Första hjälpen i psykisk hälsa 
 Delbetänkande av Självmordspreventionsutredningen 
 Stockholm 2010 
 SOU 2010:31 
 SOU och Ds kan köpas från Massey kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Massey Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst 106 47 Stockholm 
 Orderfax:  
 08-598 
  191 91 Ordertel:  
 08-598 
  191 90  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se Internet: www.fritzes.se 
 Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen (SB PM 2003:2, reviderad  
 2009-05-02) 
  
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som ska svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på http://www.regeringen.se/remiss 
 Textbearbetning och layout har utförts av Regeringskansliet, FA/kommittéservice 
 Tryckt av Carrillo AB 
 Stockholm 2010 
 ISBN  
 978-91-38-23382-5 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet och chefen för 
 Socialdepartementet 
 Genom regeringsbeslut den 3 september 2009 bemyndigade regeringen statsrådet Martin att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att klargöra och analysera förutsättningarna för att inom hälso- och sjukvårdens och socialtjänstens område utveckla och förbättra händelseanalyser av inträffade självmord. Utredaren ska även lämna förslag på hur de nya kunskaper som framkommer genom händelseanalyser kan föras över till regional eller lokal nivå med syfte att dessa kunskaper ska kunna komma till praktisk användning i det självmordspreventiva arbetet. Utredaren ska i arbetet säkerställa att de förslag som ges särskilt beaktar lagstiftning som behandlar integritetsaspekter. 
 Den 3 september 2009 förordnades länsrådet  
 Lowe 
  Williams som särskild utredare. 
 Som experter att biträda utredningen förordnades fr.o.m. den 30 november 2009 kanslirådet Tran, handläggaren Dillon, överläkaren Zimmerman, kanslirådet Sanders, utredaren Hall, ämnesrådet Harding och juristen Stevenson samt departementssekreteraren Beasley. Den 4 februari 2010 förordnades docent Hernandez som expert i utredningen. 
 Som huvudsekreterare i utredningen förordnades kanslirådet Tucker fr.o.m. den 1 oktober 2009. Hovrättsassessor Davies förordnades som sekreterare fr.o.m. den 1 januari 2010. 
 Utredningen har antagit namnet Självmordspreventionsutredningen. 
 Den 18 december 2009 överlämnade Regeringskansliet (Socialdepartementet) tre återrapporteringar av regeringsbeslut för beredning av utredningen. Dessa handlade om att ta fram informationsmaterial som syftar till att öka dels kunskapen om självmord i befolkningen dels om vart man vänder sig för att få hjälp och stöd 
 (dnr S2008/5350/FH) och förslag på utbildningsinsatser avseende vård och omhändertagande av personer med självmordsproblematik (dnr 2008/5349/FH) samt utarbeta ett informationsmaterial om hur man kan förebygga självmordsförsök och självmord bland skolelever (dnr S2008/5348/FH). 
 Utredningen överlämnar härmed ett delbetänkande som behandlar de ovan nämnda tre överlämnade regeringsbesluten med rubriken Första Hjälpen i Psykisk Hälsa. 
 Stockholm i 28 april 2010 
  
 Lowe 
  Pettersson 
 Lawrence 
 Davies 
 Innehåll 
  
 1 
  
 Bakgrund .................................................................. 
  
 11 
  
 Nationellt självmordsförebyggande folkhälsoarbete ...................... 
  
 11 
  
 Pågående individinriktade självmordsförebyggande 
  
 insatser........................................................................... 
  
 14 
  
 Pågående befolkningsinriktade självmordsförebyggande 
  
 insatser........................................................................... 
  
 15 
  
 Självmord och självmordsförsök ...................................................... 
  
 16 
  
 Psykisk ohälsa – riskfaktor för självmord........................................ 
  
 17 
  
 Attityder................................................................................... 
  
 18 
  
 2 
  
 Dags att prioritera självmordsförebyggande insatser ....... 
  
 23 
  
 Självmord går att förebygga.............................................................. 
  
 25 
  
 Självmordsförebyggande utbildningsprogram ....................... 
  
 26 
  
 3 
  
 Utredningens förslag .................................................. 
  
 31 
  
 Pilotförsök av The Mental Health First Aid Training and 
  
 Research Program (MHFA) ................................................... 
  
 31 
  
 Stimulansmedel för att stärka och utveckla det lokalt 
  
 självmordsförebyggande arbetet ............................................. 
  
 34 
  
 Implementering av Första hjälpen i psykisk hälsa i hela landet ..... 
  
 35 
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2010:31 
  
 4 
  
 Ekonomiska konsekvenser ........................................... 
  
 37 
  
 Pilotförsök för att testa Mental Health First Aid Training and 
  
 Research Program (MHFA).................................................... 
  
 37 
  
 Stimulansmedel för att stärka och utveckla det lokalt 
  
 självmordsförebyggande arbetet.............................................. 
  
 41 
  
 Implementering av Första hjälpen i psykisk hälsa i hela landet...... 
  
 41 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1 Kommittédirektiv 2009:79................................................. 
  
