Händelseanalyser vid självmord inom hälso- och sjukvården och socialtjänsten 
 Händelseanalyser vid självmord inom hälso- och sjukvården och socialtjänsten 
 Förslag till ny lag 
 Slutbetänkande 
 av Självmordspreventionsutredningen 
 Stockholm 2010 
 SOU 2010:45 
 SOU och Ds kan köpas från Stanton kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Stanton Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst 106 47 Stockholm 
 Orderfax:  
 08-598 
  191 91 Ordertel:  
 08-598 
  191 90  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se Internet: www.fritzes.se 
 Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen (SB PM 2003:2, reviderad  
 2009-05-02) 
  
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som ska svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på http://www.regeringen.se/remiss 
 Omslag: Stephens, målning utan titel. 
 Textbearbetning och layout har utförts av Regeringskansliet, FA/kommittéservice 
 Tryckt av Johnston AB 
 Stockholm 2010 
 ISBN  
 978-91-38-23413-6 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet och chefen för 
 Socialdepartementet 
 Genom regeringsbeslut den 3 september 2009 bemyndigade regeringen statsrådet Berry att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att klargöra och analysera förutsättningarna för att, inom hälso- och sjukvårdens och socialtjänstens område, utveckla och förbättra händelseanalyser av inträffade självmord. Utredaren skulle även lämna förslag på hur de nya kunskaper som framkommer genom händelseanalyser kan föras över till regional eller lokal nivå med syfte att dessa kunskaper ska kunna komma till praktisk användning i det självmordspreventiva arbetet. Utredaren skulle i arbetet säkerställa att de förslag som ges särskilt beaktar lagstiftning som behandlar integritetsaspekter. 
 Den 3 september 2009 förordnades länsrådet  
 Navarro 
  Scott som särskild utredare. 
 Som experter att biträda utredningen förordnades fr.o.m. den 30 november 2009 kanslirådet Thomas, handläggaren Carr, överläkaren Chavez, kanslirådet Harmon, utredaren Davis, ämnesrådet Perez och juristen Mclaughlin samt departementssekreteraren Carpenter. Den 4 februari 2010 förordnades docent Wagner som expert i utredningen. 
 Som huvudsekreterare i utredningen förordnades kanslirådet Shaw fr.o.m. den 1 oktober 2009. Hovrättsassessorn Christensen förordnades som sekreterare fr.o.m. den 1 januari 2010. 
 Utredningen har antagit namnet Självmordspreventionsutred- ningen. 
 Den 18 december 2009 överlämnade Regeringskansliet (Social- departementet) tre återrapporteringar av regeringsbeslut för bered- ning av utredningen. Dessa handlade om att ta fram informations- material som syftar till att öka kunskapen dels om självmord i 
 befolkningen, dels om vart man vänder sig för att få hjälp och stöd (dnr S2008/5350/FH) och förslag på utbildningsinsatser avseende vård och omhändertagande av personer med självmordsproblematik (dnr 2008/5349/FH) samt utarbeta ett informationsmaterial om hur man kan förebygga självmordsförsök och självmord bland skolelever (dnr S2008/5348/FH). 
 Utredningen överlämnade den 3 maj 2010 delbetänkandet Första hjälpen i psykisk hälsa (SOU 2010:31) som behandlar de ovan nämnda tre överlämnade regeringsbesluten. 
 Härmed överlämnas slutbetänkandet Händelseanalyser vid självmord inom hälso- och sjukvården och socialtjänsten. Förslag till ny lag (SOU 2010:45). 
 Stockholm 30 juni 2010. 
  
 Navarro 
  Scott 
  
 Winters 
  
 Christensen 
  
 Innehåll 
  
 Sammanfattning .................................................................. 
  
 9 
  
 Författningsförslag ............................................................. 
  
 13 
  
 Förslag till lag om händelseanalyser vid självmord ......................... 
  
 13 
  
 Förslag till lag om behandling av personuppgifter vid 
  
 verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid 
  
 självmord .................................................................................. 
  
 20 
  
 Förslag till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen 
  
 (2009:400) ................................................................................ 
  
 23 
  
 Uppdraget och dess genomförande ...................................... 
  
 25 
  
 Bakgrund............................................................................................ 
  
 25 
  
 Uppdraget.......................................................................................... 
  
 26 
  
 Genomförande .................................................................................. 
  
 27 
  
 Utgångspunkter ................................................................................ 
  
 27 
  
 Självmord som psykologiskt olycksfall .................................. 
  
 30 
  
 Patient- och klientsäkerhet och kvalitetssäkring ................... 
  
 31 
  
 Händelseanalyser – ett systemteoretiskt tänkande................ 
  
 31 
  
 Händelseanalyser vid självmord inom hälso- och 
  
 sjukvården ..................................................................... 
  
 33 
  
 Fastställande av självmord....................................................... 
  
 33 
  
 Aktuella aktörer ................................................................. 
  
 37 
  
 Socialstyrelsen ................................................................................... 
  
 37 
  
 5 
 Innehåll SOU 2010:45 
  
 Polisen ................................................................................................ 
  
 39 
  
 RMV ................................................................................................... 
  
 39 
  
 Rättslig reglering av händelseanalyser – i dag och i 
  
 framtiden................................................................... 
  
 41 
  
 Hälso- och sjukvården – lex Hughes ................................................... 
  
 41 
  
 Nuvarande reglering................................................................. 
  
 41 
  
 Föreslagen reglering................................................................. 
  
 43 
  
 Socialtjänsten – lex Morse .................................................................. 
  
 46 
  
 Nuvarande reglering................................................................. 
  
 46 
  
 Ny reglering.............................................................................. 
  
 48 
  
 Barns dödsfall – LuB ......................................................................... 
  
 51 
  
 Lagstiftningen av i dag och integritetsaspekter ...................... 
  
 55 
  
 Allmänt om samarbete ...................................................................... 
  
 55 
  
 Samarbete och sekretess- och tystnadspliktslagstiftning................ 
  
 56 
  
 Skyldighet i lagstiftningen att samarbeta................................ 
  
 56 
  
 Sekretess- och tystnadspliktslagstiftning......................................... 
  
 58 
  
 Offentlighets- och sekretesslagen........................................... 
  
 58 
  
 Sekretess inom hälso- och sjukvården och annan 
  
 medicinsk verksamhet................................................... 
  
 59 
  
 Sekretess inom socialtjänsten .................................................. 
  
 60 
  
 Lagstiftning om behandling av personuppgifter.............................. 
  
 61 
  
 PuL ........................................................................................ 
  
 62 
  
 SoL-PuL .................................................................................... 
  
 63 
  
 Lag (1998:453) om hälsodataregister ...................................... 
  
 66 
  
 Patientdatalag (2008:355) ........................................................ 
  
 67 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag .............. 
  
 69 
  
 Överväganden .................................................................................... 
  
 69 
  
 Utredningens reflektioner ....................................................... 
  
 70 
  
 Tre modeller för utveckling och förbättring av 
  
 händelseanalyser vid självmord .................................... 
  
 72 
  
 Utredningens bedömning ................................................................. 
  
 75 
  
 6 
  
 SOU 2010:45 
  
 Innehåll 
  
 Underrättelseskyldighet .......................................................... 
  
 77 
  
 Tidsramen utökas från fyra veckor till sex månader.............. 
  
 78 
  
 Genomförande ......................................................................... 
  
 78 
  
 En likartad metod för händelseanalyser vid självmord.......... 
  
 79 
  
 Kunskapsåterföring till regional och lokal nivå ..................... 
  
 81 
  
 Dokumentationsskyldighet och gallring ................................ 
  
 82 
  
 Förslag ............................................................................................... 
  
 82 
  
 En ny lag om händelseanalyser vid självmord ........................ 
  
 82 
  
 Definitioner.............................................................................. 
  
 87 
  
 Rapporterings- och underrättelseskyldighet vid 
  
 självmord....................................................................... 
  
 92 
  
 Den verksamhetsansvariges händelseanalysskyldighet 
  
 m.m................................................................................ 
  
 98 
  
 Den verksamhetsansvariges anmälan till Socialstyrelsen 
  
 vid självmord............................................................... 
  
 104 
  
 Socialstyrelsens skyldigheter................................................. 
  
 106 
  
 Uppgiftsskyldighet ................................................................ 
  
 110 
  
 Behovet av sekretessbestämmelser ....................................... 
  
 111 
  
 En ny lag om behandling av personuppgifter vid 
  
 verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid 
  
 självmord..................................................................... 
  
 117 
  
 Tillämpningsområde .............................................................. 
  
 128 
  
 Ändamålen med behandlingen av personuppgifter.............. 
  
 129 
  
 Personuppgifter som får behandlas ...................................... 
  
 131 
  
 Personuppgiftsansvar............................................................. 
  
 134 
  
 Sökbegrepp............................................................................. 
  
 134 
  
 Samkörning ............................................................................ 
  
 135 
  
 Utlämnande av personuppgifter på medium för 
  
 automatiserad behandling .......................................... 
  
 136 
  
 Direktåtkomst........................................................................ 
  
 136 
  
 Undantag från förbudet mot behandling av känsliga 
  
 personuppgifter i sammanställningar ........................ 
  
 138 
  
 Information ............................................................................ 
  
 138 
  
 Säkerhet vid behandling och tillsynsmyndighetens 
  
 befogenheter ............................................................... 
  
 138 
  
 Sekretess ................................................................................. 
  
 139 
  
 Rättelse ................................................................................... 
  
 139 
  
 Skadestånd.............................................................................. 
  
 140 
  
 Överklagande ......................................................................... 
  
 140 
  
 7 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2010:45 
  
 Ekonomiska och andra konsekvenser .................................. 
  
 141 
  
 Ekonomisk konsekvensanalys för utredningens förslag............... 
  
 142 
  
 Genomförandefrågor ......................................................... 
  
 147 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser .................................. 
  
 147 
  
 Författningskommentar ..................................................... 
  
 149 
  
 Förslaget till lag om händelseanalyser vid självmord .................... 
  
 149 
  
 Förslaget till lag om behandling av personuppgifter vid 
  
 verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid 
  
 självmord................................................................................. 
  
 165 
  
 Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och 
  
 sekretesslagen (2009:400)...................................................... 
  
 171 
  
 Referenser....................................................................... 
  
 175 
  
 Förarbeten........................................................................................ 
  
 175 
  
 Rapporter ......................................................................................... 
  
 176 
  
 Övrigt............................................................................................... 
  
 177 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1  
 Kommittédirektiv............................................................ 
  
 179 
  
 Bilaga 2  
 Kartläggning av självmordsförebyggande arbete 
  
 utanför hälso- och sjukvården....................................... 
  
 187 
  
 Bilaga 3  
 Rapport om intervjustudie inom socialtjänsten 
  
 ............223 
  
 8 
 Sammanfattning 
 Uppdrag 
 Utredningens uppgift har varit att klargöra och analysera förutsätt- ningarna för att inom hälso- och sjukvårdens och socialtjänstens område utveckla och förbättra händelseanalyser av inträffade själv- mord. Därutöver har utredningen haft i uppgift att utreda och lämna förslag på hur man kan föra över de nya kunskaper som framkom- mer till relevanta verksamheter eller aktörer på regional eller lokal nivå med syfte att dessa kunskaper ska kunna komma till praktisk användning i det självmordspreventiva arbetet. Särskilt angeläget har det varit att säkerställa att det förslag som utredningen lägger fram beaktar lagstiftning som behandlar integritetsaspekter. 
 Överväganden 
 Utredningen har i sitt arbete utgått från det i dag gällande rättsläget men har även beskrivit och beaktat de större förändringar som för- väntas börja gälla från den 1 januari 2011 respektive den 1 juli 2011. Lex Hughes och lex Morse kommer, om de föreslagna ändringarna går igenom, att bli mer enhetliga. Ändringarna tar dock inte specifikt sikte på händelseanalyser vid självmord. 
 Utredningen har övervägt förutsättningarna för: 
  
 att införa en skyldighet att göra en händelseanalys vid självmord inom socialtjänsten och även inom andra verksamhetsområden, 
  
 att ge verksamheter som genomför händelseanalyser vid självmord möjlighet att ta in uppgifter från andra verksamheter som de eller den avlidne haft kontakt med i syfte att få en så heltäckande bild som möjligt av händelseförloppet före självmordet, och 
  
 9 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2010:45 
  
 att utveckla och förbättra system för hur självmorden ska komma till verksamheternas kännedom samt övervägt för- och nackdelar med nuvarande tidsram på fyra veckor när det gäller anmälnings- skyldigheten. 
  
 Utredningen har i alla delar av arbetet beaktat den i händelseanalys- arbetet så viktiga lärandeaspekten och hur kunskapsåterföring av de händelseanalyser som görs av olika verksamheter ska kunna komma det allmänt självmordsförebyggande arbetet på lokal och regional nivå tillgodo. 
 Därutöver har utredningen särskilt beaktat det integritetsintrång de olika alternativ som övervägts kan komma att innebära för den enskilde, dennes närstående och andra berörda. Utredningen har granskat gällande lagstiftning som har som syfte att skydda den personliga integriteten och hur utredningens förslag förhåller sig till denna. Utredningen har även övervägt vilka eventuella ändringar som kan krävas i dagens integritetsskyddande lagstiftning för att en förbättring och utveckling av händelseanalysverksamheten ska kunna uppnås. När utredningen funnit ändringar påkallade för att uppnå detta har utredningen genomgående låtit proportionalitetsprincipen vara avgörande. 
 En modell för utveckling och förbättring av händelseanalyser vid självmord 
 Efter att ha analyserat gällande förutsättningar och rättsläge samt inhämtat synpunkter från särskilt viktiga myndigheter och organisa- tioner har utredningen funnit att det inte finns förutsättningar att utöka skyldigheten att göra händelseanalyser vid självmord till fler samhällsaktörer än socialtjänsten. Ju fler samhällsaktörer som åläggs en händelseanalysskyldighet vid självmord, desto större blir integritets- intrånget. En utökning av händelseanalysskyldigheten utanför hälso- och sjukvården respektive socialtjänsten är inte förenlig med den proportionalitetsprincip som utredningen utgått från. 
 Utredningen föreslår att dagens skyldighet för hälso- och sjuk- vården att göra en händelseanalys vid självmord utmönstras från lex  
 Maria-systemet 
  och att en motsvarande skyldighet införs i en separat lag som utvidgas till att gälla även socialtjänsten. 
 Utredningen har övervägt tre modeller och valt en modell som innebär att rapporterings- och anmälningsskyldigheten inom hälso- 
 10 
  
 SOU 2010:45 
  
 Sammanfattning 
  
 och sjukvården kvarstår oförändrad, men utvidgas till socialtjänsten. Även händelseanalysskyldigheten ligger primärt kvar på respektive verksamhet. En nationell aktör tar liksom i dagsläget emot och analyserar anmälningarna samt vidtar de åtgärder som krävs. Vidare får denna aktör rätt att genomföra en egen samlad händelseanalys i det fall den avlidne haft kontakt med både hälso- och sjukvården och socialtjänsten eller flera verksamheter inom samma sektor och verksamheterna därför gjort var sin händelseanalys beträffande ett och samma självmord. Den nationella aktören får också vissa möjlig- heter att, för att genomföra den samlade händelseanalysen inhämta kompletterande uppgifter inte bara från hälso- och sjukvården och socialtjänsten utan även från andra samhällsaktörer som får en lag- stadgad uppgiftsskyldighet. Rapporteringsskyldigheten för respektive verksamhets personal m.fl. kompletteras med en underrättelse- skyldighet för vissa andra samhällsaktörer, Rättsmedicinalverket och polismyndigheterna. På så vis kommer fler självmord till hälso- och sjukvårdens och socialtjänstens kännedom och blir föremål för en händelseanalys. 
 Endast de självmord som inträffar i direkt anslutning till vård eller inom fyra veckor efter vårdkontakt blir i dag föremål för en analys. Med beaktande av tillgängliga data om sambandet i tiden mellan självmord och förekommande kontakt med hälso- och sjuk- vården bör alla självmord som inträffat inom sex månader efter kontakt med hälso- och sjukvården eller socialtjänsten bli föremål för en händelseanalys. 
 Föreslagen modell beaktar såväl syftet med en händelseanalys vid självmord som integritetsaspekten. Genom tillskapandet av denna modell kan en analys av systemfel bestående i brister i sam- verkan mellan samhällets aktörer uppnås samtidigt som det syfte som utredningen valt för händelseanalyser leder till en klar avgräns- ning av vilka personuppgifter som får behandlas. De uppgifter som behandlas måste vara av relevans för att identifiera systemfel och samverkansbrister. Det förtjänar att betonas att uppgifter beträf- fande avlidna som huvudregel inte utgör personuppgifter i lagens mening. 
 11 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2010:45 
  
 En likartad metod för händelseanalyser vid självmord 
 För att uppnå enhetlighet och för att underlätta för hälso- och sjukvården och socialtjänsten att, dels genomföra händelseanalyser vid självmord, dels lära av andras analyser om vilka åtgärder som har varit effektiva, föreslår utredning att Socialstyrelsen får i upp- drag att – och medel för – att utveckla en IT – funktionalitet som endast behandlar anmälningar i enlighet med utredningens förslag till ny lag om händelseanalyser vid självmord. En sådan särskild funktionalitet kommer att kunna vägleda verksamheterna och under- lätta händelseanalysarbetet utan att det saknas utrymme att anpassa analyserna i det enskilda fallet. 
 Kunskapsåterföring till regional och lokal nivå 
 Socialstyrelsen sammanställer i dag avidentifierade rapporter om anmälda självmord enligt lex Hughes. Sammanställningarna syftar till att ge vårdgivarna en möjlighet att utifrån sin egen verksamhet jämföra och granska vilka åtgärder de kan behöva vidta för att öka patientsäkerheten. Att redovisa resultaten från samtliga händelse- analyser vid självmord är ett viktigt inslag i en lärande organisation. Dylika sammanställningar på aggregerad nivå kan även vara till nytta för det allmänna självmordspreventiva arbetet på regional och lokal nivå. Den information som dessa ger kan utgöra ett incitament till riktade självmordsförebyggande insatser. 
 För att försäkra sig om att en återrapportering verkligen sker och med en viss frekvens bör så långt möjligt denna skyldighet regleras i lag. 
 12 
 Författningsförslag 
  
 1 
  
 Förslag till 
  
 lag om händelseanalyser vid självmord 
 Härigenom föreskrivs följande. 
 Inledande bestämmelser 
 Lagens syfte och innehåll 
  
 1 §  
 Denna lag syftar till att genom händelseanalysverksamhet främja det självmordsförebyggande arbetet inom hälso- och sjukvård eller socialtjänst genom att ge underlag för förslag till självmordsföre- byggande åtgärder. 
 I lagen finns bl. a. bestämmelser om 
  
 - 
  
 de rapporteringsskyldigas ansvar m.m., 
  
 - 
  
 den verksamhetsansvariges ansvar, och 
  
 - 
  
 Socialstyrelsens ansvar m.m. 
  
 Allmänna bestämmelser om mål och krav inom samt tillsyn över hälso- och sjukvården och socialtjänsten finns i lagstiftning för respektive verksamhet. 
 Definitioner 
  
 2 §  
 Med självmord avses i denna lag fall där en person avsiktligen tagit sitt liv. 
  
 3 §  
 Med hälso- och sjukvård avses i denna lag verksamhet som omfattas av hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), tandvårdslagen (1985:125), lagen (2001:499) om omskärelse av pojkar samt verksam- 
 13 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 het inom detaljhandel med läkemedel enligt lagen (2009:366) om handel med läkemedel. 
  
 4 §  
 Med hälso- och sjukvårdspersonal avses i denna lag 
  
 1. 
  
 den som har legitimation för ett yrke inom hälso- och sjuk- vården, 
  
 2. 
  
 personal som är verksam vid sjukhus och andra vårdinrättningar och som medverkar i hälso- och sjukvård av patienter, 
  
 3. 
  
 den som i annat fall vid hälso- och sjukvård av patienter biträder en legitimerad yrkesutövare, 
  
 4. 
  
 apotekspersonal som tillverkar eller expedierar läkemedel eller lämnar råd och upplysningar, 
  
 5. 
  
 personal vid Giftinformationscentralen som lämnar råd och upplysningar, 
  
 6. 
  
 personal vid larmcentral och sjukvårdsrådgivning som förmedlar hjälp eller lämnar råd och upplysningar till vårdsökande, och 
  
 7. 
  
 den som i annat fall enligt föreskrifter som har meddelats i anslutning till denna lag tillhandahåller tjänster inom ett yrke inom hälso- och sjukvården under ett tillfälligt besök i Sverige utan att ha svensk legitimation för yrket. 
  
 Vid tillämpningen av första stycket 1 och 3 jämställs med legiti- merad yrkesutövare den som enligt särskilt förordnande har mot- svarande behörighet. 
 Regeringen får meddela föreskrifter om att andra grupper av yrkesutövare inom hälso- och sjukvården ska omfattas av lagen. 
  
 5 §  
 I denna lag avses med socialtjänst 
  
 1. 
  
 verksamhet enligt lagstiftningen om socialtjänst och den sär- skilda lagstiftningen om vård utan samtycke av unga eller av miss- brukare, 
  
 2. 
  
 verksamhet som i annat fall enligt lag handhas av socialnämnd, 
  
 3. 
  
 verksamhet som i övrigt bedrivs av Statens institutionsstyrelse, 
  
 4. 
  
 verksamhet hos kommunal invandrarbyrå, 
  
 5. 
  
 verksamhet enligt lagstiftningen om stöd och service till vissa funktionshindrade, 
  
 6. 
  
 handläggning av ärenden om bistånd som lämnas av social- nämnd enligt lagstiftning om mottagande av asylsökande m.fl. och 
  
 7. 
  
 handläggning av ärenden om introduktionsersättning för flyk- tingar och vissa andra utlänningar. 
  
 14 
  
 SOU 2010:45 
  
 Författningsförslag 
  
 6 §  
 I denna lag avses med verksamhetsansvarig den som bedriver verksamhet inom hälso- och sjukvården eller socialtjänsten eller den som annars fattat beslut om en insats inom socialtjänsten. 
  
 7 §  
 Med rapporteringsskyldig avses i denna lag hälso- och sjuk- vårdspersonal eller den som fullgör uppgifter inom socialtjänsten. 
 De rapporteringsskyldigas ansvar m.m. 
 Allmänna skyldigheter 
  
 8 §  
 De rapporteringsskyldiga ska bidra till det självmordsföre- byggande arbetet i den egna verksamheten. De ska i detta syfte, när de får kännedom om ett självmord, genast rapportera självmordet till den som är verksamhetsansvarig. 
 Rapporteringsskyldigheten avser självmord som inträffat inom sex månader från det att personen som tagit sitt liv haft kontakt med den aktuella verksamheten. Inom socialtjänsten gäller skyldig- heten också i fall där personen som tagit sitt liv kunnat komma i fråga för insatser inom verksamheten. 
 Rapporteringsskyldighet föreligger även om en underrättelse enligt 9 § tillställts den verksamhetsansvarige. 
 Underrättelseskyldighet 
  
 9 §  
 En polismyndighet ska när dödsorsaken fastställts underrätta socialnämnden om ett inträffat självmord. 
 Rättsmedicinalverket ska på motsvarande sätt när dödsorsaken fastställts, i de fall myndigheten har kännedom om att den person som tagit sitt liv haft kontakt med hälso- och sjukvårdspersonal inom den i 8 § andra stycket angivna tidsramen, underrätta berörd verk- samhetsansvarig inom hälso- och sjukvården om självmordet. 
 Underrättelseskyldighet föreligger även om självmordet rapporte- rats till den verksamhetsansvarige enligt 8 §. 
 15 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 Den verksamhetsansvariges ansvar 
 Allmänna skyldigheter 
  
 10 §  
 Den som är verksamhetsansvarig inom hälso- och sjukvården eller socialtjänsten ska, om det inte är uppenbart obehövligt, snarast vid ett självmord som rapporterats till denne enligt 8 § eller som denne fått kännedom om genom en underrättelse enligt 9 § göra en händelseanalys. 
 Arbetet med en händelseanalys får dock påbörjas först sedan den verksamhetsansvarige fått en underrättelse enligt 9 § eller, om sådan inte inkommit, den verksamhetsansvarige inhämtat uppgift från Socialstyrelsens dödsorsaksregister om dödsorsaken och denna fastställts till självmord. Uppgift från dödsorsaksregistret ska in- hämtas snarast efter det att ett självmord rapporterats enligt 8 §. 
 Om dödsorsaken inte slutligt fastställts till självmord ska någon händelseanalys enligt denna lag inte göras även om den verksamhets- ansvarige mottagit en rapport enligt 8 §. 
 Syftet med händelseanalysen ska vara att 
  
 1. 
  
 så långt möjligt klarlägga händelseförloppet och vilka faktorer som påverkat det, samt 
  
 2. 
  
 ge underlag för beslut om åtgärder som ska ha till ändamål att förebygga att en liknande händelse inträffar på nytt. 
  
 11 §  
 Den verksamhetsansvarige ska som ett led i händelseanalys- arbetet vidta de åtgärder i den egna verksamheten som behövs för att förebygga självmord. För åtgärder som inte kan vidtas omedel- bart efter det att en händelseanalys gjorts ska en tidsplan för genom- förande av sådan åtgärd upprättas. 
  
 12 §  
 Den verksamhetsansvarige ska informera de rapporterings- skyldiga i sin egen verksamhet om de skyldigheter som han eller hon har enligt 8 §. 
  
 13 §  
 Statens institutionsstyrelses ledning eller den som är verk- samhetsansvarig i yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet inom socialtjänsten ska informera berörd socialnämnd om de rapporter enligt 8 § denne tagit emot. 
 16 
  
 SOU 2010:45 
  
 Författningsförslag 
  
 14 §  
 Den verksamhetsansvarige ska som ett led i händelseanalys- arbetet verka för att de närstående till en person som tagit sitt liv deltar i detta arbete. 
 Anmälningsskyldighet till Socialstyrelsen 
  
 15 §  
 Den verksamhetsansvarige ska till Socialstyrelsen anmäla ett inträffat självmord som varit föremål för en händelseanalys enligt 10 §. 
 Statens institutionsstyrelses ledning eller den som bedriver yrkes- mässig enskild verksamhet inom socialtjänsten ska därutöver infor- mera berörd socialnämnd om anmälan. 
 Anmälan ska göras snarast efter det att den verksamhetsansvarige fått kännedom om att ett självmord inträffat, dock först sedan den verksamhetsansvarige har fått kännedom om dödsorsaken på sätt framgår av 10 § andra stycket. 
 Samtidigt med anmälan eller snarast därefter ska den verksamhets- ansvarige till Socialstyrelsen ge in den händelseanalys som före- skrivs i 10 §. 
 Socialstyrelsens ansvar m.m. 
 Anmälningar från den verksamhetsansvarige 
  
 16 §  
 Socialstyrelsen ska säkerställa att självmord som har anmälts till myndigheten enligt 15 § har analyserats i nödvändig omfattning samt att den verksamhetsansvarige har vidtagit de åtgärder i den egna verksamheten enligt 11 § som krävs för att i möjligaste mån förebygga självmord. 
 Socialstyrelsen ska vidare i de fall som ett självmord anmälts till myndigheten av flera verksamhetsansvariga enligt 15 § göra en egen samlad händelseanalys av dessa i syfte att klarlägga huruvida sam- arbete och samverkan måste stärkas för att bidra till det självmords- förebyggande arbetet i verksamheterna. 
  
 17 §  
 Socialstyrelsen är på begäran av en verksamhetsansvarig enligt 10 § andra stycket skyldig att lämna ut uppgift från dödsorsaks- registret om huruvida den person förfrågan avser avlidit till följd av självmord eller inte. 
 17 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 Informationsskyldighet 
  
 18 §  
 Socialstyrelsen ska sprida information om inträffade självmord som har anmälts till myndigheten enligt 15 § samt i övrigt vidta de åtgärder som anmälan motiverar för att bidra till det självmords- förebyggande arbetet. 
 Uppgiftsskyldighet 
  
 19 §  
 Följande myndigheter och yrkesverksamma är skyldiga att på Socialstyrelsens begäran lämna de uppgifter som behövs för en samlad händelseanalys enligt 16 § andra stycket, dock endast i de fall som det i någon av de händelseanalyser som gjorts enligt 10 § framgår att den person som tagit sitt liv haft kontakt med den som uppgiften finns hos alternativt att hälso- och sjukvården eller social- tjänsten haft sådan kontakt: 
  
 1. 
  
 myndigheter inom hälso- och sjukvården, annan rättspsykiatrisk undersökningsverksamhet, socialtjänsten, kriminalvården, skolmyndig- heter, åklagar- och polismyndigheter och Migrationsverket, 
  
 2. 
  
 anställda hos sådana myndigheter som avses i 1, 
  
 3. 
  
 de som är verksamma inom yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet inom skola, hälso- och sjukvården eller socialtjänstens område, och 
  
 4. 
  
 de myndigheter som utövar tillsyn över de verksamheter som avses i  
  
 1–3, 
  dock inte Riksdagens ombudsmän, Riksrevisionen och Justitiekanslern. 
 Tystnadsplikt 
  
 20 §  
 Den som är eller som varit verksam inom yrkesmässigt be- driven enskild verksamhet inom socialtjänsten får inte obehörigen röja vad han eller hon därvid har fått veta om enskilds personliga förhållanden i samband med verksamhet enligt denna lag. 
  
 21 §  
 För den som tillhör eller har tillhört hälso- och sjukvårds- personalen inom den enskilda hälso- och sjukvården gäller bestäm- melserna om tystnadsplikt i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område. 
 18 
  
 SOU 2010:45 
  
 Författningsförslag 
  
 22 §  
 I det allmännas verksamhet gäller offentlighets- och sekretess- lagen (2009:400). 
 Bestämmelser om behandling av personuppgifter 
  
 23 §  
 Bestämmelser om behandling av personuppgifter i verksam- het enligt denna lag finns i lag om behandling av personuppgifter vid verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord. 
 Bemyndiganden 
  
 24 §  
 Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om 
  
 1. 
  
 hur rapporteringsskyldigheten enligt 8 § ska fullgöras, 
  
 2. 
  
 hur polismyndigheterna och Rättsmedicinalverket ska fullgöra sina skyldigheter enligt 9 §, 
  
 3. 
  
 hur en händelseanalys enligt 10 § ska utformas och genomföras, 
  
 4. 
  
 hur en verksamhetsansvarig ska inhämta uppgift om döds- orsaken från Socialstyrelsens dödsorsaksregister enligt 10 § andra stycket, 
  
 5. 
  
 hur en verksamhetsansvarig ska fullgöra sin informations- skyldighet i förhållande till dels de rapporteringsskyldiga enligt 12 §, dels berörd socialnämnd enligt 13 § och 15 § andra stycket, 
  
 6. 
  
 hur anmälningsskyldigheten enligt 15 § första stycket ska full- göras, 
  
 7. 
  
 hur Socialstyrelsen ska fullgöra sin skyldighet enligt 17 §, och 
  
 8. 
  
 hur Socialstyrelsen ska fullgöra sin skyldighet enligt 18 §. 
  
 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 
  
 1. 
  
 Lagen om händelseanalyser vid självmord träder i kraft den 1 juli 2012. 
  
 2. 
  
 Anmälningar om självmord som gjorts före lagens ikraftträdande enligt 6 kap. 4 § lag (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område, 14 kap. 2 § socialtjänstlagen (2001:453) eller 
  
 24 
  
 a § lag (1993:387) om stöd och service till vissa funktions- hindrade ska handläggas enligt de bestämmelserna. 
  
 19 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 2 
  
 Förslag till 
  
 lag om behandling av personuppgifter vid verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord 
 Härigenom föreskrivs följande. 
 Lagens tillämpningsområde 
  
 1 §  
 Denna lag tillämpas vid behandling av personuppgifter vid verk- samhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord samt vid till- syn, uppföljning, utvärdering, kvalitetssäkring och administration av denna verksamhet, om behandlingen är helt eller delvis automatiserad eller om uppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt ett eller flera särskilda kriterier. 
  
 2 §  
 Lagen tillämpas inte vid behandling av personuppgifter för forsknings- och statistikändamål. 
 Förhållandet till personuppgiftslagen m.m. 
  
 3 §  
 Personuppgiftslagen (1998:204) gäller vid behandling av person- uppgifter vid verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid själv- mord, om inte annat följer av denna lag eller föreskrifter som har meddelats med stöd av denna lag eller annars av 2 § personuppgifts- lagen. 
 Ändamålen med personuppgiftsbehandlingen 
  
 4 §  
 Personuppgifter får behandlas bara om behandlingen är nöd- vändig för att verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid själv- mord ska kunna utföras. 
 Personuppgifter får även behandlas för uppgiftslämnande som föreskrivs i lag eller förordning. 
 En registrerad person har inte rätt att motsätta sig sådan behand- ling av uppgifter som är tillåten enligt denna lag. 
 20 
  
 SOU 2010:45 
  
 Författningsförslag 
  
 Personuppgifter som får behandlas 
  
 5 §  
 Inom verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid själv- mord får följande uppgifter behandlas 
  
 1. 
  
 namn, person- och samordningsnummer, 
  
 2. 
  
 känsliga personuppgifter som avses i 13 § personuppgiftslagen (1998:204), samt 
  
 3. 
  
 uppgifter om lagöverträdelser som innefattar brott, domar i brottmål, straffprocessuella tvångsmedel eller administrativa frihets- berövanden. 
  
 Enskilds namn, person- eller samordningsnummer får dock behandlas endast om det för ändamålet med hanteringen inte är till- räckligt att behandla kodade personuppgifter eller personuppgifter som indirekt pekar ut den enskilde. 
 Personuppgiftsansvar 
  
 6 §  
 De verksamheter som omfattas av lagen om händelseanalyser vid självmord är personuppgiftsansvariga för sin behandling av personuppgifter. 
 Socialstyrelsen är ansvarig för sin hantering av personuppgifter enligt samma lag. 
 Sammanställningar av personuppgifter 
  
 7 §  
 I sammanställningar av personuppgifter i verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord får det tas in känsliga personupp- gifter eller uppgifter i övrigt om ömtåliga personliga förhållanden. Detta gäller även vid tillsyn, uppföljning, utvärdering, kvalitetssäk- ring och administration av verksamheten. 
 Sekretess 
  
 8 §  
 I fråga om utlämnande av personuppgifter som finns i de verk- samheter som berörs av lagen om händelseanalyser vid självmord gäller de begränsningar som följer av bestämmelser om offentlighet och sekretess samt tystnadsplikt i annan lag eller förordning. 
 21 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 Rättelse och skadestånd 
  
 9 §  
 Bestämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204) om rättelse och skadestånd gäller även vid behandling av personuppgifter enligt denna lag. 
 Överklagande 
  
 10 §  
 Beslut enligt denna lag om rättelse eller avslag på ansökan om information enligt 26 § personuppgiftslagen (1998:204) får över- klagas hos allmän förvaltningsdomstol. Andra beslut enligt denna lag får inte överklagas. 
 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 
 Övriga bestämmelser 
  
 11 §  
 Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om begränsning av den i 4 § tillåtna behand- lingen av personuppgifter samt om sökbegrepp, direktåtkomst och sammanställning samt samkörning av personuppgifter. 
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2012. 
 22 
  
 SOU 2010:45 
  
 Författningsförslag 
  
 3 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 
 Härigenom föreskrivs att 26 kap 1 § offentlighets- och sekretess- lagen (2009:400) ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 26 kap. 
  
 Sekretess gäller inom social- 
  
 1 § 
  
 Sekretess gäller inom social- 
  
 tjänsten för uppgift om en 
  
 tjänsten för uppgift om en 
  
 enskilds personliga förhållanden, 
  
 enskilds personliga förhållanden, 
  
 om det inte står klart att upp- 
  
 om det inte står klart att upp- 
  
 giften kan röjas utan att den 
  
 giften kan röjas utan att den 
  
 enskilde eller någon närstående 
  
 enskilde eller någon närstående 
  
 till denne lider men. 
  
 till denne lider men. 
  
 Med socialtjänst förstås i denna 
  
 Med socialtjänst förstås i denna 
  
 lag 
  
 lag 
  
 1. verksamhet enligt lagstift- 
  
 1. verksamhet enligt lagstift- 
  
 ningen om socialtjänst, 
  
 ningen om socialtjänst, 
  
 2. verksamhet enligt den sär- 
  
 2. verksamhet enligt den sär- 
  
 skilda lagstiftningen om vård av 
  
 skilda lagstiftningen om vård av 
  
 unga och av missbrukare utan 
  
 unga och av missbrukare utan 
  
 samtycke, och 
  
 samtycke, och 
  
 3. verksamhet som i annat fall 
  
 3. verksamhet som i annat fall 
  
 enligt lag handhas av socialnämnd 
  
 enligt lag handhas av socialnämnd 
  
 eller av Statens institutions- 
  
 eller av Statens institutions- 
  
 styrelse. 
  
 styrelse. 
  
 Till socialtjänst räknas också 
  
 Till socialtjänst räknas också 
  
 1. verksamhet hos annan myn- 
  
 1. verksamhet hos annan myn- 
  
 dighet som innefattar ompröv- 
  
 dighet som innefattar ompröv- 
  
 ning av socialnämnds beslut eller 
  
 ning av socialnämnds beslut eller 
  
 särskild tillsyn över nämndens 
  
 särskild tillsyn 
  
 över nämndens 
  
 verksamhet, 
  
 verksamhet, 
  
 2. verksamhet hos kommunal 
  
 2. verksamhet hos kommunal 
  
 invandrarbyrå, och 
  
 invandrarbyrå, 
  
 3. verksamhet 
  
 enligt lagen 
  
 3. verksamhet 
  
 enligt lagen 
  
 (2007:606) om utredningar av- 
  
 (2007:606)om 
  
 utredningar av- 
  
 seende barn som 
  
 har avlidit i 
  
 seende barn som 
  
 har avlidit i 
  
 23 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 anledning av brott m.m. 
 Med socialtjänst jämställs 
  
 1. 
  
 ärenden om bistånd åt asyl- sökande och andra utlänningar, 
  
 2. 
  
 ärenden om introduktions- ersättning för flyktingar och vissa andra utlänningar, 
  
 3. 
  
 ärenden om tillstånd till parkering för rörelsehindrade, 
  
 4. 
  
 ärenden om allmän om- vårdnad hos nämnd med uppgift att bedriva patientnämndsverk- samhet, och 
  
 5. 
  
 verksamhet enligt lagstift- ningen om stöd och service till vissa funktionshindrade. 
  
 Sekretessen gäller inte om annat följer av 5, 6 eller 7 §. 
 För uppgift i en allmän hand- ling gäller sekretessen i högst sjuttio år. 
 anledning av brott m.m., och 
  
 4. 
  
 verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord. 
  
 Med socialtjänst jämställs 
  
 1. 
  
 ärenden om bistånd åt asyl- sökande och andra utlänningar, 
  
 2. 
  
 ärenden om introduktions- ersättning för flyktingar och vissa andra utlänningar, 
  
 3. 
  
 ärenden om tillstånd till parkering för rörelsehindrade, 
  
 4. 
  
 ärenden om allmän om- vårdnad hos nämnd med uppgift att bedriva patientnämndsverk- samhet, och 
  
 5. 
  
 verksamhet enligt lagstift- ningen om stöd och service till vissa funktionshindrade. 
  
 Sekretessen gäller inte om annat följer av 5, 6 eller 7 §. 
 För uppgift i en allmän hand- ling gäller sekretessen i högst sjuttio år. 
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2012. 
 24 
 Uppdraget och dess genomförande 
 Bakgrund 
 Riksdagen framförde i ett tillkännagivande från den 27 april 2005 om det självmordspreventiva arbetet (bet. 2004/05:SoU11 och rskr. 2004/05:218) att ett nationellt program för självmordsprevention borde tas fram. Den 21 juli 2005 gav den dåvarande regeringen Statens folkhälsoinstitut (FHI) och Socialstyrelsen i uppdrag att ta fram förslag på strategier och åtgärder till ett nationellt program för självmordsprevention. FHI fick i uppdrag att ta fram förslag på befolkningsinriktade strategier och åtgärder för statliga myndigheter, landsting och kommuner. Socialstyrelsen fick i uppdrag att ta fram förslag på strategier och åtgärder riktade till huvudmännen för hälso- och sjukvård, socialtjänst, skolhälsovård och elevhälsa. Den 15 december 2006 redovisade myndigheterna för regeringen Förslag till nationellt program för suicidprevention – befolkningsinriktade och individinriktade strategier och åtgärder (dnr S2006/10114/FH). Efter att förslaget först remitterats behandlades det i propositionen En förnyad folkhälsopolitik(prop. 2007/08:110) som överlämnades till riksdagen den 13 mars 2008. 
 I propositionen redovisade regeringen nio befolknings- och individ- inriktade strategier för det nationella självmordsförebyggande arbetet. Inom ramen för strategi fyra, som berör självmordsprevention som hantering av psykologiska misstag, aviserade regeringen avsikten att tillsätta nu aktuell utredning. Enligt sina direktiv Händelseanalyser 
 – ett verktyg i det självmordsförebyggande arbetet (2009:79) skulle utredningen, som kom att ta namnet Självmordspreventionsutred- ningen, slutredovisa sitt arbete den 30 juni 2010. 
 25 
  
 Uppdraget och dess genomförande 
  
 SOU 2010:45 
  
 Uppdraget 
 I direktiven till utredningen (bilaga 1) konstaterar regeringen att det stora antalet självmord och självmordsförsök, liksom de stora samhällsekonomiska kostnaderna och det psykiska lidandet detta medför, innebär att självmordstankar, självmordsförsök och själv- mord utgör ett stort samhällsproblem. Självmord ses som det sista steget i en längre eller kortare tids process i vilken biologiska, sociala, psykologiska och existentiella faktorer samverkar. Vidare konstaterar regeringen att ett effektivt självmordsförebyggande arbete grundar sig på insikten att självmord går att förebygga. För att förebygga självmord krävs ett brett sektorsövergripande sam- arbete och en samverkan mellan lokala, regionala och nationella aktörer. Behovet av ett systemtänkande betonas och det förordas – liksom inom andra skadeförebyggande områden – att händelseför- lopp som föregått ett självmord bör analyseras genom en händelse- analys. Av händelseanalyserna kan man dra lärdomar som kan minska risken för att brister i tillgänglighet, rutiner, försumlighet eller otillräckliga kunskaper blir en bidragande faktor till ett själv- mord. 
 Sedan 2006 finns inom ramen för lex Hughes en ordning för händelseanalyser vid självmord. I dagsläget är det mindre än hälften av det totala antalet självmord som utreds. Därför anser regeringen att det finns behov att undersöka förutsättningarna för att bredda händelseanalyser vid självmord till att även omfatta andra sektorer än hälso- och sjukvården. De som utför analyser bör använda sig av samma tillförlitliga metoder. 
 Självmordspreventionsutredningen fick därför i uppdrag att klar- göra och analysera förutsättningarna för att inom hälso- och sjuk- vården och socialtjänstens område utveckla och förbättra händelse- analyser av inträffade självmord. Därutöver skulle utredningen ge förslag på hur man kan föra över de nya kunskaper som fram- kommer till relevanta verksamheter eller aktörer på regional eller lokal nivå. Utredningen skulle i arbetet säkerställa att förslagen särskilt beaktar lagstiftning som behandlar integritetsaspekter. 
 26 
  
 SOU 2010:45 
  
 Uppdraget och dess genomförande 
  
 Genomförande 
 Utredningen har haft sex formella sammanträden och ett antal informella möten med experterna. Utredningen har därutöver haft regelbundna informella kontakter och möten med personal vid Nationell prevention av suicid och psykisk ohälsa (NASP) vid Karolinska Institutet. Vidare har utredningen haft såväl formella som informella möten med Riksförbundet för suicidprevention och efterlevandes stöd (SPES), Nationell samverkan för psykisk hälsa (NSPH), Ungdomsstyrelsen, Statens institutionsstyrelse (SiS) och Nationella Hjälplinjen. 
 De tjänstemän vid Socialdepartementet som handlagt betänkandet Patientsäkerhet. Vad har gjorts? Vad behöver göras? (SOU 2008:117) och departementspromemorian Förändringar i Lex  
 Sarah-bestäm- 
  melsen m.m. (Ds 2009:33) har fortlöpande under expertgruppens sammankomster informerat om bl. a. beredningsläget. 
 Resultaten från studierna Kartläggning av självmordsförebyggande arbete utanför hälso- och sjukvården (dnr S2009/9239/FH) och Rapport om intervjustudie inom socialtjänsten(dnr 2010/9239/FH) som NASP utfört till utredningen på regeringens uppdrag har redo- visats vid expertgruppens sammanträde. Uppdragen redovisas i sin helhet i bilagorna 2 och 3. 
 Utredningen har besökt Västernorrlands och Stockholm Läns Landsting och fört samtal med en självmordspreventiv samverkans- grupp i Jönköpings kommun. Besök har också avlagts hos Social- styrelsens regionala tillsynsenhet i Stockholm och utredningen har haft ett flertal möten med representanter för Databasenheten vid sagda myndighet. Utredningen har besökt Rättsmedicinalverket (RMV) både i Lund och i Stockholm samt slutligen också haft kontakt med sakkunniga inom Sveriges Kommuner och Landsting (SKL). 
 Utredningen har vidare haft kontakt med Missbruksutredningen (S 2008:04) och Psykiatriutredningen (S 2008:09). 
 Utredningen har deltagit i ett antal konferenser, både inom och utom landet, med fokus på depressions- och självmordsprevention. 
 Utgångspunkter 
 En utgångspunkt för utredningen har varit att uppdraget innefattas i det pågående nationella självmordsförebyggande folkhälsoarbetet. De nio självmordsförebyggande strategierna utgår från Världshälso- 
 27 
  
 Uppdraget och dess genomförande 
  
 SOU 2010:45 
  
 organisationens (WHO) Helsingforsdeklaration som undertecknades i januari 2005 i Helsingfors av samtliga Europas hälsoministrar. Helsingforsdeklarationens övergripande mål är att motivera, stödja och samordna initiativ till självmordsförebyggande arbete på nationell och regional nivå. I deklarationen slogs fast att regeringarna bör ta sådana politiska beslut att befolkningen löper mindre risk att utsättas för de psykologiska påfrestningar som följer av t.ex. ekonomisk utsatthet och social isolering i syfte att minska förekomsten av depression, ångest och stress och därmed i förlängningen antalet självmord. Vidare konstaterades att arbetet bör integreras med andra förebyggande insatser för folkhälsan. Biologiska, psykologiska, sociala och  
 fysisk-tekniska 
  förhållanden ska uppmärksammas. Det hittills dominerande individinriktade förebyggande självmordsarbetet inom psykiatrin måste breddas. Därutöver betonades att det själv- mordsförebyggande arbetet även måste riktas till familjer och livs- miljöer, inte endast till individer i riskzonen. 
 Strategierna bygger på två till varandra kompletterande perspektiv, ett individinriktat och ett befolkningsinriktat. Det individinriktade arbetet bedrivs i huvudsak inom hälso- och sjukvården där man eftersträvar att få till stånd ett optimalt omhändertagande av personer med självmordsproblematik för att förhindra uppkomsten av själv- mordsförsök och fullbordade självmord. Det befolkningsinriktade arbetet har en utpräglat tvärsektoriell folkhälsovetenskaplig bred ansats och bedrivs av många olika samhällsaktörer. Arbetet syftar till att utveckla och förstärka stödjande och riskfria miljöer och att minimera tillgången till självmordsmedel. Det syftar även till att öka kunskapen och medvetenheten i befolkningen om hur man ska hantera olika risksituationer som kan leda till självmordsförsök och självmord. I detta arbete ingår att öka medvetenheten och kunskapen om självmordstankar, självmordsförsök och självmord, dvs. själv- mordsprocessen, samt att undanröja de rädslor och tabun som själv- mord och psykisk sjukdom omgärdas av. De nio nationella själv- mordsförebyggande strategierna är: 
  
 1. 
  
 insatser som främjar goda livschanser för mindre gynnade, 
  
 2. 
  
 insatser som minskar alkoholkonsumtionen i befolkningen och i högriskgrupper för självmord, 
  
 3. 
  
 minskad tillgänglighet till medel och metoder för självmord, 
  
 4. 
  
 självmordsprevention som hantering av psykologiska misstag, 
  
 28 
  
 SOU 2010:45 
  
 Uppdraget och dess genomförande 
  
 5. 
  
 medicinska, psykologiska och psykosociala insatser, 
  
 6. 
  
 spridning av kunskap om evidensbaserade metoder för att minska självmord, 
  
 7. 
  
 kompetenshöjning hos personal och andra nyckelpersoner i vård och omhändertagande av personer med självmordsproblematik, 
  
 8. 
  
 händelseanalyser av lex  
  
 Maria-anmälningar 
  och 
  
 9. 
  
 stöd till frivilligorganisationer. 
  
 Utredningen ställer sig bakom strategierna och således även den terminologi och de begrepp och definitioner samt modeller som ligger till grund för dem. Det finns därför inget skäl för utredningen att ytterligare belysa dessa aspekter. Den som önskar fördjupad kännedom om strategierna m.m. hänvisas istället till prop. 2007/08:110 och till FHI:s rapport Förslag till nationellt program för suicidprevention – befolkningsinriktade strategier och förslag (webbplats http://www.folkhälsoinstitutet.se) och Socialstyrelsens rapporter Förslag till nationellt program för suicidprevention – strategier och åtgärdsförslag mot hälso- och sjukvården, socialtjänsten och skolhälsovården/elevhälsa och Avsiktlig självdestruktiv handling i Sverige – en underlagsrapport (webbplats Thompson). 
 En annan utgångspunkt för utredningen har varit att säkerställa att förslagen som lämnas särskilt beaktar lagstiftning som be- handlar integritetsaspekter. En breddning av händelseanalyser vid självmord bygger på möjligheten för en eller flera myndigheter att dels behandla uppgifter inom den egna verksamheten, dels en möjlighet att i viss utsträckning inhämta uppgifter från andra samhällsaktörer och sammanställa dessa. I detta sammanhang har utredningen särskilt beaktat att hantering, utbyte och samman- ställning av uppgifter ska ske på ett sådant sätt, respektive vara av sådan karaktär, att det inte inkräktar på den avlidnes och hans eller hennes närståendes m.fl. integritet mer än vad som är absolut nöd- vändigt för att nå syftet med händelseanalyserna. Utredningen har även beaktat integritetsaspekten i de förslag som lagts om åter- rapportering av de slutsatser som dragits av en gjord händelseanalys från nationell till lokal och regional nivå. Utredningen har arbetat utifrån proportionalitetsprincipen i den bemärkelsen att syftet med åtgärden hela tiden har satts i relation till det men åtgärden kan innebära för den enskildes integritet. 
 29 
  
 Uppdraget och dess genomförande 
  
 SOU 2010:45 
  
 Ytterligare en utgångspunkt i utredningens arbete har varit att utredningens förslag till system för händelseanalyser ska gälla alla självmord, dvs. vara köns- och åldersneutralt. 
 Självmord som psykologiskt olycksfall 
 Självmord är ett slutsteg i en längre eller kortare tids process, där biologiska, sociala, psykologiska och existentiella faktorer samverkar. Detta synsätt sammanfattas i den så kallade  
 stress-sårbarhetsmodellen 
  som inkluderar komponenter från skilda teoretiska referensramar. Modellen betonar samspelet mellan arv och miljö samt skillnader när det gäller individuell sårbarhet betingad både av medfödda bio- logiska faktorer och av miljöfaktorer. Även en persons problem- hanteringsförmåga och förmåga till återhämtning ingår i modellen. Problemhanteringsförmåga och förmåga till återhämtning anses kunna avgöra om en individ hamnar i en självmordssituation när flera risk- faktorer för självmord ansamlats. 
  
 Stress-sårbarhetsmodellen 
  tolkas utifrån teoribildningen kring katastrofer och olycksfall och betraktas som ett psykologiskt olycks- fall. Händelseförloppet före ett självmord skiljer sig inte särskilt mycket från det vid t.ex. en trafikolycka. En serie av var för sig mindre allvarliga och interagerande faktorer – halt väglag, slitna däck och alkoholpåverkad förare – kan leda till en trafikolycka. På motsvarande sätt kan ackumulering av kroniska eller akuta risk- faktorer, som t.ex. ett psykiskt trauma till följd av fysiskt eller psykiskt våld, skilsmässa, arbetslöshet eller alkoholintag samtidigt som omgivningens stöd och skyddande faktorer saknas, leda till ett självmord. Ett psykologiskt olycksfallsperspektiv kan minska de anhörigas skuldbörda eftersom det sprider insikten om att ansvaret för självmordsprevention finns hos flera aktörer. Detta ansvar består i att inte öka risken för ett möjligt psykologiskt olycksfall genom bristande rutiner, försumlighet eller otillräcklig kunskap. Utifrån ett patient- och klientsäkerhetsperspektiv och i förläng- ningen ett självmordspreventivt perspektiv är det därför angeläget att offentliga verksamheter analyserar inträffade självmord och vidtar åtgärder för att förbättra säkerheten. 
 30 
  
 SOU 2010:45 
  
 Uppdraget och dess genomförande 
  
 Patient- och klientsäkerhet och kvalitetssäkring 
 Människor som erhåller vård och behandling, omsorg och andra stöd- och hjälpinsatser är ofta i ett starkt beroendeförhållande till de personer som arbetar i verksamheterna. Insynen i verksamheterna och vad som händer i dessa under olika delar av dygnet är starkt begränsad. Många förmår inte att hävda sina egna intressen eller föra sin egen talan. Det kan vara personer med grav missbruks- problematik eller omfattande funktionsnedsättning, som t.ex. personer med psykisk sjukdom eller äldre personer med demenssjukdom. Ansvariga för verksamheter och lagstiftning har ett särskilt ansvar att se till att de som finns i verksamheterna inte blir utsatta för skador och kränkningar och att det stöd, den hjälp, den vård och behandling samt omsorg som ges är säker och av god kvalitet. Ansvaret innefattar också att tillse att personalen har den erfarenhet och kompetens som behövs och inte är olämplig för uppgiften. 
 Händelseanalyser – ett systemteoretiskt tänkande 
 Det bör vara en självklarhet att människor med självmordsproble- matik som söker hjälp, stöd och vård bemöts väl och erbjuds gott stöd, god hjälp och även god och säker vård. Alla  
 vård-, 
  hjälp- eller stödgivare bör uppmärksamma risk- och stödfaktorer och vidta åtgärder för att minska risken för självmord. Genom att utreda det händelseförlopp som föregått ett självmord är det möjligt att upptäcka brister som går att åtgärda och därigenom förebygga ytterligare självmord. 
 En händelseanalys, dvs. en strukturerad genomgripande doku- menterad intern utredning som bygger på processbeskrivningar, är ett bra stödverktyg i verksamheters systematiska kvalitets- och förbättringsarbete. En händelseanalys bygger på ett systemtänkande som i korthet innebär en insikt om att brister i verksamheten eller att systemet kan bidra till en skada eller risk, t.ex. ett självmord. Tänkbara orsaker till patient- alternativt klientsäkerhetsbrister kan vara brister i rutiner, arbetsmiljö, bemanning, ledarskap eller organi- sation. De kan också avse bemötande, brister i kommunikation mellan individer och inom arbetslag eller mellan olika yrkeskatego- rier samt mellan olika enheter. Alla dessa systembrister går att åtgärda genom t.ex. kunskapsutveckling, implementering av rutiner 
 31 
  
 Uppdraget och dess genomförande 
  
 SOU 2010:45 
  
 och bättre samverkan kring patienter eller klienter både inom verk- samheten och i förhållande till externa verksamheter. 
 Det mycket vanligen förekommande citatet av Norman heten är större än summan av delarna är en utmärkt samman- fattning av det systemteoretiska perspektivet. I den moderna systemsynen, eller ekologiska synen, betraktas varje enskild individ som en del i en större helhet. Ett system definieras som en helhet vars delar är beroende av varandra och interagerar med varandra. Denna helhet är något annat än de samverkande delarna till- sammans. I ett systemtänkande ligger tonvikten på det ömsesidiga beroendet mellan individ och omvärld. 
 Systemteori handlar således om processen, interaktionen mellan delarna i systemet och mellan delen och helheten samt mellan hel- heten, systemet och dess kontext. En hel situation är både för- utsättningen för att ett problem ska uppstå och bäraren av att en förändring ska komma till stånd. Delen kan aldrig lyftas ur hel- heten. System som skapas av människor – sociala system – ses som öppna och levande. De har förmågan att utbyta information med omgivningen och därigenom växa och utvecklas mot en allt större komplexitet. 
 Ett system är någorlunda stabilt över tid. Att se världen i hel- heter gör det möjligt att se bakomliggande strukturer i komplexa situationer. Den bakomliggande systemstrukturen skapar enskilda händelser och ger förutsättningar för vissa typer av skeenden och beteenden, dvs. den bakomliggande systemstrukturen beskriver relationer som påverkar beteenden på sikt. 
 En händelseanalys vid självmord ger information om omständig- heterna kring det inträffade självmordet och en möjlighet att identifiera eventuella brister som kan ha bidragit till självmordet. Utifrån den sammantagna kunskap analysen ger kan verksamheter vidta åtgärder för att motverka och förhindra ytterligare självmord. Utifrån ett patient- och klientsäkerhetsperspektiv, tillika ur ett själv- mordspreventivt perspektiv, är det angeläget att offentliga verksam- heter analyserar inträffade självmord och vidtar åtgärder för att för- bättra säkerheten. Varje analyserat självmord där man konstaterar brister som går att åtgärda, kan bidra till att förebygga ytterligare självmord. 
 32 
  
 SOU 2010:45 
  
 Uppdraget och dess genomförande 
  
 Händelseanalyser vid självmord inom hälso- och sjukvården 
 Självmord som inträffat inom fyra veckor efter kontakt med hälso- och sjukvården ska av vårdgivaren, enligt en föreskrift utfärdad av Socialstyrelsen, anmälas. Anmälningsskyldigheten innebär även att anmälan ska följas av en genomgripande dokumenterad händelse- analys. I händelseanalysen ska vårdgivaren dels klargöra händelse- förloppet före självmordet (vad som hänt), dels identifiera områden där förbättringsåtgärder kan sättas in. Vårdgivaren skickar anmälan till aktuell regional tillsynsenhet vid Socialstyrelsen. Tillsynsenheterna har, sedan en anmälan inkommit, att granska denna inom ramen för sitt tillsynsuppdrag över hälso- och sjukvården och vidta de åtgärder som kan behövas. När ett beslut fattats i ett ärende skickar respektive handläggare uppgifter om omständigheter kring själv- mordet för registrering i en databas vid regionala tillsynsenheten i Örebro. 
 Socialstyrelsen hämtar och analyserar uppgifter om beslutade ärenden enligt lex Hughes vid självmord från denna databas och presenterar på aggregerad nivå i rapportform resultaten för vård- givarna. Det finns i dag inte någon skyldighet i lag för Social- styrelsen att utföra detta arbete utan det sker på myndighetens eget initiativ. 
 Socialstyrelsen har på eget initiativ påbörjat ett arbete för att utveckla ett effektivare  
 IT-stöd 
  eftersom den ovan nämnda data- basen inte motsvarar de krav som finns i dag. 
 Fastställande av självmord 
 I Sverige definieras ett självmord som en medveten avsiktlig själv- förvållad livshotande handling som leder till döden. Definitionen överensstämmer med den Internationella klassifikationen av döds- orsaker och sjukdomar (ICD) som fastställs av WHO. Från och med 1997 används den tionde versionen av klassifikationen  
 (ICD-10). 
  När det gäller självmord skiljer man på säker och osäker diagnos. Säkra självmord är de fall där inget tvivel råder om att den avlidna personens avsikt varit att ta sitt liv, medan klassificeringen osäkra 
 33 
  
 Uppdraget och dess genomförande 
  
 SOU 2010:45 
  
 självmord 
  
 1  
  
 används när osäkerhet råder om uppsåtet, dvs. om det var en avsiktlig handling eller inte. 
 När en person avlider ska en läkare i normalfallet utfärda ett dödsbevis och ett dödsorsaksintyg. Vid ett misstänkt självmord utfärdas endast ett dödsbevis av läkaren. I stället för att utfärda ett dödsorsaksintyg ska läkaren i dödsbeviset ange att det finns skäl att ytterligare utreda dödsorsaken eftersom självmord kan misstänkas. I dessa fall ska läkaren omedelbart kontakta polismyndigheten på orten där personen anträffats död. Polismyndigheten har att inleda en utredning. Oftast är det en dödsfallsutredning som inleds. Polis- myndigheten har inom ramen för denna att besluta om en rätts- medicinsk undersökning ska utföras. Denna undersökning utförs av RMV men det är polismyndigheten som beslutar om undersök- ningens omfattning och typ, dock som regel i samråd med RMV. Vid självmord finns det ofta skäl att genomföra en rättsmedicinsk obduktion för att fastställa dödsorsaken. Syftet är främst att ute- sluta att döden inträtt på grund av en brottslig gärning. 
 Under den rättsmedicinska undersökningen har RMV möjlighet att inhämta uppgifter från både polismyndigheten och hälso- och sjukvården om det behövs för att fastställa dödsorsaken. Det är mindre vanligt att uppgifter inhämtas från socialtjänsten. Social- tjänsten har till skillnad från hälso- och sjukvården ingen uppgifts- skyldighet i förhållande till RMV. 
 RMV meddelar resultatet av den rättsmedicinska undersökningen till polismyndigheten. Om dödsorsaken fastställts till självmord läggs en eventuell förundersökning ner och om det, som oftast är fallet, endast inletts en dödsfallsutredning avslutas ärendet. Där- utöver rapporterar RMV dödsorsaken som självmord till Social- styrelsens dödsorsaksregister. RMV har i dag inte rätt att underrätta hälso- och sjukvården om att man vid en rättsmedicinsk undersök- ning konstaterat att fråga varit om ett självmord som, om så inte skett, borde ha anmälts enligt lex Hughes. 
 Varje år utförs cirka 5 500 dödsorsaksutredningar. Knappt 100 av dödsfallen som blir föremål för utredning bedöms bero på vålds- brott. Cirka 1 400 betraktas som olycksfall och cirka 1 100 som 
  
