sou 2013 72  
 Ut ur skuldfällan 
 Betänkande av 2012 års skuldsaneringsutredning 
 Stockholm 2013 
 SOU 2013:72 
 SOU och Ds kan köpas från Marsh kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Marsh Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst 106 47 Stockholm 
 Orderfax:  
 08-598 
  191 91 Ordertel:  
 08-598 
  191 90  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se Internet: www.fritzes.se 
 Svara på remiss – hur och varför. Statsrådsberedningen (SB PM 2003:2, reviderad  
 2009-05-02) 
  
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som ska svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på http://www.regeringen.se/remiss 
 Textbearbetning och layout har utförts av Regeringskansliet, FA/kommittéservice. 
 Omslag: Moore, S, Debt and deliberate  
 self-poisoning. 
  The British Journal of Psychiatry 164 (1994), s. 111 ff och Hintikka, J., Gomez, O., Saarinen, P., Tanskanen, A., Parker., & en sådan kan definieras på så sätt att denne inte företräds av ett inkassobolag eller inte själv bedriver inkassoverksamhet. 
 En invändning mot förslaget kan vara att gäldenären ändå kan ha ett intresse av att redan inledningsvis få en överblick över sin skuldsituation genom att själv redogöra för samtliga skulder. Vissa budget- och skuldrådgivare har anfört att detta är angeläget, dels då det anses nödvändigt för att gäldenären ska kunna bli ekonomiskt rehabiliterad, dels för att gäldenären ska få möjlighet att överväga alternativa lösningar till en skuldsanering (se kapitel 12). Om gäldenären ändå behöver ta fram uppgifter om sina skulder kan där- för nyttan av en nu avsedd ordning bli begränsad. Men vår bedöm- ning är att det i de allra flesta fall saknas behov av en fullständig och detaljerad överblick över gäldenärens skuldsituation innan en ansökan kan ges in (jfr avsnitt 12.5.2). När alla skulder är anmälda får gäldenären ta del av dessa uppgifter inför det slutliga beslutet om skuldsanering. 
 Ett alternativ skulle kunna vara att gäldenären i ansökan enbart anger namnen på sina borgenärer. Det skulle begränsa uppgifts- skyldigheten i viss mån, och någon avgränsning skulle inte krävas för borgenärer som inte kan förväntas bevaka kungörelser. Sam- tidigt skulle det i många fall vara fråga om en omfattande arbets- insats för gäldenären, vilket vi befarar skulle utgöra ett tillräckligt stort hinder för många att ansöka. I sammanhanget måste beaktas att många skulder överlåts till andra borgenärer än den ursprung- lige, varför utredningsarbetet för den enskilde kan bli betydande. 
 En ytterligare invändning mot förslaget är att det kan vara svårt för gäldenären att avgöra vilka skulder som fortfarande ska redo- visas. Osäkerhet kan uppstå främst vad gäller avgränsningen till näringsidkare som varken själv bedriver inkassoverksamhet eller företräds av någon som gör det. Det måste i sammanhanget beaktas att avsikten främst är att erbjuda gäldenären en handlingsregel för att räkna upp skulder till sådana borgenärer som inte säkert kan förväntas bevaka kungörelser i skuldsaneringsärenden, i många fall mindre företagare. Budget- och skuldrådgivare samt Kronofogde- 
 150 
  
 SOU 2013:72 
  
 Ansökningsförfarandet 
  
 myndigheten kan i förekommande fall hjälpa gäldenären vid för- frågningar om vilka borgenärer som avses. Gäldenären ska alltid ange en skuld i ansökan om det inte står fullständigt klart för honom eller henne att så inte ska ske. 
 Inledandebeslut kommer att fattas på ett mer begränsat underlag 
 Vi anser att borgenärerna kan lämna uppgifterna om sina fordringar efter att en skuldsanering har inletts. Kungörelsen av inledande- beslutet och uppmaningen om att anmäla sina fordringar är det enklaste sättet att uppmärksamma borgenärerna på skuld- saneringen. Om borgenärerna skulle kontaktas på annat sätt, t.ex. genom brev skulle det krävas att gäldenären även fortsättningsvis måste ange samtliga sina borgenärer i ansökan, vilket normalt är ett betydande arbete i sig. 
 Det kan diskuteras om det är lämpligt att utredningsunderlaget är mer begränsat när Kronofogdemyndigheten fattar sitt inledande- beslut. En risk är att kravet på kvalificerad insolvens inte bedöms vara uppfyllt för gäldenärer vars skuldbörda till största delen utgörs av förfallna räntor. En mer begränsad uppgift om skulderna kräver att Kronofogdemyndigheten i detta skede uppskattar en trolig räntenivå. Det kan även finnas behov av att i detta skede från gäl- denären inhämta kompletterande uppgifter om skuldernas ålder. Den mer summariska värderingen kräver dessutom att myndig- heten är något mer generös i sin bedömning av skuldbördans storlek. 
 Ett mer begränsat utredningsunderlag vid inledandebeslutet kan i sin tur medföra att skuldsanering inleds i något fler fall än i dag. Det kan innebära en något ökad arbetsbelastning för Kronofogde- myndighetens del. Nu föreslagen lösning innebär samtidigt att myndigheten slipper en stor del av arbetet med att matcha bevak- ade skulder och borgenärer med de skulder som gäldenären har uppgett i sin ansökan. Det kan förväntas mer än väl uppväga den ökade belastning som något fler inledandebeslut innebär. Men det ska även beaktas att ett något större antal inledandebeslut som måste kungöras medför marginellt ökade kungörelsekostnader för Kronofogdemyndigheten. 
 Det kan även argumenteras för att fler inledandebeslut också innebär att fler borgenärer påverkas av det förbud mot exekutiva åtgärder som då inträder. Vårt förslag om att gäldenären ska påbörja 
 151 
  
 Ansökningsförfarandet 
  
 SOU 2013:72 
  
 sina betalningar redan vid inledandebeslutet medför emellertid att denna rättsförlust minskar betydligt (se avsnitt 9.7.4). 
 Vår bedömning är att skälen för att inledandebesluten ska fattas på ett mer begränsat underlag överväger. Vi anser att ett minskat beslutsunderlag vid tidpunkten för inledandebeslutet inte heller riskerar förtroendet för skuldsaneringsinstitutet som sådant (jfr avsnitt 7.5.3), eftersom en fullständig utredning även i fortsätt- ningen kommer att vara tillgänglig inför det slutliga beslutet. 
 Frågan om preklusion 
 För fordringar som av något skäl inte kommer till Kronofogde- myndighetens kännedom bortfaller borgenärens rätt till betalning helt och hållet genom ett skuldsaneringsbeslut, s.k. preklusion (se 26 §). Frågan är om vårt förslag om att merparten av borgenärerna ska ta över redovisningsskyldigheten för gäldenärens skulder, med- för en ökad risk för att borgenärernas fordringar prekluderas och därmed inte får någon utdelning. 
 Vid 2006 års reform behandlade regeringen frågan med anled- ning av ett tidigare förslag om att samtliga borgenärer skulle vara skyldiga att anmäla sina fordringar för att överhuvudtaget beaktas i skuldsaneringen. 
 19  
 Regeringen konstaterade då att det inte är ovanligt att borgenärer, särskilt privatpersoner och mindre företag, missar att anmäla sina fordringar inom angiven tid. För att inte riskera skuldsaneringsinstitutets borgenärsgynnande syfte och tilliten till systemet ansåg regeringen att nuvarande ordning inte skulle ändras. 
 20 
  
 Vårt förslag innebär ett ökat ansvar för skuldredovisningen enbart för de borgenärer som kan förväntas ha etablerade rutiner för sin fordringshantering och att bevaka kungörelser. Risken för att sådana borgenärer missar att anmäla en fordran i tid måste bedömas vara begränsad. I de fall det ändå sker finns det möjlighet att överklaga skuldsaneringsbeslutet. 
 Gäldenären, i sin tur, har starka incitament för att noggrant ange sina skulder i ansökan och inte utesluta någon som enligt före- slagen reglering ska anges. För det första utgör gäldenärens med- verkan en särskild bedömningsgrund för om skuldsanering ska 
  
 19 
  
 Ett förslag från Riksskatteverket och Konsumentverket i en utvärdering av skuldsanerings- lagen, se RSV Rapport 2002:5 s. 25. 
  
 20 
  
 Se prop. 2005/06:124 s. 55 f. 
  
 152 
  
 SOU 2013:72 
  
 Ansökningsförfarandet 
  
 beviljas (4 §). För det andra är det angeläget att skuldbördan är tillräckligt stor vid bedömningen av det kvalificerade insolvens- rekvisitet, och det är därför i gäldenärens intresse att så många skulder som möjligt redovisas. För det tredje finns en överhäng- ande risk för att skuldsaneringen upphävs om det visar sig att gäl- denären medvetet lämnat oriktiga uppgifter till men för borgenären (24 § första stycket 2). För oriktiga uppgifter i ansökan finns även straffrättsliga konsekvenser. 
 Det kan dock finnas situationer då gäldenären inte medvetet underlåter att ange en skuld trots att så ska ske. I de flesta fall har sannolikt gäldenären god kontroll över sina skulder till privat- personer och borgenärer som inte tagit hjälp av någon som bedriver inkassoverksamhet. Det kan vara fråga om ett rent förbiseende eller att gäldenären inte förstår att skulden ifråga ska redovisas. För att minska risken för att så sker bör Kronofogdemyndigheten utarbeta rutiner för att kontakta gäldenären och fråga om den har några sådana skulder. Vi anser också att myndigheten ska ges en utökad möjlighet att införa kungörelser i även andra tidningar än Post- och Inrikes Tidningar. I dagsläget får så ske endast om det finns sär- skilda skäl. Vi föreslår att kravet ändras till om det bedöms vara skäligt. 
 Vi har övervägt ytterligare en skyddsregel till skydd för borgenärer som inte hunnit anmäla sin fordran i tid. Sådana skulle genom omprövningsinstitutet kunna få möjlighet att anmäla sin fordran även viss tid efter att den ordinarie anmälningstiden löpt ut. Med hänsyn till en skuldsanerings definitiva karaktär och då en sådan regel sannolikt skulle medföra administrativa svårigheter för Kronofogdemyndigheten, anser vi inte att ett sådant förslag är lämpligt. 
 Om det visar sig finnas ett behov kan det övervägas om det är möjligt att åstadkomma en lösning där fordringsägare ges fort- löpande information från Kronofogdemyndigheten om de inledande- beslut som fattas. Någon bevakning av kungörelser skulle då inte behövas. Redan i dag har inkassobolag och kreditupplysnings- företag möjlighet att hämta vissa uppgifter elektroniskt från utsök- nings- och indrivningsdatabasen, vilket följer av förordningen (2001:590) om behandling av uppgifter i Kronofogdemyndighetens verksamhet. 
 Det ska särskilt understrykas att borgenärer redan i dag måste anmäla sina fordringar i ett skuldsaneringsärende, för att vara helt säkra på att få betalt. Även enligt nuvarande ordning kan gäl- 
 153 
  
 Ansökningsförfarandet 
  
 SOU 2013:72 
  
 denären missa att ange en skuld i ansökan, som därför kan drabbas av preklusionsverkan om någon anmälan inte sker. Det ligger därför i samtliga borgenärers intressen att utarbeta rutiner för att bevaka kungörelser om skuldsanering. 
 Vidare bör beaktas att en borgenär kan anmäla en fordran inte endast inom en månad från det att inledandebeslutet kungjordes utan under hela den tid då Kronofogdemyndigheten handlägger ärendet. Vi vet att det normalt tar flera månader. Dessutom kan en missad bevakning tas med även efter det slutliga beslutet om skuld- sanering, vilket även det kungörs, genom att överklaga beslutet till tingsrätten inom tre veckor. 
 Sammantaget bedömer vi att det inte finns skäl att befara att fordringar kommer att prekluderas i större utsträckning genom vårt förslag än vad som sker i dag, i synnerhet med nu föreslagen skyddsregel. Förslaget utgör enligt vår mening inte något hot vare sig mot skuldsaneringsinstitutets borgenärsgynnande syfte eller mot tilliten till systemet som sådant. 
 En ökad uppgiftsskyldighet vid fordringsanmälan 
 Eftersom borgenärerna tar över ansvaret för redovisningen av skulderna bör de också ange fullständig information om dessa. Vid sin fordringsanmälan bör de alltså lämna uppgift om skuldens stor- lek och när den uppkommit samt upplupen ränta och räntesats. Vidare ska anges om någon är solidariskt betalningsansvarig för skulden eller om någon säkerhet har ställts för denna. Borgenärerna bör också uppge sina fullständiga kontaktuppgifter samt till vilket konto som de vill ha betalt. 
 Vi anser dessutom att det är angeläget att borgenärerna så tidigt som möjligt under skuldsaneringsprocessen lämnar även övrig information av betydelse för utredningen. På så sätt underlättas Kronofogdemyndighetens arbete och handläggningen påskyndas. Om det exempelvis finns uppenbara hinder för en skuldsanering, är det värdefullt om det framkommer tidigt. I skuldsaneringslagen ska därför anges att samtidigt som borgenärerna uppmanas att anmäla sina fordringar mot gäldenären, ska de lämna synpunkter som kan ha betydelse för om gäldenären ska få skuldsanering 
 I dagsläget anser sig t.ex. Skatteverket på grund av sekretess förhindrad att lämna synpunkter av betydelse, förrän de beretts till- fälle att yttra sig över ett förslag till skuldsanering. För att myndig- 
 154 
  
 SOU 2013:72 
  
 Ansökningsförfarandet 
  
 heter ska kunna lämna uppgifter i ett tidigare skede bör den sekretess- brytande bestämmelsen i 36 § skuldsaneringslagen kompletteras. I dagsläget ska myndigheter på begäran överlämna sådana uppgifter om gäldenärens personliga och ekonomiska förhållanden som behövs för prövning av ett skuldsaneringsärende. Vi föreslår att det i lagrummet anges att sådana uppgifter också får lämnas av myndig- heter som anmäler fordringar enligt 15 §. 
 Sammanfattande slutsatser 
 Sammanfattningsvis menar vi att gäldenärens uppgiftsskyldighet om sina skuldförhållanden i ansökan ska begränsas till ett seriöst uppskattat totalt skuldbelopp, bakgrunden till skulderna och redo- visning av skulder till privatpersoner och till mindre näringsidkare, som vi valt att lagtekniskt identifiera till sådana som inte bedriver inkassoverksamhet och inte heller företräds av någon som bedriver sådan verksamhet. 
 Kronofogdemyndigheten kommer att fatta sina inledandebeslut på ett något mer begränsat underlag än tidigare. En fullständig redogörelse för gäldenärens skulder inhämtas först i samband med att borgenärerna anmäler sina fordringar mot gäldenären, efter att Kronofogdemyndigheten har kungjort inledandebeslutet. Myndig- heten kommer att ha något utökade möjligheter att kungöra beslut om skuldsanering även i andra tidningar än Post- och Inrikes Tidningar. Borgenärerna får i sin tur en ökad uppgiftsskyldighet att redogöra för sina fordringar på gäldenären. Borgenärerna ges även möjlighet att tidigare i processen lämna synpunkter. 
  
 7.5.6 
  
 Översyn av ansökningsblanketten 
  
 Förslag:  
 En översyn bör ske av ansökningsblanketten så att endast nödvändiga uppgifter efterfrågas samt så att den språk- liga och pedagogiska tillgängligheten ökar. 
 Vid våra samråd har framhållits att det är betydelsefullt att ansök- ningsblanketten är språkligt lättillgänglig eftersom många gäl- denärer kan vara obekanta med den terminologi som används. De kan även i övrigt ha svårigheter som försämrar deras förutsätt- ningar att genomföra en ansökan. Vid våra samråd har beskrivits att 
 155 
  
 Ansökningsförfarandet 
  
 SOU 2013:72 
  
 långvarigt skuldsatta inte sällan utvecklar ett obehag inför hantering av papper och blanketter. Även utbildningsnivå och före- komst av dyslexi, dyskalkyli samt bristande språkkunskaper är sådana omständigheter som kan innebära svårigheter för gäldenären att ansöka. 
 Det bör vara en självklarhet att en ansökningsblankett är enkel att förstå för dem som ska använda den. Något klart stöd för att just skuldsaneringsgäldenärer i allmänhet skulle ha problem med att fylla i en blankett finns inte, men sådana svårigheter kan man förmodligen räkna med förekommer mer frekvent i denna grupp i jämförelse med befolkningen i stort. Med hänsyn till detta samt till det förhållandet att långvarigt skuldsatta inte sällan drabbas av passivitet inför sin situation, är det enligt vår uppfattning särskilt angeläget att just skuldsaneringsblanketten inte upplevs som komplicerad. En enklare utformad blankett kan åtminstone i viss mån förväntas bidra till att fler gäldenärer klarar av att ansöka om skuldsanering. 
 Vår uppfattning är att det finns behov av en översyn av nuvar- ande ansökningsblankett så att den språkliga och pedagogiska utformningen blir så lättillgänglig som möjligt. Fackord och svår- begripliga uttryck bör undvikas. Vid våra samråd har också efter- frågats ett större antal kryssfrågor i blanketten. Vi har tidigare konstaterat att de krav på utredningen som skuldsaneringslagen uppställer inte bör sänkas (se avsnitt 7.5.3). Samtidigt är det inte nödvändigt att blanketten i sig är så detaljerad som den är i dag. Många av uppgifterna i den är sådana som sällan aktualiseras för de flesta gäldenärer, t.ex. specifikationer av vissa tillgångar. En del upp- gifter kan Kronofogdemyndigheten sannolikt vid behov inhämta enklare på egen hand. I samråd med Kronofogdemyndigheten har vi därför tagit fram ett förslag till ny blankett, där den information som efterfrågas är mer begränsad än den som används i dag (se bilaga 2). 
  
 7.5.7 
  
 Webbaserad ansökan 
  
 Förslag:  
 Det ska vara möjligt att ansöka om skuldsanering genom ett webbaserat ansökningsförfarande. Kronofogdemyndigheten ska ges möjlighet att besluta om att en ansökan även får lämnas i 
 156 
  
 SOU 2013:72 
  
 Ansökningsförfarandet 
  
 form av ett elektroniskt dokument och att kravet på egen- händigt undertecknande får uppfyllas med elektroniska medel. 
 Vid våra samråd har framförts önskemål om en webbaserad ansökan. Kronofogdemyndigheten har tidigare också lyft denna fråga. Det anfördes då att det bland både enskilda och näringsidkare efterfrågas en möjlighet att kunna kommunicera elektroniskt med myndigheten, genom att kunna ge in handlingar och följa sina ärenden i elektronisk form. Enligt den bedömning som Krono- fogdemyndigheten gjorde borde en skuldsaneringsansökan kunna hanteras elektroniskt. En sådan ordning förväntades förenkla ansök- ningsförfarandet för gäldenären, eftersom hanteringen skulle bli mindre komplicerad och arbetskrävande. Risken för felaktigheter i ansökan ansågs också kunna minska. En elektronisk hantering förväntades även effektivisera myndighetens eget arbete, genom att vissa uppgifter i ansökan skulle kunna överföras direkt till det egna handläggningssystemet. Enligt myndigheten borde även det manu- ella arbetet med hantering av brevförsändelser och arkiverings- arbete kunna minska. 
 21 
  
 Vi delar Kronofogdemyndighetens bedömning om fördelarna med en elektronisk ansökan i skuldsaneringsprocessen. Men det kan diskuteras om en sådan åtgärd får många fler överskuldsatta att ansöka om skuldsanering. Av våra samråd framgår att inte alla gäldenärer har tillgång till internet och därför inte kan dra nytta av en sådan lösning. Personer med betalningssvårigheter kan dessutom ha svårt att få tillgång till  
 e-legitimation 
  och andra elektroniska identifieringsmöjligheter. 
 Samtidigt har det generellt blivit allt viktigare i samhället att kunna kommunicera elektroniskt. Myndigheter blir i större utsträckning tillgängliga via internet och vissa har redan rutiner för olika  
 e-tjänster. 
  Att inte kunna ansöka om skuldsanering på elektronisk väg, måste anses som en brist i den service som med- borgarna bör kunna förvänta sig av en modern myndighet. Det har sedan tidigare uttalats, att den statliga förvaltningen bör vara ett föredöme som aktiv användare av informationsteknik och att ansökningar till myndigheter ska kunna ges in och signeras elektroniskt. 
 22  
 Genom den ökade användningen av elektroniska tjänster måste en webbaserad ansökan åtminstone i ett längre 
  
 21 
  
 Se Kronofogdemyndighetens hemställan till Justitiedepartementet den 13 april 2010 samt den 27 september 2010, Ju 2010/3635/L2. 
  
 22 
  
 Se prop. 1999/2000:86 s. 100 f. 
  
 157 
  
 Ansökningsförfarandet 
  
 SOU 2013:72 
  
 perspektiv bidra till att fler skuldsatta ansöker om skuldsanering. Vi föreslår därför att det görs möjligt för gäldenärer att ansöka om skuldsanering elektroniskt. 
 Skuldsaneringslagens nuvarande utformning utgör emellertid ett hinder för en ansökan i elektroniskt form, genom det uppställda kravet på skriftlighet (10 § första stycket). Kravet är absolut och enligt förarbetena får inga avsteg förekomma. 
 23  
 För att möjliggöra en webbaserad ansökan bör därför lagen kompletteras med en bestämmelse av vilken framgår att regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, får besluta att ansökan får ges in genom elektroniskt dokument och även meddela närmare föreskrifter om detta. Vad som förstås med ett elektroniskt dokument bör också förklaras. 
 24 
  
 Genom att ansökan får ges in genom ett elektroniskt dokument, godtas även att gäldenären undertecknar ansökan med en elektronisk signatur, vilket innebär att förfarandet uppfyller kraven på säkerhet. Det är nödvändigt för att förhindra att någon ansöker i annans namn, att obehöriga ger in handlingar eller att uppgifter förvanskas. En elektronisk signatur gör det möjligt att intyga vem sökanden är, men också t.ex. att låsa ansökan för ändringar och bekräfta inskan- nade dokument. 
 I dag är det Kronofogdemyndigheten som utarbetar den blan- kett på vilken en skuldsaneringsansökan ska göras (2 § skuld- saneringsförordningen [1994:34]). Vi anser att myndigheten även fortsättningsvis bör vara den som beslutar om hur ansökan ska se ut, t.ex. vad gäller det tekniska förfarandet för verifiering av sökandens behörighet och ansökans innehåll. Skuldsaneringsförordningen bör därför kompletteras med en bestämmelse som anger att Krono- fogdemyndigheten får fatta beslut om att ansökan kan ges in elektroniskt. 
 Genom lagändring den 1 juli 2013 är det möjligt att straff- rättsligt ingripa mot oriktiga uppgifter som lämnats elektroniskt inom skuldsaneringsförfarandet. 
 25 
 Vi bedömer därför att det saknas behov av ytterligare straffrättslig reglering. 
  
 23 
  
 Se prop. 1993/94:123 s. 146 och 209 f. 
  
 24 
  
 Jämför vad som gällde för ingivande av självdeklarationer och kontrolluppgifter i 4 kap. 3 och 4 §§ i den numera upphävda lagen (2001:1 227) om självdeklaration och kontrollupp- gifter samt 3 kap. 3 § förordningen (2001:1244) om självdeklarationer och kontrolluppgifter. Se även angående ansökan om europeiskt betalningsföreläggande i Ds 2008:2 s. 32 och prop. 2007/08:158 s. 33 f. 
  
 25 
  
 Se prop. 2012/13:74. 
  
 158 
 8 Kvalificerad insolvens 
  
 8.1 
  
 Inledning 
  
 Ett av de grundläggande kraven för att skuldsanering ska komma i fråga är att gäldenären bedöms vara kvalificerat insolvent. I lag- texten anges att detta krav är uppfyllt när en enskild gäldenär dels är på obestånd dels är så skuldsatt att han eller hon inte kan antas ha förmåga att betala sina skulder inom överskådlig tid (4 § första stycket 1). Bedömningen av om detta krav är uppfyllt görs genom en långsiktig prognos över gäldenärens förutsättningar att betala sina skulder. 
 I vårt uppdrag ligger att analysera hur skuldsaneringslagens krav på kvalificerad insolvens tillämpas. Utifrån analysen ska vi överväga om det finns gäldenärer som inte beviljas skuldsanering, trots att det är motiverat utifrån de grundläggande syftena med institutet. Vi ska även uppmärksamma hur utformningen av insolvensprogno- sen påverkar vilka grupper av gäldenärer som skulle få rätt till skuldsanering och föreslå den ändring av prognosen som är motive- rad utifrån syftena med institutet. 
 I detta kapitel redogör vi inledningsvis för nuvarande lagstift- ning (avsnitt 8.2) och hur denna har tillämpats i praxis (avsnitt 8.3). Därefter följer en genomgång av de synpunkter som har lämnats vid våra samråd (avsnitt 8.4) och statistik av betydelse för frågan om kvalificerad insolvens (avsnitt 8.5). Sedan redogörs för hur insolvenskravet ser ut i övriga nordiska länder (avsnitt 8.6). Slut- ligen presenterar vi våra överväganden för frågan om kvalificerad insolvens, om det finns skäl för åtgärder och i så fall hur dessa bör utformas (avsnitt 8.7). 
 159 
  
 Kvalificerad insolvens 
  
 SOU 2013:72 
  
 8.2 
  
 Nuvarande reglering 
  
 Det kvalificerade insolvensrekvisitet innehåller alltså dels ett krav på obestånd dels ett krav på att detta obestånd ska vara av viss varaktighet. 
 Obestånd (insolvens) enligt skuldsaneringslagen är detsamma som gäller enligt konkurslagen (1 kap. 2 § andra stycket). Defini- tionen är att gäldenären inte kan rätteligen betala sina skulder och att denna oförmåga inte är endast tillfällig. Detta innebär att gälde- nären inte ska kunna betala sina skulder allteftersom de förfaller till betalning. 
 1  
 För att det ska vara fråga om kvalificerad insolvens krävs enligt skuldsaneringslagen dessutom att betalningsoförmågan kan antas bestå under längre tid. Denna tidsrymd benämns i lag- texten som  
 överskådlig tid 
 . 
 2 
  
 Begreppet överskådlig tid 
 Bedömningen av insolvensens varaktighet görs genom en prognos över gäldenärens framtida situation. Med formuleringen överskåd- lig tid betonas att prognosen ska sträcka sig långt fram i tiden. Det ska i princip inte gå att se att betalningsoförmågan någonsin kom- mer att upphöra. 
 3  
 Tidsperspektivet för prognosen ska inte förväxlas med det mått på gäldenärens betalningsprestation vid skuldsanering som bestäms vid en betalningsplan. 
 4 
  
 Det är gäldenären som har bevisbördan för att det kvalificerade insolvensrekvisitet är uppfyllt. 
 5  
 Vad gäller insolvensen som sådan, krävs att gäldenären presenterar fullständig utredning. För obestån- dets varaktighet är kravet däremot något lägre, då det enbart behö- ver klargöras att gäldenären är så skuldsatt att han eller hon inte 
 kan antas ha förmåga att betala sina skulder inom överskådlig tid. 
 6 
  
 Insolvensutredningen uttalade att betalningsoförmågan skulle antas vara – om än inte permanent – så bestående i ett längre tids- 
  
 1 
  
 Se Mcdonald, T. och Clark, M., Skuldsaneringslagen. En kommentar till 2006 års lag (andra upplagan), s. 68. 
  
 2 
  
 Se prop. 1993/94:123 s. 92 f. samt s. 197. Jämför SOU 1990:74 s. 274 ff. 
  
 3 
  
 Se prop. 1993/94:123 s. 92. 
  
 4 
  
 Se Mcdonald, T. och Clark, M., Skuldsaneringslagen. En kommentar till 2006 års lag (andra upplagan), s. 70. 
  
 5 
  
 Se prop. 1993/94:123 s. 213 och SOU 1990:74 s. 221. 
  
 6 
  
 Se Mcdonald, T. och Clark, M., Skuldsaneringslagen. En kommentar till 2006 års lag (andra upplagan), s. 70 f. 
  
 160 
  
 SOU 2013:72 
  
 Kvalificerad insolvens 
  
 perspektiv, och detta angavs av utredningen till  
 fem–tio 
  år. 
 7  
 Flynn ringen upprepade detta uttalande i 1994 års proposition, men utan att ange tidsperspektivet i visst antal år. Däremot nämndes att det inte fanns skäl att avvika från den nordiska samsynen om att be- dömningen ska avse de närmaste åren. 
 8 
  
 Hur många år framåt prognosen ska göras blir ytterst beroende av omständigheterna i det enskilda fallet. Gäldenärens ålder, skuld- börda och förväntade framtida inkomstmöjligheter är exempel på sådana omständigheter som påverkar bedömningen. 
 9  
 I 1994 års proposition fastslogs att om det inte är möjligt, eller förenat med större svårigheter, att göra en någorlunda säker prognos ska skuld- sanering inte beviljas. 
 10 
  
 I syfte att underlätta för evighetsgäldenärer att ta sig ur sin över- skuldsättning föreslog 2007 års insolvensutredning att det kvalifi- cerade insolvensrekvisitet borde ta sikte på en mer kortsiktig prog- nos. I betänkandet föreslogs att begreppet överskådlig tid skulle ersättas med uttrycket närmaste åren, och att detta i regel borde avse en tidsperiod om uppemot fem år. 
 11 
  
 Utredningens förslag ledde inte till någon lagändring. I proposi- tionen angav regeringen att det saknades anledning att ifrågasätta utredningens bedömning att bl.a. föreslagen lättnad skulle vara positiv för många överskuldsatta gäldenärer. Men man konstaterade att skuldsanering innebär ett ingrepp i den civilrättsliga avtalsrela- tionen och att möjligheten därför bör reserveras för de fall då någon har avsevärda skuldproblem. Om ändringarna skulle genom- föras, befarades risken öka för att ingångna förpliktelser inte full- följs. Man pekade på att Kronofogdemyndigheten beräknat att förslaget skulle leda till ett flerfaldigande av antalet skuldsanerings- ansökningar och att även de som med gällande ordning inte omfattas av regelverket skulle kunna beviljas skuldsanering. Rege- ringen ansåg också att det med den föreslagna lagändringen kan finnas en risk för att den allmänna betalningsmoralen påverkas negativt. Man resonerade även kring en risk för att kreditgivningen skulle påverkas negativt för företag som redan har svårt att få kre- diter. Regeringen ansåg att det fanns skäl att vidare utvärdera 
  
 7 
  
 Se SOU 1990:74 s. 275. 
  
 8 
  
 Se prop. 1993/94:123 s. 92 och s. 197 samt Mcdonald, T. och Clark, M., Skuldsanerings- lagen. En kommentar till 2006 års lag (andra upplagan), s. 70. 
  
 9 
  
 Se Mcdonald, T. och Clark, M., Skuldsaneringslagen. En kommentar till 2006 års lag (andra upplagan), s. 70 samt Tanner, Kvalificerat insolvent enligt skuldsanerings- lagen? JT  
  
 2010-11, 
  nr 4, s. 912 f. 
  
 10 
  
 Se prop. 1993/94:123 s. 92. 
  
 11 
  
 Se SOU 2008:82 s. 129 f. och 263 f. 
  
 161 
  
 Kvalificerad insolvens 
  
 SOU 2013:72 
  
 2006 års reform och studera konsekvenserna av utredningens förslag ytterligare. Någon ändring av rekvisitet genomfördes inte. 
 12 
  
 Skuldbördans storlek 
 Bedömningen av den förväntade varaktigheten av gäldenärens insolvens måste ske i förhållande till storleken på gäldenärens skul- der. Gäldenären ska alltså vara skuldsatt och inte enbart ha svårig- heter att med tillgängliga medel betala sina löpande utgifter. Den skuld som ska beaktas är den s.k.  
 nettoskuldbördan 
 , vilket är åter- stående skulder efter realisering av all egendom som gäldenären och dennes familj inte är i absolut behov av. 
 13 
  
 Regeringen har understrukit att bedömningen inte ska ske uti- från en viss beloppsgräns, utan angett att en individuell prövning måste göras för varje enskilt fall. Det som är en orimligt stor skuld- börda för en viss person behöver inte vara det för en annan. 
 14  
 Med en sådan utgångspunkt undviks risken för att vissa gäldenärer skuldsätter sig ytterligare, enbart i syfte att uppnå kraven för skuld- sanering. 
 15  
 I 1994 års proposition betonades att för en person med fast och regelbunden arbetsinkomst torde normalt en nettoskuld- börda om ett par hundra tusen kronor vara för liten för att skuld- sanering ska komma i fråga. Men för personer med mycket låg eller oregelbunden inkomst kan rekvisitet vara uppfyllt även vid en relativt låg nettoskuldsättning. 
 16 
  
 Förväntade framtida inkomstmöjligheter 
 Vid prognosen måste även gäldenärens förmåga till framtida inkomster beaktas. Denna kan påverkas av ett antal olika omstän- digheter kring gäldenärens situation. 
 I 1994 års proposition angavs att konjunkturbetingad arbetslös- het är ett typexempel på när skuldsanering inte torde kunna beviljas. Skälet till detta är svårigheterna att prognosticera betalnings- oförmågan. 
 17  
 En individuell bedömning måste alltid göras av den 
  
 12 
  
 Se prop. 2010/11:31 s. 18. 
  
 13 
  
 Se prop. 1993/94:123 s. 93. 
  
 14 
  
 Se prop. 1993/94:123 s. 93. 
  
 15 
  
 Se SOU 1990:74 s. 220 f. och Mcdonald, T. och Clark, M., Skuldsaneringslagen. En kommentar till 2006 års lag (andra upplagan), s. 72. Jfr. prop. 1993/94:123 s. 77 f. 
  
 16 
  
 Se prop. 1993/94:123 s. 93. 
  
 17 
  
 Se prop. 1993/94:123 s. 92 f. 
  
 162 
  
 SOU 2013:72 
  
 Kvalificerad insolvens 
  
 enskildes förutsättningar att komma tillbaka till arbetslivet. Av betydelse kan då vara den arbetslöses ålder, yrke, utbildning och kön. Strukturell arbetslöshet, som inte påverkas av konjunktur- läget, medför som regel inte samma svårigheter att bedöma insol- vensens varaktighet. 
 18 
  
 En ung gäldenärs framtida inkomstmöjligheter kan vara svåra att bedöma, då de är beroende av bl.a. den förväntade framtida arbets- förmågan och utbildning. För exempelvis en pensionär torde inkomsterna däremot sällan ändras i någon större utsträckning. 
 19  
 Samtidigt kan en mycket hög ålder innebära en osäkerhet över hur länge gäldenären rent faktiskt kommer att kunna betala av på sin skuld. 
 Insolvensutredningen menade att det fanns ett antal typfall där inslaget av varaktighet i betalningsoförmågan klart framträder. Detta angavs vara fallet när gäldenären blivit förtidspensionerad samt vid långvarig sjukdom eller handikapp. Ett annat exempel som nämndes var en gäldenär som vid hög ålder blivit tvungen att upphöra med en näringsverksamhet på grund av vikande konjunkturer. 
 20 
  
 Insolvensutredningens uppfattning var att prognosen ska bygga på en inkomst motsvarande heltidsarbete. Endast om medicinska eller tungt vägande sociala skäl ger anledning till det kan bedöm- ningen göras utifrån en lägre inkomst. En liknande situation är när gäldenären har valt ett annat arbete än vad han eller hon är utbildad för och därför har en lägre lön än vad som skulle vara möjligt. I ett sådant fall menade Insolvensutredningen att prognosen borde bygga på den inkomst som en anställning i nivå med utbildningen kan ge, särskilt för det fall studielån för den högre utbildningen ingår i gäldenärens skuldbörda. 
 21 
  
 18 
  
 Se Mcdonald, T. och Clark, M., Skuldsaneringslagen. En kommentar till 2006 års lag (andra upplagan), s. 76 f. 
  
 19 
  
 Se bl.a. SOU 1990:74 s. 275 och Mcdonald, T. och Clark, M., Skuldsaneringslagen. En kommentar till 2006 års lag (andra upplagan), s. 74 f. 
  
 20 
  
 Se SOU 1990:74 s. 275. 
  
 21 
  
 Se SOU 1990:74 s. 275 f. 
  
 163 
  
 Kvalificerad insolvens 
  
 SOU 2013:72 
  
 8.3 
  
 Tillämpningen av rekvisitet för kvalificerad insolvens 
  
 Domstolarnas praxis 
 Den prognos som ska avgöra om det kvalificerade insolvensrekvi- sitet är uppfyllt är beroende av en värdering av omständigheterna i det enskilda fallet. Sedan skuldsaneringslagens tillkomst har en om- fattande domstolspraxis bildats på området. 
 I tidiga hovrättsavgöranden fick förarbetsuttalandet om skuld- bördans lägsta nivå ett stort genomslag, vilket medförde att det kvalificerade insolvensrekvisitet inte bedömdes vara uppfyllt när skuldnivåerna understeg ett par hundra tusen kronor (se bl.a. rätts- fallen RH 1996:129, RH 1995:153 och RH 1996:57). 
 Högsta domstolen har intagit en mer nyanserad hållning till frågan om skuldbördans storlek. I rättsfallet NJA 1996 s. 548 utta- lades att en nettoskuldbörda om drygt 174 000 kronor inte innebar ett hinder mot skuldsanering. Hänsyn togs till den  
 49-åriga 
  gälde- närens begränsade inkomst som sjukpensionär, avsaknad av till- gångar samt hennes personliga och ekonomiska förhållanden i övrigt. I rättsfallet NJA 1997 s. 229 ansågs även en skuld om 108 000 kronor vara tillräcklig, trots att den  
 35-åriga 
  gäldenären saknade särskild försörjningsbörda och hade fast inkomst om 10 000 kronor per månad före skatt. På grund av sjukdom hade gäl- denären varaktigt nedsatt arbetsförmåga, varför hon bedömdes sakna möjligheter att betala sin skuld inom överskådlig tid. 
 Det förhållandet att det är svårt att ställa en någorlunda säker prognos när gäldenären är arbetslös har medfört att det kvalifice- rade insolvensrekvisitet ibland inte har ansetts vara uppfyllt. I hov- rättsavgörandet RH 1996:72 fann domstolen att bl.a. svårigheterna att värdera de framtida inkomsterna för en  
 35-årig 
  arbetslös gälde- när innebar hinder för skuldsanering. En liknande bedömning gjor- de hovrätten i RH 1996:123. 
 Även frågan om gäldenärens förutsättningar att få en högre inkomst har fått viss betydelse i praxis. I hovrättsavgörandet RH 1996:129 arbetade gäldenären deltid och domstolen ansåg att det fanns anledning att räkna med att hon skulle kunna skaffa hög- re inkomster än dem hon för tillfället hade. Med hänsyn till bl.a. detta ansågs det kvalificerade insolvensrekvisitet inte vara uppfyllt. I rättsfallet NJA 2003 s. 437 diskuterade Högsta domstolen gälde- närens förutsättningar att få ett arbete med bättre karriärmöjlig- 
 164 
  
 SOU 2013:72 
  
 Kvalificerad insolvens 
  
 heter och löneutveckling. Gäldenären var en  
 35-årig 
  jurist med en skuldbörda om drygt två miljoner kronor och månadslön om knappt 17 000 kronor. Hennes förutsättningar att väsentligt kunna förbättra sina inkomstförhållanden bedömdes emellertid som mycket osäkra. Högsta domstolen fann därför att det kvalificerade insolvens- rekvisitet var uppfyllt. 
 22 
  
 Det förhållandet att omständigheterna skiljer sig mycket åt i varje enskilt fall, har lett till att längden på prognosen av gäldenär- ens betalningsoförmåga har varierat i praxis. I ett hovrättsavgör- ande, RH 2005:33, ansågs kravet på kvalificerad insolvens inte vara uppfyllt för en  
 63-årig 
  gäldenär som hade skulder med en beräknad återbetalningstid om drygt tolv år. 
 Första gången Högsta domstolen uttalade sig om en bestämd tidsrymd för bedömningen var i 2010 års rättsfall (jfr avsnitt 3.2). I målet var det fråga om en  
 47-årig 
  gäldenär som saknade försörj- ningsbörda och som arbetade deltid (85 procent) med en månads- lön om cirka 20 000 kronor. Enligt Kronofogdemyndighetens beslut hade hon varit överskuldsatt i nästan 20 år när hon ansökte om skuldsanering, och det främsta skälet till överskuldsättningen var arbetslöshet. Hennes förfallna skulder uppgick till cirka 350 000 kronor och hon hade dessutom drygt 280 000 kronor i studie- skulder, som ännu inte hade förfallit till betalning. Tre fjärdedelar av det förfallna kapitalbeloppet bestod av räntor och avgifter. Kronofogdemyndigheten och tingsrätten hade beviljat henne skuld- sanering. Fordringarna hade satts ned till närmare 88 procent och betalningsutrymmet bedömdes vara cirka 5 000 kronor per månad. 
 Hovrätten upphävde beslutet om skuldsanering, med hänvisning till att det kvalificerade insolvensrekvisitet inte var uppfyllt. Inte heller Högsta domstolen ansåg att gäldenären saknade förmåga att betala sina skulder inom överskådlig tid och fastställde därför hov- rättens beslut. Enligt domstolen skulle gäldenären på längre sikt kunna arbeta heltid och skaffa sig en högre inkomst. Dessutom förväntades hon kunna arbeta fram till pensioneringen. Domstolen ansåg att det inte var omöjligt för gäldenären att, bortsett från studielånet, bli skuldfri på åtminstone 15 års sikt. Det konstatera- des dessutom att hon inte skulle ha kvar några studieskulder om 20 år. 
 Högsta domstolen har senare utvecklat sitt resonemang om hur det kvalificerade insolvensrekvisitet ska bedömas, i rättsfallet NJA 
  
 22  
 Bedömningen är liknande den som görs vid fastställande av underhållsbidrag till barn, jfr bl.a. NJA 1985 s. 768, 1990 s. 495 och 1992 s. 550. 
 165 
  
 Kvalificerad insolvens 
  
 SOU 2013:72 
  
 2013 s. 128. Målet gällde en  
 79-årig 
  gäldenär som tillsammans med sin  
 66-åriga 
  hustru hade ansökt om skuldsanering. Skulderna upp- gick till cirka 296 000 kronor för gäldenären och cirka 292 000 kro- nor för hustrun. Av dessa belopp var makarna solidariskt ansvariga för drygt 216 000 kronor. Gäldenären saknade försörjningsbörda och hade fasta inkomster om cirka 18 000 kronor per månad. Hans månatliga betalningsutrymme uppgick till 3 876 kronor per månad. Båda makarna hade hälsoproblem. Hustruns ansökan om skuld- sanering bifölls efter överklagande. Däremot bedömdes gäldenären inte uppfylla kravet på kvalificerad insolvens och fick avslag på sin ansökan. 
 Inte heller tingsrätten och hovrätten ansåg att det kvalificerade insolvensrekvisitet var uppfyllt och lämnade gäldenärens överklagande utan bifall. Däremot fann Högsta domstolen att gäldenären, med hänsyn till ålder, hälsotillstånd och ekonomiska förhållanden, upp- fyllde kraven på kvalificerad insolvens och återförvisade målet till Kronofogdemyndigheten för fortsatt handläggning. 
 Högsta domstolen underströk att bedömningen av om en gälde- när uppfyller kraven för kvalificerad insolvens måste göras på ett nyanserat sätt med beaktande av alla relevanta omständigheter och att hänsyn tas till förhållandena i det enskilda fallet. Enligt dom- stolen kan vad som gäller för en yrkesverksam person med många år kvar i förvärvslivet inte överföras på ärenden som rör personer i en annan livssituation. Domstolen konstaterade att bedömningen av om skulderna kan betalas inom överskådlig tid kan påverkas av att gäldenären har betydande hälsoproblem. Detsamma anses gälla för en gammal person vars ekonomi inte kan förväntas genomgå någon beaktansvärd förändring. Enligt domstolen är det i sådana fall rimligt att göra bedömningen utifrån ett kortare tidsperspektiv. Domstolen konstaterade även att det vid prognosen av betalnings- förmågan är nödvändigt att reservera ett högre belopp för gälde- närens egen försörjning än vad som gäller under de år som en skuldsanering normalt pågår. Av detta skäl ansåg domstolen att det kunde förväntas ta längre tid än de åtta år som gäldenären beräknat sig kunna bli skuldfri. 
 166 
  
 SOU 2013:72 
  
 Kvalificerad insolvens 
  
 Kronofogdemyndighetens tolkning 
 Kronofogdemyndigheten utarbetade år 2008 ett s.k. ställnings- tagande om hur det kvalificerade insolvensrekvisitet skulle tolkas. Myndigheten beslutar om ställningstaganden i principiella frågor när rättsläget är oklart och för att åstadkomma enhetlig rättstill- lämpning inom myndigheten. Ställningstagandena ska efterföljas internt inom myndigheten, men är inte bindande för andra, t.ex. domstolar. Detta ställningstagande byggde på en bedömning av aktuell lagtext, förarbetsuttalanden, praxis och doktrin. Avsikten med ställningstagandet om kvalificerad insolvens var att uppnå en mer enhetlig tillämpning av rekvisitet, eftersom den bedömdes variera i alltför stor utsträckning i landet.  
 23 
  
 I ställningstagandet konstaterade man att den långsiktiga värde- ringen av gäldenärens betalningsförmåga ska utgå från rådande för- hållanden vid tidpunkten för bedömningen, utifrån realistiska antaganden om inkomstutvecklingen i det enskilda fallet. Hänsyn skulle tas till allt som kunde påverka gäldenärens nuvarande och fram- tida ekonomi, t.ex. ålder, utbildning, hälsotillstånd, tidigare inkomst- utveckling, försörjningsbörda och konjunkturbetingad arbetslöshet. 
 Det angavs i ställningstagandet att rekvisitet överskådlig tid inte är tidsbestämt till ett visst antal år, utan att det var förhållandena i det enskilda fallet som skulle vara avgörande. En prognos längre än  
 10–15 
  år bedömdes alltid vara så osäker att skuldsanering skulle vara utesluten och att perspektivet därför måste vara betydligt kortare än så. En betalningsoförmåga som består  
 5–10 
  år ansågs vara tillräcklig för att uppfylla lagens kvalificerade insolvenskrav. 
 Några få dagar efter 2010 års rättsfall, den 29 oktober 2010, upphävde Kronofogdemyndigheten sitt ställningstagande utan att ersätta det med något nytt. Med hänsyn till Högsta domstolens uttalande i 2010 års rättsfall om en  
 15-årig 
  prognos bedömde Kronofogdemyndigheten att det inte var lämpligt att förorda en prognostid om  
 5–10 
  år. 
  
 23  
 Se Processägarens ställningstagande den 6 maj 2008, 14/08/SKUSAN, dnr 801  
 678-08/121 
  
 – Bedömning av kvalificerad insolvens. 
 167 
  
 Kvalificerad insolvens 
  
 SOU 2013:72 
  
 8.4 
  
 Synpunkter vid samråd 
  
 Vid våra samråd har en frågeställning varit hur skuldsaneringslagens krav på kvalificerad insolvens tillämpas och om 2010 års rättsfall har inneburit någon förändring i detta avseende. 
 Kronofogdemyndighetens samtliga skuldsaneringsteam  
 anser att 2010 års rättsfall har lett till att prognoserna av den kvalificerade insolvensen utgår från ett längre tidsperspektiv än tidigare och att en  
  
 15-årig 
  
  prognos tillämpas mer regelmässigt. De är visserligen ense om att det fortfarande ska göras en individuell bedömning av förutsättningarna i det enskilda fallet. Men det uppfattas som enk- lare att utgå från en mer matematisk beräkning av betalningsförmå- gan, vilket leder till att en  
  
 15-årsprognos 
  
  ändå ofta används. Enligt  
 skuldsaneringsteamet i Malmö  
 bidrar denna omständighet till att en del gäldenärer inte beviljas skuldsanering, trots att de egentligen borde få det. 
  
 Skuldsaneringsteamet i Sundbyberg  
 upplever att det är svårt att göra en rättvisande prognos över en så lång tid som 15 år.  
 Skuld- saneringsteamet i Kalmar  
 anser att svårigheterna är som störst för gäldenärer yngre än 50 år. Enligt  
 skuldsaneringsteamet i Malmö  
 är det möjligt att tillämpa en kortare prognos om gäldenären är äldre. 
  
 Skuldsaneringsteamet i Göteborg  
 menar att en prognos över en längre tidrymd kräver en större buffert för oförutsedda händelser. Från  
 skuldsaneringsteamen  
 har framförts önskemål om att progno- sen bör göras över en  
 fem–tioårsperiod. 
 Skuldsaneringsteamet i Kalmar  
 upplever att bedömningarna av det kvalificerade insolvens- rekvisitet skiljer sig åt mellan olika tingsrätter i landet. 
  
 Även  
 Försäkringskassan, överförmyndarförvaltningen i Umeå 
 ,  
 Holden  
 och  
  
 Kredit-Inkasso 
  samt budget- och skuldrådgi- varna i Stockholm, Göteborg, Malmö, Lund och Umeå  
 anser att 2010 års rättsfall har inneburit en strängare bedömning av det kvalifice- rade insolvensrekvisitet och att det numera oftast är fråga om en  
  
 15-årig 
  
  prognos. Även  
 Alektum Inkasso  
 anser att praxis har ändrats efter avgörandet.  
 Intrum Justitia  
 och  
 Riksförbundet Insolvens  
 note- rade att antalet avslagsbeslut ökade markant efter avgörandet. Enligt  
 Intrum Justitia  
 har denna ökning nu avtagit.  
 Diakonerna  
 uppfattar att gäldenärer har fått svårare att beviljas skuldsanering efter 2010 års rättsfall. 
  
 Arbetslöshetskassorna  
 och  
 Riksförbundet Insolvens  
 anser att 15 år är alltför lång tid för att betraktas som överskådlig, med hänsyn till allt som kan inträffa under en sådan tidsrymd. Även  
 Försäkrings- 
 168 
  
 SOU 2013:72 
  
 Kvalificerad insolvens 
  
 kassan  
 anser att 15 år kan vara en för lång tid.  
 Budget- och skuldråd- givarna i Malmö  
 har framhållit att det är svårt att göra en bedöm- ning över en så lång tid, medan  
  
 Kredit-Inkasso 
  
 har ifrågasatt att det finns någon sådan svårigheten.  
 Budget- och skuldrådgivarna i Umeå  
 samt  
 överförmyndarförvaltningen i Umeå  
 anser att en prognos om  
 fem–tio 
  år är lämplig.  
 Rådgivarna i Umeå  
 har efterfrågat ett i lag- texten uttryckligen angivet tidsperspektiv. 
 Budget- och skuldrådgivarna i Lund och Göteborg  
 har uppgett att borgenärerna numera inte accepterar frivilliga överenskommelser i samma utsträckning som före 2010 års rättsfall.  
 Rådgivarna i Malmö och Göteborg  
 samt  
 skuldsaneringsteamet i Östersund  
 har påtalat att osäkerheten som följer med en  
  
 15-årig 
  
  prognos leder till att de gäldenärer som anstränger sig för att göra rätt för sig, genom att skaffa sig en så hög inkomst som möjligt, har svårare att få skuldsanering än mer oansvariga gäldenärer. 
  
 Intrum Smith  
 anser att bedömningen av den kvalificerade insolvensen fortfarande är alltför generös, vilket de anser bidrar till att gäldenärer skaffar sig krediter som de inte har råd med. Enligt  
 Alektum Inkasso  
 kan det ifrågasättas om 2010 års rättsfall innebar annat än en principiell framgång för deras del, eftersom gäldenärer som inte klarar av att betala sina skulder ändå är en förlustaffär för deras del.  
  
 Kredit-Inkasso 
  
 har anfört att det tidigare förekom prog- noser som inte var längre än  
 två–tre 
  år och att man upplever att praxis är tydligare efter avgörandet.  
 Intrum Smith  
 anser däremot att tolkningen av rekvisitet alltjämt är oklar.  
  
 Kredit-Inkasso 
  
 menar att man uppfattar att Kronofogdemyndigheten ibland höjer buffer- ten enbart i syfte att gäldenären ska uppfylla kravet på kvalificerad insolvens. 
  
 8.5 
  
 Statistik 
  
 Av statistik från Kronofogdemyndigheten framgår att andelen ärenden där skuldsanering inte har beviljats (beslut om avslag, avskriv- ning och avvisning), inte har ökat efter 2010 års rättsfall (se tabell 8.1). Dessa ligger fortfarande på strax under 40 procent av samtliga slutliga avgöranden. Men en större andel gäldenärer än tidigare nekas skuldsanering på grund av att de inte bedöms uppfylla kravet på kvalificerad insolvens (se tabell 8.2). År 2009 avslogs 24 procent av de inledda skuldsaneringarna på denna grund, medan mot- svarande siffror för år 2012 var 35 procent. Enligt uppgift från 
 169 
  
 Kvalificerad insolvens 
  
 SOU 2013:72 
  
 Kronofogdemyndigheten ökade andelen avslag på grund av att det kvalificerade insolvenskravet inte bedömdes vara uppfyllt främst under andra hälften av år 2010. Första halvåret år 2010 var andelen avslag med hänvisning till kvalificerad insolvens 29 procent och under andra halvåret var den 43 procent. Det är alltså fråga om en ökning med 14 procentenheter. Av statistiken framgår inte i vilken utsträckning gäldenärer avstår från att ansöka om skuldsanering före respektive efter 2010 års rättsfall. 
 24 
 Av tabell 8.3. framgår att ju äldre gäldenärerna är, desto fler beviljas skuldsanering. Någon tydlig förändring av åldersfördelningen efter 2010 års rättsfall kan dock inte noteras. 
 Vid genomgång av den huvudsakliga inkomstkällan för skuldsane- ringsgäldenärer under år 2012 kan konstateras att det är sällsynt att 
  
 24  
 Under år 2012 var andelen avslag 82 procent och andelen beslut om avvisning och avskriv- ning 18 procent. 
 170 
  
 SOU 2013:72 
  
 Kvalificerad insolvens 
  
 skuldsanering beviljas för personer med arbetslöshetsersättning och försörjningsstöd (se tabell 8.4). Betydligt vanligare är att gälde- närer med sjukersättning, inkomst av tjänst och ålderspension får skuldsanering. På grund av ändringar i Kronofogdemyndighetens datasystem saknas dock någon statistik på utvecklingen över tid. 
 Av tabell 8.5 framgår att bland majoriteten av de gäldenärer vars ansökan om skuldsanering avslogs var under år 2012 den huvud- sakliga inkomstkällan inkomst av tjänst. 
  
 8.6 
  
 Insolvenskravet i de nordiska länderna 
  
 Danmark 
 Den danska lagstiftningen innehåller ett krav på kvalificerad insol- vens, där gäldenären har att visa att han eller hon inom de närmaste åren ( 
 inden for de nærmeste år 
 ) saknar förmåga att uppfylla sina skuld- förpliktelser. 
 25  
 I förarbetena har uttalats att begreppet inom de 
  
 25  
 Se § 197 stk. 1 konkursloven. 
 171 
  
 Kvalificerad insolvens 
  
 SOU 2013:72 
  
 närmaste åren i allmänhet avser  
 tre–fem 
  år. 
 26  
 Vid vårt samråd med det danska Justitsministeriet har konstaterats att prognosen ändå normalt görs över en  
 fem–tioårsperiod, 
  ofta med ett kortare tids- spann om  
 tre–sex 
  år för ålderspensionärer. Kan gäldenären för- väntas klara av att betala av hälften av sina skulder inom fem år anses det vara en indikation på att det kvalificerade insolvensrekvi- sitet inte är uppfyllt. 
 Norge 
 Enligt norsk rätt ska gäldenären vara varaktigt oförmögen ( 
 varig ute av stand 
  
 )  
 att uppfylla sina förpliktelser för att kunna komma ifråga för skuldsanering. Enligt lagtexten är detta insolvensrekvisit uppfyllt när det kan antas att gäldenären inte kan infria sina för- pliktelser fullt ut inom en för gäldenären rimlig tidsrymd eller utan orimlig uppoffring. Det är omständigheterna i det enskilda fallet som ska vara avgörande.  
 27 
  
 I förarbetena betonas att det inte är tillräckligt med enbart till- fälliga problem med att få sin ekonomi att gå ihop. Det ska vara fråga om betalningssvårigheter utan utsikt till förbättring. Enligt regeringen är det svårt att ange det antal år som ska tillämpas för prognosen, men bedömningen måste bygga på tydliga fakta och inte vaga antaganden. 
 28  
 I lagstiftningsarbetet uttalade Finanskom- mittén att det med begreppet bestående avses en överskådlig fram- tid. 
 29 
  
 Bedömningen av hur lång tid som prognosen bör sträcka sig varierar. I domstolarnas avgöranden har i vissa fall en tidperiod om  
 tre–fem 
  år ansetts som varaktig, medan i andra fall en tid om  
 10–15 
  år inte bedömts vara tillräcklig. 
 30  
 Med hänsyn till att omständig- heterna i det enskilda fallet kan variera, har lagstiftaren tagit avstånd från att precisera något visst tidsspann för vad som ska uppfattas som varaktigt. 
 31 
  
 26 
  
 Se Konkursrådets betænkning nr. 1449/2004, s. 58. 
  
 27 
  
 Se §  
  
 1–3 
  gjeldsordningsloven. 
  
 28 
  
 Se den norska propositionen Ot.prp. nr. 81  
  
 (1991–92) 
  Om lov om frivillig og tvungen gjeldsordning for privatpersoner (gjeldsordningsloven), s. 53 och författningskommentaren till §  
 1–3. 
  
 29 
  
 Se Innst. O. nr 90  
  
 (1991–92) 
  Innstilling fra finanskomiteen om lov om frivillig og tvungen gjeldsordning for privatpersoner (gjeldsordningsloven). 
  
 30 
  
 Se t.ex. mål  
  
 93-1769K 
  (Eidsivating) och mål  
 95-513K 
  (Frostating). 
  
 31 
  
 Se den norska propositionen Ot.prp. nr. 99  
  
 (2001-2002) 
  Om lov om endringer i lov 17. juli 1992 nr. 99 om frivillig og tvungen gjeldsordning for privatpersoner mv. (gjeldsordnings- loven) s. 20 f. 
 172 
  
 SOU 2013:72 
  
 Kvalificerad insolvens 
  
 Finland 
 Insolvenskravet enligt finsk skuldsaneringslagstiftning anges i tre led. För det första krävs att gäldenären är insolvent. För det andra ska någon av två alternativa förutsättningar vara uppfylld. Den ena gäller om den huvudsakliga orsaken till insolvensen är att gäldenär- ens betalningsförmåga har försvagats väsentligt på grund av sjuk- dom, arbetsoförmåga, arbetslöshet eller annan förändring i förhåll- andena, som i huvudsak inte beror på gäldenären själv. Den andra gäller om det i övrigt finns vägande skäl för en skuldsanering. För bedömningen av om det finns vägande skäl i övrigt ska beaktas så- väl skuldbeloppet som de förpliktelser som ansluter sig till skulden i förhållande till gäldenärens betalningsförmåga. Slutligen krävs att gäldenären inte rimligen förmår förbättra sin betalningsförmåga för att klara av de utgifter som skulderna ger upphov till.  
 32 
  
 År 1997 infördes ett tillägg till insolvenskravet, där det närmare anges att skuldsanering inte kan beviljas om gäldenärens betal- ningsoförmåga är övergående. Detsamma gäller om gäldenären på grund av tillfälligheter inte förmår betala sina vanliga skulder till ett belopp som inte ska anses vara obetydligt. Vid bedömningen av om orsaken är temporär och av storleken på betalningsmånen ska särskilt gäldenärens förvärvsmöjligheter beaktas. 
 33  
 Avsikten med tillläggs- bestämmelsen är att skuldsanering ska beviljas först när gäldenärens ekonomiska ställning har stabiliserats. Med stöd av bestämmelsen kan skuldsanering förhindras, t.ex. när gäldenären är kortvarigt arbets- lös till följd av konjunkturnedgångar. 
 34 
  
 8.7 
  
 Överväganden 
  
 8.7.1 
  
 Inledning 
  
 I det följande redogör vi för våra slutsatser över hur kravet på kvali- ficerad insolvens tillämpas och om det finns gäldenärer som inte beviljas skuldsanering trots att det är motiverat utifrån de grund- läggande syftena med skuldsaneringsinstitutet. Vidare beaktas hur utformningen av insolvensprognosen påverkar olika gäldenärs- gruppers möjlighet till skuldsanering. Vi presenterar därefter vår 
  
 32 
  
 Se 9 § lagen om skuldsanering för privatpersoner. 
  
 33 
  
 Se 9 a § lagen om skuldsanering för privatpersoner. 
  
 34 
  
 Se regeringens proposition till Riksdagen med förslag till lag om skuldsanering för privat- personer, prop. RP 98/2002 s. 5. 
  
 173 
  
 Kvalificerad insolvens 
  
 SOU 2013:72 
  
 bedömning av om det finns behov av åtgärder och hur de i så fall bör vara utformade. 
  
 8.7.2 
  
 Hur tillämpas skuldsaneringslagens krav på kvalificerad insolvens? 
  
 Bedömning:  
 2010 års rättsfall har bidragit till en strängare tillämpning av det kvalificerade insolvensrekvisitet än tidigare. Efter det avgörandet har en  
 15-årig 
  prognos mer regelmässigt kommit att användas vid bedömningen av gäldenärens betal- ningsförmåga. I ett senare rättsfall, NJA 2013 s. 128, har Högsta domstolen betonat vikten av en nyanserad bedömning. 
 Det kvalificerade insolvenskriteriet är allmänt hållet i både lagtext och förarbeten. Rekvisitets närmare innebörd har i stället överlåtits till domstolarna att klargöra. 
 35  
 Prognosen över gäldenärens betal- ningsförmåga måste göras utifrån antaganden om hur dennes inkomster vid en given tidpunkt kan komma att utvecklas, vilket i många fall kan vara en svår uppgift. 
 36  
 Hur många år framåt som prognosen kan bli gällande är ytterst beroende av omständighet- erna i det enskilda fallet. 
 37 
  
 Det finns ett stort antal refererade rättsfall i frågan om kvalifice- rad insolvens, men få uttalanden om vad som är att betrakta som över- skådlig tid. Det först refererade avgörandet som angav en bestämd tidsrymd för bedömningen, RH 2005:33, förefaller inte ha fått något större genomslag i praxis. 
 38  
 Kronofogdemyndigheten ansåg år 2008 att tillämpningen av rekvisitet varierade så mycket att det fanns skäl att utarbeta ett särskilt ställningstagande, i syfte att upp- nå en mer enhetlig bedömning inom myndigheten. Det uttrycktes då att  
 fem–tio 
  år skulle betraktas som överskådlig tid. Ställnings- tagandet kom dock att upphävas några få dagar efter det att Högsta domstolen kom med sitt avgörande i 2010 års rättsfall. Skälet till 
  
 35 
  
 Se Summers, Ett nytt skuldsaneringsförfarande, JT  
  
 2006-07, 
  nr 1, s. 90. 
  
 36 
  
 Se Summers, Kvalificerat insolvent enligt skuldsaneringslagen?, JT  
  
 2010-11, 
  nr 4, s. 913 och 915 och Swanson, Rättsfallsöversikt – Praxis i skuldsaneringsärenden  
 1994–2006, 
  SvJT 2007 s. 982 f. 
  
 37 
  
 Se Mcdonald, T. och Clark, M., Skuldsaneringslagen. En kommentar till 2006 års lag (andra upplagan), s. 70. 
  
 38 
  
 Den tolvåriga prognos som tillämpades har också kritiserats i doktrinen som en alltför sträng bedömning av insolvensens varaktighet, se bl.a. Mcdonald, T. och Clark, M., Skuld- saneringslagen. En kommentar till 2006 års lag (andra upplagan), s. 75 samt Clark, M., Rättsfallsöversikt – Praxis i skuldsaneringsärenden, SvJT 2007, s. 983. 
  
 174 
  
 SOU 2013:72 
  
 Kvalificerad insolvens 
  
 upphävandet var att ställningstagandet inte ansågs överensstämma med Högsta domstolens bedömning. 
 Från vissa håll har man anfört att 2010 års rättsfall har kommit att strama upp tolkningen av insolvenskriteriet och att det generellt ska vara fråga om en  
 15-årsprognos. 
 39 
  
 Med hänsyn till de särpräg- lade omständigheterna i fallet har andra diskuterat domens prejudi- cerande värde. 
 40 
  
 I rättsfallet var gäldenärens betalningsförmåga anmärkningsvärt god för att vara insolvent. Hon förväntades kunna återbetala så mycket som närmare 88 procent av sin skuldbörda enligt den fem- åriga betalningsplanen som föreslogs av Kronofogdemyndigheten och tingsrätten. Hennes betalningsutrymme uppgick till 5 000 kro- nor per månad. Bland dem som beviljas skuldsanering varje år har omkring 2/3 av gäldenärerna en betalningsförmåga som understiger 20 procent av den ursprungliga skuldbördan. Omkring 36 procent av gäldenärerna saknar dessutom helt betalningsutrymme. Det bör också tilläggas att det vid en strikt matematisk beräkning av gälde- närens betalningsförmåga framgår att gäldenären i 2010 års rättsfall sannolikt hade kunnat bli skuldfri redan efter knappt tio år. 
 Trots att det var fråga om speciella omständigheter i 2010 års rätts- fall är det tydligt att detta fått en betydande inverkan för bedöm- ningen av det kvalificerade insolvensrekvisitet. Vid våra samråd har anförts dels att Kronofogdemyndighetens bedömning blivit strängare efter avgörandet, dels att utgångspunkten för vad som ska betraktas som överskådlig tid numera regelmässigt utgår från ett  
 15-årsperspektiv. 
  Av tillgänglig statistik framgår också att andelen avslag där skälet till beslutet varit att kravet på kvalificerad insol- vens inte varit uppfyllt har ökat med omkring tio procentenheter efter 2010 års rättsfall. Högsta domstolens beslut meddelades under senare delen av andra halvåret år 2010, det halvår då andelen avslag med hänvisning till det kvalificerade insolvensrekvisitet ökade kraftigt. I den mån det påverkat skuldsattas uppfattning om att det blivit svårare att få skuldsanering, kan även antas att gälde- närer har avstått från att ansöka i större utsträckning efter avgöran- det. 
  
