
  
 Av första stycket framgår vilka bestämmelser i strafftidslagen (2018:1251) som ska tillämpas vid utvidgad ungdomsövervakning. 
  
 I andra stycket anges att vid tillämpning av strafftidslagen ska det som sägs i den lagen om fängelsestraff i stället avse utvidgad ung- domsövervakning och det som sägs om strafftiden i stället avse tiden för verkställighet i kriminalvårdsanstalt. 
  
 Av tredje stycket framgår att Kriminalvårdens beslut om inställel- se till kriminalvårdsanstalt får överklagas. 
  
 5 § 
  
 Paragrafen reglerar hur dagen för verkställighetens slut ska faststäl- las vid ungdomsövervakning och utvidgad ungdomsövervakning. Den har behandlats i avsnitt 11.6.5. 
  
 Ändringen i första stycket innebär att tiden för utvidgad ung- domsövervakning ska räknas från och med den dag som fastställs som den första dagen för verkställighet i kriminalvårdsanstalt. Vida- re framgår att utvidgad ungdomsövervakning ska räknas om i måna- der och år på samma sätt som vid ungdomsövervakning. 
  
 I andra stycket, som är nytt, anges att Kriminalvården ska fast- ställa antalet dagar som ska tillgodoräknas av tidigare frihetsberö- vande, tiden för verkställighet i kriminalvårdsanstalt i dagar och den första och sista dagen för verkställighet i kriminalvårdsanstalt. Frå- gor om tillgodoräknande av tidigare frihetsberövande regleras i lagen 
  
 355 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2024:39 
  
 (2018:1250) om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande. Vid fastställande av tiden för verkställighet i kriminalvårdsanstalt i dagar och den första och sista dagen för verkställigheten i kriminalvårds- anstalt tillämpas strafftidslagen (2018:1251) på det sätt som framgår av 4 b §. 
  
 8 § 
  
 Paragrafen föreskriver att en särskild koordinator ska förordnas för den dömde vid verkställighet av ungdomsövervakning och utvidgad ungdomsövervakning. Paragrafen har behandlats i avsnitt 10.4 och 11.5.5. 
  
 Första stycket är oförändrat. 
  
 I andra stycket, som är nytt, anges att Kriminalvården får förordna en eller flera personer att biträda koordinatorn i syfte att motverka att den dömde återfaller i brott eller på annat sätt utvecklas ogynn- samt. Det kan vara viktigt för den dömde att på ett strukturerat sätt möta fler personer än den koordinator som först utsetts som kan bidra med nya perspektiv och tankar kring hur den dömde kan ut- vecklas positivt. Möjligheten att förordna en biträdande koordinator kan särskilt vid längre verkställigheter fylla en viktig funktion mot slutet av verkställigheten. 
  
 13 § 
  
 Paragrafen reglerar när verkställighetsplanen senast ska vara upprät- tad. Övervägandena finns i avsnitt 11.5.2. 
  
 Av punkten 1, som motsvarar paragrafens tidigare innehåll, fram- går att verkställighetsplanen vid ungdomsövervakning ska vara upp- rättad inom fyra veckor från det att domen eller beslutet fick laga kraft i påföljdsdelen. 
  
 I punkten 2, som är ny, anges att verkställighetsplanen vid utvid- gad ungdomsövervakning ska upprättas senast under verkställighe- ten i kriminalvårdsanstalt. Det finns inget som hindrar att arbetet med verkställighetsplanen påbörjas något tidigare, men det huvud- sakliga arbetet är avsett att utföras under tiden i kriminalvårdsan- stalt. Den dömde finns då tillgänglig, vilket underlättar planlägg- ningen. 
  
 356 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningskommentar 
  
 18 § 
  
 Paragrafen reglerar inskränkningar i den dömdes rörelsefrihet vid verkställighet av ungdomsövervakning. Paragrafen har behandlats i avsnitt 10.5.3. 
  
 I första stycket läggs till att paragrafen avser verkställighet av ung- domsövervakning. Det görs på grund av att motsvarande bestäm- melser avseende utvidgad ungdomsövervakning finns i 19 §. Vidare introduceras begreppet helghemarrest i lagtexten. Ändringen görs för att tydliggöra skillnaden mellan rörelseinskränkningarna vid ungdomsövervakning och hemarresten vid utvidgad ungdomsöver- vakning (se 19 §). I övrigt är stycket oförändrat. 
  
 Ändringen i andra stycket innebär att begreppet helghemarrest används i stället för den tidigare hänvisningen till förbudet enligt första stycket. 
  
 Tredje stycket är oförändrat. 
  
 19 § 
  
 Paragrafen, som är ny, reglerar inskränkningar i den dömdes rörel- sefrihet vid verkställighet av utvidgad ungdomsövervakning. Över- vägandena finns i avsnitt 11.5.3. 
  
 Av 32 kap. 3 b § brottsbalken framgår att den som döms till ut- vidgad ungdomsövervakning är skyldig att följa det som anges i verkställighetsplanen. Planen ska alltid innehålla föreskrifter om rörelseinskränkningar (se 14 §). Inskränkningarna ska beslutas av Kriminalvården (se 28 §). 
  
 I paragrafen anges att den dömde under verkställigheten ska vara förbjuden att vistas utanför bostaden annat än på särskilt angivna tider och för bestämda ändamål som förvärvsarbete, utbildning, vård, organiserade fritidsaktiviteter, inköp och liknande (hem- arrest). Det är Kriminalvårdens uppgift att med utgångspunkt i det som kommer fram under verkställighetsplaneringen utforma hem- arresten utifrån den enskildes livssituation och de förutsättningar som gäller för honom eller henne exempelvis i form av skolgång, arbete och fritidsaktiviteter. 
  
 Under hemarresten ska den dömde alltid ha rätt att under tio tim- mar per vecka få vistas utanför hemmet för att delta i annan aktivitet. Syftet är att minska de påfrestningar som hemarresten innebär ge- 
  
 357 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2024:39 
  
 nom att den dömde ges möjlighet att delta i andra aktiviteter, som bygger på hans eller hennes egna önskemål, under ett visst antal tim- mar per vecka. Det kan exempelvis röra sig om att den dömde ges möjlighet att träffa släktingar, gå på bio, besöka bibliotek eller fika med vänner. Det är Kriminalvårdens uppgift att bedöma vilka akti- viteter som är förenliga med verkställighetsplanen och att förlägga timmarna på ett sätt som är lämpligt med hänsyn till planen. Tim- marna bör inte förläggas så att den dömde kan vistas utanför hemmet sent på kvällen. Nattvilan ska alltid förläggas till hemmet. 
  
 När verkställigheten har pågått i totalt fyra månader får Krimi- nalvården besluta att den fria tiden i stället ska uppgå till femton tim- mar per vecka, om den dömde har medverkat i verkställighetsplane- ringen och följer verkställighetsplanen på ett godtagbart sätt. Om så är fallet bör Kriminalvården normalt utöka tiden till 15 timmar per vecka, eftersom syftet med bestämmelsen är att skapa incitament för den dömde att sköta sig. Om den dömde därefter inte följer verk- ställighetsplanen på ett godtagbart sätt kan Kriminalvården, enligt 21 §, besluta att återgå till tio timmar. 
  
 20 § 
  
 Paragrafen reglerar nedtrappning av de inskränkningar i rörelsefri- heten som får förekomma vid ungdomsövervakning. Övervägandena finns i avsnitt 10.5.2. 
  
 Genom ett tillägg tydliggörs att paragrafen endast reglerar pröv- ningen av rörelseinskränkningarna vid ungdomsövervakning. Mot- svarande reglering vid utvidgad ungdomsövervakning finns i 20 a § 
  
 Ändringen innebär att Kriminalvårdens prövning efter halva verkställighetstiden av om rörelseinskränkningarna ska minskas görs fakultativ. Vidare innebär ändringen att Kriminalvårdens prövning efter två tredjedelar av verkställighetstiden av om rörelseinskränk- ningarna ska upphöra både kan innebära en prövning av om rörelse- inskränkningarna ska minskas och om de helt bör upphöra. Om den dömde har följt verkställighetsplanen på ett godtagbart sätt bör Kri- minalvården, för att skapa incitament för den dömde att sköta sig, ta upp frågan om rörelseinskränkningarna ska minskas till prövning efter halva verkställighetstiden. 
  
 358 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningskommentar 
  
 20 a § 
  
 Paragrafen, som är ny, reglerar Kriminalvårdens prövning av om in- skränkningarna i rörelsefriheten kan minskas eller upphöra vid ut- vidgad ungdomsövervakning. Övervägandena finns i avsnitt 11.5.4. 
  
 När utvidgad ungdomsövervakning har verkställts under sex må- nader får Kriminalvården enligt första stycket pröva om inskränk- ningarna i rörelsefriheten kan minskas. Den prövningen är alltså inte obligatorisk. Om den dömde har skött verkställigheten på ett god- tagbart sätt bör han eller hon kunna räkna med att en prövning görs, eftersom syftet är skapa incitament för den dömde att sköta sig. Om det däremot har förekommit misskötsamhet kan Kriminalvården i stället avvakta till senare med att pröva om rörelseminskningarna bör minskas. Efter halva verkställighetstiden ska Kriminalvården alltid pröva om inskränkningarna i rörelsefriheten ska minskas. Efter två tredjedelar av verkställighetstiden ska Kriminalvården på nytt pröva om inskränkningarna i rörelsefriheten ska minskas eller om de ska upphöra. Prövningen efter sex månader är alltså fakultativ och de två senare prövningarna obligatoriska. Vid varje prövning ska Kriminal- vården beakta om den dömde följer verkställighetsplanen på ett god- tagbart sätt. 
  
 Regleringen i andra stycket innebär en möjlighet för Kriminalvår- den att förena minskningar i hemarresten, eller beslut om att hemar- resten ska upphöra, med andra inskränkningar i rörelsefriheten. Den möjligheten finns om Kriminalvården bedömer att det kan antas motverka att den dömde återfaller i brott eller på annat sätt utvecklas ogynnsamt. Sådana inskränkningar kan fylla en viktig funktion, sär- skilt när hemarresten minskas. Om den dömde har följt verkställig- hetsplanen på ett godtagbart sätt under hela verkställigheten bör där- emot ett beslut om att hemarresten ska upphöra normalt sett inte förenas med andra rörelseinskränkningar, eftersom syftet är att ska- pa incitament för den dömde att sköta sig. I de fall där det bedöms som osäkert hur stor risken är för återfall kan det dock ibland vara lämpligt förena även ett beslut om att hemarresten ska upphöra med andra rörelseinskränkningar. 
  
 De rörelseinskränkningar som Kriminalvården får föreskriva an- ges i tre punkter som motsvarar de rörelseinskränkningar som Kri- minalvården kan besluta om vid ungdomsövervakning (18 § andra stycket). 
  