 1  
 Termen infördes 1969 i International Classification of Diseases (ICD), med syftet att skapa en kategori som gav möjlighet att diagnostisera en grupp dödsfall som skilde sig från naturliga dödsfall och olycksfall, men som inte uppfyllde krav för att betecknas som själv- mord, dråp eller mord. I svensk rättsmedicinsk praxis utgörs denna kategori till åtminstone 80 procent av självmord (Hörte, 1983). Återstoden är olycksfall under oklara omständig- heter, misshandel som leder till döden eller oklara dråp. (Socialstyrelsen, Vård av självmords- nära patienter – en kunskapsöversikt, 2003). 
 34 
  
 SOU 2010:45 
  
 Uppdraget och dess genomförande 
  
 självmord. 2 500 bedöms vara naturliga dödsfall och slutligen be- traktas dödsorsaken som oklar i 400 fall. (Fakta i målet. Sakkunnigas svar på rättvisans svåra frågor. En presentation av Rättsmedicinal- verket och hemsidan www.rmv.se). 
 Av 100 säkra och osäkra självmord är omkring 20 fall osäkra, utan större skillnader mellan män och kvinnor. De flesta osäkra fallen kan hänföras till olika typer av förgiftningar. Det finns också ett mörkertal dels bland äldre personer där självmord ibland rubriceras som sjukdom, dels bland döda i trafiken där ett självmord ofta felaktigt rubriceras som ett trafikolycksfall. Om man väljer att bara räkna säkra diagnoser får man en underrapportering av antalet självmord. Så mycket som  
 70–75 
  procent av de osäkra självmorden har efter psykologiska undersökningar skattats som självmord. Det finns alltså skäl att i statistiken slå ihop säkra och osäkra självmord för att få en mer rättvisande bild av antalet självmord. 
 35 
 Aktuella aktörer 
 I nedanstående avsnitt redogör utredningen för de myndigheter som i dag har en roll vid de händelseanalyser som görs inom hälso- och sjukvården eller socialtjänsten eller som på något sätt är involverade vid ett inträffat självmord. 
 Socialstyrelsen 
 Allmänt 
 Socialstyrelsens verksamhet regleras i förordning (2009:1243) med instruktion för Socialstyrelsen. Socialstyrelsen är en statlig förvalt- ningsmyndighet för verksamhet inom hälso- och sjukvård och annan medicinsk verksamhet, tandvård, hälsoskydd, smittskydd, social- tjänst, stöd och service till vissa funktionshindrade samt frågor om alkohol och missbruksmedel. I Socialstyrelsens allmänna uppgifter ingår att verka för god hälsa och social välfärd, men också för stöd- insatser, omsorg och vård av hög kvalité på lika villkor för hela befolkningen. Socialstyrelsen ska också följa utvecklingen inom sitt ansvarsområde och avge regelbundna rapporter till regeringen om utvecklingen och tillståndet inom områdena, vaka över verksam- heterna vad avser kvalitet och säkerhet samt den enskildes rättig- heter. Myndigheten ansvarar även för kunskapsutveckling och kunskapsförmedling och har att följa, analysera och rapportera om hälsoutvecklingen i landet samt att följa det arbete som pågår inom forskning och utveckling på området. 
 Tillsyn över hälso- och sjukvården 
 Socialstyrelsens tillsyn över hälso- och sjukvården regleras i 6 kap. lag (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område (LYHS). Tillsynen innebär en granskning av såväl verksamheten som 
 37 
  
 Aktuella aktörer 
  
 SOU 2010:45 
  
 personalen och är inriktad på att tillse att de krav och mål som uppställs i lagar och andra föreskrifter samt beslut som meddelats med stöd av dessa uppfylls. Inom ramen för tillsynen ska Social- styrelsen även ge råd och vägledning, tillse att brister och miss- förhållanden avhjälps, förmedla kunskap och erfarenheter som till- synen ger samt informera och ge råd till allmänheten. Det är till Socialstyrelsen som så kallade lex  
 Maria-anmälningar 
  görs. I 6 kap.  
 9–10 
  §§ LYHS finns bestämmelser som ger Socialstyrelsen möjlig- het att få tillgång till material som behövs för tillsynen samt också inspektera verksamheten. Socialstyrelsen har också vissa möjligheter att vidta åtgärder såväl mot verksamheten som mot hälso- och sjukvårdspersonalen. 
 Tillsyn över socialtjänsten 
 Sedan den 1 januari 2010 har tillsyns- och tillståndsverksamheten enligt socialtjänstlagen (2001:453), SoL, och lag (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) överförts från läns- styrelserna till Socialstyrelsen. Även SiS tillsynsansvar har överförts till Socialstyrelsen. Socialstyrelsens tillsyn över socialtjänsten regleras i 13 kap. SoL. Syftet med tillsynen och vad Socialstyrelsen ska och kan göra inom ramen för denna är densamma som enligt LYHS. Socialstyrelsen har att granska att verksamheten uppfyller de krav och mål som följer av lagar och andra föreskrifter samt beslut som har meddelats med stöd av dessa. Myndigheten ska även lämna råd och ge vägledning, kontrollera att brister och missförhållanden avhjälps, förmedla kunskap och erfarenheter som erhålls genom tillsynen och informera och ge råd till allmänheten. På motsvarande sätt som enligt LYHS har Socialstyrelsen i sin tillsynsverksamhet över socialtjänsten rätt att ta del av vissa handlingar och få vissa upplysningar samt göra inspektioner. På samma sätt har Social- styrelsen också befogenhet att vidta vissa åtgärder om missför- hållanden som påpekats inte rättas till. Det är till Socialstyrelsen som så kallade lex  
 Sarah-anmälningar 
  ska göras. Socialstyrelsen har sedan att följa upp anmälningarna och tillse att de åtgärdas. Mot- svarande regler finns i LSS. 
 38 
  
 SOU 2010:45 
  
 Aktuella aktörer 
  
 Polisen 
 Allmänt 
 Polisen består av Rikspolisstyrelsen (RPS) och 21 polismyndigheter som motsvarar länsindelningen samt Statens kriminaltekniska labora- torium. RPS huvuduppgifter är att utöva tillsyn över polisen och verka för planmässighet, samordning och rationalisering över landet. Polisens uppdrag beskrivs i polislagen (1984:387). Polisen ska bl.a. förebygga brott, övervaka den allmänna ordningen och säkerheten, bedriva spaning och göra brottsutredningar. I lagen anges också hur samverkan med andra myndigheter ska gå till och vilka befogenheter polisen har. Utöver polislagen finns ett antal andra lagar och förordningar som styr polisarbetet. Till polisens uppgifter hör att utreda vissa dödsfall i syfte att t.ex. upptäcka eller utesluta brott, identifiera en avliden samt i förekommande fall underrätta anhöriga. Detta innebär att polisen som regel alltid blir tillkallad vid ett misstänkt självmord. 
 RMV 
 Allmänt 
 RMV är en rättsvårdande myndighet. RMV utför undersökningar på uppdrag av polis, åklagare, domstolar och socialtjänst. RMV kan också få en roll vid ett misstänkt självmord. 
 RMV är en central förvaltningsmyndighet med huvudansvar för rättspsykiatrisk undersökningsverksamhet, rättsmedicin, rättskemi och rättsgenetik. Myndigheten ska bl.a. svara för rättsmedicinska obduktioner och andra rättsmedicinska undersökningar. RMV är uppdelat i nio avdelningar. Av dessa är sex rättsmedicinska avdel- ningar. De är belägna i Stockholm, Uppsala, Umeå, Göteborg, Lund och Linköping. 
 Syftet med en rättsmedicinsk undersökning är bl.a. att fastställa den sannolika dödsorsaken och att klarlägga om fråga varit om en naturlig eller onaturlig död. Det är denna typ av rättsmedicinska insatser som kan komma att aktualiseras vid ett misstänkt själv- mord. Det finns två former av rättmedicinska undersökningar; rätts- medicinsk likbesiktning och rättsmedicinsk obduktion. I praktiken är den sistnämnda undersökningsformen den vanligaste. RMV har därutöver inrättat en särskild undersökningsform – utvidgad rätts- 
 39 
  
 Aktuella aktörer 
  
 SOU 2010:45 
  
 medicinsk obduktion – som främst används vid utredning av brotts- misstankar. Om en rättsmedicinsk undersökning ska genomföras och vilken typ av undersökning som i så fall ska väljas avgör den uppdragsgivande myndigheten, dvs. polisen, i varje enskilt fall. 
 Uppgiftsskyldighet 
 Personal inom hälso– och sjukvården har enligt 2 kap. 11 § LYHS skyldighet att lämna ut de uppgifter som behövs för en rätts- medicinsk undersökning. Därutöver kan undersökningsläkaren vid behov kontakta den uppdragsgivande myndigheten (se SOSFS 1997:26, punkterna  
 1–2 
  och RPSFS 2000:14, punkten 5) och begära in kompletterande handlingar och uppgifter. 
 40 
 Rättslig reglering av händelseanalyser 
 – i dag och i framtiden 
 Inledning 
 Redan i dag finns det en lagreglerad skyldighet att göra händelse- analyser i vissa fall. En sådan skyldighet finns bl.a. för verksamheter inom hälso- och sjukvården och delar av socialtjänsten. Båda verk- samheternas skyldighet att göra händelseanalyser är för närvarande föremål för reformer. Ett händelseanalyssystem har också införts i vissa fall när barn avlidit, bl.a. till följd av brott. Nedanstående är en redogörelse för dessa tre nu gällande händelseanalyssystem och vad avser hälso- och sjukvården och socialtjänsten även en beskrivning av det pågående reformarbetet. I såväl lex Hughes och lex Morse som i lag (2007:606) om utredningar avseende barn som har avlidit i anledning av brott m.m. (LuB) används termen utredning och inte händelseanalys. Nu aktuell utredning har dock valt att genom- gående använda termerna händelseanalys eller analys. 
 Hälso- och sjukvården – lex JohnsonNuvarande reglering 
 Allmänt 
 Enligt LYHS 2 kap. 7 § ska den som tillhör hälso- och sjukvårds- personal rapportera till en vårdgivare om en patient i samband med hälso- och sjukvård drabbats av eller utsatts för risk att drabbas av allvarlig skada eller sjukdom. Syftet med denna rapporteringsskyl- dighet är att vårdgivaren ska få kännedom om incidenter i den egna verksamheten och en möjlighet att leva upp till sin skyldighet gent- emot Socialstyrelsen enligt 6 kap. 4 § samma lag – den s.k. lex  
 Maria-bestämmelsen 
  – att anmäla det inträffade. Varken rapporte- 
 41 
  
 Rättslig reglering av händelseanalyser – i dag och i framtiden 
  
 SOU 2010:45 
  
 rings- eller anmälningsskyldigheten är sanktionerad. Lex Smith bestämmelsen innebär att vårdgivaren eller den som bedriver sådan verksamhet som avses i 6 kap. 2 § LYHS snarast ska anmäla till Socialstyrelsen om en patient i samband med hälso- och sjukvård har drabbats av eller utsatts för risk att drabbas av allvarlig skada eller sjukdom. Anmälningsskyldigheten gäller inom hela hälso- och sjukvården. Såväl verksamhet som bedrivs i landstingets, kommu- nens eller i privat regi omfattas. Med stöd av ett regeringsbemyndi- gande har Socialstyrelsen utfärdat föreskrifter och allmänna råd beträffande den närmare innebörden av anmälningsskyldigheten. Föreskrifterna och råden har ändrats efter hand. De nuvarande har beteckningen SOSFS 2005:28. 
 Vid självmord 
 I LYHS sägs inte uttryckligen i lagtexten något om att självmord skulle vara en incident som ska föranleda en anmälan till Socialsty- relsen enligt lex Hughes, även om det i och för sig inte är otänkbart att ett självmord skulle kunna ha ägt rum under sådana förhållan- den att en anmälningsskyldighet enligt lagen uppkommit. Till följd av en av Socialstyrelsen utfärdad föreskrift, intagen i SOSFS 2005:28, finns emellertid en anmälningsskyldighet till Socialstyrelsen enligt lex Hughes avseende alla självmord som inträffat i anslutning till hälso- och sjukvården. Enligt 4 kap. 2 § i SOSFS 2005:28 ska en anmälan göras om en patient i samband med undersökning, vård eller behandling begått självmord eller inom fyra veckor efter en vårdkontakt begått självmord och detta kommit till vårdgivarens kännedom. Föreskriften trädde i kraft den 1 februari 2006. Syftet med att den aktuella föreskriften infördes var främst att de som ansvarade för en verksamhet skulle kunna dra lärdom av och identifiera de brister i verksamheten som kan ha varit en del i att självmordet inträffade. Varje självmord som inträffat i anslutning till hälso- och sjukvården ska alltså analyseras och dokumenteras internt. Analysen ska ta sikte på att klarlägga vad som hänt och hur det i framtiden är möjligt att undvika en upprepning. 
 Anmälningarna registreras i en databas så att Socialstyrelsen kan analysera dem på ett systematiskt sätt på nationell nivå och föra tillbaka sina slutsatser till vårdgivarna. Resultatet av Socialstyrel- sens analyser kan sedan användas i arbetet med att förebygga själv- mord och förbättra patientsäkerheten och kvalitén i vården. 
 42 
  
 SOU 2010:45 
  
 Rättslig reglering av händelseanalyser – i dag och i framtiden 
  
 Socialstyrelsen har vid ett antal tillfällen, senast 2010, samman- ställt de beslut som fattats i anledning av anmälningarna om själv- mord enligt lex Hughes. Syftet med sammanställningarna har varit att nationellt, regionalt och lokalt ge kunskap om omständigheterna runt självmorden som anmälts och föra tillbaka kunskapen till de som berörs. 
 Föreslagen reglering 
 Allmänt 
 Nyligen har bl.a. LYHS och därvid även lex  
 Maria-bestämmelsen 
  setts över. Frågan har behandlats i propositionen Patientsäkerhet och tillsyn (2009/10:210). Nedanstående är en redogörelse i kort- het för innehållet i propositionen. Utredningen har begränsat fram- ställningen till att avse de förslag som utredning ansett kommer att kunna få konsekvenser för lex Hughes och de händelseanalyser som genomförs inom ramen för denna. Riksdagen kommer att ta ställ- ning till propositionen den 15 juni 2010. 
 I propositionen har föreslagits att bl.a. LYHS ska ersättas av en helt ny lag – patientsäkerhetslagen – och att denna ska träda i kraft den 1 januari 2011. Den föreslagna lagen bygger till stora delar på LYHS. Många paragrafer som i dag återfinns i LYHS kvarstår oför- ändrade eller har ändrats endast språkligt eller fått en annan pla- cering i lagen. Vissa helt nya paragrafer och vissa ändringar av nu gällande bestämmelser har dock också föreslagits. 
 Hälso- och sjukvårdspersonalens skyldigheter 
 Hälso- och sjukvårdspersonalen ska enligt förslaget till ny lag, lik- som enligt LYHS, ha en rapporteringsskyldighet till vårdgivaren. Personalen ska till vårdgivaren rapportera risker för vårdskador samt inträffade händelser som medfört eller hade kunnat medföra en vårdskada i syfte att bidra till en hög patientsäkerhet. Detta innebär en utvidgning av rapporteringsskyldigheten i förhållande till vad som gäller i dag. Den föreslagna bestämmelsen innefattar en generell skyldighet för personalen att bidra till att hög patient- säkerhet upprätthålls i verksamheten och skyldigheten är inte som i dag begränsad till fall där en patient drabbats av eller utsatts för risk att drabbas av allvarlig skada eller sjukdom. Därtill klargörs direkt i 
 43 
  
 Rättslig reglering av händelseanalyser – i dag och i framtiden 
  
 SOU 2010:45 
  
 lag att syftet med rapporteringsskyldigheten är att öka patient- säkerheten. 
 Tanken bakom den föreslagna ändringen är att det, för att det systematiska patientsäkerhetsarbetet ska fungera, krävs att vård- givaren får kännedom om vilka risker som finns och vilka tillbud och negativa händelser som inträffat i verksamheten. Vidare måste även Socialstyrelsen få tillgång till sådan information för att kunna bedöma behov av riktlinjer och föreskrifter samt få signaler till sin tillsynsverksamhet. För att uppnå detta har det inte ansetts till- räckligt att vårdgivaren endast får kännedom om allvarliga händel- ser och därför har en utvidgning av rapporteringsskyldigheten före- slagits. Därtill har det hos hälso- och sjukvårdspersonal förekom- mit tveksamheter beträffande vilken typ av händelser som ska rap- porteras och denna osäkerhet kan enligt förslaget undanröjas genom att kravet på att vårdskadan ska vara allvarlig tas bort. Martin sonalen behöver därmed inte längre överväga om en vårdskada är sådan att den ska rapporteras eller inte, utan det blir istället vård- givaren som ska ta ställning till om en anmälan ska göras till Social- styrelsen, dvs. om vårdskadan är allvarlig eller inte. 
 Vårdgivarens skyldigheter 
 I den nya lagen har föreslagits att det ska införas en bestämmelse som slår fast en skyldighet för vårdgivare att planera, leda och kontrollera sin verksamhet på ett sätt som leder till att det i lag fastslagna kravet på god vård upprätthålls. Någon motsvarande bestämmelse finns inte i LYHS. Genom den föreslagna bestämmel- sen klarläggs vem som bär ansvaret för att kravet på en god vård upprätthålls. Vårdgivaren får genom bestämmelsen en skyldighet att vidta de åtgärder som krävs för att förebygga att patienter drab- bas av vårdskador samt en därmed sammanhängande förpliktelse att i de fall där åtgärder inte kan vidtas omedelbart upprätta en tidsplan. Inte heller i detta avseende finns någon motsvarighet i LYHS. Den föreslagna skyldigheten innebär att vårdgivaren får ett ansvar för att undanröja risken för vårdskador eller om detta inte låter sig göras hålla den under kontroll. 
 Vårdgivaren ska också enligt förslaget analysera händelser i verksamheten som medfört eller hade kunnat medföra en vård- skada. Även denna bestämmelse är ny i förhållande till LYHS då 
 44 
  
 SOU 2010:45 
  
 Rättslig reglering av händelseanalyser – i dag och i framtiden 
  
 dagens bestämmelser inte uttryckligen anger vem som har händel- seanalysansvaret i dessa situationer. 
 I propositionen poängteras att det viktigaste med att en händel- seanalys görs så snart en händelse medfört eller hade kunnat med- föra en vårdskada inte är att ta reda på om en individ gjort fel utan att utröna vad som kan göras för att det inte ska hända på nytt. Enligt förslaget ska det av lagtexten framgå vilket syftet med hän- delseanalyserna är. I propositionen har föreslagits att syftet med händelseanalyserna ska vara att så långt möjligt klarlägga händelse- förlopp och orsaker till tillbud eller negativa händelser samt ge underlag för beslut om åtgärder som ska hindra att liknande hän- delser inträffar på nytt eller i vart fall begränsa effekterna av lik- nande negativa händelser om de inte helt går att förhindra. 
 Vårdgivaren ska enligt förslaget, liksom i dag enligt LYHS, till Socialstyrelsen anmäla händelser som har medfört eller hade kun- nat medföra en allvarlig vårdskada. Motsvarande anmälningsskyl- dighet ska alltjämt gälla för verksamhet som bedrivs enligt nuva- rande 6 kap. 2 § LYHS. Anmälan ska göras snarast efter det att händelsen inträffat. Till anmälan ska den händelseanalys som vård- givaren är skyldig att göra bifogas. Vårdgivarens anmälningsskyl- dighet enligt förslaget är alltså i princip oförändrad i förhållande till vad som gäller i dag. Termen allvarlig skada eller sjukdom har dock bytts ut mot begreppet allvarlig vårdskada. Bestämmelsen att hän- delseanalysen ska bifogas anmälan till Socialstyrelsen är ny. 
 Vårdgivaren ska också enligt förslaget ge patienter och deras närstående möjlighet att delta i patientsäkerhetsarbetet. När det gäller de närståendes medverkan får denna inte strida mot gällande regler om sekretess och tystnadsplikt. Redan i dag finns i viss utsträckning bestämmelser som ger patienter och närstående möj- lighet att delta i lex  
 Maria-ärenden. 
  Enligt SOSFS 2005:28 ska pati- enter, och i vissa fall närstående, alltid underrättas om att en lex  
 Maria-anmälan 
  gjorts och då ges möjlighet att i anslutning till anmälan beskriva hur de upplevt händelsen. Däremot finns ingen sådan bestämmelse i LYHS. 
 45 
  
 Rättslig reglering av händelseanalyser – i dag och i framtiden 
  
 SOU 2010:45 
  
 Socialstyrelsens skyldigheter 
 Socialstyrelsen ska enligt den föreslagna lagen tillse att händelser som anmälts till myndigheten har utretts i nödvändig omfattning samt att vårdgivaren vidtagit de åtgärder som krävs för att uppnå en hög patientsäkerhet. Någon motsvarande bestämmelse finns inte i LYHS. Socialstyrelsen ska ta del av vårdgivarens händelseanalys. Det står Socialstyrelsens fritt att inom ramen för sin tillsyn göra en egen händelseanalys. Socialstyrelsen ska också enligt en ny föresla- gen paragraf, som inte återfinns i dagens LYHS, sprida information till vårdgivare om inträffade händelser som anmälts enligt lex Hughes. Socialstyrelsen ska även i övrigt vidta de åtgärder som anmälan motiverar för att uppnå en hög patientsäkerhet. Tidigare har Socialstyrelsen, utan att något krav på detta funnits i lag, åter- fört erfarenheter från s.k. lex  
 Maria-ärenden 
  till verksamheterna. Med hänsyn till återrapporteringens betydelse för patientsäkerhets- arbetet har nu föreslagits att Socialstyrelsen uttryckligen åläggs en sådan skyldighet. 
 Vid självmord 
 Anmälningsskyldigheten enligt lex Hughes vid självmord behandlas inte specifikt i propositionen och det finns såvitt kan utläsas ingen föreslagen ändring som specifikt tar sikte på denna typ av händel- ser. 
 Socialtjänsten – lex EricksonNuvarande reglering 
 Allmänt 
 Den s.k. lex  
 Sarah-bestämmelsen 
  återfinns i dag dels i 14 kap. 2 § SoL, dels i LSS 24 a §. Bestämmelsen infördes i lagarna den 1 januari 1999 respektive den 1 juli 2005. Lagbestämmelserna kom- pletteras i dagsläget av Socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2008:10 respektive SOSFS 2008:11). Föreskrifterna och råden anger mer i detalj hur bestämmelsen ska tillämpas. 
 46 
  
 SOU 2010:45 
  
 Rättslig reglering av händelseanalyser – i dag och i framtiden 
  
 Meyer i SoL 
 Enligt 14 kap. 2 § SoL ska var och en som är verksam inom omsor- ger om äldre personer eller personer med funktionshinder vaka över att dessa får god omvårdnad och lever under trygga förhållan- den. En person som är verksam inom äldreomsorgen eller inom omsorgen om personer med funktionshinder och som uppmärk- sammar eller får kännedom om ett allvarligt missförhållande i om- sorgerna om någon enskild ska genast anmäla detta. Om fråga är om offentlig verksamhet ska anmälan göras till socialnämnden, och om fråga istället är om yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet, till den som är ansvarig för verksamheten. Denna anmälningsplikt gäller alltså oavsett om verksamheten bedrivs i offentlig regi eller som en enskild yrkesmässig verksamhet. Skyldigheten gäller även de s.k. frivilligarbetande. Anmälningsskyldigheten gäller också den som handlägger ärenden enligt SoL. 
 Socialnämnden respektive den som ansvarar för verksamheten är skyldig att snarast vidta åtgärder för att komma till rätta med missförhållandet. Om missförhållandet inte avhjälps utan dröjsmål har socialnämnden respektive den som ansvarar för verksamheten en skyldighet att anmäla missförhållandet till Socialstyrelsen. 
 Anmälningsskyldigheten är inte sanktionerad. 
 Lex Morse i LSS 
 Enligt 24 a § LSS ska var och en som fullgör uppgifter enligt LSS vaka över att de personer som får insatser enligt samma lag får gott stöd och god service och lever under trygga förhållanden. Den som uppmärksammar eller får kännedom om ett allvarligt missförhål- lande som rör en enskild som får insats enligt LSS ska genast anmäla detta till den eller de nämnder som avses i 22 § samma lag. Om det i stället avser ett missförhållande i yrkesmässigt enskilt bedriven verksamhet ska anmälan göras till den som är ansvarig för verksamheten. Anmälningsskyldigheten gäller alltså såväl i offentlig som i enskild yrkesmässigt bedriven verksamhet. Anmälningsskyl- digheten gäller också den som handlägger ärenden enligt LSS eller enligt lagen (1993:389) om assistansersättning (LASS). 
 Om missförhållandet som uppmärksammats inte avhjälps utan dröjsmål ska nämnden eller aktuell verksamhetsansvarig omedel- bart anmäla förhållandet till Socialstyrelsen. 
 47 
  
 Rättslig reglering av händelseanalyser – i dag och i framtiden 
  
 SOU 2010:45 
  
 Underlåtenhet att göra en anmälan är inte heller här sanktione- rad. 
 Vid självmord 
 Liksom i LYHS följer inte uttryckligen av lag att någon anmäl- ningsskyldighet enligt lex Morse skulle föreligga i händelse av själv- mord. Socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd, SOSFS 2008:10 eller SOSFS 2008:11, innehåller inte någon föreskrift motsvarande den som finns i SOSFS 2005:28 för lex Hughes. Däremot borde det inte vara uteslutet att en lex  
 Sarah-anmälan 
  kan aktualiseras i sam- band med att en person begått självmord, i det fall som det kan misstänkas att händelsen har ett samband med allvarliga missför- hållanden i omsorgen. Allvarliga missförhållanden har nämligen av Socialstyrelsen i föreskrifterna som nämnts ovan bl.a. definierats som brister i omsorgen som utgör ett hot mot den enskildes liv, hälsa eller säkerhet, t.ex. brister i tillsynen. 
 Ny reglering 
 Allmänt 
 I propositionen Lex Morse och socialtjänsten – förslag om vissa förändringar (2009/10:131) föreslås en ändring av reglerna i SoL och LSS avseende lex  
 Sarah-anmälningar. 
  Riksdagen fattade den 26 maj 2010 beslut i enlighet med propositionen. Systemet för lex  
 Sarah-anmälningar 
  blir därmed mer likt vad som redan i dag gäller för anmälningar enligt lex Hughes inom hälso- och sjukvården. För- ändringarna träder, med något undantag, i kraft den 1 juli 2011. 
 Ändringarna syftar till att höja kvalitén i verksamheterna som berörs. I detta syfte kommer dels lex  
 Sarah-bestämmelsen 
  att gälla inom hela socialtjänsten, dels få en utformning som gör att anmäl- ningsförfarandet blir mer likartat lex Hughes. För att uppnå detta ska lex  
 Sarah-bestämmelsen 
  tydligare bli en del av det systematiska kvalitetsarbete som kommuner och yrkesmässigt bedrivna enskilda verksamheter m.fl. ska ägna sig åt inom socialtjänsten. 
 48 
  
 SOU 2010:45 
  
 Rättslig reglering av händelseanalyser – i dag och i framtiden 
  
 Personalens m.fl. skyldigheter 
 Den som fullgör uppgifter inom socialtjänsten, vid SiS eller enligt LSS ska medverka till att den verksamhet som bedrivs och de insat- ser som genomförs är av god kvalité. I dag är vakandeplikten kopplad till begreppen god omvårdnad och trygga förhållanden i SoL och avser omsorger om äldre personer eller personer med funktionsnedsättning. I LSS är vakandeplikten knuten till be- greppen gott stöd, god service och trygga förhållanden. Enligt den nya regleringen ska vakandeplikten istället kopplas till god kvalité då detta begrepp redan existerar inom hela social- tjänsten och LSS och därmed är bättre anpassat till utvidgningen. 
 I dag gäller vakandeplikten enligt LSS var och en som fullgör uppgifter. Enligt SoL gäller vakandeplikten i stället var och en som är verksam inom. Sistnämnda begrepp innefattar även fri- villigarbetande. Frivilligarbetande ska inte längre omfattas av vakandeplikten. Skyldigheten att medverka till god kvalité och skyldigheten att rapportera missförhållanden kommer i stället enbart gälla var och en som fullgör uppgifter inom socialtjänsten, dvs. endast de yrkesverksamma. 
 Den anmälningsskyldighet som i dag gäller för personal m.fl. ersätts med en rapporteringsskyldighet. Den som fullgör uppgifter inom socialtjänsten eller vid SiS ska genast rapportera om han eller hon får kännedom om ett missförhållande eller en påtaglig risk för ett missförhållande, som rör den som får eller kan komma ifråga för insatser. I kommunal verksamhet ska rapportering ske till berörd nämnd. I SiS verksamhet ska rapport istället lämnas till SiS ledning. I yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet ska skyldig- heten att rapportera fullgöras till den som bedriver verksamheten och socialnämnden ska informeras om rapporten. Motsvarande kommer att gälla enligt LSS. 
 Dagens rapporteringsskyldighet enligt lex Morse avser endast all- varliga missförhållanden. För att skyldigheten ska kunna fungera som ett led i kvalitetssäkringen och kvalitetsutvecklingen är det av betydelse att den som är ansvarig för verksamheten får information om alla missförhållanden. Även risker måste göras kända. I detta syfte ska den personal m.fl. som fullgör uppgifter inom aktuella verksamheter vara skyldiga att rapportera missförhållanden eller påtagliga risker för missförhållanden. Kopplingen till skyldigheten att medverka till en god kvalité blir därmed tydlig. Personal m.fl. behöver inte heller längre överväga om missförhållandet är så all- 
 49 
  
 Rättslig reglering av händelseanalyser – i dag och i framtiden 
  
 SOU 2010:45 
  
 varligt att det ska rapporteras. I stället kommer detta ansvar att ligga på den som bedriver verksamheten. 
 Rapporteringsskyldigheten inträder alltså på ett tidigt stadium – redan under prövningen av om någon är berättigad till en insats som kan falla inom socialtjänstens område. 
 Verksamhetens skyldigheter 
 Enligt propositionen ska ett missförhållande avhjälpas och en påtaglig risk för ett missförhållande undanröjas utan dröjsmål. Ett allvarligt missförhållande eller en påtaglig risk för ett allvarligt missförhållande ska snarast av nämnden, av SiS ledning eller den som bedriver yrkesmässig enskild verksamhet anmälas till Social- styrelsen. Till anmälan ska den händelseanalys som gjorts med anledning av det inträffade bifogas. I propositionen betonas vikten av att missförhållanden eller påtagliga risker för missförhållanden åtgärdas så snart kan ske. Till skillnad från vad som gäller i dag innebär den nya regleringen att anmälningsskyldigheten inte är beroende av om ett avhjälpande sker eller inte. Alla allvarliga miss- förhållanden ska anmälas. 
 Vidare är den som tar emot rapporter skyldig att informera per- sonal m.fl. om vilka skyldigheter de har vad avser medverkan till god kvalité och att avge rapport. I yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet ska den som är skyldig att ta emot rapporter även informera berörd nämnd om de rapporter som han eller hon tagit emot. Orsaken till att det föreslagits att personalens m.fl. nuvarande anmälningsskyldighet ska ersättas av en rapporterings- skyldighet är att det kan uppfattas som förvirrande att både per- sonal m.fl. och nämnden eller den ansvarige har en anmälnings- skyldighet. Begreppet anmälningsskyldighet bör därför reserveras för den skyldighet nämnden, SiS ledning och den som bedriver yrkesmässig enskild verksamhet har att underrätta Socialstyrelsen. Termen rapporteringsskyldighet har redan sin motsvarighet inom hälso- och sjukvården. 
 50 
  
 SOU 2010:45 
  
 Rättslig reglering av händelseanalyser – i dag och i framtiden 
  
 Vid självmord 
 Liksom beträffande lex Hughes är det svårt att se att någon av de ändringar som nu görs beträffande lex Morse skulle få några direkta återverkningar vad avser en eventuell anmälningsskyldighet för självmord. Ingen av ändringarna tar specifikt sikte på denna situa- tion. Det är dock inte otänkbart att Socialstyrelsen som ett led i den allmänna strävan att göra lex Smith och lex  
 Sarah-systemen 
  mer likartade i framtiden skulle kunna komma att anpassa sina föreskrifter och allmänna råd inom lex Morse till de föreskrifter och råd som gäller inom lex Hughes. En sådan anpassning skulle kunna vara att även inom ramen för lex Morse införa en föreskrift om anmälningsskyldighet vid självmord. 
 Barns dödsfall – LuB 
 Inledning 
 Om ett barn avlidit under vissa omständigheter ska det enligt en särskild lag, LuB, göras en händelseanalys. Utredningen har valt att kort redogöra för LuB, även om de händelseanalyser som görs enligt den lagen har ett annat syfte än den typ av händelseanalyser som utredningen har att behandla. Utredningen menar dock att LuB är av relevans för utredningens arbete eftersom lagstiftaren i den lagen löst vissa frågor om sekretess och personuppgiftsbehand- ling som kan vara av intresse även i nu aktuell utredning. 
 Allmänt 
 Den 1 januari 2008 trädde LuB i kraft. Enligt lagen ska en händelse- analys genomföras dels när ett brott har begåtts mot ett barn och barnet avlidit i anledning av brottet, dels när det annars finns sär- skilda skäl att utreda ett barns dödsfall och det finns särskild anled- ning att anta att dödsfallet har samband med något förhållande som har inneburit att barnet varit i behov av skydd. Tanken är att de händelseanalyser som genomförs enligt lagen ska kunna ge kunskap i arbetet med att förebygga att barn far illa. Syftet med händelse- analysen är alltså inte att utreda frågor om myndigheters eller enskildas skuld eller ansvar. Händelseanalysverksamheten ska be- 
 51 
  
 Rättslig reglering av händelseanalyser – i dag och i framtiden 
  
 SOU 2010:45 
  
 drivas av den myndighet som regeringen bestämmer. Det är Social- styrelsen som fått detta uppdrag av regeringen. 
 Uppgiftsskyldighet 
 I LuB har en rad myndigheter och yrkesverksamma fått en skyldig- het att på Socialstyrelsens begäran lämna de uppgifter som behövs för att en händelseanalys ska kunna genomföras. Uppgiftsskyldig- heten bryter den sekretess som annars skulle ha hindrat att en upp- gift lämnas till en annan myndighet. Motsvarande gäller i förhål- lande till den tystnadsplikt som annars skulle ha gällt för uppgiften. Orsaken till att en uppgiftsskyldighet infördes var att det ansågs nödvändigt för att en händelseanalys skulle kunna genomföras att Socialstyrelsen gavs möjlighet att ta del av annars sekretessbelagda uppgifter från ett stort antal myndigheter och från andra som är verksamma inom t.ex. förskola, skola, hälso- och sjukvård samt socialtjänsten. Familjerådgivningen undantogs dock från uppgifts- skyldighet. 
 Händelseanalysen 
 I LuB har också uttryckligen angetts vad som ska klarläggas genom en händelseanalys och under vilka förutsättningar en händelseana- lys får inledas. Analysen ska klarlägga samtliga förhållanden som inneburit att det avlidna barnet varit i behov av skydd och vilka åtgärder som har vidtagits eller kunnat vidtas för att skydda barnet. Syftet med händelseanalysen är som sagt att ge underlag för förslag till åtgärder som förebygger att barn far illa. De kunskaper som analyserna ger är tänkta att utgöra grund för eventuella förslag om åtgärder som förebygger att barn far illa. Händelseanalysverksam- heten och åtgärdsförslagen ska av Socialstyrelsen redovisas i åter- kommande rapporter. Rapporterna ska inte utformas på ett sätt som gör att de kan ge upphov till förmodan om myndigheters eller enskildas skuld eller ansvar som har samband med de utredda döds- fallen. 
 52 
  
 SOU 2010:45 
  
 Rättslig reglering av händelseanalyser – i dag och i framtiden 
  
 Sekretessfrågan 
 I samband med att LuB infördes gjordes också en ändring i dåva- rande sekretesslagen (1980:100), SekrL, så att verksamhet enligt LuB kom att räknas som socialtjänst enligt den lagen. Genom denna ändring uppnådde man sekretess för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det inte stod klart att uppgiften kunde röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående led men. I de händelseanalyser som genomförs antogs i förarbetena att Soci- alstyrelsen skulle komma att hantera mycket integritetskänsliga uppgifter om det avlidna barnet och dess familj och eventuellt andra personer i dess omgivning. I förarbetena konstaterades att det i och för sig fanns ett befogat insynsintresse i analysverksam- heten men att detta i stor utsträckning tillgodosågs genom de offentliga rapporter som Socialstyrelsen fått i uppdrag att fram- ställa. Man ansåg därför att intresset av ett relativt starkt sekretess- skydd vägde tyngre än insynsintresset. Det konstaterades vidare att någon form av sekretesskydd gäller inom de olika verksamheter som kan komma att beröras av en händelseanalys. I många av verk- samheterna gäller ett omvänt skaderekvisit, dvs. det finns en presumtion för sekretess. Detta gäller bl.a. hälso- och sjukvården och socialtjänsten. Det bestämdes därför att motsvarande sekretess- skydd skulle gälla i händelseanalysverksamheten. 
 Frågan om behandling av personuppgifter 
 Det beslutades också att lag (2001:454) om behandling av person- uppgifter inom socialtjänsten  
 (SoL-PuL) 
  skulle gälla vid den be- handling av personuppgifter som Socialstyrelsen genomför vid händelseanalyser. I  
 SoL-PuL 
  föreskrevs att med socialtjänst avses även verksamhet enligt LuB. Därtill ändrades  
 SoL-PuL 
  på så sätt att det angavs att med socialtjänst avsågs även tillsyn, uppföljning, utvärdering, kvalitetssäkring och administration av händelseanalys- verksamheten. Vidare infördes ett undantag från förbudet i SoL- PuL mot att i sammanställningar av personuppgifter ta in känsliga personuppgifter eller uppgifter i övrigt om ömtåliga personliga för- hållanden. Genom undantaget blev hantering av sådana uppgifter i verksamhet enligt LuB tillåtet. Det bedömdes som nödvändigt att Socialstyrelsen för att kunna utföra sin arbetsuppgift har möjlighet 
 53 
  
 Rättslig reglering av händelseanalyser – i dag och i framtiden 
  
 SOU 2010:45 
  
 att behandla en mängd olika personuppgifter, även känsliga sådana i olika skeden av sitt arbete. 
 Även i samband med framtagandet av underlag till de återkom- mande rapporter som Socialstyrelsen ska tillhandahålla behandlas känsliga personuppgifter. Rapporterna ska dock i sig inte innehålla personuppgifter och inte heller ska de vara utformade så att per- sonuppgifter i enskilda fall röjs. Inte heller ska rapporterna ge upp- hov till ett antagande om skuld eller ansvar i samband med ett dödsfall. För analysens genomförande är det nödvändigt att Social- styrelsen får ta del av och på olika sätt behandla personuppgifter från dels olika myndigheter, dels verksamma inom områden som socialtjänst, hälso- och sjukvård samt skolan. Uppgifter om det avlidna barnet omfattas i normalfallet varken av personuppgifts- lagen (1998:204), PuL, eller  
 SoL-PuL 
  eftersom med personuppgif- ter avses all information som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person i livet. Även uppgifter beträffande andra personer än det avlidna barnet kan dock förekomma. När det gällde den närmare preciseringen och eventuella kompletteringar avseende personuppgiftsansvar och samkörning bestämdes att sådana kunde tas in i förordning (2001:637) om behandling av personuppgifter inom socialtjänsten  
 (SoL-PuLF). 
  I förarbetena sades att Social- styrelsen inte skulle ges någon möjlighet att ge andra direktåtkomst till uppgiftssamlingarna då dessa skulle komma att innehålla mycket integritetskänsliga uppgifter. 
 54 
 Lagstiftningen av i dag och integritetsaspekter 
 Det finns ett stort antal bestämmelser som tillkommit för att skydda den enskildes personliga integritet. Exempelvis sekretess- och tystnadspliktsbestämmelser och lagstiftning som reglerar personuppgiftsbehandling. Ibland kan denna typ av bestämmelser sätta gränser för myndigheters möjlighet att samverka, särskilt i det enskilda fallet. Nedanstående är en kort redogörelse och en mycket översiktlig beskrivning av de konflikter som kan uppstå mellan bestämmelserna om sekretess och personuppgiftsbehandling å ena sidan och samverkansbestämmelser å andra sidan. Redogörelsen beskriver också i viss mån om och i så fall i vilken omfattning reglerna är tillämpliga när det gäller personer som avlidit och vilken betydelse reglerna har eller kan ha vid en händelseanalys vid ett självmord. 
 Allmänt om samarbete 
 Ett effektivt utnyttjande av samhällets resurser förutsätter att den offentliga sektorn verkar över sektorsgränserna. Samverkan innebär att man strävar mot samma mål. Konkret kan det betyda allt från samarbete i enskilda ärenden till samordning av olika frågor eller enkla informationsöverföringar. Samarbete kräver emellertid att de ingående aktörerna löser tvister kring gränsdragningsfrågor, ansvar, mandat och kompetens. 
 De vanligaste hindren för samarbete som brukar anföras är att man inte har tid att etablera samarbete, att man ser väldigt olika på problemet som samarbetet ska lösa, att man har för dålig kunskap om varandras ansvar och mandat och slutligen att man är rädd för att samarbetet kan innebära övervältring av kostnadsansvar, dvs. man vakar över sina egna ekonomiska intressen. 
 55 
  
 Lagstiftningen av i dag och integritetsaspekter 
  
 SOU 2010:45 
  
 Behovet av samordning och samarbete för att bl.a. undvika dub- belarbete blir mer uttalat i tider med krympande resurser på olika områden. Detta tillsammans med insikten om att man tillsammans kan uppnå bättre resultat ökar behovet av att utveckla principer för samarbete. För att ett välfungerande samarbete ska uppnås är det inte tillräckligt att det i lag införs en skyldighet att samarbeta, utan detta kräver också att man tillsammans tydliggör, och är någor- lunda enig om vilken ansvarsfördelning som gäller. 
 Trots vissa svårigheter finns det en enighet om att samarbete behövs. Erfarenhetsmässigt vet man också att samarbete leder till kostnadsmedvetenhet, ett bättre utnyttjande av resurser och ökad professionalism och kompetens. 
 I allt samarbete mellan myndigheter och yrkesgrupper är det viktigt att värna om enskilda personers integritet. 
 Samarbete och sekretess- och tystnadspliktslagstiftning 
 Offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL, och andra bestäm- melser om sekretess och tystnadsplikt anses i många fall skapa bekymmer då regler om samarbete oftast inte bryter den sekretess som kan gälla inom ett visst område. Möjligheterna till samarbete mellan myndigheter och andra samhällsaktörer i enskilda ärenden bygger, med vissa undantag, i princip alltid på den enskildes sam- tycke. 
 Skyldighet i lagstiftningen att samarbeta 
 Allmänt 
 Det finns ett antal författningar som innehåller bestämmelser som innebär en skyldighet för myndigheter att samarbeta med andra myndigheter och samhällsaktörer. Den allmänna skyldigheten att samarbeta återfinns i 6 § förvaltningslagen (1986:223), FL. Enligt 6 § FL ska varje myndighet lämna andra myndigheter hjälp inom ramen för den egna verksamheten. Därutöver finns det också i andra författningar intaget samarbetsbestämmelser och mer kon- kreta ålägganden om samarbete som riktar sig till särskilda verk- samheter, där ett samarbete ansetts särskilt viktigt att betona. Om det i annan författning finns en särskild samverkansbestämmelse så har den bestämmelsen företräde framför 6 § FL. 
 56 
  
 SOU 2010:45 
  
 Lagstiftningen av i dag och integritetsaspekter 
  
 Hälso- och sjukvården 
 Sjukvårdshuvudmännen är skyldiga att i sin planering och utveck- ling av hälso- och sjukvården samarbeta med samhällsorgan, orga- nisationer och privata vårdgivare (HSL §§ 8 och 21). 
 Det finns särskilda bestämmelser som mer konkret stadgar en samarbetsskyldighet för hälso- och sjukvården. Ett exempel är att hälso- och sjukvården och dess personal beträffande frågor som rör barn som far illa eller löper risk att fara illa ska samarbeta med sam- hällsorgan, organisationer och andra berörda. Ytterligare ett exem- pel är att landsting och kommun tillsammans ska upprätta en indi- viduell vårdplan när en enskild har behov av insatser både från hälso- och sjukvården och socialtjänsten. En sådan plan ska upp- rättas bara om endera landstinget eller kommunen bedömer att den behövs för att den enskilde ska få sina behov tillgodosedda och den enskilde samtycker till att en plan upprättas. Planen ska om möjligt upprättas tillsammans med den enskilde. Även närstående ska, om det är lämpligt och den enskilde inte motsätter sig detta, få möjlighet att delta i arbetet med planen. Av planen ska framgå vilka insatser som behövs, vilken huvudman som ska svara för en viss insats, vilka åtgärder som ska vidtas av annan än kommun eller landsting och vem av huvudmännen som har det övergripande ansvaret för planen. Syftet är att tydliggöra landstingens och kommunernas gemensamma ansvar. 
 Socialtjänsten 
 Inom socialtjänsten finns en samarbetsskyldighet för socialnämn- derna. Socialnämnden ska medverka i samhällsplaneringen och till- sammans med andra främja goda miljöer i kommunen. Socialtjäns- ten ska samarbeta i sin uppsökande verksamhet för att upplysa om socialtjänsten och erbjuda grupper och enskilda hjälp (3 kap. 4 § SoL). I denna del av verksamheten ska samarbete ske med andra samhällsorgan, organisationer och föreningar om detta är lämpligt. En liknande bestämmelse om samarbete med såväl den enskilde som andra verksamheter finns även vid individinriktade insatser (3 kap. 5 § SoL). 
 En mer specifik samarbetsbestämmelse finns i frågor som gäller barn som far illa eller riskerar att fara illa. Samverkan ska äga rum kring barn som i något avseende är i behov av insatser från social- 
 57 
  
 Lagstiftningen av i dag och integritetsaspekter 
  
 SOU 2010:45 
  
 tjänsten. Motsvarande bestämmelse finns, som framgår ovan, för hälso- och sjukvården. Motsvarande bestämmelser om skyldighet att upprätta en individuell vårdplan för personer som är i behov av insatser inom såväl hälso- och sjukvården som socialtjänsten finns även för socialtjänstens del. 
 Polisen 
 Polisens verksamhet kräver ofta samarbete med andra myndigheter. Polisen har ett särskilt åliggande att samarbeta med myndigheter inom socialtjänsten och snarast underrätta dem om förhållanden som bör föranleda någon åtgärd av dem (3 § polislagen). Vidare ska andra myndigheter ge polisen stöd i dess arbete. 
 Sekretess- och tystnadspliktslagstiftning 
 Offentlighets- och sekretesslagen 
 Allmänna handlingars offentlighet är en grundlagsfäst princip som återfinns i tryckfrihetsförordningen (TF). Enligt 2 kap. 2 § TF får rätten att ta del av allmänna handlingar begränsas i lag endast för vissa särskilda ändamål, bl.a. skyddet för enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden. En sekretessbelagd uppgift får som huvudregel inte lämnas ut till enskild, annan myndighet eller annan självständig verksamhetsgren inom samma myndighet. För de upp- gifter som omfattas av sekretess gäller också tystnadsplikt. I vissa fall kan det dock i lag eller förordning anges undantag från denna huvudregel. Som exempel kan nämnas att sekretess inte hindrar att en annars sekretessbelagd uppgift lämnas till en annan myndighet om det i lag eller förordning stadgas en uppgiftsskyldighet. Inte heller hindrar tystnadsplikt att någon fullgör uppgiftsskyldighet som följer av lag eller förordning. I dessa fall anses det nämligen inte ha varit fråga om ett obehörigt röjande. 
 Det råder olika nivåer på den sekretess som gäller hos de olika myndigheterna eller i de verksamheter som sekretessen gäller för beroende på vad som är föremålet för sekretessen och vad som ska skyddas genom sekretessbestämmelsen. För vissa uppgifter gäller ett s.k. omvänt skaderekvisit. Detta innebär att uppgiften endast kan lämnas ut om det står klart att uppgiften kan röjas utan risk för skada eller men för de intressen som sekretessen ska skydda. I 
 58 
  
 SOU 2010:45 
  
 Lagstiftningen av i dag och integritetsaspekter 
  
 dessa fall råder en presumtion för sekretess. Det s.k. raka skaderek- visitet innebär att sekretess endast gäller om det kan antas att ett röjande av uppgiften medför men eller skada för de intressen som sekretessen ska skydda. Det raka skaderekvisitet innebär alltså en presumtion för offentlighet. Slutligen gäller i ett fåtal fall absolut sekretess, vilket innebär att uppgiften aldrig får röjas. 
 Den omständigheten att en enskild avlidit anses i princip vara utan verkan för bedömningen av om sekretess skulle gälla för en uppgift eller inte, om sekretessbestämmelsens syfte är att skydda den enskilde. Detta grundas på att det många gånger kan vara så att en uppgift inte får lämnas ut med hänsyn till efterlevande anhöriga. Sekretessen kan dock i vissa fall bestå även till förmån för den avlidne själv om det gäller uppgifter vars utlämnande skulle kränka hans eller hennes frid. Denna tolkning av skyddet till förmån för en avliden person innebär att sekretesskyddet till förmån för en avli- den person inte blir lika omfattande som för en levande person. Som exempel på uppgift som skulle åtnjuta sekretesskydd till för- mån för den avlidne själv kan nämnas uppgifter som det med fog kan antas att den avlidne inte velat skulle bli kända ens efter det att han eller hon dött. 
 Sekretess inom hälso- och sjukvården och annan medicinsk verksamhet 
 Inom hälso- och sjukvården finns såväl verksamhet som bedrivs i offentlig regi som yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet. I offentlig verksamhet gäller enligt 25 kap. 1 § OSL inom hälso- och sjukvården en presumtion för sekretess för uppgift om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden. Denna typ av uppgifter får lämnas ut endast om det står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom eller henne närstå- ende lider men. Inom enskilt bedriven yrkesmässig verksamhet råder istället tystnadsplikt enligt 2 kap. 8 § LYHS. Den som är eller har varit verksam i denna typ av verksamhet får inte obehörigen avslöja vad han eller hon i verksamheten fått veta om enskilds häl- sotillstånd eller personliga förhållanden. Ett fullgörande av upp- giftsskyldighet enligt lag eller förordning utgör inget obehörigt röjande enligt LYHS och bryter eventuell sekretess enligt 25 kap. 1 § OSL. Anmälningsskyldigheten vid självmord enligt lex Hughes är ett exempel på en uppgiftsskyldighet som bryter den sekretess 
 59 
  
 Lagstiftningen av i dag och integritetsaspekter 
  
 SOU 2010:45 
  
 respektive tystnadsplikt som annars gäller. Anmälningsskyldighet- en ger dock endast möjlighet att lämna ut uppgifter inom den egna verksamheten alternativt till tillsynsmyndigheten Socialstyrelsen och endast avseende självmord som inträffat inom viss tid från det att personen hade kontakt med hälso- och sjukvården. Det kan i detta sammanhang påpekas att det som huvudregel i Socialstyrel- sens tillsyn över hälso- och sjukvården gäller sekretess för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon denne närstående lider men. Även här är alltså huvudregeln att det råder en presumtion för sekretess. 
 Sekretess inom socialtjänsten 
 Verksamhet inom socialtjänsten kan bedrivas i offentlig regi eller som yrkesmässigt enskilt bedriven verksamhet. Frågan om sekre- tess inom socialtjänstens område i offentlig verksamhet regleras i OSL. Liksom inom hälso- och sjukvårdens område gäller en pre- sumtion för sekretess inom socialtjänsten. Sekretess gäller för upp- gift om enskilds personliga förhållanden om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider men. Vad som avses med socialtjänst i sekre- tesslagens mening framgår direkt av sekretessbestämmelsen i 26 kap. 1 § OSL, där socialtjänst definieras i ett antal punkter. I yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet gäller i stället vissa regler om tystnadsplikt. Reglerna finns intagna i bl.a. 15 kap. SoL. Enligt 15 kap. 1 § SoL får den som är eller har varit verksam inom yrkes- mässigt bedriven enskild verksamhet som avser insatser enligt SoL inte obehörighen röja vad han eller hon fått veta om enskildas per- sonliga förhållanden. En motsvarande regel finns i LSS. För familje- rådgivning i enskild verksamhet gäller särskilda regler vad avser tystnadsplikt. Detsamma gäller sådan rådgivning i offentlig verk- samhet. Reglerna återfinns i 15 kap. 2 § SoL respektive 26 kap. 3 § OSL och stadgar absolut sekretess. 
 Liksom inom hälso- och sjukvårdens område finns vissa undan- tag från sekretessen och tystnadsplikten inom socialtjänsten område som gör att utlämnande av en annars sekretessbelagd upp- gift är tillåtet och inte obehörigt, t.ex. uppgiftsskyldighet. Ett sådant exempel är anmälningsskyldigheten enligt lex Morse. Någon bestämmelse som direkt ger verksamheter inom socialtjänsten rätt 
 60 
  
 SOU 2010:45 
  
 Lagstiftningen av i dag och integritetsaspekter 
  
 att lämna ut uppgifter i samband med ett självmord till andra myn- digheter eller enskilda finns egentligen inte. Ett fullbordat själv- mord om det ägt rum under sådana förhållanden som enligt lex  
 Sarah-bestämmelsen 
  utlöser en anmälningsskyldighet skulle dock kunna bryta sekretessen. Det är också tänkbart att andra sekretess- och tystnadspliktsbrytande regler skulle kunna aktualiseras vid ett självmord, t.ex. de sekretessbrytande regler som finns för att kunna ingripa när ett barn far illa på grund av eget eller andras i dess om- givning agerande. I ingen av dessa situationer är emellertid syftet med rätten eller skyldigheten att lämna ut eller ta emot uppgifter från andra myndigheter att klarlägga det händelseförlopp som före- gått ett självmord i en händelseanalys. Även här förtjänar att påpe- kas att sekretess som huvudregel gäller i Socialstyrelsens tillsyn över socialtjänsten för uppgift om enskilds personliga förhållanden om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon denne närstående lider men. Även här föreligger alltså en presumtion för sekretess. 
 Lagstiftning om behandling av personuppgifter 
 Allmänt 
 När myndigheter behandlar personuppgifter på automatiserad väg måste en avvägning mellan skyddet för den personliga integriteten å ena sidan och centrala samhällsintressen å andra sidan göras. Enligt regeringsformen (RF) ska det allmänna värna om den en- skildes privatliv och familjeliv (1 kap. 2 § fjärde stycket RF). Vidare ska varje medborgare i den utsträckning som anges i lag skyddas mot att hans personliga integritet kränks genom att uppgifter om honom registreras med hjälp av automatisk databehandling (2 kap. 3 § RF). 
 Även den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna, som är en del av svensk rätt, ger ett skydd för den enskildes rätt till respekt för privat och familjeliv (art. 8.1). Enligt 2 kap. 12 § andra stycket RF får i lag, i den utsträckning som det görs för att tillgodose godtagbara ändamål i ett demokratiskt samhälle, begränsningar göras i skyddet för den personliga integriteten. Även inom gemenskapsrätten finns bestäm- melser om behandlingen av personuppgifter. Bestämmelserna åter- finns i Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG om skydd 
 61 
  
 Lagstiftningen av i dag och integritetsaspekter 
  
 SOU 2010:45 
  
 för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (dataskyddsdirektivet). Dataskyddsdirektivet har i svensk rätt kommit till uttryck främst i PuL. 
 PuL 
 PuL:s syfte är att skydda enskilda personer mot kränkningar av den personliga integriteten vid behandling av personuppgifter på auto- matiserad väg och vissa slag av manuell behandling. Om det finns avvikande bestämmelser i annan lag eller förordning så gäller istället dessa. De krav som PuL ställer gäller vid behandling av person- uppgifter i alla verksamheter. Av 9 § PuL följer att personuppgifter inte får behandlas för något ändamål som är oförenligt med det för vilket uppgifterna samlades in. Vidare ska fråga vara om adekvata och relevanta uppgifter i förhållande till behandlingens ändamål. Det är inte tillåtet att behandla fler personuppgifter än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålen med behandlingen. Den som själv eller i samarbete med andra bestämmer vilka ändamålen är och vilka medlen för behandling av personuppgifter är kallas per- sonuppgiftsansvarig. 
 PuL:s bestämmelser reglerar all hantering av personuppgifter från det att uppgifterna samlas in till det att de utplånas. Med be- handling av personuppgifter avses varje åtgärd eller serie av åtgärder som vidtas i fråga om personuppgifter, vare sig detta sker på auto- matisk väg eller inte. Personuppgifter definieras som all slags infor- mation som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person som är i livet. 
 PuL innehåller grundläggande bestämmelser för behandling av personuppgifter. Inom vissa områden finns det särregler, t.ex. behandling av personuppgifter för forskning och statistik. Lagens uppräkning av situationer när personuppgifter får behandlas är uttömmande. Det gäller särskilt stränga krav vid behandling av känsliga personuppgifter och uppgifter om lagöverträdelser m.m. liksom för personnummer. Känsliga personuppgifter innebär per- sonuppgifter som avslöjar ras, etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse, medlemskap i fackförening och uppgifter som rör hälsa eller sexualliv. I princip är det förbjudet att behandla känsliga personuppgifter, men lagen innehåller vissa 
 62 
  
 SOU 2010:45 
  
 Lagstiftningen av i dag och integritetsaspekter 
  
 undantag från förbudet. För överföring av personuppgifter utanför EU eller till ett land som inte är med i ESS finns särskilda krav. 
 I lagen finns också regler om personuppgiftsansvar, personupp- giftsombud och rätt för den enskilde att få del av information om behandling av uppgifter som rör honom eller henne och rätt för en enskild att överklaga vissa beslut enligt lagen. I PuL finns även ska- deståndsbestämmelser och bestämmelser om rättelse i situationer där personuppgifter behandlats i strid med lagen eller – vad gäller rättelse – föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. 
 Hantering av uppgifter beträffande avlidna 
 PuL omfattar endast uppgifter om personer som lever. Personer som är avlidna omfattas inte av PuL. Om en uppgift direkt eller indirekt kan kopplas till någon levande person omfattas uppgiften om en avliden av PuL. 
  
 SoL-PuL 
  
 SoL-PuL 
  är att se som en specialreglering i förhållande till PuL.  
 SoL-PuL 
  innehåller bestämmelser för socialtjänsten som avviker från PuL eller bestämmelser som preciserar PuL:s regler. Lagen är en så kallad ramlag och reglerar frågor av särskild betydelse för socialtjänsten. I förarbetena till lagen (Ny socialtjänstlag m.m., prop. 2000/01:80 s. 134) angavs att socialtjänstens område är mångfasetterat och svårt att detaljreglera. Möjligheterna att i detalj ange hur socialtjänsten ska behandla personuppgifter inom skilda områden ansågs därför vara små. 
  
 SoL-PuL 
  tar utgångspunkt i PuL:s tillämpningsområde, begrepp och terminologi. Lagen har större räckvidd än SoL. Definitionen av socialtjänst i  
 SoL-PuL 
  har sin bakgrund i hur detta definierats i OSL. I 2 §  
 SoL-PuL 
  definieras socialtjänst som: 
  
 1. 
  
 verksamhet enligt lagstiftning om socialtjänst och den särskilda lagstiftningen om vård utan samtycke av unga eller missbrukare, 
  
 2. 
  
 verksamhet som i annat fall enligt lag handhas av socialnämnd, 
  
 3. 
  
 verksamhet som i övrigt bedrivs av SiS, 
  
 4. 
  
 verksamhet hos kommunal invandrarbyrå, 
  
 63 
  
 Lagstiftningen av i dag och integritetsaspekter 
  
 SOU 2010:45 
  
 5. 
  
 verksamhet enligt lagstiftningen om stöd och service till vissa funktionshindrade, 
  
 6. 
  
 handläggning av ärenden om bistånd som lämnas av social- nämnd enligt lagstiftning om mottagande av asylsökande m.fl., 
  
 7. 
  
 handläggning av ärenden om introduktionsersättning för flyk- tingar och vissa andra utlänningar, 
  
 8. 
  
 handläggning av ärenden om tillstånd till parkering för rörelse- hindrade, och 
  
 9. 
  
 verksamhet enligt lagen (2007:606) om utredningar avseende barn som har avlidit i anledning av brott m.m. 
  
 Med socialtjänst avses även tillsyn, uppföljning, utvärdering, kvali- tetssäkring och administration av verksamhet som avses i första stycket  
 1–9. 
  