 39 
  
 Se t.ex. Striktare insolvensbedömning  
  
 HD-dom 
  i Svensk Inkassos branschtidning Säkra betal- ningar, nr 3, december 2010, s. 20 f. Jfr. betänkande från riksdagens civilutskott, bet. 2010/11:CU9, rskr. 2010/11:208 s. 8 ff. 
  
 40 
  
 Se Tanner, Kvalificerat insolvent enligt skuldsaneringslagen? JT  
  
 2010-11, 
  nr 4, s. 916 f, jfr Mcdonald, T. och Clark, M., Skuldsaneringslagen. En kommentar till 2006 års lag (andra upplagan), s. 75 f. 
 175 
  
 Kvalificerad insolvens 
  
 SOU 2013:72 
  
 Högsta domstolen har återigen uttalat sig i frågan om kvalifice- rad insolvens, i rättsfallet NJA 2013 s. 128. Domstolen betonade vikten av en nyanserad bedömning och framhöll att hänsyn måste tas till förhållandena i det enskilda fallet. Domstolen uttalade också att prognosen kan göras utifrån ett kortare tidsperspektiv om gäldenären har betydande hälsoproblem eller är gammal och vars ekonomi inte kan förväntas genomgå någon beaktansvärd föränd- ring. Det är inte möjligt att redan i dag se vilket genomslag som avgörandet har fått i praxis. 
  
 8.7.3 
  
 Finns det gäldenärer som inte beviljas skuldsanering trots att det är motiverat enligt skuldsaneringslagens grundläggande syften? 
  
 Bedömning:  
 Insolvensprognosen som den tillämpas i dag leder till att vissa gäldenärer inte beviljas skuldsanering, trots att det är motiverat utifrån de grundläggande syftena med institutet. Särskilt unga, arbetslösa och förvärvsarbetande har genom nuvar- ande tillämpning svårt att få skuldsanering. 
 Frågan är om den tillämpning som nu råder för bedömningen av det kvalificerade insolvensrekvisitet är lämplig eller om det finns gäldenärer som inte beviljas skuldsanering, trots att det är motive- rat enligt skuldsaneringslagens grundläggande syften. I denna fråga ligger en bedömning av om utformningen av insolvensprognosen i sig har betydelse för vilka grupper som får skuldsanering. 
 Det huvudsakliga syftet med skuldsaneringsförfarandet är att det ska vara rehabiliterande, så att svårt skuldsatta gäldenärer erbjuds en möjlighet att lösa sina ekonomiska problem och därigenom får en chans till ett drägligare och mer samhällsnyttigt liv. Ett annat syfte är att systemet ska verka preventivt, på så sätt att färre människor hamnar i situationer med övermäktig skuldbelastning; det ska inte vara helt enkelt för en del personer att få krediter. Dessutom ska systemet gynna borgenärskollektivet på så sätt att gäldenären van- ligen betalar mer genom skuldsaneringen än vad denne annars hade betalat. 
 41 
  
 För att det rehabiliterande syftet ska uppfyllas måste skuld- saneringsinstitutet vara tillgängligt för de gäldenärer som är i behov 
  
 41  
 Se prop. 1993/94:123 s. 73. 
 176 
  
 SOU 2013:72 
  
 Kvalificerad insolvens 
  
 av ekonomisk rehabilitering. Det innebär att de krav som uppställs inte får vara för strängt utformade. Samtidigt kan ett alltför gene- röst system motverka lagens preventiva syfte. Om skuldsanering upplevs vara en enkel väg ut ur en skuldsättningsproblematik kan den allmänna betalningsmoralen påverkas negativt. Följderna av detta kan bli en restriktivare kreditgivning, med kortare återbetal- ningstider och sämre finansieringsmöjligheter för potentiella lånta- gare, såväl privat som i näringslivet. Om skuldsaneringsinstitutet leder till att gäldenärer som klarar av att betala sina skulder får skuld- avskrivning drabbar det givetvis även borgenärskollektivet negativt, eftersom deras intäkter minskar. 
 I 2010 års rättsfall hade gäldenären varit överskuldsatt i nästan 20 år innan hon ansökte om skuldsanering. Trots det berörde Hög- sta domstolen i domen inte lagens rehabiliterande syfte. I stället var det enbart det borgenärsgynnande perspektivet som domstolen lyfte fram särskilt. I kommentaren till skuldsaneringslagen har ifrågasatts om Högsta domstolen gav begreppet inom överskådlig tid en vidare innebörd än vad lagstiftaren hade avsett. Författarna menar att en alltför långsiktig prognos kan komma i strid med skuld- saneringens rehabiliterande syfte. 
 42 
  
 Det kan diskuteras hur lång tid som egentligen är att betrakta som överskådlig. Som nämnts i doktrinen ska prognosen inte handla om något skådande in i en avlägsen framtid. Bedömningen ska ske utifrån realistiska, sannolika och konkreta antaganden om betalningsförmågan. 
 43  
 Det är inte enbart en fråga om en  
 matematisk beräkning  
 av hur lång tid det kan ta för gäldenären att betala till- baka sina skulder utifrån kända uppgifter om inkomster, utgifter och skuldens storlek. Bedömningen ska med hänsyn till samtliga omständigheter även innehålla en  
 prognos  
 över hur rimligt det framstår för gäldenären att klara av att betala sin totala skuld på den beräknade tiden. Det är uppenbart att en sådan prognos blir allt svårare att göra ju längre tidsperiod det är fråga om. Svårigheterna i detta avseende är också något som framkommit vid våra samråd med Kronofogdemyndighetens skuldsaneringsteam. Där har man vittnat om att detta leder till att bedömningen inte sällan stannar vid den matematiska uträkningen. 
  
 42 
  
 Se Mcdonald, T. och Clark, M., Skuldsaneringslagen. En kommentar till 2006 års lag (andra upplagan), s. 75 f. 
  
 43 
  
 Se Gilbert, Rättsfallsöversikt – Praxis i skuldsaneringsärenden  
  
 1994–2006, 
  SvJT 2007, s. 982 f. 
 177 
  
 Kvalificerad insolvens 
  
 SOU 2013:72 
  
 Skuldsanering ska inte beviljas om det inte är möjligt, eller före- nat med större svårigheter, att göra en någorlunda säker prognos. 
 44  
 Det finns inte någon entydig statistik som visar om det är någon grupp av gäldenärer som drabbas hårdare av svårigheterna att göra en prognos över gäldenärens betalningsoförmåga. Men vid sam- råden har framkommit att prognosen är lättast att göra för de gäl- denärer som har en låg och statisk inkomst, t.ex. pensionärer eller personer med inget eller litet betalningsutrymme och en avsevärd skuldbörda. Kronofogdemyndighetens statistik visar att en betyd- ande andel är pensionärer bland dem som beviljas skuldsanering (se avsnitt 8.5). För yngre personer och arbetslösa är det avsevärt svå- rare att förutsäga den framtida betalningsförmågan. Nästan hälften av de ärenden som fick avslag under år 2012 utgörs av gäldenärer vars huvudsakliga inkomstkälla är inkomst av tjänst. Unga, arbets- lösa och anställda drabbas sannolikt mest av det ökade osäkerhets- moment som en prognos över en längre tidsperiod innebär. Sam- tidigt kan behovet av rehabilitering vara betydande även för dessa grupper. Vid våra samråd har också framkommit att gäldenärer som försöker göra rätt för sig och skaffa sig så goda förutsättningar som möjligt att betala av på skulder, missgynnas framför gäldenärer som anstränger sig mindre, något som torde få en negativ inverkan på betalningsmoralen. 
 Även i de övriga nordiska länderna ska alltid en individuell bedöm- ning göras över gäldenärens förväntade betalningsförmåga. I såväl Danmark som i Norge – de länder där insolvenskravet är utformat på liknande sätt som i Sverige – synes praxis vara mer nyanserad och prognosen i normalfallet utgå från en kortare tidsrymd än den som efter 2010 års rättsfall har kommit att tillämpas här. 
 Vår bedömning är att det kvalificerade insolvensrekvisitet i dess nuvarande tillämpning medför att vissa gäldenärer som har behov av ekonomisk rehabilitering inte får möjlighet till detta. Den främ- sta anledningen är att det är svårt att göra en prognos över så lång tids- rymd som generellt sett tillämpas vid bedömningen. Det går inte att klart fastställa vilka grupper som drabbas mest av detta, men prognosen är svår att göra för yngre, arbetslösa och förvärvsarbet- ande. Inom dessa grupper finns sannolikt personer som det är angeläget att rehabilitera till ett mer samhällsnyttigt liv. 
  
 44  
 Se prop. 1993/94:123 s. 92. 
 178 
  
 SOU 2013:72 
  
 Kvalificerad insolvens 
  
 8.7.4 
  
 Behov och utformning av lagstiftningsåtgärder 
  
 Bedömning:  
 Vid tillämpningen av det kvalificerade insolvens- rekvisitet är det inte tillräckligt att endast göra en matematisk beräkning av gäldenärens betalningsförmåga under ett visst antal år. En prognos måste även göras över den skuldsattes förutsätt- ningar i det enskilda fallet, med beaktande av samtliga omstän- digheter. För att åstadkomma en mer nyanserad rättstillämpning är det nödvändigt med en författningsändring. 
  
 Förslag:  
 Det kvalificerade insolvensrekvisitet ska föras in och definieras i lagtexten. Med kvalificerad insolvens ska avses att gäldenären inte kan rätteligen betala sina skulder och att denna oförmåga med hänsyn till samtliga omständigheter kan antas bestå under överskådlig tid. 
 Vi bedömer att det kvalificerade insolvensrekvisitet, på det sätt som det har kommit att tillämpas efter 2010 års rättsfall, leder till att vissa gäldenärer inte beviljas skuldsanering, trots att det är moti- verat utifrån de grundläggande syftena med institutet. För att inte stänga ute gäldenärer med ett angeläget behov av ekonomisk reha- bilitering anser vi därför att lagregeln bör få en tydligare utform- ning än den har i dag. 
 En ändring av insolvensprognosen och dess räckvidd föreslogs av 2007 års insolvensutredning. Det förslaget innebar att skuld- sanering skulle kunna komma i fråga om gäldenären är på obestånd och så skuldsatt att han eller hon kan antas sakna förmåga att betala sina skulder  
 inom de närmaste åren 
 . Det skulle med andra ord vara fråga om en betydligt mer kortsiktig prognos än den som görs enligt gällande rätt. I betänkandet angavs att begreppet närmaste åren avsåg en tidsperiod om i regel uppemot fem år. Förslaget väl- komnades av vissa remissinstanser som ansåg att en kortare tid skulle ge yngre personer och gäldenärer med utsikt till goda inkomster bättre förutsättningar till ekonomisk rehabilitering. En enklare och säkrare prognosbedömning anfördes också som en fördel med en kortare prognos. Från andra håll framfördes oro för att en så pass kort tid skulle leda till att även måttligt skuldsatta skulle kunna få skuldsanering. Man befarade att den föreslagna ändringen skulle kunna påverka den allmänna betalningsmoralen negativt och begränsa 
 179 
  
 Kvalificerad insolvens 
  
 SOU 2013:72 
  
 tillgången till krediter. Regeringen delade dessa farhågor och gick därför inte vidare med förslaget i den efterföljande propositionen. 
 45  
 Vi har övervägt om den praxis som utvecklats efter 2010 års rättsfall ändå motiverar att prognosen begränsas till ett tidsper- spektiv om uppemot fem år. En sådan ordning skulle sannolikt göra insolvensrekvisitet enklare att både förstå och tillämpa. Men en så pass kort tidsram riskerar att öppna upp skuldsaneringsinsti- tutet även för andra gäldenärer än dem med allvarliga skuldproblem och för gäldenärer med endast en övergående betalningsoförmåga. Vi anser att skuldsanering även fortsättningsvis bör vara förbehållet enbart dem som är så svårt skuldsatta att de i princip aldrig kan för- väntas klara av att betala sina skulder. Av detta skäl anser vi att det inte är lämpligt med en prognos som sträcker sig enbart över fem 
 år. 
 Vid våra samråd har framförts önskemål om en återgång till den tillämpning av insolvensrekvisitet som rådde före 2010 års rättsfall. Vissa menar att prognosen då utgick från en  
 fem–tioårsperiod. 
  Det kan emellertid diskuteras i vilken utsträckning något tidsperspektiv överhuvudtaget var fastslagen i praxis, särskilt med tanke på upp- gifterna om att bedömningarna tidigare varierade mycket. Vår upp- fattning är trots allt, att den tidigare tillämpningen var mer nyan- serad än den har kommit att bli i dag. Oaktat detta anser vi att prognosen bör vara inriktad på att göra en realistisk och hållbar värdering över gäldenärens livssituation. Som jämförelse kan näm- nas Danmark och Norge med liknande insolvenskrav som vårt, där tidsramen generellt sett inte är alltför utsträckt. 
 Frågan är om det är lämpligt att precisera vilket tidsperspektiv som ska användas för prognosen av gäldenärens betalningsförmåga. Det skulle förenkla bedömningen för beslutsfattarna och det skulle även bli tydligare för gäldenärer och borgenärer hur lång tid som ska beaktas. En sådan ordning riskerar emellertid att minska utrymmet för en prognos som beaktar samtliga omständigheter i det enskilda fallet. Skuldsaneringsteamen har vittnat om att det numera fasta  
 15-årsperspektivet 
  ofta leder till en mer matematisk uträkning av gäldenärens betalningsförmåga än den individuella bedömning som är avsedd att göras. Med hänsyn till att förhållandena i det enskilda fallet kan variera så mycket, anser vi därför att det inte är lämpligt att i lagtexten ange den tidsrymd som ska användas vid 
  
 45  
 Se prop. 2010/11:31 s. 9 ff. 
 180 
  
 SOU 2013:72 
  
 Kvalificerad insolvens 
  
 prognosen. 
 46  
 Ett ytterligare skäl är risken för att en specifik tids- gräns kan påverka gäldenären att öka sin skuldsättning i syfte att uppfylla kraven på kvalificerad insolvens. Detta är givetvis inte önskvärt och skulle kunna leda till en negativ inverkan på betal- ningsmoralen. Sådana farhågor har tidigare framförts i frågan om det är lämpligt att ange en specifik beloppsgräns för skuldbördan (se avsnitt 8.2). Någon fast tidsram för prognosen föreslås därför inte. 
 För att lägga tonvikten på andra omständigheter än den rent matematiska beräkningen bör lagtexten betona vikten av att samt- liga omständigheter ska beaktas. Man kan därmed förvänta sig en mer nyanserad bedömning i varje enskilt fall. Det är visserligen något som alltid varit gällande och något som Högsta domstolen understrukit i sitt senaste avgörande om kvalificerad insolvens. För att åstadkomma en faktisk ändring av det tämligen fasta  
 15-årsper- 
  spektiv som etablerats vid Kronofogdemyndigheten anser vi att det är nödvändigt att förtydliga detta även i lagtexten. Det kan annars finnas risk för att ett  
 15-årsperspektiv 
  bibehålls och att en kortare tid tillämpas enbart i fall då gäldenären är gammal eller sjuk. 
 Begreppet kvalificerad insolvens har använts i närmare 20 år inom hanteringen av skuldsaneringsärenden. Detta begrepp bör föras in som ett eget rekvisit i lagtexten och där definieras, på samma sätt som begreppet insolvens klargörs i konkurslagen (1 kap. 2 §). Det bör inte råda någon som helst tvekan om att det aldrig ska vara fråga om enbart en matematisk beräkning av betalningsförmågan, utan även en prognos över gäldenärens förutsättningar i det enskilda fallet. Bedömningen måste utgå från samtliga omständig- heter. Hänsyn ska tas till om gäldenären är gammal eller har hälso- problem, men även andra förhållanden av betydelse måste beaktas. Vi anser att det är fråga om kvalificerad insolvens när gäldenären inte kan rätteligen betala sina skulder och att denna oförmåga med hänsyn till  
 samtliga omständigheter  
 kan antas bestå under över- skådlig tid. Hur lång tid det är fråga om kommer, på samma sätt som i dag, att variera från fall till fall. 
 Prognosen kommer att ställas över en tämligen lång tid, vilken å andra sidan inte ska vara längre än att den samtidigt är överskådlig. Den ska inte vara längre än att det i det enskilda fallet är möjligt att göra en realistisk prognos. I många fall kan det vara fråga om en kortare tid än där praxis har landat efter 2010 års rättsfall. Det är 
  
 46  
 Det kan i sammanhanget konstateras att när frågan övervägdes i Norge kom lagstiftaren till samma slutsats (se avsnitt 8.6). 
 181 
  
 Kvalificerad insolvens 
  
 SOU 2013:72 
  
 erkänt svårt att göra bedömningar långt fram i tiden. Till hjälp vid bedömningen kan det ibland vara lämpligt att använda sig av den danska utgångspunkten och vid bedömningen dela upp problemet i mindre stycken – hur ser prognosen ut för gäldenären om bedöm- ningen skulle göras på halva den tid som initialt bedömts som lämplig tidshorisont i det aktuella fallet? Klarar gäldenären inte av att betala hälften av sina skulder på halva tiden, så kan rekvisitet sannolikt anses uppfyllt. Är det däremot inte möjligt att göra en någorlunda säker prognos ska skuldsanering inte beviljas. 
 Sammanfattningsvis föreslår vi alltså att lagtexten förtydligas i syfte att uppnå en mer nyanserad bedömning vid tillämpningen av det kvalificerade insolvensrekvisitet. Som ett led i detta förtyd- ligande bör därför begreppet  
 kvalificerad insolvens  
 föras in som ett eget rekvisit i lagtexten. På samma sätt som insolvens definieras i konkurslagen, bör den med den lagen som förebild vidare förklaras genom en legaldefinition, uttryckt som att gäldenären inte kan rätteligen betala sina skulder och att denna oförmåga med hänsyn till samtliga omständigheter kan antas bestå under överskådlig tid. 
 182 
 9 Betalningsplanens längd 
  
 9.1 
  
 Inledning 
  
 Vid en skuldsanering upprättas en betalningsplan som visar när och hur gäldenären ska betala sina borgenärer. Denna betalningsplan löper som huvudregel under fem år, om det inte finns särskilda skäl att bestämma en kortare tid (9 §). Beslutet om skuldsanering får under vissa förutsättningar ändras, och då kan betalningsperioden förlängas till som längst sju år (26 §). Vid beslut om skuldsanering börjar betalningsplanen att löpa direkt, utan krav på att beslutet ska ha vunnit laga kraft (37 §). 
 Längden på betalningsplanen har betydelse för borgenärernas intresse av högsta möjliga betalning för sina fordringar. Betalnings- planens längd avgör hur mycket borgenärerna kan få betalt från skuldsaneringsgäldenären. Samtidigt måste beaktas att många gäl- denärer har varit överskuldsatta under flera år innan de ansöker om skuldsanering. För dessa personer kan tiden som de måste leva under knappa ekonomiska förhållanden bli betydligt längre än de fem år som en skuldsanering pågår. Detta innebär en svår situation under lång tid för den enskilde och dennes anhöriga samt medför kostnader för samhället (se kapitel 2). Med hänvisning till skuld- saneringslagens rehabiliterande funktion har nuvarande längd på betalningsplanen kommit att ifrågasättas. 
 1  
 Av betydelse för när en gäldenär slutligen blir befriad från de skulder som omfattas av en skuldsanering är inte enbart längden på den betalningsplan som beslutas, utan även när denna plan börjar löpa. 
 I vårt uppdrag ligger att undersöka och redovisa hur lång tid som skuldsaneringsgäldenärer i allmänhet sammanlagt betalar av på sina skulder. Vi ska särskilt redovisa vilken effekt den nyligen gjorda lagändringen avseende skuldernas ålder har fått när det gäller 
  
 1  
 Se bl.a. RSV Rapport 2002:5 s. 22, SOU 2008:82 s. 135 ff samt riksdagens motioner 2011/12:C350 och 2011/12:C369. 
 183 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 SOU 2013:72 
  
 möjligheten att snabbare få skuldsanering. Utifrån detta ska vi ta ställning till hur lång en betalningsplan enligt skuldsaneringslagen lämpligen bör vara. 
 I detta kapitel kommer vi att inledningsvis presentera nuvarande reglering av betalningsplanens längd och hur frågan har behandlats i tidigare lagstiftningsarbete (avsnitt 9.2). Därefter följer en redogör- else för hur regleringen har tillämpats i praxis (avsnitt 9.3) och vilka synpunkter som har framkommit vid våra samråd (avsnitt 9.4). Vi redovisar även statistik av betydelse (avsnitt 9.5) och redogör för hur betalningsplanens längd är reglerad i övriga Europa (avsnitt 9.6). Slutligen presenterar vi våra överväganden, om det finns skäl för åtgärder och i så fall hur dessa bör utformas (avsnitt 9.7). 
  
 9.2 
  
 Nuvarande reglering 
  
 Betalningsplanens längd enligt beslutet om skuldsanering 
 Alltsedan skuldsaneringslagens tillkomst har betalningsplanen som huvudregel bestämts till fem år. Ursprungligen angav lagtexten en möjlighet att vid särskilda skäl bestämma inte enbart en kortare utan också en längre tid än så. I förarbetena till 1994 års lag uttalades dock att någon större avvikelse från huvudregeln aldrig borde förekomma, men att det var tänkbart att avrunda perioden så att den skulle löpa ut vid t.ex. ett halvårs- eller kvartalsskifte. 
 2  
 Men en avvikelse med flera år borde bli mycket sällsynt förekom- mande. Man gav som ett exempel på en situation där ett avsteg skulle kunna vara motiverat, att borgenärerna till en mycket stor skuldmassa gick med på en skuldsanering endast om betalningspla- nen avsåg en längre tid, och detta var rimligt med hänsyn till gälde- närens förhållanden. 
 3 
  
 Möjligheten att initialt bestämma betalningsplanen till längre tid än fem år avskaffades genom 2006 års reform. Regeringen uttalade att skälet till detta var att en alltför lång betalningsperiod kan mot- verka lagens rehabiliterande syften och att gäldenären ofta har levt en lång tid i en svår ekonomisk situation när en skuldsanerings- ansökan aktualiseras. Det konstaterades även att möjligheten att bestämma längre betalningstider än fem år knappast utnyttjats alls i 
  
 2 
  
 Se prop. 1993/94:123 s. 208. 
  
 3 
  
 Se prop. 1993/94:123 s. 108. 
  
 184 
  
 SOU 2013:72 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 praktiken. 
 4  
 I lagtexten infördes en möjlighet att i samband med omprövning av ett beslut om skuldsanering förlänga löptiden för betalningsplanen till som längst sju år (se 26 §). 
 Vid den utvärdering av skuldsaneringsprocessen som genomför- des av Riksskatteverket och Konsumentverket år 2002 föreslogs att betalningsplanen normalt borde löpa under tre år. Skälet till försla- get angavs vara att gäldenären ofta haft en svår situation under en lång tid före en skuldsanering och inte sällan varit föremål för löne- utmätning. Dessutom antogs att en kortare tid skulle ge borgenär- erna större incitament att i stället acceptera frivilliga uppgörelser. 
 5 
  
 En förkortning av betalningsplanens längd diskuterades av Skuldsaneringsutredningen i det lagstiftningsarbete som föregick 2006 års reform. Det framhölls att systemets huvudsakliga syfte är att verka rehabiliterande och att det därför många gånger är bäst att betalningsperioden inte blir alltför lång. Men utredningen ansåg att fem år var en etablerad och accepterad period samt att en förkort- ning innebar en risk för ifrågasättande av skuldsaneringsinstitutet som sådant. Det underströks även att skuldsaneringslagen måste leva upp till kravet på att vara borgenärsgynnande. Utredningen be- dömde därför att det var nödvändigt att huvudregeln även fortsätt- ningsvis skulle vara fem år. 
 6  
 Denna slutsats angavs också i den efterföljande propositionen. 
 7 
  
 I det delbetänkande som lämnades av 2007 års Insolvensutred- ning föreslogs att betalningsplanens längd skulle begränsas till tre år. En kortare tid än så skulle vara möjlig endast vid synnerliga skäl. En förkortad tid bedömdes gynna nyföretagande genom att en nä- ringsidkare som beviljats skuldsanering snabbare skulle kunna starta en ny verksamhet. 
 8  
 I ett till betänkande fogat särskilt yttran- de framfördes en farhåga om att en treårig betalningsplan för aktiva näringsidkare skulle kunna snedvrida konkurrensen, eftersom en sådan period avviker från de femåriga betalningsperioder som nor- malt förekommer i näringslivet för t.ex. rörelsefinansiering, leasing och avbetalning. 
 9 
  
 I propositionen angav regeringen att det saknades anledning att ifrågasätta utredningens bedömning om att en kortare betalnings- plan skulle kunna vara positiv för många överskuldsatta gäldenärer. 
  
 4 
  
 Se prop. 2005/06:124 s. 52. 
  
 5 
  
 Se RSV Rapport 2002:5 s. 22. 
  
 6 
  
 Se SOU 2004:81 s. 235 f. 
  
 7 
  
 Se prop. 2005/06:124 s. 52. 
  
 8 
  
 Se SOU 2008:82 s. 135 ff. 
  
 9 
  
 Se SOU 2008:82 s. 270 f. 
  
 185 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 SOU 2013:72 
  
 Med hänvisning till att skuldsanering innebär ett ingrepp i den civilrättsliga avtalsrelationen konstaterades att möjligheten därför bör reserveras för de fall då någon har avsevärda skuldproblem. Om ändringarna skulle genomföras, befarades risken öka för att ingångna förpliktelser inte fullföljs. Regeringen hänvisade också till att Kronofogdemyndigheten beräknat att förslaget skulle fler- faldiga antalet skuldsaneringsansökningar. Dessutom menade rege- ringen att det med den föreslagna lagändringen fanns risk för att den allmänna betalningsmoralen skulle påverkas negativt. Man ansåg också att det fanns skäl att ytterligare utvärdera 2006 års reform och studera konsekvenserna av utredningens förslag. Vidare resonerade regeringen kring att en kortare betalningsplan skulle kunna påverka kreditgivningen negativt för företag som redan har svårt att få krediter. Regeringen valde att inte följa utredningens förslag om förkortad betalningsplan. 
 10 
  
 Betalningsplanens början 
 När skuldsaneringslagen infördes började betalningsplanen löpa först efter det att beslutet om skuldsanering hade vunnit laga kraft. Gäldenären skulle därför inte betala enligt planen förrän tidigast tre veckor efter det att beslutet om skuldsanering hade fattats. 
 11  
 Enligt nu gällande ordning kan emellertid ett sådant beslut verkställas direkt (37 §). 
 Lagändringen genomfördes efter kritik från borgenärshåll mot att exekutiva åtgärder inte är tillåtna efter att skuldsanering har inletts. Borgenärerna menade att tiden mellan inledandebeslutet och det slutliga avgörandet ofta är lång och att i de fall gäldenären fått avslag på sin ansökan, hade borgenärerna under handläggnings- tiden gått miste om medel som annars skulle ha varit tillgängliga för utmätning. 
 12 
  
 Skuldsaneringsutredningen ansåg att det borde införas en före- skrift om att betalningsplanen börjar löpa redan när skuldsanering- en inleds. Dessutom föreslogs att ett beslut om skuldsanering skulle gälla omedelbart. Utredningen ansåg att fördelarna med för- slagen var att skuldsaneringen skulle komma igång snabbare och att förfarandet kunde effektiviseras. Alla gäldenärer skulle dessutom 
  
 10 
  
 Se prop. 2010/11:31 s. 14 f och 17 f. Samma resonemang anfördes för förslag om ändringar av det kvalificerade insolvensrekvisitet, jfr avsnitt 8.2. 
  
 11 
  
 Se prop. 1993/94:123 s. 163 och s. 239 f. och jfr SOU 1990:74 s. 243 f. och 326. 
  
 12 
  
 Se prop. 2005/06:124 s. 56 f samt även RSV Rapport 2002:5 s. 23. 
  
 186 
  
 SOU 2013:72 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 behandlas lika, då betalningsplanens längd inte var beroende av handläggningstiden hos Kronofogdemyndigheten. Om beslutet var verkställbart direkt skulle borgenärerna inte heller gå miste om betalning under domstolens handläggning av ett eventuellt över- klagande. En nackdel ansågs vara att gäldenären inte skulle ha samma möjlighet att utnyttja sitt eventuella betalningsutrymme under handläggningstiden från inledandebeslut till slutligt avgör- ande, för exempelvis angelägen tandvård eller inköp av glasögon. Utredningen menade å andra sidan att detta borde kunna beaktas vid beräkningen av gäldenärens förbehållsbelopp. 
 13 
  
 Regeringen gick inte vidare med utredningens förslag om att betalningsplanen skulle börja löpa redan när skuldsaneringen inleds. Däremot ändrades lagen så att ett beslut om skuldsanering får verkställas även om det inte har vunnit laga kraft. Regeringen konstaterade att en sådan ändring i huvudsak tillgodosåg den kritik från borgenärshåll som riktats mot den nuvarande ordningen. Det betonades även att förslaget skulle leda till att skuldsaneringen kan komma i gång tidigare och därför innebär en förkortning av den totala handläggningstiden. 
 14 
  
 9.3 
  
 Betalningsplanens längd i praxis 
  
 Vid genomgång av praxis har framkommit att avvikelser från huvudregeln om en femårig betalningsplan sker mycket sällan. Kronofogdemyndighetens skuldsaneringsteam har upplyst om att i de fall gäldenären bedöms ha betalningsförmåga bestämmer myn- digheten i princip alltid att betalningsplanen ska löpa i fem år. Av de 4 637 beslut om skuldsanering som fattades under år 2012 hade en kortare tid bestämts i cirka  
 25–30 
  fall. Det är med andra ord en försvinnande liten andel av skuldsaneringsärendena där avsteg från huvudregeln sker. Allvarlig sjukdom eller hög ålder (över  
 70–80 
  år) är sådana omständigheter som ibland bedömts utgöra särskilda skäl för en kortare betalningsplan. Bland gäldenärer yngre än 40 år är betalningstiden i princip undantagslöst fem år. Av skuldsanerings- teamens uppgifter framgår att den klart vanligaste avvikelsen från huvudregeln är en treårsplan, och vid något enstaka tillfälle har en ettårig plan beslutats. 
  
 13 
  
 Se SOU 2004:81 s. 230 f och 242. 
  
 14 
  
 Se prop. 2005/06:124 s. 50 och s. 56 f. 
  
 187 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 SOU 2013:72 
  
 Bland domstolarnas praxis finns inte några vägledande avgöran- den om vilka omständigheter som utgör särskilda skäl att bestäm- ma en kortare betalningsplan än fem år. Högsta domstolen konsta- terade i rättsfallet NJA 1998 s. 15 att det inte framkommit några särskilda skäl att bestämma en tvåårig betalningsplan, men uttalade sig inte heller om vad som skulle kunna utgöra särskilda skäl för en kortare tid. I ett beslut från Hovrätten för Övre Norrland (mål ÖÄ  
 270-05), 
  vilket refereras i Skatteverkets referatsamling (RIC 36/05), diskuterades frågan om betalningsplanens längd. Med hän- visning till gäldenärens personliga förhållanden (82 år och vack- lande hälsa) och ett mycket begränsat betalningsutrymme bestäm- des betalningsperioden till tre år. 
  
 9.4 
  
 Synpunkter vid samråd 
  
 Behov av en kortare betalningsplan 
 Vid våra samråd har bekräftats att avvikelser från huvudregeln om en femårig betalningsplan sker mycket sällan. Vid samråden med  
 skuldsaneringsteamen i Sundbyberg och Kalmar  
 angavs att ett skäl till detta är att kortare betalningsplaner ofta leder till invändningar från borgenärerna, med risk för en fördröjd handläggning. 
 Skuldsaneringsteamen i Sundbyberg och Kalmar, överförmyndar- förvaltningen i Göteborg, budget- och skuldrådgivarna i Stockholm, Riksförbundet Insolvens, behandlingshemmet Hatten, kuratorerna, arbetslöshetskassorna  
 och  
 Kriminalvården  
 har uppgett att en femårig betalningsplan ofta kan upplevas som lång för den enskilde. Enligt  
 KRIS i Umeå  
 gäller det främst för gäldenärer som ännu inte ansökt om skuldsanering.  
 Kriminalvården  
 har beskrivit att deras klienter inte sällan tänker kortsiktigt och skjuter sina problem på framtiden, varför fem år för dem kan framstå som oöverstigligt.  
 Skuld- saneringsteamet i Kalmar  
 har uppgett att även äldre gäldenärer eller sådana som stått under löneutmätning under lång tid anser att fem år är en lång tid. Enligt  
 budget- och skuldrådgivarna i Stockholm  
 lever många gäldenärer med en oro för att något ska hända under betalningsplanen, som gör att skuldsaneringen upphävs.  
 KRIS i Umeå  
 beskriver att denna oro leder till svårigheter att planera sin tillvaro, t.ex. om gäldenärens partner skulle vilja söka nytt jobb. 
  
 Skuldsaneringsteamen i Kalmar och Östersund, budget- och skuld- rådgivarna i Malmö och Umeå, kuratorerna  
 samt  
 överförmyn- 
 188 
  
 SOU 2013:72 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 darförvaltningen i Umeå  
 tror inte att betalningsplanens längd avhåller några gäldenärer från att ansöka om skuldsanering. Men s 
 kuldsaneringsteamet i Malmö  
 anser att planens längd kan ha en sådan påverkan. 
  
 Enligt  
 skuldsaneringsteamet i Göteborg  
 samt  
 budget- och skuld- rådgivarna i Göteborg  
 efterfrågas inte kortare betalningstider av gäldenärerna.  
 Skuldsaneringsteamet i Kalmar  
 har erfarenhet av att några få efterfrågat treåriga planer. 
  
 En generell förkortning av betalningsplanens längd 
 Kriminalvården  
 och  
 Kronofogdemyndighetens verkställighetsteam i Växjö  
 har förespråkat en generell förkortning av betalningsplanens längd. Enligt  
 Kriminalvården  
 skulle det öka incitamentet för gälde- nären att ansöka om skuldsanering. Övriga samrådsparter har inte förordat en kortare tid för alla situationer. Enligt  
 skuldsaneringstea- met i Östersund  
 skulle en sådan lösning kunna påverka skälighets- bedömningen och därmed bidra till att gäldenärer i stället utestängs från möjligheten till skuldsanering, t.ex. om de främst har färsk skuldsättning.  
 Överförmyndarförvaltningen i Stockholm  
 befarar att en kortare tid ökar risken för att gäldenären ska återfalla i över- skuldsättning. Vid samråden med  
 överförmyndarförvaltningen i Umeå  
 och  
 Alektum Inkasso  
 framhölls också vikten av tillräcklig tid för att lära sig hantera sin ekonomi och bli ekonomiskt rehabiliterad. 
  
 En ökad flexibilitet 
 Vid samråden har av många efterlysts en större möjlighet till flexi- bilitet kring betalningsplanens längd.  
 Skuldsaneringsteamen i Sund- byberg och Östersund  
 har efterfrågat tydligare anvisningar om när det är möjligt att avvika från huvudregeln. 
 Samtliga skuldsaneringsteam, verkställighetsteamet i Växjö, bud- get- och skuldrådgivarna i Stockholm, Malmö, Lund och Umeå, Riks- förbundet Insolvens  
 samt  
 överförmyndarförvaltningarna i Stockholm och Umeå  
 anser att gäldenärerna borde kunna få en kortare betal- ningsplan om de har betalat av på sina skulder under lång tid ge- nom löneutmätning eller avbetalningsplan. Men  
 Alektum Inkasso 
 , 
  
 Intrum Smith  
 och  
 Riksförbundet Insolvens  
 har pekat på svårighet- erna att utreda hur lång tid en gäldenär har betalat av på sina skul- 
  
 189 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 SOU 2013:72 
  
 der före skuldsaneringen. Enligt dem kan detta påverka rättssäker- heten, eftersom det riskerar medföra att bedömningarna skiljer sig åt.  
 Budget- och skuldrådgivarna i Stockholm  
 har anfört att det kan upplevas som orättvist om en person som haft löneutmätning under lång tid får en kortare betalningsplan än en person som levt på lika små ekonomiska marginaler, men ändå inte blivit föremål för utmätning. Även  
 Holden  
 har framhållit svårigheterna att bedöma hur lång tid en gäldenär har betalat av på sina skulder. Hon har betonat vikten av ett tydligt regelverk där alla gäldenärer behandlas lika. 
 Försäkringskassan, budget- och skuldrådgivarna i Göteborg, Umeå och Lund  
 samt  
 överförmyndarförvaltningarna i Göteborg och Umeå  
 har lyft fram äldre personer som en särskild grupp som bör kunna få kortare betalningsplaner.  
 Budget- och skuldrådgivarna i Göteborg och Umeå  
 samt  
 överförmyndarförvaltningen i Umeå  
 anser att svårt sjuka också bör få denna möjlighet. 
  
 Två betalningsfria månader 
 Vid samråden har diskuterats om betalningsplanen skulle kunna innehålla två betalningsfria månader per år.  
 Samtliga budget- och skuldrådgivare, kuratorerna, diakonerna, Riksförbudet Insolvens, KRIS i Umeå, Kriminalvården, Profact, Alektum Inkasso, Försäkringskassan, arbetslöshetskassorna, Skatteverket, Brottsoffermyndigheten  
 och  
 över- förmyndarförvaltningen i Umeå  
 har ställt sig positiva till en sådan lösning. Bland  
 skuldsaneringsteamen  
 anser  
 de i Göteborg, Malmö och Östersund  
 att det är en bra idé, medan det råder delade meningar om detta i  
 Sundbyberg  
 och  
 Kalmar 
 .  
  
 Kredit-Inkasso 
  
 och  
 Trafik- försäkringsföreningen  
 har helt motsatt sig betalningsfria månader och även  
 Intrum Justitia  
 ställer sig tveksam till en sådan reform. 
 Banker anslutna till Svenska Bankföreningen  
 har också tillfrågats, av vilka de flesta som uttalat sig om frågan ställt sig negativa. En bank anser att det skulle kunna vara möjligt i vissa fall, t.ex. om gäldenären har barn, men att det borde finnas en gräns för hur mycket pengar gäldenären skulle få behålla under en betalningsfri månad.  
 Kammarkollegiet  
 har inte någon uppfattning i sak, men befarar att det skulle kunna leda till merarbete för deras handläggare. 
  
 Skuldsaneringsteamen i Göteborg och Malmö, budget- och skuld- rådgivarna i Göteborg, Lund och Umeå, överförmyndarförvaltningen i Stockholm och Umeå, behandlingshemmet Hatten, Riksförbudet 
 190 
  
 SOU 2013:72 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 Insolvens, kuratorerna, diakonerna  
 och  
 Alektum Inkasso  
 anser att betalningsfria månader skulle utgöra en välkommen lättnad i till- varon för skuldsaneringsgäldenärerna och att det skulle förbättra förutsättningarna för dem att lyckas genomföra skuldsaneringen. 
  
 Skuldsaneringsteamen i Sundbyberg, Kalmar och Östersund  
 tror att det skulle kunna leda till mer hållbara beslut.  
 Budget- och skuldråd- givarna i Stockholm  
 och  
 överförmyndarförvaltningen i Stockholm  
 an- ser att barnen till gäldenärerna skulle gynnas särskilt, då deras föräldrar skulle kunna få ett ökat utrymme för exempelvis sommar- aktiviteter och julklappar. Barnperspektivet har även framhållits av  
 skuldsaneringsteamen i Sundbyberg, Göteborg och Östersund. Arbets- löshetskassorna  
 anser också att det kan gynna barnfamiljer särskilt och poängterat att en femårig plan för många innebär en stor del av barndomen.  
 Försäkringskassan  
 anser att en sådan lösning gör skuld- saneringsinstitutet mer humant.  
 Diakonerna  
 har nämnt att ett uppehåll i betalningarna eventuellt skulle kunna medföra en viss risk för att gäldenären tappar motivationen att genomföra betal- ningsplanen.  
  
 Kredit-Inkasso 
 tror att åtgärden skulle göra det svårare för gäldenären att hålla reda på sina betalningar. Inom  
 skuld- saneringsteamen i Sundbyberg och Kalmar  
 har framförts farhågor om att det kan medföra praktiska svårigheter för parterna och myndigheten. 
  
 Skuldsaneringsteamet i Malmö, överförmyndarförvaltningen i Stockholm, budget- och skuldrådgivarna i Lund, Kriminalvården  
 och 
  
 Riksförbudet Insolvens  
 anser att betalningsfria månader skulle vara ett incitament för gäldenärer att ansöka om skuldsanering. Vid samrådet med  
 budget- och skuldrådgivarna i Göteborg  
 anfördes att betalningsfria månader skulle utgöra ett attraktivt alternativ till löneutmätning, medan andra inte trodde att det skulle påverka gäldenärerna att söka skuldsanering. Även  
 kuratorerna  
 och  
 KRIS i Umeå  
 är tveksamma till att en sådan lösning skulle få fler gälde- närer att ansöka.  
 Castillo Sandvall  
 anser att betalningsfria månader sannolikt skulle kunna utgöra ett incitament att såväl ansöka om skuldsanering som att klara av att genomföra betalningsplanen. 
 Budget- och skuldrådgivarna i Göteborg  
 har ställt sig tveksamma till att gäldenären skulle föredra betalningsfria månader framför en kortare betalningsplan.  
 Diakonerna  
 har uttryckt en motsatt upp- fattning. I  
 skuldsaneringsteamet i Sundbyberg  
 finns bland vissa en åsikt om att det kan vara en bättre åtgärd att höja buffertens storlek. 
  
 191 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 SOU 2013:72 
  
 Enligt  
 Alektum Inkasso  
 och  
 Profact  
 är en förutsättning för betal- ningsfria månader att den buffert som används för beräkningen av vad gäldenären ska betala varje månad begränsas eller avskaffas helt. De anser även att en reform med betalningsfria månader kräver att betalningsplanen fortfarande ska vara fem år eller att den förlängs. Enligt  
 Profact  
 får betalningsfria månader inte leda till att det totala belopp som betalas till borgenärerna blir mindre än i dag.  
 Skuld- saneringsteamen i Göteborg, Malmö och Kalmar  
 har å sin sida fram- hållit vikten av att betalningsfria månader inte påverkar storleken på bufferten. 
 Vad gäller frågan om buffertens storlek har s 
 kuldsaneringsteamen  
 angett att de generellt tillämpar en buffert om 500 kronor per månad, men att det inte är ovanligt med en buffert på  
 600–700 
  kronor. I vissa fall kan bufferten överstiga 1 000 kronor.  
 KRIS i Umeå, diakonerna, överförmyndarförvaltningen i Göteborg och Umeå  
 samt  
 budget- och skuldrådgivarna i Malmö och Umeå  
 anser att bufferten normalt är alltför liten.  
 KRIS i Umeå  
 och  
 överförmyndarförvaltningen i Göte- borg  
 har påpekat att detta är särskilt bekymmersamt när gäldenären har barn. Enligt  
 överförmyndarförvaltningen i Umeå  
 samt  
 budget- och skuldrådgivarna i Malmö och Umeå  
 räcker det ofta med endast en eller två dagar av sjukdom eller vård av sjukt barn per månad för att skuldsaneringen ska riskera att haverera. 
 Skuldsaneringsteamet i Sundbyberg, budget- och skuldrådgivarna i Lund och Umeå, överförmyndarförvaltningen i Umeå  
 och  
 Kredit- Inkasso  
 har pekat på att betalningsfria månader enbart skulle gynna skuldsaneringsgäldenärer med betalningsutrymme, men inte dem som fått ett s.k. nollbeslut.  
 KRIS i Umeå  
 har anfört att resultatet av betalningsfria månader är beroende av hur mycket gäldenären betalar varje månad. Enligt  
 skuldsaneringsteamet i Östersund  
 blir effekterna mycket marginella för personer med betalningsutrymme under 1 000 kronor per månad. 
  
 Skuldsaneringsteamen i Sundbyberg och Östersund  
 befarar att lös- ningen kan komplicera omprövningsärendena. De tror att det kan uppstå diskussioner om gäldenären har missat en betalning eller om det är fråga om en betalningsfri månad. 
  
 Budget- och skuldrådgivarna i Malmö  
 anser att gäldenären borde få bestämma när de betalningsfria månaderna ska förläggas, medan  
 skuldsaneringsteamet i Sundbyberg, Malmö, Alektum Inkasso  
 och 
  
 Kredit-Inkasso 
  
 befarar att det skulle medföra administrativa svårig- heter och att fastslagna månader är att föredra.  
 Skuldsaneringsteamet i Kalmar  
 har pekat på att reformen kräver ett fungerande datastöd. 
 192 
  
 SOU 2013:72 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 9.5 
  
 Statistik 
  
 För att kunna ta ställning till frågan om betalningsplanens längd, måste beaktas att skuldsaneringsinstitutet ska vara både rehabilite- rande för gäldenären och gynna borgenärskollektivet. För frågan om skuldsaneringslagens rehabiliterande syfte uppfylls, har vi i uppdrag att ta reda på hur lång tid som skuldsaneringsgäldenärer i allmänhet sammanlagt betalar av på sina skulder. Dessutom ska vi undersöka vilken effekt den nyligen gjorda lagändringen avseende skuldernas ålder har fått när det gäller möjligheten att snabbare få skuldsanering. Eftersom skuldsaneringsinstitutet samtidigt ska vara borgenärsgynnande är det nödvändigt att klargöra de ekonomiska konsekvenserna av ändringar i betalningsplanens längd. I det följ- ande presenterar vi tillgänglig statistik på detta område. 
  
 9.5.1 
  
 Längden på den sammanlagda avbetalningstiden 
  
 För frågan om hur länge skuldsaneringsgäldenärer i allmänhet sam- manlagt betalar av på sina skulder, måste rimligen vara av intresse den avbetalningstid som följer efter att gäldenären blivit överskuld- satt och inte längre klarar av att betala sina löpande räkningar. Det är först då den ekonomiska situationen blir påtagligt belastande för den enskilde. För tiden dessförinnan har det knappast funnits behov av sådan rehabilitering som skuldsaneringslagen åsyftar. Frågan är om det är möjligt att fastställa en bestämd tidpunkt för när över- skuldsättningen inträffar. 
 I sin ansökan om skuldsanering ska gäldenären redogöra för när han eller hon inte längre klarade av att betala sina skulder. En genomgång av ett antal ansökningar med fokus på denna informa- tion, skulle kunna ge upplysning om överskuldsättningstidpunkten. Men enligt Kronofogdemyndigheten är de subjektiva uppgifter som gäldenärerna lämnar i detta avseende mycket varierande. Det är därför svårt att dra några generella slutsatser från ett sådant material. Utredningen har bedömt att någon större klarhet i frågan sannolikt inte heller kan nås vid exempelvis en enkätundersökning eller intervjuer med ett antal skuldsaneringsgäldenärer. 
 En uppgift om när en gäldenär för första gången blir restförd i Kronofogdemyndighetens utsöknings- och indrivningsdatabas kan sprida visst ljus över frågan om när den enskildes ekonomiska situation blivit alltför problematisk. I det sammanhanget måste 
 193 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 SOU 2013:72 
  
 beaktas att det finns svårt skuldsatta personer som under lång tid haft ekonomiska svårigheter, utan att detta – av varierande orsaker 
 – kommit till Kronofogdemyndighetens kännedom, t.ex. genom att gäldenären har betalat direkt till borgenärerna enligt olika avbetal- ningsplaner. Dessutom kan inte uteslutas att personer som en gång blivit restförda under perioder, en tid därefter återfått kontrollen över sin skuldsituation. Restföringstidpunkten ger för dessa perso- ner inte en rättvisande bild av hur lång tid överskuldsättningen pågått. Vi bedömer dock att för majoriteten av skuldsanerings- gäldenärerna måste uppgiften om första tidpunkt för restföring i Kronofogdemyndighetens register ändå förutsättas ge vägledning om när överskuldsättningen inträffat. 
 Kronofogdemyndighetens statistik visar att för de 21 504 gälde- närer som beviljades skuldsanering under åren  
 2007–2012 
  hade majoriteten blivit restförda första gången många år före beslutet om skuldsanering (se diagram 9.1 nedan). Anmärkningsvärt är att 644 personer registrerades första gången minst 30 år innan de beviljades skuldsanering. Knappt hälften av gäldenärerna (42 pro- cent) restfördes  
 2–15 
  år före beslutet om skuldsanering och drygt hälften (51 procent) registrerades  
 16–37 
  år före skuldsanerings- beslutet. Resterande 7 procent restfördes i samband med eller kort före ( 
  
 Antal personer 
 1600 
 1400 
 1200 
 1000 
 800 
 600 
 400 
 200 
 0  
  
  1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 
 Antal år 
  
 Källa 
 : Kronofogdemyndigheten. 
 194 
  
 SOU 2013:72 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 Hos Kronofogdemyndigheten saknas statistik om och i vilken ut- sträckning gäldenärerna betalat av på sina skulder efter första rest- föringstidpunkten. Utredningen har bedömt att tillförlitlig infor- mation om detta inte heller går att hämta in på annat sätt. Det före- faller däremot sannolikt att de flesta skuldsaneringsgäldenärer efter första restföringen har haft en besvärlig finansiell situation och där- för levt under knappa ekonomiska förhållanden. 
  
 9.5.2 
  
 Effekten av lagändringen om skuldernas ålder 
  
 En särskild fråga, när det gäller skuldsaneringslagens rehabiliteran- de syfte, är vilken effekt den nya lagändringen om skuldernas ålder har fått för möjligheten att snabbare få skuldsanering. För att besvara denna fråga har vi jämfört tidsintervallet mellan gälde- närens första restföringstidpunkt och beslutet om skuldsanering, både före och efter lagändringen år 2011 om skuldernas ålder. 
 Eftersom andelen skuldsaneringsgäldenärer som varit restförda kortare tid än tolv månader har fördubblats de senaste två åren, har det skett en tydlig förändring när det gäller antalet nya gäldenärer (se diagram 9.2 nedan). Av samtliga gäldenärer som fick ett skuld- saneringsbeslut år 2012 hade 36 procent restförts för första gången under de senaste fem åren före skuldsaneringsbeslutet. År 2007 hade tre fjärdedelar av dem som beviljades skuldsanering varit rest- förda längre tid än tio år. Enligt Kronofogdemyndigheten hamnade också många av de gäldenärer som varit restförda kortare tid än ett år i myndighetens register först i samband med att beslutet om skuldsanering fattades. Antalet gäldenärer med kortare tid mellan restföring och beslut om skuldsanering har med andra ord ökat under den senaste sexårsperioden. Samtidigt har antalet personer med längre intervaller mellan dessa tidpunkter minskat. 
 15 
  
 Utredningen menar att Kronofogdemyndighetens statistik ger stöd för att den senaste lagändringen avseende skuldernas ålder har fått ett visst genomslag när det gäller möjligheten att snabbare få skuldsanering. Samtidigt har den stora majoriteten av skuldsane- ringsgäldenärerna fortfarande många år mellan första restförings- datum och beslutet om skuldsanering. 
  
 15  
 Se Kronofogdemyndighetens rapport  
 2013-02-26, 
  Verksamhetsanalys – Omprövningar inom skuldsaneringsprocessen, s. 12 f. 
 195 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 SOU 2013:72 
  
 30% 
  
 25% 
  
 20% 
  
 15% 
  
 10% 
  
 5% 
  
 0% 
  
 1 
  
 2-5 
  
 6-10 
  
 11-15 
  
 16-20 
  
 21-25 
  
 26-30 
  
 31-37 
  
 2007 
  
 3% 
  
 10% 
  
 14% 
  
 24% 
  
 24% 
  
 17% 
  
 8% 
  
 1% 
  
 2008 
  
 3% 
  
 11% 
  
 13% 
  
 18% 
  
 26% 
  
 19% 
  
 10% 
  
 1% 
  
 2009 
  
 4% 
  
 13% 
  
 13% 
  
 16% 
  
 25% 
  
 14% 
  
 13% 
  
 2% 
  
 2010 
  
 7% 
  
 16% 
  
 13% 
  
 13% 
  
 21% 
  
 12% 
  
 14% 
  
 3% 
  
 2011 
  
 9% 
  
 18% 
  
 12% 
  
 11% 
  
 18% 
  
 13% 
  
 13% 
  
 5% 
  
 2012 
  
 14% 
  
 22% 
  
 11% 
  
 10% 
  
 14% 
  
 12% 
  
 11% 
  
 6% 
  
 Källa 
 : Kronofogdemyndigheten. 
  
 9.5.3 
  
 Skuldsaneringsgäldenärernas betalningsförmåga 
  
 För att tillförsäkra att skuldsaneringslagen även uppfyller kravet på att vara borgenärsgynnande är det nödvändigt att beakta vilken effekt en ändring av betalningsplanens längd får på borgenärernas rätt till betalning. Kronofogdemyndigheten har uppskattat att borgenärerna får omkring 88 miljoner kronor varje år enligt de skuldsaneringar som beviljades för år 2012. Varje år som betalningsplanerna enligt skuldsaneringslagen förkortas skulle det alltså kosta borgenärerna när- mare 88 miljoner kronor. Under ett år löper det normalt planer som beslutats under fem olika kalenderår. Och om vi antar att det varje år flyter in lika mycket som under år 2012 från de betalningsplaner som beslutats under en femårscykel, så kommer det varje år in cirka 440 miljoner kronor. Om två betalningsfria månader införs kan man anta att det årliga tappet uppgår till cirka 73 miljoner kronor (440/12 x 2). 
 Här kan en jämförelse göras med att betalningarna enbart till Svensk Inkassos medlemmar år 2012 uppgick till 24,4 miljarder kronor.  
 16 
  
 16  
 Se Svensk Inkassos sammanställning av branschstatistik för år 2012. 
 196 
  
 SOU 2013:72 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 9.6 
  
 Betalningsplanens längd i andra europeiska länder 
  
 Danmark 
 I Danmark är betalningsplanen normalt fem år från skuldsanerings- beslutet. Om det finns särskilda skäl kan en plan vara både längre eller kortare än så. 
 17  
 Enligt uppgift från det danska Justitsministe- riet sker avvikelser från huvudregeln främst om gäldenären närmar sig ålderspension, då en treårig betalningsplan kan tillämpas. För näringsidkare som i samband med konkurs ansöker om skuldsane- ring ska betalningsplanen som huvudregel alltid vara tre år. 
 18  
 Enligt Justitsministeriet får det stora flertalet av skuldsaneringsgäldenär- erna en betalningsplan. Endast i de fall där gäldenären är en ålders- pensionär kan nollbeslut meddelas. 
 När beslut fattas om att inleda skuldsanering börjar gäldenären att betala in sitt beräknade betalningsutrymme till ett särskilt bank- konto. Efter det att gäldenären beviljats skuldsanering överförs de sparade pengarna till ett uppsamlingskonto. Pengarna räknas sedan av från den beslutade betalningsperioden. Antalet månader förkor- tas i den utsträckning inbetalda medel täcker det månatliga belopp som det är bestämt att gäldenären ska betala. Om ansökan om skuldsanering avslås betalas inbetalda medel tillbaka till gäldenären. 
 19 
  
 Finland 
 Tidigare var betalningsplanerna i Finland som huvudregel fem år, men förkortades från och med år 2010 till tre år. 
 20  
 Har gäldenären beviljats skuldsanering på grund av att det finns särskilda skäl till det ska betalningsplanen som regel vara fem år. 
 21  
 Om gäldenären ska behålla äganderätten till sin bostad kan planen förlängas till som mest tio år. 
 22  
 Ett överskridande av dessa tidsrymder med upp till två ytterligare år kan dessutom aktualiseras på begäran av borge- närer som är privatpersoner. 
 23  
 Betalningsplanen kan dessutom även förlängas med upp till fyra månader för betalning av arvodet för 
  
 17 
  
 2 § första stycket i den danska gældssaneringsbekendtgørelsen. 
  
 18 
  
 Se reglerna i 29 kap. konkursloven och 2 § första stycket gældssaneringsbekendtgørelsen. 
  
 19 
  
 Se 2 § andra stycket gældssaneringsbekendtgørelsen och SOU 2004:81 s. 87. 
  
 20 
  
 Se 30 § andra stycket lagen om skuldsanering för privatpersoner. 
  
 21 
  
 Se 30 § fjärde stycket lagen om skuldsanering för privatpersoner. 
  
 22 
  
 Se 30 § tredje stycket lagen om skuldsanering för privatpersoner. 
  
 23 
  
 Se 31 a § lagen om skuldsanering för privatpersoner. 
  
 197 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 SOU 2013:72 
  
 den utredare som förordnats av domstol att bistå i skuldsanerings- ärendet. 
 24 
  
 Enligt uppgift från det finska Justitieministeriet drevs reformen om en treårig betalningsplan fram av starka krafter bland närings- idkarna. Diskussionen om betalningsplanens längd fortsätter och det har även framställts krav på en huvudregel om två år, men enligt uppgift planeras inte någon ändring av nuvarande ordning i dags- läget. 
 Enligt Justitieministeriet bedöms gäldenären i omkring 30 pro- cent av skuldsaneringsärendena ha ett alltför litet betalningsutrym- me för att kunna betala något överhuvudtaget, och det blir därför aldrig fråga om någon betalningsplan. I dessa fall ska skuldsane- ringen som huvudregel alltid löpa under fem år. Om gäldenären på grund av sjukdom, ålder eller annan motsvarande orsak saknar betalningsförmåga kan den tiden förkortas. 
 25 
  
 Norge 
 I Norge är betalningsplanens längd som huvudregel fem år för tvingande beslut om skuldsanering. Om det finns tungt vägande skäl kan en annan tid bestämmas, som längst tio år. Betalnings- planer över åtta år kan endast beslutas i mycket speciella fall. 
 26 
  
 För bedömningen av om en kortare betalningsplan ska tillämpas ska beaktas om en femårig plan skulle innebära särskilda svårigheter för gäldenären eller dennes familj. 
 27  
 Bedömningen påverkas även av om en betydande del av gäldenärens skulder utgörs av borgensåtag- anden. Dessutom ska beaktas om gäldenären har betalat av på sina skulder under lång tid enligt en frivillig betalningsplan. 
 28 
  
 Det förhållandet att gäldenären har studielån av betydande stor- lek kan medföra att betalningsplanen bestäms till en längre tid än fem år. Detsamma gäller om gäldenären ska behålla äganderätten till sin bostad och den är pantsatt till ett väsentligt mindre belopp än bostaden är värderad till. För bedömningen av om en längre tid blir aktuell, ska även beaktas om skuldsaneringen framstår som oskälig i förhållande till personer som är solidariskt betalningsskyl- 
  
 24 
  
 Se 30 § femte stycket lagen om skuldsanering för privatpersoner. 
  
 25 
  
 Se 30 § fjärde stycket lagen om skuldsanering för privatpersoner. 
  
 26 
  
 Se §  
  
 5–2, 
  första stycket gjeldsordningsloven (tvingande beslut), samt §  
 4–2 
  för frivilliga uppgörelser. 
  
 27 
  
 I lagtexten anges detta som ekstraordinære belastninger eller uvanlig oppofrelse. 
  
 28 
  
 Se §  
  
 5-2, 
  andra stycket gjeldsordningsloven. 
 198 
  
 SOU 2013:72 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 diga för någon av gäldenärens skulder. Bedömningen påverkas ock- så av om en stor andel av betalningen går till bl.a. skulder på grund av brott. 
 29 
  
 I Norge uppskattas omkring 80 procent av alla skuldsanerings- gäldenärer sakna betalningsutrymme. För att kunna ta större hänsyn till deras situation har regeringen övervägt att föreslå mer flexibla bestämmelser kring gäldenärens betalningar och betalnings- planens längd. I propositionen har dock konstaterats att nuvarande lagstiftning är tillräcklig i det avseendet och att det inte finns skäl för lagändringar. 
 30 
  
 Betalningsplanens längd i övriga Europa 
 Även i övriga Europa är betalningsplanens längd en fråga som är föremål för ständig debatt. Den normala betalningsplanens längd varierar mellan två och åtta år i några av de  
 EU-länder 
  som erbjuder en skuldsaneringslagstiftning. Det har konstaterats att det i många länder finns utrymme för flexibilitet vid bestämmandet av planens längd, men att denna möjlighet liksom i Sverige mycket sällan tillämpas i praktiken. Vid en jämförelse som presenterades i augusti 2010 noterades en gradvis förkortning av betalningsplanens längd i de europeiska ländernas respektive lagstiftningar. Vid denna tid- punkt var en femårig plan vanligast, medan det kunde konstateras att länder med ny skuldsaneringslagstiftning många gånger valt en kortare tid än så (jfr Tjeckien, Slovenien, Polen, Grekland, Lettland och Slovakien). 
 31 
  
 29 
  
 §  
  
 5-2, 
  tredje stycket gjeldsordningsloven. 
  
 30 
  
 Se den norska propositionen prop. 155 L  
  
 2012–2013 
  Endringer i gjeldsordningsloven og dekningsloven mv., s. 52 ff. 
  
 31 
  
 Se Jason J. Kilborn, Expert Recommendations and the Evolution of European Best Practices for the Treatment of Overindebtedness,  
  
 1984–2010, 
  s. 32 ff samt Study on means to protect consumers in financial difficulty: Personal bankruptcy, datio in solutum of mortgages, and restrictions on debt collection abusive practices, Final Report Contract  
 Pace/B2/ST/FC, London Economics, December 2012. 
 199 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 SOU 2013:72 
  
 9.7 
  
 Överväganden 
  
 9.7.1 
  
 Inledning 
  
 Betalningsplanens längd har diskuterats sedan skuldsaneringsinsti- tutet infördes i svensk lagstiftning. Hur länge gäldenären ska betala av på sina skulder är även en fråga som fortlöpande övervägs av de andra europeiska länder som erbjuder liknande möjligheter till skuld- avskrivning. För att bestämma vad som utgör en lämplig betalnings- tid måste såväl gäldenärens som borgenärernas intressen iakttas, men givetvis även de övriga samhällsekonomiska effekter som regleringen kan komma att innebära. 
 I det följande redogör vi för våra slutsatser om vilken påverkan betalningsplanens längd har samt om och i så fall hur den bör änd- ras. Vi redovisar även våra synpunkter i fråga om när gäldenären ska påbörja sina betalningar och om det är lämpligt att föreslå betalningsfria månader. 
 200 
  
 SOU 2013:72 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 9.7.2 
  
 Betalningsplanens längd har stor betydelse 
  
 Överskuldsättning har en nedbrytande verkan för den enskilde och dennes familj, i synnerhet då skuldsättningen är långvarig (se redo- visning i avsnitt 2.3). 
 I de fall en gäldenär beviljas skuldsanering kvarstår många nega- tiva effekter också under den tid som betalningsplanen löper. I intervjuundersökningar har gäldenärer beskrivit att de lever med en ständig rädsla för att något ska hända under betalningsperioden, vilket i sin tur kan äventyra skuldsaneringen. 
 32  
 Detta kan få till följd att gäldenärerna blir än mer passiviserade och t.ex. inte vågar förändra sin arbetssituation, öka sin inkomst eller byta bostad. Det är känt att personer som lever under överskuldsättning har sämre hälsovärden än den genomsnittlige invånaren. Bland dem som beviljats skuldsanering har dessutom konstaterats en dödlighet som är 30 gånger så hög som bland den övriga befolkningen. 
 33  
 Vid våra samråd har också påpekats att betalningsplanens längd har betydel- se för gäldenärens förutsättningar att genomföra en skuldsanering. 
 Gäldenärens svåra situation och samhällets kostnader för över- skuldsättningen är bakgrunden till det rehabiliterande syftet med skuldsaneringslagen. Avsikten är att överskuldsatta ska få en chans att lösa sina ekonomiska problem och därigenom erbjudas ett dräg- ligare och mer samhällsnyttigt liv. Den tid som det tar för en gälde- när att ta sig ur sina ekonomiska svårigheter är betydelsefull för att minska såväl påverkan på den enskilde som de samhällsekonomiska effekterna. I den forskning som bedrivs på området har betonats att det därför är viktigt att de betalningsplaner som bestäms i ett skuldsaneringsförfarande inte blir alltför utsträckta. Vikten av att det finns ett betydande mått av flexibilitet vid bestämmandet av planens längd har också poängterats. 
 34 
  
 Utredningen visar att den senaste ändringen av skuldsanerings- lagen avseende skuldernas ålder har medfört att andelen gäldenärer som varit långvarigt skuldsatta när de beviljas skuldsanering har minskat något. Samtidigt har en påfallande majoritet även fortsätt- ningsvis en lång historia av betalningssvårigheter (se avsnitt 9.5.1– 
  
 32 
  
 Se dels Carter doktorsavhandling, Överskuldsättningens ansikten. En studie av vägar in i och ut ur ekonomiska svårigheter, 2011, s. 68 och 74 dels Stephens mastersuppsats Förklara skulden – Sanera skammen. En analys av överskuldsattas berät- telser, s. 41. 
  
 33 
  
 Se Konsumentverkets rapport 2010:18, Dödsfall under och efter skuldsanering, s. 8 ff. 
  
 34 
  
 Se Jason J. Kilborn genomgång i Expert Recommendations and the Evolution of European Best Practices for the Treatment of Overindebtedness,  
  
 1984–2010, 
  s. 2 ff. 
 201 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 SOU 2013:72 
  
 9.5.2). För denna grupp framstår behovet av en snar ekonomisk rehabilitering som särskilt angelägen. 
 Även borgenärskollektivet gynnas av att gäldenären så snart som möjligt får en fungerande ekonomi. Samtidigt är det viktigt att skuldsaneringsinstitutet tillgodoser borgenärernas befogade intresse av att faktiskt få betalt för sina fordringar. Som visat kan betal- ningar enligt fastslagna betalningsplaner som beviljats under 2012 uppskattas till närmare 88 miljoner per år (se avsnitt 9.5.3). För varje år som betalningsplanen förkortas påverkas alltså borgenä- rernas möjligheter till intäkter i motsvarande mån. Av detta skäl är det alltså nödvändigt att betalningsplanen inte heller blir alltför kort. 
 Gäldenärens behov av tillräcklig tid för att lära sig att ta hand om sin ekonomi är ett argument som förts fram för att betalnings- planen inte bör förkortas. Detta kan vara angeläget inte minst för de skuldsaneringsgäldenärer som har en mer färsk skuldsättning, vilket är en grupp som ökar. Betalningsplanens längd torde också ha viss betydelse för den allmänna betalningsmoralen, varför det även ur detta perspektiv är viktigt att betalningstiden inte begränsas i alltför stor utsträckning. Det har ännu inte påvisats några tecken på att betalningsmoralen har påverkats negativt under de snart 20 år som skuldsaneringsinstitutet har funnits. 
 35  
 Och vi ser det som angeläget att inte genomföra reformer som gör att skuldsanering som sådan ifrågasätts, utan regleringen måste utformas på ett sådant sätt att den har ett fortsatt högt förtroende bland allmänheten. 
  