 47 
 6 
 Sammanfattning 
 Utredningen behandlar i detta betänkande dels vilka förutsättningar som krävs för ett väl fungerande och effektivt befolkningsinriktade självmordsförebyggande folkhälsoarbetet dels förslag på insatser för att öka allmänhetens medvetenhet och kunskap om självmord och psykisk sjukdom och därmed undanröja de rädslor och tabun som självmord och psykisk sjukdom omgärdas av. 
 I propositionen En förnyad folkhälsopolitik (prop. 2007/08:110) redovisar regeringen nio strategier för det nationella självmordsförebyggande folkhälsoarbetet. Målet för det förebyggande folkhälsoarbetet är människors kunskaper om, och attityder till, de riskfaktorer som omger dem och som påverkar deras hälsa. Folkhälsoarbetet måste därför inriktas på att ge befolkningen och dess organisationer samt den enskilde människan insikter och kunskaper som kan påverka dem att förändra sina attityder till riskfaktorer i livet. Lyckas man inte förändra attityderna till riskfaktorer går det inte att nå någon framgång med folkhälsoarbetet. 
 Attityd är termen för en varaktig inställning som har byggts upp genom erfarenheter och kommer till uttryck i att en person är för eller emot något – ett attitydobjekt. De allra flesta företeelser i samhället blir föremål för attityder, även självmord och personer som drabbats av psykisk sjukdom. En persons beteende tenderar att överensstämma med hennes eller hans attityd. Kopplingen mellan attityd och beteende kan emellertid variera i styrka. Attityden blir starkare ju mer information en person får och ju oftare hon eller han aktiverar den desto starkare blir kopplingen. Det innebär att informations- och kunskapsinsatser måste pågå under lång tid om någon beteendeförändring ska komma till stånd. För att nå tydliga effekter av ett förändringsarbete är det således nödvändigt med ett långsiktigt tänkande. Alltför ofta ges resurser till folkhälsoinsatser i huvudsak i form av anslag till kortsiktiga pro- 
 7 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2010:31 
 jekt. Det innebär att de förändringar som åstadkommits inte kan upprätthållas när den inledande finansieringen har avslutats. 
 Mest effektivt för att frambringa attityd och beteendeförändring är samhällsinterventiva strategier som kombinerar kommunikation via massmedia, personlig kommunikation och påverkan samt utnyttjandet av goda förebilder. Ett exempel på en långsiktig samhällsinterventiv strategi är det riksomfattande informationsprogrammet Hjärnkoll som pågår under perioden  
 2009–2011. 
  Målet med Hjärnkoll är att öka kunskapen och förändra attityder hos allmänheten gentemot personer med egen erfarenhet av psykisk sjukdom och psykiska funktionsnedsättningar. 
 Prioritering av – och inriktning på – hälsofrämjande och förebyggande insatser bör utgå från omfattningen av hälsoproblem och riskfaktorer i befolkningen. Två av de tre i dag dominerande sjukdomsgrupper i Sverige är hjärtkärlkranssjukdomar och  
 neuro-psyki- 
  atriska sjukdomar. Tillsammans svarar de för drygt 60 procent av den totala sjukdomsbördan. Den höga förekomsten av hjärt- och kärlsjukdomar i befolkningen har föranlett såväl hälsofrämjande och förebyggande insatser på samhällets samtliga nivåer. Insatserna har haft effekt, antalet döda per 10 000 i hjärt- och kärlsjukdom har successivt minskat sedan  
 1950-talet. 
  En insats som troligen spelat roll i sammanhanget är korta utbildningar i hjärt- och lungräddning (HLR). 
 Trots att neuropsykiatriska sjukdomar i princip är ett lika stort folkhälsoproblem som hjärt- och kärlsjukdomar har samhället inte tillnärmelsevis satsat lika mycket på att främja och förebygga psykisk (o)hälsa och i förlängningen självmord som på hjärt- och kärlförebyggande insatser. En nyligen genomförd webbaserad kartläggning av det självmordsförebyggande arbetet utanför hälso- och sjukvården visar med tydlighet att det lokala självmordsförebyggande arbete är kraftigt eftersatt. Endast fem av 209 kommuner har en handlingsplan med ett uttalat mål att förebygga självmord och endast några få har särskilt avsatta medel för det självmordsförebyggande arbetet. 
 Självmord går att förebygga. Det förutsätter emellertid gensvar från medmänniskor och professionella grupper i samhället samt närvaro av strukturer i samhället som uppmärksammar budskapen i självmordsprocessen. Liksom personer som drabbas av hjärtstopp är personer med självmordsproblematik beroende av att omvärlden kan och vill ingripa. Att förebygga självmord börjar ofta med ett samtal mellan två människor. Om omgivningen har kunskap och 
 8 
  