 Därutöver innehåller  
 SoL-PuL 
  bestämmelser som är precise- ringar eller undantag från PuL vad gäller i vilka situationer social- tjänsten har rätt att behandla personuppgifter och vilka personupp- gifter behandlingen får avse (§§ 1,  
 6–7). 
  Lagen innehåller även bestämmelser om rättelse, skadestånd och överklagande (§§  
 9–10). 
 SoL-PuL 
  påminner också om de begränsningar som OSL, SoL och LSS innebär för utlämnande av personuppgifter. 
 Till  
 SoL-PuL 
  är kopplat en förordning som innehåller mer pre- ciserade regler. I förordningen (2001:637) om behandling av per- sonuppgifter inom socialtjänsten,  
 SoL-PuLF, 
  framgår vilka som är personuppgiftsansvariga. Förordningen innehåller också de be- gränsningsregler som regeringen kommit fram till krävs för person- uppgiftsbehandlingen, sökbegrepp, direktåtkomst och samkörning av personuppgifter och när personuppgifter får överföras till tredje land. Förordningen har också regler om vilka begränsningar som gäller för sammanställningar av personuppgifter för sådant slag av socialtjänst som inte träffas av förbudet mot sammanställningar av personuppgifter i SoL. 
 Ansvaret för personuppgifter 
 I 3 § PuL definieras personuppgiftsansvarig som den som ensam eller tillsammans med andra bestämmer ändamålen med och med- len för behandling av personuppgifter. Personuppgiftsansvaret innebär 
 64 
  
 SOU 2010:45 
  
 Lagstiftningen av i dag och integritetsaspekter 
  
 bl.a. ett ansvar att tillse att de krav som anges i PuL följs. Person- uppgiftsansvaret innefattar också en skyldighet att lämna informa- tion till den registrerade (§§  
 23–27), 
  att på den registrerades be- gäran rätta, blockera eller utplåna personuppgifter som behandlats i strid med gällande regler (28 §), skydda de personuppgifter som behandlats genom att vidta lämplig tekniska och organisatoriska åtgärder (31 §), anmäla all automatiserad behandling av personupp- gifter till datainspektionen enligt huvudregeln (36 §), och ersätta registrerade för skada som denna vållats på grund av lagstridig behandling (48 §). 
 I sådan särlagstiftning som är knuten till PuL förekommer det ibland dels att det direkt i författningen anges vem som är person- uppgiftsansvarig, dels att inget sägs om detta. I sistnämnda fall gäller PuL. 
 I prop. 2000/01:80 anförde regeringen att det inte var lämpligt att med hänsyn till socialtjänstens vida verksamhetsområde att direkt i lag reglera personuppgiftsansvaret. Detta fick istället ske i en förordning eller genom föreskrifter. 
 Sökbegrepp 
 Genom att använda sökbegrepp kan urval och sammanställning av information göras. Med sökbegrepp avses bokstäver eller siffror som gör att det blir möjligt att ta fram lagrad information. 
 Genom tekniska och rättsliga begränsningar för  
 ADB-system 
  kan såväl myndigheters som allmänhetens möjligheter att få till- gång till sammanställningar av uppgifter i sådana system begränsas. Vad avser personregister kan en myndighets rätt att göra upptag- ningar tillgängliga för egen del begränsas genom lag, förordning eller särskilda beslut med stöd i lag. Detta framgår av 2 kap. 3 § andra stycket TF. En form av begränsning är att införa föreskrifter om hur sökbegrepp får användas. Om det inte ställs upp några begränsningar har en myndighet att använda alla medel för att söka i registret om någon begär att få ut en uppgift ur ett  
 ADB-register. 
  I flera fall har begränsningar införts. 
 I prop. 2000/01:80 intog regeringen den ståndpunkten att det inte var möjligt att genom lag ange begränsningar vad avsåg vilka kategorier av personuppgifter som borde få behandlas inom social- tjänsten. Många av dessa uppgifter är självklart känsliga. Med hän- syn härtill och till de stora sökmöjligheter som tekniken ger bör 
 65 
  
 Lagstiftningen av i dag och integritetsaspekter 
  
 SOU 2010:45 
  
 användningen av sökbegrepp med hänsyn till den enskildes integ- ritet begränsas och då inriktas på de mest känsliga uppgifterna. 
 Lag (1998:453) om hälsodataregister 
 Lagen om hälsodataregister gäller centrala förvaltningsmyndigheter inom hälso- och sjukvården och reglerar deras rätt att utföra auto- matiserad behandling av personuppgifter i hälsodataregister. Det är den centrala förvaltningsmyndigheten som är personuppgiftsansva- rig. Liksom  
 SoL-PuL 
  är hälsodatalagen en särreglering i förhållande till PuL, vilket innebär att PuL gäller i den mån inget annat följer av hälsodatalagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av denna. Syftet med lagen är att det ska vara möjligt att föra rikstäckande hälsodataregister för att följa sjukdomars utbredning i landet, upp- täcka begynnande epidemier av smittsamma sjukdomar eller före- komsten av nya missbildningar eller sällsynta sjukdomar, att stu- dera orsaker till olika sjukdomar och följa och studera hälsotill- ståndet hos hela befolkningsgrupper utifrån kön, ålder, social bak- grund och regionala skillnader. 
 Personuppgifter får behandlas i ett hälsodataregister för fram- ställning av statistik, uppföljning, utvärdering och kvalitetssäkring av hälso- och sjukvård och forskning och epidemiologiska under- sökningar. Däremot får personuppgifter i ett sådant register inte användas i tillsynsverksamhet. Ett hälsodataregister får bara inne- hålla de uppgifter som behövs för de ändamål för vilka personupp- gifterna får behandlas. Lagen ger också den personuppgiftsansva- rige möjlighet att för de ändamålen samköra olika register. I lagen regleras uttryckligen vilka sökbegrepp som får användas, nämligen uppgifter som får ingå i registret. Även frågan om direktåtkomst regleras direkt i lagen och innebär att endast den personuppgifts- ansvarige har sådan åtkomst. I lagen regleras också i vilka fall upp- gifter ur ett hälsodataregister får lämnas ut på medium för automa- tiserad behandling. Liksom  
 SoL-PuL 
  innehåller lagen en erinran om de begränsningar sekretessregler kan innebära i rätten att lämna ut personuppgifter. När det gäller rättelse och skadestånd hänvisas till PuL:s bestämmelser. Liksom  
 SoL-PuL 
  innehåller hälsodatalagen en bestämmelse som i vissa avseenden ger regeringen rätt att meddela närmare föreskrifter. 
 66 
  
 SOU 2010:45 
  
 Lagstiftningen av i dag och integritetsaspekter 
  
 Patientdatalag (2008:355) 
 Patientdatalagen är även den en särreglering i förhållande till PuL och gäller inom hälso- och sjukvårdens område. Lagen gäller för vårdgivares behandling av personuppgifter inom hälso- och sjuk- vården. Lagen innehåller också bestämmelser om att föra patient- journal. I tillämpliga delar gäller den till skillnad från de flesta andra personuppgiftslagar enligt sin lydelse även uppgifter om avlidna personer. Lagens syfte är att tillse att informationshantering inom hälso- och sjukvården är organiserad så att den tillgodoser patient- säkerhet och god kvalité samt främjar kostnadseffektivitet. Vidare slås fast att personuppgifter ska utformas och behandlas så att pati- enters och övriga registrerades integritet respekteras. Tanken var att genom lagen skapa en sammanhängande reglering av person- uppgiftsbehandlingen inom hälso- och sjukvården. Behandling av personuppgifter enligt patientdatalagen får med vissa undantag som utredningen här inte avser att närmare gå in på ske även om den enskilde motsätter sig det. 
 Personuppgifter får behandlas inom hälso- och sjukvården om det behövs för att fullgöra skyldigheten att föra patientjournal och upprätta annan dokumentation som behövs i och för vården av patienter, administration som rör patienter och som syftar till att ge vård i enskilda fall eller som annars föranleds av vård i enskilda fall, att upprätta annan dokumentation som följer av lag, förord- ning eller annan författning, att systematiskt och fortlöpande utveckla och säkra kvaliteten i verksamheten, administration, pla- nering, uppföljning, utvärdering och tillsyn av verksamheten eller att framställa statistik om hälso- och sjukvården. Personuppgifter som behandlas för dessa ändamål får också behandlas för att full- göra uppgiftslämnande som sker i överensstämmelse med lag eller förordning. I övrigt gäller 9 § PuL. 
 Det framgår direkt av lagen att det är vårdgivaren som är personuppgiftsansvarig. Av lagtexten framgår också vissa begräns- ningar i vilka personuppgifter som får behandlas. I princip får endast uppgifter som behövs för de ändamål som anges i lagen behandlas. I lagen anges också vissa begränsningar av vilka sök- begrepp som får användas. Känsliga personuppgifter enligt 13 § PuL eller uppgifter om lagöverträdelser enligt 21 § PuL får inte användas. Detsamma gäller uppgifter att någon fått bistånd eller varit föremål för andra insatser inom socialtjänsten eller enligt utlänningslagen. Däremot får uppgifter om bl.a. hälsa användas 
 67 
  
 Lagstiftningen av i dag och integritetsaspekter 
  
 SOU 2010:45 
  
 som sökbegrepp. Regeringen kan i vissa avseende vidga rätten att använda sökbegrepp. 
 Utredningen kommer inte närmare redogöra för skyldigheten att föra en patientjournal. 
 68 
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
 Ett självmord är alltid en allvarlig händelse som, inte minst av respekt för de närstående, motiverar en ingående analys i varje enskilt fall. Det ligger nära till hands att då också ta nästa steg och se till att den kunskap varje enskild analys ger sammanställs och används för att förbättra såväl den egna verksamheten som det regionala och lokala förebyggande arbetet. 
 Överväganden 
 Utredningens uppgift har varit att klargöra och analysera förutsätt- ningarna för att inom hälso- och sjukvårdens och socialtjänstens område utveckla och förbättra händelseanalyser av inträffade själv- mord. Därutöver har utredningen haft i uppgift att utreda och lämna förslag på hur man kan föra över de nya kunskaper som framkommer till relevanta verksamheter eller aktörer på regional eller lokal nivå med syfte att dessa kunskaper ska kunna komma till praktisk användning i det självmordspreventiva arbetet. Särskilt angeläget har det varit att säkerställa att det förslag som utred- ningen lägger fram beaktar lagstiftning som behandlar integritets- aspekter. 
 I sitt arbete har utredningen granskat förutsättningarna för att införa en skyldighet att göra en händelseanalys vid självmord inom socialtjänsten och även inom andra verksamhetsområden. Vidare har utredningen granskat förutsättningarna för att ge verksamheter som genomför händelseanalyser vid självmord möjlighet att ta in uppgifter från andra verksamheter som de eller den avlidne haft kontakt med i syfte att få en så heltäckande bild som möjligt av händelseförloppet före självmordet. Därutöver har utredningen granskat förutsättningarna för att utveckla och förbättra system för 
 69 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 hur självmorden ska komma till verksamheternas kännedom samt övervägt för- och nackdelar med nuvarande tidsram på fyra veckor när det gäller anmälningsskyldigheten. Utredningen har i alla delar av arbetet beaktat den i händelseanalysarbetet så viktiga lärande- aspekten och hur kunskapsåterföring av de händelseanalyser som görs av olika verksamheter ska kunna komma det allmänt själv- mordsförebyggande arbetet på lokal och regional nivå tillgodo. 
 Slutligen har utredningen i sitt arbete särskilt beaktat det integ- ritetsintrång de olika alternativ som övervägts kan komma att inne- bära för den enskilde, dennes närstående och andra berörda. Utredningen har granskat gällande lagstiftning som har till syfte att skydda den personliga integriteten och hur utredningens förslag förhåller sig till denna. Utredningen har även övervägt vilka even- tuella ändringar som kan krävas i dagens integritetsskyddande lag- stiftning för att en förbättring och utveckling av händelseanalys- verksamheten ska kunna uppnås. När utredningen funnit ändringar påkallade för att uppnå detta har utredningen genomgående låtit proportionalitetsprincipen vara avgörande. I vissa fall har utred- ningen funnit att en självmordspreventiv åtgärd inte är genomför- bar då vinsten med att införa åtgärden inte stått i rimlig proportion till vad det skulle innebära för skyddet för den enskildes integritet. De förslag som lagts av utredningen har ansetts vara av avsevärd betydelse för den samlade välfärdsvinsten för andra självmordsnära människor och ingreppet i människors självbestämmande har ansetts vara ringa. 
 Utredningen har i sitt arbete utgått från det i dag gällande rätts- läget men har även beskrivit och beaktat de större förändringar som förväntas börja gälla från den 1 januari 2011 respektive den 1 juli 2011. 
 Utredningens reflektioner 
 Socialstyrelsen har, som en del av sin tillsyn över hälso- och sjuk- vården respektive socialtjänsten, att ta emot anmälningar enligt lex Hughes respektive lex Morse och följa upp dessa samt tillse att de kunskaper som kan utvinnas ur anmälningarna och arbetet med dessa återförs till verksamheterna. Eftersom lex  
 Maria-anmälningar 
  aktualiseras vid självmord har Socialstyrelsen redan i dag en central roll vid denna typ av incidenter inom hälso- och sjukvården. Någon motsvarande allmän anmälningsskyldighet vid självmord finns inte 
 70 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 inom socialtjänsten annat än om omständigheterna kring självmor- det varit sådana att anmälningsskyldigheten enligt lex Morse utlösts. I dag omfattar händelseanalysskyldigheten inte heller hela social- tjänsten. 
 Polismyndigheterna och RMV har i dagsläget en central roll vid inträffade självmord. En polismyndighet blir i princip alltid inkopplad vid ett misstänkt självmord. Det är polismyndigheten som bedömer om RMV ska utföra en rättsmedicinsk undersökning för att dödsorsaken ska kunna fastställas. Detta innebär att samtliga självmord ska komma till polismyndigheternas och RMV:s känne- dom. Vidare är det vanligtvis RMV:s undersökningar som slutligt, i den mån det går att fastställa, avgör om dödsorsaken varit själv- mord. Det är också RMV som i dessa fall rapporterar dödsorsaken till dödsorsaksregistret. 
 När det gäller skyldigheten att göra en händelseanalys spelar Socialstyrelsen en central roll, antingen som tillsynsmyndighet eller som händelseanalysmyndighet. Inom hälso- och sjukvården och socialtjänsten görs händelseanalyserna av verksamheterna själva, medan de enligt LuB görs centralt av Socialstyrelsen. I samtliga tre fall är det Socialstyrelsen som har ett ansvar att tillse att de kunska- per som framkommer genom händelseanalyserna förs tillbaka till verksamheterna och att de utnyttjas för att förebygga liknande händelser i framtiden. 
 Det är bara enligt LuB som en händelseanalys avser flera verk- samheter. Bl.a. hälso- och sjukvården och socialtjänsten har en upp- giftsskyldighet enligt lagen. De händelseanalyser som görs inom hälso- och sjukvården respektive socialtjänsten enligt lex Hughes och lex Morse avser bara de egna verksamheterna. Lex Hughes och lex Morse kommer troligen, att bli mer enhetliga när och om båda ändringsförslagen godkänts av riksdagen. Ändringarna tar dock inte specifikt sikte på händelseanalyser vid självmord. 
 Lagstiftning om samverkan, sekretess och personuppgifts- behandling har samtliga en återverkan på och ett samband med den enskildes integritet. Möjligheterna för olika myndigheter att sam- verka sinsemellan och med andra aktörer kan ofta komma att i viss mån begränsas av att en skyldighet att samverka normalt sett inte bryter den eventuella sekretess som gäller. I ett samverkansarbete måste gällande regler om sekretess och integritetsskydd beaktas och oftast är det i ett enskilt fall inte möjligt att utbyta information utan den enskildes samtycke. Ett konstruktivt samarbete på ett mer övergripande plan kan dock i många frågor, även inom det själv- 
 71 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 mordspreventiva området, ändå uppnås och på sikt leda till förbätt- ringar för den enskilde. I vart fall gäller detta när fråga är om att identifiera systembrister. De mer generella samverkansreglerna är där välanpassade för att uppnå ändamålet. 
 Sekretess gäller inom hälso- och sjukvården och socialtjänsten för enskilds personliga förhållanden. Detsamma gäller vid Social- styrelsens tillsyn av verksamheterna. Sekretessen är stark och det finns en presumtion för att uppgifterna inte är offentliga. När en person avlidit är sekretesskyddet inte lika starkt till förmån för den avlidne själv. Många gånger gör dock skyddet för de efterlevande att utgången vid en sekretessprövning blir densamma som om per- sonen fortfarande hade varit i livet, dvs. att uppgifterna inte kan lämnas ut. Detta torde ofta gälla vid ett självmord och de närmare omständigheterna kring detta. Därtill torde i allmänhet även det något mer begränsade sekretesskydd som finns för avlidna och som är kopplat till deras rätt till frid leda till att sekretessen vid ett själv- mord ska bestå med hänsyn till den enskilde själv. Däremot borde det vara möjligt att få ut och använda avidentifierade uppgifter för t.ex. lärande för framtiden i det självmordspreventiva arbetet. 
 Personuppgiftsbehandling aktualiseras främst vid hantering av uppgifter som rör personer som är i livet. Uppgifter om avlidna omfattas normalt sett inte av personuppgiftslagstiftning. Dessa uppgifter omfattas endast om uppgifterna kan kopplas till när- stående som är i livet. Inom hälso- och sjukvården har man dock funnit det befogat att låta patientdatalagen omfatta även uppgifter om avlidna. 
 Tre modeller för utveckling och förbättring av händelseanalyser vid självmord 
 Efter att ha analyserat gällande förutsättningar och rättsläge samt inhämtat synpunkter från särskilt viktiga myndigheter och organi- sationer har utredningen funnit att det inte finns förutsättningar att utöka skyldigheten att göra händelseanalyser vid självmord till fler samhällsaktörer än socialtjänsten. Ju fler samhällsaktörer som åläggs en händelseanalysskyldighet vid självmord, desto större blir integritetsintrånget för den enskilde. En utökning av händelseana- lysskyldigheten utanför hälso- och sjukvården respektive social- tjänsten är inte förenlig med den proportionalitetsprincip som ut- redningen utgått från. 
 72 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 De tre olika modeller som utredningen övervägt när det gäller att utveckla och förbättra händelseanalyser vid självmord omfattar därför endast hälso- och sjukvården och socialtjänsten. Modellerna som presenteras nedan utgår i huvudsak från det i dag gällande händelseanalysförloppet vid självmord inom hälso- och sjukvården som innehåller följande delmoment: 
  
 1. 
  
 hälso- och sjukvårdspersonalen rapporterar alla självmord som inträffat inom en viss tidsram i anslutning till hälso- och sjuk- vård till vårdgivaren, 
  
 2. 
  
 vårdgivaren analyserar det inträffade och anmäler i sin tur det inträffade självmordet till Socialstyrelsen, 
  
 3. 
  
 Socialstyrelsen registrerar anmälan i en databas och granskar samt kompletterar vid behov anmälan och 
  
 4. 
  
 Socialstyrelsen återför utan krav i lag sina slutsatser av samtliga anmälningar i avidentifierade rapporter. 
  
 I dagens händelseanalyssystem ligger vissa delmoment på regional eller lokal nivå  
 (rapporterings-, 
  anmälnings- och händelseanalys- ansvaret) och andra moment på nationell nivå (tillsyn och åter- föring). Vid en utveckling och förbättring av händelseanalyssyste- met vid självmord kan man antingen behålla denna uppdelning på regional, lokal och nationell nivå eller ändra ansvarsfördelningen. 
 För att det ska vara möjligt att utveckla och förbättra dagens händelseanalyssystem vid självmord krävs en ändring av gällande lagstiftning. Detta kan åstadkommas antingen genom införandet av en ny lag och/eller genom ändringar av befintlig lagstiftning. 
 Modell 1. En nationell aktör ansvarar för händelseanalyserna 
 Enligt denna modell kvarstår rapporterings- och anmälningsskyl- digheten inom hälso- och sjukvården vid inträffade självmord och utvidgas till att avse även socialtjänsten, men händelseanalysen görs inte längre på regional eller lokal nivå av verksamheterna själva utan av en nationell aktör som får möjlighet att inhämta uppgifter från hälso- och sjukvården respektive socialtjänsten, men också från andra samhällsaktörer i den mån det behövs för att händelseanaly- sen ska kunna genomföras. Det blir också den nationella aktören som bedömer vilka åtgärder som måste vidtas i verksamheterna för 
 73 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 att förebygga liknande händelser i framtiden samt får en återrap- porteringsskyldighet. 
 Modell 2. Hälso- och sjukvården och socialtjänsten gör händelseanalys gemensamt 
 Enligt denna modell kvarstår rapporterings- och anmälningsskyl- digheten vid självmord inom hälso- och sjukvården, men utvidgas till att avse även socialtjänsten. Händelseanalysskyldigheten flyttas dock från var och en av de egna verksamheterna till endera av verk- samheterna att i stället göra en samlad gemensam händelseanalys för hälso- och sjukvården och socialtjänsten av det inträffade. En sådan samlad gemensam händelseanalys skulle enligt denna modell göras i de fall som det enligt HSL och SoL av hälso- och sjukvården och socialtjänsten upprättats en gemensam individuell vårdplan för den person som sedermera tagit sitt eget liv. Den av verksam- heterna som haft ansvaret för att upprätta den individuella vårdpla- nen skulle i dessa fall även få ansvaret för att göra en gemensam händelseanalys av självmordet. Händelseanalysen tillställs en natio- nell aktör med motsvarande ansvar som i dag. 
 Modell 3. Hälso- och sjukvården resp. socialtjänsten gör egna händelseanalyser och nationell aktör gör en samlad analys 
 Denna modell innebär att rapporterings- och anmälningsskyldig- heten inom hälso- och sjukvården kvarstår oförändrad, men utvid- gas till socialtjänsten. Även händelseanalysskyldigheten ligger primärt kvar på respektive verksamhet. En nationell aktör tar lik- som i dagsläget emot och analyserar anmälningarna samt vidtar de åtgärder som krävs. Vidare får denna aktör rätt att genomföra en egen samlad händelseanalys i det fall den avlidne haft kontakt med både hälso- och sjukvården och socialtjänsten eller flera verksam- heter inom samma sektor och verksamheterna därför gjort var sin händelseanalys beträffande ett och samma självmord. Den natio- nella aktören får också vissa möjligheter att, för att genomföra den samlade händelseanalysen inhämta kompletterande uppgifter inte bara från hälso- och sjukvården och socialtjänsten utan även från andra samhällsaktörer som får en lagstadgad uppgiftsskyldighet. Rapporteringsskyldigheten för respektive verksamhets personal m.fl. 
 74 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 kompletteras med en underrättelseskyldighet för vissa andra sam- hällsaktörer. 
 Utredningens bedömning 
 Vid en sammantagen bedömning finner utredningen att modell 3 bäst beaktar såväl syftet med en händelseanalys vid självmord som integritetsaspekten. 
 En händelseanalys syftar till att utreda om ett självmord skulle kunna ha förhindrats om verksamheten hade haft exempelvis bättre rutiner, arbetsmiljö, bemanning, ledarskap och organisation etc. Genom att analysera ett händelseförlopp som föregått ett själv- mord får verksamheterna insikter och kunskaper som är nödvän- diga för att förbättra och utveckla patient- och klientsäkerheten och verksamhetens allmänna kvalitet. Detta viktiga lärandemoment tas väl tillvara i modell 3. Hälso- och sjukvården respektive social- tjänsten gör enligt denna modell, var och en, en händelseanalys som berör den egna verksamheten och får härigenom kunskap om brister i denna. Ytterligare kunskap återförs sedan av den nationella aktören till respektive verksamhet. I modell 2 går stora delar av lärandemomentet förlorat, i vart fall för den verksamhet som i det enskilda fallet inte blir den som har att utföra händelseanalysen. Det kan även ifrågasättas om det är lämpligt att överlåta på en verk- samhet, som inte har en tillsynsfunktion, att bedöma huruvida en annan verksamhet än den egna brustit i rutiner, arbetsmiljö, be- manning, ledarskap och organisation etc. Det är dessutom tvek- samt om någondera av verksamheterna har kompetens att analysera någon annan verksamhet än den egna. Det enda egentliga lärande- moment som återstår är den återrapportering som sker från den nationella aktören. Även enligt modell 1 går lärandemomentet i princip helt förlorat. Mot modell 1 kan också invändas att analysen som görs av en nationell aktör i huvudsak måste grunda sig på inhämtande av journal- och aktuppgifter från verksamheterna. I detta ligger en stor risk för att viktig information som är av direkt betydelse för bedömningen av vad som hänt missas och att möjlig- heten att dra korrekta slutsatser beträffande hur verksamheterna kan förbättras och hur självmord kan förebyggas i liknande situa- tioner i framtiden därmed minskas. 
 Modell 3 tillgodoser också bäst den enskildes rätt till skydd för den personliga integriteten. De uppgifter som enligt denna modell 
 75 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 kommer att hanteras inom hälso- och sjukvården respektive social- tjänsten hanteras redan i dag i stor utsträckning av dessa verksam- heter. Genom att skyldigheten att i vissa fall göra en samlad hän- delseanalys, liksom möjligheten att i vissa fall inhämta komplette- rande uppgifter från andra samhällsaktörer än hälso- och sjukvår- den och socialtjänsten, läggs på en nationell aktör begränsas den krets som får del av denna typ av uppgifter i vart fall i ett skede när de fortfarande har karaktären av uppgifter som kan kopplas till en enskild. Dessa möjligheter innebär i sig ändå en ökad kränkning av den enskildes integritet. Kränkningen framstår dock som relativt begränsad i och med att utredningens förslag, för att skydda den enskildes personliga sfär, också innehåller olika begränsningar i möjligheterna att genomföra en samlad händelseanalys och i upp- giftsskyldigheten. 
 Som huvudregel har utredningen föreslagit att det – liksom i dag 
 – genomförs en händelseanalys vid självmord i den egna verksam- heten inom hälso- och sjukvården och att en motsvarande skyldig- het införs för socialtjänsten. En breddning med en samlad händel- seanalysskyldighet för en nationell aktör i vissa fall, i förening med en uppgiftsskyldighet för vissa samhällsaktörer även utanför hälso- och sjukvården och socialtjänsten, innebär givetvis en inskränkning i skyddet för den enskildes personliga integritet då det blir möjligt att sammanställa fler uppgifter än tidigare. Sammanställning och inhämtandet av uppgifter från andra samhällsaktörer får endast ske om personen som tagit sitt liv haft kontakt med såväl hälso- och sjukvården som socialtjänsten eller flera aktörer inom samma sektor och samtliga gjort en egen händelseanalys av samma själv- mord. Därtill kommer att den nationella aktörens händelseanalys i huvudsak ska syfta till att identifiera samverkansbrister, vilket gör att hanteringen av personuppgifter borde bli relativt begränsad. 
 I syfte att skydda den enskildes integritet föreslår utredningen alltså relativt snäva ramar för när en samlad händelseanalys får ske. Uppgiftsskyldighet kommer att föreligga endast avseende uppgifter som behövs för att genomföra en analys av händelsen. Syftet med analysen ska vara att bedöma om en ändring av rutinerna för sam- verkan mellan olika samhällsaktörer skulle kunna förebygga själv- mord i en motsvarande situation i framtiden. Utredningens upp- fattning är att integritetsaspekten därmed väl tillgodoses. 
 Det måste också vara möjligt att vid de samlade händelseanaly- serna behandla uppgifterna. För att tillse att den enskildes integri- tet inte träds för när måste rätten att behandla uppgifterna klart 
 76 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 avgränsas. Det är också viktigt att tillse att uppgifter som är känsliga skyddas av sekretess. 
 För att händelseanalyser vid självmord ska få avsedd själv- mordspreventiv effekt anser utredningen att det är nödvändigt att tillskapa en möjlighet att dels sammanställa uppgifter från hälso- och sjukvårdens och socialtjänstens händelseanalyser, dels att in- hämta uppgifter från andra samhällsaktörer som haft kontakt med antingen den person som tagit sitt liv eller med hälso- och sjukvår- den och/eller socialtjänsten angående personen. Genom tillskapan- det av denna möjlighet kan en analys av systemfel bestående i bris- ter i samverkan mellan samhällets aktörer uppnås. Någon möjlighet att på detta sätt hämta in uppgifter och sammanställa dem finns inte i dag på grund av gällande sekretessregler, avsaknaden av en bestämmelse om uppgiftsskyldighet och begränsade möjligheter att behandla de personuppgifter som kan aktualiseras. 
 Genom att utvidga skyldigheten att göra en händelseanalys vid självmord även till socialtjänsten kan en ökning av antalet själv- mord som blir föremål för analys åstadkommas. En sådan utvidg- ning kommer också enligt utredningens uppfattning att medföra att kunskapen om hur man effektivt kan förebygga självmord ökar. Socialtjänsten tar många gånger i enskilda ärenden initiativ till kontakter med andra samhällsaktörer. Som regel görs detta med klientens samtycke, alternativt inhämtas information från samhälls- aktörer som har uppgiftsskyldighet eller så tar andra samhällsaktö- rer kontakt med socialtjänsten med klientens samtycke på grund av att de har en anmälningsskyldighet. Socialtjänstens akter innehåller därför ofta uppgifter om en persons kontakter med skola, krimi- nalvård, hälso- och sjukvård och också om socialtjänstens kontak- ter med dessa aktörer. Härigenom kommer socialtjänsten att ha möjligheter att utreda och analysera den egna verksamheten men även hur den egna verksamhetens samverkan med externa aktörer fungerat. Liknande uppgifter återfinns även i hälso- och sjukvår- dens journaler och kan användas på samma sätt. 
 Underrättelseskyldighet 
 För att så många självmord som möjligt ska bli föremål för en händelseanalys bör ytterligare två verksamheter, utöver hälso- och sjukvården och socialtjänsten samt den nationella aktören vara delaktiga i händelseanalyserna genom att de åläggs en under- 
 77 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 rättelseskyldighet om att ett självmord inträffat. En förutsättning för en fungerande händelseanalysverksamhet är att den interna rap- porteringsskyldighet vid självmord som finns i dag kompletteras med en underrättelseskyldighet för landets polismyndigheter och RMV till socialtjänsten respektive hälso- och sjukvården. Polis- myndigheterna och RMV får i princip kännedom om alla självmord som inträffar i landet. Även om det här kan finnas ett mörkertal lär en sådan underrättelseskyldighet enligt utredningens mening avse- värt minska risken för att ett inträffat självmord, som borde bli föremål för händelseanalys, missas. Någon skyldighet eller ens möjlighet för polismyndigheterna och RMV att lämna en sådan underrättelse finns inte i dag. 
 Tidsramen utökas från fyra veckor till sex månader 
 Endast de självmord som inträffar i direkt anslutning till vård eller inom fyra veckor efter vårdkontakt blir i dag föremål för en analys. Denna begränsning i tiden är enligt utredningens uppfattning allt- för snäv. I olika vetenskapliga studier har påvisats att  
 70–90 
  procent av de som begick självmord hade haft kontakt med hälso- och sjuk- vården under de senaste sex månaderna före händelsen (Socialsty- relsens rapport, Självmord år  
 2006–2008 
  anmälda enligt lex Hughes). Under år 2007 begick 1 139 personer självmord. Enligt data från år 2007 hade 60 procent haft kontakt med vården under det senaste året och 40 procent under den senaste månaden. Dessa data talar klart för att tidsramen för vilka självmord som ska om- fattas av händelseanalysskyldigheten bör utökas avsevärt. Utred- ningen anser därför att det är viktigt att alla självmord som inträffat inom sex månader efter kontakt med hälso- och sjukvården eller socialtjänsten bedöms och att en händelseanalys ska göras om det inte är uppenbart obehövligt. 
 Genomförande 
 Utredningen föreslår att dagens skyldighet för hälso- och sjukvår- den att göra en händelseanalys vid självmord utmönstras från lex  
 Maria-systemet 
  och att en motsvarande skyldighet införs i en sepa- rat lag som utvidgas till att gälla även socialtjänsten med en skyldig- het för en nationell aktör att i vissa fall göra egna samlade händelse- 
 78 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 analyser. På detta sätt åstadkommer man ett enhetligt system för händelseanalyser vid självmord som kan anpassas till de särskilda krav som ställs på denna typ av analyser utan att man går miste om möjligheten att tillse att systemet, när så är möjligt utformas efter samma modell som lex Hughes och lex Morse. 
 Vissa gemensamma begrepp införs och definieras i den före- slagna lagen, bl.a. rapporteringsskyldig, verksamhetsansvarig och självmord. Därutöver föreslår utredningen att händelseanalysskyl- digheten uttryckligen läggs på de verksamhetsansvariga (dvs. vård- givare, berörda nämnder m.fl.) och att Socialstyrelsen får, förutom anmälan, del av själva händelseanalysen genom att den bifogas anmälan. Av händelseanalysen ska framgå vad som hänt före själv- mordet samt vilka åtgärder som är effektiva att vidta i verksam- heten för att förebygga liknande händelser i framtiden. Socialstyrel- sen får en lagstadgad skyldighet att återföra sina slutsatser till verk- samheter och lokal och regional nivå. 
 De verksamhetsansvariga får en skyldighet att förvissa sig om att dödsorsaken i det enskilda fallet fastställts till självmord. Detta för att säkerställa att endast verkliga självmord analyseras, varvid garanteras att analyserna i denna del baseras på ett korrekt under- lag. De verksamhetsansvariga får även en lagstadgad skyldighet att informera sin personal m.fl. om deras skyldigheter och att involvera de närstående till den person som avlidit i arbetet med händelse- analysen i den mån detta är möjligt med hänsyn till gällande sekre- tessbestämmelser. Inom socialtjänsten ska den verksamhetsansva- rige i enskild yrkesmässigt bedriven verksamhet också informera berörd socialnämnd om de rapporter om självmord denne tar emot och de anmälningar denne gör till Socialstyrelsen. Motsvarande skyldighet läggs på SiS ledning. 
 En likartad metod för händelseanalyser vid självmord 
 En förutsättning för att händelseanalyser ska kunna ge ett bra underlag för utveckling av verksamheterna och bli ett fungerande verktyg i det självmordsförebyggande arbetet är att de görs enligt likartade och tillförlitliga metoder. I det fall händelseanalyser utförs av flera verksamheter är det möjligt att skapa en samstämmighet genom att så långt möjligt i lag klargöra när och hur en händelse- analys ska göras samt vad syftet med analysen är. För att uppnå optimal enhetlighet krävs att lagtexten dessutom kompletteras med 
 79 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 regerings- eller myndighetsföreskrifter och att handböcker, rikt- linjer eller allmänna råd tas fram. 
 Det bör emellertid också vara möjligt att inom ramen för Social- styrelsens utveckling av ett effektivare  
 IT-stöd 
  skapa en funktiona- litet för endast händelseanalyser vid självmord och därigenom uppnå god enhetlighet. Anmälningar från hälso- och sjukvården eller socialtjänsten till Socialstyrelsen enligt den av utredningen föreslagna lagen om händelseanalyser vid självmord skulle då han- teras i denna särskilda funktionalitet, eventuellt med möjlighet att söka efter händelser, orsaker och åtgärder. En dylik funktionalitet skulle kunna avsevärt underlätta händelseanalysarbetet, särskilt om  
 IT-stödet 
  kan meddela vilka uppgifter som eventuellt saknas i en anmälan och om det finns funktioner som underlättar hantering av åtgärdsplaner och utvärdering av åtgärder som genomförts. I vad mån verksamheterna även bör kunna söka på egna och andras avidentifierade händelser i databasen har utredningen inte tagit ställning till då detta kräver en särskild juridisk granskning och tro- ligen även ytterligare lagändringar utöver de som utredningen före- slagit. I en lärande organisation är det dock viktigt att kunna söka efter liknande händelser och åtgärder och det framstår därför som angeläget att denna möjlighet på sikt utreds i annan ordning. Vidare vore det en fördel om  
 IT-stödet 
  även kan generera rapporter som kan vara intressanta för verksamheten och ge underlag till de kun- skapssammanställningar på aggregerad nivå som Socialstyrelsen föreslås få skyldighet att genomföra och återföra till regionala och lokala verksamheter. 
 För att uppnå enhetlighet och för att underlätta för hälso- och sjukvården och socialtjänsten att, dels genomföra händelseanalyser vid självmord, dels lära av andras analyser om vilka åtgärder som har varit effektiva, föreslår utredning att Socialstyrelsen får i upp- drag att – och medel för – att utveckla en  
 IT-funktionalitet 
  som endast behandlar anmälningar i enlighet med utredningens förslag till ny lag om händelseanalyser vid självmord. 
 En sådan särskild funktionalitet kommer att kunna vägleda verksamheterna och underlätta händelseanalysarbetet utan att det saknas utrymme att anpassa analyserna i det enskilda fallet. I övrigt måste liksom i dag den närmare tillämpningen överlåtas till verk- samheterna själva att utforma rutiner för. 
 80 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 Kunskapsåterföring till regional och lokal nivå 
 Socialstyrelsen sammanställer i dag avidentifierade rapporter om anmälda självmord enligt lex Hughes. Sammanställningarna syftar till att ge vårdgivarna en möjlighet att utifrån sin egen verksamhet jämföra och granska vilka åtgärder de kan behöva vidta för att öka patientsäkerheten. Att redovisa resultaten från samtliga händelse- analyser vid självmord är ett viktigt inslag i en lärande organisation. Det är emellertid utredningens uppfattning att dylika sammanställ- ningar på aggregerad nivå även kan vara till nytta för det allmänna självmordspreventiva arbetet på regional och lokal nivå. Den information som dessa ger kan utgöra ett incitament till riktade självmordsförebyggande insatser. 
 De allmänt självmordsförebyggande folkhälsoaktörerna åter- finns huvudsakligen bland kommunala och regionala aktörer men även bland aktörer inom den ideella sektorn. Det är i dag ett om- fattande antal frivilliga organisationer – och privata företag – som arbetar med att förebygga och främja folkhälsan. Folkhälsoarbetet generellt och det självmordsförebyggande arbetet specifikt beskrivs ofta som ett organisatoriskt fenomen eftersom det är en utmaning att föra samman alla olika aktörer i gemensamma insatser. Det krävs både interorganisatorisk och interprofessionell, dvs. inter- sektoriell samverkan kring folkhälsofrågor för kunskapsutveckling och planering samt för stöd mellan olika insatser och aktörer. Sam- verkan är därför en central aspekt av det regionala och lokala själv- mordsförebyggande arbetet. I det intersektoriella samverkansarbe- tet är det viktigt att de ingående aktörerna tillsammans granskar sina respektive verksamheter, mandat och ansvar samt gör upp handlingsplaner och formulerar gemensamma mål. Inom ramen för detta arbete är det angeläget att aktörerna får tillgång till samma information, kunskap och utbildning. Det finns flera goda exempel på intersektoriell samverkan när det gäller självmordsförebyggande arbete. Den s.k. Jönköpingsmodellen är ett sådant exempel. Det är en modell för samverkan mellan polis, sjukvård, SOS Alarm och Räddningstjänsten vid hot om självmord. Modellen belyser larm- planer, ansvarsfördelning och samarbetsformer mellan dessa aktö- rer. 
 Utredningen anser att det lokala intersektoriella självmordsföre- byggande arbetet skulle kunna stärkas om kunskapsåterföringen på aggregerad nivå innehåller fler uppgifter än vad som är fallet i dag. Uppgifter som förts fram till utredningen och som anses kunna 
 81 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 vara till gagn i det allmänt självmordsförebyggande arbetet är bl.a. tillvägagångssättet, födelseland och civilstånd. I det fall Social- styrelsen får i uppdrag att utveckla en funktionalitet för endast händelseanalyser vid självmord inom ramen för det nu pågående arbetet för ett effektivare  
 IT-stöd, 
  föreslår utredningen att myndig- heten i samverkan med representanter från verksamheterna och från självmordspreventiva grupper på regional och lokala nivå under- söker och fastställer vilka uppgifter som ska ingå i en händel- seanalys. 
 För att försäkra sig om att en återrapportering verkligen sker och med en viss frekvens bör så långt möjligt denna skyldighet regleras i lag. Det närmare innehållet i skyldigheten måste dock regleras genom föreskrifter på regerings- eller myndighetsnivå och det måste fortfarande finnas ett visst mått av frihet för myndig- heten att själv utforma kunskapsåterföringen. 
 Dokumentationsskyldighet och gallring 
 Med hänsyn till den korta utredningstiden har utredningen inte utrett behovet av särskilda bestämmelser om dokumentationsskyl- dighet eller gallring. Utredningen vill dock påpeka att det kan be- höva ses över i vad mån ett sådant behov finns i de verksamheter som berörs av lagförslagen. 
 Förslag 
 En ny lag om händelseanalyser vid självmord 
  
 Utredningens förslag:  
 En särskild lag om händelseanalyser vid självmord införs. Lagen ska innehålla bestämmelser om dessa händelseanalyser. Den skyldighet som hälso- och sjukvården i dag har enligt en av Socialstyrelsen utfärdad föreskrift att göra en händelseanalys vid självmord enligt lex Hughes ska utmönstras från lex Hughes och överföras till en särskild lag och därvid också utvidgas till att avse hela socialtjänsten. 
 En händelseanalys ska under vissa förutsättningar genom- föras av den som är verksamhetsansvarig inom hälso- och sjuk- vården eller socialtjänsten. En samlad händelseanalys ska i vissa fall genomföras av Socialstyrelsen. 
 82 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 Syftet med händelseanalysarbetet i de enskilda verksam- heterna liksom med Socialstyrelsens samlade händelseanalyser ska vara att som en del i patient- och klientsäkerhetsarbetet främja det självmordsförebyggande arbetet genom att ge under- lag för självmordsförebyggande åtgärder. 
 Socialstyrelsen ges i uppdrag att ta fram ett adekvat  
 IT-stöd 
  för händelseanalysernas genomförande. 
 Socialstyrelsen är tillsynsmyndighet över hälso- och sjukvården och sedan januari år 2010 även över socialtjänsten och SiS. Socialstyrel- sen har bl. a. möjlighet att genom förelägganden försöka avhjälpa missförhållanden. Socialstyrelsens tillsyn ska dock främst syfta till att förebygga skador och eliminera risker inom hälso- och sjukvår- den och socialtjänsten. Socialstyrelsen ska vidare genom sin tillsyn stödja och granska verksamheterna. Detta Socialstyrelsens ansvar aktualiseras även i samband med inträffade självmord. 
 Samhällets ansvar i samband med att någon tagit sitt liv sträcker sig dock längre än till att enbart övervaka att myndigheter och tjänstemän vid myndigheter följer lagar och andra författningar och även i övrigt uppfyller sina skyldigheter. Samhället behöver också förbättra sina möjligheter att inhämta nya kunskaper för att ut- veckla det förebyggande arbetet och bidra till en långsiktig kun- skapsuppbyggnad. Syftet med en händelseanalys vid självmord ska vara att identifiera eventuella brister inom hälso- och sjukvården eller socialtjänsten som kan ha bidragit till självmordet och att vidta åtgärder för att motverka och förhindra att en liknade händelse sker i framtiden. Genom en systematisk analys av verksamheten i fall där en person tagit sitt liv, kan slutsatser dras om vilka för- bättringar som är nödvändiga i verksamheternas självmordsföre- byggande arbete tillika kvalitets- och säkerhetsarbete. 
 Händelseanalyser vid självmord inom hälso- och sjukvården och socialtjänsten 
 Nuvarande reglering tillhandahåller endast ett uttryckligt system för händelseanalyser vid självmord inom hälso- och sjukvården. Skyldigheten följer inte direkt av den i lag intagna lex Smith bestämmelsen utan endast av en av Socialstyrelsen utfärdad kom- pletterande föreskrift. Bestämmelser som möjliggör sådana regel- mässiga händelseanalyser även inom socialtjänsten bör införas för 
 83 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 att stärka kvaliteten och klientsäkerheten och i förlängningen det självmordspreventiva arbetet även i den verksamheten. 
 En utvidgning av skyldigheten att göra händelseanalyser vid självmord kan åstadkommas på olika sätt och ges olika omfattning. Utredningen har valt en modell för händelseanalyser vid självmord som innebär att den primära händelseanalysskyldigheten ligger på verksamheterna själva. Bestämmelserna ska alltså göra det möjligt att genomföra systematiska händelseanalyser inom hälso- och sjuk- vården och socialtjänsten och därtill öppna upp för en bredare samlad händelseanalys hos en nationell aktör. Denna möjlighet redogör utredningen för nedan under Socialstyrelsens skyldigheter. 
 Inom hälso- och sjukvården har man en omfattande erfarenhet av analyser vid självmord, men även inom socialtjänsten är man van vid att göra händelseanalyser, om än i andra situationer än vid självmord, och torde därför kunna dra viss nytta av de rutiner man har från dessa. Av Karolinska Institutets Rapport om intervjustu- die inom socialtjänsten framkommer därutöver att det på vissa håll i landet redan i dag informellt inom socialtjänsten görs en utvärde- ring av den egna handläggningen vid självmord. Vidare visar Karo- linska Institutets Kartläggning av självmordsförebyggande arbete utanför hälso- och sjukvården att det i flera kommuner företas olika självmordsförebyggande insatser i vilka bl.a. socialtjänsten deltar. En tydlig och samlad lagstiftning som styr händelseanalys- verksamheten både lokalt och nationellt behövs dock för att underlätta och stödja en metodutveckling på området. 
 För det händelseanalyssystem som föreslås är det nödvändigt med bestämmelser som närmare anger vilka fall som ska analyseras och vilka förutsättningar som ska vara uppfyllda för att en analys ska genomföras. 
 Utredningen föreslår att händelseanalysskyldigheten vid själv- mord enligt den föreslagna lagen begränsas till att avse enbart hälso- och sjukvården och socialtjänsten. 
 Utredningen har funnit att det inte finns förutsättningar att ut- öka skyldigheten att göra händelseanalyser vid självmord till fler samhällsaktörer än socialtjänsten. Ju fler samhällsaktörer som åläggs en händelseanalysskyldighet vid självmord, desto större blir integritetsintrånget för den enskilde. 
 Hälso- och sjukvården och socialtjänsten är vana vid att sam- verka på olika sätt och det finns även bestämmelser om samverkan mellan dessa aktörer. Detta har givetvis sin grund i att den enskilde många gånger behöver insatser från både hälso- och sjukvården och 
 84 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 socialtjänsten. Socialtjänsten tar ofta initiativ till kontakter även med andra samhällsaktörer alternativt har dessa en uppgifts- eller anmälningsskyldighet i förhållande till socialtjänsten. Detta gör att socialtjänstens akter innehåller uppgifter om en klients kontakter med skola, kriminalvård, hälso- och sjukvård och också om social- tjänstens kontakter med dessa aktörer. Härigenom kommer social- tjänsten att ha goda möjligheter att analysera inte enbart den egna verksamhetens insatser utan också hur den egna samverkan med andra aktörer fungerat. I vissa fall kommer kanske så vara fallet även inom hälso- och sjukvården. Det är enligt utredningens mening sannolikt att ett system för händelseanalyser vid självmord som omfattar båda dessa verksamhetsområden kan öka antalet självmord som blir föremål för en händelseanalys och därigenom förbättra det självmordspreventiva arbetet i verksamheterna och i samhället genom att det skapas en möjlighet att även studera hur samverkan fungerat. 
 Händelseanalysskyldigheten vid självmord bör inte inordnas under lex Morse och inte heller som i dag ligga under lex Hughes. Det är utredningens bedömning att en särskild lag ger ett bättre sam- manhållet system som tydligt betonar vikten av att genomföra händelseanalyser vid självmord, och som kan visa hur samhällets olika verksamheter fungerat var för sig eller tillsammans i samband med att en person tagit sitt liv. De rutiner, blanketter och hand- böcker som finns i dag och som även framledes behövs för andra händelseanalyser enligt lex Hughes och lex Morse är mindre väl anpas- sade för händelseanalyser vid självmord. Det är även av den anled- ningen mer lämpligt att händelseanalyser vid självmord görs utan- för dessa båda system även om intentioner och resultat är desamma. 
 Händelseanalyssystemet förutsätter i vissa avseenden tillgång till uppgifter från myndigheter och andra som är verksamma utanför hälso- och sjukvårdens och socialtjänstens område. De uppgifter, som det kan vara av intresse att få tillgång till i händelseanalysen är sannolikt ofta av sådant slag att de omfattas av sekretess och de får, i den mån de utgör personuppgifter, inte heller behandlas hursom- helst. Många myndigheter och enskilda yrkesutövare kommer att involveras vid genomförandet av händelseanalyser och det är därför angeläget att regleringen blir lättillgänglig. De centrala bestämmel- ser som krävs för att genomföra händelseanalyssystemet bör därför så långt det är möjligt införas i en särskild lag. 
 85 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 Både lex Smith och lex  
 Sarah-bestämmelserna 
  är föremål för ny lagstiftning. Syftet med reformerna är i många avseenden att för- söka likrikta de två systemen. Även om utredningen valt att utmönstra händelseanalysskyldigheten vid självmord från dessa system så framstår det som rimligt att tillse att skyldigheten att göra händelseanalyser vid självmord i möjligaste mån anpassas till vad som gäller för händelseanalyser inom ramen för lex Hughes och lex Morse. 
 Utredningen anser att skyldigheten att göra händelseanalyser vid självmord bör framgå direkt och uttryckligen av lag och inte som i dag endast framgå av en föreskrift. Något annat vore otänk- bart när man som utredningen föreslår ett helt nytt system som kommer att omfatta flera skilda aktörer i samhället med de krav ett sådant system ställer på lättillgänglighet för användarna och tydlig- het för närstående. Framförallt kräver en sådan ordning en möjlig- het att hämta in uppgifter från en rad olika aktörer och detta kräver stöd i lag. Det finns också enligt utredningens mening anledning att tro att en lagstadgad skyldighet i viss mån ger skyldigheten större tyngd för de verksamma. 
 Utredningen föreslår att Socialstyrelsen upphäver den föreskrift om anmälningsskyldighet vid självmord som i dag gäller inom ramen för lex Hughes när den nu föreslagna lagen träder i kraft. 
 En samlad händelseanalys 
 Utredningen anser att ett system med händelseanalyser som avser både hälso- och sjukvården och socialtjänsten och med möjlighet för en nationell aktör att göra en samlad händelseanalys ger ett bra underlag till kvalitetsutveckling och förebyggande arbete. Detta gäller särskilt eftersom ett sådant system inkluderar en befogenhet för den nationella aktören att hämta in information även utanför huvudaktörerna. 
 Händelseanalysarbetets syfte 
 Händelseanalysarbetet, både det som utförs av verksamheter inom hälso- och sjukvården eller socialtjänsten och det som bedrivs av Socialstyrelsen, bör fokusera på att identifiera brister inom verk- samheterna och samverkan dem emellan genom att analysera hän- 
 86 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 delseförloppet före ett självmord. De nya kunskaper som händelse- analyserna ger ska dels generera i förslag till åtgärder i de enskilda verksamheterna som förebygger att en liknande händelse inträffar, dels mer allmänt bidra till det självmordsförebyggande arbetet genom att ge underlag för beslut om lagändringar, myndigheters normgivning, kommunala riktlinjer m.m. för verksamheterna. Händelseanalysarbetet är tänkt att vara ett led i det allmänna kvali- tets- och säkerhetsarbete som bedrivs inom hälso- och sjukvården respektive socialtjänsten. 
 Uppdrag till Socialstyrelsen 
 För att uppnå enhetlighet och för att underlätta för hälso- och sjukvården och socialtjänsten att, dels genomföra händelseanalyser vid självmord, dels lära av andras analyser om vilka åtgärder som har varit effektiva, föreslår utredning att Socialstyrelsen får i upp- drag att – och medel för – att utveckla en  
 IT-funktionalitet 
  som endast behandlar anmälningar i enlighet med utredningens förslag till ny lag om på händelseanalyser vid självmord. 
 Definitioner 
  
 Utredningens förslag:  
 I lagen om händelseanalyser vid själv- mord ska följande centrala begrepp definieras: 
  
 - 
  
 självmord, 
  
 - 
  
 hälso- och sjukvård, 
  
 - 
  
 hälso- och sjukvårdspersonal, 
  
 - 
  
 socialtjänst, 
  
 - 
  
 rapporteringsskyldig och 
  
 - 
  
 verksamhetsansvarig. 
  
 Allmänt 
 Den föreslagna lagen om händelseanalyser vid självmord innehåller ett antal centrala begrepp. De flesta förekommer redan i annan lag- stiftning, t.ex. i LYHS och SoL. Utredningens avsikt är att inne- 
 87 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 börden av dessa begrepp ska vara densamma som i de lagar där de redan återfinns. I syfte att öka tydligheten har dock utredningen valt att, även i den föreslagna lagen, föra in definitioner av vissa av dessa begrepp. I den mån ett begrepp inte är definierat är begreppet tänkt att ha samma innebörd som i annan lagstiftning där samma begrepp förekommer. 
 Nya begrepp som definieras i lagen är vad som i lagen avses med självmord, verksamhetsansvarig och rapporteringsskyldig. 
 Självmord 
 I den föreslagna lagen anges att med självmord avses fall där en per- son avsiktligen tagit sitt liv. Denna definition överensstämmer med den definition som i dag används när dödsorsaken fastställs av läkare. Genom denna definition säkerställs att endast verkliga självmord blir föremål för en händelseanalys. Utredningen åter- kommer till vikten av detta nedan. 
 Hälso- och sjukvård 
 Begreppet hälso- och sjukvård definieras i dag i 1 kap. 2 § LYHS. Enligt förarbetena till ny patientsäkerhetslag (prop. 2009/10:210 s. 188f.) kommer definitionen inte att förändras i den nya lagen om denna antas. Förarbetena till 1 kap. 2 § LYHS återfinns i prop. 1997/98:109 s. 147 f., prop. 2000/01:81 s. 20 f. och prop. 2008/09:190 s. 147, till vilka utredningen hänvisar beträffande den närmare innebörden av begreppet. 
 Den nu föreslagna bestämmelsen motsvarar dagens 1 kap. 2 § LYHS. 
 Hälso- och sjukvårdspersonal 
 En definition av termen hälso- och sjukvårdspersonal finns i dag i 1 kap. 4 § LYHS. Vissa mindre ändringar av begreppet har föresla- gits i förarbetena till en ny patientsäkerhetslag (prop. 2009/10:210 s. 189 f.). Utredningen föreslår en definition av begreppet i lagen om händelseanalyser vid självmord som överensstämmer med det som föreslagits inom ramen för förslaget till ny patientsäkerhetslag. Förarbetena finns i prop. 1993/94:149 s. 55 f. och s. 116 f., 
 88 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 prop. 1997/98:109 s. 148 ff. och prop. 2008/09:190 s. 147. Av dessa framgår närmare vad som avses med begreppet och utredningen hänvisar till dessa. 
 Socialtjänst 
 Begreppet socialtjänst är inte definierat i SoL eller i annan lag- stiftning på socialtjänstens område som avser de direkta insatserna för enskilda, däremot definieras begreppet i OSL och i  
 SoL-PuL. 
  Definitionen i  
 SoL-PuL 
  är något vidare än den i OSL. Båda definitionerna är tänkta att vara uttömmande i förhållande till sitt respektive tillämpningsområde. 
 Eftersom nu föreslagen lag om händelseanalyser vid självmord riktar sig till hela socialtjänsten och flera aktörer inom socialtjäns- ten menar utredningen att en definition av begreppet är nödvändig även i denna lag. Orsaken är att verksamhetsområdet för social- tjänsten är vidsträckt och det är viktigt att det inte finns någon oklarhet beträffande vilka verksamheter inom socialtjänsten som omfattas av den föreslagna lagen. 
 Utredningen har valt att definiera begreppet socialtjänst med ledning av de definitioner av begreppet som återfinns i 26 kap. 1 § OSL och 2 § första stycket  
 SoL-PuL. 
  Det är därvid praktiskt om dessa begrepp inte skiljer sig åt allt för mycket. 
 Enligt utredningens uppfattning ska med socialtjänst förstås; 
  
 - 
  
 verksamhet enligt lagstiftning om socialtjänst och anslutande särskild lagstiftning om vård av unga och av missbrukare utan samtycke, 
  
 - 
  
 verksamhet som bedrivs av SiS, 
  
 - 
  
 verksamhet hos kommunal invandrarbyrå, 
  
 - 
  
 verksamhet enligt lagstiftningen om stöd och service till vissa funktionshindrade, 
  
 - 
  
 handläggning av ärenden om bistånd som lämnas av social- nämnd enligt lagstiftning om mottagande av asylsökande m.fl. och 
  
 - 
  
 handläggning av ärende om introduktionsersättning för flyk- tingar och vissa andra utlänningar. 
  