 9.7.3 
  
 Ingen generell förkortning av betalningsplanen, men flexiblare planer 
  
 Förslag:  
 Det saknas skäl att ändra huvudregeln om betalnings- planens längd. Den ska däremot vara mer flexibel än i dag. Lagens krav på  
 särskilda skäl  
 ska därför ändras så att en kortare tid kan bestämmas om det  
 är skäligt 
 . 
 Vid våra samråd har inte framkommit att det finns någon större efterfrågan på en generell förkortning av betalningsplanens längd. Samtidigt som man alltså ur ett internationellt perspektiv ser en 
  
 35  
 Intrum Justitias årliga European Payment Index för år 2012 visar t.ex. att det antal dagar som privatpersoner i Sverige är sena med sina betalningar fortfarande är lågt internationellt sett, i genomsnitt sex dagar. Se European Payment Index 2012, s. 43. 
 202 
  
 SOU 2013:72 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 utveckling mot kortare planer än femåriga, förefaller det inte finnas något uttalat inhemskt behov av kortare tider. Mot en kortare tid ska som nämnts vägas betydelsen av att begränsa borgenärernas förlust samt att betalningsmoralen och förtroendet för skuldsane- ringsinstitutet bibehålls. Det måste också beaktas att en alltför kort betalningstid skulle kunna förhindra att vissa gäldenärer beviljas skuldsanering på grund av att det skulle framstå som oskäligt. För en del gäldenärer kan en femårig betalningsplan också vara nödvän- dig för att få tillräcklig tid att komma till rätta med sin ekonomiska situation. Vi anser därför att det inte finns tillräckliga skäl att före- slå att huvudregeln om betalningsplanens längd ska förkortas från de fem år som gäller i dag. 
 Samtidigt är det viktigt att det finns utrymme att anpassa betal- ningsplanerna efter omständigheterna i det enskilda fallet. Denna möjlighet erbjuds redan genom den nuvarande lagstiftningen, men praxis visar tydligt på att avvikelser från huvudregeln sker anmärk- ningsvärt sällan. Trots allt krävs för ett undantag inte mer än sär- skilda skäl, och sådana torde förekomma i större omfattning än vad man för närvarande kan utläsa ur praxis. Vi anser att avsteg från huvudregeln bör vara vanligare än de är i dag. För att så ska ske krävs att undantagsregeln får en annan utformning. Lagen bör där- för ändras på så sätt att en kortare tid än fem år är möjlig redan om det är  
 skäligt  
 att bestämma en kortare tid. 
 I vissa typfall kan det finnas ett särskilt behov av en ökad flexi- bilitet. Vi anser att exempelvis gäldenärer som nått ålderspension mer regelmässigt bör få kortare betalningsplaner. Detta gäller även svårt sjuka personer. I vissa fall kan barnperspektivet också moti- vera en kortare tid. 
 En grupp som lyfts fram i detta sammanhang är personer som har varit överskuldsatta länge. Samtidigt som det är en tilltalande tanke att korta betalningstiderna särskilt för dem, har det visat sig vara svårt att klarlägga hur lång tid en gäldenär har varit överskuld- satt (jfr avsnitt 9.5.1). Hur lång tid en löneutmätning har pågått kan vara en måttstock, men det finns också gäldenärer som länge kämpat med sin ekonomi utan att hamna i Kronofogdemyndighet- ens register. För dem kan det bli svårt att visa hur länge de levt under så svåra ekonomiska förhållanden att de bör komma i fråga för en kortare betalningsplan. Osäkerheten i detta avseende kan påverka rättssäkerheten negativt. Det kan också ifrågasättas om gäldenärer som under en tid valt att inte ta itu med sin ekonomi, skulle få en fördelaktigare situation än en person som ser till att 
 203 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 SOU 2013:72 
  
 ansöka om skuldsanering så snart det är möjligt. Lagstiftningen bör inte innehålla incitament till att avstå från att ansöka. Vi anser sammantaget att det inte är lämpligt att särskilt ange att gäldenärer med långvarig skuldsättning bör erbjudas en kortare betalnings- plan. Med det sagt kan det ändå finnas situationer där behovet av ekonomisk rehabilitering motiverar en kortare tid även i dessa fall. 
 I vilka situationer ett avsteg från huvudregeln kan förekomma anser vi inte bör uttryckas i lagtexten, då det riskerar att tillämp- ningen begränsas till enbart de exempel som anges där. Även fort- sättningsvis ska en individuell bedömning göras av längden på betalningsplanen. 
  
 9.7.4 
  
 Betalningarna ska påbörjas redan vid inledandebeslutet 
  
 Förslag:  
 Gäldenären ska påbörja sina skuldsaneringsbetalningar redan från inledandebeslutet. Vid ett inledandebeslut ska därför också fattas ett beslut om månatlig betalning. Detta beslut kan ändras fram till dess att ett slutligt beslut i skuldsane- ringsärendet har fattats. Beslutet får överklagas. 
 Gäldenärens betalningar ska ske utan hinder av att beslutet om betalning inte har vunnit laga kraft. 
 Om skuldsanering beviljas ska inbetalda medel fördelas mellan de borgenärer vars fordringar omfattas av skuldsane- ringen. 
 Avslås, avskrivs eller avvisas en ansökan ska inbetalda medel återbetalas till gäldenären, när beslutet har vunnit laga kraft. Om en pågående utmätning har avbrutits vid inledandebeslutet ska i stället medlen fördelas på de fordringar för vilka utmätningen pågick. 
 När skuldsanering beviljas ska längden på en betalningsplan förkortas med det antal månader som förflutit sedan inledande- beslutet meddelades, under förutsättning att gäldenären har full- gjort sina förpliktelser enligt beslutet. 
 Övriga rättsverkningar av en skuldsanering ska räknas från dagen för inledandebeslutet. 
 204 
  
 SOU 2013:72 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 Beslut om betalning i samband med inledandebeslut 
 Enligt nuvarande ordning ska gäldenären inte påbörja sina betal- ningar förrän ett slutligt beslut om skuldsanering har fattats och det alltså finns en betalningsplan. Kronofogdemyndighetens hand- läggningstid påverkar därför möjligheterna för gäldenären till en snar rehabilitering och borgenärernas chans till snabb betalning. Av de skuldsaneringar som beviljas är handläggningstiden från inled- andebeslut till slutligt beslut upp till tre månader i 45 procent av ärendena. Det finns också anledning beakta att 17 procent av ären- Martin tar ett halvår eller mer att avgöra. 
 Om gäldenären får möjlighet att påbörja sina betalningar redan vid inledandebeslutet kan skuldsaneringen komma igång snabbare och förfarandet bli mer effektivt. Betalningsplanen kan då avslutas tidigare, vilket också ger gäldenären en chans att rehabiliteras snab- bare. Ett sådant förslag motverkar dessutom ansökningar från de eventuella gäldenärer som kan befaras ansöka enbart i syfte att få ett uppehåll i sin löneutmätning. Hur gäldenären sköter sina betal- ningar före ett slutligt beslut, ger dessutom en god indikation på hur motiverad gäldenären är att genomföra en skuldsanering. 
 Vi anser att det finns goda skäl att föreslå att gäldenären ska på- börja sina skuldsaneringsbetalningar redan från inledandebeslutet. 
 36  
 Kronofogdemyndigheten bör därför i samband med inledande- beslutet även fatta ett interimistiskt beslut om betalning. Om gäldenären bedöms ha ett betalningsutrymme, ska bestämmas ett belopp som ska erläggas varje månad till den betalningsförmedling som inrättas (se kapitel 10). Om betalningsutrymme saknas ska i stället beslutas att någon betalning inte ska ske. Det månatliga beloppet ska bestämmas enligt samma regler som gäller för betal- ningsutrymmet i övrigt. På grund av att utredningsunderlaget kan vara mer begränsat i detta skede av handläggningen, bör viss försik- tighet iakttas vid bestämmande av beloppets storlek. 
 Av beslutet ska framgå när betalningarna ska påbörjas, vilket av effektivitetsskäl bör vara så snart som möjligt. Betalning ska av detta skäl också påbörjas även innan beslutet har vunnit laga kraft. Beslutet kan ändras när som helst under handläggningen, på eget initiativ av Kronofogdemyndigheten eller efter begäran av part. Beslutet gäller till dess skuldsaneringsärendet slutligt avgörs. 
 Beslut under handläggning brukar normalt inte få överklagas annat än i samband med det slutliga avgörandet. Detta följer av all- 
  
 36  
 På samma sätt som i Danmark, se avsnitt 9.6. 
 205 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 SOU 2013:72 
  
 männa förvaltningsrättsliga grundsatser. Samma bedömning gjor- des vid tillkomsten av skuldsaneringslagen. 
 37  
 Trots att ett interi- mistiskt beslut om betalning fattas under handläggningen av ett skuldsaneringsärende, bedömer vi att det kan få långtgående rätts- verkningar för den enskilde (se nedan). Vi anser att det därför ska vara möjligt att överklaga, på samma sätt som det i dag går att över- klaga ett inledandebeslut. 
 Hantering av inbetalda medel om skuldsanering beviljas 
 Gäldenärens betalningsförmåga kan av olika skäl variera över tid. Det är alltså möjligt att gäldenären inledningsvis bedöms ha ett betalningsutrymme och av detta skäl inledningsvis påbörjar sina skuldsaneringsbetalningar. Vid tidpunkten för skuldsaneringsbeslu- tet kan situationen vara en annan, t.ex. på grund av att gäldenären förlorat sitt jobb och därmed fått en mycket lägre inkomst. I ett sådant fall kan gäldenären bedömas sakna betalningsförmåga. 
 Betalningar som sker innan skuldsanering beviljas är preliminärt avsedda för de borgenärer vars fordringar omfattas av skuldsane- ringen. I samband med skuldsaneringsbeslutet ska sådana medel avskiljas för dessa borgenärers räkning (se avsnitt 10.6.4). Bestäms en betalningsplan ska i den anges hur inbetalda medel ska fördelas mellan borgenärerna. Det gäller alltså både medel som betalats in före skuldsaneringsbeslutet och medel från framtida betalningar. 
 Om betalningsförmåga skulle saknas vid skuldsaneringsbeslutet ska någon betalningsplan inte bestämmas. Eventuellt inbetalda medel ska i sådana fall ändå fördelas och betalas ut till borgenär- erna, efter samma principer som gäller enligt en betalningsplan. 
 Hantering av inbetalda medel om skuldsanering inte beviljas 
 I de fall skuldsanering inte beviljas, men gäldenären dessförinnan har genomfört betalningar ska pengarna återbetalas till gäldenären. Eftersom ingen skuldsanering har kommit till stånd framstår det inte som skäligt att medlen ska tillkomma skuldsaneringsborgenär- erna. Dessutom ska beaktas att t.ex. ett avslagsbeslut kan fattas när som helst under handläggningstiden (se 13 § andra stycket). Det är 
  
 37  
 Se prop. 1993/94:123 s. 166. 
 206 
  
 SOU 2013:72 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 därför inte säkert att det vid avslagsbeslutet finns tillräcklig utred- ning om samtliga borgenärer för att en fördelning ska kunna ske. 
 Utbetalning till gäldenären ska ske först när beslutet om avslag, avskrivning eller avvisning har vunnit laga kraft. Då finns pengarna alltjämt kvar om gäldenären överklagar beslutet och kan användas om skuldsanering senare beviljas i en högre instans. Det är givetvis inget som hindrar en borgenär att begära utmätning i medlen så snart de betalas ut. 
 Om en tidigare utmätning har avbrutits på grund av inledande- beslutet (jfr 22 §) ska i stället de inbetalda medlen fördelas på de fordringar för vilka utmätningen pågick. Eventuellt överskott åter- går till gäldenären. Genom en sådan ordning drabbas inte borgenär- erna lika negativt av att gäldenären är fredad från utmätning under handläggningstiden, vilket är en kritik som framförts vid våra sam- råd. Även en sådan utbetalning ska ske först sedan beslutet om avslag, avskrivning eller avvisning har vunnit laga kraft. 
 Avräkning från betalningsplanens längd 
 Den betalningsplan som fastställs när en skuldsanering beviljas ska som nämnts även fortsättningsvis normalt löpa under fem år, räknat från tiden för det slutliga beslutet. Vi anser att det är rimligt att gäldenären från betalningsplanens längd ska få avräkna det antal månader som förflutit sedan ett beslut om betalning meddelats, normalt i anslutning till inledandebeslutet. 
 En förutsättning för att avräkning ska kunna ske är att gälde- nären kan anses ha uppfyllt sina förpliktelser och i övrigt har med- verkat i ärendet. För de gäldenärer som förpliktats att betala ett månatligt belopp innebär detta att de måste genomföra betalning- arna på det sätt som anges i beslutet. I annat fall kan inte någon avräkning ske. För enkelhetens skull bör tidsavräkning även vara möjlig även för gäldenärer som saknat betalningsförmåga och där- för inte ålagts att betala något före skuldsaneringsbeslutet. Dessa gäldenärer skulle annars hamna i ett mer ofördelaktigt läge än sådana som har kunnat betala. För gäldenärer utan betalningsför- måga är det tillräckligt att de i övrigt medverkar i ärendet, för att avräkning ska få ske. 
 Om skuldsanering inte beviljas upphör betalningsskyldigheten i samband med beslutet om avslag, avvisning eller avskrivning. Någon avräkning för tid efter denna tidpunkt kan inte ske, efter- 
 207 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 SOU 2013:72 
  
 som en sådan ordning skulle vara svår att administrera och kon- trollera. 
 Genom möjligheten till avräkning kan skuldsaneringsförfaran- det bli väsentligt effektivare än det är i dag. Handläggningstiden hos Kronofogdemyndigheten efter inledandebeslutet kommer att sakna betydelse för den tid det tar för gäldenären att bli skuldfri. I vissa fall kan det komma att innebära att betalningsplanen kan avslutas långt tidigare än enligt nuvarande ordning – dock utan att kraven på gäldenären sänks. 
 Någon förlust för skuldsaneringsborgenärerna bedömer vi inte att avräkningsmöjligheten kommer att medföra. I vissa fall kommer gäldenären att betala mer inledningsvis och i andra fall kommer betalningarnas storlek att öka från och med skuldsaneringsbeslutet. 
 Vi har också övervägt andra utformningar av denna lösning. Avräkning skulle exempelvis kunna ske med det  
 belopp  
 som hittills betalats in vid tidpunkten för skuldsaneringsbeslutet. Men det skulle bli en långt mer komplicerad ordning och dessutom skulle gäldenärer drabbas onödigt hårt om de inledningsvis saknar betal- ningsutrymme. För många gäldenärer skulle det inte innebära ett effektivare förfarande, vilket vi anser är angeläget. Ett annat alter- nativ hade varit att påbörja betalningsplanen redan från inledande- beslutet. Även det skulle kunna komplicera förfarandet onödigt mycket, bl.a. om de inbetalda medlen skulle fördelas mellan borge- närerna vid ett avslagsbeslut. 
 Sammanfattningsvis anser vi att bestämmelsen bör utformas så att gäldenären från betalningsplanens längd ska få avräkna det antal månader som förflutit sedan beslutet om förtida betalning medde- lades. Förutsättningen är givetvis, som nämnts, att gäldenären skött sina åtaganden. 
 Hur gäldenären sköter sina betalningar efter inledandebeslutet kan dessutom ge en fingervisning om hur motiverad gäldenären är att genomföra en skuldsanering. Detta bör också i viss mån påverka skälighetsbedömningen av om skuldsanering ska beslutas. Sam- tidigt måste man alltid beakta orsaken till eventuell misskötsamhet. Gäldenären har kanske inte förstått beslutets innebörd eller så kan ett för högt månatligt belopp ha bestämts. 
 208 
  
 SOU 2013:72 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 Övriga rättsverkningar räknas från inledandebeslutet 
 Enligt nuvarande ordning har en borgenär rätt att begära ompröv- ning av skuldsaneringen inom fem år från skuldsaneringsbeslutet (24 § första stycket 5). Gäldenärens betalningsanmärkning med anledning av skuldsaneringen försvinner inte heller förrän fem år efter den dag då skuldsaneringen beviljades eller, om en betalnings- plan löper under längre tid, senast den dag då planen löper ut (8 § kreditupplysningslagen). 
 En risk för omprövning kan verka hämmande för den skuld- satte. Av rädsla för att skuldsaneringen ska upphävas kan gäldenä- ren undvika att förändra sin arbetssituation, öka sin inkomst eller byta bostad (jfr avsnitt 9.7.2). Med en betalningsanmärkning blir det också betydligt svårare att påbörja ett nytt liv, att få ett hyres- kontrakt eller ett telefonabonnemang. Det är först när skuldsane- ringen och dess rättsverkningar är helt avslutade som gäldenären kan anses vara helt rehabiliterad och ha förutsättningar till ett eko- nomiskt bättre liv. Starka skäl talar därför för att skuldsaneringen bör kunna avslutas så snart som möjligt. 
 Genom vårt förslag om möjlighet till avräkning kan en betal- ningsplan avslutas tidigare än i dag. De nuvarande tidsrymderna för omprövning och betalningsanmärkning korresponderar inte med dessa bestämmelser. Vi bedömer att en effektivare skuldsanerings- process kan åstadkommas om dessa rättsverkningar räknas från inledandebeslutet. 
 En sådan lösning innebär att gäldenären alltid behåller sin betal- ningsanmärkning i fem år från inledandebeslutet. Samma tidsfrist gäller för borgenärens möjlighet att begära omprövning på grund av att gäldenärens ekonomiska förhållanden väsentligen förbättrats. Om en betalningsplan avslutas senare än så upphör rättsverk- ningarna senast den dag då planen löper ut. 
 209 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 SOU 2013:72 
  
 9.7.5 
  
 Två betalningsfria månader 
  
 Förslag:  
 Gäldenären ska ha rätt till två betalningsfria månader varje år, vilka ska infalla i juni och december. 
 Inledning 
 Ytterligare en åtgärd som vi har övervägt för att förbättra gäldenär- ens förutsättningar att genomföra en skuldsanering, är införandet av betalningsfria månader. Förutom att underlätta gäldenärens pressade situation, kan en sådan ventil i betalningsperioden även bidra till att göra skuldsaneringsinstitutet mer attraktivt för gälde- nären. 
 Tidigare lagstiftningsärenden 
 Betalningsfria månader är inte ett främmande inslag i den svenska lagstiftningen. Tidigare genomfördes löneutmätning under högst sex månader per kalenderår, medan övriga månader var betalnings- fria. Efter en översyn av löneexekutionssystemet kom detta att ändras år 1995. Inför lagändringen framfördes farhågor om att ett system utan tidsbegränsningar kunde bli för betungande för gälde- närerna. 
 38  
 Det diskuterades om det i stället var möjligt att införa ett system med s.k. fasta frimånader under det att löneutmätning inte fick ske, t.ex. i juli och december. Men ett sådant system bedömdes kunna uppmuntra till manipulationer. Regeringen ansåg att den enda möjligheten till ett effektivt och lättillämpat system var att all löneutmätning skulle fortgå i princip utan tidsbegränsningar. Det betonades att rimliga förbehållsbelopp och möjligheter till anstånd skulle säkerställa att systemet inte blev för betungande för gäldenären. 
 39 
  
 Mot bakgrund av att den säkerhetsventil som anståndsmöjlig- heten skulle utgöra inte tillämpades på ett korrekt sätt, återupptog Riksskatteverket senare diskussionen om betalningsfria månader i löneutmätningsförfarandet. Verkets slutsats blev ändå att det inte var lämpligt att införa betalningsfria månader. Som främsta skäl till slutsatsen angavs påverkan på indrivningsresultatet. En annan 
  
 38 
  
 Se prop. 1994/95:49 s. 58 ff. 
  
 39 
  
 Se RSV Rapport 1992:1 s. 123 ff. och prop. 1994/95:49 s. 58 ff. 
  
 210 
  
 SOU 2013:72 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 anledning var återigen den befarade risken för manipulation. Man ansåg att det inte gick att bortse från att gäldenär och arbetsgivare skulle kunna komma överens om att t.ex. övertidsersättning skulle betalas ut vid just de tillfällen som frimånaderna inföll. I stället utgick Riksskatteverket från att en generösare tillämpning av anstånds- reglerna skulle ge gäldenärer med långvarig löneutmätning tillräck- lig lättnad och förordade alltså inte några fria månader. 
 40 
  
 Betalningsfria månader har även övervägts av Kronofogdemyn- digheten i förslaget om ett schabloniserat löneutmätningsförfar- ande. Myndigheten kom i detta avseende till samma slutsats som Riksskatteverket tidigare gjort. Det poängterades att farhågan om illojala överenskommelser mellan gäldenärer och arbetsgivare inte borde överdrivas, men att de ändå måste beaktas – i synnerhet när gäldenären är anställd i ett eget eller en nära anhörigs företag. 
 Betalningsfria månader bör införas 
 Vår uppfattning är att betalningsfria månader skulle innebära en välkommen ventil under den tid som gäldenären genomför sina skuldsaneringsbetalningar. Detta gäller såväl under de inledande betalningarna som enligt en betalningsplan, efter att skuldsanering har beviljats. Det kan förbättra förutsättningarna för gäldenären att klara av skuldsaneringen och bli rehabiliterad, vilket också är något som har framförts vid ett flertal av våra samråd. En gäldenär som kommit efter med någon enstaka skuldsaneringsbetalning på grund av en tillfällig betalningssvårighet, kan med en sådan lösning också få möjlighet att betala ifatt. 
 Med tanke på att närmare 40 procent av skuldsaneringsgäldenär- erna har hemmavarande barn, är det även värdefullt ur ett barnper- spektiv om livssituationen under betalningsperioden kan under- lättas något för gäldenären. Detta är något som framhållits särskilt vid våra samråd. 
 Betalningsfria månader kan sannolikt också bidra till att fler som i dag står under löneutmätning i stället ansöker om skuldsanering. Det är särskilt angeläget med hänsyn till uppgifterna om att vissa evighetsgäldenärer i dag upplever det fördelaktigare att kvarstå under löneutmätning under obegränsad tid, än att ansöka om skuldsanering. Löneutmätningsinstitutet är mer flexibelt än en skuldsanering, med större möjlighet att ändra det belopp som arbetsgivaren ska dra av 
  
 40  
 Se RSV Rapport 2000:6 s. 89 f. 
 211 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 SOU 2013:72 
  
 från lönen vid förändrade förhållanden för gäldenären. En skuld- sanering ska – enligt de grundläggande förutsättningarna för insti- tutet – vara definitiv och kan därför inte ändras på samma sätt. Mot den bakgrunden skulle två betalningsfria månader per år göra skuldsaneringen mer attraktiv än den är i dag, i synnerhet i för- hållande till en under överskådlig tid pågående löneutmätning. 
 En invändning mot betalningsfria månader är den förlust det kommer att innebära för borgenärerna. Med utgångspunkt i tidi- gare beräkningar (se avsnitt 9.5.3) kan två betalningsfria månader per år förväntas kosta skuldsaneringsborgenärerna totalt 73 miljo- ner kronor per år. Det är mindre än vad en ettårig minskning av betalningsplanens längd skulle innebära. 
 Vi bedömer att risken för att gäldenären skulle missbruka syste- met som mycket liten. Ett sådant agerande kan dessutom angripas genom möjligheten till omprövning. Inte heller befarar vi att lös- ningen försvårar för gäldenären att klara av sina betalningar, särskilt som månaderna är bestämda på förhand och betalningarna sker till den betalningsförmedling som vi föreslår (se kapitel 10). Om det varje år är fråga om samma månader innebär det inte heller något betydande merarbete för övriga aktörer. Någon ökning av ompröv- ningsärenden på grund av att gäldenären inte klarar av sina betal- ningar behöver då inte heller befaras, eftersom det är tydligt för alla när betalning ska ske. 
 De farhågor som tidigare framförts när det gäller manipulation i samband med frimånader vid löneutmätning saknar dessutom rele- vans när det kommer till skuldsanering, eftersom det i sådana ären- den redan från början är bestämt vilket belopp som gäldenären ska betala varje månad. 
 Som ovan nämnts har ett skuldsaneringsteam argumenterat emot de två frimånaderna på den grunden att effekterna skulle bli mycket marginella för personer med ett betalningsutrymme under 1 000 kronor. Vi delar inte den uppfattningen av två skäl. Det ena är att våra samråd i övrigt gett stöd för att den person som varje månad lever på det som till vardags kallas existensminimum, mycket väl kan uppskatta att en månad få även ett litet belopp över för att få vardagens ekonomi att gå ihop eller att möjligen kunna ge familjen en aning guldkant i tillvaron. Det andra är att med ett sådant resonemang, skulle det för en person med ett litet månatligt betalningsutrymme sakna betydelse hur många år betalningsplanen löper på. 
 212 
  
 SOU 2013:72 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 Två skuldsaneringsteam har, vilket också framgår ovan, befarat att det kan uppstå problem angående om gäldenären kan ha missat en betalning eller om det är fråga om en betalningsfri månad. Vi menar att det inte borde kunna uppstå några sådana problem, eftersom de betalningsfria månaderna varje år alltid är juni och december för samtliga gäldenärer. Om det mot slutet av ett år av betalningsplanen visar sig att gäldenären betalat det månatliga beloppet under tio månader, så finns de medel som bestämts i beslutet om skuldsanering till fördelning mellan borgenärerna. Det saknar då betydelse om gäldenären erlagt den betalningen i juni i stället för juli eller någon annan månad. Det väsentliga är att de medel som ska fördelas mellan borgenärerna, finns på kontot hos Kronofogdemyndigheten när det är dags att fördela dessa mellan borgenärerna. 
 Bufferten bör inte påverkas 
 En synpunkt som framförts är att förslaget skulle kunna genom- föras under förutsättning att gäldenärens buffert samtidigt min- skas, för att borgenärernas förlust inte ska bli alltför stor. Vi menar att det inte är en lämplig lösning. Buffertens funktion är av annat slag än de betalningsfria månaderna. En buffert är nödvändig för att vid beräkningen av gäldenärens betalningsutrymme ta höjd för de oförutsedda kostnader som kan uppstå under en skuldsanering. Vid en analys av omprövningsärendena har konstaterats att det dess- utom sker relativt stora förändringar i gäldenärens liv under en skuldsanering. 
 41 
  
 De betalningsfria månaderna har ett annat syfte än bufferten, nämligen att bidra till en återkommande lättnad under den pressade livssituation som gäldenären befinner sig i under en skuldsanering. På så sätt förväntas gäldenärens motivation att genomföra skuld- saneringen öka. Enligt vår uppfattning är det viktigt att buffertens nuvarande utformning kvarstår och att de betalningsfria månaderna utgör ett komplement till denna. 
  
 41  
 Se Kronofogdemyndighetens rapport  
 2013-02-26 
  – Verksamhetsanalys, Omprövningar inom skuldsaneringsprocessen, s. 3. 
 213 
  
 Betalningsplanens längd 
  
 SOU 2013:72 
  
 Sammanfattande slutsatser 
 Sammantaget anser vi att fördelarna med betalningsfria månader överväger. Visserligen innebär det en viss kostnad för borgenär- erna, men i jämförelse med generellt förkortade betalningsplaner om ett eller möjligen två år, innebär vårt förslag en väsentligt mindre påverkan för borgenärerna än varje sådant alternativ. 
 Vi föreslår därför att det ska införas två betalningsfria månader per år under hela perioden som gäldenären betalar. För enkelhetens skull ska de alltid vara förlagda till juni och december. De ska av samma skäl gälla för betalningar både före och efter skuldsanering har beviljats. 
 214 
 10 Gäldenärens betalningar 
  
 10.1 
  
 Inledning 
  
 Den betalningsplan som upprättas vid en skuldsanering ska ange när och hur gäldenären ska betala sina borgenärer (9 § första stycket 4). Det är gäldenärens ansvar att betala enligt betalnings- planen och det är inte särskilt lagreglerat hur dessa betalningar ska ske. Det finns inte heller någon offentlig kontroll och uppföljning av att betalningsplanen följs. Det är därför upp till gäldenären att sköta inbetalningarna efter bästa förmåga. Om betalningar uteblir får borgenärerna reagera och begära att betalningsplanen ändras eller upphävs (24 § första stycket 4). Alla fordringar ska som huvud- regel behandlas lika och ingen skuld ska därför betalas före någon annan. Men undantag får ske om det är fråga om ett mindre belopp som ska fördelas till borgenären och det är skäligt med hänsyn till omfattningen av skulderna och övriga omständigheter (8 §). 
 I vårt uppdrag ligger att ta ställning till om det finns utrymme för ett större hänsynstagande till gäldenärens egna förutsättningar. Vi ska också analysera om den hjälp som det allmänna lämnar är tillräcklig. 
 Hur betalning ska ske under en skuldsaneringsperiod, påverkar i hög grad gäldenärens förutsättningar att slutföra skuldsaneringen. Det är därför angeläget att bestämmelserna kring gäldenärens betal- ningar, har sådan utformning att de inte i sig försämrar gäldenärens utsikter. Ett så enkelt betalningsförfarande som möjligt är även betydelsefullt för att fler ska kunna ta steget att ansöka om skuld- sanering. I sammanhanget ska också beaktas behovet av att borge- närernas förlust minimeras. Vi har av detta skäl undersökt nuvaran- de betalningsplaner och regleringen kring gäldenärens betalningar. Vi har övervägt om det finns anledning att i detta sammanhang ta större hänsyn till gäldenärens förutsättningar och om det finns behov av åtgärder på området. 
 215 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 SOU 2013:72 
  
 I detta kapitel kommer vi att inledningsvis presentera vad som gäller för gäldenärens betalningar under skuldsaneringsperioden och hur frågan har behandlats i tidigare lagstiftningsarbete (avsnitt 10.2). Därefter följer en redogörelse för vilka synpunkter som har framkommit vid våra samråd (avsnitt 10.3). Sedan redovisar vi hur gäldenären betalar enligt skuldsaneringsinstituten i några andra länder (avsnitt 10.4). Vi redogör också för förutsättningarna att låta skuldsaneringsbetalningarna hanteras av en betalningsförmedling i offentlig alternativt privat regi (avsnitt 10.5). Slutligen presenterar vi våra överväganden för frågan om gäldenärens betalningar vid en skuldsanering samt om det finns skäl för åtgärder och i så fall hur dessa bör utformas (avsnitt 10.6). 
  
 10.2 
  
 Nuvarande ordning 
  
 Gäldenärens betalningar 
 I dag är det inte någon myndighet eller annan institution som administrerar skuldsaneringsbetalningar eller kontrollerar att gälde- nären uppfyller sina skyldigheter enligt betalningsplanen. Det är i första hand gäldenärens och de inblandade borgenärernas sak att bestämma hur betalningarna enligt planen ska ske. 
 1 
  
 När skuldsaneringsinstitutet infördes uttalade departements- chefen att aktörerna så långt som möjligt borde ha fria händer att besluta kring gäldenärens betalningar enligt betalningsplanen på ett sätt som var anpassat till det enskilda fallet. Omständigheter som ansågs kunna påverka bedömningen var exempelvis antalet borge- närer, hur stora belopp i absoluta tal som skulle betalas och hur gäldenärens inkomster var periodiserade. Det bedömdes inte finnas skäl att närmare reglera när och hur gäldenären skulle betala. Det väsentliga ansågs vara att dessa frågor tydligt framgick av betal- ningsplanen. Departementschefen förklarade att denna ordning också innebar att det inte borde finnas någon offentlig kontroll av att gäldenären betalar i enlighet med betalningsplanen. Det ansågs vara en sak för varje enskild borgenär att bevaka att denne får betalt och agera om gäldenären inte sköter betalningarna. 
 2 
  
 Den efterföljande Skuldsaneringsutredningen utredde hur betal- ningsplanerna kommit att tillämpas i praktiken och konstaterade 
  
 1 
  
 Se prop. 1993/94:123 s. 208 f. 
  
 2 
  
 Se prop. 1993/94:123 s. 108 f. 
  
 216 
  
 SOU 2013:72 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 att de utformades med många småbetalningar, ofta till samtliga borgenärer varje månad under fem år. I de fall man i stället valt att låta gäldenären under olika månader betala endast till vissa borge- närer, hade det många gånger lett till att gäldenären fått svårt att hålla reda på till vem och när betalning skulle ske. Utredningen lyfte även fram borgenärernas betydande kostnader att ta emot månatliga betalningar. 
 3 
  
 Skuldsaneringsutredningen bedömde det som angeläget att ändra utformningen av betalningsplanen och föreslog ett uppsam- lingskonto i enlighet med det danska skuldsaneringssystemet (se avsnitt 10.4). En sådan lösning bedömdes gynna såväl gäldenären som dennes borgenärer. Gäldenären skulle enligt denna modell öppna ett särskilt bankkonto i samband med inledandebeslutet. Till detta skulle gäldenären sedan betala ett visst belopp varje månad, och pengarna skulle därefter fördelas till borgenärerna en gång per år. Om gäldenären endast hade ett par borgenärer ansåg utred- ningen att betalningarna i stället skulle kunna ske direkt till dem. Detsamma skulle kunna gälla om gäldenären endast hade ett engångsbelopp att betala. Kostnaden för kontot skulle gäldenären få förbehålla sig i skuldsaneringen. 
 4 
  
 En fråga som särskilt övervägdes av Skuldsaneringsutredningen var vem som skulle fördela de inbetalda medlen mellan borgenärerna. Enligt utredningen vore det önskvärt om detta liksom i Danmark kunde skötas av en bank bland gäldenärens fordringsägare. Bank- föreningen motsatte sig detta, med hänvisning till att det skulle vara alltför kostsamt. Utredningen föreslog därför att gäldenären själv skulle sköta den årliga fördelningen till borgenärerna. Med hänvisning till skuldsaneringens rehabiliterande syfte ansågs gälde- nären kunna ges förtroendet att disponera kontot, men det kon- staterades samtidigt att detta skulle ställa större krav på gäldenären. Kontot skulle inte heller vara fredat från utmätning och vikten av att gäldenären inte skuldsatte sig på nytt poängterades. En nackdel med årsvisa betalningar angavs vara att borgenärerna först efter ett år skulle kunna reagera på en utebliven betalning. Fördelarna med årliga betalningar bedömdes dock överväga. Svårigheten att beviljas skuldsanering mer än en gång i livet ansågs också utgöra ett starkt incitament för gäldenären att sköta sina betalningar. Vidare framhölls 
  
 3 
  
 Se SOU 2004:81 s. 231 f. 
  
 4 
  
 Se SOU 2004:81 s. 231 ff. 
  
 217 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 SOU 2013:72 
  
 budget- och skuldrådgivarnas uppgift att stötta gäldenären under betalningsplanen. 
 5 
  
 Regeringen ansåg att utredningens förslag skulle kunna under- lätta den praktiska hanteringen för gäldenären och minska de admi- nistrativa kostnaderna. Men regeringen såg en fara i att gäldenären skulle ha fri dispositionsrätt till uppsamlingskontot. Det ansågs kunna fresta gäldenären att under året låna av sig själv, utan möj- lighet att återställa behållningen på kontot i tid till den årliga för- delningen. Detta befarades i sin tur leda till ett ökat antal ompröv- ningsärenden och upphävda skuldsaneringar. Regeringen invände även mot att medlen på kontot inte skulle vara skyddade från utmätning, vilket skulle kunna leda till att pengarna utmättes för nya skulder trots att de var avsedda för skuldsaneringsborgenär- erna. Regeringen ansåg att det därför fanns behov av dels regler som begränsade gäldenärens förfoganderätt till medlen på kontot, dels regler om att pengarna inte skulle kunna utmätas. En sådan ordning bedömdes dock kräva en aktör som skulle sköta den årliga fördelningen till borgenärerna. 
 6 
  
 Regeringen hade undersökt förutsättningarna för Kronofogde- myndigheten att åta sig ett uppdrag som betalningsförmedlande organ. Det bedömdes dock kräva ett omfattande regelverk, med hänsyn till att det skulle vara fråga om en myndighets hantering av enskildas medel. Preliminära beräkningar visade också att det skulle bli kostsamt för det allmänna om Kronofogdemyndigheten skulle hantera betalningarna. Även vid en hantering med avgiftsfinan- siering, skulle en avgift belasta gäldenärens betalningsutrymme och alltså minska utdelningen till borgenärerna. Det förhållandet att gäldenären skulle förlora den direkta kontakten med borgenärerna och ansvaret för betalningarna ansågs också minska det rehabi- literande inslaget i skuldsaneringen. Regeringen ansåg därför att utredningens förslag inte skulle genomföras. Däremot erinrades om att betalningsplanerna borde anpassas efter förhållandena i det enskilda fallet på ett sådant sätt att administrativa kostnader för betalning m.m. kunde hållas nere till nytta för både gäldenären och borgenärerna. 
 7 
  
 5 
  
 Se SOU 2004:81 s. 231 f. 
  
 6 
  
 Se prop. 2005/06:124 s. 49 ff. 
  
 7 
  
 Se prop. 2005/06:124 s. 51. 
  
 218 
  
 SOU 2013:72 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 Små fordringar 
 En grundtanke i skuldsaneringslagen är att alla fordringar som om- fattas av en skuldsanering har lika rätt. När lagen infördes kunde dock en borgenär vars fordran uppgick till ett mindre belopp ges full utdelning till skillnad från övriga borgenärer, vars fordringar skrevs ned. I propositionen påpekades att det skulle vara fråga om verkligt små fordringar och då främst sådana som understeg 1 000 kronor. Bakgrunden till att bestämmelsen infördes var att man i Danmark, där någon sådan regel inte fanns, framhållit att betal- ningshanteringen för sådana småbelopp många gånger blev opro- portionerligt kostsam och tidsödande. 
 8 
  
 Skuldsaneringsutredningen ansåg att bestämmelsen kunde bidra till en orättvis fördelning mellan borgenärerna. Man konstaterade dessutom att den inte användes i någon större omfattning. I stället brukade borgenärer med relativt liten utdelning få betalt i början av betalningsplanen. Med hänsyn till förslaget om årsvisa utbetal- ningar, ansåg utredningen att de problem som befarades med han- teringen av små belopp inte längre aktualiserades. Utredningen före- slog därför att småbeloppsundantaget skulle utmönstras ur skuld- saneringslagen. 
 9 
  
 Regeringen, som valde att inte gå vidare med utredningens för- slag om uppsamlingskonto med årsvisa utbetalningar, ansåg att det ändå fanns ett behov av åtgärder för regleringen av små fordringar. Man föreslog därför att förtur i betalningsplanen skulle ges till borgenärer vars fordringar efter nedsättning endast uppgick till mindre belopp. 
 10 
  
 10.3 
  
 Synpunkter vid samråd 
  
 Betalningsplanernas utformning 
 Inte någon av våra samrådsparter har ansett att nuvarande utform- ning av betalningsplanerna är tillfredsställande. Enligt  
 skuldsane- ringsteamen i Sundbyberg, Östersund och Kalmar  
 begränsar myndig- hetens datastöd förutsättningarna att ta fram betalningsplaner som innehåller tillräcklig information och som är enkla att avläsa. 
 Försäkringskassan, KRIS i Umeå, kuratorerna, Intrum Justitia, över- 
  
 8 
  
 Se prop. 1993/94:123 s. 141 f. 
  
 9 
  
 Se SOU 2004:81 s. 228. 
  
 10 
  
 Se prop. 2005/06:124 s. 46 f. 
  
 219 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 SOU 2013:72 
  
 förmyndarförvaltningarna i Umeå och Göteborg  
 samt  
 budget- och skuldrådgivarna i Malmö och Umeå  
 har beskrivit planerna som rör- iga och svåra att förstå för både gäldenärer och borgenärer. Enligt  
 Intrum Justitia  
 drabbas många gäldenärer av detta, framförallt de som har svårt att hantera papper.  
 Överförmyndarförvaltningen i Umeå  
 samt  
 budget- och skuldrådgivarna i Umeå  
 har i detta sammanhang även lyft fram gäldenärer med dyslexi. Enligt  
 Kredit- Inkasso  
 torde främst de gäldenärer som har ett stort antal betal- ningar varje månad ha störst svårigheter. De har sett gäldenärer med uppemot 360 skulder att hantera inom en betalningsplan. 
  
 Skuldsaneringsteamen i Kalmar och Malmö  
 har beskrivit att gäldenärens svårigheter att förstå hur de ska betala medför att vissa av dem hamnar i omprövningssituationer. Enligt  
 kuratorerna  
 och  
 KRIS i Umeå  
 är gäldenärerna också ofta rädda för att de ska missa betalningar. Gäldenärens oro i detta avseende är något som även  
 Castillo Sandvall  
 har kunnat iaktta vid sina djupintervjuer. 
  
 Enligt  
 diakonerna, KRIS i Umeå, överförmyndarförvaltningen i Göteborg  
 samt  
 budget- och skuldrådgivarna i Malmö  
 är det i betal- ningsplanerna ofta fråga om mycket små belopp som gäldenärerna ska betala. En person vid  
 KRIS i Umeå  
 har gett exempel på planer där betalningsutrymmet är 500 kronor per månad och där vissa betalningar ibland inte är större än en krona. Dessa iakttagelser har även gjorts av såväl experter i utredningen som av den särskilde utredaren själv.  
 Skuldsaneringsteamen i Östersund och Kalmar  
 anser att det vore bra om det gick att undanta de minsta betalningarna från betalningsplanen. 
  
 Skuldsaneringsteamet i Malmö, budget- och skuldrådgivarna i Malmö, KRIS i Umeå  
 samt  
 överförmyndarförvaltningarna i Göte- borg och Umeå  
 har beskrivit att det är svårt att få besked från bor- genärerna om hur de vill ha betalt och att de inte sällan ändrar bankgiro och  
  
 OCR-nummer 
  
  under betalningsplanens gång. Enligt  
 budget- och skuldrådgivarna i Malmö, KRIS i Umeå  
 och  
 över- förmyndarförvaltningen i Umeå  
 krävs det ofta ett betydande arbete för att få tag på de nya uppgifterna.  
 Överförmyndarförvaltningen i Göteborg  
 har poängterat att gäldenärerna inte sällan saknar till- räcklig tillgång till telefon och internet för att ta fram dessa upp- gifter på egen hand. Enligt  
 skuldsaneringsteamen i Malmö och Sundbyberg  
 samt  
 budget- och skuldrådgivarna i Malmö  
 varierar det bland borgenärerna ifall de aviserar betalningarna eller inte, vilket kan bli förvirrande för gäldenären. Enligt  
 skuldsaneringsteamet i Sundbyberg  
 och  
 överförmyndarförvaltningen i Göteborg  
 kan det leda 
  
 220 
  
 SOU 2013:72 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 till att gäldenären missar betalningar.  
 KRIS i Umeå  
 anser också att det är besvärligt för gäldenären att borgenärerna ofta vill ha betalt olika dagar i månaden. 
  
 Skuldsaneringsteamet i Kalmar  
 har beskrivit att många gälde- närer inte har förstått att de måste sköta alla inbetalningar själva, till skillnad från vad som gäller vid löneutmätning.  
 Budget- och skuldrådgivarna i Stockholm, Göteborg, Malmö och Lund samt Riks- förbundet Insolvens  
 har anfört att de får hjälpa gäldenärer som inte vet hur de ska betala enligt planen. Även  
 överförmyndarförvalt- ningen i Göteborg  
 har beskrivit gäldenärernas behov av stöd under betalningsperioden. Enligt dem är det sällan möjligt att lägga in automatiska betalningar, eftersom det ofta är fråga om olika refe- rensnummer och olika belopp som ska betalas varje månad.  
 Riksför- bundet Insolvens  
 har också pekat på att gäldenären ofta nekas till- gång till internetbank och autogiro. 
  
 Skuldsaneringsteamet i Kalmar  
 anser att beslutet om skuld- sanering borde innehålla en särskild skuldförteckning, för att göra det mer överskådligt för alla aktörer. Enligt  
 budget- och skuldråd- givarna i Malmö  
 borde gäldenären med beslutet också få tillräcklig information om hur de ska betala.  
 Budget- och skuldrådgivarna i Göteborg och Umeå  
 anser att det borde krävas att borgenärerna avi- serar och även bekräftar att betalning har skett.  
 Skuldsanerings- teamet i Sundbyberg  
 samt  
 budget- och skuldrådgivarna i Umeå  
 anser att borgenärerna inför skuldsaneringsbeslutet borde ge tillräcklig information om hur de vill få betalt, t.ex. vilket bankgiro och OCR- nummer som ska användas. 
 Betalningsplanens rehabiliterande funktion 
 Budget- och skuldrådgivarna i Umeå, KRIS i Umeå  
 och  
 Kredit- Inkasso  
 anser att det finns ett pedagogiskt värde i att gäldenären själv får sköta betalningarna till borgenärerna. Enligt  
 Intrum Justitia  
 är det oftast de gäldenärer som får nollbeslut som misslyckas med sin skuldsanering eller skuldsätter sig på nytt.  
 Intrum Justitia, Alektum Inkasso  
 samt  
 budget- och skuldrådgivarna i Göteborg  
 anser att oavsett betalningsförmåga borde alla gäldenärer betala ett mini- mibelopp för att det rehabiliterande syftet ska uppnås. Däremot har  
 skuldsaneringsteamet i Malmö, diakonerna, budget- och skuldråd- givarna i Lund  
 samt  
 Riksförbundet Insolvens  
 ifrågasatt om betal- ningarna i sig påverkar rehabiliteringen av den enskilde, i synnerhet 
  
 221 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 SOU 2013:72 
  
 när det är fråga om en stor mängd småbelopp varje månad.  
 Skuld- saneringsteamen i Malmö och Kalmar  
 samt  
 budget- och skuldråd- givarna i Lund  
 anser att det viktigaste i rehabiliteringen är att gäldenären lär sig leva på existensminimum. Enligt  
 Riksförbundet Insolvens  
 är det den omständigheten, att gäldenären tar steget att ansöka och därmed söker få ordning på sin ekonomi, som har störst betydelse för rehabiliteringen.  
 Budget- och skuldrådgivarna i Lund  
 och  
 överförmyndarförvaltningen i Umeå  
 har pekat på att det inte finns något pedagogiskt värde med en betalningsplan om någon annan än gäldenären sköter betalningarna, vilket sker t.ex. när gäldenären har förvaltare eller får hjälp med betalningen av budget- och skuldrådgivare. 
 Kostnader för att ta emot betalningar enligt en betalningsplan 
 Vid våra samråd har vi tillfrågat borgenärerna vilka kostnader det innebär för dem att ta emot en betalning enligt en betalningsplan. Bland dem som svarat framgår att kostnaderna varierar mycket – allt från någon krona till 200 kronor per betalning. Kostnadsuppgifterna ligger främst inom två intervaller, dels cirka  
 2–8 
  kronor dels  
 50–200 
  kronor. Skillnaderna beror givetvis på vilka kostnader för hanteringen som räknas in i beloppet. De påverkas även av om det är fråga om manuell eller automatisk hantering. 
 För att uppskatta hur mycket hanteringen av skuldsanerings- betalningar kostar borgenärskollektivet varje år har vi antagit att varje gäldenär i genomsnitt genomför tio betalningar per månad. Om hälften av dessa kostar två kronor styck och resterande kostar 50 kronor styck, blir borgenärernas månadskostnad för betal- ningsplanen 260 kronor ([5 x 2 ]+[5 x 50]). Genom vårt förslag om att gäldenären ska ha två betalningsfria månader per år (se avsnitt 9.7.5) blir den årliga kostnaden för hanteringen av betal- ningsplanen 2 600 kronor. Utgår man från något högre styckkost- nader, exempelvis åtta kronor respektive 100 kronor, blir årskost- naden för nämnda betalningsplan i stället 5 400 kronor. 
 Av de 4 637 skuldsaneringar som beviljades år 2012 fick knappt 3 000 en betalningsplan (64 procent). Under ett år blir det upp- skattningsvis 15 000 pågående betalningsplaner (3 000 x 5). Utgår man från den lägre kostnaden för en betalningsplan innebär det att borgenärskollektivet har kostnader om 39 miljoner kronor årligen för sin hantering av skuldsaneringsbetalningar. Beräknad med den 
 222 
  
 SOU 2013:72 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 högre kostnaden per betalningsplan blir totalbeloppet 81 miljoner kronor. Dessa kostnader bör ställas i relation till de 88 miljoner kronor som borgenärerna beräknas få in genom betalningsplanerna varje år (se avsnitt 9.5.3). 
 Betalningsförmedling 
 Överförmyndarförvaltningen i Umeå  
 samt  
 budget- och skuldråd- givarna i Umeå  
 anser att betalningarna enligt betalningsplanen borde gå att samordna, så att gäldenären t.ex. enbart betalar till bor- genärernas ombud. Enligt  
 budget- och skuldrådgivarna i Stockholm  
 och  
 KRIS i Umeå  
 vore det enklare om gäldenären enbart behövde betala ett enda belopp till ett angivet konto varje månad. 
  
 Riksförbundet Insolvens, Kriminalvården  
 och  
 överförmyndarförvalt- ningen i Umeå  
 anser att det vore en bra ordning om ett belopp drogs varje månad från gäldenärens konto, för vidarebefordran till borgenärerna. Enligt  
 överförmyndarförvaltningen i Umeå  
 skulle ett alternativ vara att gäldenären själv betalar en viss summa till ett konto, från vilket medlen därefter fördelas mellan borgenärerna. 
  
 Intrum Smith, Försäkringskassan, arbetslöshetskassorna  
 samt  
 budget- och skuldrådgivarna i Göteborg  
 anser att det skulle vara bra om det fanns någon form av betalningsförmedling. Enligt  
 budget- och skuldrådgivarna i Stockholm  
 skulle de våga hjälpa fler gäldenärer att ansöka om skuldsanering, om det fanns en sådan lösning.  
 Alektum Inkasso,  
 Kredit-Inkasso 
 och  
 Intrum Justitia  
 har anfört att det för deras del vore positivt med en betalningsförmedling där de får betalt en gång per år, eftersom det är kostsamt för dem att hantera många små betalningar. 
  
 Skuldsaneringsteamet i Sundbyberg  
 har menat att man bör beakta att betalning via en betalningsförmedling inte torde blir rehabiliter- ande för gäldenären.  
 Skuldsaneringsteamet i Malmö  
 har poängterat att gäldenären alltid kommer att vara skyldig att betala löpande utgifter vid sidan av skuldsanering och därför ändå lär sig hantera sin ekonomi.  
 Budget- och skuldrådgivarna i Göteborg  
 samt  
 Kredit- Inkasso  
 har anfört att en betalningsförmedling kräver tydliga regler för vad som gäller om en gäldenär betalar för litet en månad.  
 Riks- förbundet Insolvens  
 och  
 Alektum Inkasso  
 har betonat vikten av att det sker en snar reaktion på en utebliven betalning, t.ex. genom kvartalsvis avstämning.  
 Intrum Justitia  
 har anfört att det är viktigt att de medel som gäldenären betalar in inte går att utmäta.  
 Kredit- 
 223 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 SOU 2013:72 
  
 Inkasso  
 har invänt att om gäldenären betalar månatligen till en betalningsförmedling och borgenärerna i sin tur får betalt en gång per år, skulle det vara svårt att avgöra hur betalningarna ska avräk- nas mot en skuld för vilken det finns någon ytterligare gäldenär som är solidariskt betalningsskyldig för samma fordran. En annan frågeställning som de fört fram är vad som händer om en soli- dariskt betalningsskyldig vill lösa skulden under betalningsplanen. 
 Alektum Inkasso,  
 Kredit-Inkasso, 
  Intrum Justitia, arbetslöshets- kassorna  
 och  
 Riksförbundet Insolvens  
 anser att det vore bättre om en myndighet förmedlade gäldenärens betalningar, i stället för ett privat företag samt att Kronofogdemyndigheten är den myndighet som är lämpligast för ett sådant uppdrag.  
 Alektum Inkasso  
 anser att om en betalningsförmedling sköts av ett företag är det nödvändigt med ett sakrättsligt skydd för inbetalda medel, t.ex. vid en konkurs för det betalningsförmedlande organet.  
 Alektum Inkasso  
 och  
 Kredit- Inkasso  
 förväntar sig att en myndighet kan agera snabbare vid utebliven betalning än vad en privat aktör skulle göra.  
 Alektum Inkasso  
 tror även att gäldenären tar en påminnelse från Krono- fogdemyndigheten på större allvar än om den kommer från ett företag. Enligt  
 Riksförbundet Insolvens  
 torde gäldenären ha större förtroende för Kronofogdemyndigheten än för en enskild aktör.  
 Intrum Justitia  
 har anfört att det kan vara känsligt ur konkurrens- synpunkt för borgenärerna att lämna ut information till en privat betalningsförmedling.  
  
 Kredit-Inkasso 
 anser att det finns risker med att låta ett företag med vinstintresse hantera inbetalda medel. 
  
 10.4 
  
 Gäldenärens betalningar i andra länder 
  
 Danmark 
 När det i Danmark har bestämts en betalningsplan hänvisas i skuld- saneringsbeslutet om att ett visst månatligt belopp ska sättas in på ett konto i en bank. Gäldenären ska därför öppna ett särskilt bank- konto, från vilket banken fördelar inbetalda medel till borgenärerna en gång per år i enlighet med vad som framgår av betalningsplanen. För att en fordringsägare ska få betalt enligt planen krävs att den sammanlagda utbetalningen enligt betalningsplanen överstiger 500 danska kronor (300 danska kronor om det är en treårig plan). 
 11 
  
 11  
 Se § 216 konkursloven samt 2, 3 och 14 §§ gældssaneringsbekendtgørelsen. Se även den danska propositionen, Betænkning om Gældssanering afgivet af det af justitsministeriet den 
 224 
  
 SOU 2013:72 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 Tidigare öppnade gäldenären bankkontot redan i samband med att inledandebeslutet fattades, för att redan i detta skede påbörja betalning enligt en eventuell framtida betalningsplan. Enligt uppgift från Justitsministeriet är det numera vanligare att gäldenären beta- lar direkt till rättens medhjälpare under tiden fram till slutligt beslut. Bankkontot bygger på ett civilrättsligt avtal mellan gälde- nären och banken. Gäldenären, som har fullständig dispositionsrätt över kontot, ansvarar själv för att sköta inbetalningarna. Banken har ingen skyldighet att underrätta borgenärerna om gäldenären inte betalar enligt planen. Fordringsägarna får därför inte veta om gäldenären missköter betalningarna förrän i samband med den årliga fördelningen. 
 Kostnaden för kontot tas upp som en post i betalningsplanen. Justitsministeriet har upplyst om att bankerna på senare år blivit alltmer restriktiva med att erbjuda skuldsaneringsgäldenärer ett bankkonto. Vissa gäldenärer har blivit tvungna att hitta andra lös- ningar, och har exempelvis fått sköta betalningarna med hjälp av en släktings konto. Några banker har dessutom börjat begära mer betalt för sina tjänster. En vanlig avgift enbart för tillhandahållandet av ett bankkonto uppgår till 500 danska kronor per år. Därutöver kan varje utbetalning kosta  
 30–50 
  danska kronor. 
 På grund av bankernas ökade motvilja att bistå gäldenären med ett konto har Justitsministeriet bedömt att det är nödvändigt att hitta en alternativ lösning. Med hänsyn till att gäldenärerna är en utsatt grupp anses de generellt sakna förutsättningar att klara av att betala direkt till borgenärerna enligt svensk modell. Justitsmini- steriet har övervägt om staten ska svara för en betalningsförmed- ling, men detta har hittills inte ansetts lämpligt med hänsyn till de kostnader som detta förväntas innebära. 
 Norge 
 Det norska skuldsaneringssystemet är i stort överensstämmande med det svenska, vad beträffar gäldenärens betalningar. Det finns alltså inte något betalningsförmedlande organ likt det i Danmark. Gäldenären sköter betalningarna till respektive borgenär enligt betalningsplanen. Det finns inte heller någon offentlig kontroll av att betalningsplanen sköts, utan det är upp till borgenärerna att ge 
 20 januar 1977 nedsatte udvalg s. 160 och 170 samt Konkursrådets betænkning om gældssanering  
 1449–2004 
  s. 305 f. Jfr SOU 1990:74 s. 126 och SOU 2004:82 s. 87. 
 225 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 SOU 2013:72 
  
 akt på om så inte sker. Det har liksom i Sverige konstaterats att gäldenären inte sällan behöver betydande hjälp med att klara av att betala alla skuldbelopp enligt betalningsplanen. 
 12  
 Det finns en sär- skild bestämmelse om full betalning för småbelopp (uppemot 1 000 norska kronor), likt det som tidigare gällde i svensk rätt, men inte någon begränsning om minsta belopp för utbetalning. 
 13 
  
 Finland 
 I Finland ska gäldenären själv betala till varje borgenär enligt den tidtabell som anges i betalningsplanen. Men det är möjligt att i beslutet ange att betalning helt eller delvis ska ske till utmätnings- mannen (kronofogden), som i sin tur fördelar medlen till borgenär- erna. Utmätningsmannen kan även besluta om löneutmätning för skuldsaneringsbetalningarna. 
 14  
 Om det belopp som borgenären ska ha enligt betalningsplanen är obetydligt, är det möjligt att låta betalningen få förtur. Understiger beloppet dessutom en i förord- ning viss angiven nivå kan det också undantas från utbetalning. 
 15  
 Enligt uppgift från Justitieministeriet är betalning genom utmät- ningsman inte någon lösning som regelmässigt tillämpas. 
 Storbritannien 
 I Storbritannien finns det olika typer av betalningsförmedlingar beroende på vilken form av skuldsanering det är fråga om. Det van- ligaste är att gäldenären betalar en summa varje månad till en privat konkursförvaltare som i sin tur distribuerar pengarna regelbundet till borgenärerna. I Storbritannien finns en stor marknad för privata betalningsförmedlare. Ofta är det en revisor som sköter uppdraget och det krävs licens för sådan verksamhet. Är det fråga om en gäl- denär som gått i konkurs och blivit ålagd en betalningsplan under tre år, sker betalningarna i stället till en statlig myndighet som sedan fördelar medlen till borgenärerna. 
 16 
  
 12 
  
 Se propositionen Ot.prp. nr. 99  
  
 (2001–2002) 
  Om lov om endringer i lov 17 juli 1992 nr. 99 om frivillig og tvungen gjeldsordning for privatpersoner mv. (gjeldsordningsloven) s. 123. 
  
 13 
  
 Se §  
  
 4–8 
  (e) gjeldsordningsloven samt Innst. O. nr 90, Innstilling fra finanskomiteen om lov om frivillig og tvungen gjeldsordning for privatpersoner (gjeldsordningsloven) s. 28 f. 
  
 14 
  
 Se 41 § första stycket lagen om skuldsanering för privatpersoner. 
  
 15 
  
 Se 31 § fjärde stycket lagen om skuldsanering för privatpersoner. 
  
 16 
  
 Se Insolvency Act 1986 del VIII samt section 310 och 310 A. 
  
 226 
  
 SOU 2013:72 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 För tjänsten betalas en avgift som avräknas från de månatliga betalningarna. Borgenärerna kan motsätta sig avgiftens storlek. Enligt uppgift uppgår de genomsnittliga avgifterna för en betal- ningsplan till ungefär £ 2 500. Frågan om avgifternas storlek är kontroversiell och för närvarande pågår en översyn av dessa. 
 17  
 Om en myndighet ansvarar för betalningsförmedlingen låter de en advo- katbyrå sköta arbetet, för en avgift om fem procent av inbetalt belopp. 
  
 10.5 
  
 Förutsättningar för en betalningsförmedling 
  
 Inledning 
 En förmedling av skuldsaneringsbetalningar skulle kunna bedrivas antingen i offentlig eller privat regi. Utredningen har undersökt förutsättningarna för de båda alternativen, genom samråd dels med Kronofogdemyndigheten dels med ett privat företag som verkar inom inkassobranschen. 
 Betalningsförmedling i offentlig regi 
 Vi bedömer att det inte är ekonomiskt försvarbart att inrätta ett helt nytt organ för en betalningsförmedling i offentlig regi. Ett uppdrag bör gå till en myndighet som genom sin organisation har förutsättningar att administrera en förmedlingsverksamhet. Ett antal olika myndigheter kan övervägas för ett sådant uppdrag. Kammarkollegiet kan redan i dag tillhandahålla bland annat ekono- misk och administrativ service samt fordringsbevakning för statliga myndigheter, varför en betalningsförmedling inte framstår som helt främmande för verksamheten. 
 18  
 Konsumentverket är en annan myndighet som med sin erfarenhet av skuldsaneringsfrågor är ett annat tänkbart alternativ. Men enligt utredningens bedömning är Kronofogdemyndigheten den myndighet som ligger närmast till hands att administrera ett sådant uppdrag, främst med hänsyn till att den övriga delen av skuldsaneringsprocessen hanteras där. Där finns även en gedigen erfarenhet av fordringshantering. 
 Vid samråd med Kronofogdemyndigheten har framkommit att det finns förutsättningar att hantera en betalningsförmedling inom 
  
 17 
  
 Se avgörandet Mond and another v Mccall Chancery Division[2010] EWHC 1710 (Ch) [2011] Bus. L.R. 513 som betraktas som branschpraxis på området, 
  
 18 
  
 Se 7 § förordning (2007:824) med instruktion för Kammarkollegiet. 
  
 227 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 SOU 2013:72 
  
 den egna verksamheten. Inom myndigheten finns en oro för att ett sådant uppdrag skulle påverka förtroendet negativt, i synnerhet för den verkställande verksamheten. Nödvändigheten av att uppdraget och dess bakomliggande syfte är tydligt och väl motiverat har där- för framhållits. Enligt myndigheten är det viktigt att veta vad som förväntas, på vems uppdrag betalningarna sköts och hur informa- tionen ska kunna hanteras på opartiskt sätt. 
 Myndigheten kommer sannolikt inte att kunna använda sig av sina befintliga system för en betalningsförmedling. Ett nytt system för betalningar utvecklas för närvarande inom den verkställande verksamheten, vilket också skulle kunna användas för en förmed- lingsverksamhet. Förhoppningen är att hanteringen av alla enskilda mål ska ske inom ramen för det nya systemet under hösten 2014. Ett annat alternativ vore att administrera betalningarna genom ett helt frikopplat datasystem. I sådant fall skulle synergieffekterna visserligen bli mindre, men det skulle samtidigt bli lättare att utveckla en för ändamålet anpassad lösning. 
 Kronofogdemyndigheten har uppskattat kostnaderna till omkring tio miljoner kronor för att utveckla en betalningsförmedling genom integrering till det betalningssystem som nu utvecklas inom myn- digheten. Den årliga förvaltningskostnaden förväntas uppgå till cirka en miljon kronor. 
 Ett privat alternativ 
 För att undersöka förutsättningarna för en betalningsförmedling i privat regi har utredningen samrått med ett företag som i dag erbjuder tekniska lösningar och andra servicetjänster åt inkassobolag. Före- taget är intresserat av att fungera som en betalningsförmedlare för samtliga skuldsaneringar och har utvecklat ett tekniskt system som förväntas klara av att hantera detta. 
 Den tekniska lösningen gör det möjligt för gäldenären att manuellt eller via autogiro betala ett belopp varje månad till före- tagets klientmedelskonto. Medlen fördelas därefter till separata konton för varje enskild borgenär, varefter utbetalning sker exem- pelvis en gång per år. Om gäldenären skulle missa en betalning ska systemet reagera direkt, varefter det är möjligt att både påminna gäldenären om betalning och uppmärksamma borgenärerna. 
 En privat betalningsförmedling skulle kunna finansieras på olika sätt. Ett alternativ skulle vara att ta ut en fast provision tillsammans 
 228 
  
 SOU 2013:72 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 med en viss procent för varje betalning. Räntan på inbetalda medel skulle också kunna utgöra en del av betalningen. Om en fast avgift per inbetalning och borgenär tillämpas har det tillfrågade företaget beräknat att varje betalning skulle kosta  
 2–3 
  kronor per månad, bero- ende på hur många utbetalningar som ska göras per år. För en skuldsaneringsgäldenär med 15 borgenärer som enligt betalnings- planen ska betala 1 000 kronor per månad, skulle företaget debitera 30 kronor per månad för utbetalning till borgenärerna en gång per år och 45 kronor per månad om det skulle vara fråga om fler utbe- talningar. I detta pris ingår kostnad för  
 it-system 
  samt administra- tion av inbetalningar, inkommande telefonsamtal, påminnelser vid uteblivna betalningar och felinbetalningar. Förutsättningen för denna prisbild har angetts vara att samtliga borgenärer i skuldsaneringen inkluderas i lösningen. 
  