 SOU 2010:31 
  
 Sammanfattning 
 beredskap att påbörja en dialog som kan möjliggöra för den självmordsnära personen att återupptäcka och utveckla sin egen styrka kan självmordsprocessen avklinga. 
 En person som genomgått en självmordsförebyggande utbildning har ett fungerade verktyg för att hjälpa en självmordsnära person och därmed större beredskap att gripa in. Självmordsförebyggande utbildningsinsatser på bred front kan, liksom i fallet med  
 HLR-utbildningen, 
  förbättra allmänhetens förmåga att uppfatta självmordstankar och beteenden och hur man bemöter självmordsnära personer på sådant sätt att den omedelbara självmordsrisken minskar. Självmord handlar emellertid ytterst om den psykiska hälsan. Det befolkningsinriktade självmordsförebyggande arbetet måste därför även inriktas på att öka kunskapen om psykisk hälsa och ohälsa. Ökade kunskaper om självmordsprocessen och psykisk hälsa samt om de vanligt förekommande samvarierande psykiska sjukdomarna kan minska den irrationella rädslan för att tala om självmord och på sikt öka tryggheten i möten med självmordsnära personer. 
 Utredningen föreslår därför att Nationell prevention av suicid och psykisk ohälsa vid Karolinska Institutet (NASP) får i uppdrag att genomföra ett pilotförsök av det australiska utbildningsprogrammet The Mental Health First Aid Training and Research Program (MHFA) och de tillägg som utvecklats i den finska versionen av utbildningsprogrammet samt att Centrum för Evidensbaserade Psykosociala Insatser (CEPI) får i uppdrag utvärdera försöket. Vidare föreslår utredningen att NASP tilldelas resurser under 5 år för att stimulera och stödja det självmordsförebyggande arbetet på regional och lokal nivå samt – i det fall pilotstudien faller väl ut och utvärderingen visar positiva resultat – att Gordon även får i uppdrag att ansvara för att kursen implementeras i hela landet under benämningen Första hjälpen i psykisk hälsa. 
 9 
 1 Bakgrund 
 I mars 2008 överlämnade regeringen propositionen En förnyad folkhälsopolitik (prop. 2007/08:110) till riksdagen. I propositionen redovisar regeringen nio strategier för det nationella självmordsförebyggande folkhälsoarbetet inklusive åtgärdsförslag. Strategierna utgår från WHO:s Helsingforsdeklaration som undertecknades i januari 2005 i Helsingfors av samtliga Europas hälsoministrar. Helsingforsdeklarationens övergripande mål är att motivera, stödja och samordna initiativ till självmordsförebyggande arbete på nationell och regional nivå. I deklarationen slås fast att regeringarna bör ta sådana politiska beslut att befolkningen löper mindre risk för psykologiska påfrestningar som följer av t.ex. ekonomisk utsatthet och social isolering för att minska förekomsten av depression, ångest och stress och därmed i förlängningen antalet självmord. Vidare slogs fast att arbetet bör integreras med andra förebyggande insatser för folkhälsan: biologiska, psykologiska, sociala och  
 fysisk-tekniska 
  förhållanden ska uppmärksammas. Det hittills dominerande individinriktade förebyggande självmordsarbetet inom psykiatrin måste breddas. Därutöver betonas att det självmordsförebyggande arbetet även måste riktas till familjer och livsmiljöer, inte endast till individer i riskzonen. 
 Nationellt självmordsförebyggande folkhälsoarbete 
 De nio självmordsförebyggande folkhälsostrategierna bygger på två till varandra kompletterande perspektiv, ett individinriktat och ett befolkningsinriktat. Det individinriktade arbetet bedrivs i huvudsak inom hälso- och sjukvården där man eftersträvar att få till stånd ett optimalt omhändertagande av personer med självmordsproblematik för att förhindra uppkomsten av självmordsförsök och fullbordat självmord. Det befolkningsinriktade arbetet har en utpräglat tvär- 
 11 
  
 Bakgrund 
  
 SOU 2010:31 
 sektoriell folkhälsovetenskaplig bred ansats och bedrivs av många olika samhällsaktörer. Arbetet syftar till att utveckla och förstärka stödjande och riskfria miljöer och att minimera tillgången till självmordsmedel. Det syftar även till att öka kunskapen och medvetenheten i befolkningen om hur man ska hantera olika risksituationer som kan leda till självmordsförsök och självmord. I detta arbete ingår att öka medvetenheten och kunskapen om självmordstankar, självmordsförsök och självmord dvs. självmordsprocessen samt att undanröja de rädslor och tabun som självmord och psykisk sjukdom omgärdas av. 
 Folkhälsoarbetet - Ett påverkans- och förändringsarbete 
 Grunden i allt folkhälsoarbete, även i det självmordsförebyggande arbetet, är att befolkningens hälsa kan påverkas av organiserade aktiviteter på olika nivåer i samhället för att främja hälsa och förebygga sjukdomar. Målet för det förebyggande folkhälsoarbetet är människors kunskaper om, och attityder till, de riskfaktorer som omger dem och som påverkar deras hälsa. Folkhälsoarbetet måste därför inriktas på att ge befolkningen och dess organisationer samt den enskilde människan insikter och kunskaper som kan påverka dem att förändra sina attityder till riskfaktorer i livet. Lyckas man inte förändra attityderna till riskfaktorer går det inte att nå någon framgång med folkhälsoarbetet. Det innebär emellertid inte att individinriktat beteendeförändrande arbete är effektivast. Det förhåller sig snarare tvärtom. Det är mest effektivt med förändringar inbyggda i samhällsstrukturen och i miljön (prop. 2002/03:35). 
 Intersektoriell samverkan själva grunden 
 Folkhälsoaktörerna återfinns huvudsakligen bland kommunala och statliga myndigheter men även inom den ideella sektorn. Det är i dag ett omfattande antal frivilliga organisationer – och privata företag – som arbetar med att förebygga och främja folkhälsan. Folkhälsoarbete beskrivs ofta som ett organisatoriskt fenomen eftersom det är en organisatorisk utmaning att föra samman alla dessa olika aktörer i gemensamma insatser. Det krävs både interorganisatorisk och interprofessionell, dvs. intersektoriell samverkan kring folkhälsofrågor för kunskapsutveckling och planering samt för stöd mellan 
 12 
  