 359 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2024:39 
  
 I punkten 1 anges att den dömde kan förbjudas att under vissa ti- der vistas på en särskilt angiven plats eller inom ett särskilt angivet område. Det kan vara fråga om en plats eller ett område där det ofta förekommer narkotikahandel eller alkoholmissbruk eller där den dömde annars kan antas komma i kontakt med personer i vars um- gänge risken för återfall i brott bedöms vara särskilt stor. Det kan gälla t.ex. torg, parker eller andra mötesplatser. Det kan också vara fråga om restauranger, pubar eller liknande. Förbudet kan även avse en lokal eller en bostad som bedöms ha anknytning till organiserad brottslighet eller till ett kriminellt nätverk. Om risken för återfall i brott är kopplad till att den dömde beger sig till någon annan kom- mun eller stadsdel, kan förbudet avse det. Platsen eller området måste anges specifikt i föreskriften och kunna avgränsas tydligt. 
  
 I punkten 2 anges att den dömde kan förbjudas att under vissa ti- der lämna ett särskilt angivet område. Det kan exempelvis avse att den dömde under vissa tider inte får lämna sin hemkommun eller en viss del av hemkommunen. Ett sådant förbud kan vara motiverat uti- från intresset såväl av att motverka brott som att skapa kontinuitet och stadga i den dömdes liv. 
  
 Enligt punkten 3 finns möjlighet att föreskriva en skyldighet för den dömde att under vissa tider uppehålla sig på en särskilt angiven plats. Det kan handla om att den dömde ska befinna sig i skolan un- der viss tid eller på en plats där han eller hon ska utöva en fritids- aktivitet. 
  
 Av det tredje stycket följer att flera av de rörelseinskränkningar som anges i andra stycket kan kombineras med varandra, om det är lämpligt. Frågan om en sådan kombination är lämplig får bedömas i förhållande till syftet att motverka att den dömde återfaller i brott eller på annat sätt utvecklas ogynnsamt. Inskränkningarna i rörelse- friheten får dock inte vara mer omfattande än vad som krävs för att uppnå syftet med åtgärden. 
  
 20 b § 
  
 Paragrafen, som är ny, klargör att kontrollen av att rörelseinskränk- ningarna följs ska göras med hjälp av elektroniska hjälpmedel. Den har behandlats i avsnitt 11.4.2. 
  
 360 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningskommentar 
  
 I fråga om ungdomsövervakning motsvarar paragrafen den tidi- gare 19 §. Den ändras emellertid på så sätt att även hemarresten och rörelseinskränkningarna vid utvidgad ungdomsövervakning (19 och 20 a §§) ska kontrolleras med elektroniska hjälpmedel om det inte finns särskilda skäl mot det. Det innebär att kontrollen vid utvidgad ungdomsövervakning ska göras på samma sätt som vid ungdoms- övervakning. 
  
 21 a § 
  
 I paragrafen, som är ny, finns bestämmelser om Kriminalvårdens tillsyn över den dömde och om myndighetens möjlighet att förordna biträde för tillsynsuppgiften. Paragrafen har behandlats avsnitt 10.4 och 11.5.5. 
  
 Av paragrafen framgår att Kriminalvården ska utöva noggrann tillsyn över den dömde och hålla sig underrättad om hans eller hen- nes förhållanden. Det innebär bl.a. att Kriminalvården vid ungdoms- övervakning och utvidgad ungdomsövervakning, utöver de besök som görs hemma hos den dömde för att kontrollera att förbudet mot alkohol och droganvändning följs, får göra ytterligare hembesök för att utöva tillsyn över den dömde. 
  
 Kriminalvården kan också vid behov förordna en eller flera per- soner att biträda vid tillsynen. Det kan exempelvis vara lämpligt om den dömde är bosatt långt från närmaste frivårdskontor. 
  
 22 a § 
  
 Paragrafen, som är ny, tillåter Kriminalvården att ta en digital bild av den dömdes ansikte i syfte att kunna identifiera honom eller henne. Paragrafen har behandlats i avsnitt 12.2.5 och 12.2.6. 
  
 En ansiktsbild får enligt första meningen tas vid verkställighet av ungdomsövervakning eller utvidgad ungdomsövervakning. Bilden kan tas när verkställigheten påbörjas eller, om behovet aktualiseras senare, under verkställigheten. Det ställs inte några särskilda krav för att ta en ansiktsbild, utöver att syftet ska vara att underlätta identi- fieringen av den dömde. Det är Kriminalvården som avgör om en ansiktsbild ska tas. Kriminalvården får enligt andra meningen endast använda ansiktsbilden som jämförelse vid automatisk autentisering 
  
 361 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2024:39 
  
 (ansiktsigenkänning) eller annan identifiering eller kontroll av den dömde som görs med stöd av lagen. 
  
 Automatisk autentisering innebär att biometriska uppgifter be- handlas. När ansiktsbilder får samlas in inom ramen för en straff- verkställighet och behöver användas för att bekräfta den dömdes identitet anses det vara absolut nödvändigt att behandla de person- uppgifter som blir aktuella. Kriminalvården avgör om identifiering eller kontroll av den dömde enligt lagen ska göras manuellt eller med automatisk autentisering. Ansiktsbilden får inte användas för något annat syfte än den identifiering eller kontroll som anges i lagen. Hur länge jämförelsebilden får behandlas framgår av 22 b §. 
  
 22 b § 
  
 Paragrafen, som är ny, reglerar den längsta tid som ansiktsbilder och biometriska data som tas eller skapas med stöd av lagen får behand- las. Paragrafen har behandlats i avsnitt 12.2.5 och 12.2.6. 
  
 Paragrafen innehåller en särreglering i förhållande till regleringen i lagen (2018:1699) om kriminalvårdens behandling av personupp- gifter inom brottsdatalagens område och begränsar således den läng- sta tid som digitala ansiktsbilder får behandlas. 
  
 Av första stycket framgår att en digital ansiktsbild som tas enligt 
  
 22 a § inte får behandlas längre än ett år efter det att domen på ung- domsövervakning eller utvidgad ungdomsövervakning helt har verk- ställts eller upphört av annat skäl. Det som regleras är behandlingen av den ansiktsbild som Kriminalvården använder för jämförelse med den fysiska personen. Den tillfälliga bild som skapas varje gång en automatisk autentisering utförs, regleras i andra stycket. 
  
 Enligt andra stycket ska de ansiktsbilder och biometriska data som tillfälligt skapats i samband med en autentisering raderas så snart autentiseringen har genomförts men senast en vecka efter autenti- seringstillfället. 
  
 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 
  
 Enligt första punkten träder lagen i kraft den 1 juli 2026. 
  
 I andra punkten anges att äldre föreskrifter ska gälla vid verkstäl- lighet av domar och beslut på ungdomsövervakning som har medde- 
  
 362 
  
 SOU 2024:39 
  
 Författningskommentar 
  
 lats före ikraftträdandet. Det innebär att Kriminalvården ska tilläm- pa de nya föreskrifterna enbart vid verkställighetsplaneringen och verkställigheten av domar på ungdomsövervakning som har medde- lats efter ikraftträdandet. 
  
 Övervägandena finns i kapitel 14. 
  
 363 
  
 Särskilda yttranden 
  
 Särskilt yttrande av experten Foster 
  
 Jag delar i allt väsentligt de överväganden som utredningen gör när det gäller ungdomsövervakning och den nya påföljden utvidgad ung- domsövervakning. Jag kan emellertid inte ställa mig bakom utred- ningens förslag i de delar som avser betydelsen av lagöverträdarens ålder vid straffmätningen – den s.k. ungdomsreduktionen (29 kap. 7 § brottsbalken). 
  
 Utredningens snäva uppdrag och förslag 
  
 I här relevanta delar är utredningens direktiv snävt avfattande och styrande på det sättet att utredningen inte ges mandat att göra några överväganden i sak, och än mindre att lämna förslag därefter. Direk- tiven ger utredningen viss frihet när det gäller föreslagen modell för ungdomsreduktion i åldersgruppen  
 15–17 
  år – så länge åldern ges minskad betydelse – men i övrigt begränsar sig utredningens upp- drag i dessa delar i princip till att leverera ett författningsförslag. Att utredningsuppdrag formuleras på detta snäva sätt har blivit allt van- ligare – kanske i synnerhet på straffrättens område. Jag är inte först med att framhålla att det är olyckligt. När uppdraget begränsas i detta avseende innebär det en risk för att det grundlagsfästa bered- ningskravet undermineras. Om utredningen på grund av direktiven är förhindrad att ge frågor en riktig genomlysning, blir ju underlaget för remissinstanserna att lämna upplysningar och yttranden väsent- ligt sämre. Detta särskilda yttrande föranleds just av att utredningen är förhindrad att göra egna överväganden. De överväganden som an- ses tala för lagändringar återfinns nämligen i stället i direktiven. Som expert i utredningen vill jag något gå i dialog med de argument och den verklighetsbeskrivning som presenteras där. 
  
 365 
  
 Särskilda yttranden 
  
 SOU 2024:39 
  
 I enlighet med tvingande krav i direktiven föreslår utredningen alltså att åldern inte längre ska ha någon betydelse vid straffmätning- en för lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år, oavsett brottslighet. Beträffande åldersgruppen  
 15–17 
  år föreslår utredningen – också till efterkommande av vad som efterfrågas i direktiven – att straffmät- ningen görs mer fakultativ, men med en huvudregel om schematisk reduktion som innebär att åldern ges påtagligt minskad betydelse mot vad som gäller idag (straffmätningsvärdet för  
 15-åringar 
  dubb- leras till att motsvara omkring 40 procent av straffvärdet och straff- mätningsvärdet för  
 17-åringar 
  ska motsvara 80 procent). 
  
 Jag tycker inte att argumenten för dessa lagändringar övertygar. Strax nedan bemöter jag argumenten mer i detalj, men sammanfatt- ningsvis anser jag att en slutsats som drogs av Ungdomsreduktions- utredningen fortfarande är giltig, nämligen att ”det inte finns något empiriskt, eller erfarenhetsbaserat, stöd för skärpta påföljder för unga lagöverträdare” (SOU 2018:85, s. 15 och 199). Av det skälet anser jag inte att den nuvarande ordningen när det gäller hänsynsta- gande till den tilltalades ålder vid straffmätningen bör ändras – var- Hernandez för lagöverträdare som är  
 15–17 
  år eller för de som är  
 18–20 
  år. Jag anser heller inte att intresset av att undvika den tröskeleffekt som 
  
 –i fråga om allvarlig brottslighet – i nuläget uppstår vid 18 års ålder väger tyngre än de starka skäl som talar mot repressionshöjningar för lagöverträdare som inte har uppnått den åldern (jfr SOU 2018:85 s. 19 och 260 ff.). 
  
 Det är möjligt att argumentera för den typ av lagändringar som föreslås i utredningen från två olika synpunkter. För det första kan man åberopa brottspreventiva skäl: att det finns ett behov av straff- skärpningar för att motverka brottslighet. En sådan motivering byg- ger på ett antagande som kan diskuteras, nämligen att straffskärp- ningar som de aktuella är ett effektivt medel för att förebygga brott. För det andra kan man hänvisa till mer normativa skäl: att minskad särbehandling av unga lagöverträdare framstår som rimligt och rätt- vist, dvs. att unga lagöverträdare förtjänar strängare straff.1 I direkti- 
  
 1När det gäller normativa skäl finns därutöver en sorts argument för särbehandling av unga lagöverträdare – dvs. ett argument mot de lagändringar som föreslås – som kanske inte ome- delbart kopplar till vad som framstår som rättvist, men som trots det relaterar till vad som kan uppfattas som rätt och rimligt. Ett bärande skäl för särbehandling i sin egen rätt är att unga personer i större utsträckning än äldre personer riskerar att på olika sätt ta skada av bestraff- ning. 
  