 10.6 
  
 Överväganden 
  
 10.6.1 
  
 Utformningen av betalningsplanerna 
  
 Bedömning:  
 Betalningsplanerna i dess nuvarande utformning är svåra att avläsa och tillämpa, vilket försämrar förutsättningarna för gäldenären att genomföra skuldsaneringen. I många fall bidrar detta även till omotiverade kostnader för borgenärerna. Betalningsplanernas utformning medför också samhälls- ekonomiska kostnader i övrigt. 
 Vid de samråd som utredningen genomfört har framkommit att de betalningsplaner som bestäms vid en skuldsanering är opedagogiska och svåra att avläsa, vilket medför att de också blir svåra att tillämpa. Planernas svårtillgänglighet synes främst bero på att gäl- denären ofta har ett stort antal skulder, som dessutom är fördelade på en mängd småbelopp. Vid en undersökning av ett antal skuld- saneringsbeslut hade exempelvis en av gäldenärerna 278 skulder till över 30 borgenärer. De betalningar som denna gäldenär skulle betala under en viss månad löpte över tio sidor i betalningsplanen. 
 19  
 Kronofogdemyndighetens datasystem medger inte heller att pla- nerna innehåller all den information som behövs, t.ex. uppdaterade 
  
 19  
 Se Kronofogdemyndighetens rapport  
 2013-02-26, 
  Verksamhetsanalys – Omprövningar inom skuldsaneringsprocessen, s. 27. 
 229 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 SOU 2013:72 
  
 betalningsuppgifter för samtliga borgenärer. Ett exempel på hur en del av en betalningsplan kan se ut finns i bilaga 3. 
 Informationen från borgenärerna om hur gäldenären ska betala är också varierande. Det händer dessutom att borgenärer ändrar post- eller bankgiro och  
 OCR-nummer 
  under betalningsplanens gång, och enbart vissa av dem skickar ut betalningsavier. 
 Vid samråden har framkommit att osäkerheten kring betalnings- planerna skapar en oro hos gäldenärerna över att missa en betalning och att vissa betalningar även förbises av detta skäl. En undersök- ning som Kronofogdemyndigheten genomfört år 2012 visar att närmare 27 procent av omprövningsansökningarna på grund av ute- blivna betalningar var på ena eller andra sättet relaterade till svårig- heter med betalningsplanen. 
 20  
 Av samråden framgår vidare att gäl- denären kan tvingas lägga ned betydande möda på att ta reda på de uppgifter som krävs för att kunna betala. Detta kan vara särskilt besvärligt för de gäldenärer som har begränsad tillgång till telefon och internet. Det har dessutom visat sig att många gäldenärer nekas tillgång till internetbank och autogiro, vilket gör hanteringen än mer tidskrävande och kostsam för den enskilde. Betalnings- planernas utformning kan dessutom förväntas drabba de gäldenärer som lider av dyslexi eller har svårigheter att hantera papper särskilt hårt. Nu nämnda svårigheter för gäldenären kan sannolikt påverka antalet gäldenärer som ansöker om skuldsanering, men givetvis också det antal som klarar av att genomföra dem. 
 Utredningen har upplysts om att betalningsplanernas utform- ning leder till att gäldenärerna många gånger behöver hjälp med att klara av sina betalningar. Detta belastar inte minst budget- och skuld- rådgivarnas verksamhet, vilket i sig är en kostnad för samhället. Även Kronofogdemyndigheten bistår i viss mån gäldenären med hjälp i detta avseende. Myndigheten drabbas dessutom av ökade kostnader för de omprövningsärenden som beror på betalningsplanernas utformning. 
 Även borgenärerna påverkas av att betalningsplanerna inte är utformade på ett tillfredsställande sätt. Svårigheterna att avläsa pla- nerna medför merarbete vid hanteringen av skuldsaneringsford- ringarna. Det förhållandet att betalningarna ofta är uppdelade på många mindre belopp är dessutom mer kostsamt för borgenären än om det hade varit fråga om färre antal betalningar. 
  
 20  
 Se Kronofogdemyndighetens rapport  
 2013-02-26, 
  Verksamhetsanalys – Omprövningar inom skuldsaneringsprocessen, s. 20 ff. 
 230 
  
 SOU 2013:72 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 Sammanfattningsvis anser vi att betalningsplanerna i dess nuvarande utformning försämrar förutsättningarna för gäldenären att genomföra skuldsaneringen. Planerna är både svåra att avläsa och tillämpa. I många fall bidrar detta även till omotiverade kostna- der för borgenärerna. Betalningsplanernas utformning medför ock- så samhällsekonomiska kostnader i övrigt. 
  
 10.6.2 
  
 Betalning ska ske genom en betalningsförmedling 
  
 Bedömning:  
 Det är nödvändigt att gäldenären vid ett skuld- saneringsbeslut erbjuds fullständig och lättillgänglig information om hur betalning ska ske enligt en betalningsplan. 
 Den mest verksamma åtgärden för att förenkla gäldenärens betalningar är inrättandet av en betalningsförmedling. 
  
 Förslag:  
 I betalningsplanen ska anges att gäldenären ska betala ett visst månatligt belopp till ett betalningsförmedlande organ, om det inte finns särskilda skäl att betala direkt till borgenären. 
 Gäldenärens betalningar ska ske utan hinder av att beslutet om betalning inte har vunnit laga kraft. 
 Tillräcklig information vid skuldsaneringsbeslutet 
 Vid samråden har efterfrågats tydligare information i betalnings- planerna, med en skuldförteckning och tillräckliga uppgifter om hur gäldenären ska betala till borgenärerna. I detta krav ligger också ett önskemål om att borgenärerna i ett tidigt skede ska ange hur de vill ha betalt. Det har också föreslagits att borgenärerna alltid borde avisera i enlighet med betalningsplanen. En betalningsförmedling och avskaffandet av mindre betalningar har också nämnts som tänk- bara åtgärder. 
 Det är utredningens uppfattning att ett grundläggande krav bör vara att det till skuldsaneringsbeslutet bifogas uttömmande infor- mation om hur gäldenären ska gå till väga för att betala. Vi anser också att beslutet bör följas upp efter en viss tid och att gäldenären bör erbjudas stöd under skuldsaneringen (se kapitel 12). Med hän- syn till kostnaderna det skulle innebära, bedömer vi däremot att det inte kan ställas något krav på borgenärerna att avisera varje betal- ning. Även om Kronofogdemyndighetens nuvarande system har 
 231 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 SOU 2013:72 
  
 begränsningar kan betalningsplanerna sannolikt utformas på ett mer pedagogiskt sätt än i dag. 
 En annan fördelning av betalningarna 
 Ett alternativ som vi övervägt för att underlätta hanteringen av skuldsaneringsbetalningarna är att fördela dem enbart på borgenär- ernas ombud. Vi anser emellertid inte att det är en lämplig åtgärd, främst med hänsyn till att lättnaden sannolikt skulle bli högst begränsad. Vid en undersökning av ett antal skuldsaneringsärenden har det stått klart att i de flesta fall skulle gäldenären trots en sådan åtgärd fortfarande ha ett stort antal betalningar att administrera. Vinsten för borgenärerna skulle sannolikt också vara liten. 
 Vi förordar inte heller att betalning ska ske till olika borgenärer, olika månader. En sådan lösning har tidigare konstaterats leda till svårigheter för gäldenären att hålla reda på till vem och när betal- ning ska ske. 
 21  
 Det kan dessutom medföra problem i omprövnings- ärenden. Om betalningsplanerna är svåra att hantera kan det inne- bära svårigheter i bedömningen av om gäldenären har uppfyllt sina skyldigheter enligt planen. 
 Små betalningar 
 En annan tänkbar åtgärd för att förenkla betalningsplanerna, är att i likhet med den danska ordningen undanta mindre betalningar från betalningsplanen och fördela detta belopp på övriga borgenärer. Det förekommer inte sällan att en gäldenär har en eller flera borge- närer vars totala utdelning enligt betalningsplanen uppgår till ett mycket begränsat belopp. I skuldsaneringsbeslutet bestäms ofta att dessa borgenärer får hela sin betalning under de första månaderna av betalningsplanen. Detta marginella avsteg från likabehand- lingsprincipen syftar till att undvika en oproportionerligt kostsam och tidsödande betalningshantering. Trots detta är det inte ovanligt att betalningsplanen ändå innehåller ett stort antal småbetalningar. Som framgått vid våra samråd kan dessa vara besvärliga för gälde- nären att hålla reda på, och kostnaden för borgenären att ta emot sådana små betalningar överstiger inte sällan värdet av inbetalt 
  
 21  
 Se SOU 2004:81 s. 232. 
 232 
  
 SOU 2013:72 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 belopp. Småbetalningarna komplicerar även för handläggaren hos Kronofogdemyndigheten som ska utarbeta betalningsplanen. 
 Att undanta små betalningar är inte ett okänt inslag i svensk lag- stiftning. Vid utdelning i konkurs utbetalas inte belopp som under- stiger 100 kronor (11 kap. 13 a § konkurslagen [1987:672]). En sådan ordning skulle emellertid innebära ett avsteg från den grund- läggande princip som gäller för skuldsaneringsprocessen om att alla fordringar ska behandlas lika. Borgenärer som har rätt till ett mindre belopp skulle drabbas till förmån för fordringsägare med större utdelning. Det är principiellt otillfredsställande, särskilt i sådana fall där borgenärens verksamhet är sådan att fordringarna normalt uppgår endast till små belopp. Trots att det kan innebära en vinst för borgenärskollektivet i stort att slippa hantera så små betal- ningar, anser vi att det inte finns tillräckligt vägande skäl att införa ett undantag för små betalningar. 
 Betalningsförmedling 
 Den åtgärd som vi bedömer vara mest verksam för att förenkla betal- ningshanteringen till nytta för både gäldenärer och borgenärer, är att inrätta en betalningsförmedling. Vid våra samråd har många ställt sig positiva till ett förslag om att gäldenären ska betala ett belopp varje månad till någon form av förmedlingsverksamhet, varefter medlen årsvis fördelas till respektive borgenär. I exempelvis Danmark och Storbritannien genomförs skuldsaneringsbetalningar på sådant vis. 
 Förespråkarna för en betalningsförmedling har fört fram att en sådan lösning skulle förbättra förutsättningarna för gäldenären att genomföra skuldsaneringen. Andra menar att om gäldenären förlo- rar den direkta kontakten med sina borgenärer och ansvaret för varje enskild betalning, blir skuldsaneringen mindre rehabiliterande. Det förväntas i sin tur öka risken för återfall i överskuldsättning. Vi kan konstatera att det finns ett visst värde i att gäldenären själv sköter sina månatliga betalningar. Men man bör då inte glömma bort att en gäldenär under en skuldsanering även fortsättningsvis ska ansvara för betalningen av övriga löpande kostnader, t.ex. hyra. Därför är det rehabiliterande inslaget i att dessutom betala ett stort antal småbelopp enligt en betalningsplan sannolikt mycket begränsat. Det kan dessutom ifrågasättas vilken rehabilitering själva betal- ningarna innebär, i de fall gäldenären får hjälp med dessa av exem- pelvis en budget- och skuldrådgivare, förvaltare eller kurator. Vi 
 233 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 SOU 2013:72 
  
 delar uppfattningen att det rehabiliterande i skuldsaneringen främst ligger i att gäldenären får kontroll över sin ekonomi och lär sig leva på sin inkomst. Gäldenären ska fokusera på att det varje månad finns pengar till månadsbetalningen enligt betalningsplanen och slippa att behöva oroa sig för det rent praktiska kring betalningen varje månad. 
 En betalningsförmedling kan bidra till att de administrativa kostnaderna minskar för både gäldenärer och borgenärer. För att åtgärden ska bli fullt verksam krävs däremot att utbetalningarna till borgenärerna begränsas till en gång per år. Bland de borgenärer som vi tillfrågat vid våra samråd har det inte funnits något mot- stånd till årsvisa utbetalningar. 
 Vi anser att gäldenärens betalningar bör ske med ett visst belopp varje månad, med undantag för juni och december varje år (se avsnitt 9.7.5). Månadsbetalningen ska motsvaras av gäldenärens betalningsutrymme, som räknas ut på samma sätt som tidigare. Av den betalningsplan som bestäms när skuldsanering beviljas ska framgå hur mycket gäldenären ska betala varje månad. På samma sätt som betalningsutrymmet kan vara olika stort under skuld- saneringen, kan även månadsbeloppet variera under olika delar av betalningsplanen. 
 Av betalningsplanen ska också framgå när den första betalning- en ska ske, vilket bör vara så snart som möjligt. Med hänsyn till förslaget om att gäldenären ska påbörja sina betalningar redan från inledandebeslutet, bör det inte bli något uppehåll i betalningarna genom betalningsplanen. Betalningarna ska av effektivitetsskäl ge- nomföras oberoende av om beslutet om skuldsanering har vunnit laga kraft. Med hänsyn till att gäldenären kommer att betala genom en förmedling, där borgenärerna har rätt att få betalt endast en gång per år, kan borgenären inte längre kunna begära verkställighet av beslutet redan när det fattas. Det bör i stället vara möjligt först när utbetalning av medlen ska ske (se 10.6.5). 
 Hur lång tid gäldenären ska betala ska också anges i betalnings- planen. Som föreslås i kapitel 9 ska den normala betalningsplanen även fortsättningsvis löpa under fem år. Men den tid under vilken gäldenären ska betala efter skuldsaneringsbeslutet kan vara kortare än fem år, som en följd av möjligheten till avräkning för tid efter inledandebeslutet. Däremot ska tydligt framgå av beslutet att skuldsaneringen i sig inte är helt avslutad förrän efter fem år räknat från inledandebeslutet eller, om betalningsplanen löper under längre tid, när den är avslutad. Det är först då betalningsanmärk- 
 234 
  
 SOU 2013:72 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 ningen för skuldsaneringen försvinner och borgenären inte längre kan begära omprövning för att gäldenärens ekonomiska förhållan- den väsentligen har förbättrats (se avsnitt 9.7.4). 
 Om det finns särskilda skäl till det kan en gäldenär även fort- sättningsvis ha möjlighet att betala direkt till borgenärerna, utan att behöva gå genom betalningsförmedlingen. Ett sådant särskilt skäl kan vara att gäldenären endast har en eller två borgenärer. I så fall ska detta framgå av betalningsplanen. I annat fall ska alla betal- ningar ske via betalningsförmedlingen. Förmedlingen är med andra ord inte avsedd att vara något frivilligt alternativ. Om gäldenären av någon anledning ändå betalar direkt till en borgenär ska sådan betalning inte återgå, utan får anses som ett led i fullgörande av betalningsplanen. Vi bedömer att det inte finns någon risk för att så sker i någon större utsträckning, men det är trots allt nödvändigt att gäldenären får tillräcklig information om hur betalning ska ske. 
  
 10.6.3 
  
 Kronofogdemyndigheten ska vara betalningsförmedlande organ 
  
 Förslag:  
 Kronofogdemyndigheten ska agera som betalningsför- medlare för skuldsaneringsbetalningarna. 
 Regleringen kring Kronofogdemyndighetens register ska ändras, så att det blir möjligt att i skuldsaneringsdatabasen även hantera uppgifter om beslut, betalning, redovisning och övriga åtgärder vad gäller gäldenärens betalningar. 
 Kronofogdemyndigheten bör kvartalsvis kontrollera och infor- mera parterna om hur betalningsplanen efterföljs. 
 Kronofogdemyndigheten ska för finansieringen av förmedl- ingsverksamheten ta ut en årlig avgift, som belastar gäldenärens betalningsutrymme. 
 Betalningsförmedling genom privat aktör eller i offentlig regi? 
 Frågan är till vem gäldenären lämpligen bör betala – om betalnings- förmedlingen ska ske i offentlig eller privat regi. En fördel med en privat aktör är att det redan nu finns ett företag som är villigt att åta sig detta och som har ett utarbetat system för ändamålet. En sådan lösning skulle enligt uppgift kunna driftsättas omgående. De kostnader som beräknats för ett privat alternativ framstår inte 
 235 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 SOU 2013:72 
  
 heller som omotiverat höga. En privat lösning skulle kunna avlasta Kronofogdemyndigheten, genom att förmedlaren får hantera de frågor som parterna kan komma att ställa under betalningsplanens gång. 
 Däremot måste möjligheten att lagstifta kring ett privat alter- nativ anses vara begränsad, varför det i så fall främst bör vara fråga om ett frivilligt arrangemang. En sådan lösning finns i Danmark. För att åtgärden ska få avsedd effekt är en förutsättning att samt- liga borgenärer accepterar att betalningarna sköts i privat regi. För detta krävs att företaget i fråga har övriga aktörers förtroende. För- medlingsorganet kan komma att hantera en stor mängd infor- mation om borgenärskollektivet, vilket för vissa företag kan upp- fattas som känsligt ur konkurrenssynpunkt. En ytterligare fråge- ställning är hur inbetalda medel ska kunna skyddas från t.ex. obe- hörig hantering från företaget eller vid en konkurs. Vid våra samråd har de flesta borgenärerna varit tveksamma eller negativa till en betalningsförmedling som hanteras av ett enskilt privat organ, varför mycket talar för att en sådan lösning är svår att genomföra. 
 Kronofogdemyndigheten förefaller ha ett större förtroende från borgenärernas sida att sköta en förmedlingsverksamhet. För myn- digheten finns redan en fullt utvecklad lagstiftning för fördelning av medel till borgenärer. Det är också fråga om den myndighet i sam- hället som redan har stor kunskap om gäldenärerna och skuldsane- ringsinstitutet. I jämförelse med andra myndigheter (t.ex. Kammar- kollegiet eller Konsumentverket) framstår därför Kronofogdemyndig- heten som den mest lämpade aktören för uppdraget. 
 En invändning mot att Kronofogdemyndigheten ska sköta betalningsförmedlingen är de svårigheter som följer av att myndig- heten måste hantera olika roller. 
 En betalningsförmedling till vilken gäldenären betalar frivilligt kan framstå som verksamhetsfrämmande från den övriga exekutiva hanteringen inom myndigheten, där det främst är fråga om tving- ande åtgärder. Det kan vidare finnas motstående intressen för betal- ningsförmedlingen å ena sidan och verkställighetens verksamhet å andra sidan. Det är därför viktigt att klargöra hur förmedlings- verksamheten förhåller sig till övrig verksamhet. Vi bedömer dock att det är lämpligast att Kronofogdemyndigheten ansvarar för en betalningsförmedling och föreslår därför att det är till myndigheten som gäldenären ska betala varje månad. 
 236 
  
 SOU 2013:72 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 Tillgång till information 
 Betalningsförmedlingen bör ingå som en del av skuldsanerings- enhetens verksamhet. För hanteringen av uppgifter med hjälp av automatiserad databehandling inom betalningsförmedlingen krävs att lagen om behandling av uppgifter i Kronofogdemyndighetens verksamhet kompletteras. Det bör införas en bestämmelse som gör det tillåtet att i skuldsaneringsdatabasen även hantera uppgifter om beslut, betalning, redovisning och övriga åtgärder vad gäller gälde- närens inbetalningar till förmedlingsverksamheten. 
 Vi anser vidare att nuvarande reglering i lagen om behandling av uppgifter i Kronofogdemyndighetens verksamhet utgör ett hinder för övriga delar av myndigheten – då främst den verkställande verk- samheten – från att regelmässigt ta del av information om gäldenär- ens betalningar. Lagen medger inte att uppgifter i skuldsanerings- databasen får behandlas för sådana ändamål (2 kap. 14 §). För att bibehålla förtroendet för myndigheten är det nödvändigt att någon ändring inte sker i detta avseende. Det skulle kunna tänkas att en handläggare inom den verkställande verksamheten kan vara intresserad av uppgifter om när ett skuldsaneringsbeslut förväntas avgöras. Detta för att veta när de medel som gäldenären betalat in till myndigheten vid exempelvis ett avslagsbeslut kan återbetalas till gäldenären, och därmed vara tillgängliga för utmätning (se avsnitt 9.7.4). En vanlig sekretessprövning måste då ske i det enskilda fallet, i fråga om det är möjligt att lämna ut uppgifterna. Inte ens i en sådan situation kommer den verkställande verksamheten att få något omotiverat försteg till information, med hänsyn till att inbetalda medel inte återbetalas förrän ett avslagsbeslut vunnit laga kraft. 
 Serviceskyldighet 
 En fråga är vilka skyldigheter som Kronofogdemyndigheten bör ha att agera vid sen, utebliven eller delvis betalning. I detta ligger ock- så frågan i vilken utsträckning gäldenären ska påminnas samt om och när borgenären bör uppmärksammas. 
 Om det inte finns någon bevakning av gäldenärens betalningar uppmärksammas inte borgenären förrän i samband med den årliga utbetalningen. Det kan upplevas som otillfredsställande om det dessförinnan saknas möjlighet att agera, t.ex. genom att begära om- prövning. Även gäldenären drabbas av detta, då risken för att 
 237 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 SOU 2013:72 
  
 skuldsaneringen upphävs vid en omprövning ökar om gäldenären inte skött sina betalningar under längre tid. Det är därför angeläget att det sker en löpande kontroll över hur betalningarna genomförs. Vi anser också att både gäldenär och borgenärer bör uppmärk- sammas vid misskötsamhet eller andra brister i betalningen. Information som lämnas till gäldenären ska även förmedlas till budget- och skuldrådgivaren om gäldenären i sin ansökan godkänt att så kan ske. För att undvika att belasta Kronofogdemyndighetens verksamhet i alltför stor utsträckning, är det emellertid inte nödvändigt med en kontroll oftare än kvartalsvis. Av praxis framgår också att det nor- malt krävs att gäldenären missat fler än tre månadsbetalningar för att skuldsaneringen ska kunna upphävas. 
 Genom rätten till partsinsyn måste både gäldenär och borge- närer ha möjlighet att på begäran få tillgång till information om betalningar har skett i enlighet med betalningsplanen. Vid utveck- ling av betalningsförmedlingens tekniska lösning bör övervägas en möjlighet för parterna att elektroniskt få direkttillgång till kontot, för att själva kunna kontrollera att betalningsplanen efterföljs. En sådan ordning skulle underlätta myndighetens administration och även erbjuda parterna en god service. Det förutsätter dock att lagen om behandling av uppgifter i Kronofogdemyndighetens verksam- het ändras även i detta avseende, så att sådan tillgång kan ges. Trots det anser vi att det inte är nödvändigt att redan vid inrättandet av en betalningsförmedling utveckla en sådan lösning, varför vi inte lämnar något förslag i denna del. 
 Kostnader och finansiering 
 Betalningsförmedlingen kommer att innebära en kostnad för Kronofogdemyndigheten, dels för utveckling av system, dels för hantering av verksamheten. Kostnaden för förmedlingen bör i viss mån finansieras av en avgift. Detta kommer att minska betalnings- utrymmet, vilket i slutändan drabbar borgenärskollektivet. Sam- tidigt kommer denna tjänst dem till del, genom att de slipper en stor del av hanteringen av skuldsaneringsbetalningarna, t.ex. för fakturering och kontroll av om betalning har skett. Denna avgift bör uppgå till förslagsvis 500 kronor per år, vilket bör framgå av förordning. Kontot bör även vara räntebärande och den upplupna räntan ska tillfalla borgenärerna. 
 238 
  
 SOU 2013:72 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 Om gäldenären under något år av betalningsplanen betalar in ett mindre sammanlagt belopp än avgiften uppgår till, eller inte betalar något alls, bör Kronofogdemyndigheten inte avkräva avgiften på annat sätt. En sådan situation leder med största sannolikhet till att skuldsaneringen upphävs och det är inte försvarbart att förvärra gäldenärens skuldsituation med ytterligare en utgiftspost, när någon förmedlingsverksamhet ändå inte har ägt rum. 
  
 10.6.4 
  
 Skyddet för inbetalda medel 
  
 Förslag:  
 I och med att betalning sker förlorar gäldenären rådig- heten över medlen. 
 Inbetalda medel ska inte kunna utmätas. 
 När skuldsanering har beviljats tillkommer de inbetalda medlen de borgenärer vars fordringar omfattas av förfarandet. Kronofogdemyndigheten ska utan dröjsmål avskilja medlen på särskilt räntebärande konto för borgenärernas räkning. 
 När ett uppsamlingskonto tidigare övervägdes av Skuldsanerings- utredningen föreslogs att gäldenären skulle ha fri dispositionsrätt till medlen på kontot. Detta befarades dock kunna leda till att gäl- denären frestades att använda pengarna själv och därmed riskera skuldsaneringen. Om gäldenären betalar direkt till Kronofogde- myndigheten kommer gäldenären naturligt att beskäras från möj- lighet att disponera över medlen i och med att betalning sker. Detta gäller betalningar som sker såväl före som efter att skuldsanering beviljas. 
 När gäldenären väl har betalat är det även viktigt att medlen som finns hos Kronofogdemyndigheten är skyddade från utmätning. I annat fall kan borgenärer vars skulder inte omfattas av skuldsane- ringen få tillgång till de pengar som är avsedda för skuldsanerings- borgenärerna. Utmätning skulle kunna ske för helt nytillkomna skulder eller t.ex. skulder för löpande underhåll och studieskulder som förfallit till betalning. Detta kan i sin tur leda till att skuldsane- ringen går om intet. Vi anser därför att det som gäldenären betalar in från och med inledandebeslutet och under hela skuldsanerings- perioden ska vara skyddade mot utmätning från det de betalas in till Kronofogdemyndigheten. Utmätningsförbudet gäller sedan till dess att utbetalning sker. 
 239 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 SOU 2013:72 
  
 Betalningar som sker innan skuldsanering beviljas är preliminärt avsedda för de borgenärer vars fordringar omfattas av skuldsane- ringen. Men det är först när ärendet om skuldsanering avgörs, som det står klart vem som i slutändan ska ha inbetalda medel. Dessför- innan förvarar Kronofogdemyndigheten enbart pengarna i avvaktan på slutligt beslut. Om skuldsanering beviljas ska inbetalda medel utan dröjsmål avskiljas på särskilt räntebärande konto, för skuld- saneringsborgenärernas räkning. Dessa pengar blir härigenom skyddade redovisningsmedel (se avsnitt 10.6.5). Räntan kommer att tillfalla skuldsaneringsborgenärerna. Vid beslut om avslag, avvis- ning eller avskrivning ska i stället återbetalning av inbetalt belopp ske till gäldenären. Om utmätning pågick när inledandebeslut med- delades ska medlen i stället tillfalla utmätningsborgenärerna (se avsnitt 9.7.4). 
 En fråga är vad som händer med inbetalda medel om gäldenären går i konkurs. Om konkursen inträffar innan skuldsanering har beviljats framgår av lagtexten att ansökan förfaller (32 §). Då avskrivs ansökan och medlen ska som huvudregel återbetalas till gäldenären. Om tidigare pågående exekutiva åtgärder avbrutits ska i stället pengarna fördelas på de fordringar för vilka åtgärderna pågick. För en konkurs som inträffar efter att en skuldsanering beviljats, normalt på grund av nya skulder som tillkommit efter skuldsaneringen inletts, torde enligt allmänna konkursrättsliga regler normalt gälla att skuldsaneringen upphävs till följd av konkursen. Men medel som vid konkursen betalats in är avskilda för de borgenärer som är beviljade betalning enligt skuldsaneringsbeslutet och ska därmed tillfalla dem. Nu nämnda slutsatser gäller oavsett om konkursen avser gäldenären som privatperson eller enskild näringsidkare. 
  
 10.6.5 
  
 Fördelning och utbetalning till borgenärerna 
  
 Förslag:  
 När skuldsanering beviljas ska bestämmas det belopp som ska fördelas mellan borgenärerna, vilket innefattar medel som gäldenären betalar in såväl före som efter skuldsanerings- beslutet. 
 Inbetalda medel och ränta på dessa ska utbetalas till skuld- saneringsborgenärerna en gång om året. 
 Den första utbetalningen bör ske först efter skuldsanerings- beslutet har vunnit laga kraft. 
 240 
  
 SOU 2013:72 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 I betalningsplanen ska förbehållas medel för betalning av den årliga avgift som Kronofogdemyndigheten ska ta ut för till- handahållande av betalningsförmedlingen. Avgiften ska tas ut innan betalning till borgenärerna kan ske. 
 Först när utbetalning ska ske till borgenärerna har de möjlig- het att begära verkställighet av skuldsaneringsbeslutet. 
 Fördelning av inbetalda medel 
 Om gäldenären har ett betalningsutrymme när skuldsanering beviljas, ska enligt nuvarande ordning en betalningsplan bestämmas för gäldenärens framtida betalningar. Genom att gäldenären enligt vårt förslag ska betala genom en betalningsförmedling ska i planen anges ett enda månatligt belopp (vars storlek givetvis kan variera under betalningsplanens löptid). Precis som tidigare ska anges när och hur betalning ska se. I planen ska även anges betalningsskyldig- het för avgift för Kronofogdemyndighetens fördelningsverksam- het. Saknas betalningsförmåga vid skuldsaneringsbeslutet kommer någon betalningsplan givetvis inte att bestämmas, eftersom gälde- nären då inte bedöms ha förmåga att framgent betala något. 
 På samma sätt som i dag ska i samband med skuldsanerings- beslutet bestämmas vilket sammanlagt belopp som ska fördelas mellan de borgenärer vars fordringar omfattas av skuldsaneringen. Genom vårt förslag om att betalning ska påbörjas redan från inled- andebeslutet omfattar beloppet inte enbart eventuella framtida betalningar enligt en betalningsplan, utan även eventuella medel som betalats in före skuldsaneringsbeslutet. I beloppet ska även inräknas den ränta som vi föreslår ska utgå på inbetalda medel från det att Kronofogdemyndigheten överfört dem till ett räntebärande konto. Har gäldenären saknat betalningsförmåga såväl före som vid tidpunkten för skuldsaneringsbeslutet ska något belopp givetvis inte bestämmas. 
 När skuldsanering beviljas måste även bestämmas hur fördel- ningen av beloppet ska ske mellan de betalningsberättigade borge- närerna, det vill säga hur mycket var och en av borgenärerna totalt sett får betalt. Fördelningen utgår på samma sätt som nu enligt den procentsats som anger hur mycket av skuldsaneringsfordringarnas belopp som ska kvarstå (se 9 § tredje stycket). 
 241 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 SOU 2013:72 
  
 Utbetalning av medel 
 Bestäms ingen betalningsplan ska eventuellt redan inbetalda medel betalas ut till skuldsaneringsborgenärerna vid en engångsutbetal- ning. Det kan ske först när skuldsaneringsbeslutet har vunnit laga kraft. 
 Om gäldenären får en betalningsplan ska utbetalning till borge- närerna ske en gång varje år, efter vad Kronofogdemyndigheten närmare beslutar. Första utbetalningen bör inledas ett år efter beslutet om skuldsanering, men inte innan beslutet har vunnit laga kraft. Hur mycket varje borgenär ska få betalt vid varje tillfälle och när utbetalning ska ske ska anges i beslutet. 
 Visar det sig att gäldenären har betalat mindre än vad betal- ningsplanen anger, ska utbetalningen till borgenärerna i enlighet med den rådande likabehandlingsprincipen nedsättas med lika stor andel för samtliga betalningsberättigade borgenärer. Utbetalning- arna ska alltså också i dessa fall utgå från den procentsats som bestämts för nedsättningen av fordringarna. Ett sådant fall lär sannolikt leda till en omprövningssituation. 
 Om det inför den årsvisa utbetalningen i stället konstateras att gäldenären av något skäl betalat för mycket, ska återbetalning av överskottet ske till gäldenären. Gäldenären kan alltså inte under ett år förskottsbetala för framtida år, eftersom det skulle kunna vara ett sätt för honom eller henne att undandra sig utmätning för eventuellt nya skulder. När medlen är utbetalda finns givetvis inte längre något hinder mot utmätning av dessa. 
 I samråden har något inkassobolag invänt att det med en betal- ningsförmedling och årliga utbetalningar kan medföra vissa pro- blem vid avräkning, då någon annan gäldenär är solidariskt betal- ningsskyldig. Eftersom betalning enligt betalningsplanen ska äga rum en gång per år, har vi svårt att se att det kan vara några pro- blem. Det är ju just i samband med att borgenären erhåller sin årliga betalning som en avräkning mot en medgäldenär kan aktuali- seras. Skulle medgäldenären då ha slutbetalt skulden, torde borge- nären vara skyldig att återbetala det överskjutande beloppet. Fråga har även väckts om vad som händer om en solidariskt betalnings- skyldig vill lösa skulden under betalningsplanen. Enligt vår uppfatt- ning skulle följden bli att den solidariskt betalningsskyldige med sin regressfordran träder in i borgenärens ställe. 
 242 
  
 SOU 2013:72 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 Skuldsaneringsbeslutets verkställbarhet 
 Enligt nuvarande ordning får ett beslut om skuldsanering verk- ställas utan hinder av att det inte har vunnit laga kraft (37 §). Bestämmelsen är utformad för att effektivisera skuldsaneringsför- farandet. 
 22 
  
 Vi anser att en sådan ordning inte är lämplig när gäldenären ska betala genom en betalningsförmedling, från vilken borgenärerna får årsvis betalt. Gäldenären ska visserligen även fortsättningsvis ge- nomföra sina betalningar omedelbart, utan att invänta laga kraft. Detta gäller såväl det interimistiska beslutet om betalning från inledandebeslutet och betalningar enligt en betalningsplan. Genom att utbetalning från Kronofogdemyndigheten ska ske årsvis – är borgenärerna däremot inte berättigade till betalning förrän utbetal- ningstidpunkten. Beslutet om betalning måste också ha vunnit laga kraft för att utbetalning ska kunna ske. Dessförinnan bör borgenären inte ha möjlighet att begära verkställighet av skuldsanerings- beslutet. 
 Om det uppmärksammas att en gäldenär under en betalnings- plan missköter sina inbetalningar, är borgenären hänvisad till att begära omprövning av skuldsaneringsbeslutet. Först när borgenär- en har rätt att få betalt enligt skuldsaneringsbeslutet är det möjligt att söka verkställighet hos gäldenären. 
  
 10.6.6 
  
 Sammanfattande slutsatser 
  
 Sammanfattningsvis anser vi att det sätt på vilket gäldenären måste betala enligt ett skuldsaneringsbeslut försämrar förutsättningarna att klara av skuldsaneringen. Betalningsplanerna är ofta svåra att avläsa och tillämpa. Gäldenären behöver därför ibland hjälp med pla- nerna, t.ex. av en budget- och skuldrådgivare, varför planernas utform- ning även orsakar samhällsekonomiska kostnader. Borgenärerna drabbas också kostnader för hanteringen av betalningarna. 
 Vi anser åtgärder på området är angelägna. Det tror vi kan bidra till att fler tar steget att ansöka om skuldsanering, men också att fler klarar av att genomföra en sådan. Det kan sannolikt även med- föra att gäldenärens pressade situation under skuldsaneringstiden förbättras. 
  
 22  
 Se prop. 2005/06:124 s. 56 f. och s. 88. 
 243 
  
 Gäldenärens betalningar 
  
 SOU 2013:72 
  
 Den mest verksamma åtgärden för att förenkla gäldenärens betalningar anser vi är att inrätta en betalningsförmedling. Vi före- slår därför att det i betalningsplanen ska anges att gäldenären ska betala ett visst månatligt belopp till ett betalningsförmedlande organ, om det inte finns särskilda skäl att betala direkt till borge- nären. Gäldenärens betalningar ska ske utan hinder av att beslutet om betalning inte har vunnit laga kraft. 
 Vi bedömer att Kronofogdemyndigheten har bäst förutsätt- ningar att ta hand om denna betalningsförmedling. För hanteringen av betalningar är det nödvändigt med ändringar i regleringen kring behandlingen av uppgifter i Kronofogdemyndighetens databaser. Kronofogdemyndigheten bör kvartalsvis kontrollera och informera parterna om hur gäldenären sköter sina betalningar. För finansie- ringen av förmedlingsverksamheten bör myndigheten ta ut en årlig avgift, som ska belasta gäldenärens betalningsutrymme. 
 I och med att betalning sker till myndigheten förlorar gäldenär- en rådigheten över medlen. Inbetalda medel ska inte kunna utmätas så länge de finns hos Kronofogdemyndigheten. Först när skuld- sanering har beviljats tillkommer inbetalda medel de borgenärer vars fordringar omfattas av förfarandet. Kronofogdemyndigheten ska då utan dröjsmål avskilja medlen till särskilt räntebärande konto för borgenärernas räkning. 
 När skuldsanering beviljas ska bestämmas det belopp som ska fördelas mellan borgenärerna, vilket innefattar medel som gäldenär- en betalar in såväl före som efter skuldsaneringsbeslutet. Bestäms en betalningsplan för gäldenärens framtida betalningar ska inbe- talda medel och ränta på dessa utbetalas till skuldsaneringsborge- närerna en gång om året. Den första utbetalningen ska ske först efter skuldsaneringsbeslutet har vunnit laga kraft. Om någon plan inte bestäms ska eventuellt inbetalda medel fördelas mellan de betalningsberättigade borgenärerna genom ett engångsbelopp, efter att skuldsaneringsbeslutet vunnit laga kraft. 
 I en betalningsplan ska förbehållas medel för betalning av den årliga avgift som Kronofogdemyndigheten ska ta ut för tillhanda- hållande av betalningsförmedlingen. Avgiften ska tas ut innan betalning till borgenärerna kan ske. 
 Först när utbetalning ska ske till borgenärerna har de möjlighet att begära verkställighet av skuldsaneringsbeslutet hos gäldenären. 
 244 
  
 11 
  
 Möjlighet att beviljas skuldsanering på nytt 
  
 11.1 
  
 Inledning 
  
 Den som tidigare har fått skuldsanering kan som huvudregel inte beviljas det en andra gång, om det inte finns synnerliga skäl (6 § andra meningen). Frågan är dock om denna regel leder till att över- skuldsatta i alltför stor utsträckning avhålls från att ansöka om skuldsanering. På grund av detta och våra förslag i övrigt anser vi att det är nödvändigt att göra en översyn av bestämmelsen om att det alltid krävs synnerliga skäl för att beviljas skuldsanering på nytt. 
 I det följande kommer vi att redogöra för nuvarande ordning (avsnitt 11.2) och den statistik och domstolspraxis som finns på området (avsnitt 11.3). Därefter presenterar vi de synpunkter som har framkommit vid våra samråd (avsnitt 11.4) och hur lagstift- ningen ser ut i övriga nordiska länder (avsnitt 11.5). Slutligen redo- gör vi för våra överväganden i denna fråga (avsnitt 11.6). 
  
 11.2 
  
 Nuvarande ordning 
  
 Av lagtexten följer att en gäldenär som tidigare har fått skuldsane- ring inte får beviljas det på nytt, om det inte finns synnerliga skäl för det (6 § andra meningen). Den bakomliggande tanken är att skuldsanering ska vara något som en person normalt sett kan få möjlighet till endast en gång i livet. När skuldsaneringslagen inför- des uttalades dock att regeln inte bör vara helt undantagslös och att det kan finnas speciella situationer där det kan vara godtagbart att en gäldenär får en andra chans. Det betonades dock att det skulle röra sig om sällsynta undantagsfall och att tillämpningen bör vara mycket restriktiv. Som exempel på synnerliga skäl angavs en gälde- när som i yngre år fått skuldsanering och långt senare, i en helt 
 245 
  
 Möjlighet att beviljas skuldsanering på nytt 
  
 SOU 2013:72 
  
 annan livssituation, återigen hamnar på obestånd, t.ex. på grund av allvarlig sjukdom, förtidspensionering eller långvarig arbetslöshet. 
 1  
 Bestämmelsen omfattar såväl gäldenärer som tidigare genomfört en skuldsanering och skuldsatt sig på nytt, som dem som av någon anledning fått sin skuldsanering upphävd. 
 2  
 I förarbetena har under- strukits att det vid bedömningen ska läggas särskild vikt vid om gäldenären uppfyllt sina förpliktelser enligt det tidigare skuld- saneringsbeslutet. 
 3 
  
 11.3 
  
 Statistik och domstolspraxis 
  
 Enligt uppgift från Kronofogdemyndigheten har uppskattningsvis 15 gäldenärer beviljats skuldsanering en andra gång sedan skuld- saneringslagens tillkomst år 1994. Det kan jämföras med de drygt 47 000 skuldsaneringar som beviljats under samma tid. Bland gälde- närerna återfinns både de som har fått sin tidigare skuldsanering upphävd och de som har skuldsatt sig på nytt efter genomförd skuldsanering. 
 Domstolspraxis är mycket sparsam i frågan om vad som kan ut- göra synnerliga skäl för skuldsanering en andra gång. I hovrätts- avgörandet RH 2011:41 var det fråga om en gäldenär som bevilja- des skuldsanering år 1995. Beslutet upphävdes samma år på grund av att han inte hade skött sin betalningsplan. Han ansökte på nytt om skuldsanering år 2001, men ansökan avslogs. I april 2009 ansökte han ytterligare en gång. Kronofogdemyndigheten bedömde då att det inte förelåg synnerliga skäl för att bevilja skuldsanering en andra gång och avslog ansökan. Tingsrätten beslutade dock att inleda skuldsanering och återförvisade ärendet till Kronofogdemyndig- heten. Domstolen framhöll i sitt beslut att gäldenären hade en komplex sjukdomsbild. Det konstaterades att den tidigare skuld- saneringen upphävts bland annat på grund av oväntat höga kost- nader för hemtjänst och problem med betalningsrutinerna, vilket ansågs ha sammanfallit med en rehabiliteringsperiod efter en hjärt- operation. Kronofogdemyndigheten biföll slutligen ansökan om skuldsanering, med hänvisning till att tingsrätten bedömt att kravet på synnerliga skäl var uppfyllt. Tingsrätten avslog ett överklagande 
  
 1 
  
 Se prop. 1993/94:123 s. 91 och 198. 
  
 2 
  
 Se Mcdonald, T. och Clark, M., Skuldsaneringslagen. En kommentar till 2006 års lag (andra upplagan), s. 113. 
  
 3 
  
 Se prop. 1993/94:123 s. 198. 
  
 246 
  
 SOU 2013:72 
  
 Möjlighet att beviljas skuldsanering på nytt 
  
 av beslutet, men hovrätten upphävde i sin tur skuldsaneringen. Hovrätten hänvisade till att möjligheten till en andra chans är begränsad till endast sällsynta fall och att det vid bedömningen ska läggas särskild vikt vid om gäldenären uppfyllt sina förpliktelser enligt det tidigare skuldsaneringsbeslutet. Med hänsyn till att gäldenärens tidigare skuldsanering upphävts på grund av bristande betalning ansåg hovrätten att kravet på synnerliga skäl inte var uppfyllt. Det beto- nades att merparten av de skulder som nu var aktuella även ingick i den första skuldsaneringen. 
 Högsta domstolen har också behandlat frågan om synnerliga skäl i ett mål som avgjordes den 28 juni 2013 (målnummer Ö 3320- 12). Det var då fråga om en gäldenär som med hjälp av sin gode man ansökt och beviljats skuldsanering i december 2005. Betal- ningsplanen skulle löpa under fem år, fram till och med december 2010. I juli 2007 upphörde förordnandet om god man. Gäldenären hade en omfattande psykiatrisk problematik, vilken försämrades under hösten 2007. Gäldenären kom att missköta sin betalnings- plan från oktober 2007 till mars 2009, då den upphävdes med hän- visning till att gäldenären uteblivit med flera betalningar utan att lämna någon förklaring till detta. 
 Läkarintyg visade att gäldenären var inlagd på psykiatrisk klinik vid nio tillfällen under åren  
 2009–2010. 
  I september 2010 fick gäldenären en förvaltare. Gäldenären medicinerade och mådde bätt- re än tidigare. Hon hade ett ordnat boende med regelbundet stöd från kommunen. Med hjälp av sin förvaltare ansökte hon på nytt om skuldsanering i juni 2011. I ansökan anförde hon att skälet till att hon misslyckats med sin förra skuldsanering var att hon då befann sig i dåligt psykiskt skick. 
 Kronofogdemyndigheten ansåg att det inte fanns synnerliga skäl att bevilja gäldenären skuldsanering, vilket var en bedömning som även delades av tingsrätten. Hovrätten fastställde tingsrättens beslut och framhöll särskilt att tiden var kort mellan beviljandet av den förra skuldsaneringen och den nya ansökan. Det konstaterades även att gäldenären hade misskött den förra skuldsaneringen under lång tid. Hovrätten hänvisade också till att de exempel på synner- liga skäl som anges i förarbetena till skuldsaneringslagen inte rör förhållanden som liknade gäldenärens situation, med ett långvarigt pågående sjukdomstillstånd. Hovrätten tog även fasta på att det i förarbetena betonas att skuldsanering kan beviljas på nytt endast i sällsynta undantagsfall. 
 247 
  
 Möjlighet att beviljas skuldsanering på nytt 
  
 SOU 2013:72 
  
 Högsta domstolen ansåg däremot att det förelåg synnerliga skäl för skuldsanering. Domstolen konstaterade att gäldenären inte gjort något för att fullgöra sina förpliktelser under den period då hon var utan god man eller förvaltare, men att hon ansträngt sig och medverkat alltsedan förvaltare förordnats. Domstolen beaktade att beslutet att godmanskapet skulle upphöra inte var gäldenärens eget och att hon, under tiden som hon misskötte sina betalningar, var allvarligt psykiskt sjuk. Enligt domstolen fanns ett klart tids- mässigt samband mellan det att godmanskapet upphörde och att gäldenärens misskötsamhet med betalningarna började. Domstolen ansåg att misskötsamheten inte kunde läggas gäldenären till last, eftersom det fanns anledning anta att det första skuldsanerings- beslutet inte hade behövt upphävas om gäldenären hade haft kvar sin gode man. Vid en samlad bedömning av gäldenärens personliga och ekonomiska förhållanden bedömde domstolen det som i hög grad skäligt att skuldsanering beviljades på nytt. Högsta domstolen återförvisade ärendet till Kronofogdemyndigheten för fortsatt handläggning. 
  
 11.4 
  
 Synpunkter vid samråd 
  
 Vid våra samrådsmöten har vi diskuterat förutsättningarna för att beviljas skuldsanering en andra gång.  
 Skuldsaneringsteamet i Kalmar  
 har anfört att det bör finnas ett visst utrymme för en andra chans, men att tillämpningen även fortsättningsvis bör vara restriktiv.  
 Skuld- saneringsteamen i Sundbyberg, Göteborg och Malmö, verkställighets- teamen i Göteborg och Växjö, budget- och skuldrådgivningen i Malmö och Lund, överförmyndarförvaltningen i Umeå, kuratorerna, Kredit- Inkasso, Profact, Försäkringskassan  
 och  
 arbetslöshetskassorna  
 har alla framhållit att det i vissa fall bör bli lättare att få skuldsanering en andra gång. Enligt  
 skuldsaneringsteamen i Sundbyberg och Malmö, verk- ställighetsteamet i Växjö, budget- och skuldrådgivarna i Malmö, Stockholm, Lund och Umeå, överförmyndarförvaltningen i Umeå, Profact,  
  
 Kredit-Inkasso, 
  
  Försäkringskassan  
 och  
 arbetslöshetskassorna  
 borde det bli enklare för de gäldenärer som misslyckats med sin tidigare skuldsanering, jämfört med dem som genomgått skuld- sanering helt men därefter överskuldsatt sig på nytt.  
 Intrum Smith  
 anser att det inte får bli för enkelt att få skuldsanering ytterligare en gång för de gäldenärer som genomfört en skuldsanering. Det är 
 248 
  
 SOU 2013:72 
  
 Möjlighet att beviljas skuldsanering på nytt 
  
 något som även har framförts av  
  
 Kredit-Inkasso 
 , 
  som befarar att det annars kan påverka betalningsmoralen negativt. 
 Skuldsaneringsteamet i Sundbyberg  
 har efterfrågat exempel på vad som kan vara skäl till att få skuldsanering en andra gång. Enligt  
 Riksförbundet Insolvens  
 är det nödvändigt att beakta anledningen till att den förra skuldsaneringen misslyckades.  
 Verkställighetstea- met i Växjö 
 ,  
 Alektum  
 och  
 Profact  
 har i stället framhållit vikten av att klargöra orsaken till varför gäldenären återigen hamnat i ekono- miska svårigheter och i vilken utsträckning det beror på gälde- närens eget agerande. Enligt  
 skuldsaneringsteamet i Göteborg  
 samt  
 verkställighetsteamen i Göteborg och Växjö  
 bör gäldenärer kunna få en mildare bedömning om de tidigare misslyckats, men därefter för- bättrat sin situation, t.ex. genom ett anordnat förvaltarskap.  
 Budget- och skuldrådgivarna i Malmö  
 anser att de som misslyckats på grund av att de inte har förstått hur en skuldsanering fungerar borde kunna få en andra chans.  
 Kuratorerna  
 har fört fram att en psyki- atrisk problematik hos gäldenären bör vara en omständighet som ger större möjlighet till en andra chans. 
  
 Skuldsaneringsteamet i Malmö  
 har betonat vikten av att den som tidigare misslyckats med en skuldsanering är redo att genomgå det på nytt.  
 Budget- och skuldrådgivarna i Stockholm  
 har anfört att de ofta är oroliga för att gäldenärerna inte ska vara tillräckligt för- beredda på att klara av en skuldsanering och att deras enda chans till skuldsanering går om intet vid ett misslyckande. Liknande farhågor har framförts av  
 budget- och skuldrådgivarna i Göteborg, Umeå och Lund 
 . De har förklarat att detta påverkar deras rådgiv- ning, så att de i vissa fall avråder gäldenärer från att ansöka, om de inte uppfattar att de är redo för skuldsanering (jfr. avsnitt 12.3). 
  
 11.5 
  
 En andra chans i de övriga nordiska länderna 
  
 Finland 
 Den finska skuldsaneringslagen anger ett antal uttryckliga hinder för att en gäldenär ska kunna få skuldsanering och ett av dessa är om gäldenären tidigare blivit beviljad skuldsanering. 
 4  
 Om det finns  
 vägande skäl  
 är det dock möjligt att göra undantag från denna bestämmelse. Precis som vid övriga uttryckliga hinder för skuld- sanering ska vid bedömningen hänsyn tas till den tid som förflutit 
  
 4  
 10 § 10 p. lagen om skuldsanering för privatpersoner. 
 249 
  
 Möjlighet att beviljas skuldsanering på nytt 
  
 SOU 2013:72 
  
 sedan gäldenären skuldsatte sig, gäldenärens åtgärder för betalning av sina skulder och gäldenärens övriga förhållanden samt skuld- saneringens betydelse för gäldenären och borgenärerna. 
 5 
  
 I förarbetena till lagrummet har betonats att huvudregeln är att skuldsanering kan beviljas endast en gång. Om gäldenären tidigare misskött en betalningsplan men det funnits en godtagbar orsak till detta, ska det vara möjligt att bevilja skuldsanering även kort efter det att den förra skuldsaneringen upphävts. Har gäldenären däre- mot visat uppenbar likgiltighet att följa sin tidigare betalningsplan kan skuldsanering aktualiseras först efter en längre tid. I det fallet ska gäldenärens ansträngningar att betala sina skulder beaktas sär- skilt. Om gäldenären genomfört en skuldsanering ska hänsyn tas till den tid som förflutit sedan gäldenären skuldsatte sig och gälde- närens förmåga och vilja att sköta sina skulder. 
 6  
 Enligt uppgift från det finska Justitieministeriet är det ovanligt att gäldenärer ansöker om skuldsanering en andra gång. 
 Norge 
 Även i den norska lagstiftningen anges ett uttryckligt hinder mot att bevilja en gäldenär skuldsanering mer än vid ett tillfälle. Genom en lagändring år 2003 infördes en möjlighet till undantag vid  
 sär- skilda skäl 
 . 
 7  
 Lagstiftaren uttalade att skuldsanering endast ska vara möjlig att få en gång, men att det kan förekomma situationer där det vore orimligt att inte ge gäldenären en andra chans. Som exem- pel angavs att gäldenären oförskyllt drabbats av att skuldsaneringen upphävts, på grund av att skulder inte räknats med i beslutet eller att andra medgäldenärer agerat felaktigt. En förutsättning för att inleda skuldsanering på nytt angavs vara att gäldenären inte kan klandras nämnvärt för att den tidigare skuldsaneringen upphävts. 
 8 
  
 5 
  
 10 a § lagen om skuldsanering för privatpersoner. 
  
 6 
  
 Se den finska propositionen  
  
 98–2002, 
  med förslag till lagar om ändring av lagen om skuld- sanering för privatpersoner samt 88 § lagen om beskattningsförfarande, s. 53. 
  
 7 
  
 Se §  
  
 1–4 
  tredje stycket stycke 3 gjeldsordningsloven. 
  
 8 
  
 Se den norska propositionen, Ot.prp. nr. 99  
  
 (2001–2002) 
  Om lov om endringer i lov 17 juli 1992 nr. 99 om frivillig og tvungen gjeldsordning for privatpersoner mv. (gjeldsordnings- loven). s. 33. 
 250 
  
 SOU 2013:72 
  
 Möjlighet att beviljas skuldsanering på nytt 
  
 Danmark 
 I de danska reglerna om skuldsanering för näringsidkare i konkurs uppställs ett hinder mot att beviljas skuldsanering på nytt om skuldsanering enligt dessa regler tidigare har beviljats de senaste tio åren. 
 9  
 I övrigt anger inte den danska lagstiftningen några begräns- ningar för att få skuldsanering en andra gång eller någon tidsgräns för när det är möjligt att ansöka på nytt. 
 När skuldsanering infördes i dansk rätt övervägde lagstiftaren en begränsningsregel. Det konstaterades då att skuldsanering i all- mänhet bör ses som en engångsföreteelse, men att det ändå kan finnas situationer som motiverar att gäldenären får en andra chans. Som exempel på ett sådant fall angavs om gäldenären uppfyllt sina skyldigheter enligt den första skuldsaneringen och därefter helt utan egen förskyllan återigen hamnat i överskuldsättning. Det bedömdes därför inte vara lämpligt att införa någon bestämmelse som begränsade gäldenärens möjligheter att beviljas skuldsanering på nytt. 
 10 
  
 11.6 
  
 Överväganden 
  
 Förslag:  
 En gäldenär som tidigare har misslyckats med sin skuld- sanering och fått den upphävd, ska utan några begränsningar kunna beviljas skuldsanering igen. För gäldenärer som har genomgått en skuldsanering och skuldsatt sig på nytt bör dock möjligheten vara fortsatt begränsad till om det bedöms finnas synnerliga skäl. Lagtexten ska därför ändras på så sätt att det anges att en gäldenär som  
 tidigare har fullgjort en skuldsanering  
 kan beviljas skuldsanering på nytt endast om det finns synner- liga skäl för detta. 
 Skuldsanering är ett extraordinärt institut med långtgående konse- kvenser för både gäldenär och borgenärer. Grundtanken är därför att en gäldenär normalt sett inte ska ha möjlighet att genomgå en skuldsanering vid mer än ett tillfälle i livet. I lagen anges att skuld- sanering inte kan beviljas en gäldenär som tidigare har fått en sådan, annat än om det finns synnerliga skäl. Detta rekvisit anger att 
  
 9 
  
 Se 29 kap. § 231 a. stycke 6 konkursloven. 
  
 10 
  
 Se den danska propositionen, Betænkning om Gældssanering afgivet af det af justits- ministeriet den 20 januar 1977 nedsatte udvalg, s. 128 f. 
  
 251 
  
 Möjlighet att beviljas skuldsanering på nytt 
  
 SOU 2013:72 
  
 utrymmet för avsteg från huvudregeln är mycket begränsat. I förar- betena har också betonats att det inte kan komma ifråga annat än i sällsynta undantagsfall. Därtill framgår av uppgifterna från Krono- fogdemyndigheten att det endast är ett fåtal gäldenärer som har beviljats skuldsanering en andra gång. Den praxis som finns refererad från domstolarna visar också på en restriktiv hållning i frågan, även om Högsta domstolens senaste avgörande markerar en mer nyanserad bedömning. 
 Vi anser att utrymmet för skuldsanering en andra gång måste vara begränsat. Det är viktigt att skuldsaneringsinstitutet inte upplevs som stötande och att det inte påverkar den allmänna betal- ningsmoralen negativt. Skuldsanering ska därför även fortsättnings- vis vara något som en överskuldsatt gäldenär som huvudregel kan få möjlighet till endast en gång i livet. Samtidigt får lagstiftningen inte leda till inlåsningseffekter, så att lagens utformning i sig bidrar till att överskuldsatta personer avhålls från att försöka lösa sin eko- nomiska problematik genom att avstå ifrån att ansöka om skuld- sanering. Vid våra samråd har tydligt framgått att budget- och skuldrådgivare på grund av lagens utformning avråder gäldenären från att ansöka, om de bedömer att den skuldsatte kommer att klara av en femårig avbetalningsplan. Ett sådant förhållningssätt kan bidra till att gäldenärens skuldsanering fördröjs i onödan, men också att vissa gäldenärer aldrig kommer ifråga för en ansökan om de avråds från detta. 
 I sammanhanget måste också beaktas att andelen upphävda skuld- saneringar kan komma att öka. Den senaste lagändringen om skulder- nas ålder har lett till att skuldsanering beviljats även dem som inte tidigare varit föremål för löneutmätning eller i övrigt levt med begränsade ekonomiska ramar under längre tid. Dessa personer kan tänkas vara mindre förberedda på den pressade ekonomiska situa- tion som en skuldsanering innebär. Därmed finns en ökad risk för att skuldsaneringen kan komma att upphävas. Även vårt förslag om ett förenklat ansökningsförfarande kan bidra till att skuldsanering beviljas för något fler gäldenärer som inte är tillräckligt förberedda. Med hänsyn till detta finns det skäl att överväga ett mildare förhåll- ningssätt i frågan om en andra chans för dem som misslyckats. 
 Det finns även situationer där gäldenären inte är den främsta anledningen till att en skuldsanering upphävs. Enligt uppgift från Kronofogdemyndigheten beror t.ex. drygt tio procent av deras om- prövningsärenden på felaktigheter som begåtts av myndigheten 
 252 
  
 SOU 2013:72 
  
 Möjlighet att beviljas skuldsanering på nytt 
  
 under handläggningen av skuldsaneringsärendet. 
 11  
 Även i övrigt kan det finnas orsaker till att en skuldsanering upphävs, som inte främst beror på gäldenärens eget agerande. I sådana fall framstår det som särskilt angeläget att den skuldsatte får möjlighet till en ny chans. 
 I skuldsaneringslagen görs inte någon åtskillnad mellan de gäldenärer som söker på nytt efter att tidigare ha beviljats skuld- sanering. Det krävs alltså synnerliga skäl för både den som har full- gjort en tidigare skuldsanering och den som fått sin skuldsanering upphävd, t.ex. på grund av att han eller hon inte klarat av att följa betalningsplanen. Med hänsyn till förarbetsuttalandet om att vikt ska läggas vid hur gäldenären skött sin tidigare skuldsanering har likväl den gäldenär som klarat av att genomföra en skuldsanering bättre möjligheter till en andra chans. 
 Det kan ifrågasättas om det är rimligt att en gäldenär som inte klarat av att genomföra sin skuldsanering ska vara förhindrad att beviljas en sådan på nytt. Den gäldenären befinner sig fortfarande i sin ursprungliga skuldproblematik. De gamla skulderna finns kvar och någon ekonomisk rehabilitering har inte skett. Borgenärerna har i sin tur kvar sina fordringar på gäldenären som om någon skuldsanering aldrig hade ägt rum. En påbörjad skuldsanering kan därför inte sägas ha inneburit någon påtaglig rättsförlust för borge- närernas del. Visserligen har gäldenären i samband med den miss- lyckade skuldsaneringen tagit i anspråk både borgenärernas och samhällets resurser, men det bör enligt vår mening inte få till följd att han eller hon ska förhindras från att ansöka på nytt. Det är tvärtom angeläget att denna grupp gäldenärer uppmuntras till ett nytt försök. 
 Högsta domstolen har i sitt senaste avgörande i frågan om synnerliga skäl öppnat upp för en något mer generös bedömning avseende de situationer då gäldenären tidigare har misslyckats med en skuldsanering. Trots det anser vi att det finns anledning att ytter- ligare förändra reglerna, så att fler gäldenärer ska våga ta steget att ansöka. Det är också angeläget att underlätta för budget- och skuld- rådgivarnas arbete, så att de inte känner sig tvungna att inta en lika restriktiv hållning som i dag inför att råda gäldenärer att ansöka om skuldsanering. Våra samråd visar också att det finns stöd för en sådan reform. 
  
 11  
 Se Se Kronofogdemyndighetens rapport  
 2013-02-26, 
  Verksamhetsanalys – Omprövningar inom skuldsaneringsprocessen, s. 27. 
 253 
  
 Möjlighet att beviljas skuldsanering på nytt 
  
 SOU 2013:72 
  
 Vi föreslår därför att en gäldenär som av någon anledning har misslyckats med sin skuldsanering, oftast på grund av att betal- ningsplanen inte följts, och därför har fått den upphävd, bör kunna beviljas skuldsanering på nytt utan att det ska krävas synnerliga skäl för detta. Vid den allmänna skälighetsbedömningen får i stället beaktas de omständigheter som ledde fram till att den tidigare skuldsaneringen upphävdes. Det bör inte finnas någon egentlig begränsning i antalet gånger en gäldenär kan beviljas skuldsanering på nytt. Inte heller bör det finnas något krav på att viss tid ska ha förflutit efter den senaste skuldsaneringen. Omständigheterna i det enskilda fallet måste beaktas vid bedömningen. 
 För gäldenärer som genomgått en skuldsanering och därigenom blivit skuldfria men återigen skuldsatt sig bör däremot möjlighet- erna vara fortsatt begränsade. Lagen bör därför ändras genom att i lagtexten ange, att en gäldenär som tidigare har fullgjort en skuld- sanering kan beviljas skuldsanering på nytt endast om det finns synnerliga skäl för detta. 
 254 
  
 12 
  
 Budget- och skuldrådgivarnas stöd till gäldenären 
  
 12.1 
  
 Inledning 
  
 För att en gäldenär ska klara av att ansöka men även genomföra en skuldsanering är det nödvändigt att samhället erbjuder ett tillräck- ligt stöd för detta. Det främsta stödet under skuldsaneringspro- cessen erbjuds genom kommunernas budget- och skuldrådgivning. Enligt skuldsaneringslagen är kommunerna skyldiga att inom ramen för socialtjänsten eller på annat sätt lämna råd och anvisningar i budget- och skuldfrågor till skuldsatta personer. Det anges särskilt att skyldigheten gäller även under skuldsaneringsförfarandet och under löptiden för en betalningsplan (2 § andra stycket). 
 I vårt uppdrag ligger att analysera om den hjälp som det all- männa lämnar är tillräcklig. För att förbättra möjligheterna för de gäldenärer som uppfyller skuldsaneringslagens krav med att ansöka och genomföra en skuldsanering är det nödvändigt att utreda budget- och skuldrådgivarnas roll. Våra förslag om ett nytt ansöknings- förfarande (kapitel 7) och ändrade former för gäldenärens betal- ningar (kapitel  
 9–10) 
  aktualiserar denna fråga särskilt. 
 I detta kapitel kommer vi inledningsvis att redogöra för lag- regleringen kring budget- och skuldrådgivarnas verksamhet och hur frågan har behandlats vid tidigare lagstiftningsarbete (avsnitt 12.2). Därefter följer en redovisning av de synpunkter som har framkommit vid våra samråd (avsnitt 12.3) och för den statistik som finns på området (avsnitt 12.4). Slutligen presenterar vi våra överväganden i frågan om budget- och skuldrådgivarnas stöd till gäldenären under skuldsaneringsprocessen, om det finns skäl för åtgärder och i så fall hur dessa bör utformas (avsnitt 12.5). 
 255 
  
 Budget- och skuldrådgivarnas stöd till gäldenären 
  
 SOU 2013:72 
  
 12.2 
  
 Nuvarande ordning och dess bakgrund 
  
 När skuldsaneringslagen infördes angavs i lagtexten att kommunen inom ramen för socialtjänsten eller på annat sätt var skyldig att lämna råd och anvisningar till skuldsatta personer. 
 1  
 Det uttalades att detta var en precisering av kommunernas generella ansvar enligt socialtjänstlagen, att se till att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp de behöver. 
 2  
 Avsikten med den ekonomiska råd- givningsverksamheten var att förebygga överskuldsättning genom att på ett tidigt stadium hjälpa gäldenärer att hitta en lösning på sina problem. Den skulle dessutom aktivt medverka till att aktuali- sera frågan om skuldsanering och bistå vid en ansökan om detta. 
 3  
 Av skuldsaneringslagen framgick däremot inte närmare hur kommunerna skulle organisera sin rådgivningsverksamhet. 
 4 
  
 Vid genomförandet av 2006 års lag, då det första steget i skuld- saneringsprocessen (egenförsöket) avskaffades, konstaterade rege- ringen att en stor del av rådgivarnas arbete går åt till att motivera, stödja och vägleda gäldenären i dennes försök att få ordning på sin ekonomiska situation. Att gäldenärerna lyckas med detta ansågs vara en viktig förutsättning för att de ska klara av en skuldsanering och bli ekonomiskt rehabiliterade. Rådgivningsverksamheten bedömdes även fylla en mycket viktig funktion för dem som inte kommer ifråga för skuldsanering. 
 5 
  
 Regeringen menade att avskaffandet av egenförsöket inte skulle minska gäldenärens stödbehov i någon nämnvärd utsträckning, men att det skulle kunna leda till en något ändrad inriktning för de kommunala insatserna. Gäldenärens skyldigheter att fylla i ansökan och i övrigt aktivt medverka under skuldsaneringsförfarandet ansågs även fortsättningsvis kräva stöd från kommunerna. 
 6 
  
 I propositionen betonades särskilt stödet till gäldenären under en pågående betalningsplan. En professionell vägledning från den första rådgivningskontakten till betalningsplanens slut förväntades öka möjligheterna att skuldsaneringen skulle innebära en verklig rehabilitering för fler gäldenärer. I lagtexten klargjordes därför att kommunens rådgivningsskyldighet skulle gälla under såväl skuld- saneringsförfarandet som löptiden för en betalningsplan. Det 
  
 1 
  
 Se 1 § skuldsaneringslagen (1994:334) i dess lydelse mellan 1 juli 1994 och 1 juli 2006. 
  
 2 
  
 Se prop. 1993/94:123, s. 193. 
  
 3 
  
 Se prop. 1993/94:123, s. 81 f. 
  
 4 
  
 Se prop. 1993/94:123, s. 193. 
  
 5 
  
 Se prop. 2005/06:124, s. 36. 
  
 6 
  
 Se prop. 2005/06:124, s. 36 f. 
  