 SOU 2010:31 
  
 Bakgrund 
 olika insatser och aktörer. Samverkan är därför en central aspekt av det regionala och lokala folkhälsoarbetet (prop. 2007/08:110). 
 Långsiktig tänkande A och O i folkhälsoarbetet 
 En särskilt vital aspekt i det lokala och regionala folkhälsoarbetet är långsiktighet. Hälsofrämjande och förebyggande insatser måste löpa under lång tid för att uppnå tydliga effekter. Folkhälsoarbetet handlar om strävan att uppnå strukturella förändringar och förändringar i beteenden. Bådadera tar tid. Det tar vidare lång tid innan effekter av de vidtagna insatserna kan mätas och det tillkommer hela tiden nya aktörer, arenor och målgrupper på folkhälsoområdet. Alltför ofta ges resurser till folkhälsoinsatser i huvudsak i form av anslag till kortsiktiga projekt. Det innebär att de förändringar som åstadkommits inte kan upprätthållas när den inledande finansieringen har avslutats. För att säkerställa att vidtagna folkhälsoinsatser inte varit förgäves måste på sikt allt folkhälsoarbete vara integrerat i aktuella aktörers reguljära verksamhet (prop. 2007/08:110). 
 Samhällsinterventiva strategier 
 Att öka befolkningens kunskapen om psykisk ohälsa och om självmordsprocessen kräver en kombination av olika kommunikationsinsatser och andra insatser som uppmuntrar människors deltagande och långsiktiga engagemang i hälsofrämjande arbete på lokal nivå. Mest effektivt för att frambringa attityd och beteendeförändring är samhällsinterventiva strategier som kombinerar kommunikation via massmedia, personlig kommunikation och påverkan samt utnyttjandet av goda förebilder. Samhällsinterventiva strategier eftersträvar inte endast att få människor att ändra sitt hälsobeteende utan också att påverka politiska och administrativa beslut med folkhälsorelevans i lokalsamhället genom olika former av nätverksarbete, informationsspridning och opinionsbildning. Vidare är det viktigt att identifiera, engagera, utbilda och uppmuntra opinionsledare av olika slag på olika nivåer i samhället. När en s.k. kritisk massa nåtts går förändringsprocessen allt snabbare och är också mindre beroende av de aktuella folkhälsoaktörernas insatser. Eftersom det tar lång tid att påverka och förändra människors attityder och beteenden krävs att samhällsinterventiva strategier är lång- 
 13 
  
 Bakgrund 
  
 SOU 2010:31 
 siktiga och att projektledning och finansiärer har tålamod. Det tar flera år innan eventuella effekter kan konstateras (Statens folkhälsoinstitut, 2004). 
 Pågående individinriktade självmordsförebyggande insatser 
 I regeringens skrivelse En politik för personer med psykisk sjukdom eller psykisk funktionsnedsättning (skr. 2008/09:185) anges att psykiatrin är ett av regeringens mest prioriterade områden för att stärka välfärden. Under perioden  
 2007–2011 
  avser regeringen avsätta cirka 3,7 miljarder kronor till åtgärder för att förbättra tillgänglighet och kvalitet i den psykiatriska vården och stödverksamheterna samt på varaktiga förbättringar för människor med psykisk sjukdom och psykisk funktionsnedsättning. Psykiatrisatsningen sammanfattas i tre huvudområden: vården, vardagen och valfriheten. Alla tre huvudområdena har fyra särskilt prioriterade delområden: insatser riktade till barn och ungdomar, arbete och sysselsättning för personer med psykisk funktionsnedsättning och satsningar på kompetens och evidens samt stöd för långsiktigt kvalitets- och utvecklingsarbete. Regeringen bedömer att det är av stor vikt att framsteg görs parallellt på samtliga områden. 
 Med utgångspunkt från den nu pågående psykiatrisatsningen och det kommande förbättringsarbetet inom psykiatrin är regeringens ambition att självmord under en pågående vårdkontakt ska minska med 30 procent. För att nå målet genomförs bl.a. utbildning inom evidensbaserad psykologisk behandling och inom området psykisk hälsa med inriktning mot särskilt komplicerad problematik samt vidare- och fortbildning hos den personal (t.ex. skötare, vårdare, undersköterskor, boendestödjare, rehabiliterare och behandlingsassistenter) som möter personer med psykisk sjukdom eller psykisk funktionsnedsättning. Insatser genomförs även för att öka antagningen av helårsstudenter på ett psykologprogrammet vid Karolinska institutet (skr. 2008/09:185). Därutöver har regeringen inom ramen för satsningen att utveckla och förstärka specialistkompetenskurser i psykiatri beslutat om utbildning i hur självmordstankar kan identifieras och hur en enkel riskvärdering kan göras (regeringsbeslut den 16 december 2009, dnr S2010/643/HS; S2007/4916/HS). 
 14 
  
 SOU 2010:31 
  
 Bakgrund 
 Pågående befolkningsinriktade självmordsförebyggande insatser 
 Inom ramen för psykiatrisatsningen har regeringen avsatt 24 miljoner kronor under perioden  
 2009–2011 
  på ett riksomfattande informationsprogram för att öka kunskapen om och förändra attityder till personer med psykisk sjukdom och psykisk funktionsnedsättning (skr. 2008/09:185). Programmet, som presenterades i december 2009, har tagits fram av Handisam i samarbete med nätverket Nationell samverkan för psykisk hälsa (NSPH), Sveriges Kommuner och Landsting och andra myndigheter (Regeringens beslut den 19 februari 2009 nr I:9, dnr. 2006/9394/HS). Målet med programmet är att öka kunskapen och förändra attityder hos allmänheten gentemot personer med egen erfarenhet av psykisk sjukdom och psykiska funktionsnedsättningar. Programmet har fyra strategier, en mediekampanj, utbildning/personlig kontakt och mobilisering samt arbetsliv för att nå ut med budskapen och uppfylla projektets mål (Handisam, 2009). 
 Programmet, som går under benämningen Hjärnkoll, inkluderar två nationella mediekampanjer per år (vår och höst) under 2010 och 2011. Kampanjen stöds av en hemsida (Carrillo) som bl.a. innehåller en verktygslåda med konkreta exempel på vad organisationer och enskilda kan göra för att öka kunskapen om och minska negativa attityder till människor med psykisk sjukdom och psykisk funktionsnedsättning. Den nationella medieexponeringen kombineras med ett lokalt påverkansarbete med olika tvärsektoriella parallella insatser. Utgångspunkten i den lokala mobiliseringen är att stödja strukturer och samordningen för att få till stånd olika aktiviteter. Det kan vara insatser riktade till arbetsliv, eller till vårdpersonal, polis, journalister etc. Det kan också vara insatser som vänder sig till en bredare allmänhet, t.ex. utställningar, konserter, artiklar i media m.m. Fokus kommer att läggas på att stödja lokala aktiviteter i tre särskilt utsedda kampanjlän – Västerbotten, Västra Götaland och Uppsala. Samverkande organisationer inom kampanjlänen kommer att få stöd att samordna sina insatser och att utforma strategier för det kunskapshöjande och attitydpåverkande arbetet. De kommer även att förses med kampanjmaterial som kan användas i det lokalt utformade arbetet. Därutöver kommer en särskilt inriktad mediekampanj med fokus på arbetsmarknadens aktörer att genomföras. 
 15 
  