 89 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 När det gäller SiS innebär förslaget att definitionen överensstäm- mer med  
 SoL-PuL 
  2 § första stycket, vilket är en viss avvikelse från OSL 26 kap. 1 §. Utredningen har inte funnit skäl att låta be- greppet socialtjänst enligt nu aktuell lag så som är fallet enligt 2 § första stycket  
 SoL-PuL 
  omfatta handläggning av ärenden om till- stånd till parkering för rörelsehindrade eller verksamhet enligt LuB. Anledningen är att det enligt utredningens bedömning sällan eller aldrig torde aktualiseras ett samband mellan ett inträffat självmord och denna typ av insatser inom socialtjänsten. 
 Uppräkningen är tänkt att vara uttömmande och innefattar även enskilt bedrivna verksamheter. 
 Beträffande vad som närmare avses med begreppet socialtjänst hänvisas i övrigt till prop. 2000/01:80 s. 136 f. 
 Verksamhetsansvarig 
 Nu aktuell lag riktar sig i huvudsak till två olika verksamhetsområ- den, hälso- och sjukvården och socialtjänsten, som båda rymmer ett flertal såväl offentligt som privat bedrivna verksamheter. I verk- samheterna används olika begrepp och terminologin skiljer sig åt. Det finns således ett behov av att införa ett gemensamt begrepp för att beteckna de aktörer som bedriver de verksamheter som kom- mer att omfattas av den föreslagna lagen och som bl.a. har ansvaret för att göra en händelseanalys och att anmäla det inträffade själv- mordet till Socialstyrelsen. Utredningen har valt termen verksam- hetsansvarig. 
 Med verksamhetsansvarig avses i lagen om händelseanalyser vid självmord den som bedriver verksamheten eller den som annars fattat beslut om en insats. 
 Inom hälso- och sjukvården avses med verksamhetsansvarig vårdgivaren. Avsikten är att samma krets som i dag inom hälso- och sjukvården har en anmälningsskyldighet enligt lex Hughes ska ha motsvarande anmälningsskyldighet enligt den nu föreslagna lagen och därmed betraktas som verksamhetsansvarig enligt lagen om händelseanalyser vid självmord. Såväl verksamhet som bedrivs i offentlig som i privat regi innefattas. Med vårdgivare avses det- samma som i LYHS 1 kap. 3 §. För det fall förslaget till patient- säkerhetslag antas, bör enligt utredningens mening innebörden av begreppet anpassas till den definition som föreslagits tas in i den lagen. Den närmare innebörden av begreppet vårdgivare framgår av 
 90 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 prop. 2009/10:210 s. 80 f. Utredningen har valt att inte definiera begreppet vårdgivare i lag. 
 Inom socialtjänstens område finns, till skillnad från inom hälso- och sjukvårdens område, inte något enhetligt begrepp för att be- teckna den som bedriver verksamhet. Orsaken är att socialtjänstens verksamhetsområde är mycket vidsträckt. Vem som är att betrakta som den som bedriver verksamheten varierar beroende på vilken verksamhet det gäller. Utredningens avsikt är att den krets som enligt den nya lex  
 Sarah-bestämmelsen 
  kommer att få en anmäl- ningsskyldighet till Socialstyrelsen ska ha motsvarande anmälnings- skyldighet enligt den nu föreslagna lagen och vara att se som verk- samhetsansvariga. I kommunal verksamhet inom socialtjänsten avses berörd nämnd, i första hand den nämnd som bedriver verk- samheten, men även i förekommande fall den nämnd som fattat beslut om en insats, som regel socialnämnden. Utredningen menar att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bör ges rätt att i föreskrifter ge vägledning beträffande hur anmälnings- skyldigheten närmare ska fullgöras i dessa fall. Vid verksamhet i SiS regi är det SiS ledning som är att se som verksamhetsansvarig. I yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet är det den som ytterst är ansvarig för verksamheten som avses. Vilka som närmare avses framgår av prop. 2009/10:131 s. 33 f, vilken utredningen hänvisar till. 
 Rapporteringsskyldig 
 Av samma skäl som anförts ovan när det gäller behovet av att in- föra begreppet verksamhetsansvarig och definiera detta i lag bedö- mer utredningen att det finns ett behov av att föra in ett nytt be- grepp – rapporteringsskyldig – i den föreslagna lagen om händelse- analyser vid självmord. 
 Med rapporteringsskyldig inom hälso- och sjukvården avses hälso- och sjukvårdspersonal enligt den definition som anges i den föreslagna lagen. Avsikten är att samma kategori av personer som i dag har en rapporteringsskyldighet enligt lex Hughes ska ha motsva- rande skyldighet vid självmord. 
 Inom socialtjänsten är den som fullgör uppgifter inom social- tjänsten att betrakta som rapporteringsskyldig i den kommande lagens mening. Detta innebär att skyldigheten endast omfattar de som är yrkesverksamma, dvs. anställda, uppdragstagare, praktikan- 
 91 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 ter, deltagare i arbetsmarknadspolitiskt program och andra som får ersättning utöver kostnadstäckning för sina insatser. Frivilligarbe- tare omfattas inte. Avsikten är att samma personkrets som i den nya lex  
 Sarah-bestämmelsen 
  åläggs en rapporteringsskyldighet ska ha motsvarande skyldighet inom ramen för nu föreslagen lag. I prop. 2009/10:131 s. 26 f. finns ytterligare beskrivning av vilka som innefattas. 
 Rapporterings- och underrättelseskyldighet vid självmord 
  
 Utredningens förslag:  
 I syfte att bidra till det självmordsföre- byggande arbetet i den egna verksamheten ska de rapporterings- skyldiga till den verksamhetsansvarige genast rapportera själv- mord som de får kännedom om. 
 Rapporteringsskyldigheten ska avse självmord som inträffat inom sex månader från det att personen som tagit sitt liv haft kontakt med den aktuella verksamheten. Inom socialtjänsten ska skyldigheten också gälla i de fall där personen som tagit sitt liv kunnat komma i fråga för insatser inom verksamheten. 
 En polismyndighet ska, när dödsorsaken fastställts, under- rätta socialnämnden om ett inträffat självmord. På motsvarande sätt ska RMV när dödsorsaken fastställts, i de fall myndigheten har kännedom om att den person som tagit sitt liv haft kontakt med hälso- och sjukvårdspersonal inom sex månader före det att självmordet inträffade, underrätta berörd verksamhetsansvarig inom hälso- och sjukvården om självmordet. 
 Rapporteringsskyldigheten ska gälla även om en polismyn- dighet lämnat en underrättelse om självmordet till berörd soci- alnämnd eller om RMV lämnat motsvarande underrättelse till berörd verksamhetsansvarig inom hälso- och sjukvården. På motsvarande sätt ska underrättelseskyldigheten för polismyn- digheterna och RMV gälla även om berörda rapporteringsskyl- diga informerat den verksamhetsansvarige om självmordet. 
 Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter dels om hur de rapporteringsskyldiga när- mare ska fullgöra sin rapporteringsskyldighet, dels om hur underrättelseskyldigheten för polismyndigheterna och RMV närmare ska fullgöras. 
 92 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 De rapporteringsskyldigas ansvar 
 Alla självmord som de rapporteringsskyldiga uppmärksammar, eller på något sätt får kännedom om, ska rapporteras om de inträffat inom viss tid från senaste kontakten med den egna verksamheten. 
 Det uppstår inga tveksamheter för de rapporteringsskyldiga om vilka fall som ska rapporteras eftersom alla självmord inom tids- ramen omfattas av skyldigheten att rapportera. De behöver endast konstatera att ett självmord såsom de uppfattat det har inträffat och att självmordet ägt rum inom en viss tidsram från senaste kontakten med den egna verksamheten. I övrigt behöver de rap- porteringsskyldiga inte göra någon bedömning. Rapporteringsskyl- digheten ska fullgöras till den som enligt lagen är att betrakta som verksamhetsansvarig. Vilken den egentliga dödsorsaken var ligger det på den verksamhetsansvarige att förvissa sig om innan händel- seanalysarbetet påbörjas. Vad denna skyldighet innebär och hur den verksamhetsansvarige ska förvissa sig om dödsorsaken framgår direkt av lagtexten och utredningen redogör närmare för denna be- stämmelse nedan. 
 Det finns inom ramen för lex Hughes och lex Morse ingen sank- tion mot underlåtenhet att rapportera missförhållanden och någon sådan sanktion föreslogs inte heller när systemen sågs över. Något skäl att göra andra överväganden inom ramen för en rapporterings- skyldighet vid självmord finns enligt utredningens mening inte. 
 Hur rapporteringsskyldigheten närmare ska fullgöras bör över- låtas till regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att närmare reglera eftersom det är angeläget att så långt möjligt uppnå likvärdiga rapporteringssystem inom hälso- och sjukvården och socialtjänsten. 
 Tidsram 
 I dag ska en lex  
 Maria-anmälan 
  göras vid alla självmord som inträf- fat under pågående vård eller inom fyra veckor efter en vårdkon- takt. Data visar att en mycket stor procentandel av de personer som tar sitt liv har haft kontakt med vården inom ett halvår före självmordet. För att fler självmord ska bli föremål för händelse- analys bör därför tidsramen utvidgas till sex månader före det in- träffade självmordet. Data på hur stor andel av de personer som tar livet av sig som har haft kontakt med socialtjänsten före självmor- 
 93 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 det och inom vilket tidsspann, finns inte tillgängligt men det saknas skäl att fastställa olika tidsramar för rapporteringsskyldigheten i de olika verksamheterna. 
 Ett självmord ska rapporteras dels om det vid tidpunkten för det inträffade självmordet fanns en pågående kontakt med hälso- och sjukvården eller socialtjänsten, dels om självmordet inträffat inom sex månader från det att en sådan kontakt förekom. Med att själv- mordet inträffat i samband med pågående kontakt med hälso- och sjukvården avses att självmordet ägt rum i samband med undersök- ning, vård eller behandling. Med pågående kontakt inom social- tjänsten avses att personen vid tidpunkten för självmordet var föremål för en insats inom socialtjänsten. Ett självmord ska rap- porteras även om någon pågående kontakt inte fanns vid tidpunk- ten för självmordet, men sådan förekommit inom sex månader före det att personen tog sitt liv. 
 För socialtjänsten ska rapporteringsskyldighet också föreligga om personen sökt och hade kunnat komma i fråga för insatser inom verksamheten. Skyldigheten att rapportera inträder således redan under prövningen av om någon är berättigad till en insats inom socialtjänstens ansvarsområde. Även i dessa fall gäller en rap- porteringsskyldighet om prövningen av rätten till en insats ägt rum inom sex månader före det inträffade självmordet. 
 Underrättelseskyldighet 
 Enligt lex Hughes och lex Morse finns ingen underrättelseskyldighet för någon annan myndighet att till hälso- och sjukvården respektive socialtjänsten meddela när en person tagit sitt liv. Båda systemen bygger i förekommande fall helt på en rapporteringsskyldighet för personal m.fl. 
 I det fall ett självmord äger rum på annan plats än en vårdinrätt- ning eller motsvarande och om en närstående till personen som tagit sitt liv inte hör av sig är det vanligtvis en slump att hälso- och sjukvårdens personal får kännedom om att en person som haft kontakt med verksamheten, inom den tidsram som i dag gäller, tagit sitt liv. 
 Det finns inget skäl att anta att det skulle fungera på annat sätt inom socialtjänsten om socialtjänsten endast får kännedom om ett självmord genom personalens m.fl. rapporteringsskyldighet. 
 94 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 Personalens m.fl. rapporteringsskyldighet bör därför komplette- ras med något annat sätt för hälso- och sjukvården respektive socialtjänsten att få kännedom om att ett självmord inträffat. Detta framstår som än mer påkallat sett mot bakgrund av att utredningen föreslår en utvidgning i tiden från fyra veckor till sex månader efter kontakt med hälso- och sjukvården eller socialtjänsten. 
 RMV har en betydelsefull roll vid självmord. RMV utför under- sökningar på uppdrag av polismyndigheter vid misstanke om själv- mord. Enligt Socialstyrelsens rapport Avsiktligt självdestruktiv handling i Sverige – en underlagsrapport (2006) är obduktionsfre- kvensen för misstänkta självmord mycket hög (98 %) i förhållande till andra dödsorsaker (13 %). Detta innebär att RMV får känne- dom om i princip alla självmord som inträffar i Sverige. Det finns en risk för underrapportering eftersom det är svårt att avgöra vad som är en avsiktlig självdestruktiv handling och vad som inte är det. Även andra faktorer kan bidra till en underrapportering. Som exempel kan nämnas att en polismyndighet av någon anledning inte beslutar om en rättsmedicinsk undersökning trots att självmord kan misstänkas eller att den läkare som utfärdar dödsintyget inte gör bedömningen att fråga är om ett fall där polisen bör kopplas in. Mörkertalet är emellertid litet varför ett betydligt större antal själv- mord skulle komma till hälso- och sjukvårdens och socialtjänstens kännedom om personalens m.fl. rapporteringsskyldighet komplet- terades med en underrättelseskyldighet för RMV respektive polis- myndigheterna. 
 Utredningen anser dock inte att denna underrättelseskyldighet kan ersätta personalens m.fl. rapporteringsskyldighet utan denna bör kvarstå. Varken endast en rapporteringsskyldighet eller endast nu föreslagen underrättelseskyldighet ensamt kan säkra att så många självmord som möjligt kommer till den verksamhetsansvari- ges kännedom. 
 Vad gäller underrättelseskyldigheten går det, enligt vad utred- ningen kunnat bedöma, varken inom hälso- och sjukvården eller inom socialtjänsten att skapa ett heltäckande underrättelsesystem. Detta beror dels på hur verksamheterna är organiserade, dels på att hänsyn måste tas till den enskildes integritet. Speciellt påtagliga är dessa svårigheter inom hälso- och sjukvården eftersom det inom detta område inte kan sägas finnas någon egentlig huvudman som är lämpad för uppgiften att ta emot denna typ av underrättelser och därefter ha en reell möjlighet att vidarebefordra underrättelsen till berörd verksamhetsansvarig. Det finns verksamhetsansvariga som 
 95 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 helt saknar avtal med en sjukvårdshuvudman. Även i de fall de verksamhetsansvariga har ett avtal med en sjukvårdshuvudman finns det problem eftersom det är en mycket känslig fråga i vad mån landstinget ska ha insyn eller inte i deras patientarbete. Även beträffande den sjukvård som faktiskt tillhandahållits av landstinget självt finns det vissa svårigheter. Det kan exempelvis uppstå svårig- heter att utröna vem berörd verksamhetsansvarig är eftersom vård- valet gör det möjligt att söka vård i annat landsting än i det man är hemmahörande i. 
 Det är inte möjligt att inom ramen för nu aktuell utredning göra en sådan genomgripande översyn av organisationen, huvudmanna- skapet och rätten att få tillgång till patientjournaler som krävs för att klarlägga om det över huvudtaget är möjligt att åstadkomma ett heltäckande underrättelsesystem i förhållande till hälso- och sjuk- vården. I avvaktan på en eventuell översyn av systemet föreslår utredningen en mer begränsad underrättelseskyldighet för RMV i förhållande till hälso- och sjukvården än vad som egentligen hade varit önskvärt. 
 När det gäller socialtjänsten finns en naturlig huvudman för de verksamhetsansvariga, nämligen socialnämnden. Även här före- kommer det dock att personer beviljas insatser av annan social- tjänst än i den kommun där de är hemmahörande. Utredningen bedömer dock att det är möjligt att i förhållande till socialtjänsten skapa en mer omfattande underrättelseskyldighet än vad som är möjligt i förhållande till hälso- och sjukvården. 
 Med hänsyn till vad som sagts ovan om problemen med nu gäl- lande organisation och förutsättningar inom hälso- och sjukvårdens område föreslår utredningen en underrättelseskyldighet för RMV i förhållande till hälso- och sjukvården med följande utformning. 
 RMV ska till berörd verksamhetsansvarig (vårdgivare) inom hälso- och sjukvården lämna uppgift om inträffade självmord i den mån som RMV inom ramen för sitt uppdrag får kännedom om att den person som tagit sitt liv inom sex månader före dödsfallet haft kontakt med hälso- och sjukvårdspersonal. RMV ska således inte efterforska vilka vårdkontakter som förevarit inom sex månader före det inträffade självmordet i vidare mån än vad de gör i dag inom ramen för sitt uppdrag som rättsvårdande myndighet. För det fall det framkommer att kontakt förelegat med hälso- och sjuk- vårdspersonal hos flera verksamhetsansvariga inom tidsramen ska samtliga dessa underrättas. Underrättelsen ska skickas först i sam- band med att dödsorsaken fastställts. Genom tillskapandet av 
 96 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 underrättelseskyldigheten bryts den sekretess som annars hade gällt för utlämnade av uppgiften till hälso- och sjukvården. 
 RMV kommer inte alltid att ha möjlighet att underrätta berörd verksamhetsansvarig. Detta är givetvis en brist, men utredningen ser inom ramen för sitt uppdrag inte någon möjlighet att utvidga RMV:s uppdrag. 
 I förhållande till socialtjänsten föreslår utredningen att polis- myndigheterna får en underrättelseskyldighet vid inträffade själv- mord. Underrättelse ska i första hand ske till socialnämnden i den kommun där personen som tagit sitt liv hade sitt hemvist vid tid- punkten för dödsfallet. I den mån personen saknade hemvist vid denna tidpunkt ska underrättelsen istället göras till socialnämnden i den kommun där personen annars varaktigt uppehöll sig och i sista hand till socialnämnden i den kommun där personen påträffades död. Det åligger sedan socialnämnden att underrätta berörda andra nämnder och verksamhetsansvariga om självmordet i den mån dels socialnämnden har kännedom om den avlidnes kontakter under sex månader från det att självmordet inträffade, dels det enligt i dag gällande regler är möjligt för nämnden att vidarebefordra informa- tionen. Polismyndigheten ska tillställa socialnämnden underrättel- sen först sedan de av RMV fått uppgift om dödsorsaken. Genom att en bestämmelse om underrättelseskyldighet införs för polis- myndigheterna bryts den eventuella sekretess som annars eventu- ellt hade hindrat ett sådant uppgiftsutlämnande. 
 Polisen har i ett flertal sammanhang, bl.a. enligt SoL och polislagen en underrättelseskyldighet i förhållande till socialtjäns- ten och är van att hantera detta och har redan rutiner inom dessa områden som kan utnyttjas för nu föreslagen underrättelseskyldig- het. RMV har ingen motsvarande skyldighet till hälso- och sjuk- vården, däremot ska myndigheten i vissa fall göra en anmälan till Socialstyrelsens dödsorsaksregister. RMV har också en etablerad kontakt med hälso- och sjukvården. 
 Utredningen föreslår att de närmare formerna för underrättelse- skyldigheten och hur informationen såvitt avser socialtjänsten ska vidarebefordras från socialnämnden till berörd verksamhetsansvarig bör överlämnas till regeringen eller den myndighet regeringen be- stämmer att utfärda närmare föreskrifter om. Detsamma gäller hur underrättelseskyldigheten för polismyndigheterna och RMV i övrigt ska fullgöras. 
 97 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 Rapporteringsskyldigheten i förhållande till underrättelseskyldigheten 
 Utredningens bedömning är att det sannolikt blir vanligare att socialtjänsten får kännedom om ett inträffat självmord via en polismyndighet med stöd av den underrättelseskyldighet som utredningen föreslår än att det är den egna personalen m.fl. som får kännedom om det inträffade och kan rapportera till den verksam- hetsansvarige. Trots detta menar utredningen att de som fullgör uppgifter inom socialtjänsten, liksom hälso- och sjukvårdsperso- nalen, bör ha en rapporteringsskyldighet enligt den föreslagna lagen. Vikten av ett eget personligt ansvar ska inte underskattas, inte heller att detta ansvar även kan antas öka incitamentet för de verksamma att i realiteten bidra till det självmordsförebyggande arbetet i stort. Vidare är det lättare för verksamheterna om skyldig- heterna inte avviker från det som gäller för lex Hughes och lex Morse. Inom hälso- och sjukvården kommer antagligen, i vart fall något mer frekvent, informationen om att ett självmord inträffat komma via hälso- och sjukvårdspersonalen. Oaktat detta menar utred- ningen att även hälso- och sjukvårdspersonalens rapporterings- skyldighet bör kompletteras med en underrättelseskyldighet. 
 Av lagtexten ska framgå att det förhållandet att en underrättelse om självmordet inkommit från en polismyndighet eller RMV till berörd verksamhetsansvarig inte påverkar rapporteringsskyldig- heten och vice versa. Den verksamhetsansvarige kan alltså i vissa fall komma att få såväl en rapport från en rapporteringsskyldig som en underrättelse från polismyndigheten eller RMV avseende samma självmord. 
 Den verksamhetsansvariges händelseanalysskyldighet m.m. 
  
 Utredningens förslag:  
 Den som är verksamhetsansvarig inom hälso- och sjukvården eller socialtjänsten ska, om det inte är uppenbart obehövligt, snarast göra en händelseanalys vid ett självmord som rapporterats till denne av en rapporteringsskyl- dig eller som denne fått kännedom om genom en underrättelse från en polismyndighet eller RMV. 
 Arbetet med en händelseanalys enligt denna lag får dock på- börjas först när den verksamhetsansvarige fått en underrättelse från en polismyndighet eller RMV, eller om sådan inte inkom- 
 98 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 mit, uppgift inhämtats från Socialstyrelsens dödsorsaksregister om att dödsorsaken fastställts till självmord. 
 Den verksamhetsansvarige ska inhämta uppgift om döds- orsaken från dödsorsaksregistret snarast efter det att självmor- det rapporterats till denne. 
 Om dödsorsaken inte slutligt fastställts till självmord ska någon händelseanalys inte göras även om den verksamhetsansva- rige mottagit rapport från en rapporteringsskyldig. 
 Den verksamhetsansvarige ska vara skyldig att informera de rapporteringsskyldiga i sin egen verksamhet om vilka skyldig- heter de har i fråga om att medverka till det självmordsförebyg- gande arbetet och att rapportera inträffade självmord. 
 SiS ledning eller den som är verksamhetsansvarig i yrkes- mässigt bedriven enskild verksamhet inom socialtjänsten ska informera berörd socialnämnd om de rapporter denne har tagit emot. 
 Den verksamhetsansvarige ska vidta de åtgärder i den egna verksamheten som behövs för att förebygga självmord samt verka för att närstående till personer som tagit sitt liv deltar med synpunkter i detta arbete. Om en förebyggande åtgärd inte kan vidtas omedelbart efter det att en händelseanalys gjorts ska en tidsplan upprättas. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om dels hur den verksamhetsansvarige närmare ska förvissa sig om dödsorsaken, dels hur denne ska fullgöra sin händelseanalysskyldighet. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får också meddela föreskrifter om hur den verksamhetsansvarige ska fullgöra sin informations- plikt dels i förhållande till de rapporteringsskyldiga, dels i för- hållande till berörd socialnämnd. 
 Den verksamhetsansvariges händelseanalys 
 En grundläggande beståndsdel i kvalitets- och säkerhetsarbetet inom såväl hälso- och sjukvården som socialtjänsten bör vara att det i princip alltid görs en händelseanalys så snart en person som inom en viss tidsram haft kontakt med dessa aktörer tagit sitt liv. Det centrala är därvid att utreda förloppet före självmordet och i det fall analysen visar på brister i verksamheten vidta åtgärder för att förhindra en upprepning. 
 99 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 Av integritetsskäl är det viktigt att den verksamhetsansvarige, innan arbetet med en händelseanalys påbörjas försäkrar sig om att dödsorsaken verkligen varit självmord. I de fall den verksamhets- ansvarige inte får uppgift om självmordet från någon som är rap- porteringsskyldig enligt den förslagna lagen utan från RMV eller en polismyndighet kan och ska händelseanalysarbetet påbörjas genast. 
 Det är inte helt säkert att den verksamhetsansvarige tillställs en underrättelse från RMV eller en polismyndighet. I den mån en sådan underrättelse inte kommit in åligger det den verksamhets- ansvarige att snarast efter det att han fått en rapport om ett själv- mord från en rapporteringsskyldig försäkra sig om att dödsorsaken slutligt fastställts till självmord genom att kontrollera mot Social- styrelsens dödsorsaksregister. 
 Om dödsorsaken vid tidpunkten för förfrågan ännu inte fast- ställts har den verksamhetsansvarige att göra en ny förfrågan vid senare tidpunkt för det fall en underrättelse från RMV eller en polismyndighet inte dessförinnan hunnit komma denne tillhanda. Hur denna skyldighet närmare ska fullgöras bör överlämnas till regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att närmare reglera. 
 Genom nu föreslagen skyldighet för den verksamhetsansvarige att genom en kontroll mot dödsorsaksregister försäkra sig om att dödsorsaken slutligt fastställts till självmord tillser man att endast verkliga självmord blir föremål för en händelseanalys enligt nu föreslagen lag. Varken de rapporteringsskyldiga eller den verksam- hetsansvarige behöver göra någon egen bedömning av dödsorsaken. I de fall det visar sig att ett rapporterat självmord i realiteten inte var ett självmord ska dödsfallet inte bli föremål för någon händelse- analys. Att dödsfallet av något annat skäl före eller efter det att dödsorsaken fastställts blir föremål för en utredning eller analys i annan ordning kan inte uteslutas. 
 Utredningen är medveten om att kravet i lagen på att dödsorsa- Taylor måste ha fastställts slutligt innan händelseanalysarbetet får på- börjas innebär en viss förskjutning i tiden som det hade varit bra att kunna undvika. Vikten av att endast verkliga självmord analyseras får dock anses väga tyngre än denna tidsaspekt. 
 Genom att skyldigheten att göra händelseanalyser är kopplad till rapporterings- och underrättelseskyldigheten är det endast de själv- mord som inträffat inom tidsramen som blir föremål för en hän- delseanalys. Med den utvidgning i tiden som föreslås kommer det troligen inte att vara ovanligt att det förekommit kontakt mellan 
 100 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 olika delar av hälso- och sjukvården och/eller socialtjänsten. Följaktligen kan ett och samma självmord bli föremål för ett flertal händelseanalyser. Detta är också utredningens avsikt och tanken är att man härigenom ska få en bredare bild av vad som föregått självmordet och också en möjlighet att identifiera systembrister som kan ha bidragit till självmordet i såväl verksamheten som i verksamhetens samarbete med andra verksamheter. Härigenom stärks möjligheterna att lära för framtiden. 
 Utvidgningen av tidsramen innebär dock även en ökad risk för att det, under de sex månader som ska gälla för skyldigheten att rapportera ett självmord, förekommit en rad kontakter med hälso- och sjukvården alternativt socialtjänsten där det redan i ett inle- dande skede står klart för envar att den aktuella kontakten inte är av relevans för det inträffade. Som exempel kan nämnas att den person som tagit sitt liv under den aktuella tidsramen varit i kon- takt med hälso- och sjukvården för enbart vaccination. I dessa fall ska en händelseanalys inte göras då detta framstår som uppenbart obehövligt. Den verksamhetsansvarige har att bedöma om situatio- nen är sådan att en händelseanalys är uppenbart obehövlig. Utred- ningen vill emellertid betona att möjligheten att inte göra någon händelseanalys ska utnyttjas restriktivt och endast i fall där det står helt klart att det inte kan finnas något samband mellan verksam- hetens insatser och självmordet. I de fall där det finns den minsta tvekan om huruvida insatsen varit av betydelse ska en händelse- analys göras. 
 Det finns en rad olika metoder för hur risk- och händelseanaly- ser kan göras och kunskapen utvecklas ständigt. Lagstiftningen bör därför inte ange någon specifik metod. Däremot bör i lagen tydligt anges syftet med händelseanalyserna och vad de i stora drag bör ta sikte på. Hur händelseanalyserna närmare ska utformas och genomföras får överlämnas till regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. Att lagstiftningen bör vara metodneutral hindrar inte att det i föreskrifter och handböcker närmare anges hur en händelseanalys ska genomföras och utformas så länge dessa ges karaktären av en minsta gemensamma nämnare. 
 101 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 Den verksamhetsansvariges informationsskyldighet i förhållande till de rapporteringsskyldiga 
 Det är viktigt att hälso- och sjukvårdspersonalen respektive den som fullgör uppgifter inom socialtjänsten känner till de skyldig- heter som åvilar honom eller henne i förhållande till den egna verk- samheten. Den verksamhetsansvarige bör därför vara skyldig att informera både om skyldigheten att bidra till det självmordsföre- byggande arbetet och om skyldigheten att rapportera inträffade självmord. 
 Utredning gör bedömningen att det är ledningsansvaret som har att inom ramen för det systematiska kvalitetsarbete som bedrivs inom såväl socialtjänsten som hälso- och sjukvården, och som nu aktuell reglering får anses utgöra en del av, att säkerställa närmare rutiner för hur rapporteringsskyldigheten ska fullgöras. 
 Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bör få rätt att meddela närmare föreskrifter om hur den verksamhets- ansvarige ska informera de rapporteringsskyldiga om innebörden av deras skyldigheter. 
 Den verksamhetsansvariges informationsskyldighet i förhållande till berörd nämnd 
 Den verksamhetsansvarige i yrkesmässigt bedriven enskild verk- samhet inom socialtjänsten eller SiS ledning bör även åläggas att informera berörd nämnd om de rapporter om självmord han eller hon har tagit emot. 
 Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bör meddela föreskrifter om hur informationsskyldigheten till berörd nämnd närmare ska gå till. 
 Händelseanalysarbetet i övrigt 
 Av bestämmelserna i den föreslagna lagen bör uttryckligen framgå att den verksamhetsansvarige ska vara skyldig att vidta åtgärder i verksamheten för att förebygga självmord och tillse att de åtgärder som en händelseanalys kan ge anledning till också genomförs i verksamheten. Det kan diskuteras hur långtgående denna skyldig- het bör vara. De insatser som krävs för att förebygga självmord får inte vara orimliga i förhållande till de resultat som kan uppnås. Det 
 102 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 måste alltid enligt utredningen finnas utrymme för en rimlighets- bedömning. Om brister i verksamheten identifierats och den verk- samhetsansvarige i efterföljande analys drar slutsatsen att det inte är sannolikt att dessa brister kan bidra till att ett självmord inträffar kan det inte krävas att omfattande åtgärder vidtas för att eliminera eller kontrollera bristerna. 
 Det är av största betydelse för det självmordsförebyggande arbetet att nödvändiga åtgärder vidtas snarast möjligt för att åt- gärda de brister eller risker som kan finnas i de olika verksam- heterna. Vissa åtgärder kan dock vara omöjliga att omedelbart genomföra. Krav bör därför uppställas på att åtgärder ska tidsplane- ras, dvs. en handlingsplan ska upprättas. Det finns flera skäl till detta. Det är dels viktigt att nödvändiga åtgärder inte glöms bort eller konstant skjuts på framtiden efter det att en händelseanalys gjorts, dels är det viktigt att det självmordsförebyggande arbetet är transparent för de som arbetar i verksamheterna, för tillsynsmyn- digheten och allmänheten. Huvudregeln bör vara att en åtgärd vid- tas omedelbart efter det att en händelseanalys gjorts. Om så inte kan ske ska den verksamhetsansvarige planera för när åtgärden ska genomföras. 
 Närståendes delaktighet 
 Närstående till personer som tagit sitt liv i anslutning till att de haft kontakt med hälso- och sjukvården eller socialtjänsten bör av den verksamhetsansvarige uppmuntras att medverka i det självmords- förebyggande arbetet genom att han eller hon bereds tillfälle att lämna synpunkter. Detta kan ske genom att det i verksamheten skapas rutiner för att uppmuntra närstående att fråga och ifråga- sätta. 
 Redan i dag finns vissa möjligheter för närstående att delta i lex  
 Maria-ärenden 
  och då givetvis även i de ärenden som avser själv- mord. Detta följer av Socialstyrelsens föreskrifter om anmälnings- skyldighet enligt lex Hughes (SOSFS 2005:28). Föreskrifterna inne- bär att närstående under vissa förutsättningar ska underrättas om att en händelse föranlett en lex  
 Maria-anmälan, 
  samt i anslutning till detta ges möjlighet att beskriva sin upplevelse av händelsen. 
 Skyldigheten att involvera närstående gäller inom de begräns- ningar som sekretesslagstiftningen kan innebära. 
 103 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 Barnperspektivet beaktas i olika lagar och förordningar som reglerar arbetet inom socialtjänsten. Barnperspektivet ska alltid be- aktas när barn befinner sig i särskilt utsatta situationer. Anmäl- ningsskyldigheten till socialtjänsten som föreskrivs i 14 kap. 1 § SoL har kompletterats med bestämmelser i HSL, LYHS och SoL (prop. 2008/09:193) som tydliggör hälso- och sjukvårdens och dess personals skyldigheter att särskilt beakta barns behov av information, råd och stöd samt att samverka kring barn som far illa eller riskerar att fara illa. Utredningen anser inte att det finns behov att i nu aktuell lag införa ytterligare sådana bestämmelser. 
 Den verksamhetsansvariges anmälan till Socialstyrelsen vid självmord 
  
 Utredningens förslag:  
 Den verksamhetsansvarige ska till Soci- alstyrelsen snarast anmäla ett självmord som varit föremål för en händelseanalys. 
 Anmälan ska göras snarast efter det att den verksamhets- ansvarige förvissats sig om att ett självmord inträffat, dock först sedan denne fått kännedom om att dödsorsaken slutligt fast- ställts till självmord. Till respektive anmälan ska händelse- analysen om det inträffade bifogas. 
 SiS ledning eller den som bedriver yrkesmässig enskild verk- samhet inom socialtjänsten ska därutöver informera berörd social- nämnd om anmälan. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hur anmälningsskyldigheten när- mare ska fullgöras. 
 Det finns enligt gällande författningar ett flertal anmälningsskyl- digheter till Socialstyrelsen. I viss mån kan dessa anmälningsskyl- digheter vara överlappande. 
 Utredningens förslag innebär att en händelseanalys ska finnas för vissa fall där en person tagit sitt liv och att denna ska avse såväl hälso- och sjukvården som socialtjänsten. Dessa självmord, som alltså ska bli föremål för en händelseanalys, ska därmed också anmälas till Socialstyrelsen. Det primära syftet med anmälnings- skyldigheten ska vara att Socialstyrelsen ska få kännedom om de brister som kan finnas i verksamheterna i förhållande till att en per- 
 104 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 son avsiktligen tar sitt eget liv och att myndigheten sedan kan sprida kunskaper om detta till andra verksamma och använda informationen i sitt tillsyns- och normeringsarbete. 
 Utredningens avsikt är att ett inträffat självmord inte längre ska anmälas enligt lex Hughes eller i förekommande fall lex Morse utan enligt den lag som nu föreslås. Det kan dock inte helt uteslutas att det i enstaka fall kan bli aktuellt för en verksamhetsansvarig att anmäla ett självmord såväl enligt nu föreslagen lag som enligt lex Hughes eller lex Morse. För att så ska bli fallet krävs dock att det före- ligger omständigheter utöver att ett självmord inträffat som gör att en skyldighet att anmäla händelsen även enligt lex Hughes eller lex Morse aktualiseras. 
 Anmälningsskyldigheten ska på motsvarande sätt som föresla- gits avseende lex Hughes och i förarbetena till lex Morse förenas med en skyldighet att bifoga den händelseanalys som den verksamhets- ansvarige har att göra. När händelseanalysen ska ges in anges direkt i lagtexten. Därutöver bör det inom socialtjänstens område vara så att de som bedriver yrkesmässig enskild verksamhet inom social- tjänsten och SiS ledning också har en skyldighet att informera berörd socialnämnd om anmälan. 
 I patientsäkerhetsutredningen (SOU 2008:117 s. 371) förs ett resonemang kring att vårdgivare m.fl. kan uppfattas vara skyldiga att uppge vilka personer som varit inblandade i en händelse som  
 lex-Maria 
  anmäls. Något sådant krav finns varken i lag eller i Soci- alstyrelsens föreskrifter eller allmänna råd om anmälningsskyldig- het enligt lex Hughes. Syftet med dessa anmälningar är att förmedla information om risker så att Socialstyrelsen i sin tur kan sprida denna information vidare till andra vårdgivare samt utnyttja den i sitt tillsyns- och normeringsarbete. Det som ska rapporteras är händelsen i sig samt vilka åtgärder som vidtagits för att det inte ska hända igen eller planeras vidtas i framtiden. Socialstyrelsen kan för- stås begära in uppgifter innehållande information om inblandad personal inom ramen för sin tillsyn (prop. 2009/10:210 s. 146). Denna typ av resonemang kan enligt utredningen komma att aktu- aliseras också i anslutning till nu föreskriven anmälningsskyldighet. Med hänsyn till rådande osäkerhet om vad en anmälan ska innehålla enligt lex Hughes menar utredningen liksom föreslogs i prop. 2009/10:210 att det kan vara lämpligt att Socialstyrelsen på motsvarande sätt tydligt anger vilka uppgifter en anmälan ska inne- hålla och hur anmälningsskyldigheten i övrigt ska fullgöras även om det i lag angivna syftet med händelseanalysarbetet klargör detta. 
 105 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 Socialstyrelsens skyldigheter 
  
 Utredningens förslag:  
 Socialstyrelsen ska säkerställa att anmälda självmord har analyserats i nödvändig omfattning samt att den verksamhetsansvarige vidtagit de åtgärder i sin verksam- het som krävs för att i möjligaste mån kunna förebygga själv- mord. 
 Socialstyrelsen ska sprida information om de anmälda själv- morden samt i övrigt vidta de åtgärder som anmälningarna motiverar för att bidra till det självmordsförebyggande arbetet. 
 Socialstyrelsen är vid förfrågan om dödsorsaken från en verk- samhetsansvarig skyldig att lämna ut uppgift från dödsorsaks- registret om huruvida dödsorsaken varit självmord eller inte. 
 I de fall där ett självmord varit föremål för en händelseanalys hos flera verksamhetsansvariga ska Socialstyrelsen göra en egen samlad händelseanalys i syfte att klarlägga huruvida samarbetet och samverkan måste stärkas för att bidra till det självmord- förebyggande arbetet i verksamheterna. Socialstyrelsens arbete i denna del är att betrakta som tillsyn. 
 Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bör meddela föreskrifter som närmare anger dels hur Socialstyrelsen ska sprida information om de anmälda självmorden, dels hur Socialstyrelsen ska lämna ut uppgift om dödsorsaken till en verksamhetsansvarig. 
 Socialstyrelsens befattning med en verksamhetsansvarigs anmälan 
 I förarbetena till en ny patientsäkerhetslag anfördes (prop. 2009/10:210 s. 147 f.) att det borde klargöras vilka åtgärder Socialstyrelsen ska vidta med anledning av anmälningar om miss- förhållanden i vården. Samma klargörande av Socialstyrelsens roll bör införas i nu föreslagen lag i förhållande till de anmälningar som inkommer om att en person tagit sitt liv. 
 Socialstyrelsen bör fokusera på kontroll av att de händelser som omfattas av anmälnings- och händelseanalysskyldigheten verkligen anmäls och utreds och att föreslagna åtgärder vidtas. Socialstyrel- sen ska också medverka till att sprida information till andra om händelserna. Därutöver ska Socialstyrelsen enligt nu föreslagen lag i vissa fall göra en egen samlad händelseanalys. Samtliga dessa skyl- digheter ska framgå direkt av lagtexten. Det är viktigt att återkopp- 
 106 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 ling sker till berörda verksamheter. Detta bör ske genom att Social- styrelsen dels sammanställer rapporter, dels skapar ett  
 IT-stöd 
  som underlättar de verksamhetsansvarigas anmälningsskyldighet och ger förutsättningar för en enhetlig händelseanalysmetod samt det inom systemteorin så viktiga inslaget av lärande. 
 Sammanfattningsvis ska Socialstyrelsen ta emot och ta del av samt granska de enskilda anmälningar som kommer in och vidta de åtgärder som krävs och som de har befogenhet att vidta i förhål- lande till de enskilda verksamhetsansvariga inom ramen för sin till- syn. Därutöver ska Socialstyrelsen också sammanställa anmälning- arna och slutsatserna av dessa i rapporter med endast avidentifierad data som ska finnas tillgängliga för samtliga verksamhetsansvariga och övriga intresserade. Slutligen ska Socialstyrelsen i vissa fall inom ramen för sin tillsyn göra egna samlade händelseanalyser. 
 Utredningen förslag är inte avsett att påverka, begränsa eller ändra de befogenheter Socialstyrelsen i dag har i förhållande till hälso- och sjukvården eller socialtjänsten enligt annan lagstiftning inom ramen för sin tillsyn. 
 Härutöver ska Socialstyrelsen på begäran av en verksamhets- ansvarig lämna ut uppgift från dödsorsaksregistret om huruvida dödsorsaken i ett enskilt fall slutligt fastställts till självmord eller inte. Socialstyrelsen har ingen skyldighet att ange den närmare dödsorsaken för det fall den slutligt fastställts till något annat än självmord utan har då endast att upplysa om att dödsorsaken inte var självmord. 
 Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bör meddela föreskrifter om hur Socialstyrelsen närmare ska fullgöra sin informationsskyldighet och i övrigt fullgöra sina åtgärder i anledning av inkomna anmälningar. Föreskrifterna bör bl.a. tydlig- göra att Socialstyrelsens rapporter syftar till att ge en bild av even- tuella förekommande systemfel i verksamheterna och ska således inte kunna ge upphov till spekulationer om myndigheters eller enskildas skuld eller ansvar som har samband med de självmord som utreds. Regeringen bör även genom föreskrifter reglera hur ofta rapporter ska avges. 
 På motsvarande sätt bör regeringen eller den myndighet reger- ingen bestämmer också meddela närmare föreskrifter om hur upp- gifter ur dödsorsaksregistret ska lämnas till en verksamhetsansva- rig. 
 107 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 Socialstyrelsens skyldighet att göra samlade händelseanalyser 
 I en särskild bestämmelse i den föreslagna lagen preciseras syftet med Socialstyrelsens samlade händelseanalyser. Syftet är något mer begränsat än det allmänna syfte som händelseanalyserna enligt lagen annars har. 
 Utredningen har begränsat den nationella aktörens – Socialsty- relsens – ansvar till att göra händelseanalyser i de fall som det fram- kommer att en händelseanalys gjorts av flera verksamhetsansvariga beträffande ett och samma självmord. I dessa fall bör en samlad analys göras för att se om liknande händelser i framtiden kan und- vikas genom en bättre samverkan mellan hälso- och sjukvården och socialtjänsten och i förekommande fall andra samhällsaktörer. En sådan samlad analys bör göras av en nationell aktör med insikt i båda verksamheterna. Denna aktör har endast att granska hur hälso- och sjukvården och/eller socialtjänsten agerat i samband med ett inträffat självmord. Utredningen anser att Socialstyrelsen är den mest lämpade aktören för att fullgöra denna uppgift. 
 Socialstyrelsen ska inte granska andra samhällsaktörers agerande i samband med ett inträffat självmord eller deras samverkan utan endast hur hälso- och sjukvården och/eller socialtjänsten agerat. 
 Den händelseanalysverksamhet som Socialstyrelsen föreslagits åläggas måste definieras till sin karaktär. Ett alternativ hade varit att hänföra verksamheten till socialtjänst på sätt som gjorts i LuB. Detta skulle kunna motiveras på ett liknande sätt som gjordes i förarbetena till LuB. Utredningen menar dock att en sådan katego- risering av verksamheten skulle vara förenad med vissa svårigheter. Exempelvis skulle problem uppstå i förhållande till avgränsning mellan denna verksamhet och Socialstyrelsens tillsynsverksamhet som också skulle få återverkningar för hur frågan om sekretess framförallt inom Socialstyrelsen skulle hanteras. Mot en sådan kategorisering talar också att argumenten för att hänföra händelse- analysverksamheten hos Socialstyrelsen till socialtjänst framstår som relativt svaga och att verksamheten i många avseenden mindre väl passar in i en sådan kategorisering. Därtill kommer att de hän- delseanalyser som ska göras i verksamheterna utgör, inte bara soci- altjänst utan även hälso- och sjukvård. Det kan enligt utredningen antas att en större andel anmälningar kommer att komma från hälso- och sjukvården än socialtjänsten. Sett mot denna bakgrund framstår det som mindre lämpligt att kategorisera Socialstyrelsens händelseanalysverksamhet som socialtjänst. En sådan kategorise- 
 108 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 ring skulle också leda till att hanteringen av personuppgifter inom ramen för verksamheten skulle komma att regleras i  
 SoL-PuL, 
  vil- ket inte framstår som självklart. 
 Utredningen bedömer att Socialstyrelsens händelseanalysverk- samhet bör kategoriseras som tillsyn. Även detta förslag har sina nackdelar, men erbjuder enligt utredningens bedömning ändå fler fördelar än att kategorisera verksamheten som socialtjänst. Några andra alternativ till kategorisering har utredningen inte funnit. Redan enligt i dag gällande reglering för tillsyn har Socialstyrelsen en möjlighet att inom ramen för denna, om Socialstyrelsen finner det påkallat, göra en egen händelseanalys i anledning av en lex Smith eller en lex  
 Sarah-anmälan. 
  På motsvarande sätt skulle Socialstyrelsen inom ramen för sin tillsyn kunna göra en egen kompletterande händelseanalys vid självmord beträffande var och en av verksamheterna. Däremot är det i dagsläget enligt utredning- ens mening inte möjligt för Socialstyrelsen att göra en egen samlad händelseanalys. Detta kräver stöd i lag. Genom att införa en sådan bestämmelse i den föreslagna lagen och kategorisera förfarandet som en del av Socialstyrelsens tillsyn blir detta möjligt. 
 Den föreslagna händelseanalysverksamheten i relation till 
 Socialstyrelsens tillsyn i övrigt 
 I såväl SoL som LYHS finns i dag ett stort antal bestämmelser som reglerar Socialstyrelsens tillsyn över socialtjänsten respektive hälso- och sjukvården. Utredningens avsikt är inte att på något sätt ändra dessa regler eller deras tillämpningsområde. Skyldigheten för Socialstyrelsen att inom ramen för sin tillsyn i vissa fall göra egna samlade händelseanalyser ska ses som ett komplement till dessa regler och i den mån de träffar verksamhet inom ramen för nu före- slagen lag ska de tillämpas även där. Utredningen ser ingen anled- ning att, i den mån de inte är tillämpliga enligt sin lydelse i dag, ut- vidga deras tillämpning. 
 Ansvaret för den samlade händelseanalysen 
 Socialstyrelsen har tillsyn över såväl socialtjänsten som hälso – och sjukvården, och är även central förvaltningsmyndighet för hälso- och sjukvården och socialtjänsten. Med hänsyn till detta och till att 
 109 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 den föreslagna samlade händelseanalysverksamheten på nationell nivå innehåller ett moment av nationell uppföljning, utvärdering och kvalitetssäkring av olika verksamheter som kommer i kontakt med självmordbenägna personer, och då verksamhet enligt den nu föreslagna lagen bör klassificeras som tillsyn bör det ligga på just Socialstyrelsen att göra de samlade händelseanalyser som föreslås. Oftast anges inte i lag vilken myndighet som ska svara för en viss uppgift utan det överlåtes till regeringen att avgöra detta. Utred- ningen anser emellertid att Socialstyrelsen redan i lagtexten bör utpekas som ansvarig myndighet. Även om utredningen föreslår en ny lag och ett system för händelseanalyser vid självmord och det i dag endast finns ett embryo till ett sådant system så bygger det på lex Hughes och lex Morse och är närmast att se som en utvidgning av dessa. Det finns därför skäl att uttryckligen i lag ange ansvarig nationell myndighet. 
 Uppgiftsskyldighet 
  
 Utredningens förslag:  
 Följande myndigheter och yrkesverk- samma är skyldiga att på Socialstyrelsens begäran lämna de upp- gifter som behövs för en samlad händelseanalys enligt denna lag: 
  
 - 
  
 myndigheter inom hälso- och sjukvården, annan rättspsykiat- risk undersökningsverksamhet, socialtjänsten, kriminalvår- den, skolmyndigheter, åklagar- och polismyndigheter och Migrationsverket, 
  
 - 
  
 anställda hos sådana myndigheter som avses i ovan, 
  
 - 
  
 de som är verksamma inom yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet inom skola, hälso- och sjukvården eller inom socialtjänsten, och 
  
 - 
  
 de myndigheter som utövar tillsyn över de verksamheter som avses ovan, dock inte Riksdagens ombudsmän, Riksrevisio- nen och Justitiekanslern. 
  
 Uppgifter får inhämtas endast i de fall som det i någon av de händelseanalyser som gjorts i de enskilda verksamheterna fram- går att den person som tagit sitt liv haft kontakt med den som uppgiften finns hos, alternativt att hälso- och sjukvården eller socialtjänsten eller SiS haft sådan kontakt. 
 110 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 Uppgiftsskyldigheten bryter sekretess 
 Sekretess hindrar inte att en uppgift lämnas till en annan myndig- het om det finns en uppgiftsskyldighet enligt lag eller förordning. Inte heller hindrar tystnadsplikt att någon fullgör uppgiftsskyldig- het som följer av lag eller förordning. 
 För att en händelseanalys ska kunna genomföras som avser både hälso- och sjukvården och socialtjänsten samt även innefatta en analys av hur samverkan med andra aktörer i samhället fungerat, kommer Socialstyrelsen att behöva få ta del av uppgifter från ett antal myndigheter och andra som är verksamma inom t.ex. skola och förskola. Dessa uppgifter är av sådant slag att de ofta omfattas av sekretess eller tystnadsplikt. Det behövs därför en bestämmelse som bryter sekretessen mellan myndigheter och tystnadsplikten för de som är verksamma inom yrkesmässigt bedriven enskild verk- samhet. Avgränsningen som förslås för uppgiftsskyldigheten är i princip densamma som enligt LuB (prop. 2006/07:108 s. 34), men har avgränsats ytterligare för att tillgodose den avlidnes och hans eller hennes närståendes integritet. 
 Uppgiftsskyldigheten gäller endast i de fall det av händelseana- lyserna som gjorts av hälso- och sjukvården eller socialtjänsten framgår att det varit en kontakt med den myndighet m.fl. som uppgiftsskyldigheten gäller. 
 Behovet av sekretessbestämmelser 
  
 Utredningens förslag:  
 Bestämmelsen i 26 kap. 1 § OSL ändras så att till socialtjänst räknas verksamhet enligt lagen om händel- seanalyser vid självmord. Därmed kommer sekretess att gälla för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom eller henne närstående lider men. På motsvarande sätt införs en särskild bestämmelse om tystnadsplikt för yrkes- mässigt bedriven enskild verksamhet inom socialtjänsten. 
  
 Utredningens bedömning:  
 Någon ändring av de sekretess- bestämmelser som gäller för hälso- och sjukvården behövs inte. Bestämmelsen omfattar redan enligt sin lydelse hälso- och sjuk- vårdens verksamhet enligt nu föreslagen lag. 
 Inte heller krävs någon ändring av reglerna om tystnadsplikt för hälso- och sjukvården. 
 111 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 Socialstyrelsens befattning med händelseanalyserna enligt den nya lagen omfattas av nu gällande sekretessbestämmelser och någon ändring är inte påkallad. 
 Däremot bör en erinran om att det finns sekretess- och tyst- nadspliktsbestämmelser i annan lagstiftning tas in i lagen om händelseanalyser vid självmord. 
 Allmänt om offentlighet och sekretess 
 Grundläggande bestämmelser om allmänna handlingar finns i 2 kap. TF. Enligt 2 kap. 2 § TF får rätten att ta del av allmänna handlingar begränsas endast när det är nödvändigt med hänsyn till vissa särskilt angivna intressen, bl. a. skyddet för enskildas person- liga eller ekonomiska förhållanden. Begränsningen i rätten att ta del av allmänna handlingar ska anges i en särskild lag eller i annan lag till vilken den särskilda lagen hänvisar. 
 Den särskilda lag som avses är OSL. Skyddet innebär att all- männa handlingar som innehåller sekretessbelagda uppgifter får lämnas ut endast under de förutsättningar som anges i lagen. Sek- retessen gäller både mot enskilda och mot andra myndigheter men också i förhållandet mellan olika verksamhetsgrenar inom samma myndighet om de är att betrakta som självständiga i förhållande till varandra. Det råder olika nivåer på den sekretess som gäller hos de olika myndigheterna eller i de verksamheter som sekretessen gäller för, beroende på vad som är föremålet för sekretessen och vad som ska skyddas genom sekretessbestämmelsen. För vissa uppgifter gäller ett s.k. omvänt skaderekvisit. Det innebär att uppgiften endast kan lämnas om det står klart att uppgiften kan röjas utan risk för skada eller men för de intressen som sekretessen ska skydda. I dessa fall råder en presumtion för sekretess. Det s.k. raka skaderekvisitet innebär att sekretess endast gäller om det kan antas att ett röjande av uppgiften medför men eller skada för de intressen som sekretessen ska skydda dvs. en presumtion för offentlighet. Slutligen gäller i få fall absolut sekretess som innebär att uppgiften aldrig får röjas. För de uppgifter som omfattas av sekretess gäller också tystnadsplikt. 
 112 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 Hälso- och sjukvården 
 Inom hälso- och sjukvården gäller enligt OSL sekretess för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. Det föreligger alltså en pre- sumtion för sekretess. Motsvarande tystnadsplikt gäller enligt LYHS för enskild hälso- och sjukvårdverksamhet. De nu nämnda bestämmelserna omfattar enligt sin lydelse även den händelse- analysverksamhet som hälso- och sjukvården kommer att bedriva enligt nu föreslagen lag på motsvarande sätt som de omfattar händelseanalysverksamheten enligt lex Hughes. Det finns därför inte något behov av ändring av bestämmelserna. 
 Socialtjänsten 
 Inom socialtjänsten och därmed jämställd verksamhet gäller enligt OSL på motsvarande sätt som inom hälso- och sjukvården en pre- sumtion för sekretess avseende uppgifter om en enskilds personliga förhållanden. Motsvarande bestämmelser finns om tystnadsplikt i enskilt bedriven verksamhet. 
 Sekretessbestämmelsen för socialtjänsten och därmed jämställd verksamhet återfinns i 26 kap. 1 § OSL och är något annorlunda konstruerad än den sekretessbestämmelse som gäller för hälso- och sjukvården. Bestämmelsen innehåller i andra och tredje stycket en närmare beskrivning av bestämmelsens räckvidd. I styckena anges vad som avses med socialtjänst enligt OSL. 
 Enligt andra stycket 1 i nu nämnd paragraf i OSL förstås med socialtjänst verksamhet enligt lagstiftningen om socialtjänst och enligt samma stycke 3 avses även verksamhet som i annat fall enligt lag handhas av socialnämnd eller SiS. Den lagstiftning som avses är främst SoL. Det innebär att de händelseanalyser som i dag görs enligt lex Morse omfattas av bestämmelsen. Man skulle kunna hävda att nu föreslagen lag till den del den riktar sig till socialtjänsten är att betrakta som sådan lagstiftning och att bestämmelsen därmed skulle vara tillämplig utan någon ändring i sekretesslagen. Det är dock enligt utredningen tveksamt om så är fallet och i vart fall måste det för de verksamma inom socialtjänsten och därmed jäm- ställd verksamhet framstå som oklart vad som gäller i sekretesshän- seende. Med hänsyn till de mycket känsliga personuppgifter som 
 113 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 kan komma att hanteras i en händelseanalys är det viktigt att det klart framgår vad som gäller i sekretesshänseende. OSL 26 kap. 1 § bör därför ändras så att det klart framgår att socialtjänstens och därmed jämställda verksamheters händelseanalyser omfattas av be- stämmelsen. 
 Mot bakgrund av vad som sagts ovan föreslår utredningen att det i 26 kap. 1 § OSL förs in en bestämmelse som innebär att till socialtjänst räknas också verksamhet enligt lagen om händelseana- lyser vid självmord. Ändringen innebär att sekretess ska gälla för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider men, dvs. det råder en presumtion för sekretess på motsvarande sätt som gäller för lex Morse. 
 Av samma skäl som anförts ovan bör även en ny särskild bestämmelse om tystnadsplikt införas i den föreslagna lagen om händelseanalyser vid självmord. Även om en del av den verksamhet som bedrivs enligt nu föreslagen lag får anses avse insatser enligt SoL eller annan lagstiftning inom socialtjänstens område och där- med täcks av den tystnadsplikt som gäller enligt dessa bestämmel- ser får oklarheter inte uppstå i denna fråga. Därtill skulle det kunna hävdas att inte hela hanteringen av händelseanalyserna hör till verk- samhet enligt dessa lagar. 
 Utredningen föreslår därför att det i lagen om händelseanalyser vid självmord införs en bestämmelse om tystnadsplikt för den som är eller har varit verksam inom yrkesmässigt bedriven enskild verk- samhet som avsett uppgifter enligt denna lag. Tystnadsplikten innebär att han eller hon inte obehörigen får röja vad han eller hon därvid fått veta om enskildas personliga förhållanden. 
 Bestämmelser om sekretess hos Socialstyrelsen 
 I de samlade händelseanalyser som ska genomföras kommer upp- gifter om den avlidne samt eventuellt uppgifter relaterade till kon- takter som verksamheten haft med närstående eller andra personer i den avlidnes omgivning att hanteras av Socialstyrelsen. 
 Den exakta omfattningen av hanteringen och framförallt vilka uppgifter som kommer behöva att hanteras är svår att överblicka. Känsliga uppgifter om den avlidne själv som kan antas vara av sådan karaktär att de förtjänar ett sekretesskydd både i förhållande till den avlidne själv och i förhållande till hans eller hennes närstående 
 114 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 kommer att förekomma. Dessa uppgifter kan vara mycket integri- tetskänsliga t.ex. uppgifter om hälsa och sociala problem. Det kan också trots händelseanalysernas begränsade syfte bli aktuellt att hantera uppgifter om närstående och andra i den avlidnes omgiv- ning. Det befogade insynsintresse som finns i händelseanalysverk- samheten tillgodoses i stor utsträckning av de offentliga rapporter som Socialstyrelsen kommer att framställa. Mot denna bakgrund får intresset av ett relativt starkt sekretesskydd anses väga tyngre än insynsintresset i denna verksamhet. 
 Inom de olika verksamheter som kan komma att beröras av en händelseanalys, t.ex. genom att de är  
 anmälnings-, 
  händelseanalys- eller uppgiftsskyldiga, gäller som framgått ovan någon form av sek- retess. I många verksamheter gäller ett s.k. omvänt skaderekvisit, dvs. det finns en presumtion för sekretess. Så är fallet för social- tjänsten och hälso- och sjukvården. Motsvarande sekretess är avsedd att gälla även inom ramen för nu aktuell lag för verksam- heterna. Det är inte otänkbart att det även här kan bli aktuellt att låta sekretessen bestå till skydd för den avlidne utifrån den praxis som gäller i detta avseende eller av hänsyn till närstående. Det vore därför lämpligt om motsvarande sekretessgrad gällde även i Social- styrelsens verksamhet enligt den nu föreslagna lagen om händelse- analyser vid självmord. 
 Utredningen har valt att kategorisera Socialstyrelsens händelse- analysverksamhet enligt den föreslagna lagen som tillsyn. Detta innebär att de sekretessbestämmelser som gäller för Socialstyrel- sens tillsyn blir tillämpliga. Sådana bestämmelser återfinns bl.a. i 11 kap. 1 § OSL och 25 kap. 3 § och 26 kap. 1 § tredje stycket 1 samma lag. Något behov av ändring av dessa bestämmelser finns inte. Skaderekvisitet är detsamma som i de enskilda verksam- heterna. 
 Hantering av sekretessen inom Socialstyrelsen och nu aktuell tillsyn i förhållande till annan tillsynsverksamhet inom Socialstyrelsen 
 Utredningens val att klassificera Socialstyrelsens skyldighet att göra samlade händelseanalyser som tillsyn är starkt kopplad till frå- gor om sekretess. På motsvarande sätt som konstaterades i för- arbetena till LuB skulle Socialstyrelsens verksamhet enligt nu före- slagen lag om den klassificerats som socialtjänst ansetts tillhöra samma verksamhetsgren inom Socialstyrelsen. Eftersom Socialsty- 
 115 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 relsen numera har operativ tillsyn inte bara över hälso- och sjuk- vården utan även socialtjänsten skulle detta inte bara i förhållande till hälso- och sjukvården, men även i förhållande till socialtjänsten ha lett till en risk för konflikt mellan två uppdrag. En kategorise- ring av händelseanalysverksamheten som Socialstyrelsen ålagts som socialtjänst skulle dessutom innebära att Socialstyrelsen skulle vara både utrednings- och tillsynsmyndighet. Av skäl nu anförts fram- står detta inte som en tilltalande lösning. 
 Genom att klassificera Socialstyrelsens skyldighet att göra sam- lade händelseanalyser som en del av tillsynsverksamheten som myndigheten bedriver kringgås en del av de konflikter som beskri- vits ovan. Som tidigare anförts framstår det också som naturligt att se denna verksamhet som en del av tillsynen eftersom Socialstyrel- sen redan i dag inom ramen för sin tillsyn kan göra egna analyser. 
 Att avgränsa tillsynen enligt nu aktuell lag mot Socialstyrelsens tillsynsverksamhet i övrigt framstår inte som rimligt. Den skyldig- het som Socialstyrelsen fått att göra egna samlade händelseanalyser är tänkt att vara en komplettering och inte en utvidgning av den tillsynsverksamhet som myndigheten redan har i dag och alltså en del av denna. Utredningen finner därför inte skäl att uppställa några begränsningar i hur de uppgifter som framkommer genom denna tillsynsmöjlighet används i tillsynsverksamheten i övrigt. Tvärtom finns en skyldighet för Socialstyrelsen att reagera när Socialstyrelsen på något sätt får kännedom om brister m.m. i verk- samheten. Detta gäller oaktat att den möjlighet som Socialstyrelsen fått att i vissa fall inhämta uppgifter från andra aktörer måhända innebär en viss utvidgning av tillsynen i förhållande till vad som tidigare gällt. I förhållande till nu föreslagen lag bör problematiken enligt utredningen inte överdrivas. 
 Det bör betonas att det till skillnad för vad som föreslogs inom ramen för ny patientsäkerhetslag, inte är en allmän skyldighet för Socialstyrelsen att göra en egen händelseanalys utan denna gäller endast i vissa specifika situationer och endast som ett komplement till av verksamheterna redan gjorda händelseanalyser och i ett mycket specifikt syfte. 
 Sammanfattningsvis föreslår utredningen inga begränsningar i användandet av de uppgifter som framkommer vid de samlade hän- delseanalyserna i förhållande till övrig tillsynsverksamhet. Några bestämmelser som särskilt reglerar sekretessen inom Socialstyrel- sen behövs inte. 
 116 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 En ny lag om behandling av personuppgifter vid verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord 
  
 Utredningens förslag:  
 En ny lag om behandling av personupp- gifter vid verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid själv- mord ska införas som anpassas till bestämmelserna i PuL. För- slaget innebär bl.a. att lagen utgår från PuL:s tillämpnings- område, begrepp och terminologi. Bestämmelserna anger de undan- tag och preciseringar i förhållande till PuL som är motiverade. 
 Lagen ska ges namnet lag om behandling av personuppgifter vid verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord. 
 Allmänt 
 Frågan om myndigheters behandling av personuppgifter på auto- matiserad väg innefattar avvägningar mellan skyddet för den per- sonliga integriteten å ena sidan och viktiga samhällsintressen å den andra. I RF anges bl.a. att det allmänna ska värna om den enskildes privatliv och familjeliv (1 kap. 2 § RF). Varje medborgare ska vidare, i den utsträckning som anges i lag, skyddas mot att hans personliga integritet kränks genom att uppgifter om honom regi- streras med hjälp av automatisk databehandling (2 kap. 3 § andra stycket RF). Den enskildes rätt till respekt för privat- och familje- livet är också skyddad enligt artikel 8.1 i den europeiska konven- tionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna, som har inkorporerats i svensk rätt. Begränsningar i skyddet av den personliga integriteten får dock göras genom lag, i den utsträckning det sker för att tillgodose ändamål som är god- tagbara i ett demokratiskt samhälle (2 kap. 12 § andra stycket RF). 
 På gemenskapsrättens område finns bestämmelser om behand- lingen av personuppgifter i Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (dataskyddsdirektivet). Dataskyddsdirektivets regler har i svensk rätt kommit till uttryck framför allt i PuL. PuL är generellt tillämplig vid behandling av personuppgifter som utförs av person- uppgiftsansvariga som är etablerade i landet. Lagen är dock subsi- diär i förhållande till särskilda regleringar av personuppgifts- behandling. PuL gäller således om inte avvikande bestämmelser finns i annan lag eller förordning (2 § PuL). Sådana avvikande 
 117 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 bestämmelser måste dock vara förenliga med direktivet på dess till- lämpningsområde. 
  