 256 
  
 SOU 2013:72 
  
 Budget- och skuldrådgivarnas stöd till gäldenären 
  
 ansågs inte finnas något behov av att särskilt lagreglera hur kom- munerna skulle organisera sin verksamhet. 
 7 
  
 12.3 
  
 Synpunkter vid samråd 
  
 Behovet av stöd vid ansökan och under skuldsaneringen 
 Flera samrådsparter framhåller budget- och skuldrådgivarnas bety- delse under skuldsaneringsprocessen.  
 Skuldsaneringsteamen i Malmö, Kalmar och Östersund  
 anser att ansökan blir mycket bättre om gäl- denären har biståtts av en rådgivare.  
 Skuldsaneringsteamet i Öster- sund  
 konstaterar att gäldenärer som har haft kontakt med en budget- och skuldrådgivare ofta lyckas bryta sin skuldsättning, så att antalet skulder inte ökar. De anser att det är först då som gälde- nären har förutsättningar att genomföra en skuldsanering och leva på existensminimum. 
 Enligt  
 KRIS i Umeå  
 är det sällan tillräckligt att enbart informera gäldenären utan att det även krävs ett mer aktivt stöd, t.ex. för att fylla i ansökan. Där beskriver man skuldsaneringen som en ofta känslomässig påfrestning för gäldenären och att det därför är vik- tigt med ett personligt stöd under skuldsaneringen, som kan moti- vera när det känns svårt. Även  
 Riksförbundet Insolvens  
 framhåller gäldenärernas kurativa behov, t.ex. för att prata av sig. 
 Enligt  
 Holden  
 är det viktigt att det finns ett starkt stöd från budget- och skuldrådgivarna, inte enbart i samband med ansök- ningsförfarandet utan också för att den enskilde ska klara av sin betal- ningsplan, och ha kontroll över sin ekonomi. Hon anser att det är viktigt att gäldenären får rådgivning för att undvika att hamna i en liknande skuldsituation. Även  
 skuldsaneringsteamen i Göteborg och Kalmar, verkställighetsteamet i Göteborg, Försäkringskassan, Intrum Smith, Alektum Inkasso, Riksförbundet Insolvens  
 och  
 KRIS i Umeå  
 betonar behovet av ett starkt stöd under hela skuldsaneringsperio- den. 
 Intrum Justitia, Alektum Inkasso  
 och  
  
 Kredit-Inkasso 
 uttrycker en oro över att skuldsaneringsgäldenärer skuldsätter sig på nytt och att det rehabiliterande syftet med skuldsaneringen därmed inte upp- fylls. De har noterat att vissa skuldsaneringsgäldenärer får nya skulder som de inte klarar av att betala, vilket inte alltid kommer till Kronofogdemyndighetens kännedom. Enligt  
 Alektum Inkasso 
  
 7  
 Se prop. 2005/06:124, s. 36 f. 
 257 
  
 Budget- och skuldrådgivarnas stöd till gäldenären 
  
 SOU 2013:72 
  
 gäller detta minst 20 procent av gäldenärerna.  
 Intrum Justitia  
 anger att gäldenärer som fått ett s.k. nollbeslut oftare återfaller i skuld- sättning än de som betalar enligt en betalningsplan. De föreslår att gäldenärer med nollbeslut årligen bör träffa en budget- och skuld- rådgivare under hela skuldsaneringsperioden, för samråd om sin ekonomiska situation.  
 Intrum Smith  
 anser därför att det vid ett sådant tillfälle borde göras en kreditprövning för att kontrollera att inte någon ny skuldsättning tillkommit. Enligt  
 Alektum Inkasso  
 bör rådgivningen vara inriktad mot en mer stödjande roll efter beviljad skuldsanering, i syfte att undvika återskuldsättning.  
  
 Kredit-Inkasso 
  
 anser att rådgivarna mot slutet av skuldsaneringsperioden borde hålla uppföljande samtal med gäldenären. 
 Intrum Justitia, Alektum Inkasso  
 och  
  
 Kredit-Inkasso 
 förordar att det i beslutet om skuldsanering hänvisas till en budget- och skuld- rådgivare, som kan fungera som en kontaktperson för fortsatt stöd under skuldsaneringsperioden.  
 Riksförbundet Insolvens  
 delar denna uppfattning, men betonar att det bör vara frivilligt för gäldenären att ta kontakt. Frivilligheten framhålls också av  
 budget- och skuld- rådgivarna i Göteborg,  
 som inte heller tycker att det bör hänvisas till en viss person.  
 Skuldsaneringsteamet i Kalmar  
 tycker däremot att det vore bra om det föreskrivs att gäldenären ska ha kontakt med en budget- och skuldrådgivare under skuldsaneringen. 
  
 Tillgänglighet 
 Skuldsaneringsteamen i Göteborg, Kalmar och Östersund, verk- ställighetsteamet i Göteborg, överförmyndarförvalningen i Göteborg, budget- och skuldrådgivarna i Umeå, arbetslöshetskassorna, behand- lingshemmet Hatten, diakonerna  
 och  
 Intrum Justitia  
 beskriver långa köer till vissa budget- och skuldrådgivare.  
 Skuldsaneringsteamet i Östersund  
 anser att det är stora skillnader mellan olika kommuner, beroende på hur mycket resurser som läggs på rådgivningsverksam- heten.  
 Diakonerna  
 pekar på att verksamheten påverkas mycket av vilken del av kommunen som är uppdragsgivare. Enligt  
 budget- och skuldrådgivarna i Umeå  
 leder långa kötider till att många gäldenärer inte orkar vänta på hjälp och därför inte så sällan tappar motiva- tionen.  
 Diakonerna  
 ger uttryck för att de långa väntetiderna drabbar särskilt hårt i de områden där det är vanligt med låg utbild- ningsnivå, begränsade kunskaper om att sköta sin ekonomi och ett dåligt socialt skyddsnät. 
  
 258 
  
 SOU 2013:72 
  
 Budget- och skuldrådgivarnas stöd till gäldenären 
  
 Enligt  
 Intrum Justitia  
 har rådgivningens lokaler ibland en olycklig geografisk placering, som begränsar tillgängligheten för gäldenärerna. 
 Budget- och skuldrådgivarna i Göteborg  
 och  
 kuratorerna  
 pekar på att personer med psykiska handikapp kan ha svårt att ta sig till en budget- och skuldrådgivare. 
  
 Diakonerna  
 anser att det är bra om rådgivningen kan erbjuda öppen mottagning, eftersom det gör det möjligt för dem att följa med den enskilde och på så sätt hjälpa till att sätta igång skuldsane- ringsprocessen. 
 De  
 budget- och skuldrådgivare  
 som vi har träffat har organiserat sin verksamhet på olika sätt. I  
 Malmö  
 hålls en öppen mottagning varje vecka, vid vilken alla gäldenärer som kommer erbjuds ett första rådgivande samtal. Därefter bokas gäldenären in på en andra träff inom  
 två–tre 
  veckor. Där finns inte någon kötid. 
 8  
 Gäldenärer som kontaktar  
 budget- och skuldrådgivarna i Lund  
 brukar bokas till ett första möte inom  
 två–tre 
  veckor. Kötiden är en vecka. 
 9  
 I  
 Stockholm  
 skiljer sig verksamheten åt mellan de olika stadsdelarna, men på senare år har en större samsyn eftersträvats. Det finns t.ex. ett krav på att alla rådgivare ska erbjuda öppen mottagning men det varierar hur den är utformad. I en stadsdel krävs t.ex. att gäldenären bokar tid till den öppna mottagningen! I vissa fall kan det också dröja innan gäldenären därefter erbjuds ett andra möte. Kötiden i hela Stockholms kommun är sex veckor. 
 10  
  
 Budget- och skuldrådgiv- ningen i Göteborg  
 erbjuder öppen mottagning en dag i veckan och telefonrådgivning fyra halvdagar i veckan. Där har man i dagsläget inte någon kötid. 
 11  
 Man bistår även bl.a. Öckerö kommuns invå- nare med rådgivning, som emellertid kräver att socialtjänsten först meddelat ett biståndsbeslut för att en gäldenär ska få tillgång till budget- och skuldrådgivare. I  
 Umeå  
 finns ingen öppen mottagning eller fasta telefontider för rådgivning. Där erbjuds ett informations- besök inom tre veckor efter första kontakt, varefter gäldenären ställs i kö för ytterligare möte. För närvarande är kötiden åtta veckor. 
 12  
 På grund av direktiv från kommunen att ta extra hänsyn 
  
 8 
  
 Se Konsumentverkets rapport 2013:10, Kommunernas budget- och skuldrådgivning 2013 – en lägesrapport, bilaga 3, s. 4. 
  
 9 
  
 Se Konsumentverkets rapport 2013:10, Kommunernas budget- och skuldrådgivning 2013 – en lägesrapport, bilaga 3, s. 4. 
  
 10 
  
 Se Konsumentverkets rapport 2013:10, Kommunernas budget- och skuldrådgivning 2013 – en lägesrapport, bilaga 3, s. 1. 
  
 11 
  
 Se Konsumentverkets rapport 2013:10, Kommunernas budget- och skuldrådgivning 2013 – en lägesrapport, bilaga 3, s. 5. 
  
 12 
  
 Se Konsumentverkets rapport 2013:10, Kommunernas budget- och skuldrådgivning 2013 – en lägesrapport, bilaga 3, s. 9. 
  
 259 
  
 Budget- och skuldrådgivarnas stöd till gäldenären 
  
 SOU 2013:72 
  
 till barn erbjuds barnfamiljer i Umeå förtur framför evighetsgälde- närer som vill ansöka om skuldsanering. 
 Bemötande 
 Enligt  
 Holden  
 visar hennes forskning att det sätt på vilket gäl- denären blir bemött av bl.a. budget- och skuldrådgivarna får betydelse för motivationen att ta sig ur sin skuldproblematik.  
 Riksförbundet Insolvens  
 menar att bemötandet varierar mellan olika rådgivare, men att majoriteten av dem har ett gott bemötande. Även  
 KRIS i Umeå  
 har goda erfarenheter i det avseendet. Samtidigt uppger  
 skuldsaneringsteamet och verkställighetsteamet i Göteborg  
 att gälde- närer berättat om att budget- och skuldrådgivare inte sällan är mäst- rande och uppfostrande i sitt tilltal till gäldenären. Detta är något som även  
 kuratorerna  
 har omvittnat.  
 Skuldsaneringsteamet i Kalmar  
 och  
 behandlingshemmet Hatten  
 har lämnat uppgifter om gäldenärer som upplevt sig ha blivit dåligt behandlade vid rådgivningen. 
 Budget- och skuldrådgivningens roll inför en ansökan 
 Skuldsaneringsteamen i Göteborg, Kalmar, Malmö, Östersund, verk- ställighetsteamen i Göteborg och Helsingborg, överförmyndarförvalt- ningen i Göteborg  
 och  
 vissa av diakonerna  
 uppger att budget- och skuldrådgivarna gör egna bedömningar av gäldenärens förutsätt- ningar att få skuldsanering. Det har framkommit att de ibland avrå- der gäldenärer från att ansöka och att andra har fått besked om att de kommer att beviljas skuldsanering. Enligt  
 skuldsaneringsteamet i Malmö  
 har vissa rådgivare även försökt hindra gäldenären från att ansöka eller vägrat att hjälpa till med en ansökan.  
 Verkställighetstea- met i Växjö  
 och  
 skuldsaneringsteamet i Malmö  
 har också uppmärk- sammat att vissa rådgivare har lämnat felaktiga råd.  
 Skuldsanerings- teamen i Göteborg, Malmö, Östersund och Kalmar  
 samt  
 verkställig- hetsteamen i Göteborg och Helsingborg  
 anser att rådgivarna inte ska göra egna bedömningar. Enligt  
 skuldsaneringsteamet i Östersund  
 kan en uppmaning till en gäldenär att avvakta med att ansöka bidra till att den enskilde inte ansöker alls. Men man har betonat att det samtidigt är viktigt att gäldenären får en realistisk bild av förutsätt- ningarna att få skuldsanering. 
  
 260 
  
 SOU 2013:72 
  
 Budget- och skuldrådgivarnas stöd till gäldenären 
  
 Intrum Smith  
 har invänt mot att vissa budget- och skuld- rådgivare ser skuldsanering som enda lösningen och inte i tillräcklig omfattning undersöker andra alternativ, som t.ex. privata överens- kommelser eller ackord. 
 Budget- och skuldrådgivarna i Stockholm  
 uppger att de brukar utreda om kraven enligt skuldsaneringslagen är uppfyllda och om så inte är fallet förespråkar de inte heller någon skuldsanering. Vissa rådgivare hjälper inte heller till med att ansöka i de fall gäl- denären inte är tillräckligt överskuldsatt. Rådgivarna anser att det även är nödvändigt att gäldenären är redo att genomgå en skuld- sanering. Vissa kan därför bromsa en gäldenär i syfte att denne ska få insikt i vad som gått snett och vad som måste åtgärdas. Man upp- muntrar inte heller till en ansökan förrän hushållsekonomin bedöms vara i ordning. De anser också att det är viktigt att göra en prognos över betalningsförmågan, för att gäldenären ska förstå sin eko- nomiska situation och inte skuldsätta sig på nytt. De skulle våga hjälpa fler att ansöka om det fanns en betalningsförmedling som underlättade för gäldenären att klara av en betalningsplan. 
  
 Budget- och skuldrådgivarna i Göteborg  
 menar att det inte är deras uppgift att bedöma om gäldenären har förutsättningar att få skuldsanering och att de därför alltid hjälper till om en gäldenär vill ansöka. Men de har som rutin att informera om vilka alternativa lösningar som finns. De samtalar även om vilka svårigheterna är att bli beviljad skuldsanering, vilka löpande utgifter som finns och betydelsen av en fungerande vardagsekonomi. 
  
 Enligt  
 budget- och skuldrådgivarna i Umeå  
 brukar de betona att de själva inte fattar några beslut. Däremot brukar de uppmana gäl- denären att avvakta med sin ansökan om det finns kända faktorer som kan påverka prognosen, t.ex. om en fråga om sjukersättning inte är avgjord, om gäldenären inte har en fast adress eller nyligen har avslutat en behandling för missbruk. De framhåller vikten av att gäldenären är redo att genomföra en skuldsanering. De hindrar inte någon att ansöka, men brukar vara tydliga med att peka på riskerna med en ansökan om gäldenärens situation inte är stabil. De brukar också informera om svårigheterna och möjligheterna att få en ansö- kan beviljad. 
  
 Budget- och skuldrådgivarna i Lund  
 brukar göra en beräkning av om det är möjligt för gäldenären att få skuldsanering. De anser att deras uppgift är att hitta en lösning för gäldenären och att denna nödvändigtvis inte är skuldsanering. De presenterar därför de val- möjligheter som finns. Enligt dem har gäldenärerna ofta med sig en 
  
 261 
  
 Budget- och skuldrådgivarnas stöd till gäldenären 
  
 SOU 2013:72 
  
 ansökningsblankett till sitt första möte, men den brukar de lägga åt sidan om gäldenärens ekonomi inte är i balans. I stället brukar de göra en budget över gäldenärens ekonomi och låta förfarandet få ta tid, vilket de menar gör en eventuell framtida ansökan mindre besvärlig. De betonar att de aldrig hindrar gäldenärer från att ansöka, men att det för vissa av gäldenärerna får ta längre tid. För dem är det viktigt att det finns lösningar även för de gäldenärer som inte beviljas skuldsanering. 
  
 Enligt  
 budget- och skuldrådgivarna i Malmö  
 uppmuntrar de i prin- cip alltid gäldenären att ansöka om skuldsanering. Undantaget är om gäldenären är aktiv missbrukare, då hjälper de till med en ansökan först sedan gäldenären genomgått en behandling. De stöttar även gäldenärer med begränsade utsikter att få bifall till sin ansökan. De förespråkar alltid skuldsanering om gäldenären därigenom kan bli skuldfri på kortare tid än genom en frivillig uppgörelse. De upp- fattar att deras uppdrag förändrats väsentligt sedan egenförsöket avskaffades. Av dem de hjälper att ansöka beviljas skuldsanering i cirka 70 procent av fallen. 
  
 Stöd efter att skuldsanering har beviljats 
  
 Skuldsaneringsteamet i Malmö  
 uppger att de brukar hänvisa gäldenär- erna till budget- och skuldrådgivarna för hjälp under betalnings- planen, men att många gäldenärer ändå vill klara sig på egen hand. Enligt  
 budget- och skuldrådgivarna i Umeå  
 brukar gäldenären erbju- das att träffa dem när de får beslut om skuldsanering. På grund av begränsade resurser kontaktar de inte själva gäldenären under skuld- saneringsperioden.  
 Budget- och skuldrådgivarna i Göteborg  
 uppger att de brukar erbjuda gäldenärerna stöd under skuldsaneringen, men att det är ovanligt att någon utnyttjar detta. Det stöd som efterfrågas är hjälp med de första betalningarna. Även i  
 Stockholm 
 ,  
 Malmö  
 och  
 Lund  
 brukar rådgivarna ibland hjälpa gäldenärerna under betal- ningsplanen. Enligt  
 budget- och skuldrådgivarna i Stockholm  
 saknar de resurser att bistå alla gäldenärer under skuldsaneringstiden. 
 262 
  
 SOU 2013:72 
  
 Budget- och skuldrådgivarnas stöd till gäldenären 
  
 12.4 
  
 Statistik 
  
 12.4.1 
  
 Inledning 
  
 För bedömningen av hur stödet till gäldenären bör vara utformat har vi undersökt den statistisk som finns om hur budget- och skuld- rådgivningen bedrivs i dag och hur gäldenärernas tillgång till verk- samheten ser ut. Dessutom har vi undersökt den statistik som finns om omprövningsärenden, för att se efter i vilken utsträckning skuldsaneringsgäldenärer klarar av att genomföra en skuldsanering och hur stort behovet av stödet är. 
  
 12.4.2 
  
 Budget- och skuldrådgivningens verksamhet 
  
 Konsumentverkets årliga utvärdering visar att uppskattningsvis 44 000 personer kontaktade kommunernas budget- och skuldråd- givning under år 2012. Budget- och skuldrådgivarna är delaktiga i drygt sju av tio ansökningar om skuldsanering. 
 13 
  
 Under år 2012 erbjöd 287 av landets 290 kommuner budget- och skuldrådgivning till sina invånare. Trots att rådgivningsskyldig- heten är lagstadgad saknades alltså rådgivning i tre kommuner: Laholm, Vadstena och Vindeln. Av landets kommuner bedriver 22 procent inte någon rådgivning i egen regi, utan köper in den från andra kommuner eller konsulter. 
 14 
  
 I vissa kommuner är rådgivningsverksamheten mycket begränsad; i tolv kommuner erbjuds inte mer än  
 0,5–1,5 
  timmar per vecka. Detta är företrädesvis kommuner med färre än 13 000 invånare. I 21 pro- cent av kommunerna är det fråga om högst åtta timmar per vecka. Samtidigt lägger fler kommuner mer tid per vecka på sin rådgiv- ningsverksamhet än tidigare. Alla kommuner med minst 80 000 invånare har åtminstone en heltidstjänst med budget- och skuld- rådgivning. I 13 kommuner är det fråga om fler än tre heltidstjäns- ter. Den genomsnittliga tid som erbjuds de invånare som har till- gång till budget- och skuldrådgivning är 3,4 minuter per invånare och år. 
 15 
  
 13 
  
 Se Konsumentverkets rapport 2013:10, Kommunernas budget- och skuldrådgivning 2013 – en lägesrapport, s. 25 ff. 
  
 14 
  
 Se Konsumentverkets rapport 2013:10, Kommunernas budget- och skuldrådgivning 2013 – en lägesrapport, s. 5 och 13 ff. 
  
 15 
  
 Se Konsumentverkets rapport 2013:10, Kommunernas budget- och skuldrådgivning 2013 – en lägesrapport, s. 14 ff. 
  
 263 
  
 Budget- och skuldrådgivarnas stöd till gäldenären 
  
 SOU 2013:72 
  
 Sammanlagt arbetar 350 personer som budget- och skuldråd- givare i landet, vilket innebär att det går en rådgivare på drygt 40 000 invånare. Budget- och skuldrådgivarnas sammanlagda arbetstid motsvarar 230 årsarbetskrafter. I genomsnitt är 37 procent av arbets- tiden inriktad på de allra mest skuldsatta, i form av hjälp med skuldsanering. I 59 procent av kommunerna har rådgivaren även andra arbetsuppgifter, t.ex. ansvar för konsumentvägledning, eko- nomiskt bistånd, överförmyndarförvaltning och bibliotek. Det varierar vilken del av kommunen som rådgivningen är inordnad under. Det vanligaste är att socialnämnden ansvarar för verksam- heten, men även t.ex. kommunstyrelsen och andra nämnder kan vara uppdragsgivare. 
 16 
  
 Väntetiden för att komma i kontakt med budget- och skuldråd- givning varierar från ingen kö alls till som mest 56 veckor. I 13 kommuner uppgår väntetiden till mer än ett halvår och i fyra kom- muner får invånarna vänta i ett år eller mer. Den genomsnittliga väntetiden är nästan sex veckor. Konsumentverket rekommenderar att kommunen ska kunna ta emot en hjälpsökande inom en månad, vilket drygt 76 procent av kommunerna också lyckas med. Det för- hållandet att vissa kommuner köper in budget- och skuldrådgiv- ning verkar inte nämnvärt påverka kötiderna. 
 17 
  
 En undersökning visar att den genomsnittliga handläggningstiden från gäldenärens första besök hos budget- och skuldrådgivare till dess att ansökan skickas in uppgår till 4,2 månader. En beräkning visar att varje skuldsaneringsärende tar i genomsnitt 15 timmar (jfr avsnitt 7.4.1). 
 Knappt 19 procent av kommunerna erbjuder någon form av öppen mottagning, dvs. besökstid som inte kräver förhandsbokning. 
 18 
  
 12.4.3 
  
 Omprövningsärenden 
  
 Omprövningarna ökar 
 Vid en undersökning av skuldsaneringsprocessens omprövnings- ärenden framgår att  
 antalet  
 gäldenärer som blir föremål för ansökan om omprövning har ökat under åren  
 2007–2012 
  (se tabell 12.1). 
  
 16 
  
 Se Konsumentverkets rapport 2013:10, Kommunernas budget- och skuldrådgivning 2013 – en lägesrapport, s. 19 ff. 
  
 17 
  
 Se Konsumentverkets rapport 2013:10, Kommunernas budget- och skuldrådgivning 2013 – en lägesrapport, s. 25. 
  
 18 
  
 Se Konsumentverkets rapport 2013:10, Kommunernas budget- och skuldrådgivning 2013 – en lägesrapport, s. 28. 
  
 264 
  
 SOU 2013:72 
  
 Budget- och skuldrådgivarnas stöd till gäldenären 
  
 Under år 2012 aktualiserades omprövning för 2 126 gäldenärer, vilket kan jämföras med 686 gäldenärer år 2007. 
 19  
 I sammanhanget måste beaktas att antalet pågående skuldsaneringsärenden mer än för- dubblades under samma tid. Sex procent av gäldenärerna aktuali- serades för omprövning år 2007, medan motsvarande siffra hade ökat till nio procent år 2012. 
 20 
  
 Orsak till ansökan om omprövning 
 Skälen till en ansökan om omprövning varierar beroende på om det är gäldenären eller borgenärerna som ansöker, vilket framgår av tabell 12.2. Den främsta orsaken till en gäldenärs ansökan om omprövning är försämrad ekonomi, medan borgenärerna oftast anger att betalningsplanen inte har följts. 
 21 
  
 19 
  
 Se Kronofogdemyndighetens rapport  
  
 2013-02-26, 
  Verksamhetsanalys – Omprövningar inom skuldsaneringsprocessen, s. 15 f. Siffran kan jämföras med det totala antalet  
 ansök- ningar  
 om omprövningar, som under samma tidsperiod var 2 842 stycken, se Kronofogde- myndighetens årsredovisning 2012, s. 28. 
  
 20 
  
 Se Kronofogdemyndighetens rapport  
  
 2013-02-26, 
  Verksamhetsanalys – Omprövningar inom skuldsaneringsprocessen, s. 10 ff. 
  
 21 
  
 Se Kronofogdemyndighetens rapport  
  
 2013-02-26, 
  Verksamhetsanalys – Omprövningar inom skuldsaneringsprocessen, s. 17. 
 265 
  
 Budget- och skuldrådgivarnas stöd till gäldenären 
  
 SOU 2013:72 
  
 Tidpunkt för omprövning 
 En dryg tredjedel av ansökningarna om omprövning kommer in till Kronofogdemyndigheten redan under det första året efter skuld- saneringsbeslutet (se tabell 12.3). Det är tydligt att den första delen av skuldsaneringsperioden är den mest kritiska. Har gäldenären väl klarat sig igenom den första halvan av den (normalt) femåriga skuld- saneringsperioden förefaller risken för omprövning tydligt minska. 
 22 
  
 Omprövningar som leder till ändring eller upphävande 
 Cirka 16 procent av gäldenärerna som beviljades skuldsanering år 2007 fick sitt beslut ändrat någon gång under skuldsanerings- perioden, medan 70 procent aldrig blev föremål för omprövning över- huvudtaget. En viss begränsad ökning av andelen ändrade skuld- saneringar kan noteras år 2012 (49 procent) jämfört med år 2007 (46 procent). 
 23 
  
 22 
  
 Se Kronofogdemyndighetens rapport  
  
 2013-02-26, 
  Verksamhetsanalys – Omprövningar inom skuldsaneringsprocessen, s. 17 f. 
  
 23 
  
 Se Kronofogdemyndighetens rapport  
  
 2013-02-26, 
  Verksamhetsanalys – Omprövningar inom skuldsaneringsprocessen, s. 15 ff. 
 266 
  
 SOU 2013:72 
  
 Budget- och skuldrådgivarnas stöd till gäldenären 
  
 Kronofogdemyndigheten har upphävt sammanlagt 708 skuld- saneringsärenden under perioden  
 2007–2012, 
  vilket framgår av tabell 12.4. Det motsvarar knappt tio procent av de gäldenärer som blivit föremål för omprövning. Men andelen gäldenärer som har fått sin skuldsanering upphävd är inte högre än tre procent av de ärenden som kunnat följas under hela skuldsaneringsperioden. Med andra ord klarade 97 procent av samtliga skuldsaneringsgäldenärer att genomföra skuldsaneringen, inräknat även dem som inte haft någon betalningsplan. Som en jämförelse kan nämnas att andelen skuldsaneringsbeslut som upphävts två år efter beslutsåret uppgick till tre procent år 2012 (för beslut fattade under år 2010). Mot- svarande siffra för år 2011 var 2,2 procent (för beslut fattade under år 2009). Andelen upphävda skuldsaneringar har ökat med två pro- centenheter från år 2007 till år 2012. 
 24 
  
 Betalningsförmågans samband med andelen omprövningar 
 Vid en analys som Kronofogdemyndigheten genomfört under- söktes 150 omprövningsärenden särskilt (se tabell 12.5). Det kunde då noteras ett samband mellan gäldenärens betalningsförmåga och sannolikheten för omprövning. I samtliga undersökta ompröv- ningsärenden där gäldenären inte hade någon betalningsplan (noll- beslut), avslogs ansökan om omprövning. De flesta gäldenärer som blir föremål för omprövning har en sammanlagd betalningsförmåga som överstiger 100 000 kronor. Risken för att gäldenären ska bli föremål för omprövning synes alltså öka ju högre belopp som ska betalas under skuldsaneringen. Under perioden år  
 2010–2012 
  fattades nollbeslut för 37 procent av de gäldenärer som beviljades skuld- 
  
 24  
 Se Kronofogdemyndighetens rapport  
 2013-02-26, 
  Verksamhetsanalys – Omprövningar inom skuldsaneringsprocessen, s. 15 ff. 
 267 
  
 Budget- och skuldrådgivarnas stöd till gäldenären 
  
 SOU 2013:72 
  
 sanering. Av naturliga skäl har de inte varit särskilt exponerade för omprövningar. 
 25 
  
 12.5 
  
 Överväganden 
  
 Förslag:  
 Budget- och skuldrådgivningens verksamhet ska vara inriktad på att hjälpa så många gäldenärer som möjligt att ansöka om skuldsanering och erbjuda ett aktivt stöd under skuldsane- ringen. I skuldsaneringslagen ska anges att kommunen ska lämna budget- och skuldrådgivning till skuldsatta personer. Det ska förtydligas att denna skyldighet gäller under skuldsanerings- förfarandet till dess att skuldsaneringen är helt avslutad. 
 Tillsynsansvaret över kommunernas budget- och skuldråd- givning bör förtydligas. 
  
 12.5.1 
  
 Stödet till gäldenären i dag 
  
 Skuldsaneringsgäldenärerna har ett stort behov av stöd 
 En överskuldsatt person befinner sig i en utsatt situation och det är ofta en mycket krävande process att försöka ta itu med sina ekono- miska problem. För att ansöka om och genomföra en skuldsanering kan behovet av information, stöd och hjälp vara stort. Våra sam- rådsparter vittnar också om att de uppfattar att gäldenärerna har ett omfattande stödbehov. Det ska också beaktas att det efter den senaste lagändringen har blivit vanligare att skuldsaneringsgälde- närer har färskare skulder än tidigare (se avsnitt 9.5.2). En gäldenär som inte har en lång historia av överskuldsättning och t.ex. aldrig 
  
 25  
 Se Kronofogdemyndighetens rapport  
 2013-02-26, 
  Verksamhetsanalys – Omprövningar inom skuldsaneringsprocessen, s. 19 ff. 
 268 
  
 SOU 2013:72 
  
 Budget- och skuldrådgivarnas stöd till gäldenären 
  
 varit föremål för löneutmätning, kan i vissa fall vara ovan vid de knappa ekonomiska ramar som det innebär att leva med en skuld- sanering. Sådana personer kan därför ha ett särskilt behov av stöd under skuldsaneringsperioden. 
 Vi förväntar oss att stödbehovet kommer att förändras något genom våra förslag om ändringar i skuldsaneringsprocessen. Ansök- ningsförfarandet kommer att bli enklare att hantera för den enskilde (se kapitel 7) och något fler gäldenärer kan sannolikt klara av att ansöka på egen hand. Det kommer även att bli enklare för dem som hjälper gäldenären med ansökan. Samtidigt kan det förväntas att en stor andel gäldenärer även fortsättningsvis har ett behov av infor- mation och annat stöd innan en ansökan kan ges in. Genom vårt förslag om att betalningar ska påbörjas redan vid inledandebeslutet (se kapitel 9) blir hjälpbehovet under själva skuldsaneringstiden än mer angeläget. Den föreslagna betalningsförmedlingen (se kapitel 10) kommer å andra sidan att minska behovet av hjälp för gäldenär- en att genomföra sina betalningar varje månad. 
 Budget- och skuldrådgivningen – det främsta stödet till gäldenären 
 Kommunernas budget- och skuldrådgivning har sedan skuldsane- ringslagen infördes haft det främsta ansvaret för stöd och råd- givning till gäldenärerna, såväl före ansökan som under själva skuld- saneringen. Detta ansvar anges i skuldsaneringslagen genom en uttrycklig skyldighet för kommunerna att lämna råd och anvis- ningar i budget- och skuldfrågor till skuldsatta personer. Den gäller också under skuldsaneringsförfarandet och under löptiden för en betalningsplan. Av förarbetena framgår att grundidén är att de kommunala rådgivarna genom olika former av ekonomisk råd- givning ska dels bidra till att förebygga överskuldsättning dels hjälpa skuldsatta personer att finna en lösning på sina problem. Där anges vidare att rådgivarna även ska ge råd till och verka för olika former av frivilliga uppgörelser för gäldenärer som av en eller annan anledning inte kan eller vill komma i fråga för en skuldsanering enligt lagen. 
 26 
  
 Genom den serviceskyldighet som anges i förvaltningslagen har även Kronofogdemyndigheten ett ansvar mot gäldenären att svara på frågor och reda ut oklarheter. Därutöver finns det frivilligorganisa- tioner, kuratorer och diakoner med flera som bistår gäldenärer på 
  
 26  
 Se prop. 2005/06:124 s. 73. 
 269 
  
 Budget- och skuldrådgivarnas stöd till gäldenären 
  
 SOU 2013:72 
  
 olika sätt. Men budget- och skuldrådgivarna utgör trots allt – generellt sett – det mest centrala stödet för den enskilde under skuld- saneringsprocessen. Våra samråd har också visat hur betydelsefulla de är i denna roll. 
 Rådgivningen sker i dag till största del före ansökan om skuldsanering 
 När kravet på ett egenförsök avskaffades genom 2006 års reform förändrades budget- och skuldrådgivarnas roll. Vikten av att stödja gäldenären med budgetrådgivning under en pågående betalnings- plan betonades. En professionell vägledning från gäldenärens första kontakt med en rådgivare till dess att skuldsaneringen är helt avslutad ansågs öka möjligheterna för fler gäldenärer att bli ekonomiskt rehabiliterade. 
 27 
  
 Trots att 2006 års reform underströk vikten av stöd under hela skuldsaneringsperioden, visar våra samråd att budget- och skuld- rådgivarnas bistånd främst är hänförligt till tiden före ansökan. Kontakten med gäldenärerna efter beviljad skuldsanering är där- emot mycket begränsad. En orsak till detta kan givetvis vara att gäldenären inte önskar något ytterligare stöd. Å andra sidan har våra samråd gett oss information om att budget- och skuldråd- givarna inte heller själva är särskilt aktiva för att initiera någon regelbunden uppföljning och budgetrådgivning. 
 En stor del av budget- och skuldrådgivarnas arbete är inriktat mot att reda ut gäldenärens ekonomiska situation och enbart 37 procent av arbetstiden avser skuldsanering. Vid våra samråd har framkommit att många budget- och skuldrådgivare anser att det är nödvändigt att gäldenären först får insikt i sin ekonomiska situation och lär sig hantera denna innan skuldsanering ska aktualiseras. De har framhållit vikten av att gäldenären har förutsättningar att klara av betalningsplanen och menar att det annars är stor risk för att gäl- denären misslyckas med sin skuldsanering. Det har dessutom nämnts för oss att budget- och skuldrådgivare gör en bedömning av om gäldenären uppfyller kraven enligt skuldsaneringslagen. Om gäldenären inte anses vara redo eller inte bedöms uppfylla lagens krav finns det vissa rådgivare som avråder gäldenären från att ansöka. 
 Vikten av att överväga och pröva alternativa lösningar har också betonats av budget- och skuldrådgivarna. En del av arbetet utgörs av 
  
 27  
 Se prop. 2005/06:124 s. 36. 
 270 
  
 SOU 2013:72 
  
 Budget- och skuldrådgivarnas stöd till gäldenären 
  
 försök att få till stånd frivilliga överenskommelser med borgenärerna. En synpunkt som framförts från rådgivarna är att förutsättningarna för sådana uppgörelser omöjliggörs om gäldenären dessförinnan fått ett avslag på en ansökan om skuldsanering. De anser därför att möjliga alternativ bör undersökas innan frågan om skuldsanering aktualiseras. 
  
 12.5.2 
  
 Förslag till åtgärder 
  
 Rådgivningsverksamheten bör inte fördröja ansökan 
 För närvarande är väntetiden till budget- och skuldrådgivningen i landet i genomsnitt sex veckor. Därefter följer en genomsnittlig handläggningstid på drygt fyra månader. För de flesta gäldenärer dröjer det därför närmare ett halvår innan en ansökan om skuld- sanering kan lämnas in, i vissa fall kan det bli fråga om mycket längre tid än så. Handläggningstidens längd är ibland beroende av omständigheter utanför rådgivarens kontroll, t.ex. att gäldenären inte kommer in med de uppgifter som krävs eller att nödvändiga beslut från myndigheter dröjer. Vår bedömning är att rådgivnings- verksamheten i viss mån bör kunna bedrivas på ett annat sätt än som sker i dag, för att förkorta det arbete som föregår en ansökan. På så sätt riskerar inte skuldsaneringsprocessen att fördröjas, och gäldenärerna kan snabbare komma ur sin ekonomiskt besvärliga situation. 
 Vårt förslag om att ansökningsförfarandet ska förenklas innebär att ansökan inte längre behöver innehålla en utförlig redogörelse för gäldenärens skulder (se avsnitt 7.5.5). Eftersom det är viktigt att ange de skulder som gäldenären fortfarande är skyldig att ta med i sin ansökan kan det finnas anledning att ta kontakt med en budget- och skuldrådgivare för att få hjälp i den delen. Genom att de uppgifter som rådgivarna behöver hjälpa gäldenärerna med ändå blir begränsade, kan det bidra till att handläggningstiden förkortas. 
 En synpunkt som förts fram av budget- och skuldrådgivare är att de ändå måste utreda skuldförhållandena för att bedöma om gäl- denären uppfyller kraven enligt skuldsaneringslagen. Mot bakgrund av de synpunkter som lämnats måste betonas att budget- och skuld- rådgivarna aldrig ska göra någon egen bedömning. Det är uteslutande Kronofogdemyndigheten som i första instans har att avgöra om förutsättningarna enligt skuldsaneringslagen är uppfyllda. Råd- givarna bör givetvis informera om de generella förutsättningarna 
 271 
  
 Budget- och skuldrådgivarnas stöd till gäldenären 
  
 SOU 2013:72 
  
 för ett beviljande och vilka svårigheter som kan finnas. Men de måste avhålla sig från konkreta värderingar i det enskilda fallet. 
 Många budget- och skuldrådgivare har framhållit vikten av att gäldenären har en tillräcklig insikt om sin ekonomi innan en ansö- kan görs. I den tjänstebeskrivning som utarbetats för deras verk- samhet anges att budgetrådgivning framförallt behöver vara inrik- tad mot att ge gäldenären en översikt över sin skuldsituation och kontroll över sin vardagsekonomi. Det anges vidare att skuldråd- givningsarbetet är en process som kan ta allt från några veckor till åtskilliga månader eller till och med år i anspråk. 
 28  
 Utredningen anser att det givetvis är en värdefull del i rehabiliteringen att gälde- nären får en överblick över sin skuldsituation. Det är emellertid inte nödvändigt att gäldenären har en fullständig information om alla sina skulder och borgenärer innan en ansökan kan ges in. Gäl- denären kan ta del av dessa uppgifter när alla skulder är anmälda, inför det slutliga beslutet om skuldsanering. Det är därför inte heller i det avseendet nödvändigt att budget- och skuldrådgivarna lägger alltför mycket kraft på just kartläggningen av gäldenärens eko- nomiska situation. 
 Budget- och skuldrådgivarna använder en del av sitt arbete till att undersöka andra alternativ till skuldsanering, vilket i vissa fall kan vara motiverat. Samtidigt innebär det ett merarbete som kan leda till att en skuldsaneringsansökan fördröjs i onödan. Enligt vår uppfattning är risken för att borgenärerna motsätter sig en framtida avbetalningsplan inte ett tillräckligt skäl för att avvakta med en ansökan till förmån för utredningsarbetet med alternativa lös- ningar. Endast i de fall en frivillig överenskommelse skulle vara att föredra för gäldenären bör budget- och skuldrådgivaren prioritera detta. I annat fall bör arbetet redan inledningsvis inriktas mot en ansökan om skuldsanering, om inte den enskilde önskar annat. 
 Vikten av att gäldenären är tillräckligt förberedd inför en ansö- kan om skuldsanering är något som anförts vid våra samråd. Om någon sådan beredskap inte bedömts finnas hos gäldenären, har vissa budget- och skuldrådgivare avrått denne från att ansöka. Det är naturligtvis alltid en subjektiv bedömning att ta ställning till om gäldenären i varje enskilt fall är redo, något som enligt vår mening inte kan anses vara budget- och skuldrådgivarnas uppgift. Även om vissa gäldenärer har ett stort stödbehov är det dessutom viktigt att de får ta ett eget ansvar för sin situation. Behovet att av detta skäl 
  
 28  
 Se Yrkesföreningen för budget- och skuldrådgivare, Tjänstebeskrivning Budget- och skuldrådgivare 2013, s. 2. 
 272 
  
 SOU 2013:72 
  
 Budget- och skuldrådgivarnas stöd till gäldenären 
  
 avråda gäldenärer från att ansöka minskar också betydligt genom våra förslag om en betalningsförmedling (avsnitt 10) och en utökad möjlighet att ansöka på nytt (se avsnitt 11). 
 Sammanfattningsvis anser vi att budget- och skuldrådgivare inte bör avråda eller förhindra någon att ansöka om skuldsanering och således inte heller underlåta att hjälpa till med en sådan ansökan. Kartläggningen av gäldenärens ekonomiska situation kan också vara mer begränsad än den är i dag. En ansökan ska i stället ges in så snart som möjligt efter gäldenärens första kontakt med en råd- givare. Den för gäldenärens rehabilitering så viktiga budgetrådgiv- ningen kan rimligen ske parallellt med att ansökan ges in och där- efter under tiden som en skuldsanering pågår. På så sätt kan gäldenär- en snabbare få hjälp med att komma ur sin skuldsituation. 
 Ökat stöd efter inledandebeslut 
 För att undvika onödig fördröjning av skuldsaneringsprocessen anser vi att budgetrådgivningen i huvudsak bör förläggas till tiden efter det att en ansökan har lämnats in. Genom vårt förslag att gäl- denären ska påbörja betalningar redan från inledandebeslutet blir behovet av rådgivning särskilt angeläget från denna tidpunkt. Kronofogdemyndighetens statistik visar också att risken för ompröv- ning är störst den första tiden efter att skuldsaneringen har beviljats, varför gäldenären rimligen måste vara som mest sårbar under den första betalningstiden. Vi anser att det därför är nödvändigt att alla gäldenärer som får ett inledandebeslut samtidigt också ges tillgång till en budget- och skuldrådgivare, som kan bistå med professionell hjälp fram till dess att en senare beviljad skuldsanering blir slutförd. 
 För att betona vikten av ett kontinuerligt stöd och tillgång till budgetrådgivning anser vi att det kan vara lämpligt att inledande- beslutet innehåller en hänvisning till kommunens budget- och skuld- rådgivning. Någon särskild rådgivare behöver inte anges men väl tydliga uppgifter om vart gäldenären kan vända sig. Vi menar där- emot inte att gäldenären ska åläggas någon skyldighet att genomgå rådgivning, utan kontakten ska vara helt frivillig. En lyckosam rehabilitering skapas knappast genom tvång, och det är viktigt att lagstiftningen inte i några avseenden agerar så att den enskilde fråntas sitt eget ansvar. 
 Från borgenärshåll har framförts att det finns oroväckande många skuldsaneringsgäldenärer som återigen hamnar hos inkasso- 
 273 
  
 Budget- och skuldrådgivarnas stöd till gäldenären 
  
 SOU 2013:72 
  
 bolag med anledning av nya skulder som inte betalats i tid. Man anser att skuldsaneringen i dessa fall inte har den rehabiliterande verkan som krävs. Vi anser att nya obetalda skulder i vissa fall kan tyda på att gäldenären inte klarar av att hantera sin ekonomiska situation. Det är därför lämpligt att gäldenärerna erbjuds en kon- tinuerlig uppföljning och budgetrådgivning under skuldsanerings- tiden, just för att motverka att återskuldsättningen leder till allvarliga konsekvenser för den enskilde. Men med hänsyn till den över- väldigande majoritet som klarar av att genomföra sin skuldsanering måste rehabiliteringsnivån generellt sett ändå anses vara mycket god. 
 Vissa borgenärer har framhållit att det främst är gäldenärer med nollbeslut som återfaller i skuldsättning och att de därför är mest utsatta. Kronofogdemyndighetens analys ger emellertid inte stöd för någon sådan slutsats. Samtidigt anser vi att det är angeläget att även denna grupp bör få tillgång till det stöd som budget- och skuldrådgivarna erbjuder. Dessa gäldenärer bör också ges möjlighet till regelbunden budgetrådgivning och uppföljning av sin ekono- miska situation så länge som skuldsaneringen löper. 
 Sammanfattningsvis anser vi att budget- och skuldrådgivningen bör vara mer aktiv i sin kontakt med gäldenären under hela skuld- saneringen. Regelbunden uppföljning och kontakt bör erbjudas. Rådgivningen ska vara inriktad mot att ge gäldenären en fördjupad insikt i sin ekonomi, en fråga som enligt nuvarande ordning ofta avhandlas före en ansökan. Utrymmet för detta kommer dessutom att bli större, eftersom gäldenärerna enligt vårt förslag om betalnings- förmedling (se kapitel 10) inte längre behöver hantera betalningar enligt svårtydda betalningsplaner. Något behov av att detaljreglera budget- och skuldrådgivarnas verksamhet anser vi däremot inte är vare sig nödvändigt eller önskvärt. 
 Kommunerna måste prioritera budget- och skuldrådgivningen 
 En förutsättning för att överskuldsatta ska ansöka om skuldsane- ring och även klara av att genomföra en sådan är att det finns en professionell rådgivning som kan lämna information och stöd till den enskilde. Kommunerna har också en skyldighet att tillhanda- hålla budget- och skuldrådgivning till sina invånare, men trots detta uppfyller inte alla kommuner detta krav. Som vi redogjort för ovan 
 274 
  
 SOU 2013:72 
  
 Budget- och skuldrådgivarnas stöd till gäldenären 
  
 är det dessutom många kommuner som endast erbjuder en mycket begränsad verksamhet. 
 De förslag vi lämnar innebär ett förtydligat krav på kommuner- na att erbjuda sina invånare budget- och skuldrådgivning. Samtliga kommuner måste se till att det finns en professionell rådgivnings- verksamhet. Genom vårt förslag om att gäldenären ska påbörja sina betalningar så snart ett inledandebeslut fattats finns ett angeläget behov av rådgivning senast vid denna tidpunkt. Den kommunala rådgivningen måste därför vara dimensionerad för att svara upp mot detta behov. Samtliga gäldenärer ska erbjudas en aktiv och kontinuerlig budgetrådgivning under hela skuldsaneringsperioden. 
 Rådgivarna har olika bakgrund och utbildning och samtidigt som många uppfattar dem som kvalificerade och duktiga, efter- frågas en högre kompetens hos en del av dem. Det varierar även hur stort utbyte de har med varandra och vilket utrymme de har att fördjupa sig i ämnet. Vi har därför föreslagit att rådgivarnas kompetens bör förstärkas (se avsnitt 6.3.2). För att kunna erbjuda en verksamhet med kvalitet måste det även finnas en bastjänst i varje kommun eller tillsammans med annan kommun, av sådan omfatt- ning att rådgivarna ges möjlighet att hålla sig uppdaterade inom området samt till att bevara och utveckla sin kompetens. 
 29 
  
 Tillsyn över budget- och skuldrådgivningen 
 Tillsynen över budget- och skuldrådgivarnas verksamhet utövas sedan den 1 juni 2013 av Inspektionen för vård och omsorg (IVO). Tidigare var Socialstyrelsen och länsstyrelsen ansvarig för denna tillsyn. Ansvaret var inte uttryckligen angivet i lag utan framgick av förarbetena till 2006 års skuldsaneringslag. Där angavs att upp- giften att lämna budget- och skuldrådgivning utgör socialtjänst i vid mening och att Socialstyrelsen och länsstyrelsen enligt dåvar- ande socialtjänstlag (13 kap. 1 och 2 §§) ansvarade för tillsynen över socialtjänsten. 
 30 
  
 Enligt uppgift från IVO har Socialstyrelsen aldrig bedrivit någon tillsyn av budget- och skuldrådgivarnas verksamhet. Skälet till detta har angetts vara bristande resurser, på grund av organisatoriska för- ändringar och ett kraftigt utökat tillsynsansvar. Någon kompetens att granska och bedöma budget- och skuldrådgivningens kvalitet 
  
 29 
  
 Jfr. Konsumentverkets rapport 2013:10, Kommunernas budget- och skuldrådgivning 2013 
  
 – en lägesrapport, s. 36. 
  
 30 
  
 Se prop. 2005/06:124 s. 38 ff. 
  
 275 
  
 Budget- och skuldrådgivarnas stöd till gäldenären 
  
 SOU 2013:72 
  
 har inte heller bedömts finnas. Socialstyrelsen ansåg därför att det saknats förutsättningar att prioritera tillsynen av rådgivningsverk- samheten. Enligt uppgift har inte heller länsstyrelserna bedrivit någon tillsyn. IVO kommer att ta upp frågan om tillsynen av kom- munernas budget- och skuldrådgivning inför planeringen av verk- samheten för år 2014. Myndigheten har i detta sammanhang efter- frågat ett tydligare angivet tillsynsansvar. 
 Utredningen anser att det är anmärkningsvärt att det hittills inte utövats någon tillsyn över budget- och skuldrådgivningen. Denna brist kan sannolikt påverka kvaliteten på den rådgivning som erbjuds. Det kan även förväntas utgöra en bidragande orsak till att vissa kommuner i sin tur inte prioriterar sin rådgivningsverksam- het. Inför 2006 års lag uttalade regeringen att tillsynsverksamheten framgick av befintliga föreskrifter och att något behov av ytter- ligare lagreglering därför inte fanns. Mot bakgrund av uppgifterna om att någon tillsyn överhuvudtaget inte bedrivits anser utred- ningen att det dock kan vara lämpligt att tillsynsansvaret förtyd- ligas i det regleringsbrev som lämnas för IVO. 
 Sammanfattande slutsatser 
 Sammanfattningsvis anser vi att budget- och skuldrådgivningens verksamhet bör vara inriktad på att hjälpa så många gäldenärer som möjligt med att ansöka om skuldsanering. Rådgivarna bör följakt- ligen normalt avhålla sig från att själva göra bedömningar om gälde- närens förutsättningar att få skuldsanering. Frågan om skuldsane- ring ska aktualiseras tidigt i rådgivningsverksamheten, och övrig rådgivning ska inte utgöra något hinder för att ansöka. Senast vid Kronofogdemyndighetens inledandebeslut måste alla gäldenärer ha tillgång till en budget- och skuldrådgivare som ska ges möjlighet att aktivt bistå under hela skuldsaneringsperioden. I skuldsanerings- lagen ska därför anges att kommunen, inom ramen för socialtjäns- ten eller på annat sätt, ska lämna budget- och skuldrådgivning till skuldsatta personer. Det ska vidare anges att denna skyldighet även gäller under skuldsaneringsförfarandet och till dess att skuld- saneringen är helt avslutad. Tillsynsansvaret över kommunernas budget- och skuldrådgivning bör också förtydligas, för att betona vikten av en väl fungerande rådgivningsverksamhet i varje kommun. Detta kan t.ex. särskilt anges i regeringens regleringsbrev för IVO. 
 276 
  
 13 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 Förslag:  
 Ändringarna i lag och förordningar ska träda i kraft den 1 januari 2015. 
 Äldre bestämmelser i 11och 15 §§ skuldsaneringslagen ska gälla en ansökan om skuldsanering som kommit in före ikraft- trädandet. 
 De nya bestämmelserna i 14 a §, 9 § fjärde stycket andra meningen och 24 § skuldsaneringslagen samt 8 § kreditupplys- ningslagen ska inte gälla ett ärende där ett inledandebeslut har fattats före ikraftträdandet, men ärendet ännu inte slutligt avgjorts med ett lagakraftvunnet beslut. 
 I övrigt ska de nya bestämmelserna tillämpas även på ärenden om ansökan om skuldsanering som kommit in före ikraftträdan- det, men ännu inte slutligt avgjorts med ett lagakraftvunnet beslut. 
 Äldre bestämmelser ska gälla för skuldsaneringsbeslut som har vunnit laga kraft före ikraftträdandet. 
 För att fler gäldenärer ska komma i fråga för skuldsanering är det angeläget att förslagen träder i kraft så snart som möjligt. Hänsyn måste i sammanhanget tas till att förslagen medför att Kronofogde- myndigheten måste anpassa sin verksamhet i vissa avseenden. Det är nödvändigt att utveckla myndighetens datastöd, och särskilt arbete krävs för inrättandet av en betalningsförmedling. Bestäm- melserna kan av detta skäl inte träda i kraft tidigare än den 1 januari 2015. 
 Utgångspunkten bör vara att den nya ordningen ska gälla för samtliga skuldsaneringsärenden som ännu inte slutligt avgjorts med ett lagakraftvunnet beslut. Detta bör gälla för bestämmelser av både materiell och processuell innebörd. Med en sådan ordning säker- 
 277 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 SOU 2013:72 
  
 ställs både att regleringen blir klar och enkel. Hanteringen blir mer rättssäker om alla ärenden behandlas lika. De nya bestämmelserna får också ett snabbare genomslag såväl i materiellt som processuellt hänseende. 
 För vissa situationer kan det ändå finnas ett vägande behov av en särskild övergångsreglering. I de fall en gäldenär har ansökt före ikraftträdandet ska de ursprungliga kraven på ansökan gälla. Gälde- nären har i dessa situationer alltjämt ett ansvar att uttömmande redogöra för sina skulder. För dessa ärenden får borgenärerna följ- aktligen inte heller något utökat redovisningsansvar för sina ford- ringar. Vi bedömer att handläggningen skulle försvåras och att det även finns en viss risk för osäkerhet kring vilka krav som kan ställas på parterna i ett skuldsaneringsärende. 
 Vi anser vidare att övergångsregler krävs för de nya bestäm- melserna om att gäldenären ska påbörja betalningar före det slutliga skuldsaneringsbeslutet, möjligheten till avräkning på betalnings- planen samt för de nya reglerna om hur tidsfristen för omprövning och betalningsanmärkning ska beräknas. I annat fall befarar vi att handläggningen kan försvåras väsentligt, eftersom det skulle inne- bära att Kronofogdemyndigheten måste gå igenom samtliga ärenden för att fatta särskilda beslut om betalning. Frågan om hur avräkning ska få ske i sådana situationer skulle sannolikt medföra betydande bedömningssvårigheter. Vi anser därför att de nya bestämmelserna om betalning före skuldsaneringsbeslutet och om avräkning inte ska gälla för de skuldsaneringsärenden där inledandebeslut redan fattats, men ärendet ännu inte slutligt avgjorts med ett lagakraft- vunnet beslut. För att åstadkomma en rättvis tillämpning krävs även att detsamma gäller för de nya bestämmelserna om hur tids- fristen för omprövning och betalningsanmärkning ska beräknas. 
 I övrigt ska de nya bestämmelserna tillämpas även på ärenden om ansökan om skuldsanering som kommit in före ikraftträdandet, men ännu inte slutligt avgjorts med ett lagakraftvunnet beslut. 
 Äldre bestämmelser ska gälla för skuldsaneringsbeslut som har vunnit laga kraft före ikraftträdandet. 
 278 
 14 Konsekvensbeskrivning 
  
 14.1 
  
 Uppdraget 
  
 Vårt uppdrag är att föreslå åtgärder som förbättrar möjligheterna för dem som har rätt till skuldsanering att också få det. I uppdraget ligger att överväga om skuldsaneringsinstitutets krav på gäldenären, borgenärerna och det allmänna i fråga om skuldsanering är lämpliga eller om kraven bör se ut på annat sätt än i dag. Dessutom ska fråg- orna om kvalificerad insolvens och betalningsplanens längd utredas. Vi ska föreslå de författningsändringar och andra åtgärder som det finns anledning till. 
  
 14.2 
  
 Utredningens förslag och alternativa lösningar 
  
 Inledning 
 I vårt utredningsarbete har vi identifierat ett antal områden som vi bedömt har betydelse för att få skuldsatta personer som har rätt till skuldsanering att också få det. Det gäller hur medvetenheten och kunskapen om skuldsanering kan förbättras, ansökningsförfaran- dets utformning och det kvalificerade insolvensrekvisitet. Betal- ningsplanens längd och hur gäldenären ska betala är andra två vik- tiga områden. Vi anser också att det är betydelsefullt att en gälde- när som tidigare har misslyckats med en skuldsanering, har en fak- tisk möjlighet till en andra chans. Budget- och skuldrådgivarnas stöd till gäldenären och hur detta är utformat bedömer vi också vara en viktig fråga. På nu nämnda områden har utredningen läm- nat ett antal förslag på åtgärder. 
 De åtgärder som föreslås utgår från de bakomliggande syften och principer som gäller för skuldsaneringsinstitutet. En skuld- sanering ska alltså vara rehabiliterande för gäldenären, men också borgenärsgynnande. Den ska ha en preventiv verkan. Skuldsane- 
 279 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 SOU 2013:72 
  
 ringen ska dessutom vara generell, så att den omfattar gäldenärens samtliga skulder. Alla fordringar ska också behandlas lika. Förfar- andet ska vara snabbt och enkelt. Skuldsaneringen är vidare tänkt att ha en definitiv verkan på så sätt att ett skuldsaneringsbeslut inte utan vidare ska kunna rivas upp. Institutet får inte heller framstå som stötande eller skada den allmänna betalningsmoralen (jfr avsnitt 3.2). 
 Vi bedömer att förslagen överensstämmer med de skyldigheter som följer av Sveriges anslutning till den Europeiska unionen. 
 Information, uppsökande verksamhet och samverkan 
 Utredningen har kunnat konstatera att kunskapen om skuldsane- ring är låg i samhället. Många skuldsatta vet dessutom inte om att de har möjlighet att få skuldsanering, och behöver inte sällan ett aktivt stöd för att ansöka. Vi ser även ett behov av att öka kunskapen om skuldsanering bland aktörer som i sin verksamhet kommer i kontakt med skuldsatta, för att kunna aktualisera frågan och informera om skuldsanering. Vi lämnar därför ett antal förslag som syftar till att öka kunskapen om skuldsanering, både bland allmänheten och professionella aktörer. 
 Ett av våra förslag är att en skuldsaneringsportal ska inrättas. Genom portalen ska det vara möjligt att ta del av aktuell kunskap på området, men också att ansöka elektroniskt. Vi anser att Krono- fogdemyndigheten och Konsumentverket bör ansvara för informa- tionsåtgärderna (se avsnitt 6.3.2). 
 Vi föreslår vidare att Kronofogdemyndigheten och Konsument- verket även ska utarbeta informationsmaterial och genomföra upp- lysningsinsatser mot allmänheten, kommuner och olika aktörer som kan komma i kontakt med överskuldsatta. De bör också erbjuda professionella aktörer utbildning på området (se avsnitt 6.3.2). 
 Vidare föreslår vi att Kronofogdemyndigheten ska ha en lag- stadgad skyldighet att lämna information om skuldsanering till gäl- denärer som finns registrerade hos myndigheten. Uppställda krite- rier för vilka gäldenärer som ska kontaktas ska garantera att de skuldsatta behandlas lika. Verksamheten ska även vara avskild från myndighetens övriga verksamheter, för att inte påverka objektivi- teten och förtroendet för myndigheten. Av detta skäl ska kontak- ten med gäldenärerna även begränsas till enbart information. Någon mer aktiv påverkan för att förmå den enskilde att ansöka eller hjälpa till med ansökan ska inte ske. För att möjliggöra att myn- 
 280 
  
 SOU 2013:72 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 dighetens databaser kan användas för en uppsökande verksamhet föreslås också en lagändring (se avsnitt 6.3.3). 
 Vi har övervägt om det är lämpligt att Kronofogdemyndigheten överlämnar information om enskildas skuldsituation till kommuner- na, bl.a. i form av den utredningsrapport som upprättas i den verk- ställande verksamheten. Informationen skulle budget- och skuld- rådgivare i sin tur kunna använda för att söka upp gäldenärer och uppmuntra dem att ansöka om skuldsanering. Vi har dock bedömt att sådant informationsutbyte inte är lämpligt, på grund av det integri- tetsintrång som det skulle innebära för gäldenärerna (se avsnitt 6.3.4). 
 Sammanfattningsvis anser vi att en grundläggande förutsättning för att få evighetsgäldenärer att ansöka om skuldsanering är att de vet om att möjligheten finns. Utan nu föreslagna åtgärder om information och uppsökande verksamhet befarar vi att det kommer att finnas många skuldsatta som aldrig ansöker. Om någon utbild- ning av professionella aktörer inte kommer till stånd, är dessutom risken stor att gäldenärerna inte får det stöd de behöver för att orka ansöka och genomföra en skuldsanering. 
 Ett nytt ansökningsförfarande 
 Utredningen har bedömt att det är angeläget att vidta åtgärder som underlättar ansökningsförfarandet för gäldenären. Ansökan upp- fattas som betungande och då särskilt redogörelsen för gäldenärens skulder. Om kraven inte sänks i detta avseende bedömer vi att många gäldenärer inte kommer att ansöka, oavsett vad vi i övrigt föreslår. Nuvarande ordning är dessutom kostsam för det allmänna, eftersom budget- och skuldrådgivarna måste lägga ned mycket arbete på att reda ut gäldenärens skuldsituation (se avsnitt 7.5.2). 
 Vi har övervägt att sänka kraven på utredningen i ett skuld- saneringsärende, men har bedömt att det inte är en möjlig åtgärd. Vi föreslår att skuldsaneringslagens krav på Kronofogdemyndigheten att kontrollera uppgifterna i ansökan i stället ska skärpas. Vi anser att det är nödvändigt för att bibehålla borgenärernas förtroende, eftersom det visat sig att de ibland ifrågasätter utredningen i skuldsanerings- ärendena. Det skärpta kravet innebär att Kronofogdemyndigheten regelmässigt ska inhämta underlag för vissa uppgifter i ansökan, samt kontrollera dem mot tillgänglig information hos myndigheten. I detta syfte föreslår vi även att uppgifter i Kronofogdemyndighetens data- baser ska kunna användas för kontroll av ansökan. Vi har även 
 281 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 SOU 2013:72 
  
 övervägt om myndigheten bör bedriva någon löpande kontroll under pågående skuldsanering, men kommit fram till att inte före- slå någon sådan ordning (se avsnitt 7.5.3). 
 För att underlätta ansökningsprocessen för gäldenären föreslår vi att ansvaret för utredningen bör fördelas på annat sätt än i dag. Vi har övervägt att utöka Kronofogdemyndighetens eller budget- och skuldrådgivarnas ansvar för att inhämta uppgifter till utred- ningen, men inte ansett att det är lämpligt. I stället föreslås att bor- genärerna ges ett större ansvar att redogöra för sina fordringar mot gäldenären (se avsnitt 7.5.4). 
 Redovisningen av fordringar skulle t.ex. kunna ske genom ett nationellt skuldregister eller en upplysningstjänst om gäldenärens skulder hos inkassobolagen. Dessa lösningar har dock av flera skäl inte bedömts som lämpliga. Vi föreslår i stället att flertalet borgenärer ska överta gäldenärens ansvar för att redogöra för skulderna. Det är sådana borgenärer som kan förväntas bevaka kungörelser om skuldsanering (se avsnitt 7.5.5). 
 Enligt vårt förslag ska gäldenärens skuldredovisning i sin tur begränsas till dels en uppgift om uppskattad total skuldbörda och bakgrunden till denna dels uppgift om skulder till privatpersoner och till mindre näringsidkare, varvid vi avser företag som inte före- träds av ett inkassobolag eller inte själv bedriver inkassoverksamhet (se avsnitt 7.5.5). 
 De borgenärer som gäldenären fortfarande måste ange befaras kunna drabbas alltför hårt om de skulle behöva överta ansvaret för skuldredovisningen. En borgenär förlorar normalt sett sin rätt till betalning om fordran inte anges i ansökan, anmäls av borgenären eller i övrigt kommer till Kronofogdemyndighetens kännedom. För att minska risken för att dessa borgenärer inte får information om en skuldsanering föreslås även att myndigheten ska få en utökad möjlighet att införa kungörelser även i ortstidningar (se avsnitt 7.5.5.). 
 Vi föreslår vidare att en fullständig utredning om gäldenärens skulder ska inhämtas först i samband med att borgenärerna anmäler sina fordringar mot gäldenären, efter att ett inledandebeslut har kungjorts. Vi föreslår även att borgenärerna redan vid anmälan av sin fordran ska ange hur de vill ha betalt och beredas tillfälle att lämna synpunkter på skuldsaneringen (se avsnitt 7.5.5.). 
 En översyn av ansökningsblanketten föreslås även. Den bör för- enklas och renodlas så att endast nödvändiga uppgifter efterfrågas. Det bör dessutom vara möjligt att ansöka elektroniskt (se avsnitt 7.5.6 och 7.5.7). 
 282 
  
 SOU 2013:72 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 Kravet på kvalificerad insolvens 
 Högsta domstolen avgjorde för tre år sedan en fråga om skuld- saneringslagens insolvenskrav, det kvalificerade insolvensrekvisitet (rättsfallet NJA 2010 s. 496). Därefter har praxis utvecklats så att en  
 15-årig 
  prognos regelmässigt kommit att användas vid bedöm- ningen av gäldenärens betalningsförmåga. Högsta domstolen har under våren 2013 återigen uttalat sig i frågan om kvalificerad insolvens. I det avgörandet (NJA 2013 s. 128) betonades vikten av en nyanserad bedömning och att en kortare prognos kan tillämpas för äldre och personer med betydande hälsoproblem (se avsnitt 8.7.2). 
 Utredningen anser att tillämpningen av insolvensprognosen efter 2010 års rättsfall lett till att vissa gäldenärer inte beviljas skuldsanering, trots att det är motiverat utifrån de grundläggande syftena med institutet. Särskilt unga, arbetslösa och förvärvsarbetande har genom nuvarande praxis svårt att få skuldsanering, trots att de många gånger har ett stort rehabiliteringsbehov (se avsnitt 8.7.3). 
 Effekterna av Högsta domstolens senaste avgörande har inte kunnat utvärderas. För att helt kunna frångå den så etablerade 15- årsprognosen och åstadkomma en mer nyanserad rättstillämpning i alla skuldsaneringsärenden anser vi att det är nödvändigt med lag- stiftningsåtgärder. Endast på så sätt bedömer vi att de gäldenärer som nu utestängs från möjligheten till skuldsanering kan få en chans till ekonomisk rehabilitering (se avsnitt 8.7.4). 
 Vi har övervägt om prognosen generellt bör utgå från en väsent- ligt kortare tid än i dag. Vi befarar att skuldsanering då skulle kunna komma i fråga även för andra gäldenärer än dem med allvar- liga skuldproblem och för gäldenärer med endast en tillfällig betal- ningsoförmåga. Vi har även övervägt om en tidsram för prognosen bör preciseras, men inte heller funnit att det är lämpligt. En sådan ordning kan minska utrymmet för att beakta samtliga omständig- heter i det enskilda fallet (se avsnitt 8.7.4). 
 Vid prognosen måste hänsyn tas till samtliga omständigheter och inte enbart utgå från en matematisk beräkning av gäldenärens betalningsförmåga. För att betona detta föreslår vi att begreppet kvalificerad insolvens förs in i lagtexten och där definieras, på samma sätt som insolvens definieras i konkurslagen. Med kvali- ficerad insolvens ska avses att gäldenären inte kan rätteligen betala sina skulder och att denna oförmåga med hänsyn till samtliga omstän- digheter kan antas bestå under överskådlig tid (se avsnitt 8.7.4). 
 283 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 SOU 2013:72 
  
 Betalningsplanens längd 
 Vid en skuldsanering bestäms att gäldenären ska betala av på sina skulder enligt en betalningsplan, som i normalfallet löper under fem år. Under betalningsplanen ska gäldenären leva på existens- minimum, vilket kan vara betungande. Vi har övervägt, men bedömt att det inte finns skäl att föreslå en generellt kortare betal- ningsplan. Någon egentlig efterfrågan har inte kunnat konstateras och det skulle innebära en förlust för borgenärskollektivet. En kor- tare tid kan också påverka förtroendet för skuldsaneringsinstitutet. Det kan dessutom medföra att en skuldsanering bedöms vara oskä- lig, vilket kan utestänga gäldenärer från möjligheten till skuldsane- ring. För vissa gäldenärer kan en femårig betalningsplan också anses vara nödvändig för att få ordning på deras ekonomi (se avsnitt 9.7.3). 
 Vi bedömer dock att det finns ett behov av större flexibilitet vid bestämmandet av betalningsplanens längd, för att på så sätt ta hän- syn till gäldenärens specifika situation. Vi förväntar oss att en ökad flexibilitet kan påverka både hur många som ansöker och antalet gäldenärer som klarar av att genomföra en skuldsanering. Vi före- slår därför att skuldsaneringslagens krav på  
 särskilda skäl  
 för en kortare plan än fem år ska ändras till ett krav på att det ska vara  
 skäligt  
 att medge ett undantag. Vi anser inte att det är lämpligt att i lagtexten precisera för vilka fall som undantag får ske, utan att det bör överlämnas till rättstillämpningen att bedöma. Inte heller för- ordar vi att långvarigt överskuldsatta generellt bör få möjlighet till en kortare plan (se avsnitt 9.7.3). 
 För att åstadkomma ett effektivare skuldsaneringsförfarande före- slår vi att det vid varje inledandebeslut ska undersökas om gäldenären har betalningsförmåga. Om det finns en sådan förmåga ska gäldenären redan då påbörja sina skuldsaneringsbetalningar. När skuldsanering beviljas ska längden på en betalningsplan förkortas med det antal månader som har förflutit sedan inledandebeslutet meddelades. För att ordningen ska bli enkel och rättvis att hantera ska avräkning kunna ske oberoende av om gäldenären inledningsvis bedömts ha något betalningsutrymme eller ej. Förutsättningen är att gäldenären har medverkat under handläggningen. Vi har också övervägt andra möjliga avräkningsmodeller, men inte bedömt att de är lika lämpliga som det förslag som nu lämnas (se avsnitt 9.7.4). 
 Om skuldsanering inte beviljas ska inbetalda medel betalas till- baka till gäldenären när beslutet har vunnit laga kraft. Har gäl- denären däremot varit föremål för utmätning och denna har 
 284 
  
 SOU 2013:72 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 avbrutits genom inledandebeslutet, ska i stället inbetalda medel för- delas på de fordringar för vilket åtgärderna pågick. Bestämmelsen gynnar både gäldenär och borgenärer (se avsnitt 9.7.4). 
 Som ett alternativ till att förkorta betalningsplanens längd före- slår vi att gäldenären ska ha rätt till två betalningsfria månader varje år. Vi bedömer att åtgärden är angelägen för att fler gäldenärer ska se skuldsanering som ett alternativ till att fortsätta med löneutmät- ning. Det ger gäldenären dessutom bättre förutsättningar att klara av att genomföra en betalningsplan. Vi har övervägt men inte ansett det vara lämpligt att de betalningsfria månaderna ska påverka stor- leken på den buffert som används för att bestämma gäldenärens betalningsutrymme. För att systemet ska vara enkelt att överblicka ska de betalningsfria månaderna alltid infalla i juni och december (se avsnitt 9.7.5). 
 Gäldenärens skuldsaneringsbetalningar ska underlättas 
 Betalningsplanen upplevs av många som svår att förstå och hantera, främst för att den inte sällan innehåller ett stort antal betalningar till olika borgenärer varje månad. Vi föreslår att gäldenärens månat- liga skuldsaneringsbetalningar i stället ska hanteras inom ramen för en betalningsförmedling, med årliga utbetalningar till borgenärerna. Åtgärden bedömer vi vara betydelsefull för att få fler gäldenärer att ansöka, men också för att öka antalet som klarar av att genomföra en betalningsplan (se avsnitt  
 10.6.1–10.6.2). 
  