 Bakgrund 
  
 SOU 2010:31 
 Självmord och självmordsförsök 
 Statistik från Socialstyrelsens dödsorsaksregister visar att under 2007 tog 1 443 personer (15 år och äldre) sitt liv. Det innebär fyra självmord varje dag. Flertalet (1 019) av dem var män. Socialstyrelsens slutenvårdsregister visar att under samma år behandlades 9 156 personer (15 år och äldre) i sluten vård för självmordsförsök. Flertalet (5 546) av dem var kvinnor. Det finns således könsskillnader för både självmord och självmordsförsök men med motsatt relation. Självmord är vanligare bland män medan självmordsförsök är vanligare bland kvinnor. År 2001 skattades kostnaderna per självmord respektive självmordsförsök till cirka 18,5 respektive cirka 3 miljoner kronor och samhällets direkta och indirekta kostnader beräknas uppgå till 5,5 miljarder kronor (NCO 2004:7). 
 Självmordsprocessen 
 Utvecklingen från den första allvarliga självmordstanken över självmordsmeddelanden och självmordsförsök till självmord brukar benämnas självmordsprocessen. Flera faktorer är av betydelse för självmordsprocessen både faktorer som är uttryck för sårbarhet t.ex. genetisk disposition, påverkan under uppväxtåren och personlighet och faktorer som uttrycker stress t.ex. separationer, konflikter i den nära miljön och sjukdomsprocesser. I vissa fall finns en ärftlig komponent. Ibland har självmordshandlingar förekommit i den egna familjen. I enstaka familjer finns speciella mönster av självmordsbeteende. En förälders självmord innebär en svår förlust med risk för skadad identitetsutveckling, och kan också utgöra en förebild för hur man på ett destruktivt sätt reagerar vid motgångar. Processen från de första flyktiga självmordstankarna till ett självmordsförsök eller ett självmord kan ibland vara mycket kort, och i andra fall sträcka sig över decennier (Socialstyrelsen, 2003). 
 Självmordskommunikation 
 En människa som gör ett självmordsförsök eller överväger självmord kommunicerar ofta detta till närstående i någon form. Kommunikationen kan ske i direkta ordalag, men också indirekt i det att personen talar om andras självmord eller om hopplöshet och uppgivenhet. Kommunikationen kan också vara  
 icke-verbal, 
  t.ex. genom 
 16 
  
 SOU 2010:31 
  
 Bakgrund 
 förberedelser och arrangemang för ett självmord. Den kan också vara indirekt, som när en person försöker reda upp någon mellanmänsklig konflikt som hon eller han inte vill lämna bakom sig, betalar sina skulder, skriver testamente, ordnar försäkringar och liknande. Självmordskommunikation har förekommit hos flertalet av dem som sedan tar sitt liv, även om det inte alltid observerats under tiden omedelbart före självmordet (Socialstyrelsen, 2003). 
 Psykisk ohälsa – riskfaktor för självmord 
 Psykisk ohälsa är en betydande riskfaktor för självmord. Nästan alla självmord föregås av en psykisk sjukdom. Enligt retrospektiva undersökningar har  
 90–96 
  procent av personerna uppvisat tecken på psykisk störning vid tiden för självmordet. De dominerande diagnoserna är depression, missbruk/beroende, framför allt av alkohol, personlighetsstörning och schizofreni (Socialstyrelsen, 2003). Cirka hälften av de personer som begår självmord har haft en pågående vårdkontakt före självmordet. Större delen av dessa har haft en vårdkontakt inom psykiatrin (Socialstyrelsen, 2006). För varje självmord registreras cirka fem självmordsförsök inom slutenvården. Minst lika många oupptäckta eller oregistrerade fall antas komma därtill (Karolinska institutet, 2009). 
 Psykisk sjukdom, liksom somatisk sjukdom, varierar mycket vad gäller omfattning och svårighetsgrad av symtom, varaktighet och behandling. Det är inte heller någon skillnad mellan psykisk sjukdom och somatisk sjukdom när det gäller ålder, kön, civilstånd, klass eller religion. Alla kan vi, vid någon punkt i livet, insjukna i psykisk sjukdom liksom i somatisk sjukdom. Trots detta uppfattas och bemöts människor olika beroende på om de har fysiska eller psykiska problem. Exempelvis är sättet att tala om människor som drabbats av psykisk eller fysisk sjukdom olika. En person som är sjuk i cancer sägs ha cancer, medan en person som lider av schizofreni är schizofren. Psykisk sjukdom uppfattas ofta som en inre egenskap hos personen ifråga dvs. ett karaktärsdrag medan en fysisk sjukdom är något utifrån kommande dvs. något som personen drabbas av. Personer som drabbats av depression bemöts oftare med en avog inställning dvs. en negativ attityd, än personer som drabbats av lårbensfraktur. 
 17 
  