 SoL-PuL 
  
 Den 1 oktober 2001 trädde  
 SoL–PuL 
  i kraft. Lagen utgår från PuL:s tillämpningsområde, begrepp och terminologi. Den tar i för- hållande till PuL upp de preciseringar som bedömts nödvändiga med hänsyn till den omfattande hantering av från integritetssyn- punkt känsliga uppgifter som förekommer inom socialtjänsten. Lagen gäller således utöver PuL:s mer generella regler. Vad som avses med socialtjänst anges i 2 §  
 SoL–PuL. 
  I bestämmelsen räknas olika verksamheter upp i nio punkter. Vidare anges att med social- tjänst avses även tillsyn, uppföljning, utvärdering, kvalitetssäkring och administration av de verksamheter som avses i punkterna.  
 SoL–PuL 
  reglerar inte enbart socialtjänstens individinriktade insat- ser, utan även sådan verksamhet som består i faktisk handling t.ex. uppsökande verksamhet och verksamhet vid behandlingshem (jfr prop. 2000/01:80 s. 137). Närmare bestämmelser inom lagens olika tillämpningsområden ges i förordningsform. Tanken med införan- det av  
 SoL-PuL 
  var att skapa en samlad lagstiftning för hanteringen av personuppgifter inom socialtjänstens område. 
 Hälsodatalagen 
 Den 24 oktober 1998 trädde hälsodatalagen i kraft. Lagen reglerar delar av  
 IT-användningen 
  inom hälso- och sjukvården. S.k. hälso- dataregister förs på central nivå av centrala förvaltningsmyndig- heter för framställning av statistik, uppföljning, utvärdering och kvalitetssäkring av hälso- och sjukvård, samt forskning och epide- miologiska undersökningar. Personuppgifter får behandlas för dessa ändamål, men däremot inte för tillsynsändamål (3 § hälso- datalagen). Även hälsodatalagen utgår från PuL:s tillämpnings- område, begrepp och terminologi och tar på motsvarande sätt som  
 SoL-PuL 
  upp de preciseringar som bedömts nödvändiga med hän- syn till den omfattande hantering av från integritetssynpunkt käns- liga uppgifter som förekommer inom hälso- och sjukvården. Lagen gäller således utöver PuL:s mer generella regler. Hälsodatalagen reglerar de frågor som är gemensamma för alla hälsodataregister. 
 118 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 Närmare föreskrifter om enskilda hälsodataregister meddelas av regeringen inom de ramar som lagen drar upp. 
 Patientdatalagen 
 Andra delar av  
 IT-användningen 
  inom hälso- och sjukvården regle- ras i patientdatalagen som trädde i kraft den 1 juli 2008. Den lagen reglerar bl.a. vårdgivares behandling av personuppgifter inom hälso- och sjukvården. Även patientdatalagen utgår på sätt som beskrivits ovan från PuL. För vilka ändamål personuppgifter får behandlas anges i lagens 2 kap. 4 § i sex punkter. Närmare reglering av vissa frågor kan meddelas i förordning eller efter regeringens bemyndigande i föreskrifter. 
 Behandling av personuppgifter inom ramen för verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord 
 Det är nödvändigt att såväl de verksamma inom hälso- och sjukvår- den och socialtjänsten som Socialstyrelsen – för att kunna utföra sina arbetsuppgifter enligt den föreslagna lagen om händelseanaly- ser vid självmord – får behandla en mängd olika personuppgifter inklusive känsliga sådana. Den exakta omfattningen av behand- lingen och vilka uppgifter som närmare kommer att behöva behandlas är svårt att överblicka i detalj. Verksamheternas behand- ling av personuppgifter kommer att ske i olika skeden av verksam- heten. Det finns skäl att beakta att med personuppgifter avses all slags information som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person som är i livet. Uppgifter om en avliden person om- fattas således normalt sett varken av PuL,  
 SoL–PuL 
  eller hälsodata- lagen. Däremot omfattas de av patientdatalagen enligt en särskild bestämmelse i den lagen. 
 Inledningsvis kommer de verksamhetsansvariga att hantera per- sonuppgifter i samband med att rapporter eller underrättelser kommer in till dem och därefter för att genomföra en händelse- analys som anmäls till Socialstyrelsen. I denna del kan det antas att hanteringen av personuppgifter, även känsliga sådana, kommer att vara relativt omfattande. Till vissa delar kommer hantering av upp- gifter inte vara att betrakta som personuppgifter i lagens mening eftersom de avser avlidna personer. I andra avseenden kommer 
 119 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 uppgifterna beträffande den avlidne säkerligen kunna kopplas till levande personer och kanske också i något fall direkt avse andra personer som är i livet och då vara att betrakta som personuppgif- ter i lagens mening. I vad mån det kommer att vara möjligt att redan i detta skede avidentifiera uppgifterna på ett sådant sätt att det inte är möjligt att bakvägen göra dem identifierbara är svårt att överblicka. Vidare kommer Socialstyrelsen i sin tur att hantera per- sonuppgifter inledningsvis när de får in en anmälan enligt den nu föreslagna lagen och för att genomföra en egen samlad händelse- analys i de fall som detta är aktuellt. Myndigheten kommer att behandla personuppgifter i samband med att olika myndigheter eller vissa yrkesverksamma lämnar uppgifter enligt den uppgifts- skyldighet som gäller för dessa. 
 Socialstyrelsen kommer också att behöva behandla personupp- gifter i slutfasen av sin egen samlade händelseanalys för att kunna göra bedömningar av t.ex. vilka åtgärder som kunnat vidtas i ett enskilt fall. I detta skede torde omfattningen av hanteringen av per- sonuppgifter, speciellt känsliga sådana, sannolikt minska något. Det gäller särskilt de samlade händelseanalyserna eftersom syftet med dessa är sådant att det sällan borde finnas skäl att hantera person- uppgifter. Det är dock även här svårt att överblicka omfattningen, särskilt vad avser uppgifter som indirekt kan kopplas till levande personer. Dessutom behandlas personuppgifter av Socialstyrelsen för att ge underlag för de återkommande rapporter som myndig- heten ska utarbeta, oaktat om anmälan föranlett en samlad händel- seanalys eller inte. Socialstyrelsen ska dock inte i rapporterna lämna ut personuppgifter eller formulera rapporterna på ett sådant sätt att personuppgifter i enskilda fall röjs. Rapporten ska dessutom utformas på sådant sätt att den fokuserar på eventuella systemfel. I detta skede borde hanteringen av personuppgifter vara av mindre omfattning. 
 För att händelseanalyser ska kunna genomföras måste de verk- samhetsansvariga och Socialstyrelsen få ta del av och på olika sätt behandla personuppgifter, oaktat att omfattningen av behovet inte helt går att förutse i dagsläget. Exempelvis kan följande uppgifter komma att behövas. Om den avlidna personen kan det gälla upp- gifter såsom namn, personnummer, ålder, kön, etnisk bakgrund, fysisk och psykisk hälsa, uppgifter om dödsorsak, uppgifter om tidigare vård och behandling och andra stödinsatser. Om den avlidnes anhöriga borde det sällan, oavsett om det gäller händelse- analyser på verksamhetsnivå eller de samlade analyser som Social- 
 120 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 styrelsen ska göra, finnas skäl att hantera personuppgifter eftersom syftet med analyserna är att finna systembrister. Det kan dock förekomma i något fall, men borde då ofta vara möjligt att avidentifiera dessa uppgifter. Det kan också bli aktuellt att hantera personuppgifter kopplade till personer som varit involverade i det aktuella ärendet eller uppgifter om den avlidne som kan härledas till personer som är i livet. Det bör betonas att uppgifter om den avlidne som huvudregel inte är personuppgifter i lagens mening. 
 Behovet av en särskild lag 
 Utredningen anser att de enskilda verksamheterna ska ha det pri- mära händelseanalysansvaret och att Socialstyrelsen bör ha ansvaret för att i vissa fall göra en samlad händelseanalys och att det sist- nämnda ansvaret ska inordnas i begreppet tillsyn. 
 Händelseanalysverksamheten kan, som beskrivits ovan komma att innefatta en inte obetydlig hantering av personuppgifter som i många fall kan förväntas vara känsliga från integritetssynpunkt. Den exakta omfattningen av hanteringen är som påpekats svår att förutspå liksom exakt vilken typ av uppgifter som kommer att hanteras. 
 Den automatiserade behandlingen av en del av de uppgifter som kommer att hanteras kan antas komma att innebära ett intrång i de enskilda berördas personliga integritet. Någon lagstiftning som direkt avser behandling av personuppgifter som förekommer i verksamhet vid händelseanalyser vid självmord finns i princip inte. Det finns dock en rad bestämmelser som tar sikte på behandling av personuppgifter inom de verksamheter som kommer att beröras av den nya lagen och också mer generella bestämmelser av betydelse för den aktuella hanteringen. Det skydd som PuL erbjuder måste emellertid enligt utredningens mening, med hänsyn till verksam- hetens särskilda art, preciseras genom kompletterande bestämmel- ser som gäller specifikt för behandling av personuppgifter i händel- seanalysverksamheten, oaktat att det i dagsläget är svårt att förutse den exakta omfattningen av behandlingen. 
 En möjlig väg att gå i syfte att komplettera bestämmelserna i PuL för att skapa ett ökat integritetsskydd vid automatiserad behandling av personuppgifter i händelseanalysverksamheten enligt den föreslagna lagen är att lagtekniskt göra dels  
 SoL–PuL, 
  dels patientdatalagen och hälsodatalagen tillämpliga vid sådana analyser. 
 121 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 Bestämmelserna bör vid en sådan lösning kompletteras med en reglering på förordningsnivå som gäller den nu aktuella specifika verksamheten. Ett annat alternativ är att skapa en särskild regis- terförordning, antingen för hela verksamheten enligt den före- slagna lagen eller i vart fall för Socialstyrelsens hantering av per- sonuppgifter enligt den föreslagna lagen och i båda fallen komplettera denna med en förordningsreglering. I sistnämnda fall skulle i så fall de enskilda verksamheternas personuppgiftshanter- ing regleras av  
 SoL-PuL 
  respektive patientdatalagen. Ytterligare en möjlighet vore att införa registerbestämmelser i LYHS respektive SoL. 
 Samtliga alternativ har sina för- och nackdelar. Att lagtekniskt göra  
 SoL-PuL 
  tillämplig möter inga större svårigheter. För att uppnå detta är det tillräckligt att i 2 § lägga till en punkt som anger att med socialtjänst enligt  
 SoL-PuL 
  avses även verksamhet enligt nu föreslagen lag. På så sätt täcks de enskilda verksamheterna inom socialtjänsten in. Genom att göra motsvarande ändring i andra stycket i samma paragraf kommer även Socialstyrelsens hantering att innefattas eftersom, denna av utredningen hänförts till tillsyn. Betydligt större svårigheter skapar det inom hälso- och sjukvårdens område. För de enskilda verksamheterna gäller redan i dag patient- datalagen och några ändringar i den lagen krävs inte för att den ska vara tillämplig på den verksamhet som kommer att bedrivas enligt nu föreslagen lag. Problemet uppstår istället vad gäller hur Social- styrelsens verksamhet ska regleras vad gäller hanteringen av per- sonuppgifter. Patientdatalagen riktar sig endast till vårdgivare och inte som  
 SoL-PuL 
  både till de enskilda verksamheterna och till- synsfunktionen. Hälsodatalagen å andra sidan riktar sig till bl. a. Socialstyrelsens hantering av personuppgifter, men avser en helt annan typ av register än vad som nu skulle vara aktuellt. Hälsodata- register är inte avsedda att utnyttjas för tillsyn. Därtill kommer att de lagar som nu nämnts samtliga har olika innehåll, t.ex. omfattas uppgifter om avlidna av patientdatalagen. Inte heller framstår det som lämpligt att föra in bestämmelser av nu aktuellt slag i LYHS och SoL. 
 Med hänsyn till de svårigheter som ovan beskrivits med att utnyttja befintliga registerlagstiftningar har utredningen beslutat föreslå en separat registerlagstiftning för den personuppgiftshan- tering som sker vid verksamhet enligt den föreslagna lagen om händelseanalyser vid självmord. En annan orsak till att denna lös- ning valts av utredningen är att lagen om händelseanalyser vid 
 122 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 självmord i viss mån skapar en ny situation där personuppgifter ska hanteras av flera olika aktörer inom olika verksamhetsområden och det framstår då som mest pedagogiskt och överskådligt att samla lagstiftningen inom detta område i en gemensam lag. Att låta delar av personuppgiftsbehandlingen i verksamheten regleras i redan befintliga lagar och låta andra delar regleras i en ny lag framstår inte som konsekvent eller lämpligt. Utredningen anser ett behov före- ligga av en särreglering oaktat att omfattningen av hanteringen av personuppgifter är oklar eftersom de uppgifter som faktiskt kom- mer att hanteras i vissa fall kan misstänkas vara mycket känsliga. Utredningen har också stannat vid att låta föreslagen särreglering omfatta såväl de enskilda verksamheternas som Socialstyrelsens verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord. Orsa- ken till detta är att det enligt utredningens uppfattning torde vara det bästa sättet att skapa enhetliga regler för hela verksamheten enligt den föreslagna lagen om händelseanalyser vid självmord. Detta får anses väga tyngre än den omständigheten att lagen blir en särreglering i förhållande till det enhetliga system lagstiftaren efter- strävat inom hälso- och sjukvården och socialtjänsten. 
 Som förebild för den registerlag som nu föreslås har utred- ningen haft främst  
 SoL-PuL. 
  Orsaken till att utredningen valt att använda denna som förebild är att den visat sig fungera vid den per- sonuppgiftsbehandling som sker enligt LuB. Denna lag är till sitt innehåll och uppbyggnad samt syfte inte helt olik lagen om händel- seanalyser vid självmord.  
 SoL-PuL 
  har dessutom i detta samman- hang den fördelen att den byggts upp för att vara applicerbar inom flera vitt skilda områden. Detta krävs även i nu aktuellt fall. 
 När  
 SoL–PuL 
  infördes var utgångspunkten att lagen enbart borde innehålla de bestämmelser om behandling av personuppgifter som innebar avvikelser från PuL. Avsikten var inte att utvidga soci- altjänstens möjligheter att registrera uppgifter om medborgarna, men inte heller att hindra att personuppgifter behandlades automa- tiserat när så krävdes för att socialtjänsten skulle kunna fullgöra sina arbetsuppgifter. Lagen kunde därför enligt regeringen ses som en ramlag som reglerade de frågor som var av särskild betydelse inom socialtjänstens område. Som konstaterats i flera olika sam- manhang både vid lagens tillkomst, och senare, råder det inte något tvivel om att det från integritetsskyddssynpunkt hade varit fördel- aktigt om det redan i lagen hade varit möjligt att precisera t.ex. för vilka ändamål uppgifter får behandlas inom socialtjänsten, vem som är personuppgiftsansvarig för behandlingen, vilka begränsningar 
 123 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 som bör gälla med avseende på möjligheterna att söka och samman- ställa uppgifter och under vilka förutsättningar uppgifter får lämnas ut på olika sätt i elektronisk form m.m. När  
 SoL–PuL 
  infördes bedömdes dock en sådan reglering av flera skäl vara praktiskt omöjlig att åstadkomma. Ett avgörande skäl för att hålla sig till en mer allmän reglering var att socialtjänstens område är mångfacette- rat och svårt att detaljreglera. Graden av integritetskänslighet varie- rar i stor utsträckning och inom socialtjänsten finns behov av att behandla ett synnerligen stort antal olika personuppgifter. Stora delar av den kommunala verksamheten, SiS verksamhet och även olika typer av enskild verksamhet omfattas av bestämmelserna. Det ansågs att de materiella begränsningar som kunde vara befogade att införa i stället borde kunna meddelas genom föreskrifter av reger- ingen eller den myndighet regeringen bestämmer. 
 Utredningen gör bedömningen att även sådan behandling av personuppgifter som sker i verksamhet enligt den föreslagna lagen om händelseanalyser vid självmord i grunden bör kunna regleras på samma sätt som behandling av personuppgifter inom socialtjänsten av samma skäl som anförts i samband med den lagstiftningens till- komst. 
 Utredningen föreslår därför en ny lag om behandling av person- uppgifter vid verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord. Verksamheten enligt den föreslagna lagen om händelse- analyser vid självmord kan komma att innefatta en viss hantering av personuppgifter, som kan vara känsliga från integritetssynpunkt. Det är svårt att närmare överblicka omfattningen av hanteringen. Verksamheten kommer också i någon omfattning att beröra ett inte obetydligt antal enskilda individer både den avlidne, hans eller hennes närstående och personer som av olika skäl varit involverade i ärendet. Detta gör att behandlingen av personuppgifter bör regle- ras i en särskild lag. För en särskild lag talar även det förhållandet att det i samband med att PuL infördes uttalades att PuL i princip bara borde innehålla generella regler och att behovet av undantag och särregler för mer speciella områden fick tillgodoses genom andra författningar (prop. 1997/98:44 s. 40 f). Det framhölls att registerförfattningarna innehåller många preciserade och viktiga regler som inte rimligen kan ersättas av de generella bestämmelser som PuL innehåller. Även den omständigheten att rätt att behandla personuppgifter som är känsliga krävs talar för en lagreglering. Detsamma gäller det förhållandet att Socialstyrelsen kommer att hantera personuppgifter sektorsövergripande. 
 124 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 Den föreslagna lagens uppbyggnad 
 Avsikten med nu föreslagen lagstiftning är varken att utvidga eller inskränka de möjligheter som berörda verksamheter i dag har att i övrigt behandla personuppgifter utan endast att inom det nu aktu- Smith området specialreglera hanteringen. 
 Liksom enligt  
 SoL-PuL 
  bör utgångspunkten för den nya lagen vara att lagen innehåller de bestämmelser om behandling av per- sonuppgifter som avviker från PuL eller annan registerlagstiftning. Den föreslagna lagen kommer inte att innehålla en fullständig reglering utan kan mer ses som en ramlag som reglerar de frågor som är av särskild betydelse vid verksamhet enligt lagen om händel- seanalyser vid självmord. Sambandet med PuL görs tydligt genom att det införs en särskild bestämmelse som markerar detta. Utred- ningen har övervägt att göra lagen mer självbärande. Detta skulle göra regelsystemet mer lättöverskådligt och också vara en fördel ur integritetssynpunkt. Utredningen har emellertid bedömt att detta inte är praktiskt möjligt av samma skäl som anförts beträffande motsvarande reglering inom socialtjänstens område. 
 Som anfördes i förarbetena till  
 SoL-PuL 
  (prop. 200/01:80 s. 134) skulle en mer självbärande lagstiftning innebära särskilda risker och kunna leda till ofullständighet och dubbelreglering i för- hållande till PuL. Ett avgörande skäl för att hålla sig till en mer all- män reglering är att det område som lagen om händelseanalyser vid självmord avser är mångfacetterat och svårt att detaljreglera. Möj- ligheterna att mer ingående reglera själva behandlingen av person- uppgifter inom nu aktuellt område är små. Graden av integritets- känsliga uppgifter varierar i stor utsträckning och i ett inledande skede av händelseanalyserna är behovet av att hantera personupp- gifter större än i ett senare skede. Det är vidare flera olika verksam- heter som kommer att omfattas av lagen, vilket gör det än svårare att i lag detaljreglera behandlingen. 
 Samtliga kategorier av personuppgifter kommer i och för sig att få behandlas i händelseanalysverksamheten. Det finns dock andra regler för de olika verksamheterna och i lagstiftning om sekretess som begränsar och preciserar hanteringen. Enligt utredningens mening kan det vara befogat att ytterligare begränsa den tillåtna behandlingen samt direktåtkomst, sökbegrepp och samkörning. För att skapa ett effektivt integritetsskydd som inte sätter hinder i vägen för en föränderlig och bred sektorsövergripande verksamhet 
 125 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 bör regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer ges rätt att meddela föreskrifter i detta avseende. 
 Utredningen har inte sett över behovet av bestämmelser om bevarande och gallring av dokumentation då det inte funnits utrymme att inom ramen för utredningen se över existerande bestämmelser. Det är dock inte uteslutet att en sådan översyn är nödvändig och att det kan behövas särskilda bestämmelser på detta område. 
 Den förslagna lagens förhållande till annan lagstiftning om personuppgiftsbehandling 
 PuL gäller vid behandling av personuppgifter inom hälso- och sjuk- vården och socialtjänsten om det inte i en annan lag eller förord- ning finns bestämmelser som avviker från PuL. Lagen om behand- ling av personuppgifter vid verksamhet enligt lagen om händelse- analyser vid självmord föreslås gälla utöver PuL. Den nu föreslagna lagen innehåller således endast de särbestämmelser och förtyd- liganden som det har bedömts finnas behov av. I övrigt ska PuL tillämpas. 
 Att PuL ska tillämpas om inte annat följer av den nu föreslagna lagen innebär, eftersom PuL är subsidiär i förhållande till avvikande bestämmelser i lag och förordning, även att hänsyn måste tas till de s.k. registerförfattningar som innehåller särskilda bestämmelser om behandling av personuppgifter för vissa verksamheter. Särskilt vik- tigt är därför att klargöra i vilken mån det finns registerförfatt- ningar som, utöver PuL och den föreslagna lagen om behandling av personuppgifter vid verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord, är tillämpliga när skyldigheten att göra händelseana- lyser vid självmord fullgörs. 
 För hälso- och sjukvårdens del gäller patientdatalagen utöver PuL vid behandling av personuppgifter inom hälso- och sjukvår- den. När hälso- och sjukvården behandlar personuppgifter som en följd av skyldigheterna att göra händelseanalyser enligt lagen om händelseanalyser vid självmord gäller dessutom den föreslagna lagen om behandling av personuppgifter vid verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord. Sammantaget innebär detta att hälso- och sjukvården, när personuppgifter behandlas i syfte att fullgöra skyldigheterna enligt lagen om händelseanalyser vid självmord, förutom den föreslagna lagen, i tillämpliga delar även 
 126 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 har att följa bestämmelserna i PuL och patientdatalagen. Som exempel kan nämnas att patientdatalagens regler om inre sekretess, behörighetsstyrning och åtkomstkontroll gäller när hälso- och sjukvården gör händelseanalyser vid självmord. Vidare gäller t.ex. PuL:s bestämmelser om säkerhet i §§  
 30–32 
  och om överföring av personuppgifter till tredje land i §§  
 33–35. 
  I sammanhanget kan även nämnas att Socialstyrelsen, med stöd av patientdataförord- ningen (2008:360), meddelat föreskrifter (SOSFS 2008:14) om jour- nalföring och informationshantering i hälso- och sjukvården som på en rad områden preciserar och fyller ut bestämmelserna i patientdatalagen och PuL. 
 För socialtjänstens del gäller i dag  
 SoL-PuL 
  och  
 SoL-PuLF 
  utöver personuppgiftslagen. När socialtjänsten behandlar person- uppgifter som en följd av skyldigheterna att göra händelseanalyser enligt lagen om händelseanalyser vid självmord gäller den före- slagna lagen om behandling av personuppgifter vid verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord. Det är i samman- hanget viktigt att klargöra att  
 SoL-PuL 
  och  
 SoL-PuLF 
  inte är till- lämpliga när personuppgifter behandlas i syfte att fullgöra skyldig- heterna enligt lagen om händelseanalyser vid självmord. Detta eftersom verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid själv- mord inte föreslås omfattas av definitionen av socialtjänst i 2 §  
 SoL-PuL. 
  PuL gäller dock i tillämpliga delar. Som exempel kan nämnas att PuL:s regler om säkerhet i §§  
 30–32 
  och §§  
 33–35 
  som reglerar överföring av personuppgifter till tredje land. 
 Det finns i dag inte någon samlad registerförfattning som regle- rar Socialstyrelsens behandling av personuppgifter. Däremot finns bestämmelser om Socialstyrelsens personuppgiftsbehandling på vissa särskilda områden. Exempel på detta är den personuppgifts- behandling som görs med anledning av utredningar avseende barn som har avlidit i anledning av brott enligt LuB samt hälsodatalagen och de förordningar som är knutna till respektive register. För den personuppgiftsbehandling som utförs som ett led i Socialstyrelsens skyldigheter enligt lagen om händelseanalyser vid självmord gäller således, förutom den nu föreslagna lagen, PuL. 
 Det bör genomgående framhållas att verksamheten enligt lagen om händelseanalyser vid självmord främst kommer att innebära en behandling av personuppgifter hänförliga till avlidna. Dessa upp- gifter är som huvudregel inte att betrakta som personuppgifter i lagens mening. 
 127 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 Tillämpningsområde 
  
 Utredningens förslag:  
 Lagen om behandling av personuppgifter vid verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord ska tillämpas vid behandling av personuppgifter vid verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord. 
 Lagen ska – liksom Gomez – gälla för sådan behandling av per- sonuppgifter som är helt eller delvis automatiserad och även för annan behandling, om uppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är till- gängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda krite- rier, dvs. för manuell behandling av personuppgifter. 
 Det införs inte några särbestämmelser för den automatise- rade behandlingen av personuppgifter. 
 Lagen omfattar myndigheter och enskilda som behandlar personuppgifter vid verksamhet enligt lagen om händelseanaly- ser vid självmord. 
 Lagen är inte tillämplig vid behandling av personuppgifter för forsknings- och statistikändamål. Behandling av sådana ändamål kommer att få regleras av bestämmelser i PuL och av eventuell annan särlagstiftning på området. 
 Lagen ska gälla behandling av personuppgifter som sker inom ramen för verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid själv- mord. 
 Enligt utredningen bör en lag som avser behandling av person- uppgifter inom verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord ha samma tillämpningsområde som PuL. Vidare bör i likhet med PuL några särbestämmelser för när uppgifter behandlas automatiserat inte införas. 
 I lagstiftningsärendet avseende PuL (prop. 1997/98:44 s. 71) och avseende  
 SoL-PuL 
  (prop. 2000/01:80 s. 138) gjordes bedöm- ningen att vikten att värna om forskningens frihet gör att det är lämpligare att göra en avvägning i varje enskilt fall än att i lag införa generella regler om vilken forskning och statistik som ska tillåtas. Denna bedömning gäller enligt utredningens uppfattning även inom detta område. Inte heller lagen om behandling av personupp- gifter vid verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid själv- mord bör alltså uttryckligen ange när personuppgifter får behandlas för forskning och statistik. Behandling för sådana ändamål ska falla 
 128 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 utanför lagens tillämpningsområde. I lagen bör tas in en uttrycklig bestämmelse om att lagen inte ska tillämpas vid behandling av per- sonuppgifter för forsknings- och statistikändamål. I dessa fall gäller PuL:s bestämmelser. 
 Ändamålen med behandlingen av personuppgifter 
  
 Utredningens förslag:  
 Personuppgifter får behandlas bara om behandlingen är nödvändig för att verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord ska kunna utföras. Behandling ska vara tillåten även för tillsyn, uppföljning, utvärdering, kva- litetssäkring och administration av verksamheten. 
 Enskilda har inte rätt att motsätta sig sådan behandling som är tillåten enligt lagen. 
 Personuppgifter får lämnas ut om det följer av lag eller för- ordning. 
 Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter som begränsar den tillåtna behandlingen av personuppgifter. 
 Av PuL följer att personuppgifter får samlas in bara för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål samt att uppgifterna senare inte får behandlas för något ändamål som är oförenligt med det för vilket uppgifterna samlades in. Utredningen har valt att i den föreslagna registerförfattningen utforma bestämmelsen om ändamålet med behandlingen på ett sätt som innebär att person- uppgifter får behandlas för den verksamhet som enligt lagen om händelseanalyser vid självmord ska utföras. Utredningen har inte velat göra ändamålsbestämmelsen alltför snäv eftersom en viss flexibilitet måste finnas på grund av att lagen riktar sig till flera olika verksamheter och i viss mån är sektorsövergripande. Person- uppgifter ska få behandlas även för tillsyn, uppföljning, utvärdering och kvalitetssäkring och administration av verksamheten. På detta sätt kommer även Socialstyrelsens hantering att innefattas. 
 PuL innehåller vidare en uppräkning av när behandling av per- sonuppgifter är tillåten. Det är bl.a. tillåtet att behandla personupp- gifter efter den registrerades samtycke. I vissa fall får uppgifterna behandlas trots avsaknaden av samtycke. Behandlingen måste dock vara nödvändig för ändamålen. Det finns ett allmänintresse att 
 129 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 verksamheten enligt lagen om händelseanalyser vid självmord bedrivs effektivt och säkert. Även med beaktande av den enskildes krav på integritet bör personuppgifter få behandlas i verksamheten utan att den personuppgiften avser har gett sitt samtycke i den mån detta skulle komma att aktualiseras. Det som nu sagts avser givetvis behandling av personuppgifter som kan kopplas till levande fysiska personer och detta torde relativt sällan förekomma. 
 Behandling av personuppgifter inom ramen för lagen om hän- delseanalyser vid självmord är integritetskänslig i de flesta fall. Behandlingen kommer även att omfatta särskilt känsliga uppgifter, t.ex. om hälsa och sociala insatser. För att bibehålla förtroendet för en sådan behandling är det viktigt att grundläggande krav ställs på behandlingen och att den tillgodoser den enskildes integritets- skydd. 
 För att tillgodose den enskildes integritet bör det så klart som möjligt framgå i vilka sammanhang insamlade personuppgifter rörande honom eller henne kan användas. Ändamålen bör vara så preciserade att förhållandena utgör ett tillräckligt skydd för den personliga integriteten samtidigt som de inte utgör ett hinder vid förändring i verksamheten eller till följd av verksamheternas skilda karaktär. Utredningen finner det vara tillräckligt att det i lagen föreskrivs att personuppgifter får behandlas om det är nödvändigt för att verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord ska kunna utföras och för att de mer administrativa göromål som lagen kan komma att innefatta ska kunna genomföras. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer ges därutöver rätt att meddela föreskrifter om ytterligare begränsningar som är nödvän- diga i detta hänseende. 
 Vidare föreskrivs i den nya lagen liksom i PuL att lagen inte hindrar att personuppgifter lämnas ut om det följer av lag eller för- ordning. 
 130 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 Personuppgifter som får behandlas 
  
 Utredningens förslag:  
 Samtliga kategorier av personuppgifter kommer att få behandlas inom verksamheten, dock får en enskilds namn, person- eller samordningsnummer behandlas endast om det för ändamålet med hanteringen inte är tillräckligt att behandla kodade personuppgifter eller personuppgifter som indirekt utpekar den enskilde. 
 En särskild bestämmelse införs för att tillåta hantering av vissa känsliga personuppgifter m.m. 
 Enligt utredningen skulle det vara en fördel om det direkt i lag på ett konkret sätt kunde anges vilka personuppgifter som får behandlas vid verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord. I praktiken handlar det emellertid om en mycket omfattande och mångskiftande verksamhet även om behandlingen sker inom ett begränsat område. Lagen berör också behovet hos väsensskilda verksamheter att behandla ett antal olika personupp- gifter, som när det gäller graden av integritetskänslighet varierar i stor utsträckning. En reglering direkt i lag skulle antingen innebära stora risker för att arbetet i händelseanalysverksamheten försvåra- des eller om listan över vilka uppgifter som fick behandlas gjordes mycket omfattande – knappast medföra några vinster från integri- tetssynpunkt. Det bör därför enligt utredningen inte införas några begränsningar när det gäller vilka kategorier av personuppgifter som bör få behandlas utöver vad avser möjligheten att behandla namn, person- eller samordningsnummer. Det bör dock understry- kas att verksamheterna även i övrigt ska iaktta försiktighet vid behandlingen av personuppgifter, varför det ansetts motiverat att ta in en påminnelse om detta i lagen enligt förebild i PuL. 
 Behandlingen av vissa kategorier av personuppgifter, närmare bestämt känsliga personuppgifter och uppgifter om lagöverträdel- ser som innefattar brott m.m. har reglerats restriktivt i PuL. Även uppgifter om person- och samordningsnummer har reglerats sär- skilt. 
 131 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 Namn samt person- och samordningsnummer 
 Enligt PuL får person- och samordningsnummer som huvudregel behandlas endast om samtycke lämnats. Sådana uppgifter får även behandlas när det är klart motiverat med hänsyn till ändamålet med behandlingen, vikten av en säker identifiering eller något annat beaktansvärt skäl. 
 I syfte att få en säker identifiering och med hänsyn till ändamå- let med behandlingen nämligen att kunna göra sektorsövergripande samlade händelseanalyser finns det inom verksamheten enligt lagen om händelseanalyser vid självmord ett behov av att behandla upp- gifter om person- och samordningsnummer och eventuellt också namn. Som tidigare sagts går det inte att i detalj precisera vilka per- sonuppgifter som får behandlas på lagstiftningsnivå. Med hänsyn till den enskildes integritet bör dock en begränsning införas utöver den begränsning som ligger i att personuppgifter får behandlas endast för vissa i lagen angivna ändamål. I första hand ska endast kodade personuppgifter eller indirekt utpekande personuppgifter, t.ex. ålder, kön, och hemort i kombination med uppgifter om vård- och stödinsatser användas, istället för direkt utpekande personupp- gifter. I vissa fall kan det dock vara så att direkt utpekande uppgif- ter måste användas. 
 Känsliga personuppgifter 
 I PuL finns ett generellt förbud mot att behandla personuppgifter som avslöjar ras eller etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse, medlemskap i fackförening, eller som rör hälsa eller sexualliv. Nu uppräknade uppgifter betecknas i lagen som känsliga personuppgifter. Det finns – för att verksamheterna ska kunna klara sina uppgifter vid händelseanalyser vid självmord - ett behov att behandla personuppgifter som är känsliga i PuL:s mening. Sådana uppgifter bör enligt utredningen få behandlas. Att arbetsuppgifterna enligt lagen om händelseanalyser vid självmord ska kunna utföras på ett tillfredsställande sätt är ett viktigt allmänt intresse. Vissa typer av uppgifter kommer det inte finnas skäl att behandla inom ramen för verksamheten eftersom syftet med hän- delseanalyserna är att identifiera systemfel och att upptäcka brister i samverkan mellan olika samhällsaktörer. Behandlingen bör inte ske slentrianmässigt utan endast användas när det är av särskild 
 132 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 betydelse för att identifiera och åtgärda ett systemfel och eller för att användas vid planering av förebyggande insatser i samhället. Något generellt undantag från rätten att behandla denna typ av uppgifter föreslår dock utredningen inte eftersom behovet är svårt att överblicka. Enligt utredningen borde det ytterst sällan före- komma att denna typ av uppgifter beträffande den avlidnes närstå- ende behandlas. 
 Brott och domar i brottmål m.m. 
 I PuL ges ett förbud för andra än myndigheter att behandla per- sonuppgifter om lagöverträdelser som innefattar brott, domar i brottmål, straffprocessuella tvångsmedel eller administrativa fri- hetsberövanden. Inom lagens om händelseanalyser vid självmord område finns uppenbarligen ett behov av att låta såväl myndigheter som andra än myndigheter behandla personuppgifter av detta slag i vart fall i begränsad omfattning då händelseanalyser kan komma att aktualiseras inom såväl hälso- och sjukvården som socialtjänsten beträffande personer som varit föremål för frihetsberövanden och det kan inte uteslutas att det ibland för att dra korrekta slutsatser eller upptäcka systembrister krävs att det av händelseanalysen framgår att personen som tagit sitt liv varit föremål för tvångs- medel eller frihetsberövanden av något slag. Den föreslagna lagen bör därför tillåta att även sådana uppgifter får behandlas generellt i den mån uppgifterna trots att de är hänförliga till en avliden får karaktären av personuppgifter i lagens mening. Det bör dock fram- hållas att de personuppgifter som behandlas enligt dessa bestäm- melser ska vara nödvändiga med hänsyn till den behandling som är tillåten. 
 Tredje land 
 I PuL finns vidare en bestämmelse om att förbud mot överföring av personuppgifter till tredje land. Med tredje land förstås en stat som inte ingår i Europeiska unionen eller är ansluten till Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Förbudet är inte undantagslöst. I PuL finns en uppräkning av i vilka fall detta är tillåtet. 
 Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om undantag från förbudet om det behövs med 
 133 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 hänsyn till ett viktigt allmänt intresse eller om det finns tillräckliga garantier till skydd för de registrerades rättigheter. 
 Utredningen har svårt att se behovet av en sådan möjlighet inom nu aktuellt område och förslår ingen möjlighet för regeringen att meddela sådana föreskrifter i denna lag. 
 Personuppgiftsansvar 
  
 Utredningens förslag:  
 De verksamheter som omfattas av lagen om händelseanalyser vid självmord är personuppgiftsansvariga för sin behandling av personuppgifter. 
 Socialstyrelsen är ansvarig för sin hantering av personupp- gifter enligt lagen. 
 I PuL återfinns en definition av vem som är personuppgiftsansva- rig. I särlagstiftning finns det exempel på att det direkt i författ- ningen anges vem som är personuppgiftsansvarig, dels på att frågan om personuppgiftsansvaret inte berörts. Den sistnämnda varianten innebär att PuL:s regler gäller och att frågan om vem som är per- sonuppgiftsansvarig får avgöras genom en tillämpning av den lagen. 
 Enligt utredningens uppfattning framstår det som lämpligt att, trots att lagstiftningen omfattar flera verksamhetsområden och på skilda nivåer, direkt i lag reglera personuppgiftsansvaret. Det är nämligen fullt möjligt att i lag definiera personuppgiftsansvaret. Av lagtexten bör därför framgå att var och en av de verksamheter som omfattas av lagen om händelseanalyser vid självmord är personupp- giftsansvariga för sin behandling av personuppgifter och att Social- styrelsen är ansvarig för sin personuppgiftsbehandling. 
 Sökbegrepp 
  
 Utredningens förslag:  
 Regeringen eller den myndighet reger- ingen bestämmer får meddela föreskrifter om begränsningar i sökmöjligheterna för särskilt känsliga personuppgifter. 
 En myndighets möjligheter – och därmed allmänhetens – att få till- gång till sammanställningar av sådana uppgifter som finns i myn- dighetens  
 ADB-system 
  kan underkastas såväl tekniska som rätts- 
 134 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 liga begränsningar. När det gäller personregister följer av TF att en myndighets befogenhet att göra upptagningar tillgängliga för egen räkning kan begränsas genom lag, förordning eller särskilda beslut, som grundar sig på lag. Rättsliga begränsningar av detta slag kan ske genom föreskrifter om användningen av s.k. sökbegrepp i personregister. Om inga begränsningar görs av sökbegreppen i ett personregister följer av offentlighetsprincipen att en myndighet måste använda sig av alla till buds stående sökmöjligheter när någon begär uppgifter. 
 I ett antal olika författningar finns exempel på att användningen av sökbegrepp har begränsats. Vanligen omfattar begränsningen uppgifter som anses som särskilt känsliga från integritetssynpunkt. 
 Som tidigare sagts anser utredningen att det inte är möjligt att i lagen i någon större omfattning ange begränsningar när det gäller vilka kategorier av personuppgifter som bör få behandlas inom ramen för verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid själv- mord. Det ligger i sakens natur att många av dessa personuppgifter kommer att vara integritetskänsliga. Detta talar för att använd- ningen av sökbegrepp av integritetshänsyn bör begränsas i något avseende, dvs. att det inte blir möjligt att söka uppgifter eller göra sammanställningar efter eget gottfinnande. Sökordsbegränsningen bör inriktas på de mest känsliga uppgifterna enligt PuL:s mening. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bör ges rätt att meddela föreskrifter om begränsning av sökmöjligheterna i detta avseende. 
 Utredningen utgår från att den personuppgiftsansvariga kom- mer att utforma de tekniska systemen så att endast behöriga perso- ner kan göra sökningar samt att det finns behörighetskontroll- system. 
 Samkörning 
  
 Utredningens förslag:  
 Regeringen eller den myndighet reger- ingen bestämmer får meddela föreskrifter om villkoren för sam- körning. 
 Enligt PuL är samkörning tillåten så länge behandlingen är förenlig med ändamålet för vilka personuppgifterna ursprungligen hämtades in. Vidare måste behandlingen – samkörningen – för det nya ända- 
 135 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 målet, liksom behandlingen för det ursprungliga ändamålet kunna hänföras till något av de tillåtna fall av behandling som anges i PuL och om känsliga personuppgifter ska behandlas dessutom vara till- låten enligt vissa andra bestämmelser i PuL. Sekretessbestämmelser och bestämmelser i lagstiftning som rör verksamheterna kan också hindra att uppgifter samkörs. 
 Samkörning bör inte förbjudas även om det oftast är just denna typ av hantering av personuppgifter som skapar oro hos enskilda. Möjligheten till samkörning bör dock begränsas när den enskildes integritet kan påverkas negativt. Villkoren för samkörning bör regleras på samma sätt som begränsningen av den tillåtna behand- lingen. 
 Utlämnande av personuppgifter på medium för automatiserad behandling 
  
 Utredningens förslag:  
 Någon regel som tillåter att personupp- gifter inom ramen för verksamheten enligt lagen om händelse- analyser vid självmord får lämnas ut på medium för automatise- rad behandling bör inte införas. 
 Utredningen menar att ingen regel som tillåter att personuppgifter inom nu aktuell verksamhet får lämnas ut på medium för automati- serad behandling behövs. Inte heller finns det av integritetsskäl anledning att i lagstiftningen förbjuda att uppgifter inom verksam- heten lämnas ut på ett sådant medium. 
 Direktåtkomst 
  
 Utredningens förslag:  
 Regeringen eller den myndighet reger- ingen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka som ska få ha direktåtkomst till personuppgifter som behandlas automati- serat inom ramen för verksamheten enligt lagen om händelse- analyser vid självmord. 
 De sekretessbestämmelser som gäller inom de verksamheter som berörs av lagen om händelseanalyser vid självmord är generellt sett sådana att de ger ett mycket starkt skydd för personuppgifterna. 
 136 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 Vidare innebär PuL att personuppgifter inte får behandlas för något ändamål som är oförenligt med det ändamål för vilket uppgifterna samlades in, att de personuppgifter som samlats in ska vara ade- kvata och relevanta i förhållande till ändamålen med behandlingen, samt att inte fler personuppgifter får behandlas än som är nödvän- digt med hänsyn till ändamålen med behandlingen, ett ytterligare skydd för personuppgifterna. 
 I den särlagstiftning som införts i anslutning till PuL har direkt- åtkomsten preciserats, antingen direkt i lag eller i förordning. 
 Utredningen anser att det finns skäl för en regel som innebär att direktåtkomsten till personuppgifter som behandlas automatiserat begränsas. Starka integritetsskäl talar också för detta. Som tidigare nämnts spänner lagen om händelseanalyser vid självmord, trots att den endast avser en begränsad uppgift, över ett vitt område av aktörer och verksamheter och en stor mängd känsliga personupp- gifter kan i vart fall i vissa skeden av verksamheten komma att hanteras. Ett riktmärke bör vara att åtkomsten begränsas till att avse uppgifter som behövs för att handlägga ett ärende enligt lagen. Det finns uppgifter som myndigheterna inte har något behov eller i vart fall ett mycket litet sådant av. En begränsning av direkt- åtkomsten bör kopplas till de områden där den tillåtna behand- lingen begränsas och endast förekomma när det finns starka effek- tivitetsskäl som talar för det. Eftersom begränsningar av den till- låtna behandlingen kommer att regleras i förordning, bör reger- ingen eller den myndighet regeringen bestämmer även ges rätt att meddela föreskrifter om direktåtkomst till personuppgifterna. 
 För det fall denna möjlighet utnyttjas bör den utnyttjas restrik- tivt. Vidare måste givetvis de begränsningar som kan finnas i sek- retesslagstiftning beaktas liksom annan lagstiftning som kan på- verka frågan om direktåtkomst. Det finns också anledning att skilja mellan den rätt till åtkomst som kan finnas internt och den rätt till åtkomst som kan finnas för andra aktörer. 
 137 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 Undantag från förbudet mot behandling av känsliga personuppgifter i sammanställningar 
  
 Utredningens förslag:  
 En bestämmelse som möjliggör att i sammanställningar behandla känsliga personuppgifter bör infö- ras. 
 Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer ges rätt att meddela ytterligare föreskrifter om sammanställningar. 
 Sammanställningar är ofta särskilt känsliga ur integritetssynpunkt. Utredningen menar att ett behov av s.k. sammanställningsregister kan finnas inom ramen för händelseanalyser vid självmord. En bestämmelse som möjliggör detta bör införas. 
 Information 
  
 Utredningens förslag:  
 PuL:s bestämmelser om den personupp- giftsansvariges informationsplikt bör gälla även när personupp- gifter behandlas inom ramen för lagen om händelseanalyser vid självmord. 
 I PuL finns bestämmelser om vilken information som den person- uppgiftsansvarige ska lämna till den registrerade. 
 Enligt utredningens förslag ska personuppgifter enligt nu före- slagen lag få behandlas oaktat samtycke. Det är därför viktigt att information ges till berörda. PuL:s reglering är tillräcklig. 
 Denna bestämmelse gäller givetvis i förhållande till personer som alltjämt är i livet. 
 Säkerhet vid behandling och tillsynsmyndighetens befogenheter 
  
 Utredningens förslag:  
 PuL:s och annan kompletterande lag- stiftnings bestämmelser om säkerhet vid behandlingen och till- synsmyndighetens befogenheter bör gälla också när personupp- gifter behandlas inom ramen för lagen om händelseanalyser vid självmord. 
 138 
  
 SOU 2010:45 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 Några särskilda bestämmelser utöver de som finns i PuL behövs inte vad gäller säkerhet vid behandlingen och tillsynsmyndighetens befogenheter. 
 Sekretess 
  
 Utredningens förslag:  
 I lagtexten införs en uttrycklig bestäm- melse om de sekretessregler som ska beaktas vid behandlingen av personuppgifter inom ramen för lagen om händelseanalyser vid självmord. 
 I det allmännas verksamhet gäller OSL:s regler. För enskilda verk- samheter finns regler om tystnadsplikt, t.ex. i SoL och LYHS. Något behov av att därutöver införa särskilda bestämmelser om sekretess föreligger inte. Däremot bör en erinran om att sådana bestämmelser finns tas in i lagen. 
 Rättelse 
  
 Utredningens förslag:  
 De bestämmelser om rättelse som finns i PuL ska gälla även behandlingar som utförts i strid med lagen om behandling av personuppgifter vid verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord. 
 Enligt PuL är den personuppgiftsansvarige skyldig att på begäran av den registrerade snarast rätta, blockera eller utplåna sådana per- sonuppgifter som inte har behandlats i enlighet med PuL eller före- skrifter som utfärdats med stöd av den. Enligt utredningens upp- fattning ska PuL:s bestämmelser om rättelse gälla även behandling som utförts i strid med lagen om behandling av personuppgifter vid verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord. Det är nödvändigt med hänsyn till PuL:s utformning att i de särskilda registerförfattningarna ha en egen bestämmelse om rättelse eller en hänvisning till PuL:s bestämmelse. 
 139 
  
 Utredningens överväganden, bedömning och förslag 
  
 SOU 2010:45 
  
 Skadestånd 
  
 Utredningens förslag:  
 De bestämmelser om skadestånd som finns i PuL ska gälla även behandlingar av personuppgifter som utförts i strid med nu föreslagen lag. 
 Enligt PuL ska den personuppgiftsansvarige ersätta den registre- rade för skada och kränkning av den personliga integriteten som en behandling av personuppgifter i strid med den lagen har orsakat. Ersättningen kan i den mån det är skäligt jämkas, om den person- uppgiftsansvarige visar att felet inte berodde på honom eller henne. 
 Enligt utredningens mening bör PuL:s bestämmelser om ska- destånd gälla även behandling som utförts i strid med lagen om be- handling av personuppgifter vid händelseanalyser vid självmord. En uttrycklig hänvisning till bestämmelserna krävs. 
 Överklagande 
  
 Utredningens förslag:  
 En myndighets beslut om att avslå en ansökan om information och om rättelse ska kunna överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd ska krävas vid överklagande till kammarrätt. 
 Beslut som direkt rör en enskild ska kunna överklagas. 
 140 
 Ekonomiska och andra konsekvenser 
  
 Utredningens förslag:  
 Socialstyrelsen tilldelas medel för att påskynda framtagandet av  
 IT-stöd 
  med en särskild funktion för händelseanalyser vid självmord. 
  
 Utredningens bedömning:  
 Genomförandet av förslagen medför inte några nämnvärda ekonomiska eller andra konsekvenser för stat, landsting eller kommun. 
 Vad kan en åtgärd som förebygger självmord kosta för att vara samhällsekonomiskt lönsam? Denna fråga behandlas i dåvarande Räddningsverkets rapport Suicid och samhällsekonomiska kostnader (2004). I denna beräknas samhällets kostnader i form av direkta och indirekta kostnader för självmord samt värdet för ett statistiskt liv det s.k. humanvärdet. 
 Direkta kostnader avser kostnader som kan hänföras direkt till självmordet t.ex. sjukvård och sociala insatser etc. Indirekta kost- nader avser andra konsekvenser som tillkommer i ett senare led till följd av självmordet. De tydligaste exemplen på indirekta kostnader när det gäller självmord är produktionsbortfall och administrativa kostnader. Humanvärdet handlar om att man i samhället sparar mänskligt kapital genom att förhindra ett dödsfall. Humanvärdet speglar även den nedsatta livskvaliteten som ett dödsfall leder till för närstående t.ex. lidande för släkt och vänner. Denna kostnad är svår att värdera ekonomiskt och utelämnas därför ofta i samhälls- ekonomiska studier. 
 I rapporten beräknas – grovt räknat – den totala samhällsekono- miska kostnaden 
  
 1  
  
 för alla självmord till 2 151 000 000 kronor varav 42 000 000 kronor utgörs av direkta kostnader (medicinska kost- nader 2 000 000 kronor, administrativa kostnader 38 000 000 kronor 
  
 1  
 Kostnaderna är uttryckta i 2001 års prisnivå. 
 141 
  
 Ekonomiska och andra konsekvenser 
  
 SOU 2010:45 
  
 och övriga kostnader 2 000 000 kronor) och 2 109 000 000 kronor utgörs av indirekta kostnader i form av produktionsbortfall. 
 Humanvärdet är inte en finansiell transaktion utan speglar sam- hällets betalningsvilja för att minska risken för t.ex. självmord. Det är därför viktigt att humanvärdet ingår i utvärderingar av skade- förebyggande åtgärder. 
 För att få svar på frågan om vad en åtgärd som förebygger själv- mord kan kosta för att vara lönsam måste man veta vad ett statistiskt liv och en skada är värd i form av direkta och indirekta kostnader samt göra en riskvärdering. Värdet av ett statistiskt liv studerades inte särskilt i rapporten utan rapportförfattarna värderade själv- mord när det gäller anhöriga och omgivning på samma sätt som dåvarande Vägverkets värdering av vägtrafikolyckor gjorts. Risk- värdering är således det som den genomsnittlige svensken vill betala för att minska risken för att omkomma, skadas svårt eller lindrigt i en trafikolycka. 
 I rapporten konstateras dels att självmord kan värderas för att användas vid analyser av förebyggande åtgärder för att minska risken för att självmord inträffar, dels att en åtgärd som leder till ett in- besparat liv skulle kunna kosta upp till 18 700 000 kronor för att det skulle vara samhällsekonomiskt lönsamt att genomföra. Ett självmord kan värderas till 18 680 000 kronor varav 1 790 000 kronor avser direkta och indirekta kostnader medan 16 890 000 kronor avser humanvärdet. 
 Utredningens bedömning är att nyttan av händelseanalyser vid självmord inom hälso- och sjukvården och socialtjänsten motsvarar de kostnader som förslaget eventuellt kan medföra. Om fler händelseanalyser vid självmord genomförs kommer kvaliteten och patient- och klientsäkerheten vid verksamheterna att förbättras och antalet självmord att minska. Ett minskat antal självmord innebär kraftigt reducerade utgifter inom såväl landsting som kommun. 
 Ekonomisk konsekvensanalys för utredningens förslag 
 Utredningen föreslår ett system för händelseanalyser vid självmord som kommer att ligga utanför lex Hughes och lex  
 Sarah-systemen. 
  Samtidigt som de praktiska arbetsuppgifterna i princip är desamma för kommuner och landsting. 
 142 
  
 SOU 2010:45 
  
 Ekonomiska och andra konsekvenser 
  
 Utredningen bedömer att de uppgifter som här föreslås redan ingår i kommunernas och i landstingens och i övriga hälso- och sjukvårdens och socialtjänstens skyldigheter 
 Den nya lex Morse är tänkt att gälla fr.o.m. 2011. Den innebär bl.a. att socialnämnden och andra huvudmän inom socialtjänsten ska anmäla allvarliga missförhållanden till tillsynsmyndigheten Social- styrelsen. Vidare har lex  
 Sarah-bestämmelsen 
  utvidgats till att gälla inom hela socialtjänsten och för SiS institutioner. Regeringens be- dömning i prop. 2009/10:131, Meyer och socialtjänsten – förslag om vissa förändringar, är att dessa förändringar inte medför nämn- värda kostnadsökningar för socialtjänsten eller SiS. 
 Regeringen har föreslagit att det i den nya lagen om patient- säkerhet (där lex Hughes inryms) förs in bestämmelser om skyldig- het för vårdgivare att bedriva ett systematiskt patientsäkerhets- arbete m.m. samt att det i lagen uttryckligen anges att vårdgivarna är skyldiga att både arbeta aktivt för att reducera risker och att utreda tillbud och negativa händelser som inträffat i verksamheten samt att vidta åtgärder för att säkerställa patientsäkerheten (prop. 2009/10:210 Patientsäkerhet och tillsyn). Eftersom vårdgivarna inom hälso- och sjukvården redan i dag, enligt bestämmelserna i HSL är skyldiga att tillhandahålla en god och säker hälso- och sjukvård och då det sedan tidigare finns, i föreskrifter från Social- styrelsen, författningskrav om bl.a. systematiskt patientsäkerhets- arbete samt om anmälningsskyldighet när patientsäkerheten kan antas vara i fara, konstaterar regeringen att förslagen i denna del inte innebär att, vare sig landsting eller kommuner, påförs några nya arbetsuppgifter. 
 För all personal inom socialtjänsten finns redan, i likhet med för hälso- och sjukvården ovan, ett krav att arbeta med systematisk hantering av fel och brister. Detta följer bland annat av 4 kap. 3 § Socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om ledningssystem för kvalitet i verksamhet enligt SoL, LVU, LVM och LSS (SOSFS 2006:11). Av föreskrifterna följer att det i en kommunal verksamhet ska finnas rutiner för att identifiera, dokumentera, analysera och åtgärda fel och brister i verksamheten samt följa upp vidtagna åtgärder. 
 En viss ökning av ärenden i förhållande till de redan föreslagna ändringarna i lex Morse och lex Hughes kan förväntas på grund av framförallt den förlängda tiden, till sex månader, för skyldigheten att göra en händelseanalys vid självmord enligt förslagen i detta 
 143 
  
 Ekonomiska och andra konsekvenser 
  
 SOU 2010:45 
  
 betänkande. Det gäller såväl inom socialtjänsten, inklusive SiS, i förhållande till lex Morse som inom hälso- och sjukvården i för- hållande till lex Hughes där tidsfristen i dag är fyra veckor. I övrigt innebär förslagen i detta betänkande ingen ytterligare kostnads- ökning i förhållande till nya lex Morse och lex Hughes, utan i stället ges socialtjänsten och hälso- och sjukvården bättre verktyg för sina uppföljningar när det gäller inträffade självmord. 
 Utredningen föreslår att Socialstyrelsen tilldelas medel för att påskynda framtagandet av  
 IT-stöd 
  med särskild funktion för händelseanalyser vid självmord 
 Socialstyrelsens skyldighet att i vissa fall göra egna samlade händelseanalyser innebär en viss ökning av kostnaderna jämfört med nuvarande skyldighet att enbart granska händelseanalyser som hälso- och sjukvården eller socialtjänsten inkommit med. Social- styrelsen har nyligen fått en anslagsförstärkning i och med att man övertog tillsynsansvaret för socialtjänsten i landet från länsstyrelserna. Meyer ingår i Socialstyrelsens tillsyn. Regeringen bedömde i prop. 2009/10:131 att kostnaderna för genomförande av förslagen i lex Morse bör rymmas inom myndighetens anslagsramar. I prop. 2009/10:210 föreslår regeringen att Socialstyrelsens anslag för till- synsverksamhet bör höjas med 44,4 miljoner kronor. Lex Hughes ingår i Socialstyrelsens tillsyn. 
 Inom Socialstyrelsen pågår ett arbete med ny databas. Det är utredningens bedömning att detta verktyg är centralt även för nu föreslagna händelseanalyser. Utan adekvat  
 IT-stöd 
  är det utredningens uppfattning att Socialstyrelsen får en kostnadsökning på grund av ökad ärendemängd och skyldighet att göra egna händelseanalyser. Det är dock svårt att överblicka hur stor denna ökning av ärende- mängden blir. Om verksamheterna däremot, som är Socialstyrelsens avsikt, kan rapportera direkt i en databas innebär det en ekonomisk besparing på den centrala myndigheten som frigör resurser till analys- och uppföljningsarbete. Därtill blir det enklare att göra de egna händelseanalyserna, sammanställa kunskap och förbättra kvalitets- säkringsarbetet. Utredningen har som sagts ovan inte tagit ställning till huruvida det finns förutsättningar ur ett rättsligt perspektiv att tillskapa en sådan funktion, utan detta får utredas i annan ordning. 
 144 
  
 SOU 2010:45 
  
 Ekonomiska och andra konsekvenser 
  
 Det är utredningens bedömning att den här föreslagna underrättelse- skyldigheten för polismyndigheten och RMV inte innebär nämnvärda kostnadsökningar 
 Underrättelseskyldigheten för polismyndigheterna och RMV till socialtjänsten respektive hälso- och sjukvården innebär viss ökad arbetsbelastning då det är en helt ny uppgift för dessa myndigheter. Polismyndigheterna har dock redan i dag en underrättelseskyldig- het till socialtjänsten i olika frågor och samarbetar också i övrigt med socialtjänsten. Det innebär att det inom polisen redan finns vissa rutiner och upparbetade kanaler. Rikspolisstyrelsen föreslås också i samband med den nya patientsäkerhetslagstiftningen få utökat anslag och borde därför rimligtvis kunna hantera nu före- slagen uppgift inom ramen för myndighetens generella anslag. Det är utredningens bedömning att den här föreslagna nya uppgiften för RMV inte heller innebär nämnvärda kostnadsökningar. RMV har i många fall redan kontakt med hälso- och sjukvården i sam- band med utredningar om självmord och RMV gör redan mot- svarande anmälan till dödsorsaksregistret på Socialstyrelsen. För dessa båda myndigheter handlar det främst om att skapa bra rutiner för arbetet. 
 145 
 Genomförandefrågor 
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 Utredningens förslag:  
 Lagförslagen förslås träda i kraft den 1 juli 2012. I en övergångsbestämmelse i lagen om händelse- analyser vid självmord anges att självmord som anmälts enligt lex Hughes eller i förekommande fall lex Morse, före nu föreslagen lags ikraftträdande, ska handläggas enligt de bestämmelserna och inte enligt den nu föreslagna lagen. 
 Utredningen föreslår att lagen om händelseanalyser vid självmord och lagen om behandling av personuppgifter vid verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord samt ändringarna som föreslagits i existerande lagstiftning träder i kraft den 1 juli 2012. Mot beaktande av de föreslagna avgränsningarna av fall som ska utredas, bör den nya lagen få tillämpas även på vissa dödsfall som inträffat före ikraftträdandet. 
 Det förslås dock att en övergångsbestämmelse införs i lagen. I denna bestämmelse ska anges att anmälningar om självmord som gjorts före lagens ikraftträdande ska handläggas enligt förfarandet i lex Hughes eller i förekommande fall lex Morse. 
 Efter lagens ikraftträdande kan det förekomma fall där ett händelse- förlopp blir föremål för dels en anmälan enligt nu föreslagen lag eftersom ett självmord inträffat, dels blir föremål för en anmälan enligt lex Morse eller lex Hughes eftersom det också i anslutning till samma händelse förelegat omständigheter som omfattas av denna anmälningsskyldighet. 
 Behov av andra övergångsbestämmelser bedöms inte föreligga. 
 147 
 Författningskommentar 
 Förslaget till lag om händelseanalyser vid självmord 
 Enligt utredningens förslag utmönstras dagens händelseanalyser vid självmord, som görs av hälso- och sjukvården från lex Hughes. Sam- tidigt utvidgas händelseanalysskyldigheten vid självmord till att även omfatta hela socialtjänsten. Utredningen föreslår en ny lag – lagen om händelseanalyser vid självmord – som ska gälla för såväl hälso- och sjukvården som socialtjänsten. Den förslagna lagen bygger på samma systemtänkande som dagens lex Smith och lex  
 Sarah-bestämmelser, 
  men i lagen har skapats en möjlighet för en nationell aktör att under vissa förutsättningar göra en samlad händelseanalys vid ett inträffat självmord. Bestämmelserna i den föreslagna lagen har så långt möjligt utformats i överensstämmelse med liknande bestämmelser i bl.a. LYHS och SoL respektive LuB. Utredningen har i möjligaste mån beaktat de ändringar som före- slagits beträffande lex Hughes och lex Morse i prop. 2009/10:210 och prop. 2009/10:131. En närmare redogörelse för varför det enligt utredningen finns ett behov av en särskild lag framgår under rubriken En ny lag om händelseanalyser vid självmord. 
 149 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2010:45 
  
 Inledande bestämmelser 
 I de inledande bestämmelserna i lagen anges lagens syfte och inne- håll samt vissa definitioner. 
 Lagens syfte och innehåll 
 1 § 
 Denna lag syftar till att genom händelseanalysverksamhet främja det självmordsförebyggande arbetet inom hälso- och sjukvård eller social- tjänst genom att ge underlag för förslag till självmordsförebyggande åtgärder. 
 I lagen finns bl. a. bestämmelser om 
  
 - 
  
 de rapporteringsskyldigas ansvar m.m., 
  
 - 
  
 den verksamhetsansvariges ansvar, och 
  
 - 
  
 Socialstyrelsens ansvar m.m. 
  
 Allmänna bestämmelser om mål och krav inom samt tillsyn över hälso- och sjukvården och socialtjänsten finns i lagstiftning för respek- tive verksamhet. 
 I  
 första stycket  
 anges lagens syfte och i  
 andra stycket  
 vilka bestäm- melser lagen innehåller. Självmord definieras i 2 § och hälso- och sjukvård respektive socialtjänst i §§ 3 och 5. Begreppet verksam- hetsansvarig definieras i 6 §. 
 I  
 tredje stycket  
 finns en hänvisning till att de allmänna bestäm- melser om mål och krav samt tillsyn som kan finnas i annan lag- stiftning på respektive verksamhets område. Syftet är att betona att det självmordsförebyggande arbete som nu aktuell lag syftar till ingår som en del i en övergripande ambition att säkra god kvalité inom hälso- och sjukvården respektive socialtjänsten och att nu aktuell lag inte på något sätt är avsedd att begränsa de skyldigheter den verksamhetsansvarige kan ha i detta avseende enligt annan lag- stiftning. På motsvarande sätt är syftet inte heller att begränsa Socialstyrelsens befogenheter inom ramen för det tillsynsansvar myndigheten har. 
 150 
  
 SOU 2010:45 
  
 Författningskommentar 
  
 Definitioner 
 2 § 
 Med självmord avses i denna lag fall där en person avsiktligen tagit sitt liv. 
 Paragrafen behandlas under rubriken Definitioner. 
 Bestämmelsen ger en definition av vad som i lagen avses med självmord. 
 3 § 
 Med hälso- och sjukvård avses i denna lag verksamhet som omfattas av hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), tandvårdslagen (1985:125), lagen (2001:499) om omskärelse av pojkar samt verksamhet inom detaljhandel med läkemedel enligt lagen (2009:366) om handel med läkemedel. 
 Paragrafen motsvarar 1 kap. 2 § LYHS. Enligt förarbetena till en ny patientsäkerhetslag (prop. 2009/10:210 s. 188 f.) kommer bestäm- melsen att oförändrad överföras till den lagen. 
 Förarbeten till bestämmelsen återfinns i prop. 1997/98:109 s. 147 f., prop. 2000/01:81 s. 20 f. och prop. 2008/09:190 s. 147. 
 4 § 
 Med hälso- och sjukvårdspersonal avses i denna lag 
  
 1. 
  
 den som har legitimation för ett yrke inom hälso- och sjukvår- 
  
 den, 
  
 2. 
  
 personal som är verksam vid sjukhus och andra vårdinrättningar och som medverkar i hälso- och sjukvård av patienter, 
  
 3. 
  
 den som i annat fall vid hälso- och sjukvård av patienter biträ- der en legitimerad yrkesutövare, 
  
 4. 
  
 apotekspersonal som tillverkar eller expedierar läkemedel eller lämnar råd och upplysningar, 
  
 5. 
  
 personal vid Giftinformationscentralen som lämnar råd och upplysningar, 
  
 6. 
  
 personal vid larmcentral och sjukvårdsrådgivning som förmedlar hjälp eller lämnar råd och upplysningar till vårdsökande, och 
  
 151 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2010:45 
  
 7. den som i annat fall enligt föreskrifter som har meddelats i anslutning till denna lag tillhandahåller tjänster inom ett yrke inom hälso- och sjukvården under ett tillfälligt besök i Sverige utan att ha svensk legitimation för yrket. 
 Vid tillämpningen av första stycket 1 och 3 jämställs med legiti- merad yrkesutövare den som enligt särskilt förordnande har motsva- rande behörighet. 
 Regeringen får meddela föreskrifter om att andra grupper av yrkes- utövare inom hälso- och sjukvården ska omfattas av lagen. 
 Definitionen av hälso- och sjukvårdspersonal återfinns i dag i 1 kap. 4 § LYHS. I förslaget till ny patientsäkerhetslag har defini- tionen överförts, dock med vissa förtydliganden och justeringar (prop. 2009/10:210 s. 189). I nu aktuell lag föreslås en definition av begreppet som överensstämmer med definitionen i den föreslagna patientsäkerhetslagen. 
 Förarbeten finns i prop. 1993/94:149 s. 55 f. och 116 f., prop. 1997/98:109 s. 148 ff. och prop. 2008/09:190 s. 147. 
 5 § 
 I denna lag avses med socialtjänst 
  
 1. 
  
 verksamhet enligt lagstiftningen om socialtjänst och den särskilda lagstiftningen om vård utan samtycke av unga eller av missbrukare, 
  
 2. 
  
 verksamhet som i annat fall enligt lag handhas av socialnämnd, 
  
 3. 
  
 verksamhet som i övrigt bedrivs av Statens institutionsstyrelse, 
  
 4. 
  
 verksamhet hos kommunal invandrarbyrå, 
  
 5. 
  
 verksamhet enligt lagstiftningen om stöd och service till vissa funktionshindrade, 
  
 6. 
  
 handläggning av ärenden om bistånd som lämnas av social- nämnd enligt lagstiftning om mottagande av asylsökande m.fl. och 
  
 7. 
  
 handläggning av ärenden om introduktionsersättning för flyk- tingar och vissa andra utlänningar. 
  