 Ett alternativ till en betalningsförmedling hade varit att undanta betalningar under ett visst belopp från rätten till utdelning. En annan lösning skulle kunna vara att gäldenären i stället betalar till borgenärernas ombud. Inte något av dessa alternativ har emellertid bedömts bidra till tillräckliga effektivitetsvinster (se avsnitt 10.6.2). 
 Vi föreslår att Kronofogdemyndigheten ska agera som betal- ningsförmedlande organ. I detta sammanhang har vi övervägt både ett privat och ett offentligt alternativ. Främst med hänsyn till för- troendet för institutet har vi bedömt att ett offentligt alternativ är att föredra. I jämförelse med andra myndigheter har Kronofogde- myndigheten framstått som den mest lämpade för uppdraget. Regleringen kring myndighetens databaser ska ändras, så att det blir möjligt att i skuldsaneringsdatabasen även hantera uppgifter om gäldenärens skuldsaneringsbetalningar (se avsnitt 10.6.3). 
 285 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 SOU 2013:72 
  
 I betalningsplanen ska anges att gäldenären ska betala ett visst månatligt belopp till ett konto hos Kronofogdemyndigheten. När gäldenären har betalat förlorar denne rådigheten över medlen. Inbetalda medel ska inte kunna utmätas och de ska utbetalas till borgenärerna en gång om året, tillsammans med ränta. Den första utbetalningen enligt betalningsplanen ska ske först sedan skuld- saneringsbeslutet har vunnit laga kraft. Utan nu nämnda bestäm- melser som begränsar hur inbetalda medel får hanteras, skulle pengarna t.ex. kunna utmätas för andra skulder än de som omfattas av skuldsaneringen. Det skulle motverka skuldsaneringens syfte och riskera att skuldsaneringen inte kan genomföras (se avsnitt  
 10.6.4–10.6.5). 
  
 I betalningsplanen ska förbehållas medel för betalning av den årliga avgift som Kronofogdemyndigheten ska ta ut för förmed- lingsverksamheten. Avgiften, som är nödvändig för att finansiera verksamheten, ska tas ut innan betalning till borgenärerna kan ske (se avsnitt 10.6.5). 
 Möjligheten att få skuldsanering en andra gång 
 Vi föreslår att det inte längre ska vara något hinder för att få skuld- sanering om man tidigare blivit beviljad skuldsanering, men miss- lyckats och beslutet upphävts. Vi bedömer att utan en sådan åtgärd kommer vissa gäldenärer att avhålla sig ifrån att ansöka, av rädsla för att de ska misslyckas. Däremot anser vi att gäldenärer som tidigare genomfört en skuldsanering och blivit helt skuldfria, inte ska ges samma möjligheter till en andra chans. För dessa gäldenärer bör förutsättningarna fortsatt vara begränsade till om det bedöms finnas synnerliga skäl för en andra chans (se avsnitt 11.6). 
 Budget- och skuldrådgivarnas stöd till gäldenären 
 Budget- och skuldrådgivningen utgör en central del av skuld- saneringsförfarandet. Det är viktigt att rådgivningen är inriktad på att hjälpa så många gäldenärer som möjligt att ansöka om skuldsane- ring och att den även kan erbjuda ett aktivt stöd under skuldsane- ringen. Vi föreslår att kommunernas ansvar för budget- och skuld- rådgivningen förtydligas. Det ska betonas att skyldigheten även gäller under skuldsaneringsförfarandet till dess att skuldsaneringen 
 286 
  
 SOU 2013:72 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 är helt avslutad. På så sätt framgår att fokus på rådgivningen inte ska ligga enbart före ansökan, vilket vi förväntar oss bidrar till att gäldenärer snabbare kan komma i fråga för skuldsanering. Ändringen är också nödvändig för att alla gäldenärer ska få tillräckligt stöd under hela skuldsaneringen, oavsett om någon betalningsplan har bestämts eller ej (se avsnitt 12.5). 
  
 14.1 
  
 Vilka berörs av förslagen? 
  
 Utredningens förslag påverkar i första hand gäldenärer och borgenärer som på olika sätt kommer i kontakt med skuldsaneringsinstitutet. Även gäldenärernas familjer och inte minst deras barn kan i vissa delar beröras av lagändringarna. 
 Borgenärerna utgörs av privatpersoner, företag och organisa- tioner. Även det allmänna som stat, kommun och landsting samt övriga offentliga organ kan vara borgenärer. 
 Förslagen kan också få betydelse för andra aktörer som i sin verksamhet kommer i kontakt med skuldsatta, t.ex. olika vård- givare, kuratorer, diakoner och förvaltare. 
 När det gäller de offentliga finanserna kan förslagen förväntas påverka främst Kronofogdemyndigheten och i viss mån också Kon- sumentverket. Kommunernas budget- och skuldrådgivning berörs av förslagen, men även andra offentliga aktörer som på olika sätt kommer i kontakt med skuldsatta. Stat, kommun, landsting och andra offentliga organ påverkas också när de befinner sig i borge- närsrollen. Sveriges domstolar kan också i viss mån beröras av den nya reglering som föreslås. 
  
 14.2 
  
 Samhällsekonomiska konsekvenser och konsekvenser för de offentliga finanserna 
  
 Bedömning:  
 Förslagen kommer totalt sett att få en positiv sam- hällsekonomisk effekt genom att de kan förväntas minska anta- let evighetsgäldenärer. De kostnader som överskuldsättningen medför kommer i sin tur att minska. 
 Förslagen medför både engångsvisa kostnader och årliga kost- nadsökningar för Kronofogdemyndigheten och Konsument- verket. 
 287 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 SOU 2013:72 
  
 Sveriges Domstolar kan komma att påverkas endast margi- nellt. 
 Kommunernas kostnader beräknas inte öka till följd av utredningens förslag och någon ekonomisk påverkan förväntas inte heller för andra offentliga aktörer. 
  
 14.2.1 
  
 Antalet evighetsgäldenärer förväntas minska 
  
 Utredningens huvudsakliga uppdrag är att föreslå åtgärder som förbättrar möjligheterna för dem som har rätt till skuldsanering att också få det. Vi har bedömt att det är nödvändigt att vidta ett antal olika åtgärder för att fler gäldenärer ska komma ifråga för skuld- saneringsinstitutet. De förslag vi lämnar förväntar vi oss samman- taget ska innebära en positiv inverkan på antalet evighetsgäldenärer som ansöker och klarar av att genomföra en skuldsanering. 
 Under år 2012 ansökte 9 068 personer om skuldsanering. Under samma tid avslutades 7 520 skuldsaneringsärenden, och i 4 637 av dessa beviljades skuldsanering. 
 1  
 I det projekt som Kronofogdemyn- digheten genomfört för att i de egna databaserna identifiera gälde- närer som kan komma i fråga för skuldsanering kunde konstateras att cirka 25 000 skuldsatta uppfyllde de kriterier som uppställdes (se avsnitt 4.3.2). Metoden kan emellertid inte identifiera alla evig- hetsgäldenärer som finns i myndighetens register. Det finns dess- utom gäldenärer som överhuvudtaget inte är registrerade hos Kronofogdemyndigheten, men ändå är så skuldsatta att de upp- fyller skuldsaneringslagens krav. Hur många det kan röra sig om går inte att fastställa, men det är inte orimligt att anta att det finns lika många evighetsgäldenärer som inte kan nås med Kronofogde- myndighetens identifieringsmetod. Det skulle därför vara fråga om ungefär 50 000 stycken utöver de gäldenärer som i dag beviljas skuldsanering. 
 Samtidigt som våra förslag underlättar för gäldenärer att ansöka och genomföra en skuldsanering, finns det alltid skuldsatta som av olika skäl ändå inte kommer att ansöka. Vissa vill undvika det av lojalitetsskäl mot t.ex. borgensmän. Andra kan ha skaffat sig obeskat- tade inkomster och önskar sig därför inte någon närmare granskning av sin ekonomi. Missbruk och sjukdom kan för några utgöra oöver- stigliga hinder för att ansöka. Ett inte orimligt antagande är att det 
  
 1  
 Se Kronofogdemyndighetens årsredovisning 2012, s. 28. 
 288 
  
 SOU 2013:72 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 ändå bör vara möjligt att åtminstone hälften av evighetsgälde- närerna kan förmås att ansöka till följd av nu föreslagna åtgärder, dvs. 25 000 stycken. 
 Statistiken visar att många av de överskuldsatta har haft eko- nomiska problem under många år. De skuldsatta vi hoppas nå med nu föreslagna åtgärder utgörs av en grupp som ackumulerats under en tid. Utgår man från att dessa kan ansöka och beviljas skuld- sanering inom en femårsperiod, blir det under dessa år en ökning med 5 000 skuldsaneringar årligen. Därefter kan förväntas ett visst tillskott varje år, men sannolikt inte mer än 1 500 fler än vad som i dag beviljas skuldsanering. 
 Enligt Konsumentverkets beräkning kan en överskuldsatt per- son förväntas kosta samhället omkring 650 000 kronor per år i form av finansiella kostnader, förlorade produktionsvärden och andra välfärdskostnader. 
 2  
 Om 5 000 fler gäldenärer än i dag blir ekonomiskt rehabiliterade skulle det, utifrån dessa siffror, innebära en besparing för det allmänna med 3,25 miljarder kronor årligen under en femårsperiod. Totalt blir besparingen 16,25 miljarder kronor under denna tid. Om antalet skuldsaneringar därefter blir 1 500 fler per år än nuvarande antal, skulle besparingen sedan uppgå till cirka 975 miljoner kronor årligen. 
 En annan utgångspunkt kan vara Kronofogdemyndighetens beräk- ning att överskuldsättningen bland 400 000 gäldenärer orsakar sam- hället kostnader för sjukvård och produktionsbortfall med  
 30–50 
  miljarder kronor per år. Det motsvarar en kostnad per gäldenär med minst 75 000 kronor årligen. En minskning av 5 000 evighets- gäldenärer per år, skulle utifrån dessa siffror ge en besparing om 375 miljoner kronor årligen under en femårsperiod, totalt omkring 1,88 miljarder kronor. Om nivån sedan ligger på 1 500 fler skuld- saneringar per år, skulle det medföra en årlig besparing om cirka 112,5 miljoner. 
 Det måste betonas att de bedömningar som gjorts av vad över- skuldsättningen kostar samhället inte är annat än uppskattningar och att de inrymmer ett stort mått av osäkerhet. Dessutom kan inte förväntas att samtliga kostnader upphör för alla de gäldenärer som blivit ekonomiskt rehabiliterade. Den enskilde kan t.ex. fort- farande vara sjukskriven eller arbetslös en kortare eller längre tid efter skuldbefrielsen. Ett stort mått av försiktighet är därför nöd- vändigt vid värderingen av åtgärdernas genomslag. Men en sam- 
  
 2  
 Se Konsumentverkets rapport 2011:11, Budgetrådgivning – en kortsiktig kommunal kost- nad eller en lönsam social investering, s. 23. 
 289 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 SOU 2013:72 
  
 hällsekonomisk besparing om en miljard kronor under en femårs- period och därefter 80 miljoner kronor årligen framstår inte som helt osannolik till följd av nu föreslagna åtgärder. 
  
 14.2.2 
  
 Konsekvenser för Kronofogdemyndigheten 
  
 Ökat antal ärenden 
 Kronofogdemyndigheten är den myndighet som främst kommer att beröras av utredningens förslag och det kommer att bli fråga om ökade kostnader i vissa avseenden. Den förväntade ökningen av antalet skuldsaneringsärenden kommer att utgöra den största påverkan för kostnaderna. 
 År 2012 inkom 9 068 ansökningar om skuldsanering till myn- digheten. Om 25 000 extra skuldsaneringar förväntas bli beviljade under en femårsperiod, kan samtidigt förväntas ett årligt tillskott om åtminstone 5 000 ansökningar per år. Om det efter denna fem- årsperiod kommer att vara fråga om 1 500 fler skuldsaneringar per år, kan också antas att ansökningarna kommer att vara minst lika många. 
 Ett ökat antal skuldsaneringar skulle i sin tur kunna bidra till fler ansökningar om omprövning, vilka för år 2012 uppgick till 2 842 stycken. 
 3  
 Det är alltså knappt 25 procent av totalt inkomna ärenden till skuldsaneringsenheten. Här bör man emellertid beakta att många omprövningar är orsakade av att gäldenären inte följt betal- ningsplanen. Det beror inte så sällan på att han eller hon inte har haft klart för sig till vem betalning ska ske och det hänger i flertalet fall ihop med oklarheter kopplade till just den snåriga betalningen av olika månatliga belopp till många borgenärer. Med hänsyn till vårt förslag om en betalningsförmedling bedömer vi därför att antalet omprövningar ändå inte kommer att öka, trots ett större antal skuldsaneringar. 
 År 2012 uppgick myndighetens kostnader för skuldsanerings- verksamheten till drygt 109 miljoner kronor. 
 4  
 Utslaget på totalt antal ansökningar om skuldsanering och omprövning innebär det en styckkostnad på cirka 9 150 kronor per ansökan. En årlig ökning med 5 000 ansökningar de första fem åren innebär en årlig kost- nadsökning med cirka 46 miljoner kronor – totalt knappt 229 
  
 3 
  
 Se Kronofogdemyndighetens årsredovisning 2012, s. 28. 
  
 4 
  
 Se Kronofogdemyndighetens årsredovisning 2012, s. 52. 
  
 290 
  
 SOU 2013:72 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 miljoner kronor under en femårsperiod. Om antalet ansökningar därefter ligger på 1 500 fler per år än nuvarande nivå, leder det till en merkostnad om knappt 14 miljoner kronor varje år. 
 Kungörelser 
 Kronofogdemyndigheten är enligt skuldsaneringslagen skyldig att kungöra sina beslut om att inleda skuldsanering och bevilja skuld- sanering (se 15 § och 21 § andra stycket). Myndighetens kostnad för sådana kungörelser år 2012 uppgick enligt uppgift till cirka 400 000 kronor. Ett ökat antal skuldsaneringar kommer att bidra till ett behov av fler kungörelser. Dessutom kan andelen inledande- beslut förväntas att öka något, vilket innebär ännu fler kungörelser. Ökningen beror på att inledandebeslut kommer att fattas på ett något mer begränsat underlag än tidigare, till följd av att merparten av skuldredovisningen med vårt förslag kommer in först efter inledandebeslutet. I vilken utsträckning andelen inledandebeslut kommer att öka går inte att förutsäga. Ett antagande kan vara att det rör sig om ytterligare 200 inledandebeslut per år, där skuldsane- ring inte kommer att beviljas. 
 Den ökade andelen inledandebeslut tillsammans med 5 000 fler skuldsaneringar per år leder till omkring 10 200 fler kungörelser under de första fem åren efter föreslagna åtgärder har genomförts. Utifrån antagandet antalet skuldsaneringar därefter kommer att ligga på en nivå om 1 500 fler än i dag, kommer kungörelserna efter femårsperioden vara 3 200 fler. Detta leder till en uppskattad mer- kostnad om cirka 400 000 kronor årligen de första fem åren eller totalt två miljoner kronor för femårsperioden. Därefter är ökningen knappt 130 000 kronor årligen. 
 5  
 Därtill kan vi räkna med något fler kungörelser i ortstidningar i de fall det finns anledning anta att gäldenären i sin ansökan missat att ta med någon borgenär som är privatperson eller mindre företagare, vilka inte kan förväntas bevaka kungjorda inledandebeslut i Post- och Inrikes tidningar. 
  
 5  
 Utifrån ett antagande om att varje kungörelse kostar cirka 40 kronor. 
 291 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 SOU 2013:72 
  
 Betalningsförmedling 
 Kronofogdemyndigheten har gjort en uppskattning av kostnaden för att utveckla en tjänst för en betalningsförmedling. Bedöm- ningen utgår från att myndighetens nuvarande lösning för medels- hantering används och att datastödet (Fenix) levererar en elek- tronisk betalningsplan. Kostnaden för att utveckla förmedlings- tjänsten, inklusive kravställningsarbete, förväntas till omkring tio miljoner kronor. Den årliga driften av tjänsten beräknas sedan uppgå till en miljon kronor. 
 Enligt förslaget ska Kronofogdemyndigheten få ta ut en avgift för förmedlingsverksamheten med 500 kronor. Föreslagna åtgärder kan förväntas innebära dels att ytterligare 25 000 gäldenärer beviljas skuldsanering under en femårsperiod, dels att antalet skuldsaneringar därefter kommer att ligga på en nivå som är 1 500 fler än i dag. Cirka 65 procent av alla gäldenärer som beviljas skuldsanering får en betalningsplan, och det är endast dessa som ska betala en avgift för betalningsförmedlingen. Det kommer över tid att innebära i gen- omsnitt ungefär 20 000 pågående skuldsaneringar där gäldenären har en betalningsplan (jfr uträkning i avsnitt 10.3). Som framgår av kapitel 13 kommer betalningsförmedlingen att användas endast på skuldsaneringar som beviljas den 1 januari 2015 och därefter. Beräknat på dessa förutsättningar kommer en avgift om 500 kronor på sikt att innebära en ungefärlig intäkt för Kronofogdemyndighet- en om tio miljoner kronor årligen. 
 Utbildning och information 
 Förslaget om att Kronofogdemyndigheten, tillsammans med Kon- sumentverket, ska genomföra informationsinsatser riktade till både allmänheten och professionella aktörer kommer också att innebära kostnader. Ett informationsmaterial ska utarbetas och information ska spridas genom olika kanaler, t.ex. genom media och direkt- utskick till professionella aktörer. Det bör vara fråga om en återkom- mande information som lämnas. Omfattningen av informations- insatsen påverkar givetvis kostnaden för densamma. Vår bedömning är att kostnaden för att ta fram ett informationsmaterial kan uppskattas till 200 000 kronor. En utökad informationsinsats kan därutöver inne- bära en kostnad om en miljon kronor årligen. Båda kostnaderna bör Kronofogdemyndigheten och Konsumentverket dela på. 
 292 
  
 SOU 2013:72 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 När en informationsportal tidigare föreslogs (se avsnitt 6.3.2) beräknades kostnaden uppgå till  
 7–10 
  miljoner kronor. Det var då fråga om en mer omfångsrik lösning än vad som nu föreslås, med bl.a. möjlighet för gäldenären att hantera sin skuldförteckning. Försäkringskassan har en interaktiv webbplats av ett liknande slag som nu beskrivs. Utifrån egna erfarenheter har Försäkringskassan uppskattat att en ren informationsportal utan interaktiva tjänster skulle kosta minst tio miljoner kronor att utveckla, med ett tillägg om fem miljoner för varje interaktiv  
 e-tjänst. 
  Utifrån dessa beräk- ningar bedömer vi att den portal som föreslås skulle medföra en engångskostnad om 20 miljoner kronor, vilket innefattar även en möjlighet till elektronisk ansökningsblankett. Den årliga driftskost- naden kan förväntas uppgå till en miljon kronor. Samtliga kostnader bör Kronofogdemyndigheten dela lika med Konsumentverket. I sammanhanget ska beaktas att portalen kan bidra till minskade kost- nader för Kronofogdemyndigheten till följd av färre förfrågningar och bättre underbyggda ansökningar. En elektronisk ansökan kan i sin tur leda till en effektivare och mer flexibel användning av upp- gifter inom myndigheten, vilket i sin tur medför ekonomiska besparingar. 
 Utredningen föreslår även förstärkt utbildning av professionella aktörer. En ökad årlig kostnad om två miljoner kronor kan förväntas, om professionella aktörer ska kunna erbjudas tillräcklig utbildning och regelbunden fortbildning på området. Även denna kostnad bör delas lika mellan Kronofogdemyndigheten och Konsumentverket, som gemensamt ansvariga för utbildningen. 
 Kronofogdemyndigheten ska enligt förslagen även vara skyldig att informera sina gäldenärer om möjligheten till skuldsanering. Det bör genomföras på det sätt som föreslås i myndighetens projekt för att identifiera skuldsaneringsgäldenärer (se avsnitt 4.3.2). För att nå ut till dessa gäldenärer uppstår kostnader för porto, arbete för att leta kontaktuppgifter till gäldenärer, hantera utskick och samtal med gäldenärer. Kostnaden för detta kan uppskattas till 200 000 kronor årligen. Samtidigt måste beaktas att belastningen för verkställighetens verksamhet kommer att minska till följd av att antalet gäldenärer som finns i systemen kommer att minska. Någon uppskattning av vilka besparingar detta kan komma att medföra har inte varit möjlig att göra. 
 293 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 SOU 2013:72 
  
 Ändrade regler för hantering av skuldsaneringsärenden 
 Förslaget om att Kronofogdemyndigheten ska förstärka sin kon- troll av gäldenärens uppgifter i ansökan kan komma att bidra till viss ökad arbetsbelastning för myndighetens handläggare. Sam- tidigt kommer arbetet med att kontrollera gäldenärens skuldredo- visning att minska, eftersom majoriteten av skulderna kommer att redovisas av borgenärerna när de anmäler sina fordringar. 
 Kronofogdemyndigheten har uppskattat kostnaden för att bygga om datastödet Fenix till följd av utredningens förslag till cirka en miljon kronor. 
 De bestämmelser som föreslås kommer även att innebära visst behov av internutbildning. Detta kan förväntas innebära en engångs- kostnad för myndigheten om 500 000 kronor. 
 294 
  
 SOU 2013:72 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 Sammanfattningsvis kan utredningens förslag för Kronofogde- myndighetens del leda till en engångskostnad om drygt 252 miljo- ner kronor och därefter en årlig merkostnad om drygt sju miljoner kronor. 
  
 14.2.3 
  
 Konsumentverket 
  
 Konsumentverkets kostnader för insatser i syfte att öka kunskapen hos konsumentvägledare, budget- och skuldrådgivare samt hos företrädare för relevanta frivilligorganisationer uppgick år 2012 till drygt 17,4 miljoner kronor. 
 6 
  
 Utredningens förslag om att Konsumentverket tillsammans med Kronofogdemyndigheten bör arbeta för att öka kunskapen om skuld- sanering i samhället kommer att innebära en kostnad för myndig- heten. Som redovisats under avsnitt 14.4.2 förväntas engångskost- naderna för utveckling av informationsmaterial uppgå till sam- manlagt 200 000 kronor och årlig informationsinsats (till allmän- heten och professionella aktörer) förväntas kosta en miljon kronor. Merkostnaden för utbildning av professionella aktörer har bedömts till två miljoner kronor. Kostnaden för att utveckla en informations- 
  
 6  
 Se Konsumentverkets årsredovisning 2012, s. 39. 
 295 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 SOU 2013:72 
  
 portal har uppskattats till 20 miljoner kronor och den årliga driften av densamma till en miljon kronor. Kostnaderna för samtliga insat- ser bör delas lika mellan myndigheterna. Detta innebär för Kon- sumentverket en engångskostnad om 10,1 miljoner kronor och en årlig merkostnad om två miljoner kronor. 
  
 14.2.4 
  
 Sveriges domstolar 
  
 De nya reglerna kommer, liksom övrig lagstiftning, att behöva beaktas när skuldsaneringsärenden överklagas till domstol. Beslutet om gäldenärens betalningar från inledandebeslutet kommer enligt för- slaget att kunna överklagas, vilket i sig kan innebära viss ärende- tillströmning. Hanteringen av sådana interimistiska beslut för- väntas dock främst hanteras genom förnyad prövning hos Krono- fogdemyndigheten, varför effekten för domstolsväsendet bör bli högst begränsad. Ett ökat antal skuldsaneringsärenden kan också medföra något fler överklaganden i övrigt. Sammantaget förväntar vi oss emellertid inte att förslagen kommer att leda till mer än marginella kostnadsökningar för Sveriges domstolar. 
  
 14.2.5 
  
 Kommunerna 
  
 Vårt förslag angående kommunernas budget- och skuldrådgivning syftar till att ytterligare förtydliga behovet av stöd under hela skuldsaneringen, vilket är något som betonades redan vid 2006 års reform. Det kan ändå för många kommuner innebära en annan inriktning på rådgivningsverksamheten än den har i dag. Vi anser att fler gäldenärer bör få hjälp att ansöka om skuldsanering och att rådgivningsverksamheten till största delen bör förläggas till tiden  
 efter  
 en ansökan. Gäldenärerna ska erbjudas ett regelbundet stöd under skuldsaneringsförfarandet och till dess en beviljad skuld- sanering är helt avslutad, även för gäldenärer utan betalningsplan. 
 Budget- och skuldrådgivarnas arbete kan genom vårt förslag bli mer omfattande i vissa avseenden. Om fler gäldenärer ansöker om skuldsanering, blir det också fler som har behov av hjälp under för- farandet. Det totala behovet av stöd under skuldsaneringen lär rimligen också öka om fler gäldenärer beviljas skuldsanering. Med beaktande av vårt förslag om att skulderna inte längre behöver redovisas lika utförligt i ansökan, kan samtidigt förväntas att behovet 
 296 
  
 SOU 2013:72 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 av hjälp med att reda ut gäldenärens skuldsituation kommer att minska betydligt. Många gäldenärer kommer genom det förenklade ansökningsförfarandet att kunna ansöka själva. Behovet av hjälp med betalningar enligt en betalningsplan kommer också att minska, till följd av vårt förslag om en betalningsförmedling. 
 Budget- och skuldrådgivarnas sammanlagda arbetstid har bedömts motsvara 230 årsarbetskrafter. Med en medianlön på 28 000 kronor i månaden medför detta en total årskostnad för kommunerna om drygt 135 miljoner. 
 7  
 Det innebär i sin tur en timkostnad om 367 kronor. 
 8  
 Varje rådgivningsärende tar i snitt 15 timmar (se avsnitt 12.3), vilket enligt denna uträkning innebär en kostnad om cirka 5 500 kronor per ansökan. I dagsläget är budget- och skuldråd- givarna delaktiga i drygt sju av tio ansökningar om skuldsanering. Om vi antar att så även fortsättningsvis är fallet skulle en ökning av antalet skuldsaneringar inledningsvis med 5 000 innebära att råd- givarna skulle få arbeta med ytterligare 3 500 gäldenärer per år under en femårsperiod. Ökningen över tid skulle därefter bli 1 050 gäldenärer. Det skulle inledningsvis innebära en merkostnad för kommunerna med omkring 19 miljoner kronor årligen under en femårsperiod och därefter knappt sex miljoner kronor årligen. 
 De kommuner som i dag inte erbjuder någon rådgivning och kommuner med långa väntetider kommer naturligt att orsakas högre kostnader för att uppfylla skuldsaneringslagens krav. En sådan kost- nadsökning kan dock inte tillskrivas nu lämnade förslag, då kravet på rådgivning inte är nytt. Alltsedan 2006 års lag genomfördes har betonats att kravet gäller under hela skuldsaneringsförfarandet och under löptiden för en betalningsplan. Det förhållandet att även gäldenärer utan betalningsplan ska ha rätt till rådgivning under skuldsaneringen bör i sammanhanget inte innebära någon egentlig kostnadsökning. 
 Om budget- och skuldrådgivningen ska vara effektiv krävs att den är personalmässigt dimensionerad för att svara upp mot detta behov. Det krävs också att rådgivarna ges utrymme till fortbildning och erfarenhetsutbyte. Detta kan medföra att vissa kommuner behöver förstärka resurserna för sin rådgivningsverksamhet. Inte heller i detta avseende kommer emellertid skuldsaneringslagens krav att förändras genom våra förslag. 
  
 7 
  
 Räknat på en månadslön med overheadkostnad om 25 procent och lönekostnadspåslag om 
  
 40 
  
 procent under 12 månader. 
  
 8 
  
 Med utgångspunkt i att en årsarbetskraft är 1 600 timmar och det totala antalet arbetstimmar på ett år således uppgår till 368 000. 
  
 297 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 SOU 2013:72 
  
 Med utgångspunkt i Konsumentverkets beräkning kostar varje överskuldsatt person kommunerna 88 000 kronor per år. 
 9  
 Därför kan 25 000 överskuldsatta individer uppskattas kosta kommunerna 2,2 miljarder kronor per år. I detta perspektiv är kostnaden för rådgivning försumbar. Det borde dessutom framstå som mer attraktivt för kommunerna att satsa på sådan verksamhet, då det uppenbart skulle kunna bidra till att förbättra kommunernas eko- nomi att fler av dess invånare blir ekonomiskt rehabiliterade. De beräknade merkostnaderna till följd av fler skuldsaneringar kan sammantaget inte innebära någon kostnadsökning för kommuner- na totalt sett. Färre överskuldsatta kommer sannolikt i stället bidra till betydande kostnadsminskningar. 
 Det nuvarande skuldsaneringsförfarandet bygger på att det all- männa på olika sätt bistår skuldsatta personer med att komma till rätta med sina ekonomiska problem samt att verka för frivilliga upp- görelser där skuldsaneringslagen inte är tillämplig. Utredningens förslag innebär inga förändringar i denna del. Kommunerna ska även i framtiden vara det offentliga organ som ska lämna budget- och skuldrådgivning till dessa personer. 
 Sammanfattningsvis bedömer vi att kommunernas kostnader inte kommer att öka till följd av utredningens förslag 
  
 14.3 
  
 Konsekvenser för företagen 
  
 Bedömning:  
 Förslagen kommer att innebära ett antal positiva effekter för företag i borgenärskollektivet. De administrativa kostnaderna kan förväntas minska till följd av förslagen om en skuldsaneringsportal, inrättandet av en betalningsförmedling och ett förenklat ansökningsförfarande. Intäkterna kan komma att öka genom förslagen om att gäldenären ska betala redan från inledandebeslutet. 
 Förslaget om betalningsfria månader och ökad flexibilitet vid bestämmandet av betalningsplanens längd kan å andra sidan medföra en minskad intäkt för borgenärerna. 
  
 9  
 Se Konsumentverkets rapport 2011:11, Budgetrådgivning – en kortsiktig kommunal kost- nad eller en lönsam social investering, s. 23. 
 298 
  
 SOU 2013:72 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 Inledning 
 Enligt SCB:s företagsregister fanns det år 2013 drygt 1,1 miljoner företag i Sverige. De förslag som utredningen lämnar får betydelse för samtliga företag, i den mån de som borgenärer kommer i kon- takt med skuldsaneringsinstitutet. Detta gäller oavsett bransch eller storlek på företaget. Förslagen som får betydelse är främst de som rör ansökningsförfarandet, betalningsplanens längd och inrättandet av en betalningsförmedling. 
 Företagens administrativa kostnader förväntas minska 
 De förslag som utredningen lämnar syftar bland annat till att åstad- komma ett effektivare skuldsaneringsinstitut, vilket kommer även företagen till del. 
 Åtgärder i syfte att förbättra kunskaperna om skuldsanering är betydelsefullt för företagen. För att tillvarata sin rätt som borgenär i skuldsaneringsförfarandet är det värdefullt att ha tillräckliga kun- skaper. Den skuldsaneringsportal som föreslås kan utgöra ett värdefullt verktyg även för företagen, för att leta reda på nödvändig information. På detta sätt kan t.ex. behovet av konsultstöd minska något. 
 Förslaget om ett minskat ansvar för gäldenären att redogöra för sina skulder i ansökan förväntas få en positiv påverkan även för borgenärskollektivet. Nuvarande ordning leder till att gäldenären – eller den som hjälper gäldenären med ansökan – måste lägga ned ett stort arbete med att reda ut sin skuldsituation. Det leder i sin tur till att många företag får upprepade förfrågningar om de har ford- ringar på gäldenärer som ansöker om skuldsanering. För vissa före- tag kan hanteringen av dessa förfrågningar innebära ett betydande merarbete. Genom att gäldenärerna slipper ange dessa skulder för- väntas belastningen minska för företagen, vilket medför att deras administrativa kostnader kan minska i motsvarande mån. 
 Vissa av borgenärerna kommer enligt förslaget att överta ansvaret för att redogöra för gäldenärens skulder till dem. Någon ökad belast- ning bedömer vi emellertid inte att det ska innebära för dessa företag. De företag som berörs är sådana som rimligen kan förväntas ha etablerade rutiner för sin fordringshantering och som redan i dag bevakar kungörelser om skuldsanering. Endast de före- 
 299 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 SOU 2013:72 
  
 tag som av något skäl inte har sådana rutiner kan behöva anpassa sin verksamhet till de nya bestämmelserna. 
 En betydande påverkan för företagens situation är förslaget om att samtliga skuldsaneringsbetalningar ska hanteras inom ramen för en betalningsförmedling. Kronofogdemyndigheten ska svara för denna förmedling och utbetalning till borgenärerna ska ske en gång per år. Detta innebär att företag i borgenärsrollen inte behöver han- tera besvärliga betalningsplaner. Inte heller behöver de ta emot uppemot tolv betalningar årligen under en femårsperiod, utan får betalt en gång per år. Det blir inte längre nödvändigt att fakturera och någon bevakning av om betalning har skett behöver inte göras på samma sätt som i dag. Detta kommer att få stor betydelse för de administrativa kostnaderna i företag som hanterar skuldsanerings- fordringar. Vi har uppskattat att borgenärskollektivets admini- strativa kostnader för betalningshanteringen kan ligga mellan 40 och 80 miljoner kronor per år (se avsnitt 10.3). Om borgenärerna slipper avisera dessa betalningar, kontrollera att betalning kommit in och dessutom inte längre behöver hantera en mängd småbetalningar varje år kommer dessa kostnader att minska betyd- ligt. 
 Vi bedömer att skuldsaneringsförfarandets administrativa kost- nader kommer att minska betydligt för företag i borgenärsrollen. En skuldsaneringsportal kan bidra till att behovet av konsult- tjänster minskar. Förslaget om ett förenklat ansökningsförfarande kommer att leda till färre förfrågningar hos borgenärerna om vilka skulder en gäldenär har. Hur stor besparing det innebär går dock inte att uppskatta. Störst påverkan bedöms inrättandet av en betal- ningsförmedling få. 
 Särskilt om förslagens påverkan för små företag 
 Förslagen om åtgärder för att öka kunskapen om skuldsanering är särskilt betydelsefulla för små företag, eftersom begränsade kun- skaper kan leda till en sämre konkurrenskraft. Små företag kan sakna resurser att inhämta information och hålla sig uppdaterad om aktuell lagstiftning. En skuldsaneringsportal kan därför vara av sär- skild vikt för små företag och bidra till att deras administrativa kostnader kan minska. 
 Utredningen har vid utformningen av regleringen tagit särskild hänsyn till bl.a. små företags situation i ett avseende. Det gäller för- 
 300 
  
 SOU 2013:72 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 slaget om gäldenärens minskade ansvar för att redogöra för sina skulder i ansökan. Gäldenären är enligt förslaget fortfarande skyl- dig att redogöra för skulder till privatpersoner och mindre närings- idkare, varvid avses företag som inte företräds av ett inkassobolag eller inte själv bedriver inkassoverksamhet. Genom detta undantag begränsas risken för att små företag ska förlora sin rätt till betal- ning i en skuldsanering, eftersom det inte kan förväntas att de bevakar kungörelser i Post- och Inrikes Tidningar. Vi har av samma skäl infört en utökad möjlighet för Kronofogdemyndigheten att kungöra i lokaltidningar. 
 Vi anser att förslaget om en betalningsförmedling kan få särskild betydelse för små företag i borgenärsrollen. Gäldenärens betalningar enligt nuvarande betalningsplaner innebär inte sällan en omotiverad arbetsbelastning för borgenärerna. Små företag har till skillnad från många större företag inte alltid samma rutiner och stöd för sin fordringshantering. För dessa kommer en betalningsförmedling att innebära en särskild lättnad. 
 I övrigt bedömer vi att förslagen inte kommer att påverka de mindre företagens villkor i något avseende. 
 Företagens intäkter 
 Utredningens förslag bedöms påverka företagens intäkter i vissa avseenden. 
 Det kan argumenteras att en förväntad ökning av antalet skuld- saneringar kan innebära en minskad intäkt för borgenärskollektivet i de fall den skuldsatte bedöms ha viss betalningsförmåga. Sam- tidigt leder en lyckosam ekonomisk rehabilitering inte enbart till att det allmännas utgifter för gäldenären minskar, men också att den enskilde kan leva ett mer samhällsnyttigt liv. Det innebär inte sällan en möjlighet till en högre inkomst, ett större betalnings- utrymme och bättre köpkraft. Detta kommer givetvis även företagen till del. Vi bedömer därför inte att ett ökat antal skuld- saneringar leder till minskade intäkter för företagen, utan i stället förbättrade intäktsmöjligheter. 
 Förslaget om en större flexibilitet vid bestämmandet av betal- ningsplanens längd kan sannolikt leda till avsteg från huvudregeln om fem år i något större omfattning än i dag. Det är uppenbart att företag som i egenskap av borgenärer har rätt till betalning enligt en skuldsanering får mindre betalt om planen blir kortare än fem 
 301 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 SOU 2013:72 
  
 år. Det går inte att göra någon bedömning av hur ofta kortare planer kommer att bestämmas, varför det är svårt att beräkna de ekonomiska effekterna. Det ska i sammanhanget också beaktas att en kortare plan bidrar till att gäldenären blir ekonomiskt rehabilite- rad tidigare, vilket alltså kommer företagen till del. 
 Utredningens förslag om att gäldenärerna inte ska behöva genom- föra några skuldsaneringsbetalningar under två månader per år beräk- nas medföra en minskad intäkt för borgenärskollektivet med 73 miljoner kronor per år beräknat utifrån dagens antal skuldsane- ringar (se avsnitt 9.7.5). Detta ska jämföras med kostnaden för en ett år kortare betalningsplan, som skulle kosta 88 miljoner kronor. Betalningsfria månader förväntas leda till en hållbarare betalnings- plan, vilket är till nytta även för borgenärerna. Av detta skäl före- slår vi inte en samtidig minskning av gäldenärens buffert. 
 Förslaget om att gäldenären ska påbörja sina betalningar redan från inledandebeslutet leder till att många gäldenärer blir skuldfria tidigare, i de fall som skuldsanering beviljas. Företagen påverkas också positivt av att gäldenärerna blir ekonomiskt rehabiliterade på kortare tid och därmed får en ökad köpkraft. 
 Borgenärerna kan också få del av inbetalda medel även i de fall skuldsanering inte beviljas. Enligt nuvarande ordning avbryts löne- utmätning och andra exekutiva åtgärder i och med att Kronofogde- myndigheten meddelar ett inledandebeslut. Detta innebär att borgenären inte får några pengar och gäldenären i stället får till- godogöra sig ett eventuellt betalningsutrymme fram tills skuldsane- ringsärendet avgörs. Vi föreslår nu att de medel som gäldenären betalar från och med inledandebeslutet ska betalas till de borgenärer vars verkställighetsåtgärder avbrutits, om skuldsanering inte bevilj- as. De negativa ekonomiska effekterna av ett inledandebeslut und- viks därför, vilket kommer företag i borgenärsrollen till del. Detta gäller särskilt i de fall Kronofogdemyndighetens handläggningstid drar ut på tiden och då gäldenärens betalningsutrymme är stort. Hur stor påverkan detta sammantaget får är dock inte möjligt att uppskatta. 
 Genom betalningsförmedlingen kommer borgenärerna att få betalt endast en gång per år. Så snart skuldsanering beviljas ska de medel som gäldenären betalar sättas in på ett räntebärande konto och räntan ska tillfalla borgenärerna. Det innebär att företag i borgenärsrollen inte orsakas någon förlust av att de inte genast får direkt tillgång till inbetalda medel. 
 302 
  
 SOU 2013:72 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 För Kronofogdemyndighetens förmedlingsverksamhet föreslås att det för varje betalningsplan ska tas ut en årlig avgift om 500 kronor. Sammanlagt kan uppskattas att avgifterna tillsammans kommer att uppgå till tio miljoner årligen (se avsnitt 14.4.2). Det belastar borgenärskollektivet eftersom de medel som ska fördelas minskar i motsvarande mån. Detta måste dock jämföras med de betydande kostnader som borgenärskollektivet i dagsläget har för hanteringen av skuldsaneringsbetalningar. 
 Sammanfattningsvis bedömer vi att intäkterna för företagen kommer att minska något till följd av förslagen om flexiblare betal- ningsplaner och betalningsfria månader. Förslagen om att gäldenär- en ska påbörja sina betalningar tidigare, ett förenklat ansöknings- förfarande och inrättandet av en betalningsförmedling kommer dock sammantaget att innebära positiva ekonomiska effekter för företagen. 
 Förslagen förväntas inte få några effekter av betydelse för före- tags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt. Någon särskild hänsyn till tidpunkten för ikraftträdande behöver inte tas. 
  
 14.4 
  
 Konsekvenser för enskilda personer 
  
 Bedömning:  
 Förslagen underlättar för gäldenärer att ansöka om skuldsanering. De skuldsatta ges också bättre förutsättningar att klara av en skuldsanering och kan bli rehabiliterade snabbare än vad som i dag sker. 
 Möjligheten till snabbare rehabilitering kommer att vara betydelsefullt för barn till skuldsatta, som ofta drabbas hårt av för- äldrarnas skuldsituation. Förslaget om betalningsfria månader kommer att innebära en lättnad för de barn vars föräldrar beviljats skuldsanering med betalningsplan. 
 För borgenärer som är privatpersoner kan intäkterna komma att öka genom förslagen om att gäldenären ska betala redan från inledandebeslutet och inrättandet av en betalningsförmedling. Förslaget om betalningsfria månader och ökad flexibilitet vid bestämmandet av betalningsplanens längd kan å andra sidan medföra en minskad intäkt för borgenärerna. 
 Förslagen förväntas inte leda till några ökade kostnader för enskilda personer. 
 303 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 SOU 2013:72 
  
 14.4.1 
  
 Gäldenärer 
  
 Förutsättningar att ansöka och klara av en skuldsanering 
 De åtgärder som föreslås kommer att få positiva effekter för gälde- närerna i flera avseenden. Ökade kunskaper och bättre tillgång till information kan förväntas bidra till att fler gäldenärer ansöker om skuldsanering. Informations- och utbildningsinsatser mot pro- fessionella aktörer kan dessutom erbjuda gäldenärerna ett bättre stöd under ansökningsförfarandet, skuldsaneringsförfarandet och under hela skuldsaneringen. 
 I dag är den genomsnittliga kötiden till budget- och skuld- rådgivare sex veckor. Det har uppskattats att det därefter tar i genonsnitt 4,2 månader innan en skuldsaneringsansökan ges in (se avsnitt 12.4). Förhoppningen är att ett förenklat ansökningsförfar- ande och ett annat arbetssätt hos budget- och skuldrådgivare bidrar till att det går snabbare att ansöka. 
 Vi tror att en mer nyanserad bedömning av det kvalificerade insolvensrekvisitet kommer att leda till att vissa svårt skuldsatta kan få skuldsanering, från att tidigare ha varit utestängda från den möjligheten. 
 Gäldenären kommer i många fall att kunna bli ekonomiskt rehabi- literad snabbare än vad som sker enligt nuvarande ordning. För det första ska gäldenären i normalfallet påbörja sina betalningar redan vid inledandebeslutet och har möjlighet att göra avräkning på löp- tiden för en betalningsplan. För det andra kan tidsfristen för övriga rättsverkningar till följd av en skuldsanering – betalningsanmärk- ning och möjlighet att begära omprövning – påbörjas vid inled- andebeslutet och inte först vid skuldsaneringsbeslutet. På så sätt saknar det i detta sammanhang betydelse om Kronofogdemyndig- hetens handläggning drar ut på tiden. För det tredje blir utrymmet större för att i vissa fall bestämma en kortare betalningsplan. 
 Utrymme för flexiblare betalningsplaner och betalningsfria månader kommer att motivera fler att ansöka men också att under- lätta förutsättningarna för en gäldenär att klara av en betalnings- plan. Den föreslagna betalningsförmedlingen kan förväntas leda dels till att fler vågar ansöka dels till att fler klarar av att genomföra skuldsaneringen. En utökad möjlighet att få skuldsanering även om man tidigare misslyckats förväntas också leda till att fler ansöker. Ett stöd från budget- och skuldrådgivare under hela skuldsaneringen 
 304 
  
 SOU 2013:72 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 bidrar till att fler lyckas genomföra den, men också bli ekonomiskt rehabiliterade. 
 Utredningen har inte bedömt att särskilda hänsyn behöver tas till tidpunkten för ikraftträdande vad gäller gäldenärernas situation. 
 Påverkan på gäldenärens kostnader 
 Ett inledandebeslut innebär att pågående utmätning och andra verkställighetsåtgärder upphör. Det eventuella betalningsutrymme som då uppstår får gäldenären enligt nuvarande ordning tillgodo- göra sig för egen del. Genom förslaget att skuldsaneringsbetalning- arna ska påbörjas redan vid inledandebeslutet är detta inte längre möjligt. Men eftersom avräkning samtidigt kan förkorta en fram- tida betalningsplan innebär förslaget inte någon kostnad för gälde- närens del. 
 De betalningsfria månaderna minskar kostnaderna för de gäl- denärer som har beviljats skuldsanering med betalningsplan. Under två månader per år behöver gäldenären inte göra några skuld- saneringsbetalningar, vilket innebär en förbättrad ekonomisk situation under dessa månader. 
 I övrigt påverkas inte gäldenärens kostnader och intäkter i något avseende. 
 Barnperspektivet 
 Enligt direktiven ska vi särskilt redovisa vilka konsekvenser de för- slag som lämnas får för barn. De barn som kan beröras av utred- ningens förslag är främst barn till evighetsgäldenärer. 
 Vi bedömer att under en femårsperiod kommer 25 000 fler gäldenärer att kunna få skuldsanering. Av dessa kan förväntas att 10 000 har hemmavarande barn (jfr. avsnitt 9.7.5). Om det i varje familj finns två barn skulle det innebära att 20 000 barn inledningsvis berörs. Efter femårsperioden förväntar vi oss 1 500 fler skuldsane- ringar årligen än i dag. Utifrån samma antaganden skulle det på sikt innebära att 1 200 fler barn årligen påverkas av förslagen. 
 De gäldenärer som får skuldsanering och blir ekonomiskt rehabiliterade får möjlighet till en helt annan ekonomisk situation, vilket givetvis påverkar även deras barn. Det ekonomiska utrymmet blir större, och det bidrar till bättre förutsättningar att uppfylla 
 305 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 SOU 2013:72 
  
 familjens materiella behov. Även de negativa effekter som över- skuldsättningen bidrar till kan minska, t.ex. socialt utanförskap och ohälsa. 
 För barn kan dessutom möjligheten för gäldenären till en snabbare rehabilitering vara särskilt betydelsefull, eftersom barn lever under helt andra tidsmässiga perspektiv. Familjens ekonomiska svårig- heter kan pågå under en betydande del av barnets uppväxt. Ur ett barnperspektiv är det därför särskilt angeläget att skuldsaneringen inte blir alltför utsträckt. Det kan därför i vissa fall vara motiverat med en kortare betalningsplan, för att ta hänsyn till barnens behov. 
 Den kanske viktigaste åtgärden för att underlätta för barn till skuldsaneringsgäldenärer är förslaget om betalningsfria månader. Under löptiden för en betalningsplan lever gäldenären och dennes familj under mycket begränsade ekonomiska ramar. Förslaget om betalningsfria månader syftar till att utgöra en ventil i en annars pressad tillvaro, vilket kan vara till stor nytta för familjer som har barn. Månaderna är förlagda till juni och december, av hänsyn till att de ekonomiska kraven kan vara som störst inför sommar- och julledigheter. 
 Sammanfattningsvis anser vi att de förslag som lämnas leder till att skuldsanering, som yttersta utväg för ekonomiskt pressade gäldenärer, uppfattas som mer human och bättre anpassad till barn- familjernas och i synnerhet barnens situation. 
  
 14.4.2 
  
 Borgenärer 
  
 Enskilda personer som är borgenärer och av något skäl kommer i kontakt med skuldsaneringsinstitutet påverkas av utredningens för- slag på liknande sätt som företag i borgenärsrollen (jfr avsnitt 14.5). Personer som är berättigade till skadestånd, som har sålt något på kredit utan att få betalt eller som har lånat ut pengar är exempel på sådana enskilda personer som kan befinna sig i borgenärs- rollen. 
 I likhet med mindre företag kan många privatpersoner ha begränsade kunskaper om skuldsanering och därför vara i behov av tillgång till information. Av detta skäl är den föreslagna skuld- saneringsportalen betydelsefull även för privatpersoner, eftersom den är avsedd att tillhandahålla information på ett lättillgängligt sätt. 
 306 
  
 SOU 2013:72 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 Särskild hänsyn har tagits till privatpersoner i borgenärsrollen vid utformningen av bestämmelsen om vilka borgenärer som ges ett utökat ansvar för att redogöra för sina fordringar. På samma sätt som mindre företag som inte företräds av inkassobolag kan privatpersoner inte förväntas bevaka kungörelser om skuldsanering. Gäldenären är därför även fortsättningsvis skyldig att redogöra för sina fordringar till privatpersoner, för att undvika att dessa förlorar sin rätt till betalning genom skuldsaneringsbeslutet. Kronofogde- myndigheten har därför också fått en utökad möjlighet till kungörel- ser i lokaltidningar. 
 Förslaget om en betalningsförmedling förväntas underlätta för privatpersoner som har fordringar på skuldsaneringsgäldenärer. Genom förmedlingsverksamheten minskar hanteringen av skuld- saneringsbetalningarna betydligt. Borgenärerna lider ingen förlust av att utbetalning kommer att ske endast en gång per år, eftersom inbetalda medel kommer att utbetalas med ränta. Förslaget om en avgift för förmedlingsverksamheten innebär dock att betalnings- utrymmet som ska fördelas mellan borgenärerna minskar något. 
 En förväntad ökning av antalet skuldsaneringar medför att fler privatpersoner med fordringar omfattas av skuldsaneringsbeslut, och därmed kan få sin fordran nedsatt. 
 Utredningens förslag om större flexibilitet vid bestämmandet av betalningsplanens längd och betalningsfria månader kommer att minska utdelningen även till borgenärer som är privatpersoner. 
 Privatpersoner i borgenärsrollen kommer också att gynnas av förslaget om att de medel som gäldenären betalar in före en skuld- sanering kan komma borgenärerna till del om skuldsanering inte beviljas, i de fall pågående utmätning har avbrutits. 
 Sammanfattningsvis bedömer vi att intäkterna för privatper- soner som är borgenärer kan minska något till följd av förslagen om flexiblare betalningsplaner och betalningsfria månader. Försla- gen om informationsinsatser, att gäldenären ska påbörja sina betal- ningar tidigare och betalningsförmedlingen kommer dock att innebära positiva effekter. 
 307 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 SOU 2013:72 
  
 14.5 
  
 Konsekvenser för den kommunala självstyrelsen 
  
 Bedömning:  
 Utredningens förslag påverkar inte den kom- munala självstyrelsen. 
 Av 2 kap. 1 § socialtjänstlagen framgår att varje kommun svarar för socialtjänsten inom sitt område, och har det yttersta ansvaret för att enskilda får det stöd och den hjälp som de behöver. Regeringen har tidigare konstaterat att uppgiften att lämna budget- och skuld- rådgivning hör till socialtjänstens område. 
 10  
 Utredningens förslag om budget- och skuldrådgivning innebär inte att kommunerna ges någon utvidgad skyldighet än vad som idag följer av socialtjänst- lagen, utan enbart en precisering av kommunens generella ansvar. 
 11  
 Precis som tidigare ställer inte lagstiftningen några krav på hur kommunen internt ska organisera verksamheten. 
 12  
 Utredningen föreslår att regeringen bör förtydliga tillsynsmyndighetens ansvar för tillsyn över budget- och skuldrådgivningen. Det förhållandet att tillsyn ska bedrivas över rådgivningsverksamheten kan dock inte anses utgöra någon förändring jämfört med vad som gällt alltsedan skuld- saneringslagens tillkomst. Sammanfattningsvis påverkar utredningens förslag inte den kommunala självstyrelsen i något avseende. 
  
 10 
  
 Se prop. 2005/06:124 s. 38 ff. 
  
 11 
  
 Jfr. prop. 1993/94:123 s. 81 f och SOU 2004:81 s. 261. 
  
 12 
  
 Se prop. 2005/06:124 s. 38 och SOU 2004:81 s. 261. 
  
 308 
 15 Författningskommentar 
  
 15.1 
  
 Förslaget till lag om ändring i skuldsaneringslagen (2006:548) 
  
 2 § 
 Kronofogdemyndigheten prövar ärenden om skuldsanering och ärenden om omprövning av ett beslut om skuldsanering. 
 Kronofogdemyndigheten ska lämna upplysningar om skuldsanering till gäldenärer som under lång tid har varit föremål för utmätning av lön eller andra exekutiva åtgärder enligt utsökningsbalken. 
 Kommunen  
 ska  
 inom ramen för socialtjänsten eller på annat sätt lämna  
 budget- och skuldrådgivning  
 till skuldsatta personer. Denna skyldighet gäller även under skuldsaneringsförfarandet  
 och till dess att en beviljad skuldsanering är helt avslutad 
 . 
 Konsumentverket  
 ska  
 stödja och ge vägledning för den budget- och skuldrådgivning som kommunerna  
 ska  
 svara för. 
 Av paragrafen framgår vilka myndigheter som är närmast inblandade i skuldsaneringsförfarandet och vilka deras huvudsakliga uppgifter inom förfarandet är. Övervägandena för våra förslag till ändringar finns i avsnitt 6.3 och 12.5. 
 I  
 första stycket 
 , som är oförändrat, anges Kronofogdemyndighetens uppgift som beslutsfattare i skuldsaneringsförfarandet. 
 Lagrummet har fått ett nytt  
 andra stycke  
 av vilket framgår att Kronofogdemyndigheten även har en skyldighet att gå ut med riktad upplysning om skuldsanering till enskilda gäldenärer. Avsik- ten är att myndigheten ska använda sig av den kunskap som finns om skuldsatta i de egna databaserna, för att nå ut till dem som inte ansöker om skuldsanering trots att de är svårt skuldsatta. Genom förslag om ändring i lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i Kronofogdemyndighetens verksamhet (2 kap. 2, 8 och 20 §§) är det möjligt för myndigheten att för detta ändamål använda uppgifter i 
 309 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:72 
  
 utsökning- och indrivningsdatabasen, betalningsföreläggande- och handräckningsdatabasen samt konkurstillsynsdatabasen. 
 Någon närmare anvisning om vilken del av Kronofogdemyndig- heten som ska stå för denna uppgift anges inte i lagtexten, utan myn- digheten kan själv välja hur den ska vara organiserad. I samman- hanget ska beaktas vikten av att förtroendet för myndighetens verksamhet i övrigt inte påverkas negativt. Av detta skäl bör upp- lysningsinsatsen vara fristående från myndighetens verksamhet för verkställighet och skuldsanering. På så sätt undviks en samman- blandning med myndighetens övriga roller. 
 För att myndighetens opartiskhet inte ska ifrågasättas är det även viktigt att gäldenärerna endast lämnas  
 upplysningar  
 om skuldsanering, vilket innefattar information om att skuldsanering finns och vad en sådan innebär. Däremot ska något försök att påverka gäldenären att ansöka om skuldsanering inte förekomma. 
 I vilken form informationen ska lämnas anges inte heller i lag- texten. Det kan vara fråga om både skriftlig och muntlig informa- tion. Muntliga upplysningar kan lämnas både per telefon och vid t.ex. hembesök. En personlig kontakt kan sannolikt förväntas bidra till att åtgärden blir mer verksam. 
 I paragrafen anges att informationen ska lämnas till gäldenärer, vilket avser skuldsatta fysiska personer. Kretsen är dessutom avgrän- sad till dem som finns i myndighetens egna register med anledning av att de varit föremål för verkställighet. Det gäller främst löneutmät- ning, men även dem som t.ex. varit föremål för upprepade verk- ställighetsförsök. Det krävs dessutom att åtgärderna ska ha pågått under lång tid. Vilken tidsrymd som avses anges inte närmare i lag- texten, men syftet ska vara att nå ut till dem som faktiskt skulle kunna beviljas skuldsanering. Myndigheten får själv utarbeta kriterier för vilka gäldenärer som ska kontaktas, men det är viktigt att säker- ställa att alla skuldsatta i samma situation nås av enhetlig information. 
  
 Tredje stycket  
 motsvarar paragrafens nuvarande andra stycke. Kommunerna har redan nu en skyldighet att genom olika former av ekonomisk rådgivning dels bidra till att förebygga överskuldsättning dels hjälpa skuldsatta att hitta en lösning på sina problem. I nuvarande lagtext anges att kommunen inom ramen för socialtjänsten eller på annat sätt ska lämna råd och anvisningar i budget- och skuldfrågor. 
 Rådgivningsskyldigheten formuleras nu om och anges mer kort- fattat som ett krav på kommunen att lämna budget- och skuldråd- givning till skuldsatta personer. Det ska understrykas att det inte står kommunerna fritt att välja om sådan rådgivning ska erbjudas invå- 
 310 
  
 SOU 2013:72 
  
 Författningskommentar 
  
 narna, utan det är fråga om en lagstadgad skyldighet för samtliga kommuner att uppfylla detta krav. Med rekvisitet budget- och skuld- rådgivning avses tillgång till kvalificerad rådgivningsverksamhet, där rådgivarna har tillräckligt hög kunskap och kompetens för att kunna bistå skuldsatta. Kommunerna måste därför förvissa sig om att rådgivarna har den utbildning och erfarenhet som krävs för upp- draget samt att de ges möjlighet till regelbunden fortbildning. 
 Kommunerna måste även se till att rådgivningsverksamheten har sådan kapacitet att en hjälpsökande kan få bistånd utan oskäligt dröjs- mål. En gäldenär måste snabbt få hjälp att ansöka om skuldsanering eller på annat sätt erbjudas stöd för att lösa sina ekonomiska problem. Från och med att ett inledandebeslut har meddelats, är det dessutom angeläget att den enskilde erbjuds regelbundet stöd för att inte riskera att misslyckas med sin skuldsanering. I samband med inledandebeslu- tet kan gäldenären nämligen åläggas en skyldighet att påbörja betal- ningar enligt skuldsaneringen (se 14 a §). Hur gäldenären klarar av att sköta dessa betalningar har bl.a. betydelse för möjligheten att sedan beviljas skuldsanering. 
 Kommunernas skyldighet gäller, på samma sätt som nu, under hela skuldsaneringsförfarandet och under löptiden för en betal- ningsplan. Det förtydligas dessutom att rådgivning ska lämnas till dess att en beviljad skuldsanering är helt avslutad. På så sätt beto- nas att även de gäldenärer som beviljats skuldsanering utan betal- ningsplan, s.k. nollbeslut, har rätt till rådgivning. 
 Skuldsanering behöver inte vara en lämplig lösning för alla över- skuldsatta personers ekonomiska svårigheter. Trots detta bör frågan om skuldsanering alltid väckas tidigt under rådgivningen, för att en ansökan snabbt ska kunna ges in. En budget- och skuldråd- givare ska inte göra någon egen bedömning av förutsättningarna för gäldenären att beviljas skuldsanering. Inte heller behöver gäldenär- ens skuldsituation vara utredd när en ansökan ges in. Genom försla- get att borgenärerna ska överta det huvudsakliga ansvaret för redovis- ningen av skulderna i en skuldsanering (se 11, 15 och 15 a §§) utgör inte detta heller någon huvudsaklig uppgift för rådgivaren. 
 Andra åtgärder för att komma till rätta med gäldenärens ekonomi och regelbunden budgetrådgivning bör främst förläggas till tiden efter att en ansökan om skuldsanering har getts in. Om inledandebeslut inte meddelas eller skuldsanering inte beviljas kan rådgivningen inriktas mot andra tänkbara lösningar på gäldenärens situation. Under ett skuldsaneringsförfarande och till dess att en skuldsanering är avslutad ska budget- och skuldrådgivarna vara aktiva 
 311 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:72 
  
 i sin kontakt med gäldenären. Rådgivningen ska vara inriktad mot att ge gäldenären en fördjupad insikt i sin ekonomi. 
 För att lyfta fram budget- och skuldrådgivningens betydelse bör Kronofogdemyndigheten hänvisa till kommunens rådgivare i samt- liga beslut om skuldsanering som myndigheten fattar. 
  
 Fjärde stycket  
 motsvarar paragrafens nuvarande tredje stycke och är till sitt innehåll oförändrat. 
 4 § 
 Skuldsanering får beviljas en gäldenär med hemvist i Sverige som är fysisk person, om 
  
 1. 
  
 gäldenären är  
 kvalificerat insolvent  
 och 
  
 2. 
  
 det är skäligt med hänsyn till gäldenärens personliga och ekonomiska förhållanden att skuldsanering beviljas honom eller henne. 
  