 366 
  
 SOU 2024:39 
  
 Särskilda yttranden 
  
 ven anförs båda dessa slags skäl, även om det ibland finns en glidning som vid första påseende kan göra det svårt att hålla isär dem. 
  
 Kan lagändringarna förebygga brott? 
  
 Som framförs i direktiven har vi en oroande och exceptionell situa- tion i Sverige när det gäller gängrelaterad brottslighet. Även om den generella trenden när det gäller ungdomsbrottsligheten verkar vara avtagande, så finns det flera tecken på att allt fler unga lagöverträdare begår allvarliga brott i gängsammanhang. Utvecklingen utgör ett mycket allvarligt problem som kräver samhällets uppmärksamhet. Det är däremot en annan fråga om en generellt ökad straffrättslig repression är rätt verktyg för att komma till rätta med problemet. 
  
 Det är rimligt att det följer en reaktion på brott – vare sig lag- överträdaren är ung eller äldre. Dock är det en felaktig bild att sam- hället i nuläget inte skulle reagera när unga personer begår brott. Den brottslighet som begås av  
 15–17-åringar 
  i en gängkontext är i många fall av allvarligt slag och föranleder därför redan idag – trots rådande särbehandling – relativt sett ingripande påföljder. Vidare behandlas lagöverträdare som har fyllt 18 men inte 21 år och döms för allvarlig brottslighet – t.ex. rån eller grovt olaga hot – numera som andra vux- na lagöverträdare (jfr 29 kap. 7 § tredje stycket brottsbalken). Som utredningen konstaterar har vi dessutom, till följd av andra lagstift- ningsärenden, skäl att inom en nära framtid vänta en generellt höjd repressionsnivå bl.a. i form av skärpningar av straffskalor och en skärpt syn på flerfaldig brottslighet. Därutöver aktualiseras na- turligtvis sociala insatser när unga personer begår brott – brottslig verksamhet utgör bl.a. ett av rekvisiten för omhändertagande med stöd av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (jfr 3 § första stycket). 
  
 I vissa enskilda fall kan en ingripande straffrättslig påföljd säkert tjäna till att bryta en kriminell bana och i vissa andra fall kan man peka på att en påföljd momentant fyller ett behov av inkapacitering 
  
 –att en brottsbenägen individ ”hålls borta från gatan”. Ur ett mer generellt och långsiktigt perspektiv är det dock vanskligt att räkna med brottsförebyggande effekter av en höjd straffnivå, vare sig det man ser framför sig är s.k. allmänprevention (avskräckning/moral- uppfostran) eller s.k. individualprevention (inkapacitering/rehabili- 
  
 367 
  
 Särskilda yttranden 
  
 SOU 2024:39 
  
 tering). Att man i allmänhet inte kan vänta sig minskad brottslighet av strängare straff framgår av ett mer eller mindre obestritt forsk- ningsläge, som även har konstaterats i flera statliga utredningar (se t.ex. SOU 2008:85, s. 255 ff. och SOU 2014:18, s. 136). I synnerhet när det gäller unga lagöverträdare finns därutöver visst forsknings- mässigt stöd för att ökad repression – framför allt i form av frihets- berövande påföljder – kan ha en direkt kontraproduktiv effekt, i det avseendet att den ökar risken för återfall i brott (se bl.a. SOU 2018:85 s. 207 f. och 261). 
  
 En viktig aspekt att beakta är att en övervägande majoritet av de  
 15–20-åriga 
  lagöverträdare som skulle träffas av de föreslagna lag- ändringarna saknar koppling till gängrelaterad brottslighet. En stor andel av alla unga lagöverträdare begår en eller ett par relativt sett mindre allvarliga brott för att sedan inte återfalla. Att undvika onö- diga repressionsökningar för denna grupp var skälet till att 29 kap. 7 § brottsbalken efter den senaste lagändringen gavs den nuvarande utformningen som innebär att  
 18–20-åringar 
  fortfarande omfattas av en reduktion när det handlar om mindre allvarlig brottslighet (jfr prop. 2021/22:17, s. 29 f.). Utredningens förslag innebär alltså att reduktionen helt tas bort för denna grupp och att straffmätningen för samtliga  
 15–17-åriga 
  lagöverträdare skärps väsentligt. Personer i åldern  
 15–20 
  år befinner sig i en formativ period i livet och det finns en påtaglig risk att strängare påföljder bidrar till en ogynnsam ut- veckling. En ingripande bestraffning kan verka stigmatiserande, för- stärka ett utanförskap och bekräfta en kriminell identitet. 
  
 Är lagändringarna rättvisa? 
  
 Alldeles oavsett vad man tror om brottspreventiva effekter är det alltså möjligt att efterfråga stränga straff av rena rättviseskäl. Det kan t.ex. anses att brottsoffer behöver en ingripande påföljd för att få upprättelse, eller att det finns ett slags egenvärde i att samhället mar- kerar kraftfullt mot brottslighet och därigenom kommunicerar klan- der. I den mån stränga straff rent faktiskt gör mer skada än nytta och ökar risken för återfall, kan det här finnas en målkonflikt. Särbe- handlingen av unga lagöverträdare kan beskrivas i termer av ett av- steg från proportionalitetsprincipen – dvs. grundsatsen att brottets svårhet ska bestämma straffets stränghet. Regeringen verkar vara 
  
 368 
  
 SOU 2024:39 
  
 Särskilda yttranden 
  
 inne på en sådan linje i direktiven, bl.a. när den uttalar att ”reaktionen på allvarlig brottslighet blir alltför begränsad och inte står i propor- tion till brottslighetens allvar” och ”att utdömda straff inte tillräck- ligt återspeglar brottslighetens allvar” (dir. 2023:112 s. 4 och 8). 
  
 Särbehandlingen måste dock inte uppfattas som ett undantag från intresset av proportionalitet. Tvärtom kan den ses som ett utflöde av principen. Brottets svårhet är nämligen lika mycket en funktion av graden skuld som av graden skada. Barn och unga myndiga befin- ner sig i utveckling. Det är allmänt känt att unga personer i jämfö- relse med äldre personer generellt sett har en begränsad impulskon- troll, är sämre på att överblicka konsekvenserna av handlingar och är mer benägna att utsätta sig själva och andra för risker. Ett annat sätt att uttrycka saken är att unga personer har en outvecklad ansvarsför- måga. Att det förhåller sig så är en viktig anledning till att alla moderna rättsordningar föreskriver en lägsta ålder under vilken lag- överträdare inte kan straffas eller hållas ansvariga för brott (i många system anses barn under en viss ålder vara otillräkneliga). Psykolo- gisk och neurologisk forskning visar att denna nedsatta förmåga hos unga personer i allmänhet består upp i  
 20-årsåldern 
  (se SOU 2018:85 185 ff.). Om en ung och en äldre person begår var sitt brott, som objektivt sett är lika svåra, kan alltså den yngre personen på grund av sin begränsade ansvarsförmåga betraktas som något mindre klander- värd och därmed något mindre förtjänt av straff. Det går alltså ut- märkt att förstå det så att reduktionen enligt 29 kap. 7 § brottsbal- Hernandez bygger på proportionalitetsprincipen och egentligen utgör ett slags straffvärdeskäl (jfr f.ö. 29 kap. 3 § första stycket 3 brottsbal- Hernandez). 
  
 Det ska dock framhållas att vilka hänsyn som bör tas till unga personers begränsade förutsättningar i dessa avseenden är en subjek- tiv fråga. Reduktionen är schematisk och inom gruppen  
 15–20- 
  åringar finns naturligtvis stora individuella variationer; vissa ton- åringar har en väl utvecklad ansvarsförmåga. Motsatsvis finns indivi- duella variationer bland de lagöverträdare som har fyllt 21 år och inte åtnjuter någon reduktion; inom denna grupp har vissa individer tveklöst en lika nedsatt ansvarsförmåga som en genomsnittlig ton- åring. Man kan diskutera vilket genomslag den begränsade ansvars- förmågan ska ges och vid vilken ålder gränsen bör dras. Det vore dock alltså fel att säga att ungdomsreduktionen nödvändigtvis måste ses som ett avsteg från intresset att det råder proportionalitet mellan 
  
 369 
  
 Särskilda yttranden 
  
 SOU 2024:39 
  
 brott och straff. Vidare kan som sagt konstateras att det finns stöd i forskningen för en generellt sett nedsatt ansvarsförmåga upp till den ålder vid vilken särbehandling kan komma i fråga enligt 29 kap. 7 § brottsbalken i dess nuvarande form. 
  
 Ytterligare en typ av argument för lagändringar som framförs i direktiven (och som i lika delar kan anses grunda sig på preventions- och rättviseskäl) är att den nuvarande ordningen riskerar ”att under- gräva straffsystemets trovärdighet och legitimitet” (dir. 2023:112 s. 4). Påståendet framstår som en smula spekulativt och det kan tyckas saknas tecken på att straffsystemets legitimitet verkligen skulle vara i fara. Till exempel rankas domstolar högt i undersök- ningar av allmänhetens förtroende för olika institutioner. Hur som helst torde det vara väsentligt viktigare för att upprätthålla systemets trovärdighet – än att straffen ligger på en viss nivå – att den verksam- het som rättsväsendets myndigheter bedriver är effektiv; att resurser allokeras till att så många brott som möjligt kan upptäckas, utredas och leda till lagföring. 
  
 Andra åtgärder behövs för att motverka brottslighet 
  
 Jag vill betona att mina ställningstaganden i detta yttrande inte ska tolkas som att jag förringar den mycket oroande utveckling som det innebär att unga personer i allt större utsträckning begår allvarliga brott. Gängbrottsligheten i allmänhet och unga personers inbland- ning i synnerhet, är ett exceptionellt och allvarligt samhällsproblem. En sådan situation väcker med rätta starka känslor och bidrar till en upplevelse av att något behöver göras. Det är dock fel att låta ett i och för sig exceptionellt och allvarligt läge motivera resurskrävande och repressiva åtgärder som inte är verkningsfulla för att komma till rätta med problemet, och som kanske rent av riskerar att göra det värre. Kort sagt: om man har en hammare nära till hands är det fres- tande att börja betrakta alla problem som spikar. Vi borde inte falla för den frestelsen. För att på riktigt motverka brottslighet krävs som bekant långsiktiga reformer och åtgärder på en mängd andra områ- den än straffrättens. 
  
 370 
  
 SOU 2024:39 
  
 Särskilda yttranden 
  
 Särskilt yttrande av experten Smith 
  
 Min uppfattning är att statistik och forskning är tydlig gällande: 
  
 •Att det inte sker någon ökning av barns brottslighet i Sverige för- utom för de allra grövsta brotten. 
  
 •Att de allra flesta barn som begått brott inte fortsätter att begå nya brott. 
  