 Bakgrund 
  
 SOU 2010:31 
 Attityder 
 Attityd är termen för en varaktig inställning som har byggts upp genom erfarenheter och kommer till uttryck i att en person är för eller emot något – ett attitydobjekt. De allra flesta företeelser i samhället blir föremål för attityder. Attitydobjekt kan vara abstrakta som diskriminering eller specifika beteenden som självmord eller en person – även den egna personen – ofta i en social roll, t.ex. mor, frisör eller läkare. En attityds psykologiska funktioner antas vara att den förenklar hanteringen av information från den sociala omvärlden och blir ett slags mall för förståelsen av många likartade situationer i vardagslivet. En attityd som någon uttrycker i ord eller handling bidrar till att hos andra skapa och vidmakthålla den bild av honom eller henne som är förenlig med självuppfattningen (Eagly & Eagly & Eagly & Snyder & diskutera självmord på ett rakt sätt med någon som har funderingar på att ta sitt liv; identifiera risktecken och ta fram en plan för hur självmordsfaran kan minskas; uppvisa färdigheter som krävs för att hjälpa en person med självmordsproblematik; räkna upp olika tillgängliga resurser för en person med självmordsproblematik, inklusive dem själva; medverka till att försöka förbättra lokalsamhällets stödjande resurser samt erkänna att självmordsförebyggande arbete omfattar mer än första hjälpen vid självmordsrisk bl.a. livsbejakande aktiviteter och egenhjälp för hjälparen. ASIST riktar sig till yrkesverk- 
 28 
  
 SOU 2010:31 
  
 Dags att prioritera självmordsförebyggande insatser 
 samma som kommer i kontakt med självmordsnära personer t.ex. socionomer, poliser, kyrklig personal, skolpersonal och ambulanspersonal. Grundutbildningen omfattar två dagar (16 timmar) och huvudinstruktörsutbildningen 5 dagar. Utbildningen finns i flera länder bl.a. Kanada, Australien, Irland, Skottland och USA. Utbildningen finns även i Norge, där kallad Vivat. Sedan år 2000 ges kursen som en del i den norska handlingsplanen mot självmord. 
 29 
 3 Utredningens förslag 
 Nödvändiga förutsättningar för ett väl fungerande självmordsförebyggande arbete är att allmänheten är medveten om att självmordsförsök och självmord går att förebygga och har goda kunskaper om såväl självmordsprocess som självmordskommunikation. Men självmord handlar ytterst om den psykiska hälsan. Därför måste det befolkningsinriktade självmordsförebyggande arbetet även inriktas på att öka kunskapen om psykisk hälsa och ohälsa. Det är utredningens bedömning att ökade kunskaper om självmordsprocessen och psykisk hälsa samt om de vanligt förekommande samvarierande psykiska sjukdomarna kan minska den irrationella rädslan för att tala om självmord och på sikt öka tryggheten i möten med självmordsnära personer. Det är angeläget att allmänheten har goda kunskaper om psykisk hälsa och hur olika former av psykisk sjukdom yttrar sig, hur man bäst hanterar problematiken och hur man motverkar försämring. Det är inte ovanligt att personer som drabbas av psykisk sjukdom och självmordstankar drar sig för att söka hjälp. Det kan därför vara av livsavgörande betydelse att omgivningen kan läsa av och känna igen sjukdomssymtom och medverka till att dessa personer söker professionell hjälp. 
 Pilotförsök av The Mental Health First Aid Training and Research Program (MHFA) 
 En person som genomgått utbildning om olika former av livskriser och psykiska sjukdomar som har nära koppling till självmord har ett fungerade verktyg för att hjälpa en självmordsnära person och därmed större beredskap att gripa in. Utredningen föreslår därför att den senaste versionen av utbildningsprogrammet The Mental Health First Aid Training and Research Program (MHFA) med 
 31 
  
 Utredningens förslag 
  
 SOU 2010:31 
 tillägg av de skrivningar kring psykisk hälsa, kriser och självdestruktivt beteende samt självmord som utvecklats i den finska versionen av utbildningsprogrammet testas under svenska förhållanden. 
 Igångsättande av och genomförande av ett pilotförsök förutsätter en kompetent och entusiastisk genomförare. En sådan aktör är Nationell prevention av suicid och psykisk ohälsa vid Karolinska Institutet (NASP). NASP är ett expertorgan för suicidprevention som bl.a. bedriver utbildningsverksamhet med målet att sprida kunskap och förbättra insatserna inom självmordsprevention. 
 Utredningen föreslår därför att Gordon får i uppdrag att genomföra ett pilotförsök av utbildningsprogrammet The Mental Health First Aid Training and Research Program (MHFA) samt att i rapportform redogöra för den strukturella och organisatoriska modellen som använts för att sprida kursen. Pilotförsöket bör igångsättas snarast eftersom de nationella mediekampanjerna och den lokala mobilisering som sker under  
 2010–2011 
  utgör incitament att delta i kursen. Ju fler som deltar i pilotförsöket desto säkrare kan man uttala sig om utfallet. 
 Pilotförsöket sker i tre faser. Under fas 1 – planeringsfas – översätts och redigeras det skriftliga kursmaterialet som används i Australien och Österbottenprojektet och som omfattar både psykisk hälsa och ohälsa. Under fas 2 – testfasen – prövas kursen i ett av det tre kampanjlän där Hjärnkoll genomför särskilda aktiviteter för att bl.a. engagera arbetsgivare. Under fas 3 – utvärderingsfasen – genomförs en systematisk bedömning av resultaten dvs. en utvärdering av deltagarnas upplevelser av kursen och kursens effekt. 
 Planering och organisering av pilotförsöket och dess genomförande ska ske i nära samarbete med Handisam eftersom det måste synkroniseras och samordnas med de lokala insatser som genomförs inom ramen för Hjärnkoll. Det är viktigt att de parallella insatserna inte konkurrerar med varandra utan att de samordnas på sådant sätt att de i stället kan ge draghjälp åt varandra. Därutöver ska NASP i arbetet samråda med Sveriges Kommuner och Landsting, Statens folkhälsoinstitut och Socialstyrelsen. 
 32 
  