 I denna paragraf definieras uttömmande begreppet socialtjänst. Definitionen är med vissa inskränkningar densamma som följer av 2 § första stycket  
 SoL-PuL. 
  Förarbeten till den bestämmelsen finns i prop. 2000/01:80 s. 136 och 173 f till vilka hänvisas för en redo- görelse för den närmare innebörden av definitionen. 
 152 
  
 SOU 2010:45 
  
 Författningskommentar 
  
 6 § 
 I denna lag avses med verksamhetsansvarig den som bedriver verk- samhet inom hälso- och sjukvården eller socialtjänsten eller den som annars fattat beslut om en insats inom socialtjänsten. 
 I paragrafen definieras begreppet verksamhetsansvarig. Begreppet är nytt och har införts för att åstadkomma en gemensam beteck- ning för den krets som inom hälso- och sjukvården och social- tjänsten har vissa skyldigheter enligt den nya lagen. Avsikten är att kretsen ska bli densamma som enligt lex Morse och lex Hughes, i vart fall efter föreslagna ändringar, har en anmälningsskyldighet m.m. enligt de bestämmelserna. 
 7 § 
 Med rapporteringsskyldig avses i denna lag hälso- och sjukvårdsperso- nal eller den som fullgör uppgifter inom socialtjänsten. 
 I paragrafen definieras vem som i lagens mening är att se som rap- porteringsskyldig. Utredningen har ansett det nödvändigt att in- föra ett gemensamt begrepp för denna krets av personer. 
 Hälso- och sjukvårdspersonal har definierats i 4 §. Samma krets som i dag är rapporteringsskyldiga enligt lex Hughes ska alltså ha en rapporteringsskyldighet enligt denna lag. 
 Med den som fullgör uppgifter inom socialtjänsten avses samma personkrets som i förslaget till ny lex  
 Sarah-bestämmelse. 
  För- arbeten finns i prop. 2009/10:131 s. 26 f. 
 De rapporteringsskyldigas ansvar m.m. 
 Allmänna skyldigheter 
 8 § 
 De rapporteringsskyldiga ska bidra till det självmordsförebyggande arbetet i den egna verksamheten. De ska i detta syfte, när de får kän- nedom om ett självmord, genast rapportera självmordet till den som är verksamhetsansvarig. 
 Rapporteringsskyldigheten avser självmord som inträffat inom sex månader från det att personen som tagit sitt liv haft kontakt med den 
 153 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2010:45 
  
 aktuella verksamheten. Inom socialtjänsten gäller skyldigheten också i fall där personen som tagit sitt liv kunnat komma i fråga för insatser inom verksamheten. 
 Rapporteringsskyldighet föreligger även om en underrättelse enligt 9 § tillställts den verksamhetsansvarige. 
 Paragrafen behandlas under rubriken Rapporterings- och under- rättelseskyldighet vid självmord. 
  
 Första stycket  
 motsvarar delvis 2 kap. 7 § LYHS. En motsvarig- het i sin helhet finns i 6 kap. 4 § i förslaget till ny patientsäkerhets- lag (prop. 2009/10:210 s.  
 207–208). 
  En liknande bestämmelse har även föreslagits i SoL 14 kap.  
 2–3 
  §§ (prop. 2009/10:131 s.  
 50–51). 
  
 Genom paragrafen åläggs de rapporteringsskyldiga inom respek- tive verksamhet en generell skyldighet att bidra till det självmords- förebyggande arbetet. Vidare tydliggörs genom paragrafen att syftet med rapporteringen är att förebygga självmord. 
 I lagtexten anges uttryckligen vilka självmord som omfattas av rapporteringsskyldigheten. 
 Av paragrafens tredje stycke framgår att rapporteringsskyldig- heten gäller även om en underrättelse enligt 9 § gjorts. 
 Underrättelseskyldighet 
 9 § 
 En polismyndighet ska när dödsorsaken fastställts underrätta social- nämnden om ett inträffat självmord. 
 Rättsmedicinalverket ska på motsvarande sätt när dödsorsaken fastställts, i de fall myndigheten har kännedom om att den person som tagit sitt liv haft kontakt med hälso- och sjukvårdspersonal inom den i 8 § andra stycket angivna tidsramen, underrätta berörd verksamhets- ansvarig inom hälso- och sjukvården om självmordet. 
 Underrättelseskyldighet föreligger även om självmordet rapporte- rats till den verksamhetsansvarige enligt 8 §. 
 Bestämmelsen har behandlats under rubriken Rapporterings- och underrättelseskyldighet vid självmord. 
 Någon motsvarighet finns varken inom ramen för dagens lex Smith eller lex  
 Sarah-system 
  eller i de förslag till förändringar som förslagits inom ramen för dessa två system. 
 154 
  
 SOU 2010:45 
  
 Författningskommentar 
  
 Tanken är att den nu föreslagna underrättelseskyldigheten ska komplettera den rapporteringsskyldighet som följer av 8 §. 
 Den verksamhetsansvariges ansvar 
 Allmänna skyldigheter 
 10 § 
 Den som är verksamhetsansvarig inom hälso- och sjukvården eller socialtjänsten ska, om det inte är uppenbart obehövligt, snarast vid ett självmord som rapporterats till denne enligt 8 § eller som denne fått kännedom om genom en underrättelse enligt 9 § göra en händelse- analys. 
 Arbetet med en händelseanalys får dock påbörjas först sedan den verksamhetsansvarige fått en underrättelse enligt 9 § eller, om sådan inte inkommit, den verksamhetsansvarige inhämtat uppgift från Soci- alstyrelsens dödsorsaksregister om dödsorsaken och denna fastställts till självmord. Uppgift från dödsorsaksregistret ska inhämtas snarast efter det att ett självmord rapporterats enligt 8 §. 
 Om dödsorsaken inte slutligt fastställts till självmord ska någon händelseanalys enligt denna lag inte göras även om den verksamhets- ansvarige mottagit en rapport enligt 8 §. 
 Syftet med händelseanalysen ska vara att 
  
 1. 
  
 så långt möjligt klarlägga händelseförloppet och vilka faktorer som påverkat det, samt 
  
 2. 
  
 ge underlag för beslut om åtgärder som ska ha till ändamål att förebygga att en liknande händelse inträffar på nytt. 
  
 En liknande bestämmelse har föreslagits införas i en ny patient- säkerhetslag (prop. 2009/10:210 s.  
 195–196) 
  och i SoL 7 kap. 6 § (prop. 2009/10:131 s.  
 49–50). 
  Nu aktuell bestämmelse behandlas under rubrikerna En ny lag om händelseanalyser vid självmord och Den verksamhetsansvariges händelseanalysskyldighet m.m. 
 I  
 första stycket  
 fastslås att det är den verksamhetsansvarige som bär ansvaret för att inträffade självmord blir föremål för en händel- seanalys. Vidare framgår av samma stycke när och i vilka fall en händelseanalys ska göras och vilka begränsningar som finns av skyldigheten att göra en händelseanalys. Den närmare innebörden av begränsningarna har redogjorts för tidigare. 
 155 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2010:45 
  
 I  
 andra stycket  
 införs en regel som innebär att arbetet med en händelseanalys enligt lagen, trots att detta som huvudregel ska på- börjas snarast, inte får inledas förrän det är klarlagt att fråga verk- ligen varit om ett självmord. En verksamhetsansvarig kan få ett sådant klarläggande på två sätt; antingen genom att en underrättelse om självmordet kommer från RMV eller en polismyndighet eller i de fall då självmordet rapporterats av någon som är rapporterings- skyldig och det inte därutöver inkommit en sådan underrättelse som nu angetts, genom att begära ut uppgift om dödsorsaken från Socialstyrelsens dödsorsaksregister. 
 Orsaken till att dödsorsaken måste vara klarlagd innan ett hän- delseanalysarbete påbörjas är främst hänförlig till integritetsskäl, men även till att det är viktigt att händelseanalyserna baseras på korrekta förhållanden om de ska få avsedd effekt i det självmords- förebyggande arbetet. Genom den skyldighet som åläggs den verk- samhetsansvarige i detta stycke tillgodoses detta. 
 I  
 fjärde stycket  
 anges vad syftet med händelseanalyserna är – dvs. att klarlägga vad som hänt så att den som är ansvarig för verksam- heten får ett underlag som kan ligga till grund för förebyggande åtgärder i den egna verksamheten. 
 En händelseanalys ska om möjligt inte bara öka kunskapen om varför det inträffade kunde ske, utan också innehålla förslag till åtgärder för att minska sannolikheten för att det ska hända igen. Omfattningen av händelseanalysen påverkas av omständigheterna i det enskilda fallet. Ibland kan en händelseanalys komma att bestå i endast ett konstaterande av att ett självmord inträffat med att någon förklaring inte går att finna i verksamheten utan har sin för- klaring i faktorer hänförliga till andra omständigheter. 
 11 § 
 Den verksamhetsansvarige ska som ett led i händelseanalysarbetet vidta de åtgärder i den egna verksamheten som behövs för att före- bygga självmord. För åtgärder som inte kan vidtas omedelbart efter det att en händelseanalys gjorts ska en tidsplan för genomförande av sådan åtgärd upprättas. 
 Paragrafen har utformats enligt en förebild i förslaget till ny pati- entsäkerhetslag (prop. 2009/10:210 s.  
 194–195) 
  och behandlas under rubriken Den verksamhetsansvariges händelseanalysskyldighet m.m. 
 156 
  
 SOU 2010:45 
  
 Författningskommentar 
  
 I  
 första meningen  
 fastslås den verksamhetsansvariges skyldighet, att som ett led i händelseanalysarbetet vidta de åtgärder i den egna verksamheten som behövs för att förebygga självmord. Detta inne- bär att risker i den egna verksamheten för självmord som fram- kommer genom de händelseanalyser som görs ska undanröjas eller, om det inte är möjligt, begränsas. 
 Det är inte fråga om att införa ett strikt ansvar utan skyldig- heten för den verksamhetsansvarige gäller inom ramen för de kun- skaper som finns tillgängliga i samhället. Det är inte möjligt att införa en skyldighet för den verksamhetsansvarige att undanröja alla risker för självmord. Huruvida skyldigheten fullgjorts får be- dömas i det enskilda fallet. Vid bedömningen av vilka krav som ska ställas måste det finnas en balans mellan vad som är rimligt och vad som är teoretiskt möjligt samt också beaktas den enskildes rätt till integritet och självbestämmande. 
 Åtgärder som behövs för att förebygga att självmord inträffar ska som regel vidtas omedelbart efter händelseanalysen gjorts. I de fall detta inte är möjligt är den verksamhetsansvarige enligt  
 andra meningen första stycket  
 skyldig att upprätta en tidsplan för genom- förandet av åtgärderna. 
 Det bör återigen betonas att det självmordsförebyggande arbete som nu aktuell lag syftar till ingår som en del i en övergripande ambition att säkra god kvalité inom hälso- och sjukvården respek- tive socialtjänsten och att nu aktuell lag inte på något sätt är avsedd att begränsa de skyldigheter den verksamhetsansvarige kan ha i detta avseende enligt annan lagstiftning. 
 12 § 
 Den verksamhetsansvarige ska informera de rapporteringsskyldiga i sin egen verksamhet om de skyldigheter som han eller hon har enligt 8 §. 
 Bestämmelsen behandlas i avsnitt under rubriken Den verksam- hetsansvariges händelseanalysskyldighet m.m. och har sin förebild i en bestämmelse som föreslagits införas i SoL (prop. 2009/10:131 s.  
 51–52). 
  
 Syftet med bestämmelsen är att ålägga den verksamhetsansvarige en informationsskyldighet så att de som är rapporteringsskyldiga ska känna till vilka skyldigheter de har enligt 8 §. Informations- 
 157 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2010:45 
  
 skyldigheten tar sikte på såväl skyldigheten att medverka till det självmordsförebyggande arbetet som rapporteringsskyldigheten. 
 13 § 
 Statens institutionsstyrelses ledning eller den som är verksamhets- ansvarig i yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet inom social- tjänsten ska informera berörd socialnämnd om de rapporter enligt 8 § denne tagit emot. 
 Bestämmelsen behandlas under rubriken Den verksamhetsansvari- ges händelseanalysskyldighet m.m. och har en motsvarighet i för- slaget till ändring av lex  
 Sarah-bestämmelsen 
  (prop. 2009/10:131 s. 52). 
 Skyldigheten att informera socialnämnden är naturlig eftersom det är på uppdrag av socialnämnden som vården tillhandahålls. Informationen kan fullgöras genom att en kopia på rapporten till- ställs socialnämnden. Informationsplikten är tystnadspliktsbry- tande. Informationen ska innehålla uppgift inte endast om att en rapport tagits emot utan även att rapporten avsett ett inträffat självmord. 
 Utredningen har inte föreslagit motsvarande informationsplikt inom hälso- och sjukvården, då en lika naturlig huvudman inte går att finna inom ramen för denna verksamhet och någon motsva- rande bestämmelse inte heller finns inom ramen för lex Hughes och inte heller har föreslagits i förarbetena till en ny patientsäkerhets- lag. 
 14 § 
 Den verksamhetsansvarige ska som ett led i händelseanalysarbetet verka för att de närstående till en person som tagit sitt liv deltar i detta arbete. 
 Paragrafen behandlas under rubriken Den verksamhetsansvariges händelseanalysskyldighet m.m. och har sin förebild i en bestäm- melse som patientsäkerhetslagsutredningen föreslagit på hälso- och sjukvårdens område (prop. 2009/10:210 s. 196). 
 Genom nu föreslagen bestämmelse får den verksamhetsansva- rige en skyldighet att på olika sätt uppmuntra de närstående till en 
 158 
  
 SOU 2010:45 
  
 Författningskommentar 
  
 person som tagit sitt liv att delta i händelseanalysarbetet. Dessa kan ha kunskaper och erfarenheter att tillföra. Närståendes medverkan bygger på att medverkan inte strider mot gällande bestämmelser om sekretess och tystnadsplikt. Med närstående avses samma krets av personer som angavs i prop. 2009/10:210 s. 196 och prop. 1993/94:149 s. 118 f. 
 Anmälningsskyldighet till Socialstyrelsen 
 15 § 
 Den verksamhetsansvarige ska till Socialstyrelsen anmäla ett inträffat självmord som varit föremål för en händelseanalys enligt 10 §. 
 Statens institutionsstyrelses ledning eller den som bedriver yrkes- mässig enskild verksamhet inom socialtjänsten ska därutöver infor- mera berörd socialnämnd om anmälan. 
 Anmälan ska göras snarast efter det att den verksamhetsansvarige fått kännedom om att ett självmord inträffat, dock först sedan den verksamhetsansvarige har fått kännedom om dödsorsaken på sätt framgår av 10 § andra stycket. 
 Samtidigt med anmälan eller snarast därefter ska den verksamhets- ansvarige till Socialstyrelsen ge in den händelseanalys som föreskrivs i 10 §. 
 Paragrafen behandlas under rubriken Den verksamhetsansvariges anmälan till Socialstyrelsen vid självmord. 
  
 Första och fjärde stycket  
 har sin förebild i 6 kap. 4 § LYHS och den bestämmelse 3 kap. 5 § i den nya patientsäkerhetslag som före- slagits (prop. 2009/10:210 s. 196). 
 Enligt  
 andra stycket  
 ska den som bedriver yrkesmässig enskild verksamhet inom socialtjänsten informera berörd socialnämnd om anmälan. SiS ledning ska ha samma skyldighet. 
 Den verksamhetsansvarige ska samtidigt med anmälan eller snarast därefter till Socialstyrelsen ge in den händelseanalys som denne är skyldig att genomföra enligt 10 §. En händelseanalys behöver inte vara avslutad när anmälan skickas in. Det är viktigt att anmälan om inträffade självmord görs snarast och för det fall hän- delseanalysen inte kunnat avslutas kan den avslutade händelse- analysen ges in vid ett senare tillfälle. Det finns dock som framgår av lagtexten en bestämmelse som reglerar när en händelseanalys får påbörjas och när en anmälan därför först kan bli aktuell. 
 159 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2010:45 
  
 Socialstyrelsens ansvar m.m. 
 Anmälningar från den verksamhetsansvarige 
 16 § 
 Socialstyrelsen ska säkerställa att självmord som har anmälts till myn- digheten enligt 15 § har analyserats i nödvändig omfattning samt att den verksamhetsansvarige har vidtagit de åtgärder i den egna verk- samheten enligt 11 § som krävs för att i möjligaste mån förebygga självmord. 
 Socialstyrelsen ska vidare i de fall som ett självmord anmälts till myndigheten av flera verksamhetsansvariga enligt 15 § göra en egen samlad händelseanalys av dessa i syfte att klarlägga huruvida sam- arbete och samverkan måste stärkas för att bidra till det självmords- förebyggande arbetet i verksamheterna. 
 Paragrafen har behandlats under rubriken Socialstyrelsens skyldig- heter. Dess  
 första stycke  
 har sin förebild i föreslagna 7 kap. 8 § pati- entsäkerhetslagen (2009/10:210 s.  
 215–216). 
  
 Andra stycket  
 saknar motsvarighet i såväl nuvarande LYHS som SoL och i de förändringar som föreslagits i lex Hughes respektive lex Morse. 
 De verksamhetsansvariga är enligt 15 § skyldiga att analysera vissa fall av självmord. Dessa händelseanalyser ska bifogas anmälan till Socialstyrelsen enligt samma paragraf. Förevarande bestäm- melse innebär att Socialstyrelsen ska ta del av den verksamhets- ansvariges händelseanalyser och de slutsatser som denne kommit fram till beträffande händelseförloppet, möjliga orsaker och åtgärdsbehov. Framstår den verksamhetsansvariges slutsatser som rimliga och det inte föreligger några särskilda omständigheter, sak- nas oftast skäl för myndigheten att vidta några ytterligare åtgärder. Det står dock myndigheten fritt att genomföra en egen komplette- rande händelseanalys. 
 Syftet med Socialstyrelsens befattning med den verksamhets- ansvariges anmälningar är att värna det självmordsförebyggande arbetet. Det viktiga är att analysera vad som hänt och vad som kan göras för att förebygga att något liknande inträffar igen. Socialsty- relsen ska tillse att de verksamhetsansvariga har vidtagit de åtgärder i sin verksamhet som krävs för det självmordsförebyggande arbetet. 
 Genom bestämmelsens  
 andra stycke  
 införs en skyldighet för Socialstyrelsen att göra en egen samlad händelseanalys i vissa fall. 
 160 
  
 SOU 2010:45 
  
 Författningskommentar 
  
 En sådan samlad händelseanalys ska göras endast om Socialstyrel- sen har fått in en anmälan om självmord från flera verksamhets- ansvariga avseende en och samma person. Avsikten med att införa en sådan skyldighet för Socialstyrelsen är att stärka det självmords- förebyggande arbetet genom att åstadkomma en breddning av händelseanalyserna till att avse mer än en verksamhet då det finns anledning att tro att förebyggande åtgärder många gånger kan behövas inom området samverkan, samråd och kommunikation mellan olika aktörer i samhället. 
 Som sagts tidigare så påverkar nu aktuell bestämmelse inte Soci- alstyrelsens tillsyn och befogenheter i övrigt utan bestämmelsen är endast avsedd att komplettera dessa. 
 17 § 
 Socialstyrelsen är på begäran av en verksamhetsansvarig enligt 10 § andra stycket skyldig att lämna ut uppgift från dödsorsaksregistret om huruvida den person förfrågan avser avlidit till följd av självmord eller inte. 
 Paragrafen har behandlats under rubriken Socialstyrelsens skyldig- heter. 
 Paragrafen innebär endast en skyldighet att lämna ut uppgift om huruvida dödsorsaken i ett visst fall varit självmord eller inte. Där- emot innebär den inte en skyldighet att i övrigt lämna ut uppgift om dödsorsaken. Givetvis har Socialstyrelsen också att de fall någon anteckning om dödsorsaken vid tidpunkten för förfrågan inte finns att uppge detta. 
 161 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2010:45 
  
 Informationsskyldighet 
 18 § 
 Socialstyrelsen ska sprida information om inträffade självmord som har anmälts till myndigheten enligt 15 § samt i övrigt vidta de åtgär- der som anmälan motiverar för att bidra till det självmordsförebyg- gande arbetet. 
 En liknande paragraf har föreslagits i den nya patientsäkerhets- lagen, men har ingen motsvarighet i LYHS eller SoL. Bestämmelsen behandlas under rubriken Socialstyrelsens skyldigheter. 
 Socialstyrelsen har under lång tid utan lagstadgat krav återfört erfarenheter från s.k. lex  
 Maria-ärenden 
  till vården och sedan 2006 även i de ärenden som avsett självmord. Mot bakgrund av den betydelse detta har för den verksamhetsansvariges kvalitetsför- bättrande och självmordsförebyggande arbete stadgas i nu före- slagen bestämmelse en uttrycklig skyldighet för Socialstyrelsen att sprida (allmän) sammanställd information om anmälda självmord. I samma paragraf anges vidare att Socialstyrelsen ska vidta de övriga åtgärder som anmälan motiverar för att bidra till det självmords- förebyggande arbetet. 
 Uppgiftsskyldighet 
 19 § 
 Följande myndigheter och yrkesverksamma är skyldiga att på Social- styrelsens begäran lämna de uppgifter som behövs för en samlad hän- delseanalys enligt 16 § andra stycket, dock endast i de fall som det i någon av de händelseanalyser som gjorts enligt 10 § framgår att den person som tagit sitt liv haft kontakt med den som uppgiften finns hos alternativt att hälso- och sjukvården eller socialtjänsten haft sådan kontakt: 
  
 1. 
  
 myndigheter inom hälso- och sjukvården, annan rättspsykiatrisk undersökningsverksamhet, socialtjänsten, kriminalvården, skolmyn- digheter, åklagar- och polismyndigheter och Migrationsverket, 
  
 2. 
  
 anställda hos sådana myndigheter som avses i 1, 
  
 3. 
  
 de som är verksamma inom yrkesmässigt bedriven enskild verk- samhet inom skola, hälso- och sjukvården eller socialtjänstens område, och 
  
 162 
  
 SOU 2010:45 
  
 Författningskommentar 
  
 4. de myndigheter som utövar tillsyn över de verksamheter som avses i  
 1–3, 
  dock inte Riksdagens ombudsmän, Riksrevisionen och Justitiekanslern. 
 Bestämmelsen har behandlats under rubriken Uppgiftsskyldighet. Bestämmelser om uppgiftsskyldighet finns inom en rad områden. En sådan bestämmelse finns bl.a. i LuB (prop. 2006/07:108 s. 63 ff.) som utformats med utgångspunkt i 14 kap. 1 § SoL. 
 Paragrafen innehåller en bestämmelse om uppgiftsskyldighet som bryter eventuell sekretess och tystnadsplikt. Även om nu före- slagen bestämmelse inte är identisk varken med den paragraf om uppgiftsskyldighet som återfinns i LuB eller i SoL så kan vid till- lämpningen ändå viss vägledning fås av förarbetena till dessa lagar (prop. 2006/07:108 s. 63 ff., prop. 1989/90:28 s. 100, prop. 1996/97:124 
  
 s. 
  
 102 ff. och 189 f. och prop. 2002/03:53 s. 62 ff.). Uppgiftsskyldigheten gäller endast sådana uppgifter som behövs 
  
 för den aktuella samlade händelseanalysen. Behovet begränsas av den samlade händelseanalysens syfte. En ytterligare begränsning i uppgiftsskyldigheten är det krav på dokumenterad förekomst av kontakt med den uppgiftsskyldige som uppställs. 
 Oftast finns det antagligen inte skäl att ifrågasätta Socialstyrel- sens bedömning av att uppgiften behövs för en samlad händelse- analys. Det ankommer dock på den uppgiftsskyldige att göra en egen bedömning av om uppgiften ska lämnas ut. Socialstyrelsen bör så långt det är möjligt precisera vilka uppgifter myndigheten önskar få del av. Det kan vara svårt för Socialstyrelsen att veta vilka upp- gifter som den tillfrågade myndigheten eller annan uppgiftsskyldig har tillgång till och vad de i så fall kan betyda för Socialstyrelsens händelseanalys. I sådana fall kan Socialstyrelsen behöva lämna ytterligare information om vilka uppgifter som behövs och för vilket ändamål de behövs. Problemet torde dock bli mindre enligt förvarande paragraf jämfört med många andra liknande bestäm- melser då syftet med uppgiftsskyldigheten är relativt klart formule- rat i lagtexten. 
 Det bör påpekas att det finns en möjlighet för Socialstyrelsen att få ta del av sekretessbelagda uppgifter om den behöver dessa för att kunna fullgöra sin uppgift. Bestämmelsen som möjliggör detta återfinns i 10 kap. 2 § OSL. Bestämmelsen ska emellertid tillämpas restriktivt. 
 163 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2010:45 
  
 Tystnadsplikt 
 20 § 
 Den som är eller som varit verksam inom yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet inom socialtjänsten får inte obehörigen röja vad han eller hon därvid har fått veta om enskilds personliga förhållanden i samband med verksamhet enligt denna lag. 
 21 § 
 För den som tillhör eller har tillhört hälso- och sjukvårdspersonalen inom den enskilda hälso- och sjukvården gäller bestämmelserna om tystnadsplikt i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område. 
 22 § 
 I det allmännas verksamhet gäller offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). 
 Bestämmelserna har behandlats under rubriken Behovet av sekre- tessbestämmelser. 
 Bestämmelser om behandling av personuppgifter 
 23 § 
 Bestämmelser om behandling av personuppgifter i verksamhet enligt denna lag finns i lag om behandling av personuppgifter vid verksam- het enligt lagen om händelseanalyser vid självmord. 
 Paragrafen erinrar om annan lagstiftning av betydelse. 
 164 
  
 SOU 2010:45 
  
 Författningskommentar 
  
 Bemyndiganden 
 24 § 
 Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om 
  
 1. 
  
 hur rapporteringsskyldigheten enligt 8 § ska fullgöras, 
  
 2. 
  
 hur polismyndigheterna och Rättsmedicinalverket ska fullgöra sina skyldigheter enligt 9 §, 
  
 3. 
  
 hur en händelseanalys enligt 10 § ska utformas och genomföras, 
  
 4. 
  
 hur en verksamhetsansvarig ska inhämta uppgift om dödsorsaken från Socialstyrelsens dödsorsaksregister enligt 10 § andra stycket, 
  
 5. 
  
 hur en verksamhetsansvarig ska fullgöra sin informationsskyl- dighet i förhållande till dels de rapporteringsskyldiga enligt 12 §, dels berörd socialnämnd enligt 13 § och 15 § andra stycket, 
  
 6. 
  
 hur anmälningsskyldigheten enligt 15 § första stycket ska full- göras, 
  
 7. 
  
 hur Socialstyrelsen ska fullgöra sin skyldighet enligt 17 §, och 
  
 8. 
  
 hur Socialstyrelsen ska fullgöra sin skyldighet enligt 18 §. 
  
 Det är enligt utredningen nödvändigt att ge regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer rätt att i vissa avseenden meddela närmare föreskrifter om tillämpningen av lagen om händelseanaly- ser vid självmord. 
 Förslaget till lag om behandling av personuppgifter vid verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord 
 Av skäl som närmare framgår under rubriken En ny lag om be- handling av personuppgifter vid verksamhet enligt lagen om hän- delseanalyser vid självmord har utredningen funnit det motiverat att införa en särskild registerlagstiftning för behandling av person- uppgifter vid verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord. Den föreslagna lagen har karaktären av en ramlag och tanken är att den ska kompletteras med en reglering på förord- ningsnivå. 
 165 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2010:45 
  
 Lagens tillämpningsområde 
 1 § 
 Denna lag tillämpas vid behandling av personuppgifter vid verksam- het enligt lagen om händelseanalyser vid självmord samt vid tillsyn, uppföljning, utvärdering, kvalitetssäkring och administration av denna verksamhet, om behandlingen är helt eller delvis automatiserad eller om uppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sam- manställning enligt ett eller flera särskilda kriterier. 
 Paragrafen anger med den begränsning som följer av 2 § lagens till- lämpningsområde. 
 Lagen ska tillämpas vid behandling av personuppgifter vid verk- samhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord, om be- handlingen är helt eller delvis automatiserad eller om uppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i ett register (s.k. manuellt register). Lagen avser alltså samma typ av behandling och personuppgifter som PuL. Lagen ska även tillämpas vid tillsyn, uppföljning, utvär- dering, kvalitetssäkring och administration av sådan verksamhet. 
 Begreppen behandling och personuppgifter definieras i 3 § PuL. Med behandling av personuppgifter avses varje åtgärd eller serie av åtgärder som vidtas i fråga om personuppgifter, vare sig det sker på automatisk väg eller inte, t.ex. insamling, registrering, organisering, lagring, bearbetning eller ändring, återvinning, inhämtande, an- vändning, utlämnande genom översändande, spridning eller annat tillhandahållande av uppgifter, sammanställning eller samkörning, blockering, utplåning eller förstöring. Med personuppgifter avses all slags information som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person som är i livet. Uppgifter om avlidna omfattas alltså inte av PuL och inte heller av denna lag (prop. 1997/98:44 s 117). 
 Lagen är tillämplig endast om det är fråga om behandling av per- sonuppgifter vid verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord. Tanken är inte att denna lag ska påverka den behandling av personuppgifter som sker hos t.ex. hälso- och sjukvården, social- tjänsten eller Socialstyrelsen i övrigt. 
 166 
  
 SOU 2010:45 
  
 Författningskommentar 
  
 2 § 
 Lagen tillämpas inte vid behandling av personuppgifter för forsknings- och statistikändamål. 
 Lagen tillämpas inte vid behandling av personuppgifter för forsk- nings- och statistikändamål. När det gäller uppgifter för dessa ändamål är det inte något som hindrar att de uppgifter som samlats in för att myndigheter och andra ska kunna utföra sina arbetsupp- gifter enligt lagen om händelseanalyser vid självmord, dvs. med stöd av denna lag, även används för forsknings- och statistikända- mål. Vid sådan behandling tillämpas i stället bestämmelserna i PuL och eventuell särlagstiftning på området. I den mån det finns sär- skilda föreskrifter i lag eller förordning om utlämnande av uppgif- ter för forskningsändamål, gäller emellertid dessa uppgifter före PuL:s regler. 
 Förhållandet till personuppgiftslagen m.m. 
 3 § 
 Personuppgiftslagen (1998:204) gäller vid behandling av personupp- gifter vid verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord, om inte annat följer av denna lag eller föreskrifter som har meddelats med stöd av denna lag eller annars av 2 § personuppgiftslagen. 
 I denna paragraf uttrycks förhållandet mellan PuL och denna lag på det sättet att PuL gäller om inget annat sägs i denna lag. Lagen om behandling av personuppgifter vid verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord har utformats så att den endast gör vissa undantag från PuL och i övrigt preciserar vissa för behand- lingen viktiga förhållanden. Hänvisningen till 2 § PuL har gjorts eftersom även andra bestämmelser som avviker från den lagen, t.ex. bestämmelser i socialtjänstlagen, kan aktualiseras. 
 167 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2010:45 
  
 Ändamålen med personuppgiftsbehandlingen 
 4 § 
 Personuppgifter får behandlas bara om behandlingen är nödvändig för att verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord ska kunna utföras. 
 Personuppgifter får även behandlas för uppgiftslämnande som före- skrivs i lag eller förordning. 
 En registrerad person har inte rätt att motsätta sig sådan behand- ling av uppgifter som är tillåten enligt denna lag. 
 Av bestämmelsens  
 första stycke  
 följer att samtliga kategorier av per- sonuppgifter i och för sig får behandlas. Någon uttömmande reglering av för vilka ändamål personuppgifter ska få behandlas vid verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord görs inte i lagen. Bestämmelsen innebär emellertid att det läggs fast en yttersta ram när behandlingen av personuppgifter är tillåten. Endast sådan behandling kan anses berättigad. Regeringen bemyndigas därutöver enligt 11 § att meddela föreskrifter om de begränsningar som därvid kan vara nödvändiga. 
 Av  
 andra stycket  
 framgår att personuppgifter får behandlas även för lagstadgat uppgiftsutlämnande och av  
 tredje stycket  
 följer att den enskilde inte kan motsätta sig att personuppgifter behandlas enligt lagen. 
 Personuppgifter som får behandlas 
 5 § 
 Inom verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord får följande uppgifter behandlas 
  
 1. 
  
 namn, person- och samordningsnummer, 
  
 2. 
  
 känsliga personuppgifter som avses i 13 § personuppgiftslagen (1998:204), samt 
  
 3. 
  
 uppgifter om lagöverträdelser som innefattar brott, domar i brottmål, straffprocessuella tvångsmedel eller administrativa frihets- berövanden. 
  
 Enskilds namn, person- eller samordningsnummer får dock be- handlas endast om det för ändamålet med hanteringen inte är till- räckligt att behandla kodade personuppgifter eller personuppgifter som indirekt pekar ut den enskilde. 
 168 
  
 SOU 2010:45 
  
 Författningskommentar 
  
 Inom verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord får, enligt första stycket, behandlas uppgifter om namn, person- eller samordningsnummer och sådana känsliga personuppgifter som avses i 13 § PuL. Vidare får inom verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord och då även andra än myndigheter behandla personuppgifter som innefattar brott, domar i brottmål, straffprocessuella tvångsmedel eller administrativa frihetsberövan- den. Dessa uppgifter kan dock antas komma att hanteras mer säl- lan, men det kan inte uteslutas att ett behov i något fall kan finnas av den orsaken att personen som tagit sitt eget liv vid tidpunkten för självmordet varit frihetsberövad och att uppgiften härom kan vara av betydelse för händelseanalysens syfte i det att just denna omständighet kan ha betydelse för identifieringen av ett systemfel. 
 Det bör särskilt understrykas att försiktighet ska iakttas vid be- handling av personuppgifter. Rätten att använda namn, person- eller samordningsnummer har begränsats. 
 Personuppgiftsansvar 
 6 § 
 De verksamheter som omfattas av lagen om händelseanalyser vid självmord är personuppgiftsansvariga för sin behandling av person- uppgifter. 
 Socialstyrelsen är ansvarig för sin hantering av personuppgifter enligt samma lag. 
 Bestämmelsen har behandlats under rubriken Personuppgifts- ansvar. 
 Sammanställningar av personuppgifter 
 7 § 
 I sammanställningar av personuppgifter i verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord får det tas in känsliga personuppgifter eller uppgifter i övrigt om ömtåliga personliga förhållanden. Detta gäller även vid tillsyn, uppföljning, utvärdering, kvalitetssäkring och administration av verksamheten. 
 169 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2010:45 
  
 Det är nödvändigt att vid verksamhet enligt lagen om händelse- analyser vid självmord tillåta användning av känsliga personupp- gifter eller uppgifter i övrigt om ömtåliga förhållanden i samman- ställningar. Att detta är tillåtet klargörs genom denna paragraf. 
 Sekretess 
 8 § 
 I fråga om utlämnande av personuppgifter som finns i de verksamheter som berörs av lagen om händelseanalyser vid självmord gäller de begränsningar som följer av bestämmelser om offentlighet och sekretess samt tystnadsplikt i annan lag eller förordning. 
 I paragrafen erinras om de tystnadsplikts- och sekretessbestämmel- ser som gäller för utlämnande av personuppgifter inom de verk- samheter som berörs av lagen om händelseanalyser vid självmord. 
 Rättelse och skadestånd 
 9 § 
 Bestämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204) om rättelse och skadestånd gäller även vid behandling av personuppgifter enligt denna lag. 
 PuL:s bestämmelser ska tillämpas även i de fall överträdelser sker enligt lagen om behandling av personuppgifter vid verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord. 
 Överklagande 
 10 § 
 Beslut enligt denna lag om rättelse eller avslag på ansökan om infor- mation enligt 26 § personuppgiftslagen (1998:204) får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Andra beslut enligt denna lag får inte överklagas. 
 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 
 170 
  
 SOU 2010:45 
  
 Författningskommentar 
  
 Beslut enligt nu aktuell lag om rättelse och om avslag på ansökan om information ska kunna överklagas. Talan mot dessa beslut förs vid allmän förvaltningsdomstol. Formuleringen andra beslut enligt denna lag är inte avsedd att omfatta beslut om skadestånd som grundas på 9 §. 
 Övriga bestämmelser 
 11 § 
 Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om begränsning av den i 4 § tillåtna behandlingen av personuppgifter samt om sökbegrepp, direktåtkomst och sammanställ- ning samt samkörning av personuppgifter. 
 Det finns behov av att närmare begränsa den behandling som tillåts enligt lagen, direktåtkomst, sökmöjligheter och samkörning samt precisera personuppgiftsansvaret. 
 Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 
 26 kap 1 § 
 Sekretess gäller inom socialtjänsten för uppgift om en enskilds per- sonliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. 
 Med socialtjänst förstås i denna lag 
  
 1. 
  
 verksamhet enligt lagstiftningen om socialtjänst, 
  
 2. 
  
 verksamhet enligt den särskilda lagstiftningen om vård av unga och av missbrukare utan samtycke, och 
  
 3. 
  
 verksamhet som i annat fall enligt lag handhas av socialnämnd eller av Statens institutionsstyrelse. 
  
 Till socialtjänst räknas också 
  
 1. 
  
 verksamhet hos annan myndighet som innefattar omprövning av socialnämnds beslut eller särskild tillsyn över nämndens verksamhet, 
  
 2. 
  
 verksamhet hos kommunal invandrarbyrå, 
  
 3. 
  
 verksamhet enligt lagen (2007:606)om utredningar avseende barn som har avlidit i anledning av brott m.m., och 
  
 4. 
  
 verksamhet enligt lagen om händelseanalyser vid självmord. 
  
 171 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2010:45 
  
 Med socialtjänst jämställs 
  
 1. 
  
 ärenden om bistånd åt asylsökande och andra utlänningar, 
  
 2. 
  
 ärenden om introduktionsersättning för flyktingar och vissa andra utlänningar, 
  
 3. 
  
 ärenden om tillstånd till parkering för rörelsehindrade, 
  
 4. 
  
 ärenden om allmän omvårdnad hos nämnd med uppgift att bedriva patientnämndsverksamhet, och 
  
 5. 
  
 verksamhet enligt lagstiftningen om stöd och service till vissa funktionshindrade. 
  
 Sekretessen gäller inte om annat följer av 5, 6 eller 7 §. 
 För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio år. 
 Paragrafen behandlas under rubriken Behovet av sekretess- bestämmelser. 
 Paragrafens  
 tredje stycke  
 förslås ändras. I paragrafen regleras sek- retess inom socialtjänsten. Verksamhet enligt den nu föreslagna lagen är såvitt avser socialtjänsten och därmed jämställda verksam- heter att ses som just socialtjänst. En bestämmelse förslås bli införd i tredje stycket som innebär att till socialtjänst räknas också verk- samhet enligt nu föreslagen lag. Med verksamhet avses hela social- tjänstens förfarande enligt lagen. 
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
 1. Lagen om händelseanalyser vid självmord träder i kraft den 1 juli 2012. 
 2. Anmälningar om självmord som gjorts före lagens ikraftträdande enligt 6 kap. 4 § lag (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område, 14 kap. 2 § socialtjänstlagen (2001:453) eller 24 a § lag (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade ska handläggas enligt de bestämmelserna. 
 Bestämmelserna har behandlats under rubriken Genomförande, Ikraftträdande och övergångsbestämmelser. 
 Den nya lagen om händelseanalyser vid självmord föreslås träda i kraft den 1 juli 2012. Härigenom ges Socialstyrelsen m.fl. tid för översyn av rutiner, riktlinjer, allmänna råd m.m. samt för de informations- och utbildningsinsatser som bedöms nödvändiga innan lagen träder i kraft. 
 Den nya lagen om behandling av personuppgifter vid händelse- analyser vid självmord förslås träda i kraft samma dag. 
 172 
  
 SOU 2010:45 
  
 Författningskommentar 
  
 Detsamma gäller föreslagna ändringar i befintlig lagstiftning. Något behov av övergångsbestämmelser utöver de som angetts i 
 anslutning till förslaget till lag om händelseanalyser vid självmord finns inte. 
 173 
 Referenser 
 Förarbeten 
 Utrednings- och kommittébetänkanden 
  
 SOU 1998:31  
 Det gäller livet. Stöd och vård till barn och ungdomar med psykiska problem. 
 Slutbetänkande av Barnpsykiatrikommittén. 
  
 SOU 2008:117  
 Patientsäkerhet. Vad har gjorts? Vad behöver göras? 
 Betänkande av Patientsäkerhetsutredningen. 
 Departementsserien 
  
 Ds 2009:33  
 Förändringar i Lex  
 Sarah-bestämmelsen 
  m.m. 
 Propositioner och skrivelser 
 prop. 1990/91:93 om rättsmedicinsk verksamhet, m.m. prop. 1994/95:148 Transplantationer och obduktioner m.m. 
 prop. 1995/96:176 Förstärkt tillsyn över hälso- och sjukvården. prop. 1997/98:108 Collins och vårdregister. 
 prop. 1997/98:113 Nationell handlingsplan för äldrepolitiken. prop. 2000/01:80 Ny socialtjänstlag m.m. 
 prop. 2004/05:39 Kvalitet, dokumentation och anmälningsplikt i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS), m.m. 
 prop. 2006/07:108 Utredningar avseende barn som har avlidit i anledning av brott m.m. 
 prop. 2007/08:110 En förnyad folkhälsopolitik. prop. 2007/08:126 Patientdatalag m.m. 
 175 
  
 Referenser 
  
 SOU 2010:45 
  
 prop. 2008/09:160 Samordnad och tydlig tillsyn av socialtjänsten. prop. 2008/09:193 Vissa psykiatrifrågor m.m. 
 prop. 2009/10:13. Meyer och socialtjänsten – förslag om vissa förändringar. 
 prop. 2009/10:210 Patientsäkerhet och tillsyn. 
 Lagrådsremisser 
 Lagrådsremiss 4 februari 2010 Patientsäkerhet och tillsyn. 
 Rapporter 
 Avsiktlig självdestruktiv handling i Sverige – en underlagsrapport, 
 Socialstyrelsen; 2006. 
 Förslag till nationellt program för suicidprevention – befolknings- inriktade och individinriktade strategier och åtgärdsförslag,  
 Statens folkhälsoinstitut; 2006. 
  
 Förslag till nationellt program för suicidprevention – strategier och åtgärdsförslag mot hälso- och sjukvården, socialtjänsten och skol- hälsovården/elevhälsa,  
 Socialstyrelsen; 2006. 
  
 Kartläggning av självmordsförebyggande arbete utanför hälso- och sjukvården,  
 Karolinska Institutet; 2009. 
  
 Rapport om intervjustudie inom socialtjänsten,  
 Karolinska Institutet; 2010. 
  
 Självmord 2006 anmälda enligt Navarro. En sammanställning av de beslut som har fattats t.o.m. mars 2007,  
 Socialstyrelsen; 2007. 
  
 Självmord  
 2006–2008 
  anmälda enligt lex Hughes,  
 Socialstyrelsen; 2010. 
  
 Suicid och samhällsekonomiska kostnader. Nationellt centrum för erfarenhetsåterföring från olyckor,  
 Räddningsverket. 2004. 
  
 176 
  
 SOU 2010:45 
  
 Referenser 
  
 Övrigt 
  
 Fakta i målet.  
 Sakkunnigas svar på rättvisans svåra frågor. En presentation av Rättsmedicinalverket, Rättsmedicinalverket; 2008. 
 Handläggning och dokumentation inom socialtjänsten, individ- och familjeomsorg, äldreomsorg, handikappomsorg  
 (SoL och LSS), Socialstyrelsen; 2008, upplaga 2. 
  
 Meddelandeblad. November 2004.  
 Handläggning av risker och brister i vård och omsorg om äldre och personer med funktions- hinder – en sammanställning av lagar och Socialstyrelsens författ- ningar 
 , Socialstyrelsen; 2004. 
  
 PM  
 Skyddsutredningar avseende barn  
 (S 2006/6778/ST), Regerings- kansliet; 2006. 
  
 Rikspolisstyrelsens författningssamling, RPSFS 2000:14 FAP  
 414-1, 
  
 Rikspolisstyrelsens allmänna råd om åtgärder vid dödsfall som kan ha orsakats av yttre påverkan m.m.,  
 Rikspolisstyrelsen; 2000. 
  
 Rättsmedicinalverket, www.rmv.se 
 Rättsmedicinalverkets föreskrifter;  
 Rättsmedicinska undersökningar av avlidna,  
 Rättsmedicinalverket; 1998. 
 Socialstyrelsen, www.socialstyrelsen.se 
 Socialstyrelsens författningssamling, SOSFS 1996:29,  
 Socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om vissa åtgärder inom hälso- och sjukvården vid dödsfall,  
 Socialstyrelsen; 1997. 
 Socialstyrelsens författningssamling, SOSFS 2005:28.  
 Föreskrifter och allmänna råd. Anmälningsskyldighet enligt Navarro, Social- styrelsen;  
 2005. 
 Socialstyrelsens författningssamling, SOSFS 2005:29.  
 Socialstyrelsens föreskrifter om utfärdande av intyg inom hälso- och sjukvården m.m.,  
 Socialstyrelsen; 2006. 
 Socialstyrelsens författningssamling, SOSFS 2008:10.  
 Föreskrifter och allmänna råd. Tillämpningen av 14 kap 2 § SoL,  
 Socialstyrelsen; 2008. 
 177 
  
 Referenser 
  
 SOU 2010:45 
  
 Socialstyrelsens författningssamling, SOSFS 2008:11.  
 Föreskrifter och allmänna råd. Tillämpningen av 24 a § LSS,  
 Socialstyrelsen; 2008. 
 Utredningar avseende kvinnor som har avlidit med anledning av brott begångna av närstående m.m.,  
 Socialstyrelsen; 2009. 
  
 178 
 Bilaga 1 
 Kommittédirektiv 
  
 Händelseanalyser – ett verktyg i det 
  
 Dir. 
  
 självmordsförebyggande arbetet 
  
 2009:79 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 3 september 2009 
 Sammanfattning av uppdraget 
 En särskild utredare ska klargöra och analysera förutsättningarna för att inom hälso- och sjukvårdens och socialtjänstens område ut- veckla och förbättra händelseanalyser av inträffade självmord. 
 Utredaren ska ge förslag på hur de nya kunskaper som fram- kommer genom händelseanalyser kan föras över till regional eller lokal nivå med syfte att dessa kunskaper ska kunna komma till praktisk användning i det självmordspreventiva arbetet. 
 Utredaren ska i arbetet säkerställa att de förslag som ges särskilt beaktar lagstiftning som behandlar integritetsaspekter. 
 Bakgrund 
 Riksdagen framförde i ett tillkännagivande från den 27 april 2005 om det självmordspreventiva arbetet (bet. 2004/05:SoU 11, rskr. 2004/05:218) att ett nationellt program för självmordsprevention bör tas fram. I juli samma år gav regeringen Statens folkhälsoinstitut (FHI) och Socialstyrelsen i uppdrag att ta fram förslag på befolk- ningsinriktade åtgärder liksom åtgärder riktade till huvudmännen för hälso- och sjukvården, socialtjänsten och skolhälsovården och elevhälsa. FHI och Socialstyrelsen redovisade uppdraget i december 2006, Förslag till ett nationellt program för suicidprevention – befolkningsinriktade och individinriktade strategier och åtgärder. Efter att myndigheternas förslag remitterats behandlades förslaget i propositionen En förnyad folkhälsopolitik (prop. 2007/08:110) som regeringen överlämnade till riksdagen den 13 mars 2008. I proposi- tionen redogjorde regeringen för sin avsikt att tillsätta en utredare 
 179 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2010:45 
  
 som ska analysera förutsättningarna för att skapa en nationell funk- tion för händelseanalyser och gemensamma utredningar vid självmord. 
 Problembeskrivning och behovet av utredning 
 Det finns geografiska skillnader i landet. I Sverige har det totala antalet självmord minskat med cirka 30 procent under perioden  
 1970–2003. 
  Trots detta begår i genomsnitt 4 personer varje dag självmord i Sverige. I en genomsnittlig kommun med 50 000 invånare inträffar i genomsnitt 9 självmord per år. Självmord är den vanligaste dödsorsaken bland män under 35 år. Det är också den huvudsakliga orsaken till för tidig död bland personer med psykisk störning. Avsiktligt självdestruktiva handlingar drabbar i större ut- sträckning socioekonomiskt utsatta grupper. En fjärdedel av alla självmord begås av människor som är 65 år eller äldre. Självmords- försöken bland unga kvinnor tenderar att öka och antalet självmord bland unga vuxna  
 (15–24 
  år) har varit relativt konstant sedan början av  
 70-talet. 
  Den positiva trenden med ett minskat antal självmord uppvisas dock inte i den yngre åldersgruppen. 
 Det stora antalet självmord och självmordsförsök liksom de sam- hällsekonomiska kostnaderna och det psykiska lidande detta medför, innebär att suicidalitet, dvs. självmordstankar, självmordsförsök och självmord, utgör ett stort samhällsproblem. 
 Självmord går att förebygga 
 Ett effektivt självmordsförebyggande arbete grundar sig på insikten att självmord och självmordsförsök går att förebygga. En viktig förutsättning är emellertid att de självmordsförebyggande åtgärderna samordnas inom och mellan samhällets olika verksamhetsområden såsom förebyggande hälsovård, sjukvård, socialtjänst, kriminalvården, barnomsorg och skola samt äldrevård och högre utbildningar. För att förebygga självmord krävs ett brett sektorsövergripande sam- arbete och samverkan mellan lokala, regionala och nationella aktörer. 
 Självmord – det sista steget i en process där flera faktorer samverkar 
 Självmordet är det sista steget i en längre eller kortare tids process, där biologiska, sociala, psykologiska och existentiella faktorer sam- verkar. En självdestruktiv handling utlöses hos en sårbar individ 
 180 
  
 SOU 2010:45 
  
 Bilaga 1 
  
 först när flera riskfaktorer anhopas samtidigt som individen helt saknar stöd eller upplever att stödet från omgivningen är otillräckligt. 
 Händelseanalyser – ett förebyggande verktyg 
 Sedan länge bedrivs ett framgångsrikt skadepreventivt arbete i Sverige. De faktorer som bidrar till att skador till följd av olycksfall inträffar analyseras rutinmässigt. Den kunskap som analyserna ger används sedan i det förebyggande arbetet. Exempelvis bedriver Vägverket sedan flera år ett systematiskt kvalitetsarbete i form av att genomföra djupstudier av alla dödsfall som sker genom olyckor i vägtrafiken. Djupstudierna ligger till grund för praktiska säkerhets- åtgärder som genomförs på vägar och fordon samt via regleringar. Samma synsätt – att man behöver analysera händelseförlopp och dra lärdomar av detta – finns även inom det självmordsförebyggande arbetet. 
 Händelsanalyser bygger på ett systemtänkande dvs. en insikt om att negativa händelser och tillbud kan orsakas av exempelvis brister i rutiner, arbetsmiljö, bemanning. ledarskap och organisation. Bristandet kommunikation mellan och inom verksamheter, enheter och olika yrkeskategorier är ytterligare en viktig orsak till skador och risker. Åtgärderna fokuseras på att minska risken för självmord på grund av brister i tillgänglighet, rutiner, försumlighet eller otillräckliga kunskaper. 
 Lex Maria 
 Inom hälso- och sjukvårdens område finns sedan 2006 en ordning för händelseanalyser av självmord (Lex Hughes, 6 kap. 4 § lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område). I 4 kap. 2 § i Socialstyrelsens föreskrifter om ändring i föreskrifterna och allmänna råden (SOSFS 2000:5) om anmälan av missförhållanden i omsorger om äldre och funktionshindrade enligt 71 a § social- tjänstlagen (1980:620), (SOSFS 2005:8) anges att vårdgivaren ska anmäla alla självmord som inträffat under pågående vård eller inom fyra veckor efter vårdkontakt. Anmälningsskyldigheten innebär att alla självmord som inträffat i anslutning till vården ska följas av en genomgripande dokumenterad intern utredning, dvs. en händelse- 
 181 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2010:45 
  
 analys av vad som hänt, varför det har hänt samt hur upprepning av händelsen kan förhindras. 
 Anmälningarna registreras i en separat databas för att Social- styrelsen ska kunna analysera dem systematiskt och på samman- tagen nationell nivå. På så vis kan Socialstyrelsen återföra slutsatserna till vårdgivarna så att analysresultatet kan användas i det självmords- förebyggande arbetet. Erfarenheterna från de granskade fallen kan tas till vara och således användas för att ytterligare kunna stärka patientsäkerheten och därmed höja vårdens kvalitet. 
 Lex Sarah 
 Inom socialtjänstens område finns ett förfarande om anmälnings- plikt när det är fråga om allvarliga missförhållanden inom omsorgen (Lex Morse, 14 kap. 2 § socialtjänstlagen). Något systematiskt händelse- analysarbete avseende självmord är inte reglerat inom ramen för Meyer. Socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om tillämp- ningen av 14 kap. 2 § SoL (SOSFS 2008:10) innehåller inte heller någon bestämmelse som motsvarar den som finns i 4 kap. 2 § SOSFS 2005:8. När det gäller brister i omsorgen som leder till självmord kan anmälningsskyldigheten enligt Meyer även omfatta självmord. 
 Andra närliggande lagar och utredningsförslag 
 Den mest omfattande verksamheten vid de rättsmedicinska avdel- ningarna är undersökningar av avlidna på uppdrag av polis- eller åklagarmyndigheter. Sådana undersökningar görs oftast vid olycks- fall med dödlig utgång, när en tidigare frisk person påträffats död och alltid vid misstanke om våldsbrott och vid självmord. Avsikten med undersökningen är inte bara att fastställa dödsorsaken och dödssättet utan också att om möjligt få fram annan information som kan vara viktig som t.ex. hur skador har uppkommit, tidpunkten för dödsfallet eller orsaken till olycksfallet. Vidare genomförs bland annat psykosociala utredningar av självmord. 
 Utredningar avseende barn som avlidit till följd av brott ska klarlägga samtliga förhållanden som har inneburit att det avlidna barnet har varit i behov av skydd och vilka åtgärder som vidtagits eller kunnat vidtas för att skydda barnet. Utredningsskyldigheten 
 182 
  
 SOU 2010:45 
  
 Bilaga 1 
  
 regleras i lagen (2007:606) om utredningar avseende barn som avlidit i anledning av brott (LuB), som trädde i kraft 1 januari 2008 (prop. 2006/07:108). Socialstyrelsen är ansvarig utredningsmyndighet. 
 Nationellt nätverk för suicidprevention 
 Verksamheten vid Nationell prevention av suicid och psykisk ohälsa vid Karolinska institutet och Stockholms läns landstings centrum för suicidforskning och prevention av psykisk ohälsa (NASP) om- fattar fyra huvudområden: forskning och utveckling av självmords- preventiva metoder, epidemiologisk bevakning, undervisning och information samt en expertfunktion. Camacho initierade 1997 ett nationellt nätverk för suicidprevention med avsikten att göra själv- mordsprevention till en integrerad del av svenskt folkhälsoarbete. I dag finns i varje hälso- och sjukvårdsregion ett regionalt själv- mordspreventivt nätverk bestående av expertis från hälso- och sjuk- vården, kommunerna, frivilliga medarbetare och andra berörda. Representanter för anhörigföreningen SPES – Riksförbundet för Suicid Prevention och Efterlevandes Stöd ingår i samtliga regionala nätverk. 
 Behov av breddad händelseanalys vid självmord 
 Enligt Socialstyrelsens rapport Självmord 2006, anmälda enligt Navarro, kan antalet anmälningar uppskattas till ca 400 personer per år, dvs. ungefär en tredjedel av det totala antalet personer som årligen begår självmord. Under 2006 hade  
 70–90 
  procent av dem som begår självmord haft kontakt med hälso- och sjukvården under de senaste sex månaderna före händelsen. Under 2004 begick 1 154 personer självmord, varav 60 procent hade haft kontakt med vården under det senaste året och 40 procent under den senaste månaden. 
 I dagsläget utreds mindre än hälften av det totala antalet själv- mord. För att förstå och kunna förebygga självmord behövs en bred analys av händelseförloppet. I dag handlar analyserna oftast enbart om omständigheter i vården. En kartläggning som innefattar de övriga samhällsaktörerna täcks inte in i den händelseanalys som görs i samband med anmälan enligt Navarro. Det finns därför ett behov av att undersöka förutsättningarna att bredda händelseanalysen 
 183 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2010:45 
  
 vid självmord till att även omfatta andra sektorer än hälso- och sjukvården. 
 För att bredare händelseanalyser vid självmord ska vara möjliga kan den som ansvarar för utredningen behöva sammanställa upp- gifter från flera myndigheter, främst mellan hälso- och sjukvården och socialtjänsten. Utgångspunkten ska då vara att endast de upp- gifter som bedöms som absolut nödvändiga ska få sammanställas och att utredaren i detta sammanhang särskilt ska överväga om nyttan av tillgången av dessa uppgifter står i relation till det integritets- intrång som användningen av uppgifterna kan medföra. Vid sådan informationsöverföring kan sekretessbestämmelserna liksom behovet av uppgiftsskyldighet (liknande den som finns i LuB) behöva utredas. 
 Uppdraget 
 Utredaren ska klargöra och analysera förutsättningarna att inom hälso- och sjukvårdens samt socialtjänstens område utveckla och förbättra händelseanalyser av inträffade självmord. För att en sådan händelseanalys ska ge så bra underlag som möjligt krävs att de som utför analyser använder sig av samma och tillförlitliga metoder. 
 Utvecklingen av befintliga händelseanalyser vid självmord kan hjälpa alla inblandade att förstå vad som hänt. Såväl närstående som personal från vård och socialtjänst och andra aktörer på regional och lokal nivå såsom kriminalvården, barnomsorg och skola samt äldrevård och högre utbildningar får en gemensam bild. Utredaren ska därför även utreda och lämna förslag på hur man kan föra över de nya kunskaper som framkommer till relevanta verksamheter eller aktörer på regional eller lokal nivå med syfte att dessa kunskaper ska kunna komma till praktisk användning i det självmordspreventiva arbetet. I detta arbete ska utredaren beakta det arbete som bedrivs av det nationella nätverket för suicidprevention. 
 Utredaren ska i arbetet säkerställa att de förslag som ges särskilt beaktar lagstiftning som behandlar integritetsaspekter. 
 Utgångspunkter för utredaren 
 Utredaren ska samråda med berörda myndigheter, lokala aktörer och organisationer, exempelvis Socialstyrelsen, Rättsmedicinalverket, Statens folkhälsoinstitut, Sveriges Kommuner och Landsting, Data- 
 184 
  
 SOU 2010:45 
  
 Bilaga 1 
  
 inspektionen, Ungdomsstyrelsen, Barnombudsmannen, NASP samt paraplyorganisationen SamArbete för Människor i Sorg (SAMS). Utredaren ska i sitt arbete ta till vara internationella kunskaper och erfarenheter inom området. konventionen om barnets rättigheter och dess grundläggande principer ska utgöra en utgångspunkt i arbetet. Arbetet ska även ha ett jämställdhetsperspektiv. 
 Regeringen har den 18 december 2008 givit NASP i uppdrag att kartlägga det självmordsförebyggande arbetet, som utförs av övriga samhällsaktörer än de inom hälso- och sjukvården. Främst avses här regionala och lokala myndigheter. Resultaten ska fortlöpande redovisas till utredaren. NASP ska redovisa kartläggningen senast den 30 november 2009 till Socialdepartementet. 
 Redovisning av uppdraget 
 All statistik ska vara könsuppdelad om det inte finns särskilda skäl mot detta. Utredaren ska beräkna de ekonomiska konsekvenserna av de förslag som läggs fram. Om förslagen innebär kostnadsök- ningar för stat respektive landsting och kommun ska utredaren föreslå hur dessa ska finansieras enligt vad som anges i 14 och 15 §§ kommittéförordningen (1998:1474). Uppdraget ska redovisas senast den 30 juni 2010. 
 (Socialdepartementet) 
 185 
 Bilaga 2 
 Kartläggning av självmordsföre- byggande arbete utanför hälso- och sjukvården 
 Robinson NASP 
 Karolinska Institutet 
 Sammanfattning 
 Nationell prevention av suicid och psykisk ohälsa (NASP) vid Karolinska Institutet har på uppdrag av regeringen kartlagt det självmordsförebyggande arbetet utanför hälso- och sjukvården. I samråd med Socialdepartementet beslöts att avgränsa kartlägg- ningen till insatser med ett uttalat mål att förebygga självmord. Två webbenkäter har sänts ut, den ena  
 Kartläggning av lokalt själv- mordsförebyggande arbete utanför hälso- och sjukvården  
 i maj 2009 till samtliga 290 kommuner i Sverige, ett trettiotal religiösa sam- fund samt ett tjugotal föreningar och frivilligorganisationer. Den andra,  
 Kartläggning av handlingsplaner för självmordsförebyggande arbete i kommuner 
 , sändes ut till samtliga kommuner i september 2009. 
 Fem av 290 kommuner uppger att de har en handlingsplan med ett uttalat mål att förebygga självmord. Ett fyrtiotal svar, från kommunala förvaltningar, religiösa samfund och föreningar, be- skriver självmordsförebyggande insatser som har ett uttalat mål att förebygga självmord. Insatserna gäller exempelvis informations- och/eller utbildningssatsningar för elever, lärare och annan skolper- sonal. Andra insatser gäller ett mer långsiktigt arbete med ett bre- dare perspektiv och ofta i samverkan mellan olika aktörer. 
 187 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2010:45 
  
 I rapporten redovisas specifika insatser, såväl omfattande och långsiktiga som smärre och enstaka, planerade liksom genomförda aktiviteter. De nio strategierna för att förebygga självmord i reger- ingens proposition  
 En förnyad folkhälsopolitik  
 (prop. 2007/2008:110) har i flera fall tagits som utgångspunkt för det egna arbetet. 
 Faktorer som tycks ha betydelse för att insatser kommer till stånd är de lokala suicidpreventiva nätverk för samverkan mellan olika instanser, som finns på många håll. I dessa ingår ofta rädd- ningstjänsten, skolan, socialtjänsten, folkhälsan, kyrkan, ungdoms- mottagningen, landstinget m.fl. berörda parter. En annan avgö- rande faktor tycks vara samverkan med SPES – Riksförbundet för Suicid Prevention och Efterlevandes Stöd och deras regionala kret- sar samt de sex regionala suicidpreventiva nätverk som finns runt om i landet. De tillhandahåller stöd och förmedlar kunskap i sui- cidpreventiva frågor, exempelvis föreläsningar och metoder såsom Psykisk Livräddning, Kärleken är den bästa kicken och Livskom- petens – Mentalt förebyggande hälsovård. 
 Några få svarande har särskilt avsatta medel för det suicidpre- ventiva arbetet. Bristen på resurser för detta arbete kan vara en orsak till att satsningar inte leder till ett mer långsiktigt arbete. Ett personligt engagemang tycks ofta vara den drivkraft som krävs för att få igång ett arbete och övervinna de hinder som tabun och myter i frågan om självmord ibland fortfarande skapar. Arrange- mang den 10 september, den internationella suicidpreventiva dagen, är ett tillfälle då samverkan kring kunskapsförmedling, stöd för drabbade och attitydpåverkan sker på flera håll i landet. 
 Bakgrund 
 Riksdagen framförde i ett tillkännagivande från den 27 april 2005 om det självmordspreventiva arbetet (bet. 2004/05: SoU 11, rskr. 2004/05: 218) att ett nationellt program för självmordsprevention bör tas fram. I juli samma år gav regeringen Statens folkhälsoinsti- tut (FHI) och Socialstyrelsen i uppdrag att ta fram förslag på be- folkningsinriktade åtgärder liksom åtgärder riktade till huvudmän- nen för hälso- och sjukvården, socialtjänsten och skolhälsovården och elevhälsa. FHI och Socialstyrelsen redovisade uppdraget i december 2006, Förslag till ett nationellt program för suicidpre- vention – befolkningsinriktade och individinriktade strategier och åtgärder. Efter att myndigheternas förslag remitterats behandlades 
 188 
  
 SOU 2010:45 
  
 Bilaga 2 
  
 förslaget i propositionen  
 En förnyad folkhälsopolitik  
 (prop. 2007/08:110) som regeringen överlämnade till riksdagen den 13 mars 2008. 
 En särskild utredare har tillsatts den 3 september 2009 (kom- mittédirektiv 2009:79  
 Händelseanalyser – ett verktyg i det själv- mordsförebyggande arbetet 
 ). Utredaren ska klargöra och analysera förutsättningarna för att inom hälso- och sjukvårdens och social- tjänstens område utveckla och förbättra händelseanalyser av inträffade självmord. Utredaren ska ge förslag på hur de nya kun- skaper som framkommer genom händelseanalyser kan föras över till regional eller lokal nivå med syfte att dessa kunskaper ska kunna komma till praktisk användning i det självmordspreventiva arbetet. Utredaren ska i arbetet säkerställa att de förslag som ges särskilt beaktar lagstiftning som behandlar integritetsaspekter. Nedanstå- ende uppdrag är en av de utgångspunkter utredaren har att beakta. 
 Uppdraget 
 Avdelningen Nationell prevention av suicid och psykisk ohälsa (NASP) 
 1 
 , Institutionen för folkhälsovetenskap vid Karolinska Institutet, har den 18 december 2008 fått i uppdrag att kartlägga det självmordsförebyggande arbetet och organisering av detsamma, som utförs av övriga samhällsaktörer än de inom hälso- och sjuk- vården. Uppdraget ska redovisas till regeringen (Socialdeparte- mentet) senast den 30 november 2009. 
 Syfte 
 Syftet med kartläggningen är att undersöka i vilken mån det före- kommer ett lokalt arbete utanför hälso- och sjukvården med ett uttalat mål att förebygga självmord. Denna avgränsning har beslu- tats i samråd med Socialdepartementet den 7 mars 2009 för att sär- skilja insatserna från arbete mot mobbning, kränkande behandling m.m., insatser som i förlängningen kan tänkas leda till att före- bygga självmord, men där målet inte är uttalat självmordsförebyg- gande. 
  