 Utredningen föreslår i detta läge en kraftig och generell minskning av straffreduktionen för alla barn som lagförs för brott. Min uppfatt- ning är att förslaget skulle innebära negativa konsekvenser för de på- verkade barnens utveckling och riskera skapa en ökning i barnbrotts- lighet. Utredningens direktiv fastslår att en minskad betydelse av ålder ska föreslås vid straffmätning av barn, men nuvarande förslag är mer kraftfullt än direktivet kräver. 
  
 Utifrån ovanstående anser jag att det inte finns tillräckliga argu- ment för förändringarna som föreslås gällande minskad straffreduk- tion för barn. 
  
 371 
  
 Särskilda yttranden 
  
 SOU 2024:39 
  
 Särskilt yttrande av experten 
  
 Washington 
  
 Till att börja med vill jag framhålla att jag delar uppfattningen att utvecklingen i Sverige på senare tid, där barn och ungdomar allt längre ner i åldrarna begår ett ökat antal mycket grova brott, är syn- nerligen allvarlig. Det är högst angeläget att denna utveckling, där barn är såväl förövare som offer, kan stävjas. Med det sagt vill jag genom detta yttrande ändå peka på några problem jag sett i utred- ningens arbete och förslagen i delbetänkandet. 
  
 I direktiven ges utredaren i uppdrag att ta fram förslag som i stor utsträckning redan är definierade till sitt innehåll, medan övervägan- den om i vilken utsträckning förslagen motsvarar ett tydligt behov av en åtgärd eller om de kan förväntas erbjuda en relevant lösning efterfrågas endast i begränsad mån. Detta är problematiskt eftersom underlaget från en utredning fyller en viktig funktion i berednings- processen vid framtagandet av ny lagstiftning.1 
  
 Utgångspunkten för en förändring bör vara att det finns ett kon- staterat behov, liksom att syftet med en ändring kan förväntas till- godose det identifierade behovet. Utredningens begränsade analys av hur barns och ungas brottlighet i dag ser ut, exempelvis i fråga om åldrar, brottstyper, sammanhang och påföljder, och av vilka behov av förändring som det utifrån en konstaterad verklighetsbild kan fin- nas samt vilka resultat som ändringar kan förväntas leda till, är därför enligt min uppfattning bekymmersam. Betänkandet inkluderar inte heller några mer utförliga redogörelser för eller resonemang kring forskning när det gäller konsekvenser för barn i det straffrättsliga systemet, till exempel i fråga om vad (strängare) straffrättsliga på- följder kan betyda för ett barns utveckling eller risken för återfall och eventuella skillnader beroende på sammanhang.2 
  
 Jag instämmer som framgått ovan i att utvecklingen i Sverige, där barn och unga dras in i grov brottslighet och i kriminella nätverk, är 
  
 1Det är i och för sig inte givet att en utredning, trots direktivens utformning, bör anses för- hindrad att sätta efterfrågade förslag i ett relevant sammanhang och göra en egen bedömning av vilka resultat ändringarna kan komma att leda till. I Ds 2022:22 Bättre konsekvensutred- ningar framhålls att det, även om de politiska förutsättningarna endast medger att ett visst handlingsalternativ föreslås, kan finnas ett värde för remissinstanser, allmänheten och andra aktörer att konsekvenserna av beslutet belyses så allsidigt som möjligt och att alternativa för- slag redovisas (s. 75). Jag är dock medveten om att det för en utredning inte alltid framstår som ett givet sätt att arbeta på när direktiven är skarpa och tiden knapp. 
  
 2Jfr även FN:s kommitté för barnets rättigheters Allmänna kommentar nr 24 (2019) om bar- nets rättigheter i det straffrättsliga systemet, se särskilt p. 2 och 76. 
  
 372 
  
 SOU 2024:39 
  
 Särskilda yttranden 
  
 synnerligen allvarlig. Att det behöver vidtas åtgärder med anledning av detta är uppenbart. Kanhända bör dessa innefatta förändringar på straffrättens område, även om mycket talar för att det i ännu högre grad handlar om insatser av andra slag – inte minst förebyggande och rehabiliterande. Att det kan finnas anledning att anlägga ett sträng- are synsätt i förhållande till viss allvarlig brottslighet som begås av barn och unga betyder emellertid inte nödvändigtvis att det gäller all brottslighet som begås av barn och unga.3 I direktiven understryks upprepat problemen med barn och unga som begår allvarliga brott och kopplingar till kriminella nätverk, men det framgår inte att ung- domsbrottsligheten i stort skulle ha förändrats i negativ riktning på ett sätt som motiverar ingripande förändringar. De utgångspunkter som utredningen arbetat utifrån får ändå i hög grad till följd att alla barn dras över samma kam, oavsett behovet och konsekvenserna. 
  
 Jag saknar sålunda – framför allt i förhållande till förslagen som handlar om en förändrad ungdomsreduktion och i synnerhet för barn i åldrarna  
 15–17 
  år – både en tydligare beskrivning av behovet av förändring i förhållande till olika målgrupper och på vilket sätt ändringarna kommer att möta detta behov, och en mer utförlig re- dogörelse för vilka konsekvenser de föreslagna ändringarna i övrigt kan komma att få för de barn som berörs. FN:s konvention om bar- nets rättigheter är numera lag i Sverige och av den följer bland annat att vid alla åtgärder som rör barn ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa (artikel 3). En sådan prövning, där bar- nets bästa ska tillmätas särskild vikt, utesluter inte att andra intressen kan bedömas vägra tyngre, men intressekonflikter behöver identifie- ras och synliggöras och avvikelser från vad som bedöms vara barnets bästa måste motiveras. Detta gäller även vid lagstiftningsarbete.4 Sammanfattningsvis är det min uppfattning att begränsningen av självständiga analyser och ställningstaganden i utredningsarbetet försämrar förutsättningarna för den fortsatta beredningen av ären- det. Det begränsade underlaget för kommande beslut kan innebära 
  
 3Jfr överväganden i SOU 2018:85 Slopad straffrabatt för unga myndiga. 
  
 4I prop. 2017/18:186 Inkorporering av FN:s konvention om barnets rättigheter anför rege- ringen att kommittéväsendet har en viktig funktion när det gäller att föra in kunskap och olika perspektiv i det politiska systemet och att ta fram underlag för regeringens beslut inom olika områden. Om barnets rättigheter beaktas redan på utredningsstadiet och synliggörs i betän- kanden, kan det bidra till att fördjupa diskussionen om de framlagda förslagen och ge ett bättre underlag inför det efterföljande lagstiftningsarbetet. FN:s kommitté för barnets rättigheter har också rekommenderat Sverige att säkerställa att konsekvensanalyser med utgångspunkt i barns rättigheter är en integrerad del av utredningar som föregår ny lagstiftning, se  
 CRC/C/SWE/CO/6–7 
  p 6 (b). 
  
 373 
  
 Särskilda yttranden 
  
 SOU 2024:39 
  
 risk för att förslagen i delar slår alltför hårt eller med tveksamt resul- tat, och detta i ett sammanhang där en rad repressiva åtgärder redan genomförts och fler är på gång.5 
  
 5Jfr även FN:s kommitté för barnets rättigheters rekommendation till Sverige  
 CRC/C/SWE/CO/6–7, 
  p  
 44–45. 
  
 374 
  
 Bilaga 1 
  
 Kommittédirektiv 2023:112 
  
 Skärpta regler för unga lagöverträdare 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 6 juli 2023 
  
 Sammanfattning 
  
 En särskild utredare ges i uppdrag att överväga och föreslå ändringar av den straffrättsliga särbehandlingen av unga lagöverträdare. 
  
 Utredaren ska bl.a. 
  
 •överväga och, om lämpligt, lämna förslag på en sänkning av straff- myndighetsåldern, 
  
 •föreslå ändringar som innebär att lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år behandlas som andra myndiga vid straffmätningen, 
  
 •föreslå ändringar som innebär att ålder ges minskad betydelse vid straffmätningen för unga lagöverträdare i åldern  
 15–17 
  år, 
  
 •föreslå en ny påföljd – utvidgad ungdomsövervakning – som är mer ingripande och innefattar en utvidgad verktygslåda med fler kontrollmöjligheter, 
  
 •föreslå skärpta regler om undanröjande av en särskild ungdoms- påföljd och bestämmande av ny påföljd, 
  
 •föreslå hur Kriminalvården kan involveras vid vård och andra åt- gärder inom ramen för ungdomsvård eller ungdomstjänst, och 
  
 •överväga och föreslå hur Kriminalvården i någon form kan invol- veras i vissa fall vid vård med stöd av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga som sker på grund av den unges brottsliga verksamhet. 
  
 375 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2024:39 
  
 Arbetet ska genomsyras av ett barnrätts- och ungdomsperspektiv och förslagen ska vara proportionerliga. De förslag som lämnas ska utformas i överensstämmelse med FN:s konvention om barnets rättig- heter (barnkonventionen). Förslagen ska utformas så att tröskeleffek- ter undviks vid påföljdsbestämningen. 
  
 Uppdraget ska redovisas senast den 10 januari 2025. 
  
 Unga lagöverträdare särbehandlas i straffsystemet 
  
 Unga lagöverträdare särbehandlas sedan länge i straffrättsligt hänse- ende. Detta gäller särskilt åldersgruppen  
 15–17 
  år. Särbehandlingen sker vid både straffmätningen och valet av påföljd. Ett skäl till denna ordning är att unga typiskt sett inte anses ha nått sådan mognad och ansvarsförmåga att de bör behandlas som vuxna. De anses också sär- skilt känsliga för de konsekvenser som straffrättsliga ingripanden kan leda till och sådana ingripanden kan motverka unga lagöverträdares återanpassning i samhället och leda till att de fostras in i en kriminell livsstil och därmed öka risken för återfall. Den som är under 15 år får inte dömas för brott och är alltså inte straffmyndig (1 kap. 6 § brottsbalken). 
  
 Vid straffmätningen innebär den straffrättsliga särbehandlingen att om någon har begått ett brott innan han eller hon fyllt 21 år ska dennes ungdom beaktas särskilt i mildrande riktning (29 kap. 7 § brottsbalken). Det kallas ibland för ungdoms- eller straffreduktion. I den juridiska litteraturen och praxis har det utvecklats riktlinjer för hur reduktionen bör göras. I princip blir det fråga om en allt större straffnedsättning ju yngre lagöverträdaren är. Även om reduktionen inte bör ske helt schematiskt, tillämpas som en allmän utgångspunkt kvotdelar av straffvärdet enligt en fallande skala utifrån ålder. Enligt den ordningen reduceras straffvärdet för t.ex. en  
 15-åring 
  till en femte- del av det värde som gällt för en vuxen lagöverträdare, för en  
 16-åring 
  till en fjärdedel och för en  
 17-åring 
  till en tredjedel. 
  
 Genom lagändringar som trädde i kraft i januari 2022 slopades straff- reduktionen för unga myndiga vid allvarlig brottslighet (prop. 2021/ 22:17 Slopad straffrabatt för unga myndiga vid allvarlig brottslighet). Ändringen innebär att om någon som är  
 18–20 
  år har begått ett brott, och det för brottet inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse i ett år, ska hans eller hennes ungdom inte beaktas särskilt vid straff- 
  
 376 
  
 SOU 2024:39 
  
 Bilaga 1 
  
 mätningen. Detsamma ska gälla om brottets straffvärde uppgår till fängelse i ett år eller mer (29 kap. 7 § tredje stycket brottsbalken). Vid allvarlig brottslighet behandlas således den som är  
 18–20 
  år som andra myndiga lagöverträdare vid straffmätningen. 
  