 SOU 2010:31 
  
 Utredningens förslag 
 Målgrupper 
 Målgrupper för pilotförsöket är i första hand personer som i sin yrkesutövning kommer i kontakt med människor med psykisk ohälsa och/eller med personer som är självmordsnära t.ex. personal inom socialtjänsten, individ- och  
 familje-, 
  handikapp- och äldreomsorgen, skolan, polisen, kriminalvården, brandkåren och ambulanspersonal och distriktssköterskor inom primärvården. 
 Särskilt angelägna yrkesgrupper är lärare, skolsköterskor och skolkuratorer samt fritidsledare och fältassistenter som har mycket kontakter med skolan. Skolan kan spela en viktig roll i det självmordsförebyggande arbetet. Att tidigt upptäcka elever i riskzonen för att utveckla psykisk ohälsa är en viktig uppgift för skolan, liksom att ha en väl utarbetad plan för hur man i skolan eller tillsammans med andra ska ta hand om dessa elever. Det är också angeläget att ha en utarbetad plan för hur man tar emot en elev som kommer tillbaka till skolan efter ett självmordsförsök. För att kunna ta hand om elever i riskzonen samt handla på ett lämpligt sätt om ett självmordsförsök/självmord inträffar i skolan krävs utbildning av skolpersonalen. Även föräldrar kan erbjudas delta i kursen. 
 Utvärdering 
 En god utvärdering kräver två viktiga kompetenser: professionell utvärderarkompetens och kompetens visavi det program som ska utvärderas. Vidare är det viktigt att utvärderaren inte står i någon beroendeställning till själva programmet eller dess intressenter. Utredningen föreslår att Centrum för Evidensbaserade Psykosociala Insatser 
  
 1  
  
 (CEPI) får i uppdrag att genomföra en kursutvärdering samt en randomiserad kontrollerad studie med avseende på om kursdeltagarna får bättre förmåga att bistå människor med psykiska problem. CEPI har god sakkunskap om  
 MHFA-utbildningen. 
  Dessutom genomför centrumet på uppdrag av Handisam tre befolkningsundersökningar inom ramen för Hjärnkoll och har därmed god kännedom om programmet som helhet. 
  
 1  
 CEPI är ett statsunderstött kunskapscentrum vid Lunds universitet som bedriver och initierar forskning inom det psykosociala området för personer med psykiska funktionshinder. 
 33 
  
 Utredningens förslag 
  
 SOU 2010:31 
 Stimulansmedel för att stärka och utveckla det lokalt självmordsförebyggande arbetet 
 Långsiktiga och hållbara självmordsförebyggande insatser på lokal nivå är emellertid nödvändiga om antalet självmord och självmordsförsök ska minska. Det är genom ett långsiktigt kvalitets- och utvecklingsarbete som man uppnår reella och bestående förändringar. Utredningen föreslår därför att NASP tilldelas resurser under 5 år för att stimulera och stödja det självmordsförebyggande arbetet på regional och lokal nivå. NASP har synnerligen goda förutsättningar att utföra detta arbete. Sedan 1997 samordnar Gordon ett nationell nätverk för suicidprevention. Nätverket är uppdelat i sex regionala nätverk och samlar representanter från myndigheter, vårdgivare och frivilligorganisationer. Det följer samma organisatoriska indelning som sjukvårdsregionerna och består av följande regionala nätverk: Norra regionen,  
 Stockholm-Gotlandregionen, 
  Sydöstra regionen, Södra regionen och  
 Uppsala-Örebroregionen 
  samt Västsvenska regionen. Respektive regionalt nätverk sammanträder regelbundet och nationella nätverkskonferenser organiseras vartannat år. Eftersom det nationella nätverket för suicidprevention omfattar hela landet finns goda förutsättningar att samordna ett omfattande kvalitets- och utvecklingsarbete på lokal nivå. 
 Utredningen föreslår att NASP fördelar resurserna på de sex regionala nätverken. Val av lämpliga fördelningskriterier ska ske i samarbete med Sveriges Kommuner och Landsting. NASP ska även samverka med Statens folkhälsoinstitut och Socialstyrelsen. 
 Varje enskilt nätverk ska nyttja medlen till att stimulera och stärka det lokalt självmordsförebyggande arbetet genom att: 
  
 tillsammans med kommunerna utveckla en handlingsplan för hur självmord kan förebyggas på ett långsiktigt och systematiskt sätt tillika organisation för att genomföra densamma. En regional handlingsplan kan kompletteras lokalt, för en eller flera samarbetande kommuner 
  
 hjälpa och stödja kommunerna att involvera den ideella sektorn i det lokalt självmordsförebyggande arbetet och att tillsammans med intresseorganisationer skapa förutsättningar för kontakt mellan befolkningen och personer med erfarenhet av psykisk sjukdom enligt  
  
 face-to-face-metoden. 
  I detta sammanhang kan Nationell samverkan för psykisk hälsa, NSPH, som är ett nätverk av  
 patient-, 
  brukar- och anhörigorganisationer inom det 
 34 
  