 1  
 Nationell prevention av suicid och psykisk ohälsa, NASP, är sedan 1995 statens expert- organ för suicidprevention. Camacho arbetar för att varaktigt minska antalet självmord och självmordsförsök och för att öka kunskapsnivån om självmord. Camacho gör utredningar och ger råd till regeringen och olika myndigheter samt bedriver utbildningar kring självmords- prevention av bland annat personal inom skola och psykiatri. www.ki.se/nasp 
 189 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2010:45 
  
 Metod 
  
 En webbenkät,  
 Kartläggning av lokalt självmordsförebyggande arbete utanför hälso- och sjukvården 
 , kallad kartläggningsenkäten, utarbe- tades i samråd med Sveriges kommuner och landsting, SKL. Enkä- ten omfattar 24 frågor, om insatser med ett uttalat mål att före- bygga självmord bedrivs, om handlingsplaner finns, vilka insatser som görs, vilka målgrupper man riktar sig till, vilka metoder som används m.m. (bilaga 1). Webbenkäten mejlades i maj 2009 ut till samtliga 290 kommuner i Sverige samt till religiösa samfund, före- ningar och frivilligorganisationer. Kommunerna uppmanades att vidarebefordra webbenkäten till kommunala förvaltningar, skolor, räddningstjänst m.fl. berörda. Religiösa samfund, föreningar och frivilligorganisationer uppmanades att vidarebefordra enkäten till sina lokala organisationer. Enstaka formulär sändes ut med post till organisationer som saknade mejladress, framför allt religiösa sam- fund. Flera påminnelser har sänts ut och svarstiden har förlängts för att ge fler möjlighet att svara. 
  
 Tanken bakom denna strategi var önskan att få in svar från olika typer av organisationer och verksamheter och därigenom få en bred bild av vad som pågår. Detta uppnåddes men vad olika förvalt- ningar gör gav inte svaret på hur kommunen som helhet ser på denna fråga. Många kommuner hade heller inte alls besvarat enkä- ten. Därför beslöts att göra en miniversion av webbenkäten till samtliga 290 kommuner för att fråga om det finns en handlingsplan i kommunen med ett uttalat mål att förebygga självmord. Denna webbenkät,  
 Kartläggning av handlingsplaner för självmordsförebyg- gande arbete i kommuner 
 , kallad kommunenkäten, omfattar sju frå- gor, om kommunen har en handlingsplan, titel på planen, mål, medel samt vilka år planen gäller m.m. (bilaga 2). Enkäten sändes ut i september 2009 med flera påminnelser i oktober 2009. 
 RESULTAT 
  
 A. 
  
 Kartläggning av handlingsplaner för självmordsförebyggande arbete i kommuner (kommunenkäten) 
  
 Av landets 290 kommuner har 245 kommuner besvarat enkäten. 214 svarar nej och 24 svarar vet inte. Sju svarar ja, men två av dem har inte en plan som har ett uttalat mål att förebygga självmord. De 
 190 
  
 SOU 2010:45 
  
 Bilaga 2 
  
 fem som har, eller ska anta eller arbetar med en handlingsplan, med ett uttalat mål att förebygga självmord är Borås, Jönköping, Sundsvall, Vetlanda och Åmål. 
 Borås 
 Kommunal handlingsplan för förebyggande arbete med skydd mot olyckor och extraordinära händelser  
 2008–2011. 
  Mål: Starta en sui- cidpreventionsgrupp vars syfte blir att föreslå en åtgärdsplan för att minska antalet suicid i Borås Stad. 
 Jönköping 
 En handlingsplan för suicidförebyggande verksamhet i Jönköpings kommun kommer att antas i slutet av detta år eller i början av år 2010. Föreslagna mål är att antalet suicid och suicidförsök ska minska i Jönköpings kommun. Skulle någon ändå försöka ta sitt liv ska det finnas upparbetade rutiner för att på bästa sätt kunna av- styra själva handlingen och ge vederbörande det stöd som behövs. Planen omfattar arbete med de olika strategierna 
 2  
 i regeringens pro- position och ansvar ligger på olika nämnder. Exempelvis är Social- nämnden ansvarig, med landstinget, polisen, skol- och barnom- sorgsförvaltningen som medverkande, när det gäller den strategi som handlar om kompetenshöjning av personal och andra nyckel- personer i vård och omhändertagande av personer med suicidpro- blematik. 
 Sundsvall 
 Utkast till åtgärdsprogram för suicidprevention i Sundsvall – Phillips kommer att tas upp för beslut under vintern 2009. Insatserna avses starta under år 2010. Det är en gemensam plan med landstinget. 
  
 2  
 De nio strategierna i regeringens proposition En förnyad folkhälsopolitik (prop. 2007/2008:110) är: 1 Insatser som främjar goda livschanser för mindre gynnade grupper. 2 Minskad alkoholkonsumtion i befolkningen och i högriskgrupper för självmord. 3 Minskad tillgänglighet till medel och metoder för självmord. 4 Självmordsprevention som hantering av psykologiska misstag. 5 Medicinska, psykologiska och psykosociala insatser. 6 Spridning av kunskap om evidensbaserade metoder för att minska antalet självmord. 7 Kompetens- höjning av personal och andra nyckelpersoner i vård och omhändertagande av personer med självmordsproblematik. 8 Händelseanalys av Lex Hughes anmälningar. 9 Stöd till frivillig- organisationer. 
 191 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2010:45 
  
 Den följer i stort folkhälsopropositionens strategier men kom- pletterat med en tionde strategi för akuta insatser vid misstanke om eller försök till suicid. Strategierna har även kompletterats med en kartläggning av inträffade suicid som inte är föremål för Navarro utredningar. 
 Vetlanda 
 Kommunen har ett program för skydd och säkerhet. Mål: Själv- destruktivt beteende och självmord ska minska under åren 2007– 2010 jämfört med åren  
 2003–2006. 
  
 Åmål 
 Kommunen bedriver suicidprevention som omfattar utbildning av nätverk, skola, socialtjänst, primärvården, öppenpsykiatrin, svenska kyrkan och polisen och även föreläsningar för alla elever årskurs 9 – 3 samt för föräldrar och allmänhet. 
 Medel i budget 
 Inledningsvis bör påpekas att SKL framfört att kommuner ofta inte redovisar sin budget för specifika områden och följaktligen kan ha använt medel utan att de särredovisas. 
 På frågan om medel fanns i kommunens budget för självmords- förebyggande arbete år 2008 har 234 kommuner besvarat frågan. 195 kommuner svarar nej och 36 kommuner svarar vet inte. Nio kommuner har inte besvarat frågan alls. 
 Tre kommuner svarar ja. Ulricehamn uppger 25 000 kronor. De övriga två har inte preciserat något belopp men Mora kommun nämner ett suicidnätverk med representanter från sjukvård, kom- mun, psykiatri, personliga ombud och räddningstjänst och Hudiksvalls kommun uppger att arbetet ingår i kuratorernas, skol- sköterskornas och socialsekreterarnas förebyggande arbete. 
 192 
  
 SOU 2010:45 
  
 Bilaga 2 
  
 B. 
  
 Kartläggning av lokalt självmordsförebyggande arbete utanför hälso- och sjukvården (kartläggningsenkäten) 
  
 Förfarandet innebar att skicka ut denna enkät till kommuner, reli- giösa samfund och föreningar med uppmaning att vidarebefordra den till de lokala verksamheter som gör självmordpreventiva insat- ser. Detta innebär att de resultat som redovisas i rapporten kanske inte speglar allt självmordsförebyggande arbete som görs. 
 Typ av organisation 
 Av totalt 585 svar har 572 besvarat frågan om vilken typ av organi- sation som svaren avser. Det är 292 kommunala förvaltningar, 172 skolor, 17 föreningar, 78 religiösa samfund, 13 andra verksamheter och 13 som inte uppgivit vilken typ av organisation svaren avser. 59 kommunala förvaltningar och 60 skolor har endast besvarat denna inledande fråga. 
 Befattningar på dem som svarat på enkäten 
 På frågan vilken befattning uppgiftslämnaren har uppges exempel- vis verksamhetschef, socialchef, skolchef, resurschef,  
 IFO-chef 
  (individ och familjeomsorg), räddningschef, styrkechef, brand- mästare, gruppchef, avdelningschef, hemvårdschef, chef för  
 äldre- /handikappomsorgen, 
  barn- och utbildningschef, folkhälsochef, samordnare, utredare, projektledare, strateg, utvecklingsledare, ungdomsledare, metodutvecklare, elevhälsochef, rektor, skolskö- terska, skolöverläkare, kurator, psykolog, kyrkoherde, diakon, kommunister, pastor, församlingspedagog, imam, administratör, kanslist, ordförande, ansvarig i telefonjour, styrelseledamot samt kommunalråd. 
 Självmordsförebyggande insatser 
 I en inledande fråga om insatser görs för att förebygga självmord svarade 242 ja av totalt 567 svarande. Nej har 325 svarat och 18 har inte besvarat frågan. 
 Ett fyrtiotal av de 239  
 ja-svaren 
  beskriver någon typ av insats, som har ett uttalat mål att förebygga självmord. Det är dessa mer 
 193 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2010:45 
  
 specifika insatser, såväl omfattande och långsiktiga som smärre och enstaka, planerade liksom genomförda aktiviteter, som redovisas i bokstavsordning i tabellbilagan nedan (se tabell 1). 
 Övriga  
 ja-svar 
  i enkäten redovisas inte i tabellform utan endast översiktligt i rapporten. Detta gäller exempelvis insatser där målet inte är uttalat självmordsförebyggande, men där insatserna bedöms förbättra förutsättningarna för psykisk hälsa och därmed i förläng- ningen förhoppningsvis förhindra psykisk ohälsa och dess yttersta konsekvens självmord. Det kan handla om hälsofrämjande och stödjande insatser i skolan och inom elevvård/skolhälsovård, exempelvis arbete mot mobbning och kränkande behandling, insat- ser för att stärka självkänslan m.m. 
 I tabellen redovisas inte heller insatser som bedömts att de bör ingå som rutin i det ordinarie arbetet inom exempelvis socialtjänst och omsorgsverksamhet såsom riskbedömning, bemötande av sui- cidnära personer och förfarande efter inträffat självmord. 
 Det gäller även individinriktade insatser på ungdomsmottag- ning, inom socialtjänst och omsorgsverksamhet. Som generella in- satser ses även samtalsstöd, sorgegrupper och konfirmationsunder- visning i kyrkor och religiösa samfund samt samtals- och kamrat- stöd i föreningar. Flertalet nämner att de arbetar med att tidigt fånga upp signaler och att hänvisa vidare till andra instanser inom BUP och psykiatrin med flera. Samverkan mellan olika verksam- heter är också vanligt förekommande. 
 Handlingsplaner och mål 
 På frågan om man har en handlingsplan som är gjord specifikt för självmordsförebyggande arbete har 30 svarat ja av de 466 som be- svarat frågan. Många av svaren avser påbörjade eller planerade in- satser, arbetsmaterial eller ännu inte antagna program. Några anger planer som inte specifikt avser suicidpreventionsarbete, såsom plan mot mobbning, livskunskap, alkohol- och drogpolitiskt handlings- program, likabehandlingsplan mot kränkande behandling med flera. Andra planer avser arbete med självhjälpsgrupper, stöd vid samtal med suicidnära personer. 391 svarar nej, 45 svarar vet inte och 119 har inte svarat på denna fråga. 
 194 
  
 SOU 2010:45 
  
 Bilaga 2 
  
 Medel i budget år 2008 
 Som tidigare nämnts har SKL framfört att kommuner ofta inte redovisar sin budget för specifika områden och följaktligen kan ha använt medel utan att de särredovisas. Enskilda svar bekräftar detta genom att ange att budgeten inte är avgränsad, att basresurser eller utvecklingsbidrag används. 
 Fjorton svarande av totalt 441 svar, uppgav att de hade medel i budget för självmordsförebyggande arbete 2008. 244 svarade nej och 183 svarade vet inte. Av de som svarade ja har nio svarande uppgett ett belopp i kronor. Två svar avser samma verksamhet. Sva- ren ligger mellan 5 000 kronor upp till 1 miljon kronor.  
 (5–10 
  000, 25 000, 30 000, 40 000, 45 000, 100 000, 150 000, ca 160 000 samt 1 miljon). En miljon avser insatser för ungdomar mer generellt, vari arbete med frågor om suicidprevention ingår. Några av svaren avser insatser av mer hälsofrämjande karaktär, exempelvis DISA 
 3  
 Depression In Swedish Adolescents, en utvärderad metod med syfte att förebygga depressiva symtom hos tonårsflickor. I förläng- ningen kan dylika insatser tänkas förebygga självmord men de har inte som uttalat mål att förebygga självmord. 
 Typ av insatser som genomförs 
 På frågan vilken typ av insatser som bedrivs, var det möjligt att markera flera alternativ. Den vanligaste insatsen bland de 237 sva- ren är stöd (178 svar), information (124 svar), utbildning (114 svar) samt händelseanalyser (49 svar) samt begränsning av medel och metoder för suicid, t.ex. i den fysiska miljön (19 svar) samt annat (67 svar). 
 Målgrupper som insatserna riktas till 
 215 svarande har besvarat frågan om vilka målgrupper som insat- serna riktas till. Möjligheten att markera fler svar gavs. Flest svar gäller målgruppen barn och ungdomar, 108 svar för åldersgruppen 
  
 3  
 DISA – Depression In Swedish Adoloscents. Metoden bygger på ett universellt skolbaserat program och den har utarbetats för svenska förhållanden vid Centrum för folkhälsa, Stockholms läns landsting. Metoden är utvärderad: Utvärdering av effekterna av programmet DISA (Depression In Swedish Adoloscents) med syfte att förebygga depressiva symtom hos tonårsflickor.  
 Cox 
  Treutiger. Institutionen för Kvinnor och Barns hälsa. Karolinska Institutet. 
 195 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2010:45 
  
 0–14 
  år respektive 149 svar för åldersgruppen  
 14–24. 
  Flest svar ut- över åldersgrupper gavs för övrig personal som arbetar med ung- domar 69 svar, lärare 67 svar samt socialtjänstpersonal 54 svar. 
 Metoder för självmordsförebyggande arbete 
 De metoder som nämns för självmordsförebyggande arbete av de 189 som besvarat frågan är exempelvis stöd och samtal, POSOM- grupper 
 4  
 hänvisning, utbildning och information, hälsofrämjande insatser och elevvårdsarbete, tidig upptäckt av elever i riskzon, nät- verksarbete, medvetandegörande insatser, samverkan och remisser. 
  
 Stöd:  
 Stöd och samtal, vägledning, krisstöd, debriefing, sorge- grupper, förbön, avlastningssamtal, kamratstödsamtal 
  
 Hänvisning:  
 Remisser till rätt instans 
  
 Utbildning/information:  
 Kärleken är den bästa kicken 
 5  
 Psykisk Livräddning 
 6 
 , VIVAT 
 7 
 , Mentalt förebyggande hälsovård – Charles kompetens 
 8 
 , Låt himlen vänta 
 9 
 , föreläsningar, seminarier, broschyrer 
  
 4 
  
 Guerra – Psykiskt och socialt omhändertagande vid allvarliga händelser. Grupp som verkar inom kommunen och som är avsedd att leda och samordna det psykologiska och sociala omhändertagandet av drabbade, anhöriga och personal vid allvarlig händelse. Rekom- mendation i Socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2005:13) om fredstida katastrofmedicinsk beredskap och planläggning inför höjd beredskap. Krisberedskaps- myndigheten, Räddningsverket och Styrelsen för psykologiskt försvar har upphört. Sedan år 2009 har en ny sammanhållen myndighet startat – Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB). MSB ger  
  
 POSOM-kurser 
  samt kurser i krishantering, avlastande samtal och kamratstödsamtal. 
  
 5 
  
 Kärleken är den bästa kicken är en tvådagars kurs för att förebygga psykisk ohälsa. Kursen vänder sig till personal inom grundskolans högstadium, gymnasieskolan, ungdomsmottag- ningar m.fl. Utgångspunkten är videofilmen Kärleken är den bästa kicken. Filmen är utveck- lad vid NASP. Syftet är att förebygga självmordshandlingar genom att visa filmen för hög- stadie- och gymnasieungdomar samt föräldrar, personal inom skola och fritid. Därigenom kan kunskapen om ungdomar i kris ökas liksom beredskapen att hjälpa. 
  
 6 
  
 Psykisk Livräddning är en kurs  
  
 0,5–3 
  dagar, en kursledarutbildning samt en broschyr från Västsvenska Nätverket för Suicidprevention, WNS. 
  
 7 
  
 VIVAT Metoden bygger på ASIST (Applied Suicide Intervention Skills Training) som utvecklats i Kanada och använts i Norge under namnet VIVAT (latin: Briggs, låt leva). Grund- utbildningen omfattar två dagar (Första hjälpen vid självmordsfara). 
  
 8 
  
 Mentalt förebyggande hälsovård – Livskompetens – ett undervisningsmaterial av Johnson och York. Syftet med metoden är att med hjälp av föreläsningar, praktiska övningar och rollspel ge elever kunskaper om mobbning, psyko- sociala problem, depressioner samt självmordstankar, självmordsförsök och självmord bland ungdomar samt hopp om hur personliga problem kan lösas och om var man kan få hjälp m.m. Metoden är utvärderad. 
  
 9 
  
 Låt himlen vänta – Sensus, Västsvenska Nätverket för Suicidprevention och SPES, Riks- förbundet för SuicidPrevention och Efterlevandes stöd. Studiecirkelmaterial om hur man upptäcker, samtalar med och hjälper sköra ungdomar. 
  
 196 
 SOU 2010:45 Bilaga 2 
  
 Attitydpåverkan:  
 Suicidpreventiva dagen den 10 september  
 Medvetandegörande:  
 Filmen Kärleken är den bästa kicken med 
 påföljande samtal 
 Hälsofrämjande insatser:  
 DISA, Livskunskap 
  
 Elevhälsoarbete:  
 Mentorer, personal ute bland eleverna på raster och i matsal, aktiv elevfrånvarohantering, föräldrakontakt, mentalt förebyggande hälsovård, hälsosamtalet, frågeformulär om psykisk hälsostatus, likabehandlingsplaner, arbete mot kränkande behand- ling, insatser mot självskadebeteende, samordning med övrig elev- hälsopersonal 
  
 Bedömningar:  
 Riskbedömningar och skattningsinstrument, exempelvis  
 ASI-intervjuer 
 10 
  
 Händelseanalyser:  
 Analys av inträffade händelser,  
 nivå-2 
  och  
 nivå-3 
  utredningar 
 11 
  
 Rutiner:  
 Larmrutin, rutin i ungdomsmottagningarnas handbok, rutiner inom omsorgsverksamhet 
 Uppföljning/utvärdering av självmordsförebyggande insatser 
 248 har besvarat frågan om man följer upp/utvärderar sina insatser. 158 har svarat nej, 32 vet inte och 337 har inte svarat och 58 har svarat ja. Bland  
 Ja-svaren 
  redovisas insatser i form av elevutvärde- ringar, hälsoenkäter, kursutvärderingar, larmrapporter, dialog med utförarna, mäta nåbarhet, väntetider för jourhavande präst m.m. 
 Kommentarer 
 I kartläggningen fanns en fråga om övriga kommentarer. Utöver detta har många i telefonsamtal eller via mejlkontakter delgivit sina tankar och erfarenheter kring arbetet med självmordsprevention. Nedan redovisas kortfattat dessa synpunkter. 
 Brist på resurser nämns av några och flera beklagar att de inte hunnit längre i arbetet med dessa frågor. Andra nämner att insatser sätts in först efter en suicidhändelse. Några pekar på att påstöt- ningar i frågan om handlingsplaner inte leder någon vart och att tålamod och uthållighet krävs för arbetet med dessa frågor. Några 
  
 10 
  
 ASI Grund är en standardintervju för kartläggning och bedömning av problem och resurser för personer med missbruks- och beroendeproblem. ASI Grund mars 2007 är en be- arbetning av den svenska översättningen (1998) av Addiction Severity Index, v.5 (Diaz m.fl.). Bearbetningen har genomförts av IMS, Socialstyrelsen. 
  
 11 
  
 Nivå 2- och  
  
 3-utredningar 
  vid larm och hot om suicid. Nivå  
 3-utredningar 
  motsvarar händelseanalyser. Räddningstjänsten Jönköping m.fl. 
 197 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2010:45 
  
 få kommentarer illustrerar synsättet att frågor om självmord inte bör diskuteras, utan att fokus istället ska läggas på stärkande insat- ser. Några påpekar att enkäten har gjort att diskussioner om insat- ser har påbörjats. 
 Behovet av utbildning och attitydförändringar framförs och konkretiseras på olika sätt. Exempelvis önskas ytterligare föreläs- ningsturnéer kring Psykisk Livräddning, något som Västsvenska Nätverket för Suicidprevention 
 12  
 år 2008 har genomfört i några kommuner. Önskemål har också framförts om en svensk modell à la VIVAT. 
 SKL frågade 2007 om kommunerna hade ett handlingsprogram för skadeförebyggande arbete för äldre 
 13 
 . Cirka 5 % av de som hade ett handlingsprogram svarade att suicid ingår i handlingsprogram- met. Dessa kommuner var Varberg, Borås, Sundsvall, Eskilstuna, Umeå, Vallentuna samt Hofors. Utbildning av anhörigvårdare och anställda inom äldrevården har år 2008 genomförts i ett brett sam- arbete mellan kommunen, föreningar samt kyrkan i Varberg och Kungsbacka. Andra kommuner, exempelvis Lidköping, planerar suicidpreventiva insatser inom ramen för Säker och Trygg kom- mun 
 14 
 . 
 Flera påtalar betydelsen av samverkan och nätverk i dessa frågor. Ett exempel som nämns är den regionala samverkan som sker i Västra Götalandsregionen 
 15 
 , där en tvärsektoriell referensgrupp 
  
 12 
  
 Nationellt och regionala nätverk för suicidprevention. På initiativ av NASP startades 1997 sex regionala nätverk för suicidprevention. NASP:s roll är att samordna de sex regionala nät- verken med representanter från såväl myndigheter och vårdgivare som SPES. Varje regionalt nätverk sammanträder regelbundet och nationella nätverkskonferenser organiseras vartannat år. Rapporter från samtliga nätverkskonferenser finns utgivna i rapportserien Att satsa på psykisk hälsa – förebygga självmord och självmordsförsök. Här samlas all suicidologisk teori och metodstöd i Sverige tillsammans med presentationer av aktuella avhandlingar. 
  
 13 
  
 Skadeförebyggande arbete för äldre Enkät till kommuner 2007. NCO= 2008:2 Sveriges kommuner och landsting. Räddningsverket. Under Policy och planer fanns en fråga om vad som inkluderas i handlingsprogrammet: Mercado, våld, suicid och annat, ange vad. De kommuner som svarade att de har ett handlingsprogram för skadeförebyggande arbete för äldre fick också uppge vad som ingår i handlingsprogrammet. C:a 5 % av de kommuner som svarat att de har handlingsprogram svarade att suicid ingår i handlingsprogrammet. De kom- muner som svarade ja i enkäten var Varberg, Borås, Sundsvall, Eskilstuna, Umeå, Vallentuna samt Hofors. 
  
 14 
  
 År 1989 lanserades på svenskt initiativ idén om En säker och trygg kommun, en modell för det skadeförebyggande arbetet i lokalsamhället. Lidköping blev den första kommunen i värl- den som certifierades (återcertifierad 2008). I Sverige finns 16 kommuner med olika inrikt- ning certifierade som En säker och trygg kommun. Indikatorer är bland annat program riktade mot högriskgrupper samt program som dokumenterar skadors frekvens och orsaker. 
  
 15 
  
 Ett uppdrag från Folkhälsokommittén i Västra Götalandsregionen att kartlägga förutsätt- ningarna för ett regionalt handlingsprogram/plan mot suicid ledde till en kartläggning av länets 49 kommuner år 2008. Frågorna avsåg om kunskap fanns om förslaget till nationell handlingsplan, om man hade egna planer eller avsåg att ta fram suicidpreventiv plan. Två en- käter sändes ut till varje kommun, dels till den lokale folkhälsoplaneraren, dels till en mer 
  
 198 
  
 SOU 2010:45 
  
 Bilaga 2 
  
 med vissa kommuner, länsstyrelse, frivilligorganisationer, kultur- sektorn, ungdomsmottagningar, kommunalförbund m.fl. deltar för att på Folkhälsokommitténs uppdrag ta fram en rekommenda- tion/beslutsstöd för suicidprevention på befolkningsnivå under 2010. 
 Några efterfrågar mer samarbete mellan kommun och landsting, andra hänvisar till att detta är landstingets ansvar. Andra beklagar att kommunen inte följer efter landstinget och gör en handlings- plan. 
 Reflektioner 
 I enkäten efterfrågades självmordsförebyggande insatser med ett uttalat mål att förebygga självmord. I bilagans tabell 1 redovisas ett fyrtiotal sådana insatser av aktörer från olika organisationer. 
 Andra värdefulla och krävande insatser såsom individinriktat stöd till självmordsnära personer som utförs av socialsekreterare, präster, diakoner, lärare, kamratstödjare, skolsköterskor, kuratorer, omsorgspersonal, personal på ungdomsmottagningar, räddnings- tjänsten m.fl. ingår ofta i ordinarie arbete. Det gäller även rutiner för brukare/boende inom hemtjänst/omsorgsverksamheter liksom sorgegrupper och konfirmationsundervisning i kyrkor och religiösa samfund och kamratstöd i föreningar. 
 Detta gäller också hälsofrämjande och förebyggande insatser i skolan, exempelvis arbete mot mobbning och kränkande behand- ling, insatser för att stärka självkänslan, livskunskap, hälsosamtal mm. Dessa insatser förbättrar förhoppningsvis förutsättningarna för psykisk hälsa och kan därmed i förlängningen förhindra psykisk ohälsa och dess yttersta konsekvens självmord, men de kan ses som mer generella än specifika. Flertalet svarande nämner att de arbetar med att tidigt fånga upp signaler och att hänvisa vidare till andra instanser som BUP och den psykiatriska verksamheten. Samverkan mellan olika verksamheter är också vanligt förekommande. 
 anonym kommunadress, ofta till diariet, kommunsekreterare e. d. Svarsfrekvensen var 54 % efter en påminnelse, utsända enkäter 138, även länsstyrelse, statliga verk, kommunalförbund m.fl. fick enkäten. Det var bara 4 kommuner som svarade att de arbetade aktivt med suicid- prevention. Som följd av enkäten och som stöd i fortsatt arbete med det politiska uppdraget har en tvärsektoriell referensgrupp bildats med vissa kommuner, länsstyrelse, frivillig- organisationer, kultursektorn, ungdomsmottagningar, kommunalförbund, totalt 15 del- tagare. 2009 har Folkhälsokommittén ett politiskt bekräftat uppdrag att ta fram en rekom- mendation/beslutsstöd för suicidprevention på befolkningsnivå under 2010. 
 199 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2010:45 
  
 Faktorer som tycks ha betydelse för att insatser kommer till stånd är de lokala suicidpreventiva nätverk för samverkan mellan olika instanser, som finns på många håll. I dessa ingår ofta exem- pelvis skolan, socialtjänsten, folkhälsan, ungdomsmottagningen, kyrkan, räddningstjänsten, landstinget m.fl. berörda parter. Arran- gemang den 10 september, den internationella suicidpreventiva dagen, är ett tillfälle då samverkan kring kunskapsförmedling, stöd för drabbade och attitydpåverkan sker på flera håll i landet. Inte sällan tycks ett personligt engagemang vara den drivkraft som krävs för att få igång ett arbete och övervinna de hinder som tabun och myter i frågan om självmord ibland fortfarande skapar. En annan avgörande faktor tycks vara samverkan med Riksförbundet SPES 
 16  
 och dess regionala och lokala föreningar samt de regionala suicid- preventiva nätverk som finns runt om i landet. De tillhandahåller stöd och förmedlar kunskap i suicidpreventiva frågor, exempelvis föreläsningar och metoder såsom Psykisk Livräddning, Kärleken är den bästa kicken och Livskompetens – Mentalt förebyggande häl- sovård. 
 Värdet av samverkan, exempelvis i de lokala nätverken och öns- kan om mer samverkan mellan kommun och landsting kan för- hoppningsvis komma att realiseras om fler landsting än exempelvis Hallands och Stockholms läns landsting beslutar sig för att anta en nollvision när det gäller självmord. En stor del av det självmords- preventiva arbetet utförs av eldsjälar. När t.ex. Västsvenska Nät- verket för Suicidprevention fick kommunala medel ökade deras möjligheter att genomföra insatser på ett mer systematiskt sätt. 
 De insatser som redovisas i tabellen visar på insatser som har som mål att förebygga självmord till skillnad från mer generella in- satser för att begränsa psykisk ohälsa där självmord inte nämns. En anledning kan möjligen vara att självmord har varit och i viss mån fortfarande är en tabubelagd fråga. Dock tycks intresset växa för de kommuner som formulerat handlingsplaner för att förebygga självmord. Man tar del av deras arbete och tycks bli inspirerad att följa efter. Detta får illustrera värdet av ett synliggörande i form av mål, medel och metoder för det självmordsförebyggande arbetet, så att det kan bli en självklar del av folkhälsoarbetet. 
  
 16  
 SPES Riksförbundet för SuicidPrevention och Efterlevandes Stöd samt regioner och kretsar. 
 200 
  
 SOU 2010:45 
  
 Bilaga 2 
  
 Bilaga 1 Kartläggning av lokalt självmordsförebyggande arbete utan- för hälso- och sjukvården. 
 Bilaga 2 Kartläggning av handlingsplaner för självmordsförebyggande arbete i kommuner. 
 Tabell 1 Suicidpreventiva insatser inom kommuner, religiösa sam- fund och föreningar. 
 201 
  
 202 
 Tabell 1 Suicidpreventiva insatser inom kommuner 0911123 
  
 Kommun 
  
 Förvaltning/enhet 
  
 Handlingsplan 
  
 Mål 
  
 2 Bilaga 
  
 Målgrupp 
  
 Insatser 
  
 Medel 
  
 Borås stad 
  
 Fritids- och 
  
 En suicidpreventions- 
  
 Syfte att föreslå en 
  
 Gymnasieelever, lärare och 
  
 Psykisk Livräddning  
 1 
  
 turistförvaltningen/ 
  
 grupp har bildats via 
  
 åtgärdsplan för att 
  
 föräldrar i Borås Stads 
  
 folkhälsoenheten 
  
 uppdrag från KF 
  
 minska antalet självmord 
  
 gymnasieskolor. 
  
 genom kommunal 
  
 i Borås stad med barn 
  
 Suicidpreventionsgruppen 
  
 handlingsplan Skydd 
  
 och unga som första 
  
 Psykisk Livrädddning 
  
 mot olyckor och 
  
 prioritet. 
  
 i förkortad version 
  
 extraordinära 
  
 Psykisk Livräddning - vi 
  
 Politiker och tjänstemän i 
  
 Internationella 
  
 händelser  
 2008-2011. 
  
 vill att alla ska kunna tala 
  
 kommunen, allmänheten 
  
 suicidpreventionsdagen 10 
  
 om existentiella frågor, 
  
 september: föredrag, 
  
 om liv, död och suicid, 
  
 konsert, 
  
 ha grundläggande 
  
 temagudstjänst mm 
  
 kunskaper om ångest, 
  
 i samarbete med Svenska 
  
 depression och 
  
 Kyrkan, Västsvenska 
  
 suicidalitet, veta hur man 
  
 nätverket för 
  
 talar om detta samt, vem 
  
 suicidprevention, 
  
 man hänvisar till om man 
  
 kommunala förvaltningar 
  
 inte klarar det själv. 
  
 m fl. 
  
 Emmaboda 
  
 Bildningsförvaltning, 
  
 Start utåtriktade 
  
 Elever. Föräldrar. 
  
 Bildat nätverk som träffats 
  
 grundskola och 
  
 insatser ht 2009 
  
 Personal inom socialtjänst 
  
 under längre period och 
  
 gymnasium 
  
 (IFO) och kyrka, lärare och 
  
 som gått utbildning vis 
  
 andra som arbetar med 
  
 SPES 
 2 
 kring filmen 
  
 ungdomar samt sårbara 
  
 Kärleken är bästa kicken 
 3 
 . 
  
 grupper 
  
 Planerar att visa filmen för 
  
 elever, ha föräldramöte 
  
 SOU 
  
 mm. Gjort broschyr om 
  
 vart man vänder sig om 
  
 2010:45 
  
 man mår dåligt. 
  
 203 
  
 Kommun 
  
 Förvaltning/enhet 
  
 Handlingsplan 
  
 Mål 
  
 Målgrupp 
  
 Insatser 
  
 Medel 
  
 Enskedegårds 
  
 Livsmedels- och 
  
 Personal och elever. 
  
 Elevhälsoteamet har gått 
  
 gymnasium 
  
 Hantverksprogram, 
  
 Kärleken är den bästa 
  
 Individuella program på 
  
 kicken. Föreläsningar om 
  
 Livsmedel, Möbel- och 
  
 suicid för personalen. Tre 
  
 Inredning och Fordon och 
  
 undersökningar i 
  
 IVIK. 
  
 samarbete med NASP 
 4  
 där 
  
 samtliga elever fått svara 
  
 på frågor angående sin 
  
 psykiska hälsa och även en 
  
 lärarenkät har gjorts. 
  
 Utifrån undersökningarnas 
  
 resultat ska arbetet med 
  
 suicidprevention 
  
 vidareutvecklas. 
  
 Gislaved 
  
 Räddningstjänsten 
  
 Larmplan vid 
  
 Samverkan för att rädda 
  
 Räddningstjänstpersonal 
  
 Länsgemensam utbildning 
  
 suicidfall (gemensam 
  
 liv. 
  
 Utryckningsorganisation 
  
 för Jönköpings län). 
  
 och agerande på plats. 
  
 Planen är nästan klar, 
  
 Larmrapporter insamlas 
  
 ska antas av 
  
 och sammanställs av 
  
 kommunfullmäktige 
  
 räddningstjänsten i 
  
 Jönköping. 
  
 Gotland 
  
 Ledningskontoret i 
  
 Folkhälsopolitiskt 
  
 Ingen på Gotland ska ta 
  
 Personal vid verksamheten 
  
 Deltagit i utbildning, ESL 
 5 
  
 samarbete med 
  
 program 2009- 2012 
  
 sitt liv 
  
 för psykiskt 
  
 – ett självständigt liv för 
  
 socialförvaltningen/barn- 
  
 med vision om 
  
 funktionshindrade 
  
 att identifiera risker för ett 
  
 och ungdomsfrågor och 
  
 självmord dock ej 
  
 insjuknande 
  
 folkhälsoenheten 
  
 handlingsplan ännu 
  
 Gullspång 
  
 Högstadieskola 
  
 Målet är att förebygga 
  
 Utbildning i Mentalt 
  
 psykisk och 
  
 förebyggande 
  
 psykosomatisk ohälsa, 
  
 hälsovård 
 6 
 /livskunskap för 
  
 mobbning och ytterst 
  
 kurator, skolsköterska, 
  
 självmord – ur skrift till 
  
 specialpedagog samt några 
  
 föräldrarna 
  
 Årskurs 8 (55 elever) 
  
 lärare, som använder 
  
 undervisningsmaterialet i 
  
 livskompetens under 11 
  
 veckor. 
  
 2010:45 SOU 
  
 2 Bilaga 
  
 204 
  
 2 Bilaga 
  
 Kommun 
  
 Förvaltning/enhet 
  
 Handlingsplan 
  
 Mål 
  
 Målgrupp 
  
 Insatser 
  
 Medel 
  
 Göteborg 
  
 Örgryte 
  
 Projektplan 
  
 Tidig upptäckt. Ökad 
  
 Elevhälsoteam på högstadier 
  
 Kortkurs i 
  
 Stadsdelsförvaltning, 
  
 suicidprevention 
  
 kunskap bland 
  
 Elever i årskurs 9, ev 
  
 suicidprevention 
  
 ungdomsmottagningen 
  
 Örgryte- Härlanda 
  
 ungdomsarbetare 
  
 gymnasiet 
  
 (UM) Redbergsplatsen 
  
 Rutin för suicid- 
  
 Personal på Göteborgs 
  
 prevention för 
  
 ungdomsmottagningar. 
  
 Skriven rutin i UM:s 
  
 Göteborgs 
  
 handbok. Alla på 
  
 Ungdomsmottag- 
  
 Göteborgs UM ska ha 
  
 ningar 2009 
  
 Skolpersonal och personal 
  
 kännedom om rutinerna. 
  
 inom IFO i Örgryte- 
  
 Studiedagar. Medverkan i 
  
 Härlanda. 
  
 idégrupp för 
  
 ungdomsarbetare i 
  
 Härlanda SDF. 
  
 Jönköping 
  
 Samordningsfunktion för 
  
 Måldokument om 
  
 Antalet suicid och suicid- 
  
 Följande grupper har genom 
  
 Samordnade utbildningar 
  
 1600000 
  
 suicidpreventivt arbete i 
  
 suicidprevention är 
  
 försök ska minska i 
  
 åren utbildats berörda 
  
 personal inom 
  
 Jönköpings kommun 
  
 under utarbetande, 
  
 Jönköpings kommun. 
  
 personer inom landstinget, 
  
 räddningstjänst, ambulans, 
  
 framläggs för 
  
 räddningstjänsten, polisen 
  
 polis, socialjourens mobila 
  
 kommunfullmäktige 
  
 och socialtjänsten. 
  
 team och SOS Alarm. Info 
  
 slutet 2009. 
  
 Vi har fram till i dag utbildat 
  
 om larmrutiner har getts 
  
 Målsättning att 
  
 ca 1000 personer i 
  
 till socialförvaltningen. 
  
 larmplan vid hot om 
  
 larmplanen och runt 2500 
  
 personal m fl. Nivå 2- och 
  
 suicid ska ingå i 
  
 personer i suicidprevention. 
  
 3 –  
 utredningar  
  
 7 
 . Risk- och 
  
 handlingsprogram om 
  
 sårbarhetsanalys om 
  
 skydd mot olyckor 
  
 farliga platser för att 
  
 (2003:778) 
  
 förbättra säkerheten har 
  
 SOU 
  
 gjorts m Banverket och 
  
 tekniska kontoret 
  
 2010:45 
  
 Kommun 
  
 Förvaltning/enhet 
  
 Handlingsplan 
  
 Mål 
  
 Målgrupp 
  
 Insatser 
  
 Medel 
  
 Jönköping 
  
 Processledare/ utbildare på 
  
 Handlingsprogram 
  
 Utbildningsinsatser t ex 
  
 150000 
  
 länsnivå i Jönköpings län 
  
 (2003:78) om skydd 
  
 Livslustarbete - ett 
  
 bland 
  
 mot olyckor finns i 
  
 Barn och ungdomar 
  
 utbildningsprogram 
  
 annat 
  
 Jönköping/Nässjö/ 
  
 från 2004 som nu 
  
 lönekost- 
  
 Vetlanda, vid nästa 
  
 revideras. 
  
 nader 
  
 rev Tranås/Gislaved. 
  
 I nätverket: lärare, 
  
 Nätverksträffar sen 2003 
  
 från 
  
 Samverkan mellan 
  
 skolhälsovård, 
  
 två ggr per år 
  
 psykiatri 
  
 polis, sjukvård, SOS 
  
 ungdomsmottagning, 
  
 Händelseanalyser i 
  
 för att 
  
 Alarm och 
  
 studentpsykiatri, 
  
 kommunal verksamhet. 
  
 utbilda 
  
 Räddningstjänst vid 
  
 barnhälsovård, SPES 
  
 Nivå 2 och 3- utredningar 
  
 övriga 
  
 hot om suicid. 
  
 görs inom 
  
 organisa- 
  
 Måldokument om 
  
 räddningstjänsten. 
  
 tioner 
  
 suicid ska framläggas 
  
 Målformulering pågår med 
  
 för KF 2009. 
  
 Ban- och Vägverket och 
  
 Tekniska nämnden om 
  
 fysiska miljön mm 
  
 Kramfors 
  
 Folkhälsosamordnare/ 
  
 Arbetsgrupp ska ta 
  
 Räddningstjänst, polis, 
  
 Planerar 
  
 Räddningstjänsten 
  
 fram program för 
  
 skola/elevhälsa, socialtjänst, 
  
 kompetenshöjande 
  
 Härnösand Ådalsgruppen 
  
 suicidprevention, 
  
 beredskapssamordnare, 
  
 insatser för den personal 
  
 (Sollefteå, Kramfors och 
  
 baserade på 
  
 Folkhälsosamordnare, 
  
 som möter problematiken 
  
 Härnösand) 
  
 Sundsvall  
 –Timrås 
  
 psykiatri och 
  
 Blåljusutbildning 
  
 exempel och på prop 
  
 folkhälsoplanerare. 
  
 2007/08:110, 
  
 Fortsättningsvis ska 
  
 inledningsvis strategi 
  
 gymnasiet, SOS Alarm och 
  
 4  
 -nätverk, 
  6 - 
  
 ambulans delta samt även 
  
 spridning av kunskap 
  
 kyrkan 
  
 och ytterligare en 
  
 strategi 10  
 -insatser 
  
 205 
  
 vid misstanke /försök 
  
 till suicid. 
  
 Krokom 
  
 Barn- och 
  
 Grundskolans elever 
  
 Stöd mm. Skolpsykologen 
  
 utbildningsförvaltningen/ 
  
 Elever i riskzon 
  
 gått utbildning Kärleken är 
  
 Elevhälsan 
  
 bästa kicken, samt 
  
 redogjort innehållet för 
  
 elevhälsopersonal 
  
 Kungälv 
  
 Folkhälsa 
  
 Handlingsplan om 
  
 60 personer  
 2006-2007, 
  
 Genomfört modellen 
  
 självdestruktivt 
  
 lärare och andra professioner 
  
 Mentalt förebyggande 
  
 2010:45 SOU 
  
 2 Bilaga 
  
 Kommun 
  
 Förvaltning/enhet 
  
 Handlingsplan 
  
 Mål 
  
 Målgrupp 
  
 Insatser 
  
 Medel 
  
 Bilaga 
  
 beteende, ej uttalat 
  
 inom skolans värld, 
  
 hälsovård - 
  
 2 
  
 självmord, ska antas 
  
 socialsekreterare, 
  
 Livskompetens- och 
  
 av kommunstyrelsen 
  
 fritidsledare, minst 2 från 
  
 därefter utvärderat den 
  
 206 
  
 varje arbetsplats 
  
 Mariestad 
  
 Folkhälsa/Äldrevård 
  
 Påbörjat arbete inom 
  
 Anställda inom äldrevården 
  
 Heldagsutbildning kring 
  
 Utveck- 
  
 Säker och Trygg 
  
 100 personer 
  
 Psykisk Livräddning i 
  
 ings- 
  
 kommun 2008 – 
  
 Samt politiker och 
  
 samarbete med 
  
 medel 
  
 psykisk ohälsa och 
  
 tjänstemän (4 + 4 från 
  
 Västsvenska Nätverket för 
  
 Social- 
  
 suicidprevention 
  
 Töreboda och Gullspång) 30 
  
 Suicidprevention. Vill 
  
 Styrelsen 
  
 bland äldre 
  
 personer 
  
 även förankra idéer om 
  
 för 
  
 kommande arbete för äldre 
  
 vikarie- 
  
 i samhället via 
  
 kostnader 
  
 studieförbund, PRO mm 
  
 samt Barn och Unga 
  
 Motala 
  
 Kommunledningskontoret/ 
  
 Landstinget i 
  
 Insatserna i form av 
  
 Berörda verksamheter inom 
  
 Två seminarier har 
  
 folkhälsan 
  
 Östergötland har 
  
 seminarier har riktats till 
  
 kommun och landsting inom 
  
 anordnats med syfte att få 
  
 arbetat fram ett 
  
 professionella men 
  
 närsjukvård Väster. 
  
 en dialog kring hur vi kan 
  
 vårdprogram men i 
  
 handlar om att förebygga 
  
 bli bättre på att förebygga 
  
 kommunen finns 
  
 självmord i alla 
  
 självmord. Arbetsgruppen 
  
 inget specifikt 
  
 åldersgrupper och att 
  
 Personal inom socialtjänst 
  
 ska vidga gruppen till att 
  
 självmordsföre- 
  
 utforma stöd till anhöriga 
  
 omfatta företrädare för 
  
 byggande typ 
  
 och landstingets primärvård 
  
 kommunens berörda 
  
 Jönköpingsmodellen 
  
 verksamheter, 
  
 än. En utvecklings- 
  
 räddningstjänst, landsting, 
  
 grupp 
  
 polis i västra länsdelen 
  
 Suicidprevention har 
  
 m.fl. 
  
 som förslag att arbeta 
  
 Inom kommunpsykiatrin 
  
 fram ett lokalt 
  
 program för 
  
 anordnas tre kurser i 
  
 suicidförebyggande 
  
 suicidprevention hösten 
  
 arbete 
  
 2009. 
  
 Norrtälje 
  
 Barn- och utbildnings- 
  
 Livskunskap 
  
 Att bättre rusta eleverna i 
  
 Årskurs 8 
  
 Mentalt förebyggande 
  
 SOU 
  
 kontoret Länna - 
  
 konsten att leva 
  
 hälsovård - Livskompetens 
  
 Rialaenheten 
  
 2010:45 
  
 Nyköping 
  
 Elevhälsan 
  
 Arbetar med att ta 
  
 Lärare 
  
 Barn och ungdomar 
  
 Utbildning i Låt himlen 
  
 fram handlingsplan 
  
 vänta  
 8  
 till elevhälsans 
  
 Kommun 
  
 Förvaltning/enhet 
  
 Handlingsplan 
  
 Mål 
  
 Målgrupp 
  
 Insatser 
  
 Medel 
  
 personal under 2008. Info 
  
 till skolpersonal om denna 
  
 studiekurs. Flera 
  
 skolsköterskor har också 
  
 gått utbildning om 
  
 suicidförebyggande. 
  
 Stöd till ungdomar och 
  
 deras föräldrar. 
  
 Samverkan med BUP och 
  
 Unga Vuxna. Motiverande 
  
 samtal, psykisk första 
  
 hjälp, KBT, stödsamtal 
  
 Nässjö 
  
 Barn- och 
  
 Suicidprevention 
  
 Förstärka 
  
 Hälsoteam och lärare/ 
  
 Utbildning vid 
  
 utbildningsförvaltningen/ 
  
 preventionsarbetet, tidigt 
  
 elever  
 15-24 
  år 
  
 kommunens 7 – 9 skolor 
  
 grundskola och 
  
 upptäcka och se signaler 
  
 samt gymnasium 
  
 gymnasieskola 
  
 att någon inte mår bra. 
  
 Stockholm 
  
 Storstockholms 
  
 Projektbeskrivning, 
  
 Att tillsammans med 
  
 Att utifrån ställen 
  
 Brandförsvarsförbund/ 
  
 handlingsplan och 
  
 blåljusmyndigheter aktivt 
  
 suicidförsök görs på, 
  
 Kungsholmens 
  
 kursprogram är klart 
  
 förhindra suicid 
  
 byggnadstekniskt försvåra 
  
 brandstation 
  
 men ännu ej taget av 
  
 på dessa platser. Vid 
  
 ledningsgruppen. 
  
 suicidförsök aktivt prata 
  
 med den hjälpsökande. 
  
 Sundsvall 
  
 Gymnasium/Barn- och 
  
 Suicidpreventions- 
  
 Att förebygga suicid 
  
 Personal inom 
  
 Utbildning med ett par års 
  
 utbildning/Elevhälsan 
  
 nätverk: svenska 
  
 gymnasieskolan 
  
 intervall samt 
  
 kyrkan, elevhälsan, 
  
 föreläsningar om 
  
 socialtjänsten, 
  
 tonårsutveckling, 
  
 kuratorsorganisation 
  
 ungdomars psykiska 
  
 207 
  
 från landstinget, 
  
 mående och 
  
 ungdomsmottagning, 
  
 suicidprevention. 
  
 barn- och ungdoms- 
  
 Elever 
  
 Livskunskap. Hälsosamtal. 
  
 psykiatri 
  
 Stöd. Gruppdiskussioner. 
  
 2010:45 SOU 
  
 2 Bilaga 
  
 Kommun 
  
 Förvaltning/enhet 
  
 Handlingsplan 
  
 Mål 
  
 Målgrupp 
  
 Insatser 
  
 Medel 
  
 2 Bilaga 
  
 208 
  
 Sundsvall 
  
 Räddningstjänstförbund 
  
 Utkast till 
  
 Vision Ingen bör hamna 
  
 Övergripande nätverks- 
  
 Phillips 
  
 åtgärdsprogram för 
  
 i en sådan situation att 
  
 grupp ska via 
  
 suicidprevention i 
  
 den enda utvägen 
  
 händelseanalyser av Parks 
  
 Sundsvall Timrå, 
  
 upplevs vara suicid och 
  
 Mariaanmälningar utforma 
  
 gemensamt för 
  
 behöva ta sitt liv 
  
 åtgärder för att minska 
  
 kommunerna och 
  
 Avsikten är att 
  
 risker. Kartläggning av 
  
 landstinget och ska 
  
 inriktningarna även ska 
  
 vilka åtgärder inom pågå- 
  
 förankras. Följer i 
  
 vara vägledande för 
  
 ende folkhälsoprogram 
  
 stort regeringens 
  
 övriga organisationers 
  
 m.fl. som kan förväntas ge 
  
 proposition med nio 
  
 arbete, t ex för polisen, 
  
 sucidpreventiva resultat, 
  
 strategier 
  
 kyrkan och frivillig- 
  
 göra riskinventering och 
  
 Åtgärderna förväntas 
  
 organisationer 
  
 skyddsanalys för att 
  
 starta 2010. 
  
 begränsa tillgång till 
  
 suicidmedel, sprida 
  
 kunskap om suicid till 
  
 allmänhet och 
  
 nyckelpersoner, 
  
 kompetenshöjning av 
  
 personal mm. 
  
 Tingsryd 
  
 Kommunledning/ 
  
 Styrkort för 
  
 Minska antalet suicid i 
  
 Allmänheten 
  
 Information genom en 
  
 Socialförvaltningen/ 
  
 suicidpreventions- 
  
 kommunen jämfört med 
  
 speciell broschyr med 
  
 Barn- och 
  
 gruppen: producera 
  
 2004 
  
 inriktning var man kan 
  
 ungdomsförvaltningen 
  
 handlingsprogram för 
  
 vända sig för att få stöd. 
  
 suicidprevention i 
  
 Personal som i sitt arbete 
  
 Utbildning. 
  
 kommunen. 
  
 möter personer i riskzon. 
  
 Tranås 
  
 Räddningstjänsten 
  
 I kommande 
  
 Rapportering vid suicid 
  
 Förvaltningen för 
  
 handlingsplan enligt 
  
 och suicidförsök till 
  
 samhällsskydd och 
  
 lagen om skydd mot 
  
 RäddsamF (Jönköpings 
  
 SOU 
  
 beredskap 
  
 olyckor skall det 
  
 län) 
  
 suicid preventiva 
  
 2010:45 
  
 arbetet aktualiseras. 
  
 Kommun 
  
 Förvaltning/enhet 
  
 Handlingsplan 
  
 Mål 
  
 Målgrupp 
  
 Insatser 
  
 Medel 
  
 Ulricehamn 
  
 Barn – och 
  
 Lokal/regional 
  
 Förebygga självmord. 
  
 Lärare och personal som 
  
 Lokalt skolprojekt på 
  
 25000 
  
 utbildningsförvaltning/ 
  
 samverkan med 
  
 arbetar med ungdomar 
  
 Tingsholmgymnasiet 
  
 för första 
  
 skohälsovården/ 
  
 Vgregion. Utbildning 
  
 2008-2011. 
  Utbildning 
  
 steget 
  
 serviceförvaltning/ 
  
 och utveckling ska 
  
 VIVAT 
 9 
 , 2 dagar för 24 
  
 (FHI) 
  
 Folkhälsoplaneraren 
  
 leda till 
  
 personer, 
  
 50000 
  
 handlingsplan 
  
 Utbilda fyra kursledare i 
  
 från 
  
 fem dagars kurs för att de 
  
 Välfärds- 
  
 sen ska kunna utbilda 
  
 rådet 
  
 personal inom flera 
  
 förvaltningar. Planerar 
  
 extern utvärdering. 
  
 Uppsala 
  
 Grundskola 
  
 Snorkelprojektet 
  
 Att tidigt upptäcka 
  
 Åk 4 - 9 samt 
  
 Att tidigt upptäcka 
  
 nedstämdhet hos 
  
 gymnasieklasser. Kuratorer 
  
 ungdomar som mår så 
  
 ungdomar och att 
  
 och skolhälsovårdspersonal 
  
 dåligt att de inte vill leva. 
  
 förebygga självmord 
  
 Skolsköt el kurator har en 
  
 checklista till handbok vid 
  
 nedstämdhet, sömnprob- 
  
 lem, oro/ångest och 
  
 matproblem. 
  
 Återkommande samtal. 
  
 www.snorkel.se 
 10 
  
 Värnamo 
  
 Räddningstjänsten 
  
 Handlingsprogram 
  
 Verka för att antalet 
  
 Socialtjänstpersonal, 
  
 Information, 
  
 skydd och beredskap 
  
 suicidfall ständigt ska 
  
 räddningstjänstpersonal, 
  
 händelseanalyser mm. 
  
 minska i antal 
  
 sårbar grupper m fl 
  
 En temagrupp ska inrättas, 
  
 processen har startats upp 
  
 209 
  
 2010:45 SOU 
  
 2 Bilaga 
  
 210 
  
 2 Bilaga 
  
 Kommun 
  
 Förvaltning/enhet 
  
 Handlingsplan 
  
 Mål 
  
 Målgrupp 
  
 Insatser 
  
 Medel 
  
 Växjö 
  
 Räddningstjänsten 
  
 Alarm 
  
 Personer som hotar om eller 
  
 Arbetsgrupp bildad: 
  
 tänker begå självmord 
  
 polisen, landstinget, 
  
 räddningstjänsten, 
  
 psykvården och SOS 
  
 Utbildat arbetsgruppen 
  
 samt hittat former för 
  
 enklare samverken. 
  
 Enklare utbildning för 
  
 egen personal som 
  
 kommer att möta 
  
 suicidbenägna personer 
  
 Åmål 
  
 Nätverk med 
  
 Information och 
  
 Information till elever i 
  
 Fortbildning till personal 
  
 styrgrupp från skola, 
  
 fortbildning till alla 
  
 årskurs 9 varje år 
  
 inom skola, socialtjänst, 
  
 socialtjänst, 
  
 professioner inom skola, 
  
 polis, primärvård, psykiatri 
  
 primärvård och 
  
 socialtjänst svenska 
  
 och svenska kyrkan. 
  
 svenska kyrkan 
  
 kyrkan 
  
 Älvdalen 
  
 Socialtjänsten/IFO/ 
  
 Lokalt 
  
 Arbeta fram en tydlig 
  
 Skolpersonal 
  
 Utbildningsinsatser, 
  
 Folkhälsa/ 
  
 suicidpreventions- 
  
 vård/hälsokedja 
  
 Arbeta brett mot befolkning 
  
 information, stöd, 
  
 nätverk. I 
  
 händelseanalyser 
  
 Gott liv för alla 
  
 Alkohol- och 
  
 Drogpolitiskt 
  
 handlingsprogram 
  
 2007-2009 
  ingår ett 
  
 2010:45 SOU 
  
 avsnitt om självmord 
  
 Suicidpreventiva insatser inom religiösa samfund 091123 
  
 Religiöst 
  
 Enhet/församling 
  
 Handlingsplan 
  
 Mål 
  
 Målgrupp 
  
 Insatser 
  
 Medel 
  
 samfund 
  
 Stads- 
  
 Linköping 
  
 Vi som mist - 
  
 Ungdomar  
 15-25 
  år som 
  
 Vi som mist – 
  
 Linköpings 
  
 Missionen 
  
 projekt under ett år 
  
 förlorat någon anhörig via 
  
 samtalsgrupp - 10 ggr. 
  