 För lagöverträdare under 18 år bestäms påföljden normalt till någon av de särskilda ungdomspåföljderna eller böter. Syftet med de sär- skilda ungdomspåföljderna är att motverka riskfaktorer som kan leda till återfall i brottslighet. De särskilda ungdomspåföljderna är ung- domsvård, ungdomstjänst, ungdomsövervakning och sluten ungdoms- vård. Fängelse får väljas som påföljd för den som begått brott före 18 års ålder endast om det finns synnerliga skäl. Om domstolen an- ser att det finns sådana skäl ska påföljden i stället för fängelse bestäm- mas till sluten ungdomsvård på viss tid, om inte särskilda skäl talar mot det. För brott som någon begått innan han eller hon fyllt 18 år får det vidare inte dömas till svårare straff än fängelse i tio år. Om fängelse på längre tid och på livstid är föreskrivet för brottet eller om det följer av 26 kap. 2 § brottsbalken får det dömas till fängelse i högst fjorton år (29 kap. 7 § andra stycket). En utredare har för när- varande i uppdrag att göra en översyn av regleringen om frihets- berövande påföljder för unga lagöverträdare under 18 år och föreslå lämpliga förändringar (se dir. 2021:99). 
  
 De särskilda ungdomspåföljderna är i princip förbehållna personer som inte fyllt 18 år vid tidpunkten för brottet. Ungdomsvård får dock användas som påföljd även för den som har begått brott efter det att han eller hon fyllt 18 år, om det finns särskilda skäl för det. Ung- domstjänst eller ungdomsövervakning är förbehållna dem som inte fyllt 18 år vid tiden för brottet men kan vid särskilda skäl väljas även om domen meddelas efter att personen fyllt 18 år. Den som fyllt 21 år när domen meddelas får inte dömas till ungdomsvård, ungdomstjänst eller ungdomsövervakning. Även påföljden sluten ungdomsvård för- utsätter att den unge var under 18 år vid tidpunkten för brottet. 
  
 Barnkonventionen har sedan den 1 januari 2020 ställning som svensk lag. Enligt barnkonventionen ska det som bedöms vara barnets bästa beaktas i första hand vid alla åtgärder som rör barn (artikel 3.1). Varje barn som misstänks eller åtalas för eller befunnits skyldigt att ha begått brott har enligt konventionen rätt att behandlas på ett sätt som främjar barnets känsla av värdighet och värde, som stärker barnets respekt för andras mänskliga rättigheter och grundläggande friheter och som tar hänsyn till barnets ålder och det önskvärda i att 
  
 377 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2024:39 
  
 främja att barnet återanpassas till och tar på sig en konstruktiv roll i samhället (artikel 40.1). Sverige ska bl.a. söka främja inrättandet av myndigheter och institutioner som är speciellt anpassade för barn som misstänks eller åtalas för eller befinns skyldiga till att ha begått brott (artikel 40.3). Olika åtgärder och andra alternativ till anstalts- vård ska finnas tillgängliga för att säkerställa att barn behandlas på ett sätt som är lämpligt för deras välmående och är rimligt med hän- syn både till deras personliga förhållanden och till brottet (artikel 40.4). I artikeln anges bl.a. att en lägsta straffbarhetsålder ska fastställas. 
  
 Uppdraget att föreslå skärpta straffrättsliga reaktioner på barns och ungas brottslighet 
  
 Det finns skäl att se över den nuvarande ordningen 
  
 Synen på brott, brottslingar och samhällets reaktioner på brott är i ständig förändring, precis som samhället i övrigt. Det råder en excep- tionell situation i Sverige när det gäller brottsutvecklingen hos unga lagöverträdare med koppling till gängkriminalitet samt det grova våld som detta för med sig, en konsekvens av att samhället inte i tid för- mått upptäcka denna utveckling eller föreslå tillräckliga åtgärder för att förebygga den. Det är tydligt att det nu krävs ytterligare insatser mot organiserad brottslighet och annan kriminalitet förenad med gängbildning. Organiserad brottslighet i gängmiljö förekommer även bland yngre lagöverträdare och det kan ifrågasättas om den straff- rättsliga särbehandlingen av unga alltigenom är rimligt avvägd sett till utvecklingen av brottsligheten i den gruppen, och om de påfölj- der som används idag är tillräckligt ingripande för att bryta en krimi- nell bana. Det gäller särskilt för unga myndiga men också för yngre personer som begår brott. Tidiga och tydliga reaktioner är viktiga för att markera att samhället inte accepterar brottslighet, inte heller hos unga. En ungdomspåföljd kan också i vissa fall bidra till att åter- föra den unge till ett socialt välfungerande liv. 
  
 Skälen för särbehandling av unga lagöverträdare i åldern  
 15–17 
  år är alltjämt bärande. När även väldigt unga personer i allt större ut- sträckning begår allvarliga brott och förekommer inom ramen för kriminella nätverk finns dock skäl att överväga i vilken omfattning ålder ska beaktas i reducerande riktning vid straffmätningen. Den nu- varande regleringen kan leda till att reaktionen på allvarlig brotts- 
  
 378 
  
 SOU 2024:39 
  
 Bilaga 1 
  
 lighet blir alltför begränsad och inte står i proportion till brotts- lighetens allvar. Det kan ifrågasättas om hänsyn till unga lagöver- trädares bristande mognad och känslighet för ingripanden, ställt mot andra intressen, ges lämpliga proportioner i rättstillämpningen. Vidare riskerar en ordning som innebär att unga lagöverträdare kan begå all- varliga brott och få sina straff kraftigt nedsatta att undergräva straff- systemets trovärdighet och legitimitet. 
  
 Utvecklingen med allvarlig brottslighet längre ner i åldrarna ställer också krav på att ungdomspåföljderna är tillräckligt trovärdiga och ingripande. Ungdomsövervakning – som Kriminalvården ansvarar för – infördes som ny påföljd för unga lagöverträdare i början av 2021 (prop. 2019/20:118 Ungdomsövervakning). Syftet var att införa en påföljd som skulle väljas vid allvarlig brottslighet och i graverande åter- fallssituationer där ungdomsvård och ungdomstjänst inte ansågs till- räckligt ingripande. När påföljden infördes angavs att en utvärdering av påföljden skulle genomföras när den varit i kraft en tid. Sett till det ökade behovet av trovärdiga och ingripande påföljder även för de yngsta lagöverträdarna bör ungdomsövervakning nu ses över. 
  
 Ansvaret för barn och unga som begått brott delas mellan social- nämnden, Statens institutionsstyrelse (SiS) och Kriminalvården. För påföljderna ungdomsvård och ungdomstjänst ansvarar i huvudsak socialnämnden. I och med införandet av ungdomsövervakning har en del av ansvaret för barn och unga som begår grova brott flyttats till staten. Det pågår också flera utredningar som har till uppgift att lämna förslag som syftar till att öka statens ansvar för barn och unga som begår brott eller har hamnat i eller befinner sig i riskzonen för att hamna i en kriminell livsstil. En utredning har t.ex. i uppdrag att lämna förslag om inrättandet av s.k. ungdomskriminalitetsnämnder med ett statligt huvudmannaskap (dir. 2022:106). Syftet är att åstad- komma tydligare åtgärder från samhället när barn och unga har ham- nat i en kriminell bana och samtidigt möjliggöra tidigare, tillräckliga och mer samordnade insatser för att förebygga fortsatt kriminalitet. Regeringen anser dock att det finns anledning att överväga ytter- ligare förändringar i syfte att låta staten ta ett större ansvar för unga som begår brott. 
  
 Även barn under 15 år utnyttjas och involveras i kriminella miljöer. Samhället måste kunna reagera med adekvata åtgärder även mot sådan brottslighet och ha rätt verktyg för att kunna bryta en kriminell livs- stil i tid. 
  
 379 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2024:39 
  
 Sammantaget finns skäl att se över och ändra de straffrättsliga reaktionerna på barns och ungas brottslighet i flera avseenden samt att överväga om straffmyndighetsåldern bör sänkas. 
  
 Sänkt straffmyndighetsålder 
  
 Yngre barn saknar fullt utvecklad ansvarsförmåga och det är därefter en gradfråga när unga personer är så utvecklade att de kan anses mogna att ta ansvar för sina handlingar. I praktiskt taget alla rättsordningar jämställs barn som inte är straffmyndiga med otillräkneliga personer, dvs. de anses inte ha relevant förmåga att förstå den fulla innebörden av sina handlingar eller kontrollera sitt beteende efter en sådan insikt. I Sverige kan barn under 15 år i juridisk mening begå brott, men straffmyndighetsåldern är 15 år, vilket innebär att ingen får åtalas, lagföras eller dömas till påföljd för ett brott som han eller hon begått före 15 års ålder (1 kap. 6 § brottsbalken). Om ett barn misstänks ha begått brott före 15 års ålder och det är fråga om mycket allvarlig brottslighet kan i vissa fall en prövning av huruvida den unge har begått brottet ske i domstol (38 § lagen [1964:167] med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare). Den 1 juli 2023 trädde nya regler i kraft som innebär att skuldfrågan när den som misstänks för brott är under 15 år i fler fall ska prövas i domstol (se prop. 2022/23:78 Förbättrade åtgärder när barn misstänks för brott). 
  
 Vid vilken ålder ett barn kan dömas för brott varierar mellan olika rättsordningar. Att en ung lagöverträdare kan straffas innebär inte att personen har fullt utvecklad ansvarsförmåga eller att samtliga påföljder som kan användas för vuxna lagöverträdare blir möjliga att tillämpa. I artikel 40.3 i barnkonventionen anges att en konventions- stat ska fastställa en lägsta straffbarhetsålder. Vilken den åldern ska vara framgår inte av artikeln utan lämnas till respektive stat att av- göra. FN:s kommitté för barnets rättigheter (barnrättskommittén) har i sin allmänna kommentar om barnets rättigheter i det straffrätts- liga systemet pekat på att den vanligaste straffbarhetsåldern inter- nationellt är 14 år och att den inte bör vara lägre, se Allmän kom- mentar nr 24 (2019) om barnets rättigheter i det straffrättsliga systemet. Barnrättskommittén har i sina sammanfattande slutsatser och rekom- mendationer till Sverige 2023 uttalat sig om frågan om sänkt straff- myndighetsålder. Rekommendationerna är inte rättsligt bindande 
  
 380 
  
 SOU 2024:39 
  
 Bilaga 1 
  
 och straffmyndighetsåldern inom Europa varierar. Den svenska straff- myndighetsåldern bör vara anpassad till svenska förhållanden. 
  