 Den som är folkbokförd i Sverige ska vid tillämpningen av första stycket anses ha hemvist i Sverige. 
 Med kvalificerad insolvens avses att gäldenären inte kan rätteligen betala sina skulder och att denna oförmåga med hänsyn till samtliga omständigheter kan antas bestå under överskådlig tid. 
 Vid tillämpningen av första stycket 2 ska särskilt beaktas omständigheterna vid skuldernas tillkomst, de ansträngningar gälde- nären har gjort för att fullgöra sina förpliktelser och det sätt på vilket gäldenären har medverkat under handläggningen av ärendet om skuldsanering. 
 Är gäldenären näringsidkare, får skuldsanering beviljas endast om de ekonomiska förhållandena i näringsverksamheten är enkla att utreda. 
 Paragrafen anger de grundläggande förutsättningarna för att skuldsanering ska kunna beviljas. Övervägandena finns i avsnitt 8.7. 
 I  
 första stycket 1  
 förs begreppet kvalificerad insolvens in som ett rekvisit i lagtexten. Det kompletteras med en legaldefinition i para- grafens  
 tredje stycke,  
 av vilken framgår att med kvalificerad insol- vens avses att gäldenären inte kan rätteligen betala sina skulder och att denna oförmåga med hänsyn till samtliga omständigheter kan antas bestå under överskådlig tid. 
 312 
  
 SOU 2013:72 
  
 Författningskommentar 
  
 I nuvarande lagtext uttrycks det kvalificerade insolvenskravet som att gäldenären är på obestånd och så skuldsatt att han eller hon inte kan antas ha förmåga att betala sina skulder inom överskådlig tid. Legaldefinitionen för obestånd, eller insolvens, anges i 1 kap. 2 § konkurslagen (1987:672) som de fall då gäldenären inte kan rätteli- gen betala sina skulder och denna oförmåga inte är endast tillfällig. Insolvensdefinitionen får enligt förslaget utgöra en del av det kvalificerade insolvensrekvisitet i skuldsaneringslagen. Samma tids- perspektiv anges – överskådlig tid – men det förtydligas att bedöm- ningen ska göras med hänsyn till samtliga omständigheter. 
 Med ändringen betonas kravet på en nyanserad bedömning. Kravet har funnits sedan skuldsaneringslagens tillkomst och även framhållits av Högsta domstolen (se NJA 2013 s. 128). Med den nya formule- ringen poängteras särskilt att det inte ska vara fråga om enbart en matematisk beräkning av hur lång tid det tar för en gäldenär med en viss inkomstnivå att betala sina skulder. Beräkningen måste också följas av en realistisk prognos över gäldenärens förutsättningar, där samtliga kända omständigheter ska beaktas. Sjukdom, handikapp och hög ålder är sådant som kan påverka prognosen, men det kan även finnas andra förhållanden av betydelse. Vid bedömningen är det vik- tigt att också ta hänsyn till lagens rehabiliterande syfte. Även exem- pelvis yngre, förvärvsarbetande ska kunna komma i fråga för skuld- sanering. Vad som utgör överskådlig tid kan variera betydligt mellan olika gäldenärer, och det är angeläget att någon statisk tids- gräns inte tillämpas. 
 Det nuvarande tredje och fjärde stycket får en ny placering som lagrummets  
 fjärde och femte stycke.  
 I övrigt är lagrummet oförändrat. 
 6 § 
 En gäldenär som är ålagd näringsförbud enligt lagen (1986:436) om näringsförbud får inte beviljas skuldsanering. Detsamma gäller en gäldenär som tidigare  
 har fullgjort en  
 skuldsanering, om det inte finns synnerliga skäl för skuldsanering. 
 Paragrafen innehåller dels ett förbud mot skuldsanering för den som är ålagd näringsförbud (första meningen), dels en regel som kraftigt inskränker möjligheten att erhålla skuldsanering för den som redan tidigare har beviljats skuldsanering (andra meningen). Övervägandena finns i avsnitt 11.6. 
 Bestämmelsen i  
 första meningen  
 är oförändrad. 
 313 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:72 
  
 Begränsningen av möjligheten till skuldsanering en andra gång i  
 andra meningen  
 gäller enligt nuvarande ordning samtliga personer som har beviljats skuldsanering. Men genom föreslagen lagändring kan en gäldenär som tidigare misslyckats med sin skuldsanering och fått den upphävd beviljas skuldsanering på nytt utan att det ska krävas synnerliga skäl. En sådan gäldenär har fortfarande kvar sina gamla skulder och är inte ekonomiskt rehabiliterad. Borgenärerna har i sin tur kvar sina fordringar på gäldenären som om någon skuldsanering aldrig hade ägt rum. Det är angeläget att en sådan gäldenär får möjlighet till snar rehabilitering, och det uppställs därför inte några egentliga begränsningar för att beviljas skuldsanering på nytt. 
 För att en gäldenär vars tidigare skuldsanering blivit upphävd måste det ändå finnas utsikter för den skuldsatte att klara av en ny skuldsanering. Det finns inte något bestämt antal tillfällen som en gäl- denär kan beviljas skuldsanering på nytt, men den enskildes förutsätt- ningar att genomföra en skuldsanering kan sannolikt bedömas vara högst begränsad efter ett flertal upphävanden. Vid den allmänna skälighetsbedömningen ska hänsyn tas till de omständigheter som ledde fram till att den tidigare skuldsaneringen kom att upphävas. Det måste beaktas i vilken utsträckning gäldenären själv kan hållas ansvarig för detta och inte minst i vilken mån förutsättningarna har förbättrats för gäldenären att fullfölja en skuldsanering (jfr Högsta domstolens avgörande den 28 juni 2013 i mål Ö  
 3320-12). 
  
 För gäldenärer som har fullgjort en skuldsanering och skuldsatt sig på nytt finns alltjämt ett krav på synnerliga skäl för att kunna beviljas skuldsanering på nytt. För dessa personer ska det fort- farande röra sig om sällsynta undantagsfall för att få möjlighet till en andra chans (se prop. 1993/94:123 s. 91). I tidigare förarbeten har som exempel på ett sådant fall angetts vara om en person i yngre år har beviljats skuldsanering och sedan efter lång tid på nytt hamnar i en långvarig obeståndssituation, t.ex. på grund av allvarlig sjukdom, förtidspensionering eller långvarig arbetslöshet (se prop. 1993/94:123 s. 198). 
 7 § 
 En skuldsanering omfattar, om inte annat föreskrivs i denna lag, alla fordringar på pengar mot gäldenären som har uppkommit före den dag då beslut meddelas enligt 14 § andra stycket att inleda skuldsanering  
 (inledandebeslut) 
 . Skuldsanering medför att rätten 
 314 
  
 SOU 2013:72 
  
 Författningskommentar 
  
 till ränta eller dröjsmålsavgift på en sådan fordran bortfaller för tiden efter nämnda dag. 
 Vid skuldsaneringen får det bestämmas att en fordran som avses i första stycket och som är beroende av villkor, inte är till beloppet fastställd eller inte är förfallen till betalning, inte ska omfattas av skuldsaneringen. I fråga om en sådan fordran får borgenären utan hinder av föreskrifter i annan författning bevilja anstånd med betal- ningen under den tid betalningsplanen enligt 9 § löper. 
 En skuldsanering omfattar inte 
  
 1. 
  
 en fordran på familjerättsliga underhåll, 
  
 2. 
  
 en fordran för vilken borgenären har panträtt eller annan för- månsrätt enligt 6 eller 7 § förmånsrättslagen (1970:979) eller retentionsrätt, till den del säkerheten räcker till för betalning av fordran, 
  
 3. 
  
 en fordran för vilken borgenären, innan  
  
 inledandebeslut  
 har meddelats, har fått förmånsrätt enligt 8 § förmånsrättslagen, när det gäller egendom som har tagits i anspråk vid verkställigheten, 
  
 4. 
  
 en fordran som inte är förfallen till betalning och som är bero- ende av att borgenären tillhandahåller en motprestation, eller 
  
 5. 
  
 en fordran som är tvistig. 
  
 Bestämmelsen i tredje stycket 1 gäller inte när Försäkringskassan eller ett utländskt offentligt organ inträtt i den underhållsberättigades rätt till underhållsbidrag. 
 I paragrafen har endast genomförts redaktionella förändringar, då formuleringen beslut enligt 14 § att inleda skuldsanering har definierats som det nu vedertagna begreppet  
 inledandebeslut 
 . Någon betydelsemässig ändring är inte avsedd. 
 9 § 
 Vid en skuldsanering  
 ska  
 bestämmas 
  
 1. 
  
 vilka fordringar som enligt 7 §  
  
 ska  
 omfattas av skuldsaneringen, 
  
 2. 
  
 vad som enligt 8 §  
  
 ska  
 gälla för dem, 
  
 3. 
  
 vilket belopp som  
  
 ska  
 fördelas mellan borgenärerna 
 , 
  
 315 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:72 
  
 4. 
  
 en betalningsplan som  
 anger avgift enligt 10 § skuldsanerings- förordningen (1994:347), det månatliga belopp som gäldenären ska betala, när och hur betalning ska ske samt 
  
 5. 
  
 när och hur borgenärerna ska få betalt. 
  
 Det belopp som  
 ska  
 fördelas mellan borgenärerna  
 ska  
 bestämmas så att skuldsaneringen tar i anspråk gäldenärens samtliga tillgångar och inkomster efter avdrag för vad som  
 ska  
 förbehållas gäldenären för dennes och dennes familjs försörjning. Därvid  
 ska  
 bestämmel- serna i 7 kap. 4 och 5 §§ utsökningsbalken om förbehållsbelopp vara vägledande. Det får bestämmas vid skuldsaneringen att för- behåll även  
 ska  
 göras för betalning av en fordran som, enligt 7 § tredje stycket eller beslut som fattas med stöd av 7 § andra stycket, inte omfattas av skuldsaneringen. 
 Av fördelningen enligt första stycket 3  
 ska  
 det framgå hur stor procentandel av fordringarnas belopp som  
 ska  
 kvarstå. 
 Den betalningsplan som  
 ska  
 bestämmas enligt första stycket 4  
 ska  
 löpa under fem år, om det inte  
 är skäligt  
 att bestämma en kortare tid.  
 Från betalningsplanens längd ska avräkning göras med det antal månader som förflutit sedan inledandebeslutet meddelades. 
  
 Paragrafen innehåller regler om vad som ska bestämmas vid en skuldsanering i fråga om de fordringar som omfattas av denna. Övervägandena finns i 9.7 och 10.6. 
  
 Första stycket  
 innehåller några redaktionella förändringar i  
 första, andra och tredje punkten 
 . 
 Den  
 fjärde punkten  
 i samma stycke har ändrats som en följd av för- slaget att gäldenären ska betala till Kronofogdemyndigheten som betalningsförmedlande organ (se 9 a §), i stället för som enligt nuva- rande ordning direkt till varje borgenär. Den betalningsplan som bestäms ska endast innehålla information om gäldenärens framtida inbetalningar. Bedömer Kronofogdemyndigheten att gäldenären kommer att ha ett betalningsutrymme ska därför enligt denna punkt bestämmas en betalningsplan. I annat fall beviljas skuldsanering utan betalningsplan (s.k. nollbeslut). 
 I planen ska anges den avgift som gäldenären är skyldig att betala för förmedlingsverksamheten. Beloppets storlek framgår av 10 § skuldsaneringsförordningen, vilken föreslås uppgå till 500 kronor per år. 
 316 
  
 SOU 2013:72 
  
 Författningskommentar 
  
 Av planen ska vidare framgå vilket belopp som gäldenären ska betala varje månad. Beloppet utgörs av gäldenärens betalningsutrym- me, vilket är vad som kvarstår av gäldenärens framtida inkomst varje månad. Hur betalningsutrymmet beräknas framgår av paragrafens andra stycke. På samma sätt som betalningsutrymmet kan vara olika stort under skuldsaneringen kan även månadsbeloppet variera under olika delar av betalningsplanen. 
 I betalningsplanen ska dessutom anges när och hur gäldenären ska utföra sina betalningar. Det ska alltså framgå när gäldenären ska börja betala enligt planen och vid vilket datum under resterande månader som betalning ska ske. Juni och december är genom förslaget i 9 a § betalningsfria. Betalningarna ska inledas så snart som möjligt efter att beslutet om skuldsanering har fattats. I de fall gäldenären redan har påbörjat sina betalningar (se 14 a §), bör planen utformas så att något uppehåll inte uppstår i de månatliga betalningarna. Vid bestämmandet av betalningsplanen är det dessutom nödvändigt att ta hänsyn till eventuell avräkning enligt fjärde stycket andra meningen. 
 Det konto till vilket gäldenären ska betala måste anges i planen. I planen bör lämpligen hänvisas till kommunens budget- och skuld- rådgivare (se kommentaren till 2 §). 
 En ny  
 femte punkt  
 har införts i första stycket. Av bestämmelsen framgår att det vid skuldsaneringsbeslutet även ska bestämmas när och hur borgenärerna ska få betalt. Enligt nuvarande ordning är detta sådan information som ska framgå av betalningsplanen. På grund av förslaget om att betalning ska ske genom en betalnings- förmedling utgör utbetalningen till borgenärerna inte längre en del av planen, utan ska bestämmas särskilt. 
 För beslut om betalning till borgenärerna måste Kronofogde- myndigheten först ha fastställt vilket totalbelopp som ska fördelas mellan borgenärerna, vilket liksom tidigare framgår av tredje punk- ten. Det belopp som ska fördelas utgörs av dels de medel som gälde- nären redan kan ha betalat in till myndigheten före skuldsanerings- beslutet enligt 14 a § dels vad gäldenären förväntas kunna betala enligt en betalningsplan. Med hänsyn till att inbetalda medel ska sättas in på ett räntebärande konto vid skuldsaneringsbeslutet (se 22 a §) ska vid bestämmande av totalbeloppet även hänsyn tas till sådan upplupen ränta. Med hänsyn till bestämmelsen i 7 § första stycket andra meningen, ska däremot någon ränta i övrigt inte räknas med. I övrigt torde gäldenären inte ha några andra tillgångar att fördela, eftersom de redan bör vara realiserade när gäldenären ansöker om skuldsanering (se prop. 1993/94:123 s. 206). Innan fördelning mellan borgenärerna 
 317 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:72 
  
 sker ska avdrag göras för den avgift som gäldenären är skyldig att beta- la för förmedlingsverksamheten. 
 Det totalbelopp som bestäms enligt punkten 3 ska fördelas mellan borgenärerna enligt den likabehandlingsprincip som råder för skuldsaneringsförfarandet. Av fördelningen ska det framgå hur stor procentandel av fordringarnas belopp som ska kvarstå, vilket följer av tredje stycket. Det ska med andra ord bestämmas hur mycket som gäldenären totalt ska betala av varje fordran som om- fattas av skuldsaneringen (se prop. 1993/94:123 s. 207 f). 
 Utifrån den procentsats som fastställs för fördelningen av total- beloppet ska sedan bestämmas hur stor årlig utbetalning som varje borgenär ska få och när detta ska ske. Genom att en betalningsplan normalt löper under fem år kommer det för de flesta borgenärer bli fråga om fem årliga utbetalningar. Om ett nollbeslut fattas i sam- band med skuldsaneringsbeslutet, men gäldenären dessförinnan genomfört betalningar enligt 14 a §, blir det i stället fråga om en engångsutbetalning, vilken bör kunna äga rum så snart beslutet om skuldsanering har vunnit laga kraft. 
 Enligt nuvarande ordning får ett beslut om skuldsanering verk- ställas utan hinder av att det inte har vunnit laga kraft (37 §). Denna bestämmelse föreslår vi ska utmönstrats ur lagen, med hän- syn till att borgenären inte längre ska ha rätt att få betalt i samband med att gäldenären ska betala, utan först en gång per år. Någon verk- ställighet kan därför inte begäras förrän tidigast vid det bestämda utbetalningstillfället. Det krävs dessutom att beslutet om betalning ska ha vunnit laga kraft (se 9 a § andra stycket). Gäldenären är emellertid fortfarande skyldig att påbörja sina betalningar dessförinnan. En borgenär som uppmärksammar att gäldenären missköter sina betal- ningar är före utbetalningstillfället hänvisad till att begära ompröv- ning. 
  
 Andra och tredje stycket  
 innehåller endast redaktionella ändringar. Av  
 fjärde stycket första meningen  
 framgår att den betalningsplan 
 som bestäms, som huvudregel ska löpa under fem år. Avvikelse från huvudregeln är möjlig om det bedöms vara skäligt att bes- tämma en kortare tid. Genom ändringen från det nuvarande kravet på särskilda skäl är avsikten att utrymmet för undantag ska öka. Trots att huvudregeln fortfarande ska vara en femårig betalnings- plan bör planens längd anpassas efter omständigheterna i det enskilda fallet. 
 För en ålderspensionär kan en femårig plan framstå som täm- ligen lång. Detsamma gäller personer som lider av livshotande sjuk- 
 318 
  
 SOU 2013:72 
  
 Författningskommentar 
  
 domar. Det kan också finnas situationer där det finns behov av att ta större hänsyn till barnperspektivet och av detta skäl bestämma en kortare tid, t.ex. om gäldenären har många barn och det finns sjukdom i familjen. I något fall kan ett särskilt angeläget behov av snar ekonomisk rehabilitering utgöra en anledning till en större flexi- bilitet, t.ex. för en företagare att komma igång med sin verksamhet. Däremot bör undantag från huvudregeln ske mycket sparsamt när det gäller gäldenärer med färsk skuldsättning. 
 Fjärde stycket har kompletterats med en bestämmelse i dess  
 andra mening  
 som anger att avräkning från betalningsplanens längd ska göras med det antal månader som förflutit sedan inledandebeslutet med- delades. Bestämmelsen föranleds av förslaget om att gäldenären ska påbörja betalningar redan när skuldsanering inleds. Vid ett inled- andebeslut ska Kronofogdemyndigheten alltid bedöma om gälde- nären har något betalningsutrymme. Om så är fallet ska samtidigt fattas ett beslut om att gäldenären då ska påbörja betalning. Saknas betalningsförmåga ska i stället beslutas att någon betalning inte ska ske (se 14 a §). 
 Sköter gäldenären sina förpliktelser och i övrigt medverkar under skuldsaneringen kan avräkning ske med det antal månader som förflutit sedan inledandebeslutet. Har vid inledandebeslutet bestämts att gäldenären ska börja betala, har gäldenären att efter- följa detta beslut för att någon avräkning ska ske. Om något beslut om betalning inte har fattats ska avräkning också medges på samma sätt, under förutsättning att gäldenären i övrigt kan anses ha medver- kat under tiden fram till skuldsaneringsbeslutet. Sköter gäldenären sig endast delvis, t.ex. genom att betala endast några av de ålagda betalningarna, får avräkning förstås endast ske för de antal månader som gäldenären bedöms ha skött sina åtaganden. En underlåtenhet att betala kan dock medföra att gäldenären inte uppfyller det all- männa skälighetsrekvisitet för att skuldsanering ska beviljas (se kommentaren till 14 a §). 
 Betalningsskyldigheten enligt 14 a § upphör om skuldsanering inte beviljas. Skulle ärendet överklagas och skuldsanering beviljas i högre instans, kan någon avräkning inte ske för tiden efter avslags- beslutet. 
 Genom att betalningsplanen kan slutföras tidigare ska den femåriga tidsfristen för omprövning och betalningsanmärkning beräknas från inledandebeslutet i stället för från beslutet om skuldsanering (jfr 24 § första stycket 5 p skuldsaneringslagen och 8 § tredje stycket kreditupplysningslagen [1973:1173]). Om en betalningsplan avslutas senare än så, upphör rättsverkningarna i båda fallen senast 
 319 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:72 
  
 den dag då planen löper ut. Skuldsaneringen avslutas alltså aldrig tidigare än fem år från inledandebeslutet. Detta måste tydligt anges i skuldsaneringsbeslutet. 
 Följande exempel kan illustrera vad som avses. 
 Exempel 1. 
 Kronofogdemyndigheten beslutar att skuldsanering ska inledas den 1 januari 2014. I samband med detta fattas ett beslut om att gälde- nären ska betala ett månatligt belopp. När skuldsanering beviljas sex månader senare, den 1 juli 2014, bestäms en femårig betalnings- plan. Om gäldenären efterföljt beslutet om betalning och i övrigt kan anses ha medverkat, får avräkning ske med de sex månader som förflutit från inledandebeslutet. Betalningsplanen kan därför avslutas redan den 1 januari 2019, vilket är ett halvår tidigare än enligt nuvarande ordning. Gäldenären kommer att betala under lika lång tid som enligt nuvarande ordning, dvs. fem år (sex månader före beslutet och fyra år och sex månader efter beslutet). 
 Övriga tidsfrister räknas fem år från inledandebeslutet. Tiden för omprövning och betalningsanmärkningen löper också ut den 1 januari 2019, vilket också i detta avseende är ett halvår tidigare än enligt nuvarande ordning. 
 Exempel 2. 
 Kronofogdemyndigheten beslutar att skuldsanering ska inledas den 1 januari 2014. Gäldenären bedöms inte ha något betalningsutrymme, varför det beslutas att någon betalning inte ska ske. När skuldsanering beviljas sex månader senare, den 1 juli 2014, har gäldenärens ekonomi förbättrats något och en betalningsplan bestäms. Under förutsätt- ning att gäldenären har medverkat under handläggningstiden är det möjligt att avräkna sex månader även från denna betalningsplan. Planen upphör då ett halvår tidigare än vad som hade varit möjligt enligt nuvarande ordning, dvs. den 1 januari 2019. 
 Gäldenären kommer i detta fall att betala endast under fyra år och sex månader, vilket innebär att borgenärerna får betalt under färre månader än i dag. De övriga rättsverkningarna upphör också ett halvår tidigare, dvs. den 1 januari 2019. 
 Exempel 3. 
 Kronofogdemyndigheten beslutar att skuldsanering ska inledas den 1 januari 2014. I samband med detta fattas ett beslut om att gälde- nären ska betala ett månatligt belopp, vilket också sker till dess att 
 320 
  
 SOU 2013:72 
  
 Författningskommentar 
  
 skuldsanering beviljas den 1 juli 2014. Gäldenären har vid skuld- saneringsbeslutet förlorat sitt arbete och bedöms därför inte ha något betalningsutrymme. Någon betalningsplan bestäms därför inte. Inbetalda medel fördelas ändå mellan skuldsaneringsborgenär- erna enligt 9 a §, dock utan avdrag för avgift till Kronofogde- myndigheten. I detta fall får borgenärerna betalt under fler måna- der än de skulle få i dag, eftersom de får betalt trots att någon betalningsplan inte bestäms. 
 Övriga tidsfrister (för omprövning och betalningsanmärkning) räknas alltjämt fem år från inledandebeslutet. Tiden för dessa löper därför ut den 1 januari 2019, vilket också i detta avseende är ett halvår tidigare än enligt nuvarande ordning. 
 Exempel 4. 
 Kronofogdemyndigheten beslutar att skuldsanering ska inledas den 1 januari 2014. I samband med detta fattas ett beslut om att gälde- nären ska betala ett månatligt belopp. När skuldsaneringsärendet sex månader senare, den 1 juli 2014, ska avgöras visar det sig att gäldenären endast betalat under tre av de sex månader som förflutit från inledandebeslutet. Då underlåtelsen visar sig vara ursäktlig, bedöms den inte utgöra något hinder för att bevilja skuldsanering. Beslut om skuldsanering fattas och en femårig betalningsplan bestäms. Avräkning medges med de tre månader som gäldenären har betalat. Betalningsplanen kan därför avslutas med sista betal- ning den 1 mars 2019, vilket alltså är tre månader tidigare än enligt nuvarande ordning. Gäldenären kommer att betala under lika lång tid som enligt nuvarande ordning, dvs. fem år (tre månader före beslutet och fyra år och nio månader efter beslutet). 
 Övriga tidsfrister avslutas i samband med betalningsplanen. I detta fall avslutas alltså planen senare än fem år från inledandebeslutet. Betalningsplanen – och skuldsaneringens rättsverkningar – upphör dock tre månader tidigare än enligt gällande ordning. 
 Exempel 5. 
 Kronofogdemyndigheten beslutar att skuldsanering ska inledas den 1 januari 2014. Gäldenären bedöms inte ha något betalningsutrymme, varför det beslutas att någon betalning inte ska ske. När skuldsanering beviljas sex månader senare, den 1 juli 2014, är de ekonomiska för- hållandena oförändrade, varför någon betalningsplan inte bestäms. Vid utgången av tidsfristerna för de övriga rättsverkningarna blir skuldsaneringen helt avslutad den 1 januari 2019, vilket alltså är ett halvår tidigare än enligt nuvarande ordning. 
 321 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:72 
  
 Exempel 6. 
 Kronofogdemyndigheten beslutar att skuldsanering ska inledas den 1 januari 2014. Gäldenären bedöms inte ha något betalningsutrymme, varför det beslutas att någon betalning inte ska ske. Under hand- läggningen visar det sig att det trots allt finns möjlighet för gälde- nären att betala. Ett nytt beslut om betalning fattas därmed den 1 april 2014. Gäldenären åläggs då att betala ett visst belopp varje månad, vilket också sker. När skuldsanering beviljas den 1 juli 2014 bestäms en betalningsplan. Det är då möjligt att avräkna sex månader från planen, eftersom gäldenären måste anses ha skött sina åtaganden under hela tiden dessförinnan. Betalningsplanen upphör sex månader tidigare än vad som hade varit möjligt enligt nuvarande ordning, dvs. den 1 januari 2019. Gäldenären kommer i detta fall att betala under fyra år och nio månader, vilket är kortare tid än i dag. De övriga rättsverkningarna upphör samtidigt som betalningsplanen. 
 9 a § 
 Gäldenärens betalningar enligt vad som har bestämts i 14 a § och i en betalningsplan ska genomföras utan hinder av att beslutet om betal- ning inte har vunnit laga kraft. Betalning ska ske till Kronofogdemyn- digheten, om det inte finns särskilda skäl att betala direkt till borge- nären. Gäldenären ska betala en gång i månaden, med undantag för juni och december månader som är betalningsfria. 
 Inbetalda medel och ränta ska Kronofogdemyndigheten betala ut till borgenärerna en gång om året. Utbetalning ska ske först efter det att beslutet om skuldsanering har vunnit laga kraft. 
 Vid beslut om avslag, avvisning eller avskrivning ska inbetalda medel enligt 14 a § återbetalas till gäldenären när beslutet har vunnit laga kraft. Om pågående utmätning har avbrutits i enlighet med 22 § ska i stället inbetalda medel fördelas på de fordringar för vilka utmät- ningen pågick. 
 Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om hur gäldenären ska betala och hur inbetalda medel får betalas ut. Övervägandena finns i avsnitt 9.7 och 10.6. 
 Av  
 första styckets första mening  
 framgår att gäldenären ska påbörja sina betalningar utan hinder av att beslutet om betalning har vunnit laga kraft. Detta gäller både beslut enligt 14 a § om betalning under 
 322 
  
 SOU 2013:72 
  
 Författningskommentar 
  
 handläggningstiden och beslut om betalning enligt en betalningsplan när skuldsanering har beviljats. Så är fallet även enligt nuvarande ordning, då det i 37 § föreskrivs att ett beslut om skuldsanering får verkställas utan hinder av att det vunnit laga kraft. Bestämmelsen förs nu i stället in som en del av detta lagrum. Bakgrunden är att borgenär- en inte längre ska ha rätt att få betalt i samband med att gäldenären ska betala, utan först en gång per år. Någon verkställighet kan där- för inte begäras förrän tidigast vid det bestämda utbetalningstill- fället. Dessutom krävs enligt andra stycket att beslutet om betal- ning ska ha vunnit laga kraft. Gäldenären är dock alltså fortfarande skyldig att påbörja sina betalningar omedelbart och har inte möj- lighet att invänta att beslutet har vunnit laga kraft. Om gäldenären inte gör det kan borgenären begära omprövning och – så snart utbetalning ska ske – även begära verkställighet av skuldsanerings- beslutet (jfr kommentaren till 9 §). 
 I  
 första styckets andra mening  
 anges att gäldenärens betalningar enligt skuldsaneringsförfarandet ska ske till Kronofogdemyndigheten i stället för till borgenärerna, som nu är fallet. Myndigheten fungerar som en betalningsförmedling, i syfte att förenkla hanteringen kring skuldsaneringsbetalningarna. Det gäller såväl betalningar under hand- läggningen (14 a §) som enligt en betalningsplan. Avsikten är inte att betalningsförmedlingen ska vara ett frivilligt alternativ, och endast om det bedöms finnas särskilda skäl kan gäldenären få möjlighet att betala direkt till borgenärerna i stället. En sådan situation kan typiskt sett vara om gäldenären endast har ett fåtal borgenärer. Det krävs dock att det fattas ett särskilt beslut om detta. 
 Det kan finnas situationer då gäldenären av misstag eller av annat skäl betalar direkt till en borgenär, trots att något beslut inte har fattats om att tillåta detta. En sådan betalning ska trots det inte återgå, utan får anses som ett led i fullgörande av betalningsskyldig- heten. En borgenär som får betalning på detta sätt måste underrätta Kronofogdemyndigheten om detta. 
  
 Av  
 första stycket tredje meningen  
 framgår att gäldenären varje månad ska betala ett visst belopp. Undantaget är juni och december, som är betalningsfria månader. Även detta gäller både för betalningar under handläggningen (14 a §) och enligt en betalningsplan. Har inledningsvis beslutats att gäldenären ska betala ett visst belopp, men ansökan om skuldsanering senare avslås upphör givetvis betalnings- skyldigheten. 
  
 Beloppets storlek – som motsvaras av gäldenärens betalnings- utrymme – anges först i det interimistiska beslutet om betalning 
 323 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:72 
  
 som fattas när skuldsanering inleds (14 a §) och därefter i betal- ningsplanen (9 §). 
 I samma stund som beloppet betalas in till Kronofogdemyndigheten förlorar också gäldenären rådigheten över medlen. Detta följer av de bestämmelser som uttömmande reglerar hur inbetalda medel kan hanteras och utbetalas. Det saknas alltså möjlighet att ångra en redan gjord betalning. Enligt vad som framgår av 22 a § får medlen inte heller utmätas. 
 Kronofogdemyndigheten måste löpande kontrollera att gälde- nären genomför sina betalningar enligt vad som anges i betalnings- planen. Sådan kontroll bör lämpligtvis ske åtminstone en gång i kvartalet. Om gäldenären inte betalar eller betalar för litet måste det uppmärksammas. Påminnelse bör gå ut till gäldenären, och bor- genärerna bör i sin tur informeras om att gäldenären brustit i sin betal- ning. Om gäldenären godkänt att dennes budget- och skuldrådgivare ska få ta del av information i ärendet, ska även rådgivaren uppmärk- sammas på misskötsamheten. 
 Genom rätten till partsinsyn har både gäldenär och borgenärer möjlighet att på egen begäran få tillgång till information om betal- ningar har skett i enlighet med betalningsplanen. 
 Av  
 andra stycket  
 framgår att Kronofogdemyndigheten i sin tur ska betala ut inbetalda medel till borgenärerna en gång per år. Det gäller medel som betalats in både under handläggningen och enligt en betalningsplan. Genom att inbetalda medel efter skuldsanerings- beslutet ska förvaras på ett räntebärande konto ska även betalas ut eventuellt upplupen ränta. Hur och när betalningarna ska ske bestäms i samband med skuldsaneringsbeslutet (se 9 § första stycket 5). Om en betalningsplan har bestämts ska utbetalning ske först efter avdrag för avgift enligt 10 § skuldsaneringsförordningen. Denna avgift anges i betalningsplanen (se 9 § första stycket 4). 
 Första utbetalningen till borgenärerna bör äga rum ett år efter beslutet om skuldsanering, men inte innan detta har vunnit laga kraft. För att kunna få betalt måste borgenären vid sin skuldanmälan (se 15 a §) ha angett till vilket konto som utbetalning ska ske. Borgenären är också skyldig att till Kronofogdemyndigheten anmäla föränd- ringar i detta avseende. Det ankommer alltså inte på myndigheten att ta reda på dessa uppgifter. 
 Har ingen betalningsplan bestämts vid skuldsaneringsbeslutet, utan gäldenären i stället fått ett s.k. nollbeslut, ska medel som eventuellt betalats in dessförinnan betalas ut till borgenärerna som en engångs- betalning. Någon avgift ska i sådant fall inte tas ut. 
 324 
  
 SOU 2013:72 
  
 Författningskommentar 
  
 Om gäldenären har betalat in mindre än vad betalningsplanen anger ska utbetalningen till borgenärerna nedsättas med lika stor andel för samtliga betalningsberättigade borgenärer, vilket är i överensstäm- melse med den rådande likabehandlingsprincipen. Däremot ska kost- naden enligt 10 § skuldsaneringsförordningen först täckas helt av inbetalda medel. 
  
 Tredje stycket  
 anger vad som gäller för inbetalda medel vid beslut om avslag, avvisning eller avskrivning. I  
 första meningen  
 anges huvud- regeln om att dessa ska återbetalas till gäldenären så snart beslutet har vunnit laga kraft. Om gäldenären överklagar finns pengarna kvar för eventuell avräkning om skuldsanering senare beviljas i en högre instans. Av  
 andra meningen  
 framgår att undantag från denna bestämmelse ska ske för det fall inledandebeslutet lett till att pågå- ende utmätning avbrutits i enlighet med 22 §. I så fall ska medlen i stället fördelas på de fordringar för vilka utmätningen pågick. Detta ska ske vid samma tidpunkt, dvs. när beslutet har vunnit laga kraft. Bestämmelserna om fördelningen av medel i tredje stycket gäller även för det fall att gäldenären går i konkurs. 
 10 § 
 En ansökan om skuldsanering  
 ska  
 göras skriftligen hos Kronofogde- myndigheten. 
 Ansökan  
 ska  
 vara egenhändigt undertecknad av gäldenären. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om att ansökan får lämnas i form av elektroniskt doku- ment. 
 Med ett elektroniskt dokument avses en upptagning som har gjorts med hjälp av automatiserad databehandling och vars innehåll och utställare kan verifieras genom ett visst tekniskt förfarande. I så fall får kravet på egenhändigt undertecknande uppfyllas med elektroniska medel. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med- delar närmare föreskrifter om elektroniska dokument. 
 Paragrafen innehåller regler om ansökans form och var den ska lämnas. Övervägandena finns i avsnitt 7.5. 
 Lagrummets  
 första och andra stycke  
 har endast ändrats redaktio- nellt. 
 Paragrafen kompletteras med tre nya stycken som behandlar frågan om ett elektroniskt ansökningsförfarande. Huvudregeln är att ansökan ska göras i skriftlig form. Genom det  
 tredje stycket  
 ges 
 325 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:72 
  
 dock en möjlighet för regeringen, eller den myndighet som reger- ingen bestämmer, att även meddela förskrifter om att ansökan får lämnas genom ett elektroniskt dokument. Syftet är att möjliggöra även en webbaserad ansökan. Jämför med vad som gällde för ingivande av självdeklarationer och kontrolluppgifter i 4 kap. 3 och 4 §§ i den numera upphävda lagen (2001:1 227) om självdeklaration och kontrolluppgifter samt 3 kap. 3 § förordningen (2001:1244) om självdeklarationer och kontrolluppgifter. Se även angående ansökan om europeiskt betalningsföreläggande i Ds 2008:2 s. 32 och prop. 2007/08:158 s. 33 f. 
 I  
 fjärde stycket  
 beskrivs närmare vad ett elektroniskt dokument är. Där anges även att ett egenhändigt undertecknande får göras i elektronisk form, dvs. med en elektronisk signatur. 
 Av  
 femte stycket  
 framgår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska lämna närmare föreskrifter om vad som ska gälla för en elektronisk ansökan. 
 11 § 
 Ansökan  
 ska  
 innehålla  
 uppgifter om 
  
 1. 
  
 gäldenären  
  
 enligt vad  
 som anges i 33 kap. 1 § första och andra styckena rättegångsbalken samt uppgift som visar att gäldenären har hemvist i Sverige, 
  
 2. 
  
 gäldenärens inkomster, tillgångar och utgifter. 
  
 3. 
  
 gäldenärens totala skuld, 
  
 4. 
  
 gäldenärens skulder till privatpersoner och till näringsidkare som inte bedriver inkassoverksamhet enligt 2 § inkassolagen (1974:182) och inte heller företräds av någon som bedriver sådan verksamhet, med angivande av skuldens storlek, borgenärens namn, adress och telefon, 
  
 5. 
  
 förhållanden som avses i 4 §  
  
 fjärde  
 stycket och 
  
 6. 
  
 gäldenärens och dennes familjs personliga och ekonomiska för- hållanden som i övrigt är av betydelse för prövning av frågan om skuldsanering  
  
 ska  
 inledas. 
 Uppgifterna enligt första stycket  
 ska  
 lämnas av gäldenären på heder och samvete. 
 326 
  
 SOU 2013:72 
  
 Författningskommentar 
  
 I paragrafen finns de grundläggande reglerna om vad en ansökan om skuldsanering ska innehålla. Övervägandena finns i avsnitt 7.5. 
 I  
 första stycket  
 räknas upp vad en ansökan måste innehålla enligt sex punkter.  
 Första punkten  
 har ändrats endast redaktionellt. 
 Av  
 andra punkten  
 framgår att gäldenären måste ange sina inkomster, tillgångar och utgifter. Gäldenären har redan i dag en sådan skyldighet, men rekvisiten har fått en annan placering i lagrummet. Någon innehållsmässig ändring av ansvaret avses inte. 
 De uppgifter som lämnas ska vara sanningsenliga och fullständiga. Dessa uppgifter kommer att ligga till grund för Kronofogdemyndig- hetens senare bedömning av om skuldsanering kan beviljas. Det är samtidigt viktigt att ansökningsblanketten inte efterfrågar alltför detaljerade uppgifter i detta avseende, utan endast sådan information som är nödvändig för utredningen. I de fall det bedöms finnas skäl till det kan Kronofogdemyndigheten inhämta mer specificerad informa- tion från gäldenären. 
 Kronofogdemyndigheten ska kontrollera att uppgifterna är korrekta, genom att begära in underlag och inhämta information på annat sätt, t.ex. uppgifter i myndighetens egna databaser (se kom- mentaren till 16 §). 
 I  
 tredje och fjärde punkten  
 anges att gäldenären i ansökan även ska uppge dels sin totala skuld dels redovisa sina skulder till privat- personer och till näringsidkare som inte bedriver inkassoverk- samhet enligt 2 § inkassolagen och inte heller företräds av någon som bedriver sådan verksamhet. Ändringen innebär att gäldenärens nuvarande skyldighet att lämna en omfattande redogörelse för sina skuldförhållanden har begränsats väsentligt. 
 Det finns inte något krav på att den totala skuld som ska anges ska vara exakt, utan det är tillräckligt att gäldenären uppskattar ett ungefärligt belopp. Det ligger däremot i den skuldsattes intresse att beloppet ligger så nära verkligheten som möjligt. Risken för att gäldenären inte bedöms uppfylla kravet på kvalificerad insolvens ökar om beloppet är lågt. Om det å andra sidan skulle uppenbaras att gäldenären medvetet uppgett ett alldeles för högt belopp kan det möjligen ge en antydan om att gäldenären inte i tillräcklig mån medverkat till utredningen (4 § fjärde stycket). Oriktiga uppgifter kan också leda till att skuldsaneringen ändras eller upphävs. Det finns även straffrättsliga konsekvenser för oriktiga uppgifter i ansö- kan. 
 Skuldbeloppet ska omfatta samtliga skulder som gäldenären har. Det inbegriper även de skulder som ska redovisas särskilt enligt fjärde punkten. Den mer specificerade skuldredovisningen gäller 
 327 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:72 
  
 skulder till borgenärer som  
 inte  
 kan förväntas bevaka kungörelser om skuldsanering i Post- och Inrikes Tidningar. Det är här fråga om såväl privatpersoner som mindre näringsidkare; en sådan kan definieras på så sätt att denne inte företräds av ett inkassobolag eller inte själv bedriver inkassoverksamhet. För sådana borgenärer ska i ansökan anges borgenärens namn, skuldens storlek inklusive ränta och kon- taktuppgifter. Om sådana borgenärer inte uppmärksammar en kun- görelse om skuldsanering kan de gå miste om rätt till eventuell betalning i en senare beviljad skuldsanering. Eftersom gäldenären även fortsättningsvis ska lämna utförliga uppgifter om skulder till dessa borgenärer minskar risken för att deras fordringar prekluderas. 
 Det lär inte vålla några bekymmer för gäldenären att avgöra vilka borgenärer som är privatpersoner. Det kan däremot vara svårare att bedöma vilka näringsidkare som inte bedriver inkassoverksamhet enligt 2 § inkassolagen och inte heller företräds av någon som bedriver sådan verksamhet. Avgränsningen innebär att gäldenären inte ska ange skulder till sedvanliga inkassobolag. Om en skuld har överlåtits till ett sådant bolag ska den inte redovisas. Detsamma gäller om ett inkassobolag företräder borgenären som ombud. En skuld till en näringsidkare, där det saknas uppgift om ombud, bör däremot redovisas. I samtliga fall där osäkerhet råder ligger det i gäldenärens intresse att ändå ange skulden ifråga, av samma skäl som det är viktigt att uppgift om totalskuld är så riktig som möjlig. Syftet med denna bestämmelse är främst att skapa en handlingsregel för gäldenären att redovisa fordringar till sådana borgenärer som inte kan förväntas bevaka kungörelser. 
 Om gäldenären i ansökan inte har angett någon gäldenär över- huvudtaget, kan det finnas anledning för Kronofogdemyndigheten att kontakta gäldenären i syfte att ta reda på hur det förhåller sig med eventuella privata borgenärer som typiskt sett inte bevakar Post- och Inrikes tidningar. Det kan i sådana fall bedömas vara skäligt att överväga att föra in kungörelsen även i en ortstidning enligt 15 § andra stycket 1 p. 
 Skulle gäldenären av något skäl inte ange en skuld som ska redovisas finns som sagt en risk för att skulden prekluderas. Så blir fallet om den inte heller anmäls eller i övrigt kommer till Kronofogdemyndighetens kännedom. Det ska understrykas att det är något som kan inträffa redan enligt nuvarande ordning. Det ligger därför även i borge- närernas intressen att utarbeta rutiner för att bevaka kungörelser om skuldsanering. 
 328 
  
 SOU 2013:72 
  
 Författningskommentar 
  
 Genom att merparten av skulderna kommer att redovisas först efter att de anmälts, kommer ett inledandebeslut att fattas på ett mer begränsat underlag. Kronofogdemyndigheten måste därför t.ex. göra en uppskattning av upplupen ränta. Myndigheten kan också få vägledning om skulderna genom den redogörelse som gäldenären fortfarande ska lämna för omständigheterna vid skuldernas tillkomst (se femte punkten). Fullständig utredning om gäldenärens skuldsituation kommer att vara tillgänglig först i samband med att borgenärerna anmäler sina fordringar mot gäldenären, efter att Kronofogdemyndig- heten enligt 15 § har kungjort beslut om inledande av skuldsane- ring. 
 Första stycket femte och sjätte punkten  
 har fått en annan placering i lagrummet. Någon betydelsemässig ändring är inte avsedd. 
  
 Andra stycket  
 har ändrats endast redaktionellt. 
 13 § 
 Om det framgår av ansökan om skuldsanering eller annan tillgänglig utredning att gäldenären inte uppfyller villkoren enligt 4 § eller inte får beviljas skuldsanering på grund av 6 §, ska Kronofogdemyndigheten avslå ansökan. 
 Om det  
 efter inledandebeslutet  
 framkommer att förutsättning- arna för skuldsanering enligt denna lag inte är uppfyllda, ska Kronofogdemyndigheten avslå ansökan. Ansökan får också avslås, om gäldenären inte inställer sig personligen vid ett sammanträde eller om gäldenären i övrigt inte medverkar vid ärendets handlägg- ning. 
 I paragrafen har endast genomförts en redaktionell förändring, då formuleringen beslut enligt 14 § andra stycket om att inleda skuld- sanering har ändrats till det nu vedertagna begreppet  
 inledande- beslut 
 . Någon betydelsemässig ändring är inte avsedd. 
 14 § 
 Kronofogdemyndigheten  
 ska  
 i den utsträckning det behövs inhämta upplysningar om gäldenärens personliga och ekonomiska för- hållanden från andra myndigheter. Kronofogdemyndigheten får också, om det finns särskilda skäl, hålla ett sammanträde enligt 17 § för att avgöra om skuldsanering  
 ska  
 inledas. 
 329 
 Författningskommentar SOU 2013:72 
 Om Kronofogdemyndigheten inte enligt 12 § avvisar eller enligt 13 § första stycket avslår en ansökan om skuldsanering,  
 ska  
 myn- digheten snarast  
 fatta ett inledandebeslut 
 . 
 I paragrafen har endast genomförts en redaktionell förändring, då formuleringen om att beslut om skuldsanering skall inledas har ändrats till det nu vedertagna begreppet  
 inledandebeslut 
 . Någon betydelsemässig ändring är inte avsedd. 
 14 a § 
 Vid inledandebeslutet ska, för tiden till dess att frågan om skuldsanering slutligt har avgjorts eller annat beslutats, bestämmas ett månatligt belopp som gäldenären ska betala samt när och hur denna betalning ska ske. 
 Beloppet ska bestämmas utifrån vad som föreskrivs i 9 § andra stycket. 
 Paragrafen är ny. Övervägandena finns i avsnitt 9.7. 
 Enligt nuvarande ordning ska gäldenären påbörja sina skuld- saneringsbetalningar först när beslut om skuldsanering fattas. Genom detta lagrum föreslås att gäldenären ska påbörja sina betal- ningar redan från inledandebeslutet och alltså pågå även under handläggningen, fram till dess ärendet avgörs. Vid ett inledande- beslut ska därför Kronofogdemyndigheten alltid bedöma om gälde- nären har något betalningsutrymme. Om så är fallet ska samtidigt fattas ett interimistiskt beslut om att gäldenären ska påbörja månat- liga betalningar. 
 I beslutet ska beloppets storlek anges och när betalning ska ske. I normalfallet bör anges att första betalning ska ske vid näst- kommande månadsskifte. Gäldenären har ingen möjlighet att vänta till dess beslutet har vunnit laga kraft, utan är skyldig att påbörja sina betalningar direkt. Betalning ska ske till Kronofogdemyndig- heten, som ska agera betalningsförmedling. I överensstämmelse med vad som gäller för en betalningsplan ska juni och december månader vara betalningsfria (se 9 a § första stycket). 
 Om gäldenären vid inledandebeslutet i stället bedöms sakna betalningsutrymme, ska Kronofogdemyndigheten i stället besluta att gäldenären inte ska påbörja några betalningar. Visar det sig senare under handläggningen att det trots allt finns betalningsför- måga kan ytterligare beslut om betalning fattas. 
 330 
  
 SOU 2013:72 
  
 Författningskommentar 
  
 Beloppets storlek ska bestämmas enligt samma regler som gäller för betalningsutrymmet i övrigt (se 9 § andra stycket). På grund av att utredningsunderlaget kan vara mer begränsat i detta skede av handläggningen bör viss försiktighet iakttas vid bedömningen. 
 Sköter gäldenären sina förpliktelser enligt beslutet om betalning och i övrigt medverkar under skuldsaneringen kan avräkning ske med det antal månader som förflutit från inledandebeslutet (se kommentaren till 9 § fjärde stycket). 
 Hur gäldenären sköter sina betalningar kan även påverka den allmänna skälighetsbedömningen av om skuldsanering ska beviljas enligt 4 § fjärde stycket, eftersom det där föreskrivs att det särskilt ska beaktas de ansträngningar gäldenären har gjort för att fullgöra sina förpliktelser och det sätt på vilket gäldenären har medverkat under handläggningen av ärendet om skuldsanering. Att gäldenären sköter sina betalningar enligt 14 a § innebär att man fullgör sina förpliktelser och medverkar under handläggningen. 
 Vid bedömningen måste hänsyn tas till gäldenärens förutsättningar att påbörja sina betalningar. Kronofogdemyndigheten ska vid inled- andebeslutet informera om vilka skyldigheter gäldenären har. Gäl- denären ska också ha tillgång till en budget- och skuldrådgivare för råd och stöd under denna period. Brister i information och stöd måste naturligtvis beaktas vid bedömningen. Hänsyn måste också tas till att det vid beslutet kan ha funnits ett begränsat utrednings- underlag och att det belopp som bestämts kan ha blivit för stort för gäldenären att betala. 
 Beslutet om betalning gäller till dess att frågan om skuldsanering slutligt har avgjorts eller annat beslutats. Det innebär att beslutet om betalning kan ändras under handläggningstidens gång, på begäran av någon av parterna eller ex officio av myndigheten själv. Betalnings- skyldigheten upphör alltid i samband med ett beslut om avslag, avvisning eller avskrivning. Skulle ärendet överklagas och skuld- sanering beviljas i högre instans, kan därför någon avräkning inte ske för tiden efter avslagsbeslutet. 
 I samma stund som gäldenären betalar till Kronofogdemyndig- heten förlorar han eller hon rådigheten över medlen. Detta följer av de bestämmelser i 9 a § andra och tredje stycket som uttömmande reglerar hur inbetalda medel kan hanteras och utbetalas. Det saknas alltså möjlighet för gäldenären att ångra en redan gjord betalning. Av 22 a § följer att medlen även är skyddade mot utmätning. 
 Det interimistiska beslutet om betalning går enligt 29 § att över- klaga. 
 331 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:72 
  
 15 § 
 När ett  
 inledandebeslut  
 har meddelats  
 ska  
 Kronofogdemyndigheten genast  
 kungöra detta i Post- och Inrikes Tidningar. 
  
 I kungörelsen ska var och en som har en fordran mot gäldenären uppmanas att inom en månad från dagen för kungörelsens införande skriftligen 
  
 1. 
  
 anmäla sina fordringar mot gäldenären och 
  
 2. 
  
 lämna synpunkter av betydelse för ansökan om skuldsanering. 
  
 Om det är skäligt, kan Kronofogdemyndigheten införa kungörelsen även i en eller flera ortstidningar. Kronofogdemyndigheten kan också förlänga fristen i andra stycket till två månader, om det finns särskilda skäl. 
 Paragrafen innehåller regler om kungörande av Kronofogde- myndighetens beslut om att inleda skuldsanering. Övervägandena finns i avsnitt 7.5. 
 Den nuvarande lagtexten i paragrafen har delats upp i tre olika stycken och kompletterats med en uppgift om att kungörelse även ska innehålla en uppmaning till borgenärerna om att lämna syn- punkter. Möjligheten att införa kungörelsen i ortstidningar har också utökats. 
  
 Första stycket  
 är endast redaktionellt förändrat. Av stycket fram- går att Kronofogdemyndigheten genast ska kungöra ett inledande- beslut i Post- och Inrikes Tidningar. Den nuvarande formuleringen  
 beslut om att inleda skuldsanering  
 har ändrats till det nu vedertagna begreppet  
 inledandebeslut 
 . Någon betydelsemässig ändring är inte avsedd. 
 I  
 andra stycket  
 redogörs för vad kungörelsen ska innehålla. Borgenärerna ska uppmanas att dels anmäla sina fordringar mot gäldenären dels lämna synpunkter. Fordringsanmälan har fått en ökad betydelse genom gäldenärens numera något begränsade skyl- dighet enligt 11 § att redogöra för sina skulder. Gäldenären ska själv endast ange de skulder som han eller hon har till privatper- soner och till mindre näringsidkare. Det är därför viktigt att borgenär- erna lämnar en mer fullständig redogörelse för sina fordringar på gäldenären. Kraven på denna redogörelse anges i 15 a §. Okända borgenärer som inte gör gällande sin fordran kommer att omfattas av ett eventuellt beslut om skuldsanering men förlorar normalt sett sin 
 332 
  
 SOU 2013:72 
  
 Författningskommentar 
  
 rätt till utdelning (se 23 § andra stycket). Kungörelsen ska även innehålla de uppgifter som framgår av 4 § skuldsaneringsförord- ningen. 
 För att effektivisera handläggningen är det viktigt att borgenär- erna så tidigt som möjligt under skuldsaneringsprocessen lämnar även övriga upplysningar som kan vara till nytta för utredningen. I kungörelsen ska därför borgenärerna också uppmanas att lämna synpunkter av betydelse för ansökan, så att Kronofogdemyndig- heten så tidigt som möjligt kan beakta dessa. Skuldsaneringslagens sekretessbrytande bestämmelse i 36 § kompletteras, för att myndig- heter redan i detta skede ska kunna yttra sig. 
 Tidsfristen är liksom nu normalt en månad från dagen för kungörelsens införande. Det yttrande som lämnas ska även fortsätt- ningsvis vara skriftligt. 
  
 Tredje stycket  
 anger att Kronofogdemyndigheten har en möjlig- het att införa kungörelsen även i ortstidningar. Det nuvarande kravet på att det ska finnas särskilda skäl för detta har ändrats till att det endast behöver vara skäligt. Avsikten är att öka möjligheten att nå ut med information om att skuldsanering har inletts till bor- genärer som typiskt sett inte bevakar Post- och Inrikes Tidningar. Det kan då vara skäligt att införa kungörelsen i andra tidningar, t.ex. om gäldenären inte angett någon skuld alls i sin ansökan och inte heller på förfrågan lämnat någon sådan uppgift. I övrigt har inte några innehållsmässiga ändringar genomförts av bestämmelsen i tredje stycket. 
 15 a § 
 I anmälan enligt 15 § ska anges 
  
 1. 
  
 fordringens storlek, när fordringen uppkommit, upplupen ränta och räntesats, 
  
 2. 
  
 uppgift om någon är solidariskt betalningsskyldig eller säkerhet har ställts för fordran, 
  
 3. 
  
 borgenärens namn, person- eller organisationsnummer, adress och telefon samt 
  
 4. 
  
 till vilket konto som betalning ska ske. 
  
 Paragrafen är ny. Övervägandena återfinns i avsnitt 7.5. 
 333 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:72 
  
 Enligt nuvarande ordning har gäldenären en långtgående skyldighet att i ansökan redogöra för sina skulder. Genom den föreslagna utformningen av 11 § har redovisningsskyldigheten begränsats till att endast omfatta skulder till borgenärer som inte kan förväntas bevaka kungörelser i Post- och Inrikes tidningar. Borgenärerna har därmed tagit över ett stort ansvar för att anmäla sina fordringar. Om de inte bevakar sin fordran kan de riskera att förlora sin rätt till utdelning i skuldsaneringen (23 § andra stycket). 
 Av lagrummet framgår vad borgenären måste ange i sin ford- ringsanmälan. Uppgift ska lämnas om fordringens storlek, när den uppkom, upplupen ränta och räntesats. Vidare måste anges om någon är solidariskt betalningsskyldig eller om säkerhet har ställts för fordran. Dessutom ska närmare information om borgenären lämnas. För att underlätta hanteringen för utbetalning enligt en eventuell betalningsplan måste borgenären även ange till vilket konto som betalning ska ske. Borgenären är även ansvarig för att anmäla senare inträffade förändringar i detta avseende. 
 Kraven på anmälan måste framgå av Kronofogdemyndighetens kungörelse av ett beslut om att inleda skuldsanering, tillsammans med övrig information enligt 4 § skuldsaneringsförordningen. 
 16 § 
  
 Har skuldsanering inletts  
 ska Kronofogdemyndigheten utreda om förutsättningarna för skuldsanering är uppfyllda. 
 Paragrafen innehåller en allmän regel om Kronofogdemyndighetens utredningsansvar. Övervägandena finns i avsnitt 7.5. 
 Gäldenären har ansvar för största delen av utredningen i ett skuld- saneringsärende och lämnar sina uppgifter i ansökan under straff- ansvar. Även en stor del av borgenärerna lämnas en långtgående skyl- dighet att bidra till utredningen i ärendet (se 11, 15 och 15 a §). Kronofogdemyndigheten har i sin tur till uppgift att se till att utred- ningsunderlaget är tillräckligt för att det ska vara möjligt att ta ställ- ning till förutsättningarna att upprätta ett förslag om skuldsanering (jfr 19 §). Myndigheten måste granska ansökan i syfte att identi- fiera oklarheter och ofullständiga uppgifter. Genom allmänna förvaltningsrättsliga regler (se 4 § förvaltningslagen) har myndigheten en skyldighet att vägleda gäldenären och uppmärksamma denne på behov av kompletteringar. Myndigheten måste även själv kontrollera 
 334 
 SOU 2013:72 Författningskommentar 
 de uppgifter som lämnats, t.ex. genom kontakt med berörda myndigheter. 
 Kronofogdemyndighetens utredningsansvar efter ett inledande- beslut uttrycks nu som en skyldighet att se till att ärendet blir så utrett som dess beskaffenhet kräver. Genom förslaget ska formul- eringen ändras till att myndigheten ska utreda om förutsättningarna för skuldsanering är uppfyllda. Ändringen avser att betona myndig- hetens ansvar att fullt ut ta ansvar för att utredningen i ärendet är till- räcklig. Syftet är att tillförsäkra ett utredningsunderlag som har par- ternas förtroende och som inte bidrar till ett ifrågasättande av skuldsaneringsinstitutet. 
 För vissa av gäldenärens uppgifter bör underlag regelmässigt inhämtas från den enskilde. Det är varken nödvändigt eller lämpligt att styrka samtliga uppgifter som lämnas i ansökan. För generellt betydelsefull information bör dock Kronofogdemyndigheten begära in underlag, t.ex. vad gäller uppgifter om inkomst och boendekost- nader. Detta kan styrkas med exempelvis lönespecifikation och hyres- avi. Myndigheten bör också begära att gäldenären styrker alla upp- gifter vars tillförlitlighet kan ifrågasättas i något avseende. 
 Kronofogdemyndigheten måste även ha rutiner för att regel- mässigt kontrollera gäldenärens uppgifter i ansökan mot övrig till- gänglig information. Det gäller bland annat de uppgifter som finns att tillgå i myndighetens egna register. Kronofogdemyndigheten måste därför även i detta avseende ha rutiner för en sådan kontrollfunktion. 
 För att skuldsaneringshandläggarna ska ha full tillgång till myn- dighetens övriga databaser föreslås också ändringar i lagen om behandling av uppgifter i Kronofogdemyndighetens verksamhet. 
 22 § 
 Efter Kronofogdemyndighetens  
 inledandebeslut  
 får utmätning för fordringar som uppkommit dessförinnan inte äga rum innan frågan om skuldsanering är avgjord, om inte, efter överklagande, rätten på begäran av en borgenär bestämmer annat. Om utmätning ändå sker, är åtgärden utan verkan. 
 Första stycket gäller inte fordringar som enligt 7 § tredje stycket inte omfattas av skuldsaneringen. 
 Det som sägs i denna paragraf tillämpas även i fråga om beslut om betalningssäkring och verkställighet av ett sådant beslut. 
 335 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:72 
  
 I paragrafen har endast genomförts en redaktionell förändring, då formuleringen beslut om att inleda skuldsanering ändrats till det nu vedertagna begreppet  
 inledandebeslut 
 . Någon betydelsemässig ändring är inte avsedd. 
 22 a § 
 Vad gäldenären har betalat in till Kronofogdemyndigheten i enlighet med 9 § första stycket 4 och 14 a § får inte utmätas. 
 När skuldsanering har beviljats tillkommer de medel som gälde- nären betalat in till Kronofogdemyndigheten enligt 9 § första stycket 4 och 14 a § de borgenärer vars fordringar omfattas av förfarandet. Kronofogdemyndigheten ska utan dröjsmål avskilja medlen på särskilt räntebärande konto för borgenärernas räkning. 
 Paragrafen är ny och reglerar skyddet av de medel som en skuld- saneringsgäldenär betalar in till Kronofogdemyndigheten enligt 9 a § och 14 a §. Övervägandena finns i avsnitt 10.6. 
 Om gäldenären bedöms ha ett betalningsutrymme ska Krono- fogdemyndigheten i samband med inledandebeslutet även bestäm- ma ett belopp som den enskilde ska betala varje månad fram dess ett slutligt avgörande fattas i ärendet (14 a §). Vid ett slutligt skuld- saneringsbeslut ska myndigheten också klargöra vilket månatligt belopp som gäldenären ska betala enligt den betalningsplan som fastställs (9 §). I samtliga fall ska gäldenären betala direkt till Kronofogdemyndigheten, och denne förlorar i samband med betalningen rådighet över medlen. Någon möjlighet för gäldenären att efter inbetalning förfoga över vad som betalats in finns därmed inte (se kommentaren till 9 a §). 
 I lagrummets  
 första stycke  
 anges att de medel som gäldenären betalat in till kontot hos Kronofogdemyndigheten inte får utmätas. Detta gäller för betalningar som skett både före och efter ett skuld- saneringsbeslut. Syftet är att skydda medlen från borgenärer vars skulder inte omfattas av skuldsaneringen, dvs. nytillkomna skulder och skulder enligt 7 § andra och tredje stycket. Borgenärer med skulder som inte omfattas skulle annars få tillgång till medel som är avsedda för skuldsaneringsborgenärerna. Detta skulle i sin tur kunna leda till att skuldsaneringen går om intet. 
 Utmätningsförbudet gäller endast så länge medlen finns hos Kronofogdemyndigheten. Så snart de betalas ut enligt bestämmel- serna i 9 a § är de åter tillgängliga för utmätning. 
 336 
  
 SOU 2013:72 
  
 Författningskommentar 
  
 Av  
 andra stycket  
 framgår att när skuldsanering har beviljats knyts inbetalda medel till de borgenärer vars fordringar omfattas av förfaran- det. Kronofogdemyndigheten är då skyldig att omedelbart avskilja pengarna som därefter är skyddade redovisningsmedel (jfr lagen [1944:181] om redovisningsmedel). Före ett skuldsaneringsbeslut har gäldenären visserligen förlorat rådigheten över medlen, men Kronofogdemyndigheten hanterar dem endast i avvaktan på att handläggningen ska avslutas. Medlen kan fortfarande återbetalas till gäldenären vid ett beslut om avslag, avvisning eller avskrivning. Om gäldenären före inledandebeslutet varit föremål för utmätning och sådan avbrutits enligt 22 § ska de i stället fördelas på de fordringar för vilka utmätningen pågick (9 a § tredje stycket). Först när skuld- sanering beviljas tillkommer alltså medlen de borgenärer vars fordringar omfattas av skuldsaneringsförfarandet. 
 Vid avskiljandet ska Kronofogdemyndigheten föra över medlen till ett räntebärande konto för borgenärernas räkning. För den tid som löper fram till dess utbetalning sker har borgenärerna alltså rätt till ränta. Upplupen ränta ingår i det belopp som ska fördelas mellan borgenärerna enligt 9 § första stycket 3. Avsikten är att någon förlust inte ska orsakas borgenärskollektivet på grund av att utbetalning kan se först vid lagakraftvunnet beslut och endast en gång per år (se 9 a § andra stycket). Borgenärerna har i övrigt inte någon rätt till ränta efter inledandebeslutet, vilket följer av 7 § första stycket andra meningen. 
 24 § 
 På ansökan av en borgenär vars fordran omfattas av ett beslut om skuldsanering kan Kronofogdemyndigheten upphäva beslutet eller, i fall som avses i 4 och 5, ändra det som har bestämts i en fråga som avses i 9 § första stycket  
 2–4, 
  om 
  
 1. 
  
 gäldenären 
  
 a. 
  
 har gjort sig skyldig till oredlighet mot borgenärer, 
  
 b. 
  
 har gjort sig skyldig till uppsåtligt försvårande av konkurs eller exekutiv förrättning, eller 
  
 c. 
  
 i hemlighet har gynnat någon borgenär för att inverka på skuldsaneringsfrågans avgörande, 
  
 337 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:72 
  
 2. 
  
 gäldenären i sin ansökan om skuldsanering eller annars under ärendets handläggning medvetet har lämnat oriktiga uppgifter till men för borgenären, 
  
 3. 
  
 gäldenären har lämnat oriktig uppgift till ledning för myndighets beslut i fråga om skatt eller avgift som omfattas av skuldsaneringen eller underlåtit att lämna uppgift trots att gäldenären är upp- giftsskyldig och den oriktiga uppgiften eller underlåtenheten medfört att ett beslut blivit felaktigt eller inte fattats, 
  
 4. 
  
 gäldenären inte följer betalningsplanen, såvida avvikelsen inte är ringa, eller 
  
 5. 
  
 gäldenärens ekonomiska förhållanden har väsentligen förbättrats efter beslutet om skuldsanering och detta beror på omständigheter som inte kunnat förutses vid beslutet. 
  
 I fall som avses i första stycket 5  
 ska  
 ansökan ges in inom fem år från dagen för  
 inledandebeslutet eller, om en betalningsplan avslutas senare, senast den dag då planen löper ut. 
  
 Upphävs ett beslut om skuldsanering, blir en borgen eller annan säkerhet som tredje man har ställt för betalning av belopp som avses i 9 § första stycket 3 ogiltig, om inte tredje mannen kände till eller borde känt till de omständigheter som anges i första stycket 1 eller medverkade till att gäldenären åsidosatt sina förpliktelser enligt första stycket 2. 
 Paragrafen behandlar möjligheten till ändring och upphävande av ett skuldsaneringsbeslut. Övervägandena finns i avsnitt 9.7. 
 Första stycket  
 är oförändrat. 
  
 I paragrafens  
 andra stycke  
 har en innehållsmässig ändring genom- förts. Borgenärens rätt att begära omprövning av skuldsaneringen på grund av förbättrade ekonomiska förhållanden för gäldenären ska numera ske inom fem år från dagen för inledandebeslutet, eller om en betalningsplan avslutas senare, senast den dag då planen löper ut. Samma tidsfrist gäller för gäldenärens betalningsanmärkning med anledning av skuldsaneringen (8 § kreditupplysningslagen). Tids- perioden ska alltså inte som nu påbörjas först vid beslutet om att bevilja skuldsanering utan i stället redan från inledandebeslutet. 
 Ändringen föranleds av införandet av 14 a §, om att gäldenären ska påbörja sina skuldsaneringsbetalningar redan vid inledande- beslutet. Avsikten är att bestämmelsen bättre ska korrespondera 
 338 
  
 SOU 2013:72 
  
 Författningskommentar 
  
 med betalningsplanens längd. För exempel på hur bestämmelsen är avsedd att tillämpas, se kommentaren till 9 §. 
 Tredje stycket  
 är oförändrat. 
  
 29 § 
 Kronofogdemyndighetens slutliga beslut får överklagas till tings- rätten i den ort där gäldenären är bosatt. Detsamma gäller Krono- fogdemyndighetens  
 inledandebeslut och beslut enligt 14 a §.  
 Om gäldenären inte är bosatt i Sverige, får beslutet överklagas till Stockholms tingsrätt. Överklagandet  
 ska  
 ges in till Kronofogdemyn- digheten inom tre veckor från dagen för beslutet. Vid överklagande gäller lagen (1996:242) om domstolsärenden, om inte annat följer av denna lag. Kronofogdemyndigheten  
 ska  
 inte vara part i domstolen. 
 Ett beslut varigenom en ansökan om skuldsanering förklaras vilande får inte överklagas. 
 Paragrafen innehåller regler om överklagande av Kronofogde- myndighetens avgöranden. Övervägandena finns i avsnitt 9.7. 
 Första stycket första meningen  
 är oförändrad. Bestämmelsen anger att Kronofogdemyndighetens slutliga beslut får överklagas. Detta innefattar beslut om att bevilja skuldsanering (21 §), men också beslut om avslag (13 §), avvisning (12 §) och avskrivning (33 §). I ompröv- ningsärenden är beslut om att både avslå en ansökan och att bifalla den samt beslut att ändra eller upphäva skuldsaneringen, samtliga slutliga och kan alltså överklagas. 
  
 I  
 första styckets andra mening  
 har en redaktionell förändring ge- nomförts, då formuleringen beslut att inleda skuldsanering har ändrats till det nu vedertagna begreppet inledandebeslut. Någon betydelse- mässig ändring är inte avsedd med detta. Dessutom har införts en möjlighet att överklaga ett sådant interimistiskt beslut om gälde- nären ska påbörja betalning under handläggningen innan skuldsane- ring är beviljad (14 a §). Ett sådant beslut innebär antingen att gäl- denären ska betala eller att någon betalning inte ska ske, beroende på om gäldenären bedöms ha något betalningsutrymme eller inte. Möjligheten att överklaga avser såväl beslutet om betalning som beloppets storlek. 
 Rätten att överklaga införs med hänsyn till de rättsverkningar som är knutna till ett sådant beslut. Hur gäldenären sköter sina betalningar har betydelse för möjligheten att förkorta betalnings- planens längd (se kommentaren till 9 §). Det kan även påverka 
 339 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:72 
  
 skälighetsbedömningen för om skuldsanering ska beviljas (se kom- mentaren till 14 a §). Eftersom beslutet när som helst kan ändras under handläggningens gång är det sannolikt många gånger enklare att begära att Kronofogdemyndigheten fattar ett nytt beslut. 
 Lagrummet har i övrigt genomgått endast redaktionella ändringar. 
 36 § 
 Socialnämnder och andra myndigheter  
 ska  
 till Kronofogdemyndigheten eller domstol som handlägger ett ärende om skuldsanering enligt denna lag på begäran överlämna sådana uppgifter om gäldenärens per- sonliga och ekonomiska förhållanden som behövs för prövning av ärendet.  
 Sådana uppgifter får också lämnas av myndigheter som anmäler fordringar enligt 15 §. 
  