 Kommun 
  
 självmord 
  
 Information och samtal 
  
 kring egna erfarenheter, 
  
 riskgrupper, riskfaktorer 
  
 m.m. Ledarna har gått 
  
 NASP:s utbildning 
  
 Kärleken är den bästa 
  
 kicken 
  
 Svenska 
  
 Emmaboda församling 
  
 Information, utbildning 
  
 Gymnasieungdomar och ev 
  
 Information, filmvisning 
  
 kyrkan 
  
 Nybildad nätverksgrupp 
  
 och stöd kring 
  
 årskurs 9, sårbara grupper 
  
 och samtalsgrupper efteråt, 
  
 Spången, samarbete med 
  
 suicidprevention 
  
 och deras anhöriga samt 
  
 ta fram en broschyr, ev en 
  
 skola, kyrka, socialtjänst 
  
 nätverksgruppen 
  
 Må  
 –bra 
  - mässa inriktad 
  
 till ungdomar för att stärka 
  
 självförtroendet. 
  
 Svenska 
  
 Fryksdals- och Älvdals 
  
 Suicidpreventions- 
  
 Bidra till minskning av 
  
 Ungdomar 
  
 Förankring/närverks- 
  
 1 515 000 
  
 kyrkan 
  
 kontrakt/Norra Värmland 
  
 projektet (SsiV) 
  
 självmord och 
  
 byggande. Utbilda 
  
 (865 000 
  
 (Hagfors, Sunne och 
  
 med fokus på 
  
 självmordsförsök bland 
  
 utbildare inom skola, 
  
 tilldelade 
  
 Torsby kommuner) 
  
 ungdomar 2009- 
  
 unga samt ökad 
  
 landsting, socialtjänst, 
  
 från Svenska 
  
 2011 
  
 medvetenhet, kunskap 
  
 kyrka som med Kärleken 
  
 kyrkan 
  
 och handlingsberedskap 
  
 är bästa kicken och 
  
 nationellt 
  
 kring psykisk ohälsa och 
  
 Psykisk Livräddning i sin 
  
 samt 
  
 suicidalitet bland unga 
  
 tur utbildar unga och 
  
 650 000 
  
 vuxna. Föreläsningar, 
  
 egeninsatser) 
  
 seminarier mm 
  
 211 
  
 Svenska 
  
 Göteborgs stift 
  
 Kyrkan och 
  
 Öka beredskap och 
  
 Församlingar i stiftet. 
  
 Stiftskonsulent med 
  
 kyrkan 
  
 suicidprevention - 
  
 kunskap och stöd kring 
  
 uppgift att arbeta med 
  
 frågor om suicid 
  
 Skolor, arbetsplatser 
  
 dessa frågor. 
  
 Suicidpreventiva dagen i 
  
 m fl 
  
 samarbete med SPES. 
  
 Erbjuder kursdagar. 
  
 Broschyrer. Samverkan 
  
 kring handlingsplaner för 
  
 har man hanterar suicid. 
  
 2010:45 SOU 
  
 2 Bilaga 
  
 212 
  
 2 Bilaga 
 Suicidpreventiva insatser inom religiösa samfund 091123 
  
 Religiöst 
  
 Enhet/församling 
  
 Handlingsplan 
  
 Mål 
  
 Målgrupp 
  
 Insatser 
  
 Medel 
  
 samfund 
  
 Svenska 
  
 Lunds stift präst i 
  
 Jourhavande präst 
  
 Startade som ett 
  
 Människor i kris 
  
 70 000 samtal per år varav 
  
 kyrkan 
  
 samarbete med SOS Alarm 
  
 112 
  
 suicidförebyggande 
  
 många med suicidtankar 
  
 arbete på  
 1950-talet 
  
 2010:45 SOU 
 Suicidpreventiva insatser inom religiösa samfund 091123 
  
 Religiöst 
  
 Enhet/församling 
  
 Handlingsplan 
  
 Mål 
  
 Målgrupp 
  
 Insatser 
  
 Medel 
  
 samfund 
  
 Sveriges 
  
 Juridisk 
  
 Att förena medicin, 
  
 Förebygga självmord 
  
 Alla åldrar och yrken 
  
 Moraliskt och socialt stöd 
  
 Satsat egna 
  
 Muslimska 
  
 familjerådgivningsbyrån 
  
 psyke och tro i 
  
 genom att lita på medicin 
  
 pengar utan 
  
 Förbund 
  
 Jf6 
  
 behandlingen 
  
 som botemedel, att höja 
  
 stöd från 
  
 självförtroende genom 
  
 kommunen, 
  
 att förstärka psyke och 
  
 saknar 
  
 ha hopp och stark tro att 
  
 medel för att 
  
 man kommer att bli frisk 
  
 utveckla 
  
 verksam- 
  
 heten 
  
 213 
  
 2010:45 SOU 
  
 2 Bilaga 
 Suicidpreventiva insatser inom föreningar 091123 
  
 Föreningar 
  
 Lokalavdelning/ 
  
 Handlingsplan 
  
 Mål 
  
 Målgrupp 
  
 Insatser 
  
 Medel 
  
 Bilaga 
  
 krets 
  
 214 
  
 2 
  
 Attention 
  
 Göteborg 
  
 Medlemmar som mår dåligt, 
  
 Stöd, söka rätt hjälp, ge 
  
 självdestruktiva personer 
  
 hopp. Kamratstöd 
  
 med missbruk och 
  
 självmordsförsök 
  
 Jourhavande 
  
 Alla som ringer 
  
 Telefonjour  
 21-06 
  alla 
  
 medmänniska 
  
 nätter året runt 
  
 Nationella 
  
 Stöd vid samtal med 
  
 Stöd vid samtal med 
  
 Människor i akut psykisk 
  
 Jourtelefon  
 17-22 
  varje 
  
 Medel från 
  
 hjälplinjen 
  
 suicidnära personer. 
  
 suicidnära personer 
  
 kris och deras närstående. 
  
 dag/ c:a 200 samtal/år om 
  
 Socialstyrelsen 
  
 2006 - 
  
 För hela Sveriges befolkning 
  
 suicidtankar 
  
 Bildspel 
  
 Samarbete med SPES 
  
 Rädda Barnen/ 
  
 Stödhelger för familjer 
  
 Stödja barn och 
  
 Familjer där mamma eller 
  
 Samtalsgrupper, övningar 
  
 Medel från 
  
 BRIS/Röda Korset 
  
 i sorg efter suicid. 
  
 föräldrar och främja 
  
 pappa tagit sitt liv. Familjer 
  
 och samvaro på kursgård 
  
 Allmänna Grant 
  
 Projekt under 2009- 
  
 en öppen 
  
 där ett barn eller en ungdom 
  
 under fredag - söndag vid 
  
 fonden 
  
 2011 
  
 kommunikation 
  
 tagit sitt liv. 
  
 två tillfällen under ett år. 
  
 SPES 
  
 Västra kretsen 
  
 Utbildning av personal i 
  
 vårdorganisationer och 
  
 elever vid vårdgymnasier, 
  
 gymnasier och högskolor, 
  
 personal inom socialtjänst, 
  
 krisgrupper vid företag, 
  
 medlemmar i andra 
  
 stöd/frivilligföreningar. 
  
 Fortlöpande samtal med 
  
 SOU 
  
 anhöriga till personer med 
  
 suicidproblematik. 
  
 2010:45 
  
 SPES 
  
 SPES kretsen i 
  
 Verksamhetsplan 
  
 Minska suicidtalen. 
  
 Efterlevande. Medlemmar. 
  
 Utbildning Kärleken är den 
  
 45 000 
  
 Jönköpings län 
  
 Stöd till efterlevande 
  
 Personal inom skola, vård, 
  
 bästa kicken samt När 
  
 omsorg, kyrka, 
  
 himlen är nära (äldre och 
  
 Suicidpreventiva insatser inom föreningar 091123 
  
 Föreningar 
  
 Lokalavdelning/ 
  
 Handlingsplan 
  
 Mål 
  
 Målgrupp 
  
 Insatser 
  
 Medel 
  
 krets 
  
 intresseorganisationer 
  
 deras, anhöriga och 
  
 m fl. 
  
 personal. I länet har c:a 
  
 1000 personer utbildats, 
  
 varav 250 behöriga att 
  
 visa. Information. till 
  
 Suicidpreventiva 
  
 Ett nationellt vid 
  
 Minska antalet 
  
 Professioner som möter 
  
 Information, utbildning 
  
 Ideellt arbete 
  
 Nätverk 
  
 NASP samt sex 
  
 självmord. Öka 
  
 suicidnära personer och 
  
 och stöd. Arrangemang 
  
 med undantag 
  
 regionala nätverk 
  
 kunskapen om 
  
 deras anhöriga 
  
 t.ex. suicidpreventiva 
  
 av Västsvenska 
  
 självmordsprevention 
  
 dagen m.fl. aktiviteter i 
  
 Nätverket 
  
 regionerna 
  
 Västsvenska 
  
 Visionen är ett 
  
 Ungdomar som 
  
 Utbildning i Psykisk 
  
 255 000 från 
  
 Nätverket för 
  
 suicidfritt Västra 
  
 kamratstödjare på 
  
 Livräddning. Utbildning av 
  
 Göteborg och 
  
 Suicidprevention 
  
 Götaland och Halland 
  
 gymnasieskolor. 
  
 utbildare i Psykisk 
  
 130 000 från 
  
 (WNS) 
  
 enligt Verksamhetsplan 
  
 Ungdomsgrupper i Svenska 
  
 Livräddning. Utbildning 
  
 Halland 
  
 för WNS 2009 
  
 Kyrkan. 
  
 När himlen är nära 
  
 Anhöriga och personal till 
  
 tillsammans med SPES och 
  
 äldre och långtidssjuka. 
  
 Sensus. Stödjer 
  
 arbetsplatser vid start av 
  
 suicidpreventiva team, ex 
  
 vis Volvo PV och 
  
 Frölundagymnasiet. 
  
 215 
  
 2010:45 SOU 
  
 2 Bilaga 
  
 2 Bilaga 
  
 216 
 Suicidpreventiva insatser inom föreningar 091123 
  
 Föreningar 
  
 Lokalavdelning/ 
  
 Handlingsplan 
  
 Mål 
  
 Målgrupp 
  
 Insatser 
  
 Medel 
  
 krets 
  
 Ångestsyndromsäll 
  
 ÅSS Göteborg 
  
 Medlemmar och anhöriga. 
  
 Stöd och självhjälps- 
  
 skapet 
  
 De som sitter i telefonjouren 
  
 grupper. Tre i personalen 
  
 samt värdar på Öppet Hus m 
  
 har gått utbildningen 
  
 fl. Skolbesök, besök på 
  
 Psykisk Livräddning 
  
 ungdomsmottagning,, 
  
 (WNS). 
  
 vårdcentral mm. 
  
 Föreläsningar, temadagar 
  
 samt interna utbildningar. 
  
 Information. 
  
 2010:45 SOU 
 Noter 
  
 1 
  
 Psykisk Livräddning är en kurs 0, 5 – 3 dagar, en kursledarutbildning samt en broschyr från Västsvenska Nätverket för Suicidprevention, WNS 
  
 2 
  
 SPES Riksförbundet för SuicidPrevention och Efterlevandes Stöd samt regioner och kretsar 
  
 3 
  
 Kärleken är den bästa kicken är en tvådagars kurs för att förebygga psykisk ohälsa. Kursen vänder sig till personal inom grundskolans högstadium, gymnasieskolan, ungdomsmottagningar 
  
 m.fl. Utgångspunkten är videofilmen Kärleken är den bästa kicken. Filmen är utvecklad vid NASP. Syftet är att förebygga självmordshandlingar genom att visa filmen för högstadie- och gymnasieungdomar samt föräldrar, personal inom skola och fritid. Därigenom kan kunskapen om ungdomar i kris ökas liksom beredskapen att hjälpa. 
  
 4 
  
 Nationell prevention av suicid och psykisk ohälsa, NASP, är sedan 1995 statens expertorgan för suicidprevention. Camacho arbetar för att varaktigt minska antalet självmord och självmordsförsök och för att öka kunskapsnivån om självmord. Camacho gör utredningar och ger råd till regeringen och olika myndigheter samt bedriver utbildningar kring självmordsprevention av bland annat personal inom skola och psykiatri.  
  
 www.ki.se/nasp 
  
 5 
  
 ESL Ett självständigt liv Kursmaterialet är ursprungligen utarbetat vid Clinical Research Center for Schizophrenia &Gibbs;" class="p588 ft135"> 
  
 2010:45 SOU 
  
 217 
  
 2 Bilaga 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2010:45 
  
 Kartläggning av lokalt självmordsförebyggande arbete utanför hälso- och sjukvården 
 På regeringens uppdrag kartlägger NASP insatser utanför hälso- och sjukvården, som har ett uttalat mål att förebygga självmord. Svar önskas snarast. 
  
 Fråga 1. Ange vilken typ av organisation som svaren avser. 
  
 Kommunal förvaltning 
  
 Skola 
  
 Förening 
  
 Religiöst samfund 
  
 Annan verksamhet 
  
 Fråga 2. Gör ni insatser för att förebygga självmord? 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Fråga 3. Ange vilket postnummer verksamheten har med mellanslag efter tre siffror. 
  
 Fråga 4. Ange vilken organisation svaren avser. 
  
 Fråga 5. Ange förvaltning/avdelning/enhet etc som svaren avser. 
  
 Fråga 6. Ange namn på kontaktperson. 
  
 Fråga 7. Ange befattning på kontaktperson. 
  
 Fråga 8. Ange telefonnummer till kontaktperson. 
  
 Fråga 9. Ange mejladress till kontaktperson. 
  
 Fråga 10. Har ni någon handlingsplan etc som är gjord specifikt för självmordsförebyggande arbete i din kommun/organisation/förening? 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Vet inte 
  
 218 
  
 SOU 2010:45 
  
 Bilaga 2 
  
 Fråga 11. Om ja, ange titel för planen. Mejla eller posta gärna dokumentet till NASP, se adresser i fråga 23. 
  
 Fråga 12. 
  
 Om ja, vilka år gäller planen? 
  
 Ange årtal fr. o. m. 
  
 --Inget 
 svar-- 
  
 Ange årtal t. o. m. 
  
 --Inget 
 svar-- 
  
 Fråga 13. 
  
 Om ja, ange de mål som handlingsplanen innehåller. 
  
 Fråga 14. Fanns medel i kommunens budget för självmordsförebyggande arbete år 2008? 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Vet inte 
  
 Fråga 15. Om ja, ange hur mycket pengar i kronor som användes för självmordsförebyggande arbete år 2008? 
  
 Fråga 16. Vilken typ av insatser genomförs? Fler alternativ kan anges. 
 Ja 
 Utbildning 
 Information 
 Stöd 
 Händelseanalyser 
 Begränsning av medel och metoder för suicid, t ex i den fysiska miljön 
 Annat 
  
 Fråga 17. Beskriv vad insatserna består av och i vilken omfattning. Mejla eller posta gärna program etc till NASP. Se adresser i fråga 23. 
 219 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2010:45 
  
 Fråga 18. Ange vilka målgrupper som insatserna riktas till. Fler alternativ kan anges. Precisera gärna närmre i fråga 19. 
  
 Ja 
  
 0 - 14 år 
 15 - 24 år 
 25 - 44 år 
 45 - 64 år 
 > 65 år 
 Socialtjänstpersonal 
 Lärare 
 Övrig personal som arbetar med ungdomar Personal inom polis, räddningstjänst etc Personal inom religiösa samfund 
 Sårbara grupper 
 Anhöriga till sårbara grupper 
 Andra grupper 
  
 Fråga 19. Precisera målgrupperna närmre. 
  
 Fråga 20. Beskriv kort de självmordsförebyggande metoder som ni använder. 
  
 Fråga 21. Följer ni upp/utvärderar effekter av era självmordsförebyggande insatser? Mejla eller posta gärna utvärderingsrapporter etc till NASP. Se adresser i fråga 23. 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Vet inte 
  
 220 
  
 SOU 2010:45 
  
 Bilaga 2 
  
 Fråga 22. Om ja, ange hur. 
  
 Fråga 23. Ange vilka dokument du mejlar till lena.mobrandt@ki.se eller postar till NASP Att: Robinson, Karolinska Institutet, 171 77 STOCKHOLM 
 Mejl Post 
 Handlingsplan etc 
 Kursprogram etc 
 Projektbeskrivning etc 
 Utvärderingsrapport 
 Annat 
  
 Fråga 24. Har du något övrigt att tillägga. 
 221 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2010:45 
  
 Kartläggning av handlingsplaner för självmordsförebyggande arbete i kommuner 
 På regeringens uppdrag kartlägger NASP vilka kommuner som har handlingsplaner med ett uttalat mål att förebygga självmord. Svar önskas senast 091004. 
  
 Fråga 1. Har kommunen en handlingsplan med ett uttalat mål att förebygga självmord? 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Vet inte 
  
 Fråga 2. Om ja, ange titel för planen. 
  
 Fråga 3. 
  
 Om ja, vilka år gäller planen? 
  
 Ange årtal fr. o. m. 
  
 --Inget 
 svar-- 
  
 Ange årtal t. o. m. 
  
 --Inget 
 svar-- 
  
 Fråga 4. 
  
 Om ja, ange de mål som handlingsplanen innehåller. 
  
 Fråga 5. Fanns medel i kommunens budget för självmordsförebyggande arbete år 2008? 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Vet inte 
  
 Fråga 6. Om ja, ange hur mycket pengar i kronor som användes för självmordsförebyggande arbete år 2008. 
  
 Fråga 7. Ange mejladress till svarande. 
 222 
 Bilaga 3 
 Rapport om intervjustudie inom socialtjänsten 
 Projektledare Robinson Med Lozano 
  Ramberg Karolinska Institutet,  
 2010-05-10 
  
 BAKGRUND 
 Riksdagen framförde i ett tillkännagivande från den 27 april 2005 om det självmordspreventiva arbetet (bet. 2004/05: SoU 11, rskr. 2004/05:218) att ett nationellt program för självmordsprevention bör tas fram. I juli samma år gav regeringen Statens folkhälsoinstitut (FHI) och Socialstyrelsen i uppdrag att ta fram förslag på befolk- ningsinriktade åtgärder liksom åtgärder riktade till huvudmännen för hälso- och sjukvården, socialtjänsten och skolhälsovården och elevhälsa. FHI och Socialstyrelsen redovisade uppdraget i december 2006, Förslag till ett nationellt program för suicidprevention – be- folkningsinriktade och individinriktade strategier och åtgärder. Efter att myndigheternas förslag remitterats behandlades förslaget i propositionen  
 En förnyad folkhälsopolitik  
 (prop. 2007/08:110) som regeringen överlämnade till riksdagen den 13 mars 2008. Proposi- tionen som bl.a. innehöll förslag till nio självmordspreventiva stra- tegier 
  
 1  
  
 godkändes av riksdagen den 5 juni 2008. 
 En särskild utredare har tillsatts den 3 september 2009 (kom- mittédirektiv 2009:79  
 Händelseanalyser – ett verktyg i det självmords- förebyggande arbetet).  
 Utredaren ska klargöra och analysera förutsätt- 
  
 1  
 De nio strategierna i regeringens proposition En förnyad folkhälsopolitik (prop. 2007/2008:110) är: 1 Insatser som främjar goda livschanser för mindre gynnade grupper. 2 Minskad alkoholkonsumtion i befolkningen och i högriskgrupper för självmord. 3 Minskad tillgänglighet till medel och metoder för självmord. 4 Självmordsprevention som hantering av psykologiska misstag. 5 Medicinska, psykologiska och psykosociala insatser. 6 Spridning av kunskap om evidensbaserade metoder för att minska antalet självmord. 7 Kompetens- höjning av personal och andra nyckelpersoner i vård och omhändertagande av personer med självmordsproblematik.8 Händelseanalys av Lex Hughes anmälningar. 9 Stöd till frivilligorga- nisationer. 
 223 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2010:45 
  
 ningarna för att inom hälso- och sjukvårdens och socialtjänstens område utveckla och förbättra händelseanalyser av inträffade själv- mord. Utredaren ska ge förslag på hur de nya kunskaper som framkommer genom händelseanalyser kan föras över till regional eller lokal nivå med syfte att dessa kunskaper ska kunna komma till praktisk användning i det självmordspreventiva arbetet. Utredaren ska i arbetet säkerställa att de förslag som ges särskilt beaktar lag- stiftning som behandlar integritetsaspekter. Nedanstående uppdrag är en av de utgångspunkter utredaren har att beakta. 
 UPPDRAGET 
 Avdelningen Nationell prevention av suicid och psykisk ohälsa (NASP) 
  
 2 
  
 , Institutionen för folkhälsovetenskap vid Karolinska Institutet, har den 25 mars 2010 fått i uppdrag att genomföra en intervjustudie inom socialtjänsten i syfte att ge en bild av verksam- hetens kvalitetssäkringsarbete vad gäller klienters självmord. I sam- råd med Socialdepartementet beslöts att intervjuerna kan ske både individuellt och i grupp samt omfatta anställda från socialtjänstens samtliga verksamheter. Vid genomförandet av intervjuerna ska NASP säkerställa geografisk spridning samt att intervjuerna genom- förs i såväl tätort och samhälle som glesbygd. Uppdraget ska redo- visas till regeringskansliet (Socialdepartementet) senast den 15 maj 2010. (Regeringsbeslut  
 2010-03-25, 
  S2010/2662/FH). 
 SYFTE 
 Att ta del av hur socialtjänsten för närvarande hanterar klienters själv- mord och självmordstankar samt deras synpunkter på ett eventuellt införande av händelseanalyser inom socialtjänsten vid självmord. 
  
 2  
 Nationell prevention av suicid och psykisk ohälsa, NASP, är sedan 1995 statens expert- organ för suicidprevention. Camacho arbetar för att varaktigt minska antalet självmord och självmordsförsök och för att öka kunskapsnivån om självmord. Camacho gör utredningar och ger råd till regeringen och olika myndigheter samt bedriver utbildningar kring självmords- prevention av bland annat personal inom skola och psykiatri. www.ki.se/nasp 
 224 
  
 SOU 2010:45 
  
 Bilaga 3 
  
 METOD 
 I en förstudie genomfördes ett antal telefonintervjuer med personer med olika befattningar inom socialtjänsten för att ta fram relevanta frågeställningar. Som ett led i det arbetet genomfördes en intervju med en sjuksköterska med ansvar för och stor erfarenhet av händelse- analysarbete inom Psykiatri Södra Stockholm. Utifrån detta konstrue- rades en intervjuguide, som testades vid en gruppintervju den 26 mars 2010. Intervjuguiden (bilaga1) kompletterades därefter. Intervju- guiden innehåller frågor om vad som görs då klienter uttrycker själv- mordstankar, självmordsplaner eller då man får kännedom om en klients självmord, vilka styrdokument som finns, vilket stöd som finns för personalen, för- och nackdelar med ett införande av händelse- analyser inom socialtjänsten samt i vilken mån man fått utbildning i suicidprevention i sin grundutbildning eller i fortbildning m.m. 
 Den kommungruppsindelning (bilaga 2) som Sveriges kommuner och landsting (SKL) har tagit fram har använts som utgångspunkt för val av kommuner för att möjliggöra en så allsidig belysning som möjligt av frågeställningarna. Indelningen omfattar nio grupper efter vissa strukturella egenskaper som bland annat befolknings- storlek, pendlingsmönster och näringslivsstruktur. SKL har infor- merats om intervjuundersökningen. 
 Totalt har kontakt sökts med socialtjänsten inom ett trettiotal kommuner samt ett femtontal stadsdelar i storstäder för att få till stånd intervjuer. En kortfattad information mejlades ut till dem som ville ha skriftlig information (bilaga 3). Ett fåtal kommuner och stadsdelar som tillfrågats har svarat nej i samband med omorga- nisation och tidsbrist. En kommun svarade ja, men först vid en tid- punkt då det var för sent för deltagande. Sammanlagt 20 kommuner har deltagit, varav två storstäder där nio stadsdelar samt en central enhet har intervjuats (bilaga 4). Sammantaget har 27 intervjuer genomförts, 20 gruppintervjuer och sju enskilda intervjuer. Totalt har 95 personer intervjuats. Därutöver har ett skriftligt svar på intervjufrågorna inkommit. Ytterligare sex inledande intervjuer har genomförts, varav en med en psykiatrisk sektor med stor erfarenhet av händelseanalyser inom vården, se ovan. 
 De intervjuade personerna representerar olika funktioner inom socialtjänsten, såväl beställare som utförare: socialchefer, avdelnings- chefer, enhetschefer, socialsekreterare, MAS (medicinskt ansvarig sjuk- sköterska), ansvarig sjuksköterska socialpsykiatrin,  
 LSS-sjuksköterska 
  
 225 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2010:45 
  
 (Lagen om Särskilt Stöd), biståndshandläggare, boendestödjare, metodutvecklare samt drogterapeut. 
 Olika verksamhetsområden på olika nivåer har deltagit såsom enheter för Vård och omsorg, Barn- och ungdom, Individ- och familjeomsorg (IFO), Socialpsykiatri, Vuxen, Missbruk, Försörj- ning, Sysselsättning, Flykting, Boende, Hemtjänst, Familjemottag- ning, Handikappomsorg, Äldre- och handikappomsorg, Socialjour samt Arbetsmarknad. 
 Ett tiotal intervjuare anlitades för att genomföra intervjuer runt om i landet. Intervjuarna fick instruktioner såväl muntligt som skriftligt samt handledning. De fick i uppgift att göra bandinspelade intervjuer, enskilt eller i grupp utifrån intervjuguiden. Bakgrunds- material tillhandahölls i form av Socialstyrelsens föreskrift SOSFS 2005:28, Anmälningsskyldighet enligt Navarro, Socialstyrelsens rapport Självmord 2006 anmälda enligt Navarro samt rapporten Självmord i Stockholms län och Sverige,  
 1980–2007 
  Karolinska Institutets folkhälsoakademi 2009:22. 
 Intervjuerna fördelar sig på kommungrupp enligt följande. 
 Tabell 1 Fördelning av genomförda intervjuer på kommungrupp 
  
 Kommungrupp 
  
 Antal 
  
 Kommentar 
  
 Storstäder 
  
 2 
  
 Intervjuer i 9 stadsdelar och 1 centralt 
  
 Förortskommuner 
  
 2 
  
 Större städer 
  
 2 
  
 Pendlingskommuner 
  
 1 
  
 Glesbygdskommuner 
  
 2 
  
 Varuproducerande kommuner 
  
 1 
  
 Övriga kommuner > 25 000 inv. 
  
 5 
  
 Övriga kommuner 
  
 12  
 500–25 
  000 inv. 
  
 4 
  
 Övriga kommuner 
  
 1 
  
 226 
  
 SOU 2010:45 
  
 Bilaga 3 
  
 SAMMANSTÄLLNING AV INTERVJUERNA 
 Kännedom om självmord 
 Inom socialtjänsten får man inte alltid reda på om en klient har begått självmord. Man kan få kännedom om att en person avlidit men vet inte alltid orsaken. Inom socialpsykiatrin 
  
 3  
  
 är det mera vanligt eftersom klienterna samtidigt är kända inom psykiatrin. Om klienten har någon form av insats, t.ex. inom boende eller syssel- sättning, får man oftast kännedom om något händer. De flesta noterar självmord och självmordsförsök i personakten men ibland är detta inte klarlagt. Då noterar man att klienten har avlidit och att ärendet avslutats. 
 Insatser i samband med självmord 
 Ingen kommun eller stadsdel svarar att man redan i dag gör en formaliserad händelseanalys vid självmord. Men flera uppger att de samlar arbetsgruppen och pratar om vad som hänt. Man pratar om hur handläggningen har varit, vilka signaler man uppfattat och om man kunde gjort på något annat sätt. Där samarbetet med psykiatrin fungerar bra deltar aktuell handläggare från kommunen i psykiatrins genomgång efter självmord. 
 En svårighet som flera socialsekreterare och annan socialtjänst- personal beskriver handlar om hur man informerar personal och brukare vid ett självmord. Att ge stöd till anhöriga i samband med klienters självmord nämns av vissa som en viktig uppgift för social- tjänsten. 
 På vissa ställen har psykiatrin som rutin att efter ett självmord bjuda in dem som haft hand om klienten inom socialtjänsten, fram- för allt boendestödjare men ibland även socialsekreteraren till ett möte för att prata om det som hänt. Flera uppger att de önskar att få sådan inbjudan men att de inte själva vill be om en. Samma sak gäller deltagande i begravning, där man ibland blir starkt berörd av en klients självmord men inte vet om det är lämpligt eller önskvärt från de anhörigas sida om t.ex. en socialsekreterare deltar. 
 Vissa uppger att man i samband med dödsfall har som rutin i socialtjänsten att ha någon form av ceremoni med ett tänt ljus och 
  
 3  
 Efter psykiatrireformen används socialpsykiatri på många håll om socialtjänstens verksam- het för psykiskt funktionshindrade. 
 227 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2010:45 
  
 tillfälle för alla som arbetat med personen att mötas och gå igenom vad som hänt. Det förekommer också att exempelvis boendestödet inbjuder både övrig personal och boende till en ceremoni. Detta tycks vara ett uppskattat sätt att få något slags avslut. En svårighet som påtalas är att det är svårt efter ett självmord att veta hur man ska informera övriga klienter på exempelvis ett boende. Vad kan man säga med tanke på sekretessen? Vad vet man i det läget? Är anhöriga informerade? Vem ska berätta, handläggaren på social- tjänsten eller utförarna? 
 Självmord bland klienter väcker oro och skuldkänslor i arbets- gruppen. Inte minst jobbigt är det med dramatiska självmord genom hängning eller att någon klient hoppar och därigenom tar livet av sig. Att samtala med kollegor tycks vara det vanligaste sättet att bearbeta dessa känslor. I samband med klienters självmord erbjuds stöd via företagshälsovården. Flertalet säger sig dock inte använda sig av den möjligheten. Man får stöd av kollegor och chefer i mån av tid. I vissa kommuner bemödar man sig om att göra en genom- gång av vad som hänt och ge stöd till berörd personal, ett slags debriefing. Önskemål framfördes att stöd skulle vara rutin för be- rörd personal vid klients självmord, inte bara ett erbjudande. 
 Några chefer från olika kommuner konstaterar med förvåning att det finns rutiner när det gäller dödsfall och självmord bland den egna personalen, men inget motsvarande när det gäller klienter. Flertalet av de intervjuade uttrycker att man önskar rutiner och en checklista som är gemensam för alla områden inom socialtjänsten. Helst skulle dessa rutiner vara gemensamma för beställare och ut- förare och för de olika huvudmännen. 
 För och nackdelar med händelseanalyser i socialtjänsten 
 Flertalet anser att händelseanalyser kan vara ett bra sätt att granska hur man arbetar med frågor i samband med självmord. Genom till- bakablickar skulle man kunna hitta brister i strukturer och glapp i samverkan mellan olika huvudmän. I dag görs inte denna typ av granskning på något systematiskt sätt. I förlängningen bedöms ett sådant kvalitetssäkringsarbete kunna leda till förbättringar såväl arbetsmiljömässigt som i förebyggande syfte för klienter. En uppfölj- ning av avidentifierade ärenden tillsammans med andra lokala aktörer efter Socialstyrelsens granskning ses av vissa som en möjlighet. En sådan återkoppling kan tänkas motverka stuprörsarbete i respektive 
 228 
  
 SOU 2010:45 
  
 Bilaga 3 
  
 organisationer och därmed möjliggöra att se situationen ur klientens perspektiv. 
 I mindre kommuner med få självmord skulle ett införande av händelseanalyser och därigenom en granskning av Socialstyrelsen, göra det möjligt att ta del av och lära av andras erfarenheter. Flera nämner att den interna avvikelserapportering som de redan har skulle kunna användas i ett händelseanalyssarbete. 
 Vissa ser fördelar med en kollegial granskning, dvs. att mindre kommuner granskar varandras ärenden. De  
 MAS-sjuksköterskor 
  m.fl. som har erfarenhet av Navarro och Meyer uppger att tydlighet i vad som gäller förenklar. I mindre kommuner med få självmord skulle genomförandet av händelseanalyser möjligen kunna ligga på regional nivå. 
 De nackdelar som framförts handlar framför allt om tidsbrist. Arbetsbelastningen är redan i dag hög. Några uttrycker en rädsla för skuldbeläggande av den handläggare som haft mest kontakt med klienten. 
 Alla tycks vara överens om att ansvaret för anmälan bör ligga på en person som har ett övergripande ansvar och som har befogenhet att se över och åtgärda eventuella brister. De funktioner som nämnts är socialchef, förvaltningschef eller chefen för individ och familjen- omsorg, beroende på hur organisationen ser ut. 
 Arbetet med självmordsnära klienter i socialtjänsten 
 Socialtjänstens uppgift är framför allt att hänvisa till landstingets psykiatri när man upptäcker självmordstankar eller självmordsrisk. Vissa framhåller att socialtjänsten inte har utbildning och kompetens för att göra egna självmordsriskbedömningar. Inom enheter för miss- bruk och socialpsykiatri görs bedömningar genom att man använder ASI 
  
 4 
  
 - och DUR 
  
 5 
  
 - instrumenten med frågor om självmordstankar m.m. Andra beskriver hur man redan tidigt i en kontakt frågar klienten efter tidiga tecken: Om du mår sämre, vad vill du vi ska 
  
 4 
  
 ASI Grund är en standardintervju för kartläggning och bedömning av problem och resurser för personer med missbruks- och beroendeproblem. ASI Grund mars 2007 är en bearbetning av den svenska översättningen (1998) av Addiction Severity Index, v.5 (Diaz m.fl.). Bearbetningen har genomförts av IMS, Socialstyrelsen. 
  
 5 
  
 DUR är ett verktyg och bedömningsinstrument som exempelvis i Göteborg står för Doku- mentation, Utvärdering och Resultat. Det används där för att skapa en gemensam och systematisk dokumentation för individ- och familjeomsorg samt flyktingmottagande vid stadsdelsförvaltningarna i Göteborgs stad. I Stockholms stad är DUR – ett instrument för utredning, bedömning och uppföljning inom socialpsykiatrin. 
  
 229 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2010:45 
  
 göra om du mår dåligt? I praktiken ställs socialsekreterare, boende- stödjare m.fl. inför många situationer i det dagliga arbetet då de måste göra bedömningar och fatta beslut om åtgärder i samband med klienters uttalade självmordstankar och hot om självmord. 
 Flera av de intervjuade beskriver hur tungt det kan vara att här- bärgera oro för klienter som uttrycker självmordstankar. Från miss- brukssidan beskrivs hur klienter är påverkade och mår dåligt och ofta uttrycker självmordshot inför helger. Socialsekreteraren måste då bedöma hur allvarligt hotet är och om polis ska tillkallas eller hänvisa till beroendemottagning. Det händer att en klient avbryter läkarkontakt. Om man är väldigt orolig åker man dit och gör hem- besök. Och om det är fara på färde så tar man med klienten till avgiftning. Psykiatrin tar inte in dem som är påverkade. Psykiatrin vill att socialtjänsten ska använda LVM (lagen om vård av miss- brukare) så att de kommer till en slutenvårdsavdelning. 
 Det förekommer att de som arbetar på försörjningsstöd möts av självmordshot om klienten inte får pengar. Socialsekreteraren har då att bedöma hur allvarligt hotet är. Ibland bollas frågan tillbaka till klienten. – Hur allvarligt är det? Ska jag ta det på allvar? Även om klienter inte svarar ja på en sådan fråga är det ändå svårt att fatta beslut om vad som ska göras. Beslutet om pengar går inte att ändra p.g.a. hot, men något måste göras. Ett beslut måste fattas t.ex. om man ska kontakta läkare och begära vårdintyg. 
 De som arbetar med barn och ungdomar har liten erfarenhet av självmord. Däremot är självmordsförsök och självskadebeteende vanligare. Detta tas mestadels på stort allvar inom vården. 
 Inom hemtjänsten möter man personer i deras eget hem. Vissa klienter kan ha ett gevär och uttrycka självmordstankar så gott som dagligen. Detta upplevs som skrämmande och det kan vara svårt att bedöma allvaret i hoten. Personalen har ingen utbildning för att hantera detta och kan tycka att det är familjens sak att ta hand om situationen. 
 På demensavdelningar kan det vara svårt att bedöma om det är livsleda och självmordstankar eller förvirring som gör att en boende vill hoppa. Det man gör är att satsa på att bygga räcken etc. på farliga ställen för att förhindra olycksfall och självmord. 
 Flyktingar och asylsökande, inte minst ensamkommande barn, mår ofta dåligt. Erfarenheterna skiljer sig åt bland de vi intervjuat. Vissa beskriver att de trots detta aldrig hört självmordstankar nämnas och uppger att kulturella skäl snarare än språksvårigheter troligen 
 230 
  
 SOU 2010:45 
  
 Bilaga 3 
  
 ligger bakom. Andra möter ofta självmordstankar bland de asyl- sökande klienterna de möter i sitt arbete. 
 Inom socialtjänsten finns ett hundratal dokument och riktlinjer på kommunal nivå, men ingen kan erinra sig att något av dem handlar om självmordsproblematik. Rutiner och checklistor för arbetet med självmordsnära klienter skulle välkomnas eftersom det är en extrem situation som väcker starka känslor. 
 Samverkan 
 I vissa fall fungerar samverkan med landstingets olika verksamheter utmärkt, men i andra fall önskas bättre återkoppling och upp- följning med psykiatrin och primärvården. Ibland fungerar sam- verkan med delar av psykiatrin, exempelvis psykosvård och sluten- vård, men mindre bra med öppenvården, BUP eller primärvården. På andra håll kan det vara tvärtom. Det är bättre på mindre orter men där kan läkarbrist liksom långa resor till psykiatrisk vård vara ett problem. Personkännedom tycks underlätta samverkan väsentligt. 
 Vissa är mycket nöjda med samarbetet med psykiatrin och deltar rutinmässigt i landstingets vårdplanering, en gång i halvåret eller oftare om det behövs. Man får ta del av självmordsriskbedömningar i samband med självmordsförsök. Då patienter som gjort själv- mordsförsök skrivs ut får man i mindre kommuner ett meddelande om detta till kommunens sjuksköterskor och socialpsykiatrin m.fl., som då kan öka sin beredskap. 
 Andra önskar mer samverkan och uttrycker frustration över att man inte får delta i eller få kännedom om landstingets vårdplanering. I många fall får socialtjänsten ingen vetskap om vilken riskbedöm- ning som gjorts inom psykiatrin vid utskrivning av en patient efter ett självmordsförsök. För personal vid boenden och sysselsättning innebär det stor oro för dessa klienter, ibland under lång tid. 
 Önskemål uttalas också om mer stöd och avlastning, exempelvis genom mobila team med psykiatrisk kompetens. På många håll finns detta, ibland dock med arbetstiden begränsad till kontorstid. På andra håll har mobila team funnits men de uppges ha tagits bort av besparingsskäl. Ett förslag framkom om en självmordspreven- tionsgrupp, som socialarbetare skulle kunna ringa för konsultation, men som även hade möjlighet att åka hem till klienter. Socialjouren upplevs av många vara överlupna med arbete och deras uppgift sägs 
 231 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2010:45 
  
 vara begränsad till att få klienterna till psykiatrin. Nästa dag är klienten ofta utskriven igen. 
 Samverkan mellan två huvudmän är inte okomplicerat. Ur social- tjänstens perspektiv finns det inte alltid en självklar mottagare när man vill komma i kontakt med landstingets olika psykiatriska en- heter. I detta gränsland hamnar sårbara människor som har sam- mansatta problem som inte enkelt kan hänföras till enbart social- tjänst, psykiatri eller somatik. 
 Omorganisationer och omställningar inom sjukvården, exem- pelvis privatiseringar och att primärvården numera är första linjens psykiatri, har ännu inte funnit sin form. Flera påtalar att primärvår- den sällan är med på samverkansmöten, trots att de har en stor an- del av de deprimerade patienterna. Det sägs att självklara mötes- platser för att diskutera saknas och att arbetet med samverkansavtal kräver uthållighet. I en mindre kommun tror man på en framtida samlokalisering av socialtjänst, primärvård och psykiatri, med gemen- samma personalutrymmen. Detta skulle kunna skapa förutsätt- ningar för erfarenhetsutbyte och mötesplatser som underlättar sam- arbete. 
 Ett annat problem som påtalats är att man inom socialtjänsten upplever att psykiatrin inte alltid tar deras bedömningar av klien- ternas psykiska tillstånd och självmordsrisk på allvar. För att öka trovärdigheten och tilliten samt få till stånd ett bättre samarbete har föreslagits att psykiatrin och socialtjänsten skulle använda sig av samma riskbedömningsinstrument. 
 Sekretessfrågan upplevs sällan vara ett problem. Ofta fås med- givande från klienten eller så bryts sekretessen vid bedömning om fara för en persons liv. 
 Utbildning i självmordsprevention 
 Utöver de sjuksköterskor som har psykiatrisk utbildning har de flesta av de intervjuade inom socialtjänsten inte fått kunskap om självmordsprevention i sin grundutbildning. Några har fått någon form av fortbildning, t.ex. i anslutning till föreläsningar om psykisk ohälsa och självskadebeteende. Andra har deltagit i föreläsningar om självmordsprevention, exempelvis arrangerade av Västsvenska Nätverket för Självmordsprevention. I några kommuner har miss- bruksenheter deltagit i en utbildningsdag om självmordsprevention 
 232 
  
 SOU 2010:45 
  
 Bilaga 3 
  
 med såväl NASP som SPES 
  
 6 
  
 , arrangerad av Södertörns forsknings- enhet. Utgångspunkten var då att kunskap behövs vid användning av  
 ASI-instrumentet, 
  eftersom detta innehåller frågor om själv- mordstankar etc. 
 En person, som har gått NASP:s utbildning Självmordspreven- tion i teori och praktik, beskriver hur hennes kunskaper har omsatts i ett lokalt nätverk för självmordsprevention i kommunen. I flera kommuner har man påbörjat självmordspreventiva projekt där utbildning för bl.a. socialtjänsten kommer att ingå. 
 De som fått kunskap om självmordsförebyggande arbete, upp- fattar den som givande, framför allt kunskapen att man ska våga ställa frågor. De som arbetat länge har förvärvat erfarenhet om hur man talar med människor med självmordstankar. Men flertalet av de intervjuade önskar mer kunskap och utbildning i att hantera själv- mordsnära klienter och få aktuell kunskap om självmordsprevention. 
 REFLEKTION 
 Inledningsvis vid bokning av intervjuer och vid själva intervjuerna var det många, särskilt i mindre kommuner, som uttryckte att de inte skulle ha mycket att säga eftersom självmord inte är en stor fråga i deras arbete. Successivt, ofta till deras egen förvåning, dök emellertid erfarenheter och minnen upp och svårigheter kom i dagen kring hur man hanterar frågor om självmordsförsök och självmord. Några beskrev också hur frågan tystades ner, dvs. en outtalad överenskommelse att man inte öppet berör dessa frågor. På andra arbetsplatser, framför allt missbruksenheter i storstad, var frågor om självmord en påtaglighet i vardagen. 
 I det vardagliga arbetet tycktes man ingenstans ha något själv- klart sammanhang där man kan prata om frågor om självmord. Att få den tiden under intervjun tycktes flertalet uppfatta som positivt och givande. 
 En aspekt utöver de frågeställningar som belysts ovan som fram- kommit är den om hur självmordsnära klienter själva önskar bli be- mötta av socialtjänsten och vården. Likaså om hur anhörigas perspektiv kan komma socialtjänsten till del i synen på insatser för själv- mordsnära klienter och bemötande av anhöriga efter självmord. 
  
 6  
 SPES Riksförbundet för SuicidPrevention och Efterlevandes Stöd 
 233 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2010:45 
  
 Bilaga 1 
 INTERVJUGUIDE 
 för samtal kring hinder och möjligheter att i socialtjänsten införa händelseanalyser vid självmord 
  
 1. 
  
 Får man i er verksamhet reda på om en klient har begått själv- mord? 
  
 Hur får ni reda på det? Vad görs? Gör man händelseanalyser? Görs en notering i personakten? Vilket stöd finns för berörd personal? 
  
 2. 
  
 Görs självmordsriskbedömningar på klienter? 
  
 Finns rutiner eller formulär för detta? Används  
 ASI*-formulär, 
  DUR*- bedömningar? Vad görs vid olika risknivåer, vid själv- mordstankar respektive självmordsplaner? 
  
 3. 
  
 Vilka insatser görs om en klient har självmordstankar? 
  
 Vilka kontakter tas? Hur går eventuell hänvisning till psykiatrin till? Hur försäkrar man sig om att klienten kommer till psykiatrin? Följs klienten upp? 
  
 4. 
  
 Finns det ett samarbete/samverkan med andra organisationer, t.ex. BUP, skolan, polisen etc. när det gäller frågor om självmord? 
  
 Vilka? Hur ser det ut? Samverkansgrupper? Sekretessfrågor? 
  
 5. 
  
 Finns det styrdokument för arbetet med klienter vid självmordsrisk/ självmord? 
  
 6. 
  
 Vilka fördelar kan du se med att införa händelseanalyser efter självmord? 
  
 7. 
  
 Vilka nackdelar kan du se med att införa händelseanalyser efter självmord? 
  
 8. 
  
 Om händelseanalyser införs vem i socialtjänsten skulle i så fall ha anmälningsskyldigheten? 
  
 (Den som ansvarar för anmälningsskyldigheten i vården bör ha en sådan position i organisationen att han eller hon har möjlig- het att göra jämförelser mellan anmälningsfall och delta i klient- säkerhetsarbetet och det systematiska kvalitetsarbetet.) 
  
 9. 
  
 Vad enligt din uppfattning behövas för att få händelseanalyser att fungera inom socialtjänsten? 
  
 234 
 SOU 2010:45 Bilaga 3 
 10. Finns behov av fortbildning kring suicidpreventiva frågor? 
 I vilken mån har utbildning i dessa frågor ingått i grundutbild- ning? Har fortbildning erbjudits? Vad skulle behövas? 
 TACK FÖR DIN MEDVERKAN! 
 *ASI – AddictionSeverity Index, DUR – dokumentation utvärde- ring resultat. 
 Bilaga 2 
 Sveriges Kommuners och Landstings kommungruppsindelning (www.skl.se) 
  
 Storstäder, 3 kommuner  
 med en folkmängd som överstiger 200 000 invånare. 
 Förortskommuner, 38 kommuner  
 där mer än 50 procent av nattbefolk- ningen pendlar till arbetet i någon annan kommun. 
  
 Större städer, 27 kommuner  
 med 50  
 000–200 
  000 invånare samt en tätortsgrad överstigande 70 procent. 
 Pendlingskommuner, 41 kommuner  
 där mer än 40 procent av natt- befolkningen pendlar till arbetet i någon annan kommun. 
  
 Glesbygdskommuner, 39 kommuner  
 med mindre än 7 invånare per kvadratkilometer och mindre än 20 000 invånare. 
  
 Varuproducerande kommuner 
 , 40 kommuner med mer än 40 pro- cent av nattbefolkningen mellan 16 och 64 år, anställda inom varu- tillverkning och industriell verksamhet (SNI92). 
 Övriga kommuner, över 25 000 invånare, 34 kommuner  
 som inte hör till någon av tidigare grupper och har mer än 25 000 invånare. 
  
 Övriga kommuner, 12  
 500–25 
  000 invånare, 37 kommuner  
 som inte hör till någon av tidigare grupper och har 12  
  
 500–25 
  
  000 invånare. 
  
 235 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2010:45 
  
 Övriga kommuner, mindre än 12 500 invånare, 31 kommuner  
 som inte hör till någon av tidigare grupper och har mindre än 12 500 invånare. 
  
 Bilaga 3 
  
 Nationell prevention av suicid och psykisk ohälsa 
  
 Institutionen för folkhälsovetenskap 
  
 Karolinska institutet 
  
 100328 
  
 Information om kartläggning om hinder och möjligheter för att införa händelseanalyser vid självmord i socialtjänsten 
 NASP, enheten för Nationell prevention av suicid och psykisk ohälsa vid Karolinska Institutet, har fått i uppdrag av Socialdepartementet att skyndsamt kartlägga vilka hinder och möjligheter som finns för ett eventuellt införande av händelseanalyser vid självmord inom socialtjänsten. Kartläggningen är ett led i en utredning Händelse- analyser – ett verktyg i det självmordsförebyggande arbetet. 
 Bakgrunden är att regeringen vill att händelseförloppet vid själv- mord ska kartläggas bättre. Syftet är att få kunskaper om system- brister som kan förbättra det förebyggande arbetet, inte att hitta syndabockar. I dag utreds självmord främst inom ramen för Lex  
 Maria-anmälningar 
  inom hälso- och sjukvården. Den 1 februari 2006 trädde en föreskrift i kraft, Anmälningsskyldighet enligt Navarro (2005:28). Den gäller självmord som människor begått i anslutning till hälso- och sjukvården inom en månad efter senaste vårdkontakt. Slutsatserna av Socialstyrelsens granskning av samtliga anmälningar under 2006, Självmord 2006 anmälda enligt Navarro, visar exempel- vis att det saknats rutiner eller kompetens, vårdplaner eller dokumenta- tion. Genom att återföra denna kunskap till vården kan åtgärder vidtas som höjer vårdens kvalitet och därmed förhoppningsvis före- bygger liknande händelser. 
 Syftet med intervjuerna är att kartlägga för och nackdelar med ett eventuellt införande av händelseanalyser inom socialtjänsten. Frågorna gäller t.ex. hur det ser ut i dag, om man överhuvudtaget får reda på om en klient har begått självmord, vilka eventuella åtgärder som görs, hur man samverkar, vilket personalstöd som finns etc. 
 236 
  
 SOU 2010:45 
  
 Bilaga 3 
  
 Intervjuerna är tänkta att ske på arbetsplatsen och ta mellan  
 1–1,5 
  timme. Vi önskar få träffa någon från respektive enhet inom socialtjänsten, antingen vid en enskild intervju eller gärna en grupp- intervju med en från varje enhet. Eftersom tiden är knapp vill vi gärna träffa er så snart som möjligt. 
 Kontaktperson för bokning och frågor är Robinson 0737- 16 06 94, lena.mobrandt@ki.se 
 Tack för att du hjälper oss med detta! 
 Projektledare Robinson Med Lozano 
  Ramberg 
 Bilaga 4 
  
 Intervjuer fördelade på kommunsort 
  
 Tidpunkt 
  
 Storstäder 
  
 Stockholm: 
  
 Bromma 
  
 100325 
  
 Norrmalm 
  
 100408 
  
 Älvsjö 
  
 100413 
  
 Skärholmen 
  
 100423 
  
 Årsta – Enskede – Vantör 
  
 100420 
  
 Centralt 
  
 100427 
  
 Göteborg: 
  
 Majorna 
  
 100412 
  
 Örgryte 
  
 100420 
  
 Askim 
  
 100422 
  
 Tynnered 
  
 100423 
  
 Förortskommuner 
  
 Botkyrka 
  
 100407 
  
 Huddinge 
  
 100422 
  
 Större städer 
  
 Luleå 
  
 100407 
  
 Helsingborg 
  
 100420 
  
 Pendlingskommuner 
  
 Höganäs 
  
 100420 
  
 Glesbygdskommuner 
  
 Gällivare 
  
 100416 
  
 Årjäng 
  
 100419 
  
 237 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2010:45 
  
 Varuproducerande kommuner 
  
 Götene 
  
 100416 
  
 Övriga kommuner över 25 000 inv. 
  
 Enköping 
  
 100414 
  
 Norrtälje 
  
 100414 
  
 Lidköping 
  
 100416 
  
 Boden 
  
 100422 
  
 Arvika 
  
 100422 
  
 Övriga kommuner, 12 500 – 25 000 inv. 
  
 Flen 
  
 100415 
  
 Hallsberg (skriftligt svar) 
  
 100419 
  
 Ängelholm 
  
 100421 
  
 Åmål 
  
 Övriga kommuner mindre än 12 500 inv. 
  
 Bengtsfors 
  
 100421 
  
 238 
 Statens offentliga utredningar 2010 
 Kronologisk förteckning 
  
 1. 
  
 Lätt att göra rätt 
  
 – 
  
 om förmedling av brottsskadestånd. Ju. 
  
 2. 
  
 Ett samlat insolvensförfarande – förslag till ny lag. Ju. 
  
 3. 
  
 Metria – förutsättningar för att ombilda division Metria vid Lantmäteriet till ett statligt ägt aktiebolag. M. 
  
 4. 
  
 Allmänna handlingar i elektronisk form 
  
 – 
  
 offentlighet och integritet. Ju. 
  
 5. 
  
 Skolgång för alla barn. U. 
  
 6. 
  
 Kunskapslägesrapport på kärnavfalls- området 2010 
  
 – 
  
 utmaningar för slutförvarsprogrammet. M. 
  
 7. 
  
 Aktiva åtgärder för att främja lika rättig- heter och möjligheter – ett systematiskt målinriktat arbete på tre samhälls- områden. IJ. 
  
 8. 
  
 En myndighet för havs- och vatten- miljö. M. 
  
 9. 
  
 Den framtida organisationen för vissa fiskefrågor. Jo. 
  
 10. 
  
 Kvinnor, män och jämställdhet i läromedel i historia. En granskning på uppdrag av Delegationen för jämställdhet i skolan. U. 
  
 11. 
  
 Spela samman – en ny modell för statens stöd till regional kulturverksamhet. Ku. 
  
 12. 
  
 I samspel med musiklivet – en ny nationell plattform för musiken. Ku. 
  
 13 
  
 Upphandling på försvars- och säkerhetsområdet. Fi. 
  
 14. 
  
 Partsinsyn enligt rättegångsbalken. Ju. 
  
 15. 
  
 Kriminella grupperingar – motverka rekrytering och underlätta avhopp. Ju. 
  
 16. 
  
 Sverige för nyanlända. Värden, välfärds- stat, vardagsliv. IJ. 
  
 17. 
  
 Prissatt vatten? M. 
  
 18. 
  
 En reformerad budgetlag. Fi. 
  
 19. 
  
 Lärling – en bro mellan skola och arbetsliv. U. 
  
 20. 
  
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt – från strategi till handling för  
  
 e-förvaltning. 
  Fi. 
  
 21. 
  
 Bättre marknad för tjänstehundar. Jo. 
  
 22. 
  
 Krigets Lagar – centrala dokument om folkrätten under väpnad konflikt, neutralitet, ockupation och fredsinsatser. Fö. 
  
 23. 
  
 Tredje sjösäkerhetspaketet. Klassdirektivet, Klassförordningen, Olycksutredningsdirektivet, IMO:s olycksutredningskod. N. 
  
 24. 
  
 Avtalad upphovsrätt. Ju. 
  
 25. 
  
 Viss översyn av verksamhet och organisa- tion på informationssäkerhetsområdet. Fö. 
  
 26. 
  
 Flyttningsbidrag och unionsrätten. A. 
  
 27. 
  
 Gemensamt ansvar och gränsöverstigande samarbete inom transportforskningen. N. 
  
 28. 
  
 Vändpunkt Sverige – ett ökat intresse för matematik, naturvetenskap, teknik och IKT. U. 
  
 29. 
  
 En ny förvaltningslag. Ju. 
  
 30. 
  
 Tredje inre marknadspaketet för el och naturgas. Fortsatt europeisk harmoni- sering. N. 
  
 31. 
  
 Första hjälpen i psykisk hälsa. S. 
  
 32. 
  
 Utrikesförvaltning i världsklass. En mer flexibel utrikesrepresentation. UD. 
  
 33. 
  
 Kvinnor, män och jämställdhet i läro- medel i samhällskunskap. En granskning på uppdrag av Delegationen för jämställd- het i skolan. U. 
  
 34. 
  
 På väg mot en ny roll – överväganden och förslag om Riksutställningar. Ku. 
  
 35. 
  
 Kunskap som befrielse? En metanalys av svensk forskning om jämställdhet och skola  
  
 1969–2009. 
  U. 
  
 36. 
  
 Svensk forskning om jämställdhet och skola. En bibliografi. U. 
  
 37. 
  
 Sverige för nyanlända utanför flykting- mottagandet. IJ. 
  
 38. 
  
 Mutbrott. Ju. 
  
 39. 
  
 Ny ordning för nationella vaccinations- program. S. 
  
 40. 
  
 Cirkulär migration och utveckling 
  
 – kartläggning av cirkulära rörelsemönster och diskussion om hur migrationens ut- vecklingspotential kan främjas. Ju. 
  
 41. 
  
 Kompensationstillägg – om ersättning vid försenade utbetalningar. S. 
  
 42. 
  
 Med fiskevård i fokus – en ny fiskevårds- lag. Jo. 
  
 43. 
  
 Förundersökningsbegränsning. Ju. 
  
 44. 
  
 Mål och medel – särskilda åtgärder för vissa måltyper i domstol. Ju. 
  
 45. 
  
 Händelseanalyser vid självmord inom hälso- och sjukvården och socialtjänsten. Förslag till ny lag. S. 
  
 Statens offentliga utredningar 2010 
 Systematisk förteckning 
 Justitiedepartementet 
 Lätt att göra rätt 
 – om förmedling av brottsskadestånd. [1] 
 Ett samlat insolvensförfarande – förslag till ny lag. [2] 
 Allmänna handlingar i elektronisk form 
 – offentlighet och integritet. [4] Partsinsyn enligt rättegångsbalken. [14] 
 Kriminella grupperingar – motverka rekrytering och underlätta avhopp. [15] 
 Avtalad upphovsrätt. [24] En ny förvaltningslag. [29] Mutbrott. (38) 
 Cirkulär migration och utveckling 
 – kartläggning av cirkulära rörelsemönster och diskussion om hur migrationens ut- vecklingspotential kan främjas. [40] 
 Förundersökningsbegränsning. [43] 
 Mål och medel – särskilda åtgärder för vissa måltyper i domstol. [44] 
 Utrikespartementet 
 Utrikesförvaltning i världsklass. En mer flexibel utrikesrepresentation. [32] 
 Försvarsdepartementet 
 Krigets Lagar – centrala dokument om folk- rätten under väpnad konflikt, neutralitet, ockupation och fredsinsatser. [22] 
 Viss översyn av verksamhet och organisation på informationssäkerhetsområdet. [25] 
 Socialdepartementet 
 Första hjälpen i psykisk hälsa. [31] 
 Ny ordning för nationella vaccinations- program. [39] 
 Kompensationstillägg – om ersättning vid försenade utbetalningar. [41] 
 Händelseanalyser vid självmord inom hälso- och sjukvården och socialtjänsten. Förslag till ny lag. [45] 
 Finansdepartementet 
 Upphandling på försvars- och säkerhets- området. [13] 
 En reformerad budgetlag. [18] 
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt – från strategi till handling för  
 e-förvaltning. 
  [20] 
 Utbildningsdepartementet 
 Skolgång för alla barn. [5] 
 Kvinnor, män och jämställdhet i läromedel i historia. En granskning på uppdrag av 
 Delegationen för jämställdhet i skolan. [10] 
 Lärling – en bro mellan skola och arbetsliv. [19] 
 Vändpunkt Sverige – ett ökat intresse för matematik, naturvetenskap, teknik och IKT. [28] 
 Kvinnor, män och jämställdhet i läromedel i samhällskunskap. En granskning på upp- drag av Delegationen för jämställdhet i skolan. [33] 
 Kunskap som befrielse? En metaanalys av svensk forskning om jämställdhet och skola  
 1969–2009. 
  [35] 
 Svensk forskning om jämställdhet och skola. En bibliografi. [36] 
 Jordbruksdepartementet 
 Den framtida organisationen för vissa fiske- frågor. [9] 
 Bättre marknad för tjänstehundar. [21] 
 Med fiskevård i fokus – en ny fiskevårdslag. [42] 
 Miljödepartementet 
 Metria – förutsättningar för att ombilda division Metria vid Lantmäteriet till ett statligt ägt aktiebolag. [3] 
 Kunskapslägesrapport på kärnavfallsom- rådet 2010 – utmaningar för slutförvars- programmet. [6] 
 En myndighet för havs- och vattenmiljö. [8] Prissatt vatten? [17] 
 Näringsdepartementet 
 Tredje sjösäkerhetspaketet. Klassdirektivet, Klassförordningen, Olycksutrednings- direktivet, IMO:s olycksutredningskod. [23] 
 Gemensamt ansvar och gränsöverstigande samarbete inom transportforskningen. [27] 
 Tredje inre marknadspaketet för el och natur- gas. Fortsatt europeisk harmonisering. [30] 
 Integrations- och jämställdhetsdepartementet 
 Aktiva åtgärder för att främja lika rättigheter och möjligheter – ett systematiskt mål- inriktat arbete på tre samhällsområden. [7] 
 Sverige för nyanlända. Värden, välfärdsstat, vardagsliv. [16] 
 Sverige för nyanlända utanför flykting- mottandet. [37] 
 Kulturdepartementet 
 Spela samman – en ny modell för statens stöd till regional kulturverksamhet. [11] 
 I samspel med musiklivet – en ny nationell plattform för musiken. [12] 
 På väg mot en ny roll – överväganden och förslag om Riksutställningar. [34] 
 Arbetsmarknadsdepartementet 
 Flyttningsbidrag och unionsrätten. [26]