 Ett flertal motioner om sänkt straffmyndighetsålder har under senare år behandlats av riksdagen. Samtliga har avstyrkts med moti- veringen att den nuvarande straffmyndighetsåldern är väl avvägd (se t.ex. bet. 2021/22:JuU27, rskr. 2021/22:273). På senare tid har polisen vittnat om att allt yngre personer påträffas, såväl som offer som gär- ningsmän, i samband med grova våldsbrott och kriminella nätverks- uppgörelser. Genom att använda sig av yngre personer som utförare kan äldre kriminella skydda sig själva för exponering och straff. Barn som inte är straffmyndiga utför i stället de grova brotten. I en rap- port om kriminella nätverk i polisregion Stockholm uppges att en majoritet av de aktiva nätverken involverar personer under 16 år i sin brottsliga verksamhet och att det sker i större utsträckning än vad som tidigare varit känt (Kriminella nätverk inom den organiserade brottsligheten i region Stockholm, Polismyndigheten 2021). En sänk- ning av straffmyndighetsåldern kan behövas för att samhällets reak- tion på sådan brottslighet ska vara tillräcklig. En sänkning av straff- myndighetsåldern skulle även kunna innebära en möjlighet att fånga upp dessa barn tidigare och sätta in rätt åtgärder snabbt. Möjligheten att få ett barn att bryta med en kriminell livsstil är större ju tidigare åtgärder sätts in. Att bryta en kriminell livsstil är viktigt för de barn som utnyttjas av kriminella nätverk, men också för att försvåra gängens rekrytering. Det finns därför skäl att överväga en sänkning av straff- myndighetsåldern. Konsekvenser av att sänka straffmyndighetsåldern 
  
 –t.ex. för brottsligheten – bör analyseras och beaktas. I detta sam- manhang kan det vara värdefullt att undersöka om det finns lagstift- ning och erfarenheter på området i andra jämförbara länder som kan tas till vara. 
  
 Om en sänkning av straffmyndighetsåldern föreslås behöver olika modeller för hur straffmätning och påföljdsval för lagöverträdare under 15 år bör ske övervägas. Vidare krävs en analys av vilka föränd- ringar som en sådan ordning skulle förutsätta i annan lagstiftning, t.ex. i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lag- överträdare och i de socialrättsliga och rättspsykiatriska regelverken. 
  
 381 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2024:39 
  
 Utredaren ska därför 
  
 •överväga och, om lämpligt, lämna förslag på en sänkt straffmyn- dighetsålder, och 
  
 •om en sänkt straffmyndighetsålder föreslås, lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 Avskaffad straffreduktion för unga myndiga 
  
 Myndighetsåldern i Sverige är 18 år. Myndighetsåldern har betydelse för såväl vilket ansvar en person har för sina handlingar som hans eller hennes rättigheter och skyldigheter i olika avseenden. I flera länder som kan jämföras med Sverige är vidare åldersgränsen 18 år för- hållandevis allmänt använd för att skilja mellan barn och vuxna i straff- rättsligt hänseende. Den åldersgränsen anges också i barnkonventio- nen för när en person ska betraktas som barn i konventionens mening. 
  
 Det kan med fog hävdas att påföljdsbestämningen för lagöver- trädare i åldersgruppen  
 18–20 
  år bör vara densamma som för andra myndiga lagöverträdare. Riksdagen har tillkännagett för regeringen att det finns skäl att avskaffa straffrabatten för unga lagöverträdare mellan 18 och 21 år vid återfall i brott (bet. 2019/20:JuU30 punkt 14, rskr. 2019/20:177) och att regeringen ska återkomma med ett lagför- slag som innebär att straffrabatten för unga myndiga lagöverträdare ska slopas för samtliga brott (bet. 2021/22:JuU5 punkt 4, rskr. 2021/ 22:36 och bet. 2021/22:JuU27 punkt 17, rskr. 2021/22:273). I januari 2022 slopades straffreduktionen för unga myndiga vid allvarlig brotts- lighet. Det finns nu skäl att gå vidare och avskaffa straffreduktionen för gruppen  
 18–20 
  år helt. Effekterna av att straffreduktionen av- skaffas behöver belysas, även med beaktande av annat pågående lag- stiftningsarbete, t.ex. den utredning som inom kort ska tillsättas för att göra en större översyn av straffskalorna och påföljdssystemet. 
  
 Utredaren ska därför 
  
 •föreslå ändringar som innebär att straffreduktionen för lagöver- trädare i åldersgruppen  
 18–20 
  år avskaffas, och 
  
 •lämna de författningsförslag som behövs. 
  
 382 
  
 SOU 2024:39 
  
 Bilaga 1 
  
 Förändrad straffreduktion för lagöverträdare i åldern  
 15–17 
  år 
  
 Unga lagöverträdares särskilda behov måste ställas mot straffsyste- mets krav på tydliga och tillräckligt ingripande påföljder samt den grundläggande utgångspunkten vid påföljdsbestämningen att brottets straff ska stå i proportion till dess allvar. Den nuvarande ordningen för straffrättslig särbehandling av unga lagöverträdare i åldersgrup- pen  
 15–17 
  år innebär att det vid påföljdsbestämningen i vissa fall tas för stor hänsyn till den tilltalades ålder på bekostnad av att utgångs- punkten för reaktionen ska vara hur svårt brottet är. Det medför att utdömda straff inte tillräckligt återspeglar brottslighetens allvar och inte innefattar en tillräckligt kraftfull reaktion. Unga som begår brott måste mötas av konsekventa och trovärdiga reaktioner. Det är viktigt att åtgärderna kommer tidigt och är tydliga för att förhindra att unga fastnar i kriminalitet. Det finns därför även behov av för- ändringar av den straffrättsliga särbehandlingen av unga lagöverträ- dare i åldersgruppen  
 15–17 
  år. Förändringarna ska syfta till att minska straffreduktionen för unga lagöverträdare och även begränsa tröskel- effekter. I detta sammanhang kan det vara värdefullt att undersöka om det finns lagstiftning och erfarenheter på området i andra jäm- förbara länder som kan tas till vara. 
  
 Ungdomsreduktionsutredningen hade i uppdrag att överväga och föreslå ändringar beträffande den straffrättsliga särbehandlingen av lagöverträdare i åldersgruppen  
 18–20 
  år. I uppdraget ingick även att analysera konsekvenserna av en sådan ordning, bl.a. i fråga om tröskel- effekter för lagöverträdare i åldern  
 15–17 
  år. Utredningen presente- rade också olika modeller för straffreduktion för lagöverträdare i åldern  
 15–17 
  år och analyserade de olika modellernas för- och nack- delar (SOU 2018:85 Slopad straffrabatt för unga myndiga). Dessa modeller kan tjäna som utgångspunkt för övervägandena. Utgångs- punkten för utredarens arbete bör dock vara att straffreduktionen ska minskas även för de yngsta straffmyndiga. De remissynpunkter om tröskeleffekter till följd av att straffreduktionen avskaffas för unga myndiga som bl.a. Polismyndigheten lämnade över Ungdoms- reduktionsutredningens förslag bör beaktas. Likaså kan en ordning som motsvarar den nuvarande för unga myndiga övervägas. Utreda- ren ska hålla sig informerad om och beakta det arbete som pågår inom ramen för den utredning som inom kort ska tillsättas för att göra en större översyn av straffskalorna och påföljdssystemet. 
  
 383 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2024:39 
  
 Påföljdsvalet för unga lagöverträdare är bl.a. beroende av om på- följden i det enskilda fallet bedöms vara tillräckligt ingripande sett till bl.a. brottets straffvärde. Möjligheten att välja en viss påföljd på- verkas således av utfallet av straffmätningen och därmed även av storleken på straffreduktionen. Särskilda överväganden behöver där- för göras beträffande vilken betydelse en förändrad straffreduktion kan få för valet av påföljd för unga lagöverträdare och om det moti- verar någon justering av påföljdernas tillämpningsområde. 
  
 Utredaren ska därför 
  
 •analysera olika modeller för en förändrad straffreduktion för lag- överträdare i åldern  
 15–17 
  år och föreslå ändringar som innebär att ålder ges minskad betydelse vid straffmätningen för dem, 
  
 •överväga vilken betydelse ändringar i straffreduktionen kan ha för regleringen om val av påföljd för unga lagöverträdare i åldern  
 15–17 
  år, och 
  
 •lämna de författningsförslag som behövs. 
  
 Skärpt ungdomsövervakning 
  
 Påföljden ungdomsövervakning infördes i början av 2021. Påföljden ska tillämpas i de fall då varken ungdomsvård eller ungdomstjänst utgör en tillräckligt ingripande straffrättslig reaktion med hänsyn till brottslighetens straffvärde och art samt den unges tidigare brottslig- het. Riksdagen har tillkännagett för regeringen det som utskottet anför om möjligheten att öka omfattningen av en helghemarrest (bet. 2019/20:JuU34 punkt 3, rskr. 2019/20:333 och bet. 2020/21: JuU28 punkt 23, rskr. 2020/21:396). Riksdagen har även tillkännagett för regeringen det som utskottet anför om nya ungdomspåföljder (bet. 2020/21:JuU28 punkt 30, rskr. 2020/21:396). 
  
 Ungdomsövervakning blir aktuellt först när ungdomsvård eller ungdomstjänst inte bedöms tillräckligt ingripande. Ungdomstjänst ska i regel anses vara en tillräckligt ingripande påföljd i fall då det s.k. straffmätningsvärdet, straffvärdet efter beaktande av bl.a. straffreduk- tionen på grund av ålder, inte överstiger sex månaders fängelse. I dessa fall ska påföljden normalt inte bestämmas till ungdomsövervakning om det inte är fråga om en graverande återfallssituation (prop. 2019/ 20:118 s. 42 och 130). Ungdomsvård, eventuellt med böter eller ung- 
  
 384 
  
 SOU 2024:39 
  
 Bilaga 1 
  
 domstjänst som tilläggspåföljd, har företräde framför ungdomstjänst och kan väljas som påföljd i fall då straffmätningsvärdet överstiger sex månader men där det inte finns synnerliga skäl att döma till fängelse eller sluten ungdomsvård (se rättsfallet NJA 2009 s. 121). Frågan om huruvida ungdomsvård är en tillräckligt ingripande på- följd i sådana fall, eller om det bör dömas till ungdomsövervakning, ska avgöras utifrån omständigheterna i det enskilda fallet, bl.a. genom en jämförelse mellan hur ingripande ungdomsvården och ungdoms- övervakningen skulle vara (se rättsfallet NJA 2022 s. 1071). Det finns anledning att tro att vissa av de unga som i dag döms till ungdoms- tjänst eller ungdomsvård kan ha behov av sådana insatser som ung- domsövervakning innebär. Regeringen anser att barn och unga som begår grova brott eller har kopplingar till kriminella nätverk bör be- mötas med rehabiliterings- och återfallsförebyggande åtgärder som liknar de som används för vuxna kriminella. Det kan ifrågasättas om socialnämndens insatser är tillräckliga. I vissa fall kan ungdomstjänst, ungdomsvård eller ungdomsvård i förening med ungdomstjänst vidare uppfattas som en otillräcklig reaktion på brottsligheten, framför allt ur brottsoffrets perspektiv. Det bör därför övervägas om påföljden ungdomsövervakning bör kunna utdömas i fler fall, t.ex. i vissa fall där påföljden i dag bestäms till ungdomstjänst eller ungdomsvård. 
  