 Lagrummet föreskriver att myndigheter i allmänhet är skyldiga att lämna över behövliga uppgifter om en gäldenärs personliga och ekonomiska förhållanden till Kronofogdemyndigheten eller rätten. Övervägandena finns i avsnitt 7.5. 
 Första meningen  
 är oförändrad. 
  
 Paragrafen har fått en  
 andra mening,  
 där det anges att uppgifter om gäldenärens personliga och ekonomiska förhållanden som behövs för prövning av ärendet får lämnas av myndigheter som anmäler fordringar enligt 15 §. 
 Enligt nuvarande ordning kan myndigheter på grund av sekretess vara förhindrade att lämna synpunkter av betydelse, fram till dess de beretts tillfälle att yttra sig över ett förslag till skuldsanering. Av effektivitetsskäl är det angeläget att synpunkter av betydelse lämnas så tidigt som möjligt i processen. Nu infört tillägg möjliggör för myn- digheter att lämna uppgifter redan då de anmäler sina fordringar sedan ett inledandebeslut har kungjorts. 
 340 
  
 SOU 2013:72 
  
 Författningskommentar 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2015. 
  
 2. 
  
 Äldre bestämmelser i 11 och 15 §§ ska gälla en ansökan om skuldsanering som har kommit in före ikraftträdandet. 
  
 3. 
  
 De nya bestämmelserna i 14 a §, 9 § fjärde stycket andra meningen och 24 § ska inte gälla ett ärende där ett inledande- beslut har fattats före ikraftträdandet, men ärendet ännu inte slutligt avgjorts med ett lagakraftvunnet beslut. 
  
 4. 
  
 I övrigt ska de nya bestämmelserna tillämpas även på ärenden om ansökan om skuldsanering som kommit in före ikraftträdandet, men ännu inte slutligt avgjorts med ett lagakraftvunnet beslut. 
  
 5. 
  
 Äldre bestämmelser ska gälla för skuldsaneringsbeslut som har vunnit laga kraft före ikraftträdandet. 
  
 Ändringarna ska träda i kraft den 1 januari 2015. I huvudsak ska den nya ordningen gälla för samtliga skuldsaneringsärenden som ännu inte slutligt har avgjorts med ett lagakraftvunnet beslut. 
 I de fall gäldenären har ansökt före ikraftträdandet ska de ursprungliga kraven på ansökan gälla. Gäldenären har i dessa situa- tioner fortfarande ett ansvar att uttömmande redogöra för sina skulder. Borgenärerna har i sin tur inte något utökat redovisnings- ansvar för sina fordringar. 
 De nya bestämmelserna om betalning under handläggningen och avräkning ska inte gälla för de skuldsaneringsärenden där inled- andebeslut fattats, men ärendet ännu inte slutligt avgjorts med ett lagakraftvunnet beslut. Detsamma gäller även för den nya bestämmelsen om hur tidsfristen för omprövning ska beräknas. 
 I övrigt ska de nya bestämmelserna tillämpas även på ärenden om ansökan om skuldsanering som kommit in före ikraftträdandet, men som ännu inte slutligt avgjorts med ett lagakraftvunnet beslut. 
 Äldre bestämmelser ska gälla för skuldsaneringsbeslut som har vunnit laga kraft före ikraftträdandet. 
 341 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:72 
  
 15.2 
  
 Förslag till förordning om ändring 
  
 i skuldsaneringsförordningen (1994:347) 
 2 § 
 Ansökan om skuldsanering  
 ska  
 göras på blankett som fastställs av Kronofogdemyndigheten. 
 Kronofogdemyndigheten får besluta att ansökan får lämnas i form av ett elektroniskt dokument. 
 Paragrafen reglerar formen för en ansökan om skuldsanering. Övervägandena finns i avsnitt 7.5. 
  
 Första stycket  
 har ändrats endast redaktionellt. Lagrummet anger att ansökan om skuldsanering ska göras på en blankett, som Kronofogdemyndigheten har att bestämma den närmare utform- ningen av. 
 I syfte att möjliggöra ett webbaserat ansökningsförfarande har lagrummet kompletterats med ett nytt  
 andra stycke 
 . Av bestäm- melsen framgår att Kronofogdemyndigheten får besluta om att en ansökan, vid sidan av det skriftliga förfarandet, får lämnas i form av ett elektroniskt dokument. Detta föranleds av att det i 10 § skuldsan- eringslagen införts en möjlighet för regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, att besluta om att ansökan får ges in genom elektroniskt dokument och även meddela närmare föreskrifter om detta. 
 Tanken är att Kronofogdemyndigheten enligt nu införd bestäm- melse ska kunna meddela närmare föreskrifter om elektroniska dokument, där föreskrifterna främst kommer att avse det tekniska förfarandet för verifiering av uppgifter i ansökan. Föreskrifter ska även kunna meddelas om hur en elektronisk ansökan närmare ska utformas, t.ex. vilka blanketter som ska användas och hur dessa ska se ut. 
 4 § 
 En kungörelse enligt 15 § skuldsaneringslagen (2006:548)  
 ska  
 inne- hålla uppgift om gäldenärens namn, personnummer och adress, ansök- ningsdag samt adressen till det kontor vid Kronofogdemyndigheten där handlingarna i ärendet finns tillgängliga. Kungörelsen  
 ska  
 dessutom innehålla uppgift om dagen för  
 inledandebeslutet  
 och sista dag för 
 342 
  
 SOU 2013:72 
  
 Författningskommentar 
  
 anmälan av fordringar mot gäldenären samt en upplysning om att gäldenärens betalningsansvar för en fordran som inte anmäls kan komma att falla bort. Kungörelsen får innehålla även andra upp- lysningar. 
 Paragrafen anger vad en kungörelse om skuldsanering enligt 15 § skuldsaneringslagen måste innehålla. Kronofogdemyndigheten kungör alltid ett beslut om att inleda skuldsanering. Syftet är att uppmärksamma borgenärer på beslutet samt för att uppmana dem att anmäla sina fordringar mot gäldenären och lämna synpunkter på ansökan. Vad en anmälan närmare ska innehålla framgår av den nya 15 a § skuldsaneringslagen, vilket givetvis även ska anges i kun- görelsen. 
 I lagrummet har endast genomförts redaktionella förändringar. Formuleringen beslutet att inleda skuldsanering har ändrats till det nu vedertagna begreppet inledandebeslutet. Någon betydelsemässig ändring är inte avsedd. 
 9 § 
 Underrättelse om domstolens slutliga beslut,  
 beslut enligt 14 a § eller  
 22 § skuldsaneringslagen (2006:548)  
 ska  
 av domstolen lämnas till Kronofogdemyndigheten. 
 Paragrafen anger vilka domstolsbeslut som Kronofogdemyndigheten ska underrättas om. Redan nu omfattar underrättelseskyldigheten slutliga beslut och domstolsbeslut enligt 22 §. Ett interimistiskt beslut enligt 14 a § skuldsaneringslagen om att gäldenären ska påbörja betalningar innan skuldsanering är beviljad går också att överklaga till domstol. När en sådan fråga har avgjorts av domstolen är det nödvändigt att Kronofogdemyndigheten omgående upplyses om detta, vilket anges genom ett tillägg i paragrafen. Lagrummet är i övrigt oförändrat. 
 10 § 
 En gäldenär som har beviljats skuldsanering med en betalningsplan ska, för fördelningen av inbetalda medel, betala en avgift om 500 kronor varje år som betalningsplanen löper. 
 343 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:72 
  
 Lagrummet är nytt. Övervägandena finns i avsnitt 10.6. 
 För finansieringen av Kronofogdemyndighetens betalningsför- medling av skuldsaneringsbetalningar (se 9 a § skuldsaneringslagen) ska den gäldenär som ska följa en betalningsplan även utge en avgift om 500 kronor för varje år som betalningsplanen löper. I betalnings- planen ska därför denna årliga avgift anges (9 § första stycket 4 skuldsaneringslagen). Gäldenärens betalningsutrymme tas alltså i anspråk för detta, vilket i slutändan i viss mån påverkar borgenärs- kollektivet. Samtidigt kommer denna tjänst dem till del, genom att de slipper en stor del av hanteringen av skuldsaneringsbetalning- arna, t.ex. för fakturering och kontroll av om betalning har skett. 
 Avgiften tas ut före någon utbetalning kan ske till borgenärerna, men endast i den mån inbetalda medel räcker till detta. Om gälde- nären upphör med sina betalningar så att mindre än 500 kronor har betalats in vid årets slut, ska någon verkställighetsåtgärd inte genomföras i syfte att driva in avgiften i dess helhet. 
 344 
  
 SOU 2013:72 
  
 Författningskommentar 
  
 15.3 
  
 Förslag till lag om ändring av lag (2001:184) om behandling av uppgifter i Kronofogdemyndighetens verksamhet 
  
 2 kap. 
 2 § 
 Uppgifter får behandlas i databasen för tillhandahållande av information som behövs i Kronofogdemyndighetens och Skatteverkets verksamhet för 
  
 1. 
  
 verkställighet eller annan åtgärd som särskilt åligger Kronofogdemyndigheten enligt utsökningsbalken eller annan författning, 
  
 2. 
  
 indrivning av statliga fordringar m.m., 
  
 3. 
  
 avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter, 
  
 4. 
  
 ansökan om och tillsyn över näringsförbud, 
  
 5. 
  
 förebyggande av överskuldsättning  
  
 samt information om och handläggning av ärenden om skuldsanering, 
  
 6. 
  
 fullgörande av ett åliggande som följer av ett för Sverige bindande internationellt åtagande, och 
  
 7. 
  
 tillsyn, kontroll, uppföljning och planering av verksamheten. 
  
 Paragrafen anger vilka uppgifter som får behandlas i Krono- fogdemyndighetens utsöknings- och indrivningsdatabas. Övervägan- dena finns i avsnitt 6.3. och 7.5. 
 I lagrummets  
 femte punkt  
 har ett tillägg gjorts för dels informa- tion om skuldsanering dels handläggning av ärenden om skuld- sanering. 
 Den ökade möjligheten att behandla uppgifter i informations- syfte föranleds av den skyldighet för Kronofogdemyndigheten som införts i 2 § andra stycket skuldsaneringslagen om att ge riktad information om skuldsanering. Myndigheten ska lämna upplys- ningar om skuldsanering till gäldenärer som under lång tid varit föremål för utmätning av lön eller andra exekutiva åtgärder enligt utsökningsbalken. 
 För att identifiera de gäldenärer som under lång tid varit föremål för exekutiva åtgärder krävs tillgång till den information som finns i utsöknings- och indrivningsdatabasen. Bland dessa gäldenärer ska 
 345 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:72 
  
 sedan ett urval göras, så information lämnas endast till dem som rimligen kan förväntas komma i fråga för skuldsanering. 
 Möjligheten att behandla uppgifterna för handläggningen av skuldsaneringsärenden har tillkommit på grund av det förstärkta ansvaret för Kronofogdemyndigheten att kontrollera gäldenärens uppgifter i ansökan. Av 16 § skuldsaneringslagen följer att om skuld- sanering har inletts ska myndigheten utreda om förutsättningarna för skuldsanering är uppfyllda. Detta innefattar även kontroll av informa- tion i de egna databaserna, däribland utsöknings- och indrivnings- databasen. Lagrummet är i övrigt oförändrat. 
 2 kap. 
 8 § 
 Uppgifter får behandlas i databasen för tillhandahållande av infor- mation som behövs i Kronofogdemyndighetens verksamhet för 
  
 1. 
  
 handläggningen av mål om betalningsföreläggande, handräck- ning eller europeiskt betalningsföreläggande, 
  
 2. 
  
 tillhandahållande av utslag i mål om betalningsföreläggande och handräckning samt verkställighetsförklaring i mål om europeiskt betalningsföreläggande, 
  
 3. 
  
 förebyggande av överskuldsättning  
  
 samt information om och handläggning av ärenden om skuldsanering,  
 och 
  
 4. 
  
 tillsyn, kontroll, uppföljning och planering av verksamheten. 
  
 Paragrafen anger vilka uppgifter som får behandlas i Kronofogde- myndighetens betalningsföreläggande- och handräckningsdatabas. Övervägandena finns i avsnitt 6.3 och 7.5. 
 I lagrummets  
 tredje punkt  
 har ett tillägg gjorts för dels infor- mation om skuldsanering, dels handläggning av ärenden om skuld- sanering. Bakgrunden till detta återfinns i kommentaren till 2 kap. 2 §. Lagrummet är i övrigt oförändrat. 
 346 
  
 SOU 2013:72 
  
 Författningskommentar 
  
 2 kap. 
 17 § 
 För de ändamål som anges i 14 § får följande uppgifter behandlas i databasen: 
  
 1. 
  
 en fysisk persons identitet, bosättning och familjeförhållanden, 
  
 2. 
  
 en juridisk persons identitet, säte och företrädare, 
  
 3. 
  
 en enskilds ekonomiska förhållanden, 
  
 4. 
  
 yrkanden och grunder i ett ärende, 
  
 5. 
  
 beslut samt övriga åtgärder i ett ärende, och 
  
 6. 
  
 lagöverträdelser som innefattar brott eller domar i brottmål, om uppgifterna utgör grund för en fordran i ett ärende,  
  
 samt 
  
 7. 
  
 beslut, betalning, redovisning och övriga åtgärder som rör gälde- närens betalningar enligt skuldsaneringslagen (2006:548). 
  
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med- delar närmare föreskrifter om vilka uppgifter som får behandlas i databasen enligt första stycket. 
 Paragrafen anger vilka uppgifter som får behandlas i Kronofogde- myndighetens skuldsaneringsdatabas. Övervägandena finns i avsnitt 10.6. 
 Ett tillägg har gjorts till paragrafen, som har fått en  
 sjunde punkt.  
 Där anges att i databasen även får behandlas uppgifter om beslut, betalning, redovisning och övriga åtgärder som rör gäldenärens betalningar enligt skuldsaneringslagen. Bestämmelsen föranleds av att det inom Kronofogdemyndigheten enligt vårt förslag ska finnas ett betalningsförmedlande organ i samband med skuldsanering. Gäldenären ska alltså erlägga sina betalningar direkt till myndighet- en i stället för, som nu, till varje enskild borgenär. Detta innebär att Kronofogdemyndigheten måste hantera information om betalning- arna i sin databas för skuldsanering. I 4 § förordningen (2001:590) om behandling av uppgifter i Kronofogdemyndighetens verk- samhet preciseras närmare vilka personuppgifter som får behandlas. 
 Lagrummet är i övrigt oförändrat. 
 347 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:72 
  
 2 kap. 
 20 § 
 Uppgifter får behandlas i databasen för tillhandahållande av infor- mation som behövs i Kronofogdemyndighetens verksamhet för 
  
 1. 
  
 handläggningen av konkurstillsynsärenden och mål enligt löne- garantilagen (1992:497), 
  
 2. 
  
 förebyggande av överskuldsättning  
  
 samt information om och handläggning av ärenden om skuldsanering 
 , och 
  
 3. 
  
 tillsyn, kontroll, uppföljning och planering av verksamheten. 
  
 Paragrafen anger vilka uppgifter som får behandlas i Kronofogde- myndighetens konkurstillsynsdatabas. Övervägandena finns i avsnitt 6.3 och 7.5. 
 I lagrummets  
 andra punkt  
 har ett tillägg gjorts för dels infor- mation om skuldsanering dels handläggning av ärenden om skuld- sanering. Bakgrunden till detta återfinns i kommentaren till 2 kap. 2 §. Lagrummet är i övrigt oförändrat. 
 348 
  
 SOU 2013:72 
  
 Författningskommentar 
  
 15.4 
  
 Förslag till förordning om ändring 
  
 av förordningen (2001:590) om behandling av uppgifter i Kronofogdemyndighetens verksamhet 
 4 § 
 Beträffande personer som avses i 2 kap. 16 § lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i Kronofogdemyndighetens verksamhet får i skuldsaneringsdatabasen behandlas uppgifter om 
  
 1. 
  
 yrke och anställning, 
  
 2. 
  
 telefonnummer, 
  
 3. 
  
 skulder, dock endast uppgift om skuldbelopp, uppkomstdag, ställda säkerheter och villkor i övrigt, 
  
 4. 
  
 delgivning och frister, samt 
  
 5. 
  
 konto och övriga uppgifter för hantering av inbetalda medel och annan redovisning. 
  
 Paragrafen anger vilka personuppgifter som får behandlas i Kronofogdemyndighetens skuldsaneringsdatabas. Övervägandena finns i avsnitt 10.6. 
 Ett tillägg har gjorts till paragrafen, som har fått en  
 femte punkt.  
 Där anges att i databasen även får behandlas kontouppgifter och övriga uppgifter för hantering av inbetalda medel och annan redovisning. 
 Kronofogdemyndigheten kommer enligt förslaget att inrymma ett betalningsförmedlande organ i samband med skuldsanering. Gäldenären ska alltså erlägga sina betalningar direkt till myndig- heten i stället för, som nu, till varje enskild borgenär. Detta innebär att Kronofogdemyndigheten måste hantera information om betal- ningarna i sin databas för skuldsanering. I denna paragraf anges uttömmande vilka uppgifter som får hanteras om personer. För en betalningsförmedlings verksamhet krävs information om t.ex. borgenärers konto, om betalning har skett och till vilket belopp. Sådan information får genom nu införd ändring hanteras i data- basen. Paragrafen är i övrigt oförändrad. 
 349 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:72 
  
 15.5 
  
 Förslag till lag om ändring 
  
 av kreditupplysningslagen (1973:1173) 
 8 § 
 En uppgift om en fysisk person ska gallras när det inte längre är nödvändigt att bevara uppgiften med hänsyn till ändamålet med behandlingen. 
 En uppgift om en fysisk person som inte är näringsidkare ska, om uppgiften inte gäller skuldsanering, gallras senast tre år efter den dag då den omständighet inträffade eller det förhållande upp- hörde som uppgiften avser. Rör uppgiften en begäran om eller ett utlämnande av en kreditupplysning, ska den dock gallras senast ett år efter den dag då begäran framställdes. 
 En uppgift om skuldsanering ska gallras senast fem år efter  
 från dagen för inledandebeslutet  
 eller, om en betalningsplan enligt skuld- saneringslagen (2006:548)  
 avslutas senare 
 , senast den dag då planen löper ut. 
 En uppgift som har inhämtats från Kronofogdemyndigheten i dess verksamhet med indrivning och utsökning ska gallras när den inte omfattas av undantaget från sekretess i 34 kap. 1 § andra stycket offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). En uppgift som har inhämtats från Kronofogdemyndigheten ska också gallras när den har blockerats av Kronofogdemyndigheten med stöd av 3 kap. 3 a § lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i Kronofogde- myndighetens verksamhet. 
 Paragrafen behandlar frågan om när en uppgift om en privatperson ska gallras. 
 Första och andra stycket  
 är oförändrade. 
  
 I  
 tredje stycket  
 har tidsfristen ändrats för när en betalnings- anmärkning med anledning av skuldsanering ska gallras. Över- vägandena finns i avsnitt 9.7. 
 Tidsperioden ska genom lagändringen påbörjas från tidpunkten för inledandebeslutet eller om en betalningsplan avslutas senare, senast den dag då planen löper ut. Samma tidsfrist gäller för borge- närens rätt att begära omprövning av skuldsaneringen på grund av förbättrade ekonomiska förhållanden för gäldenären (24 § skuld- saneringslagen). Tidsperioden inleds alltså inte, som enligt nuva- rande ordning, vid beslutet att bevilja skuldsanering utan från inledandebeslutet (jfr kommentar för 24 § skuldsaneringslagen). 
 350 
 Särskilda yttranden 
 Särskilt yttrande av 
 Petty, Garcia och Crane 
 Kvalificerad insolvens 
 Utredningen föreslår att begreppet kvalificerad insolvens förs in i 
 4 § skuldsaneringslagen och ges en definition enligt vilken det klargörs att alla omständigheter i det enskilda fallet ska beaktas. En lagändring kan inte anses motiverad. 
 Till stöd för ändringsförslaget anförs att tillämpningen av insolvensrekvisitet ändrats efter 2010 års rättsfall i HD, i vilket domstolen uttalat att gäldenären kunde beräknas betala sina skulder på i vart fall femton år. Det anges att praxis har blivit strängare efter 2010 års rättsfall. 
 Utredningens egen slutsats är att gällande rätt redan innefattar att begreppet kvalificerat insolvent ska bedömas i ljuset av alla omständigheter i det enskilda fallet. Detta har gällt sedan lagens ikraftträdande och framgår i lagens förarbeten och i praktiskt taget samtliga rättsfall på området, liksom i doktrinen. Praxis från Högsta domstolen är också entydig på den punkten. Varför bör detta fastställas i lagtext? 
 År 2008 beslutade den myndighet som handlägger ärenden om skuldsanering, Kronofogdemyndigheten, KFM, att utfärda ett så kallat rättsligt ställningstagande om myndighetens syn på hur begreppet kvalificerad insolvens ska tillämpas. Ett sådant uttalande ska följas internt men saknar rättslig betydelse utom myndigheten. Ställningstagandet fick naturligtvis genomslagskraft i praktiken emedan de flesta ärenden aldrig prövas i annan instans. KFM ansåg enligt ställningstagandet att gäldenärens betalningsoförmåga, alltså 
 351 
  
 Särskilda yttranden 
  
 SOU 2013:72 
  
 den oförmåga som ska kvalificera insolvensen, ska bestå i  
 5–10 
  år när prognosen görs. 
 I 2010 års rättsfall nämner HD att det [inte] torde vara omöjligt för henne att, bortsett från studielånet, var skuldfri på åtminstone 15 
 års sikt. Härefter har Högsta domstolen avgjort ytterligare ett 
 ärende, (2013 års rättsfall), där HD särskilt framhåller att tids- perioden för insolvensprognosen kan variera och att omständig- heterna i det enskilda fallet är avgörande, (här diskuterades en period längre än åtta år). 
 Situationen är alltså den att såväl lagstiftningen som rättsutveck- lingen i domstolarna är entydig – omständigheterna i det enskilda fallet är avgörande för insolvensprognosen. Mellan KFM:s ställ- ningstagande 2008 och HD:s avgörande 2010 uppkom en olycklig situation där bestämda tidsgränser tillämpades av KFM vid prövning av kvalificerad insolvens. Därefter har HD i de två avgörandena tydliggjort rättsläget – insolvensprognosen ska avgöras från fall till fall. Den tillämpning av begreppet kvalificerad insolvens som fått spridning under åren  
 2008–2010 
  var felaktig. 
 Om en förändrad tillämpning kan anses ha uppkommit efter 2010 års rättsfall beror det på att rättsfallet övertolkas vad avser tidsperioden och att allt för stor vikt läggs vid de femton år som nämns i en bisats i domen. Lika lite som det är korrekt att pröv- ningen ska göras på  
 5–10 
  år, lika fel är det att tro att prövningen alltid ska göras på femton år. Detta framgår också tydligt av 2013 års rättsfall. Om insolvensrekvisitets utformning och tillämpning trots detta ställer till problem är det en utbildnings- snarare än en lagstiftningsfråga. 
 Betalningsplanens längd – betalningsfria månader? 
 Betalningsplanens längd diskuteras i enlighet med utrednings- direktiven ingående i betänkandetexten. De uppfattningar som framkommit i samrådsprocessen pekar i olika riktningar. Det går inte att utläsa någon samstämmighet om att betalningsplanen borde vara kortare än fem år. 
 Frågan om införande av betalningsfria månader berörs inte i utredningsdirektiven. Samrådsprocessen ger inte stöd för införande av flexibla avbetalningsplaner med två betalningsfria månader. Betal- ningsfria månader tycks inte tillämpas någonstans i Europa. Två betalningsfria månader enligt utredningens förslag, utan justering 
 352 
  
 SOU 2013:72 
  
 Särskilda yttranden 
  
 av gäldenärens beräknade buffertutrymme, skulle kosta borgenär- erna beräknade 73 miljoner kronor årligen. 
 Invändningarna i samrådsprocessen mot betalningsfria månader är många, av varierande slag. Praktiska och administrativa skäl talar emot, tveksamheter framhålls om en ändring verkligen är av sådant slag att fler gäldenärer kommer att ansöka om skuldsanering. För ett stort antal gäldenärer, t.ex. sådana med  
 noll-beslut 
  och för gäldenärer med mycket litet betalningsutrymme (sammanlagt mer än hälften av alla beviljade skuldsaneringar) kommer en ändring inte att ha någon betydelse alls. Därtill bör noteras att när regering och riksdag senast tog ställning till förekomsten av betalningsfria månader – då gällande löneutmätningsinstitutet – framhölls att samma för gäldenären mildrande effekt kan åstadkommas med rimliga förbehållsbelopp. Utredningens nu framlagda förslag avvisar utan vägande skäl att gäldenärens buffertbelopp vid skuldsaneringsbeslut borde påverkas, trots att detta innebär dubbla lättnadsbestäm- melser. 
 Den föreslagna ändringen kan inte motiveras med tillräcklig styrka; motiven är vagt tecknade och samrådsinstanserna spretar i frågan. Kostnaderna ökar för borgenärerna utan att nyttan, på det sätt som avses i direktiven, för gäldenärerna kan motivera detta. 
 353 
  
 Särskilda yttranden 
  
 SOU 2013:72 
  
 Särskilt yttrande av 
 Garcia 
 Allmänt 
 2012 års skuldsaneringsutredning har gjort en viktig kartläggning av skuldsaneringsinstitutets funktionssätt och utvärdering av tillämpningen av reglerna i skuldsaneringslagen i praktiken, mot bakgrund av praxis hos myndigheter och domstolar. Jag stöder hel- hjärtat utredningens förslag att stärka och effektivisera kommunernas roll som budget- och skuldsaneringsrådgivare och att förbättra infor- mationen kring skuldsanering samt att underlätta ansöknings- och betalförfarandet. Det är viktigt att få personer som under långa tider ligger på löneutmätning att i stället inleda ett skuldsanerings- förfarande för att kunna råda bot på sin situation och börja om på nytt. Jag anser dock att huvudinriktningen på åtgärder mot över- skuldsättning ska vara av förebyggande slag och att skuldsanering ska vara en slutlig åtgärd som ska stå till buds i särskilda situationer och på restriktiva villkor. 
 Förenklat ansökningsförfarande 
 Enligt utredningens bedömning bör borgenärerna överta den största delen av ansvaret för redovisningen av gäldenärernas skulder. Utredningens förslag innebär således att ett större utrednings- ansvar för gäldenärens skulder läggs på borgenärskollektivet för att underlätta för gäldenären och kommunernas budget- och skuld- rådgivare. Utredningen föreslår att ansökningsförfarandet för- enklas i syfte att avlasta budget- och skuldsanerarnas initiala insatser och för att snabbt komma vidare i processen. Utredningen föreslår därför att Skuldsaneringslagen ändras på så sätt att gäl- denärens ansvar för att redovisa sina skulder i ansökan begränsas. Gäldenären ska ange en [ungefärlig] total skuldbörda och bak- grunden till denna. Uppgifter ska lämnas om gäldenärens samtliga skulder till de borgenärer som är privatpersoner samt till dem som är näringsidkare och inte bedriver tillståndspliktig inkasso- verksamhet enligt inkassolagen (1974:182) eller företräds av sådant tillståndspliktigt företag, med angivande av skuldens storlek, borgenärens namn, adress och telefon. 
 354 
  
 SOU 2013:72 
  
 Särskilda yttranden 
  
 Utredningens samråd visar att många upplever att ansöknings- förfarandet är komplicerat och man efterlyser en förenklad ansökningsblankett. Flera samråd invänder dock också att det inte får bli alltför enkelt för gäldenären att ansöka (se närmare redo- görelsen i kapitel 7). Jag välkomnar att blanketten förenklas men invänder mot att innehållet ändras på det sätt som föreslås. 
 Jag anser att det bör vara ett krav i lagen att samtliga borgenärer ska anges i ansökan på sätt som krävs i dag. Det är en viktig del av skuldsaneringens rehabiliterande syfte att gäldenären själv bidrar till att kartlägga sin skuldsituation och genom denna kartläggning får en tydligare bild av sin ekonomi. Jag ifrågasätter också om den reglering som föreslås verkligen underlättar för gäldenären. Idag gäller att samtliga skulder med uppgift om borgenärens namn etc. ska anges i ansökan. Med de skrivningar som föreslås skapas enligt min bedömning nya gränssnitt för gäldenären som nu måste ta ställning till om borgenären i juridisk mening är en tillståndspliktig inkassoverksamhet eller ett företag som står under Finansinspek- tionens tillsyn. Vidare ökar risken att fler borgenärer kommer att missas på grund av att samtliga borgenärer inte behöver anges i ansökan. KFM:s utredningar baseras idag i hög grad på gäldenärens ansökan. En förenkling kan eventuellt uppnås genom att lätta på kraven att ange exakta skuldbelopp. 
 355 
  
 Särskilda yttranden 
  
 SOU 2013:72 
  
 Särskilt yttrande av 
 Crane 
 Kronofogdemyndighetens informationsskyldighet 
 Allmänt sett är det förstås lämpligt att gäldenärer erhåller kunskap om sina rättigheter. 
 Det bör dock inte i lag bestämmas en skyldighet för Kronofogdemyndigheten att upplysa gäldenärer om skuldsanering. Myndigheten har redan i dagsläget att företräda olika intressen i samband med skuldsanering och det framstår därför som olämpligt att tillägga ytterligare en uppgift vilken skulle kunna komma att påverka förtroendet för myndighetens verksamhet. 
 Ansökningsförfarandet 
 Utredningen har inte visat att det finns tillräckliga skäl för att ge avkall på att gäldenären i princip skall reda ut sin skuldbörda och upprätta en förteckning över sina skulder. Ett sådant ansvar för utredningen i den inledande delen av skuldsaneringsprocessen kan ha både ett pedagogiskt värde och en rehabiliterande betydelse. Även rättsföljden för borgenärerna av ett beslut om skuldsanering talar för att behålla nuvarande ordning. 
 356 
 Kommittédirektiv 2012:30 
 Skuldsanering för evighetsgäldenärer 
 Beslut vid regeringssammanträde den 12 april 2012 
 Sammanfattning 
 En särskild utredare ska föreslå åtgärder som förbättrar möjlighet- erna för dem som har rätt till skuldsanering att också få det. I det sammanhanget ska kravet på kvalificerad insolvens och längden på betalningsplanen utredas. Utredaren ska föreslå de författningsänd- ringar och andra åtgärder som det finns anledning till. 
 Uppdraget ska redovisas senast den 1 oktober 2013. 
 Behovet av en utredning 
 En enskild som är på obestånd och så skuldsatt att han eller hon inte kan antas ha förmåga att betala sina skulder inom en överskåd- lig framtid (s.k. kvalificerad insolvens) kan helt eller delvis befrias från ansvar för betalningen. För att någon ska beviljas skuldsane- ring krävs att det med hänsyn till de personliga och ekonomiska förhållandena är skäligt att skuldsanering beviljas. Vid skuldsane- ringen ska det bestämmas en betalningsplan. Den ska löpa under fem år, om det inte finns särskilda skäl att bestämma en kortare tid. 
 Ett syfte med möjligheten till skuldsanering är att de svårast skuldsatta gäldenärerna ska rehabiliteras ekonomiskt och åter- komma till ett mera normalt samhällsliv. En annan grundtanke är att skuldsaneringen ska omfatta sådana skulder som bedöms ändå inte kunna bli betalda (jfr prop. 1993/94:123 s. 73, 92 f. och 197). 
 Skuldsaneringslagen (2006:548) trädde i kraft den 1 januari 2007 och ersatte då 1994 års skuldsaneringslag. Genom den nya lagen 
 357 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2013:72 
  
 förbättrades förutsättningarna för att få skuldsanering. Kravet på gäldenären att först på egen hand försöka nå en uppgörelse med sina borgenärer, det s.k. egenförsökskravet, togs bort. Det ledde på kort tid till en fördubbling av antalet ansökningar om skuldsane- ring. Vidare koncentrerades handläggningen till Kronofogde- myndigheten, vilket ytterligare förenklade och effektiviserade skuldsaneringsförfarandet. Det klargjordes att kommunens skyl- dighet att lämna råd och vägledning i budget- och skuldfrågor gäller även under ett skuldsaneringsförfarande och under löptiden för betalningsplanen. 
 År 2007 tillkallade regeringen en särskild utredare som fick i uppdrag att undersöka varför det fortfarande, mer än tio år efter tillkomsten av skuldsaneringsinstitutet, förekom s.k. evighetsgäl- denärer, dvs. privatpersoner som är så skuldsatta att de uppfyller kravet på kvalificerad insolvens. Utredaren skulle, beroende på vad undersökningen visade, föreslå åtgärder som underlättade för evig- hetsgäldenärerna att ta sig ur överskuldsättningen (dir. 2007:29). 
 2007 års insolvensutredning föreslog i delbetänkandet Vägen tillbaka för överskuldsatta (SOU 2008:82) huvudsakligen tre ytter- ligare ändringar av lagstiftningen: skuldernas ålder skulle inte längre beaktas särskilt vid bedömningen av om det är skäligt att bevilja skuldsanering, gäldenären skulle anses kvalificerat insolvent om han eller hon inte kunde betala sina skulder de närmaste åren och betalningsplanen skulle som huvudregel vara tre år. 
 I propositionen Bättre möjlighet till skuldsanering (prop. 2010/11:31) lämnade regeringen förslag till ändring avseende skul- dernas ålder i enlighet med utredningens förslag. Skuldsanering kan nu beviljas också i de fall då merparten av skulderna är relativt nya. Vidare konstaterade regeringen att man i större utsträckning borde försöka nå ut till de överskuldsatta genom bättre informations- insatser och rådgivning. Kommunerna och Konsumentverket för- stärktes därför med ytterligare resurser, som skulle användas för att öka insatserna från de kommunala budget- och skuldrådgivarnas sida. 
 Medan propositionen behandlades i riksdagen avgjorde Högsta domstolen ett mål om skuldsanering som gällde frågan om det förelåg kvalificerad insolvens (rättsfallet NJA 2010 s. 496). 
 Riksdagen biföll regeringens förslag till lagändringar, vilka trädde i kraft den 1 juli 2011 (bet. 2010/11:CU9, rskr. 2010/11:208). Samtidigt uttalade riksdagen i ett tillkännagivande att regeringen bör åter- komma med lagförslag som innebär att kravet på kvalificerad 
 358 
  
 SOU 2013:72 
  
 Bilaga 1 
  
 insolvens ändras i enlighet med förslaget från 2007 års insolvens- utredning. Riksdagen uttalade att det genom Högsta domstolens avgörande har klarlagts hur rekvisitet om kvalificerad insolvens i skuldsaneringslagen ska tolkas. Enligt riksdagen är risken stor att endast gäldenärer med mycket stora skulder utan betalnings- förmåga kommer att beviljas skuldsanering. Riksdagen framhöll att det är angeläget att fler – inte färre – svårt skuldsatta gäldenärer kan komma i fråga för skuldsanering. Riksdagen avslog motioner om en kortare betalningsplan med hänvisning till att regeringen uttalat att den avsåg att följa utvecklingen på området. 
 Hösten 2011 väcktes flera motioner som gäller ändringar i skuld- saneringslagen i riksdagen (se t.ex. 2011/12:C275, 2011/12:C350 och 2011/12:C369). 
 Den kanske viktigaste förklaringen till att det fortfarande finns många överskuldsatta är att ett stort antal gäldenärer inte ansöker om skuldsanering. Enligt Kronofogdemyndigheten finns det tusentals gäldenärer som skulle kunna komma i fråga för skuldsa- nering om de bara ansökte om det men som alltså inte gör det. Det handlar om gäldenärer som har varit föremål för upprepade verk- ställighetsåtgärder och saknar utmätningsbara tillgångar eller som har gått igenom löneutmätning i många år och kanske passiviserats. Grundproblemet i de fallen är alltså att skuldsaneringslagen inte kommer till användning. 
 Kronofogdemyndigheten har inlett ett arbete med att se över möjligheterna att motivera evighetsgäldenärer att ansöka om skuldsanering. Myndigheten har också påbörjat ett arbete med att i övrigt ge bättre råd och ökat stöd till gäldenärerna. 
 Mot denna bakgrund bör det utses en särskild utredare, som ges följande uppdrag. 
 Utredningsuppdraget 
 Från verkställighet till skuldsanering 
 Skuldsaneringslagen utgår i dag från att gäldenären själv måste vara aktiv; det är gäldenären som förutsätts ta initiativ till att lösa sina ekonomiska problem (se prop. 1993/94:123 s. 73 f. och 98 och prop. 2005/06:124 s. 29). Det är tveksamt om denna utgångspunkt håller fullt ut i praktiken. Gäldenärer som i och för sig uppfyller kraven för skuldsanering har inte alltid den motivation, kunskap 
 359 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2013:72 
  
 eller initiativförmåga som krävs. Många har passiviserats efter lång tid med höga skulder och ekonomiska problem. Egenförsökskravet avskaffades just för att det visade sig att det ofta var en kommunal tjänsteman som fick utreda gäldenärens ekonomiska förhållanden och kontakta borgenärerna. 
 Utredaren ska överväga om de avvägningar som gjordes i sam- band med skuldsaneringslagens tillkomst mellan, å ena sidan, kra- ven på eget agerande och, å andra sidan, bistånd från det allmänna och medverkan från borgenärerna fortfarande är lämpliga. Utreda- ren ska därvid ta ställning till om det finns utrymme för ett större hänsynstagande till gäldenärens egna förutsättningar. I detta ligger att analysera i vilka avseenden det är motiverat och ändamålsenligt att ställa de krav på agerande från gäldenären som görs i dag. Det ska också analyseras om den hjälp som det allmänna lämnar är till- räcklig. 
 En central del vid dessa överväganden är hur frågan om skuldsa- nering kan aktualiseras och hur gäldenären kan motiveras att lämna in en ansökan om skuldsanering. En del personer känner kanske inte till att det finns möjlighet till skuldsanering eller att de kan få hjälp av kommunen att ansöka om detta. Det kan också före- komma att gäldenärer väljer att betala av på sina skulder via verk- ställighetsförfarandet i stället för att ansöka om skuldsanering, trots att verkställigheten i praktiken skulle tidsbegränsas om de fick skuldsanering. 
 Utredaren ska särskilt uppmärksamma Kronofogdemyndighet- ens roll i sammanhanget. Utredaren ska analysera de rättsliga och praktiska förutsättningarna för myndigheten att på eget initiativ aktualisera frågan om skuldsanering. Kronofogdemyndigheten får i sitt verkställighetsarbete ofta tillgång till uppgifter som indikerar om en gäldenär är överskuldsatt eller inte. Utredaren ska överväga om denna information om gäldenärens ekonomiska förhållanden kan användas i de fall där skuldsanering bör aktualiseras. En annan fråga är om myndigheten bör vara skyldig att informera gäldenären om möjligheten att ansöka om skuldsanering. Utredaren ska följa de projekt som Kronofogdemyndigheten redan bedriver på områ- det och analysera resultatet av dessa. Utredaren ska bedöma om de åtgärder som myndigheten vidtar är tillräckliga eller om det är lämpligt med ytterligare åtgärder från myndighetens sida. 
 Även kraven på gäldenären när det gäller upprättandet av ansö- kan om skuldsanering ska övervägas. Kraven på ansökans innehåll innebär att en väsentlig del av utredningsansvaret vilar på gäldenä- 
 360 
  
 SOU 2013:72 
  
 Bilaga 1 
  
 ren själv (prop. 1993/94:123 s. 145 f.). Utredaren ska bedöma om kraven är för stränga och leder till att personer i onödan avstår från att ansöka. Utredaren ska överväga om det är möjligt och lämpligt att utforma ansvaret för utredningen av de personliga och ekono- miska förhållandena på ett annat sätt. I detta ligger att bl.a. ta ställ- ning till om borgenärerna bör vara skyldiga att anmäla fordringar mot gäldenären i ett tidigare skede av skuldsaneringsförfarandet och om budget- och skuldrådgivarna bör ha ett större ansvar för att ta fram de uppgifter som behövs. 
 Behovet av ytterligare samverkan mellan Kronofogdemyndig- heten och kommunerna ska analyseras. En fråga som ska övervägas är om den utredningsrapport som upprättas efter en tillgångsun- dersökning bör skickas till kommunen och kunna användas vid budget- och skuldrådgivningen där. Utredaren ska kartlägga vilka samarbetsformer som finns och analysera om myndigheten och kommunerna samverkar på ett sådant sätt att den erfarenhet och kompetens som finns utnyttjas på bästa sätt. 
 Kravet på kvalificerad insolvens 
 Utredaren ska analysera hur skuldsaneringslagens krav på kvalificerad insolvens tillämpas. Utifrån analysen ska utredaren överväga om det är så att det finns gäldenärer som inte beviljas skuldsanering, trots att det är motiverat utifrån de grundläggande syftena med institutet. 
 Utredaren ska uppmärksamma hur utformningen av insolvens- prognosen påverkar vilka grupper av gäldenärer som skulle få rätt till skuldsanering och föreslå den ändring av insolvensprognosen som är motiverad utifrån syftena med institutet. 
 Betalningsplanens längd 
 I de fall då gäldenären har förmåga att betala av på sina skulder bestäms betalningsplanen vid skuldsanering till fem år. Undantag från denna huvudregel görs i princip bara om gäldenären lider av en livshotande sjukdom eller är relativt gammal. Betalningsplanen bestäms då till en kortare tid, i regel tre år. 
 Kritiken mot den femåriga betalningsplanen handlar främst om att vissa gäldenärer, när de väl ansöker om skuldsanering, redan har varit överskuldsatta under flera år och under den tiden levt under 
 361 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2013:72 
  
 knappa ekonomiska förhållanden; de hade kunnat bli befriade från skulderna långt tidigare om de då bara ansökt om skuldsanering. Den totala avbetalningsperioden blir till följd av detta alltså längre än fem år, ibland betydligt längre. Utredaren ska undersöka och redovisa hur lång tid som skuldsaneringsgäldenärer i allmänhet sammanlagt betalar av på sina skulder. Utredaren ska särskilt redo- visa vilken effekt den nyligen gjorda lagändringen avseende skul- dernas ålder har fått när det gäller möjligheten att snabbare få skuldsanering. 
 Utredaren ska utifrån redovisningen ta ställning till hur lång betalningsplanen enligt skuldsaneringslagen lämpligen bör vara. Därvid ska utredaren beakta de förväntade konsekvenserna av de ändringar som i övrigt föreslås. Även här ska de förslag som utre- daren lägger fram tillgodose de redovisade grundtankarna med skuldsaneringsinstitutet. 
 Arbetets bedrivande och redovisning av uppdraget 
 Utredaren ska lägga fram de förslag till författningsändringar och andra åtgärder som det finns anledning till. 
 Utredaren ska i den utsträckning som det är nödvändigt inhämta synpunkter från berörda myndigheter och organisationer. 
 Utredaren ska följa och beakta det arbete som pågår inom ramen för den utredning som har i uppdrag att föreslå en strategi för att motverka överskuldsättning (dir. 2012:31). 
 De ekonomiska konsekvenserna för borgenärer, gäldenärer och det allmänna av de förslag som lämnas ska redovisas. Om förslagen leder till kostnadsökningar för det allmänna, ska utredaren föreslå hur dessa ska finansieras. 
 Utredaren ska redovisa vilka konsekvenser de förslag som läm- nas får för barn. 
 Om något av förslagen i betänkandet påverkar det kommunala självstyret, ska dess konsekvenser och de särskilda avvägningar som föranlett förslagen särskilt redovisas (14 kap. 3 § regeringsformen). 
 Vid den konsekvensanalys av små företags villkor som ska göras enligt 15 § kommittéförordningen (1998:1474) ska utredaren ha kontakt med Näringslivets Regelnämnd (NNR). 
 Uppdraget ska redovisas senast den 1 oktober 2013. 
 (Justitiedepartementet) 
 362 
  
 SOU 2013:72 
  
 Bilaga 2 
  
 ANSÖKAN OM SKULDSANERING 
  
 PERSONUPPGIFTER (bifoga personbevis) 
  
 Namn 
  
 Personnummer 
  
 Adress 
  
 Telefonnummer 
  
 E-postadress 
  
 Har du tidigare beviljats skuldsanering ? 
  
 Om ja, ange hos vilken kronofogdemyndighet eller domstol 
  
 Datum 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 OMBUD 
  
 Namn och adress 
  
 Telefonnummer 
  
 BUDGET- OCH SKULDRÅDGIVARE 
  
 Har du fått råd och stöd hos 
  
 Namn 
  
 Telefonnummer 
  
 budget- och skuldrådgivare? 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Kommun 
  
 Vill du att skrivelser och beslut i ärendet som du får också ska skickas till din budget- och skuldrådgivare? 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 BOSTADSFÖRHÅLLANDEN 
  
 Antal rum 
  
 Bostadsyta 
  
 Hyr bostad 
  
 Bor i egen fastighet 
  
 Bor i egen bostadsrätt 
  
 Annat 
  
 FAMILJEFÖRHÅLLANDEN 
  
 Ensamstående 
  
 Sammanbor med 
  
 make/maka 
  
 sambo 
  
 Sammanboendes namn 
  
 Personnummer 
  
 Namn på barn som bor hos dig 
  
 Personnummer 
  
 Namn på barn som inte bor hos dig men som du betalar underhåll för 
  
 Personnummer 
  
 Namn på andra som ingår i hushållet 
  
 Personnummer 
  
 363 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2013:72 
  
 ANSTÄLLNINGSFÖRHÅLLANDEN 
  
 fr.o.m. 
  
 Omfattning % 
  
 Yrke 
  
 Anställd 
  
 Arbetsgivarens namn, adress och telefonnummer 
  
 fr.o.m. 
  
 Omfattning % 
  
 Arbetsförmedling (handledarens namn) 
  
 Arbetslös 
  
 Arbetsförmedlingens adress och telefonnummer 
  
 t.ex. sjukskriven eller sjukpension 
  
 fr.o.m. 
  
 Omfattning % 
  
 Annat 
  
 Driver enskild firma. Bifoga årsbokslut! 
  
 Har tidigare drivit ett företag. Se broschyren! 
  
 UTBILDNING OCH ARBETSLIVSERFARENHET (behöver ej anges om du har ålderspension) 
 Ange din högsta utbildning 
  
 Grundskola 
  
 Gymnasium 
  
 Högskola/universitet 
  
 ange utbildning 
  
  Annat 
 Arbetslivserfarenhet 
 364 
  
 SOU 2013:72 
  
 Bilaga 2 
  
 INKOMSTER 
  
 Egna kr/månad 
  
 Makes eller sambos kr/månad 
  
 Inkomst av anställning eller enskild firma 
  
 Ska styrkas, bifoga därför lönebesked eller liknande 
  
 Arbetslöshetsersättning 
  
 Pension, sjuk- och aktivitetsersättning 
  
 Bostadsbidrag, bostadstillägg 
  
 Underhållsbidrag, underhållsstöd, barnpension 
  
 Barnbidrag, studiebidrag 
  
 Naturaförmåner, t.ex. bilförmån, fri kost och fritt boende 
  
 Övriga inkomster (ange vilka) 
  
 Kr 
  
 Kr 
  
 Summa inkomster 
  
 KOSTNADER 
  
 Egna kr/månad 
  
 Makes eller sambos kr/månad 
  
 Preliminär skatt 
  
 Hyra 
  
 Ska styrkas, bifoga därför hyresavi eller liknande 
  
 Boende i egen fastighet eller bostadsrätt. 
  
 Resekostnad med kollektivtrafik 
  
 Cook till och från arbetet. 
  
 Kostnad för barnomsorg 
  
 Underhållsbidrag och underhållsstöd 
  
 Avgift till Centrala Studiestödsnämnden (CSN) 
  
 (omräknat per månad) 
  
 Kostnader på grund av sjukdom upp till högkostnadsskyddet 
  
 Kostnader på grund av sjukdom utöver högkostnadsskyddet 
  
 Övriga kostnader (ange vilka) 
  
 Kr 
  
 Kr 
  
 Summa kostnader 
  
 365 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2013:72 
  
 TILLGÅNGAR 
 Samtliga tillgångar ska styrkas med kontobesked, värdebevis eller liknande 
  
 Jag/make/sambo saknar tillgångar 
  
 Jag/make/sambo har tillgångar  
 (ange nedan vilka tillgångar du/ni har) 
  
 Egna, kr 
  
 Makes eller sambos, kr 
  
 Pengar i kontanter och på bankkonto 
  
 Fordon 
  
 Årsmodell 
  
 Värde, kr 
  
 Värde, kr 
  
 Fabrikat, typ 
  
 Fastighet 
  
 Marknadsvärde, kr 
  
 Marknadsvärde, kr 
  
 Fastighetsbeteckning 
  
 Bostadsrätt 
  
 Marknadsvärde, kr 
  
 Marknadsvärde, kr 
  
 Föreningens namn 
  
 Egen pensionsförsäkring 
  
 Kursvärde, kr 
  
 Kursvärde, kr 
  
 Bolagets namn 
  
 Fordringar (andra personer eller företag som har skulder till dig/er) 
  
 Kr 
  
 Kr 
  
 Övriga tillgångar 
  
 Kr 
  
 Kr 
  
 Tex. båt, fonder, aktier, obligationer, pengar på bankkonto eller tillgångar 
  
 utomlands. 
  
 Kr 
  
 Kr 
  
 Kr 
  
 Kr 
  
 Kr 
  
 Kr 
  
 Summa tillgångar 
  
 BORGENSÅTAGANDE 
  
 Har du gått i borgen för någon annans skuld? 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Namn på den person som du har gått i borgen för 
  
 Datum då borgen tecknades 
  
 Långivare 
  
 Belopp, kr 
  
 366 
  
 SOU 2013:72 
  
 Bilaga 2 
  
 SKULDER 
 Total skuldbörda 
 Du ska uppskatta hur stor din totala skuld är, vid en sammanräkning av alla dina skulder  
 inklusive  
 skulder till dem som specificeras särskilt nedan. 
 Hur stor är din totala skuld (uppskattat belopp, kr, inklusive räntor)? 
 Fordringsägare 
 Om fordringsägarna (dem du är skyldig pengar) är privatpersoner eller företag som inte företräds av inkassobolag måste du ange vilka de är. 
 Du behöver inte ange de fordringsägare som är det allmänna (stat, kommun eller landsting) eller till företag som är ett inkassobolag eller som har överlåtit din skuld till ett inkassobolag. Dessa uppgifter kommer Kronofogdemyndigheten ta reda på. 
  
 N 
 amn, adress och telefonnummer 
  
 N 
 amn, adress och telefonnummer 
  
 N 
 amn, adress och telefonnummer 
  
 N 
 amn, adress och telefonnummer 
 367 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2013:72 
  
 UPPGIFTER TILL GRUND FÖR BEDÖMNINGEN 
 Redogör närmare för  
 hur/varför  
 dina skulder har uppkommit, dvs. vad du har använt pengarna till. 
 Redogör för  
 när  
 du inte längre kunde betala dina skulder och varför. 
 Vad var den/de främsta orsakerna till att du inte längre kunde betala dina skulder? (kryssa i ett eller flera alternativ) 
 Annat, vad 
 Skadestånd på 
 Arbetslöshet Sjukdom Separation grund av brott Missbruk Konkurs 
 Redogör för vad du har gjort för att försöka lösa din ekonomiska situation och betala skulderna (t.ex. sålt bilen, bytt bostad) 
 Redogör för annat som du anser har betydelse för prövningen av din ansökan 
 Jag försäkrar på heder och samvete att de uppgifter jag har lämnat är sanningsenliga och fullständiga. 
 Underskrift 
 Datum Namnteckning 
 Obs! Det är mycket viktigt att du lämnar fullständiga och korrekta uppgifter. I annat fall riskerar du att din ansökan avslås eller att ditt skuldsaneringsbeslut upphävs. En person som lämnar felaktiga uppgifter eller förtiger något kan dömas till böter eller fängelse. 
 368 
  
 SOU 2013:72 
  
 Bilaga 3 
  
 369 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2013:72 
  
 370 
  
 SOU 2013:72 
  
 Bilaga 3 
  
 371 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2013:72 
  
 372 
  
 SOU 2013:72 
  
 Bilaga 3 
  
 373 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2013:72 
  
 374 
  
 SOU 2013:72 
  
 Bilaga 3 
  
 375 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2013:72 
  
 376 
  
 SOU 2013:72 
  
 Bilaga 3 
  
 377 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2013:72 
  
 378 
 Statens offentliga utredningar 2013 
 Kronologisk förteckning 
  
 1. 
  
 Förändrad hantering av importmoms. Fi. 
  
 2. 
  
 Patientlag. S. 
  
 3. 
  
 Trängselskatt – delegation, sanktioner och utländska fordon. Fi. 
  
 4. 
  
 Tillstånd och medling. Ju. 
  
 5. 
  
 Djurhållning och miljön 
  
 – hantering av risker och möjligheter med stallgödsel. L. 
  
 6. 
  
 Att förebygga och hantera finansiella kriser. Fi. 
  
 7. 
  
 Skärpningar i vapenlagstiftningen. Ju. 
  
 8. 
  
 Den svenska veteranpolitiken 
  
 Statligt bidrag till frivilliga organisationer som stödjer veteransoldater och anhöriga. Fö. 
  
 9. 
  
 Riksbankens 
  
 finansiella oberoende och balansräkning. Fi. 
  
 10. 
  
 Rätta byggfelen snabbt! 
  
 – 
  
 med effektivare förelägganden och försäkringar. S. 
  
 11. 
  
 Kunskapsläget på Kärnavfallsområdet 2013. Slutförvarsansökan under prövning: kompletteringskrav 
  
 och framtidsalternativ. M. 
  
 12. 
  
 Goda affärer – en strategi för hållbar, offentlig upphandling. Fi. 
  
 13. 
  
 Ungdomar utanför gymnasieskolan 
  
 – 
  
 ett förtydligat ansvar för stat och kommun. U. 
  
 14. 
  
 En översyn inom Sevesoområdet 
  
 – 
  
 förslag till en förstärkt organisation för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga kemikalieolyckor. Fö. 
  
 15. 
  
 För framtidens hälsa – en ny läkarutbildning. U. 
  
 16. 
  
 Effektivare konkurrenstillsyn. N. 
  
 17. 
  
 Brottmålsprocessen. Del 1 och 2. Ju. 
  
 18. 
  
 Regeringsbeslut av ett statsråd – SRÄ. Fö. 
  
 19. 
  
 Mera glädje för pengarna. Ku. 
  
 20. 
  
 Kommunal vuxenutbildning på grundläggande nivå – en översyn för ökad individanpassning och effektivitet. U. 
  
 21. 
  
 Internationell straffverkställighet. Ju. 
  
 22. 
  
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt 
  
 – 
  
 samordning och digital samverkan. N. 
  
 23. 
  
 Ersättning vid läkemedelsskador och miljöhänsyn i läkemedelsförmånerna. S. 
  
 24. 
  
 E-röstning 
  
  och andra valfrågor. Ju. 
  
 25. 
  
 Åtgärder för ett längre arbetsliv. +Lättläst + Daisy. S. 
  
 26. 
  
 Fri att leka och lära 
  
 – 
  
 ett målinriktat arbete för barns ökade säkerhet i förskolan. U. 
  
 27. 
  
 Vissa frågor om gode män och förvaltare. Ju. 
  
 28. 
  
 Försäkring på transportområdet i krig och kris. Fi. 
  
 29. 
  
 Det svenska medborgarskapet. A. 
  
 30. 
  
 Det tar tid 
  
 – 
  
 om effekter av skolpolitiska reformer. U. 
  
 31. 
  
 En digital agenda i människans tjänst 
  
 – 
  
 Sveriges digitala ekosystem, dess aktörer och drivkrafter. N. 
  
 32. 
  
 Budgetramverket 
  
 – 
  
 uppfyller det EU:s direktiv? Fi. 
  
 33. 
  
 En myndighet för alarmering. Fö. 
  
 34. 
  
 En effektivare plan- och bygglovsprocess. S. 
  
 35. 
  
 En ny lag om personnamn. Ju. 
  
 36. 
  
 Disciplinansvar i ett reformerat försvar. Fö. 
  
 37. 
  
 Begripliga beslut på migrationsområdet. Ju. 
  
 38. 
  
 Vad bör straffas? Del 1 och 2. Ju. 
  
 39. 
  
 Europarådets konvention om  
  
 it-relaterad 
  brottslighet. Ju. 
  
 40. 
  
 Att tänka nytt för att göra nytta 
  
 – 
  
 om perspektivskiften i offentlig verksamhet. S. 
  
 41. 
  
 Förskolegaranti. U. 
  
 42. 
  
 Tillsyn över polisen. Ju. 
  
 43. 
  
 Långsiktigt hållbar markanvändning 
  
 – 
  
 del 1. M. 
  
 44. 
  
 Ansvarsfull hälso- och sjukvård. S. 
  
 45. 
  
 Rätt information 
  
 – 
  
 Kvalitet och patientsäkerhet för vuxna med nedsatt beslutsförmåga. S. 
  
 46. 
  
 Beskattning av mikroproducerad el m.m. Fi. 
  
 47. 
  
 Effektivare bredbandsstöd. N. 
  
 48. 
  
 Patentlagen och det enhetliga europeiska patentsystemet. Ju. 
  
 49. 
  
 Nämndemannauppdraget 
  
 – 
  
 breddad rekrytering och kvalificerad medverkan. Ju. 
  
 50. 
  
 En väg till ökad tillsyn: marknadsföring av och  
  
 e-handel 
  med alkohol och tobak. S. 
  
 51. 
  
 Skydd för geografisk information. Fö. 
  
 52. 
  
 Moderniserad studiehjälp. U. 
  
 53. 
  
 Privata utförare – kontroll och insyn. Fi. 
  
 54. 
  
 Tillgång till läkemedel och sjukvårdsmateriel vid allvarliga händelser och kriser. S. 
  
 55. 
  
 Statens kulturfastigheter – urval och förvaltning för framtiden. S. 
  
 56. 
  
 Friskolorna i samhället. U. 
  
 57. 
  
 Samordnade bullerregler för att underlätta bostadsbyggandet. S. 
  
 58. 
  
 Lättläst. + Lättläst version + Maldonado. Ku. 
  
 59. 
  
 Ersättning vid rådighetsinskränkningar 
  
 – 
  
 vilka fall omfattas av 2 kap. 15 § tredje stycket regeringsformen och när ska ersättning lämnas? M. 
  
 60. 
  
 Åtgärder för samexistens mellan människa och varg. M. 
  
 61. 
  
 Försvarsfastigheter i framtiden. S. 
  
 62. 
  
 Förbudet mot dubbla förfaranden och andra rättssäkerhetsfrågor 
  
 i skatteförfarandet. Fi. 
  
 63. 
  
 Verkställighet av utländska domar och beslut – en ny Bryssel  
  
 I-förordning 
  m.m. Ju. 
  
 64. 
  
 Pensionärers och förtroendevaldas ersättningsrätt i arbetslöshetsförsäkringen. S. 
  
 65. 
  
 Förstärkta kapitaltäckningsregler. Fi. 
  
 66. 
  
 Översyn av det statliga stödet till dagspressen. Ku. 
  
 67. 
  
 Flygbuller och bostadsbyggande. S 
  
 68. 
  
 Synliggöra värdet av ekosystemtjänster 
  
 – 
  
 Åtgärder för välfärd 
  
 genom biologisk mångfald och ekosystemtjänster. M. 
  
 69. 
  
 Ny tid ny prövning – förslag till ändrade vattenrättsliga regler. M. 
  
 70. 
  
 Säker utveckling! 
  
 – 
  
 Nationell handlingsplan för säker användning och hantering av nanomaterial. M. 
  
 71. 
  
 Viltmyndigheten 
  
 – 
  
 jakt och viltförvaltning i en ny tid. L. 
  
 72. 
  
 Ut ur skuldfällan. Ju. 
  
 Statens offentliga utredningar 2013 
 Systematisk förteckning 
 Justitiedepartementet 
 Tillstånd och medling. [4] Skärpningar i vapenlagstiftningen. [7] Brottmålsprocessen. Del 1 och 2. [17] Internationell straffverkställighet. [21]  
 E-röstning 
  och andra valfrågor. [24] 
 Vissa frågor om gode män och förvaltare. [27] En ny lag om personnamn. [35] 
 Begripliga beslut på migrationsområdet. [37] Vad bör straffas? Del 1 och 2. [38] 
 Europarådets konvention om  
 it-relaterad 
  brottslighet. [39] 
 Tillsyn över polisen. [42] 
 Patentlagen och det enhetliga europeiska patentsystemet. [48] 
 Nämndemannauppdraget 
 – breddad rekrytering och kvalificerad medverkan. [49] 
 Verkställighet av utländska domar och beslut 
 – en ny Bryssel  
 I-förordning 
  m.m. [63] Ut ur skuldfällan. [72] 
 Försvarsdepartementet 
 Den svenska veteranpolitiken 
 Statligt bidrag till frivilliga organisationer som stödjer veteransoldater och anhöriga. [8] 
 En översyn inom Sevesoområdet 
 – förslag till en förstärkt organisation för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga kemikalieolyckor. [14] 
 Regeringsbeslut av ett statsråd – SRÄ. [18] En myndighet för alarmering. [33] Disciplinansvar i ett reformerat försvar. [36] Skydd för geografisk information. [51] 
 Socialdepartementet 
 Patientlag. [2] 
 Rätta byggfelen snabbt! 
 – med effektivare förelägganden och försäkringar. [10] 
 Ersättning vid läkemedelsskador och miljöhänsyn i läkemedelsförmånerna. [23] 
 Åtgärder för ett längre arbetsliv. + Lättläst + Daisy. [25] 
 En effektivare plan- och bygglovsprocess. [34] 
 Att tänka nytt för att göra nytta 
 – om perspektivskiften i offentlig verksamhet. [40] 
 Ansvarsfull hälso- och sjukvård. [44] 
 Rätt information 
 – Kvalitet och patientsäkerhet för vuxna med nedsatt beslutsförmåga. [45] 
 En väg till ökad tillsyn: marknadsföring av och  
 e-handel 
  med alkohol och tobak. [50] 
 Tillgång till läkemedel och sjukvårdsmateriel vid allvarliga händelser och kriser. [54] 
 Statens kulturfastigheter – urval och förvaltning för framtiden. [55] 
 Samordnade bullerregler för att underlätta bostadsbyggandet. [57] 
 Försvarsfastigheter i framtiden. [61] 
 Pensionärers och förtroendevaldas ersättningsrätt i arbetslöshetsförsäkringen. [64] 
 Flygbuller och bostadsbyggande. [67] 
 Finansdepartementet 
 Förändrad hantering av importmoms. [1] 
 Trängselskatt – delegation, sanktioner och utländska fordon. [3] 
 Att förebygga och hantera finansiella kriser. [6] 
 Riksbankens finansiella oberoende och balansräkning. [9] 
 Goda affärer – en strategi för hållbar, offentlig upphandling. [12] 
 Försäkring på transportområdet i krig och kris. [28] 
 Budgetramverket 
 – uppfyller det EU:s direktiv? [32] Beskattning av mikroproducerad el m.m. [46] Privata utförare – kontroll och insyn. [53] 
 Förbudet mot dubbla förfaranden och andra rättssäkerhetsfrågor i skatteförfarandet. [62] 
 Förstärkta kapitaltäckningsregler. [65] 
 Utbildningsdepartementet 
 Ungdomar utanför gymnasieskolan 
 – ett förtydligat ansvar för stat och kommun. [13] 
 För framtidens hälsa – en ny läkarutbildning. [15] 
 Kommunal vuxenutbildning på grundläggande nivå – en översyn för ökad individanpassning och effektivitet. [20] 
 Fri att leka och lära 
 – ett målinriktat arbete för barns ökade säkerhet i förskolan. [26] 
 Det tar tid 
 – om effekter av skolpolitiska reformer. [30] 
 Förskolegaranti. [41] Moderniserad studiehjälp. [52] Friskolorna i samhället. [56] 
 Landsbygdsdepartementet 
 Djurhållning och miljön 
 – hantering av risker och möjligheter med stallgödsel. [5] 
 Viltmyndigheten 
 – jakt och viltförvaltning i en ny tid. [71] 
 Miljödepartementet 
 Kunskapsläget på Kärnavfallsområdet 2013. Slutförvarsansökan under prövning: kompletteringskrav och framtidsalternativ. [11] 
 Långsiktigt hållbar markanvändning 
 – del 1. [43] 
 Ersättning vid rådighetsinskränkningar 
 – vilka fall omfattas av 2 kap. 15 § tredje stycket regeringsformen och när ska ersättning lämnas? [59] 
 Åtgärder för samexistens mellan människa och varg. [60] 
 Synliggöra värdet av ekosystemtjänster 
 – Åtgärder för välfärd genom 
 biologisk mångfald och ekosystemtjänster. [68] 
 Ny tid ny prövning – förslag till ändrade vattenrättsliga regler. [69] 
 Säker utveckling! 
 – Nationell handlingsplan för säker användning och hantering av nanomaterial. [70] 
 Näringsdepartementet 
 Effektivare konkurrenstillsyn. [16] 
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt 
  
 – 
  
 samordning och digital samverkan. [22] En digital agenda i människans tjänst 
  
 – 
  
 Sveriges digitala ekosystem, dess aktörer och drivkrafter. [31] 
  
 Effektivare bredbandsstöd. [47] 
 Kulturdepartementet 
 Mera glädje för pengarna. [19] 
 Lättläst. + Lättläst version + Maldonado. [58] 
 Översyn av det statliga stödet till dagspressen. [66] 
 Arbetsmarknadsdepartementet 
 Det svenska medborgarskapet. [29]