 Det finns vidare skäl att ifrågasätta om dagens reglering av ung- domsövervakning medger ett tillräckligt trovärdigt och ingripande på- följdsalternativ i alla de situationer där påföljden är avsedd att till- lämpas. Mot bakgrund av brottsutvecklingen där fler barn och unga begår upprepad och allvarlig brottslighet och utnyttjas inom krimi- nella nätverk bör det vara möjligt att meddela fler eller mer ingri- pande föreskrifter och vidta fler kontrollåtgärder för att bl.a. säker- ställa att den dömde inte begår brott under verkställigheten och öka möjligheten att förmå den dömde att lämna sin tidigare livsstil. Där- för bör det införas en ny påföljd – utvidgad ungdomsövervakning. Utöver att den nya påföljden ska innebära att verkställigheten blir mer ingripande bör förutsättningarna för att upptäcka om den unge kan misstänkas begå brott under verkställigheten förbättras. Det är inte acceptabelt att en ung person kan fortsätta med kriminell verk- samhet under verkställigheten av ungdomsövervakningen. Det är Kriminalvården som ansvarar för verkställigheten av ungdomsöver- vakningen, och som i första hand ansvarar för verkställighet av på- följder i allmänhet. Det bör därför lämpligen vara Kriminalvården 
  
 385 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2024:39 
  
 som bör förfoga över den utvidgade verktygslåda av kontrollåtgärder som ska följa av denna mer ingripande påföljd. Det kan vara fråga om t.ex. en utökad skyldighet att lämna prover för kontroll av att drog- och alkoholförbudet följs eller att elektronisk övervakning ska kunna användas i större utsträckning. Även andra åtgärder – t.ex. hem- besök – kan övervägas. Vid ökad kontroll finns bättre möjligheter för Kriminalvården att förebygga och upptäcka misstänkt kriminell verksamhet. Misstankar om brott ska anmälas till brottsutredande myndigheter. De brottsutredande myndigheterna har i sin tur till- gång till tvångsmedel, inklusive hemliga tvångsmedel, i enlighet med det straffprocessuella regelverket. Regeringen gav nyligen en utredare i uppdrag att överväga en rad åtgärder i syfte att stärka de brotts- bekämpande myndigheternas möjligheter att förhindra, utreda och lagföra brott som begås av unga personer (dir. 2023:102). 
  
 Det är viktigt att det finns bra förutsättningar för samverkan mellan Kriminalvården och de brottsutredande myndigheterna så att misstankar om att den unge begår brott under verkställigheten fångas upp och utreds. Det bör övervägas om samverkan mellan Kriminal- vården och Polismyndigheten ska utvecklas i detta syfte. 
  
 Utöver införandet av utvidgad ungdomsövervakning finns det an- ledning att överväga om den befintliga påföljden ungdomsövervak- ning bör förstärkas. Vidare finns det skäl att överväga om missköt- samhet i högre grad ska sanktioneras eller sanktioneras hårdare. 
  
 Utredaren ska därför 
  
 •överväga och ta ställning till om påföljden ungdomsövervakning ska kunna användas i fler fall än i dag och om påföljden bör för- stärkas, 
  
 •föreslå en ny påföljd – utvidgad ungdomsövervakning – som är mer ingripande och innefattar en utvidgad verktygslåda med fler kontrollmöjligheter, 
  
 •överväga och ta ställning till om samverkan mellan Kriminal- vården och Polismyndigheten kan utvecklas för att förhindra att den unge begår brott under pågående verkställighet, och 
  
 •lämna de författningsförslag som behövs. 
  
 386 
  
 SOU 2024:39 
  
 Bilaga 1 
  
 Ökade möjligheter att undanröja en ungdomspåföljd 
  
 Om den dömde i väsentlig grad underlåter att göra vad som åligger honom eller henne enligt en föreskrift vid ungdomsvård om att han eller hon ska följa ett ungdomskontrakt eller enligt en dom på ung- domstjänst eller ungdomsövervakning får rätten undanröja den ut- dömda påföljden och bestämma en ny påföljd för brottet. I stället för att undanröja påföljden får dock rätten meddela den dömde en var- ning, om det är en tillräcklig åtgärd (32 kap. 4 § första stycket brotts- balken). Ett undanröjande av ungdomsvård, ungdomstjänst och ung- domsövervakning kan komma i fråga även när verkställigheten av andra skäl inte kommer till stånd eller väsentligen avviker från vad som planerats. Rätten ska då bestämma en ny påföljd (32 kap. 4 § andra stycket). 
  
 Riksdagen har tillkännagett för regeringen att misskötsamhet i högre grad bör leda till att en ungdomsövervakning undanröjs (bet. 2019/20:JuU34 punkt 4, rskr. 2019/20:333 och bet. 2020/21: JuU28 punkt 23, rskr. 2020/21:396). Det finns skäl att se över möj- ligheten att undanröja en ungdomsövervakning och även i övrigt över- väga hur regleringen om undanröjande av en särskild ungdomspåföljd och bestämmande av ny påföljd i 32 kap. 4 § brottsbalken kan stärkas i syfte att skärpa reaktionerna på misskötsamhet och minska möjlig- heterna för en ung lagöverträdare att undandra sig verkställighet. En särskild fråga som bör uppmärksammas är vilken betydelse det bör ha om den som hållit sig undan har hunnit fylla 18 år. Utgångspunk- ten ska vara att den som har hållit sig undan verkställigheten av en ungdomspåföljd och hunnit fylla 18 år ska få en vuxenpåföljd, inte en ny ungdomspåföljd. 
  
 Utredaren ska därför 
  
 •föreslå skärpta regler om undanröjande av en särskild ungdoms- påföljd och bestämmande av ny påföljd, och 
  
 •lämna de författningsförslag som behövs. 
  
 387 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2024:39 
  
 Ytterligare åtgärder för att öka det statliga ansvaret för barn och unga som begår grova brott 
  
 Som konstateras ovan är brottsbekämpning i första hand statens ansvar och flera åtgärder har vidtagits och vidtas nu för att stärka statens ansvar för unga som begår brott. Inom Kriminalvården finns en bred erfarenhet av att hantera personer som har begått brott. Kri- minalvården kan antas ha bra förmåga att hantera och arbeta återfalls- förebyggande med denna grupp. Eftersom Kriminalvården är en stat- lig myndighet finns det vidare anledning att utgå från att de åtgärder som sätts in kommer att vara desamma över hela landet, vilket ökar möjligheterna till enhetlighet. Att ge Kriminalvården större ansvar för unga som begår allvarliga brott är i linje med tillkännagivanden från riksdagen (se bet. 2018/19:JuU13 punkt 28, rskr. 2018/19:192, bet. 2019/20:JuU30 punkt 16, rskr. 2019/20:177, bet. 2020/21:JuU28 punkt 21, rskr. 2020/21:396). 
  
 De förslag som utredaren ska presentera om avskaffad straffreduk- tion för unga myndiga lagöverträdare och en minskad straffreduk- tion för lagöverträdare i åldersgruppen  
 15–17 
  år kommer medföra att antalet fall då ungdomstjänst eller ungdomsvård bedöms vara en tillräckligt ingripande påföljd minskar och att ungdomsövervakning eller en frihetsberövande påföljd döms ut i fler fall. Om utredarens förslag därutöver innebär att påföljden ska kunna bestämmas till ung- domsövervakning även i fall då den unge har begått gärningar med ett lägre straffmätningsvärde innebär det att Kriminalvårdens resur- ser och kompetens i större utsträckning än vad som är fallet i dag kommer att kunna sättas in i ett tidigare skede för unga som begår allvarliga brott. För att utnyttja Kriminalvårdens kompetens bör det därutöver övervägas om Kriminalvården ska bli involverad i någon form även vid socialtjänstens verkställighet av påföljderna ungdoms- vård eller ungdomstjänst. Det kan t.ex. övervägas om Kriminalvården kan bidra med viss programverksamhet inom ramen för dessa påföljder. 
  
 Barn och unga som har begått brott kan i vissa fall bli föremål för vård med stöd av 3 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). I 3 § första stycket LVU anges förutsätt- ningarna för vård på grund av barnets eller den unges eget beteende, de s.k. beteendefallen. Ett beslut om vård kan fattas på grund av att barnet eller den unge utsätter sin hälsa eller utveckling för en påtaglig risk att skadas genom missbruk av beroendeframkallande medel, 
  
 388 
  
 SOU 2024:39 
  
 Bilaga 1 
  
 brottslig verksamhet eller något annat socialt nedbrytande beteende. I paragrafens andra stycke anges att vård också ska beslutas om den som dömts till sluten ungdomsvård enligt 32 kap. 5 § brottsbalken vid verkställighetens slut bedöms vara i uppenbart behov av fortsatt vård för att inte löpa sådan risk som avses i första stycket. Vård enligt LVU utgår från barnets eller den unges behov och syftar till att ge barnet stöd och skydd. Om barnet eller den unge har ägnat sig åt allvarlig brottslighet kan det finnas anledning att låta Kriminalvården bidra även vid sådan vård, t.ex. med viss programverksamhet som är anpassad till barn och unga. Det finns därför anledning att överväga hur Kriminalvården i någon form kan involveras vid vård enligt LVU som sker med stöd av 3 § LVU på grund av den unges brottsliga verksamhet. När sådan samverkan mellan myndigheter övervägs kan frågor om sekretess och personuppgiftsbehandling aktualiseras. Ut- redaren ska i sina överväganden och eventuella förslag utgå från ett vård- och skyddsperspektiv. De förslag som Utredningen om ung- domskriminalitetsnämnder (S 2022:11) lämnar ska beaktas. 
  
 Det kan även finnas andra lämpliga åtgärder – t.ex. i form av myndighetsuppdrag – för att öka statens ansvar för vissa unga som begår allvarliga brott. 
  
 Utredaren ska därför 
  
 •föreslå hur Kriminalvården kan involveras vid vård och andra åt- gärder inom ramen för en utdömd ungdomsvård och ungdoms- tjänst, 
  
 •överväga och föreslå hur Kriminalvården i någon form kan in- volveras i vissa fall vid vård enligt LVU som sker på grund av den unges brottsliga verksamhet, 
  
 •överväga om andra åtgärder bör vidtas för att öka statens ansvar när unga begår allvarliga brott, och 
  
 •lämna de författningsförslag som behövs. 
  
 Konsekvensbeskrivningar 
  
 I uppdraget ingår att överväga vilka följdändringar som behövs i annan lagstiftning, bl.a. regelverket om det internationella straffrättsliga samarbetet. Utredaren ska ha ett barnrätts- och ungdomsperspektiv och ett jämställdhetsperpektiv i de analyser som görs och de förslag 
  
 389 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2024:39 
  
 som lämnas ska vara proportionerliga. I utredarens arbete ska barns och ungas egna erfarenheter och synpunkter beaktas där så är möj- ligt. Utredaren ska också bedöma och redovisa förslagens ekonomiska konsekvenser, konsekvenser för det brottsförebyggande arbetet och konsekvenser i övrigt för enskilda och det allmänna. Särskild vikt ska läggas vid effekter för de olika myndigheterna i rättskedjan, t.ex. Kriminalvården. Effekterna för kommunerna och de myndigheter som arbetar med socialrättsliga insatser, t.ex. Statens institutions- styrelse (SiS), ska också beaktas. I konsekvensbeskrivningen ingår att analysera, beskriva och, när det är möjligt, kvantifiera de samhälls- ekonomiska effekterna av förslagen. Vidare ingår det att analysera och bedöma förslagens kostnadseffektivitet. Om något av förslagen påverkar den kommunala självstyrelsen ska, utöver dess konsekven- ser, också de särskilda avvägningar som gjorts enligt 14 kap. 3 § regeringsformen redovisas. De offentligfinansiella effekterna av för- slagen ska beräknas och om förslagen förväntas leda till offentlig- finansiella kostnader, ska utredaren föreslå hur dessa ska finansieras. Viktigare ställningstaganden som har gjorts under arbetet ska beskrivas, liksom olika alternativ som övervägts och skäl till att de valts bort. Utredaren ska också bedöma vilka konsekvenser förslagen bedöms få för Sveriges internationella åtaganden och Europeiska uniones stadga om de grundläggande rättigheterna. 
  
 Kontakter och redovisning av uppdraget 
  
 Utredaren ska ta del av och beakta relevant kunskap och forskning på området. Utredaren ska göra de internationella jämförelser som bedöms vara relevanta. De andra nordiska ländernas regleringar i fråga om straffrättslig särbehandling av unga lagöverträdare och i fråga om straffmyndighetsålder bör särskilt uppmärksammas. 
  
 Utredaren ska också hålla sig informerad om och beakta relevant arbete som pågår inom Regeringskansliet och utredningsväsendet, som t.ex. Utredningen om frihetsberövande påföljder för unga (Ju 2021:17), Utredningen om ungdomskriminalitetsnämnder (S 2022:11) och den utredning om straffskalorna och påföljdssystemet som inom kort ska tillsättas. 
  
 Utredaren ska inhämta upplysningar från och föra dialog med berörda myndigheter, särskilt Åklagarmyndigheten, Polismyndigheten, 
  
 390 
  
 SOU 2024:39 
  
 Bilaga 1 
  
 Kriminalvården, Brottsförebyggande rådet, Socialstyrelsen, Statens institutionsstyrelse, Barnombudsmannen, Jämställdhetsmyndigheten, Institutet för mänskliga rättigheter och Sveriges Kommuner och Regioner men även andra myndigheter och aktörer i den utsträck- ning som utredaren finner lämpligt. 
  
 Uppdraget ska redovisas senast den 10 januari 2025. 
  
 (Justitiedepartementet) 
  
 391 
  
 Bilaga 2 
  
 Kommittédirektiv 2023:156 
  
 Tilläggsdirektiv till Utredningen om skärpta regler för unga lagöverträdare (Ju 2023:13) 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 9 november 2023 
  
 Förkortad tid för en del av uppdraget 
  
 Regeringen beslutade den 6 juli 2023 kommittédirektiv om skärpta regler för unga lagöverträdare (dir. 2023:112). 
  
 Uppdraget skulle enligt direktiven redovisas senast den 10 januari 2025. Utredningstiden för den del av uppdraget som handlar om skärpt ungdomsövervakning förkortas. Uppdraget i den delen ska i stället redovisas i ett delbetänkande redan den 3 juni 2024. Utredningstiden i övrigt ligger fast. 
  
 Uppdraget ska alltså slutredovisas senast den 10 januari 2025. 
  
 (Justitiedepartementet) 
  
 393 
  
 Statens offentliga utredningar 2024 
  
 Kronologisk förteckning 
  
 1.Ett starkare skydd för offentlig- anställda mot våld, hot och trakas- serier. Ju. 
  
 2.Ett samordnat vaccinationsarbete 
  
 – för effektivare hantering av kom- mande vacciner. Del 1 och 2. S. 
  
 3.Ett starkt judiskt liv för framtida generationer. Nationell strategi för att stärka judiskt liv i Sverige  
 2025–2034. 
  Ku. 
  
 4.Inskränkningarna i upphovsrätten. Ju. 
  
 5.Förbättrad ordning och säkerhet vid förvar. Ju. 
  
 6.Steg mot stärkt kapacitet. Fi. 
  
 7.Ett säkrare och mer tillgängligt fastighetsregister. Ju. 
  
 8.Livsmedelsberedskap för en ny tid. LI. 
  
 9.Utvecklat samarbete för verksamhets­ förlagd utbildning – långsiktiga åtgär- der för sjuksköterskeprogrammen. U. 
  
 10.Preskription av avlägsnandebeslut och vissa frågor om återreseförbud. Ju. 
  
 11.Rätt frågor på regeringens bord – en ändamålsenlig regeringsprövning på miljöområdet. KN. 
  
 12.Mål och mening med integration. A. 
  
 13.En effektivare kontaktförbuds- lagstiftning – ett utökat skydd för utsatta personer. Ju. 
  
 14.Arbetslivskriminalitet – myndighets- samverkan, en gemensam tipsfunk- tion, lärdomar från Belgien och gränsöverskridande arbete. A. 
  
 15.Nya regler för arbetskraftsinvandring m.m. Ju. 
  
 16.Växla yrke som vuxen – en reformerad vuxenutbildning och en ny yrkesskola för vuxna. U. 
  
 17.Skolor mot brott. U. 
  
 18.Nya regler om cybersäkerhet. Fö. 
  
 19.En ny beredskapssektor 
  
 – för ökad försörjningsberedskap. KN. 
  
 20.Maskinellt värde för vissa industri- byggnader – ett undantag från fastig- hetsskatt. Fi. 
  
 21.Ett inkluderande jämställdhets- politiskt delmål mot våld. A. 
  
 22.En ny organisation för förvaltning av  
 EU-medel. 
  Fi. 
  
 23.En trygg uppväxt utan nikotin, alkohol och lustgas. S. 
  
 24.Ett effektivt straffrättsligt skydd för statliga stöd till företag. Fi. 
  
 25.En mer effektiv tillsyn över socialtjänsten. S. 
  
 26.En utvärdering av förändringar i sjukförsäkringens regelverk 
  
 under 2021 och 2022. S. 
  
 27.Kamerabevakning i offentlig verksamhet – lättnader och utökade möjligheter. Ju. 
  
 28.Offentlighetsprincipen eller insyns- lag. Allmänhetens insyn i enskilda aktörer inom skolväsendet. U. 
  
 29.Goda möjligheter till ökat välstånd. Fi. 
  
 30.En statlig ordning med brottsförebyggande åtgärder för barn och unga. S. 
  
 31.En ändamålsenlig vapenlagstiftning. Del 1 och 2. Ju. 
  
 32.Åtgärder mot mervärdesskatte- bedrägerier. Fi. 
  
 33.Delad hälsodata – dubbel nytta. Regler för ökad interoperabilitet i hälso- och sjukvården. S. 
  
 34.Ansvar och oberoende 
  
 – public service i oroliga tider. Ku. 
  
 35.En framtid för alm och ask 
  
 – förädling, forskning och finansiering. LI. 
  
 36.Förenkla och förbättra! Fi. 
  
 37.Förbättrade ränteavdragsregler för företag. Fi. 
  
 38.Digitala fastighetsköp  Förköpsrätt vid fastighetstransaktioner. LI. 
  
 39.Skärpta regler om ungdomsövervak- ning och straffreduktion för unga. Ju. 
  
 Statens offentliga utredningar 2024 
  
 Systematisk förteckning 
  
 Arbetsmarknadsdepartementet 
  
 Mål och mening med integration. [12] 
  
 Arbetslivskriminalitet – myndighets- samverkan, en gemensam tipsfunktion, lärdomar från Belgien och gränsöver- skridande arbete. [14] 
  
 Ett inkluderande jämställdhetspolitiskt delmål mot våld. [21] 
  
 Finansdepartementet 
  
 Steg mot stärkt kapacitet. [6] 
  
 Maskinellt värde för vissa industribyggna- der – ett undantag från fastighetsskatt. [20] 
  
 En ny organisation för förvaltning av  
 EU-medel 
  [22] 
  
 Ett effektivt straffrättsligt skydd för statliga stöd till företag. [24] 
  
 Goda möjligheter till ökat välstånd. [29] 
  
 Åtgärder mot mervärdesskatte- bedrägerier. [32] 
  
 Förenkla och förbättra! [36] 
  
 Förbättrade ränteavdragsregler för företag. [37] 
  
 Försvarsdepartementet 
  
 Nya regler om cybersäkerhet. [18] 
  
 Justitiedepartementet 
  
 Ett starkare skydd för offentliganställda mot våld, hot och trakasserier. [1] 
  
 Inskränkningarna i upphovsrätten. [4] 
  
 Förbättrad ordning och säkerhet vid förvar. [5] 
  
 Ett säkrare och mer tillgängligt fastighetsregister. [7] 
  
 Preskription av avlägsnandebeslut och vissa frågor om återreseförbud. [10] 
  
 En effektivare kontaktförbuds- lagstiftning – ett utökat skydd för utsatta personer. [13] 
  
 Nya regler för arbetskraftsinvandring m.m. [15] 
  
 Kamerabevakning i offentlig verksamhet – lättnader och utökade möjligheter. [27] 
  
 En ändamålsenlig vapenlagstiftning. Del 1 och 2. [31] 
  
 Skärpta regler om ungdomsövervakning och straffreduktion för unga. [39] 
  
 Klimat- och näringslivsdepartementet 
  
 Rätt frågor på regeringens bord – en ändamålsenlig regeringsprövning på miljöområdet. [11] 
  
 En ny beredskapssektor 
  
 – för ökad försörjningsberedskap. [19] 
  
 Kulturdepartementet 
  
 Ett starkt judiskt liv för framtida generationer. Nationell strategi för att stärka judiskt liv i Sverige  
 2025–2034. 
  [3] 
  
 Ansvar och oberoende 
  
 – public service i oroliga tider. [34] 
  
 Landsbygds- och infrastrukturdepartementet 
  
 Livsmedelsberedskap för en ny tid. [8] En framtid för alm och ask 
  
 –förädling, forskning och ­finansiering. [35] 
  
 Digitala fastighetsköp  Förköpsrätt vid fastighetstransaktioner. [38] 
  
 Socialdepartementet 
  
 Ett samordnat vaccinationsarbete – för effektivare hantering av kommande vacciner. Del 1 och 2. [2] 
  
 En trygg uppväxt utan 
  
 nikotin, alkohol och lustgas. [23] 
  
 En mer effektiv tillsyn över socialtjänsten. [25] 
  
 En utvärdering av förändringar i sjukför- säkringens regelverk under 2021 och 2022. [26] 
  
 En statlig ordning med brottsförebyggande åtgärder för barn och unga. [30] 
  
 Delad hälsodata – dubbel nytta. Regler för ökad interoperabilitet i hälso- och sjukvården. [33] 
  
 Utbildningsdepartementet 
  
 Utvecklat samarbete för verksamhets- förlagd utbildning – långsiktiga åtgärder för sjuksköterskeprogrammen. [9] 
  
 Växla yrke som vuxen – en reformerad vuxenutbildning och en ny yrkesskola för vuxna. [16] 
  
 Skolor mot brott. [17] 
  
 Offentlighetsprincipen eller insynslag. Allmänhetens insyn i enskilda aktörer inom skolväsendet. [28]