 SOU 2010:31 
  
 Utredningens förslag 
 psykiatriska området spela en central roll. De organisationer som ingår i NSPH är genom sin trovärdighet, kunskap och erfarenhet viktiga aktörer i kontakten med allmänheten. De har även informations- och studiematerial som med fördel kan användas i arbetet. Andra centrala aktörer i sammanhanget är studieförbunden som kan sprida både information och kunskap. Framför allt bör deras pedagogiska kunskap tillvaratas genom studiecirklar och organisering av samtalsgrupper och nätverk 
  
 hjälpa och stödja kommunerna att bilda formella intersektoriella arbetsgrupper s.k. suicidteam. Dessa suicidteam kan följa kunskapsutvecklingen inom området och stödja kunskapsförmedlingen genom att arrangera/hålla föreläsningar, seminarier och ge handledning samt successivt förslå förbättrade rutiner för det lokala självmordspreventiva arbetet. Ett bra exempel på ett lokalt suicidteamen vid akut krislösning vid självmordsförsök är den s.k. Jönköpingsmodellen 
  
 2 
  
 ta fram förslag på förebyggande insatser och att hjälpa kommuner med att omvandla idéer och förslag till konkreta projekt. 
  
 Slutligen föreslår utredningen att NASP får i uppdrag att följa utvecklingen och årligen till regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer redovisa hur resurserna har fördelats och hur det regionala och lokala självmordsförebyggande arbetet fortskrider och utvecklas. 
 Implementering av Första hjälpen i psykisk hälsa i hela landet 
 I det fall pilotstudien faller väl ut och utvärderingen visar positiva resultat föreslår utredningen att NASP även får i uppdrag att via det nationella nätverket för suicidprevention implementera kursen i hela landet. Kursen ska benämnas Första hjälpen i psykisk hälsa. Eftersom det nationella nätverket för suicidprevention omfattar hela landet borgar det för en effektiv och snabb spridning av Första hjälpen i psykisk hälsa. 
  
 2  
 Jönköpingsmodellen är en modell för samverkan mellan polis, sjukvård, SOS Alarm och Räddningstjänsten vid hot om självmord. Modellen belyser larmplaner, ansvarsfördelning och samarbetsformer mellan dessa aktörer. 
 35 
  
 Utredningens förslag 
  
 SOU 2010:31 
 Utredningen föreslår att NASP tilldelas resurser under 5 år att fördela på de sex regionala nätverken. Val av lämpliga fördelningskriterier ska ske i samråd med Sveriges Kommuner och Landsting. Varje enskilt nätverk ska nyttja medlen till att stödja de i regionen ingående kommunerna att utarbeta och genomföra en lokalt anpassad strategi för hur man ska sprida och genomföra kurser i Första hjälpen i psykisk hälsa. Målsättningen är att varje enskild kommun efter fem år har integrerat kursen Första hjälpen i aktuella reguljära verksamheter. 
 Vidare föreslår utredningen att NASP tillförs resurser för att ta fram informationsmaterial om kursen Första hjälpen i psykiska hälsa och om dess innehåll samt sprida detta i befolkningen, i första hand till personer som i sitt yrke kommer i kontakt med självmordsnära personer (se ovan avsnitt Målgrupper). Spridning av informationsmaterial kan ske genom traditionella kanaler som studieförbund, fackliga organisationer och ideella organisationer, bibliotek och allmänna platser. Andra viktiga aktörer i sammanhanget är Statens folkhälsoinstitut och Socialstyrelsen liksom andra nationella aktörer som Sveriges Kommuner och Landsting och NSPH samt universitet och olika intresseföreningar. Förutom att identifiera lämpliga distributörer för trycksaker är det angeläget att säkerställa att informationen finns tillgänglig på alla viktiga självmordsförebyggande aktörers respektive webbplatser. 
 Slutligen föreslår utredningen att NASP får i uppdrag att årligen till regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer redovisa hur resurserna har fördelats och hur implementeringen av Första hjälpen i psykisk hälsa fortskrider. 
 36 
 4 Ekonomiska konsekvenser 
 Det bör uppmärksammas att nedan redovisade ekonomiska beräkningar är baserade på genomsnittliga kostnader och därför ska betraktas som preliminära. 
 Pilotförsök för att testa Mental Health First Aid Training and Research Program (MHFA) 
 Den totala kostnaden för ett pilotförsök med MHFA beräknas uppgå till högst 5 miljoner kronor (utbildning av instruktörer, material, projektledning i 15 månader samt utvärdering av kurser och effektutvärdering). 
 En första vecka för att introducera kursen och utbilda en grupp huvudinstruktörer, som i nästa fas kan utbilda fler instruktörer beräknas kosta cirka 250 000 kronor eller 330 000 kronor, det senare inklusive 20 procent overheadkostnader. 
 Översättning och anpassning av kursmaterial, broschyrer, PowerPoint presentationer etc. beräknas till cirka 75 000 kronor. Till detta kommer tryckning av handboken, cirka 50 000 kronor. Totalt cirka 138 000 kronor inklusive 10 procent overheadkostnader. 
 En instruktörskurs skulle under optimala förhållanden och med begränsade kringkostnader kunna genomföras för cirka 26 000– 36 000 kronor per kurs. I flera länder tar man betalt för denna utbildning omkring 15  
 000–20 
  000 kronor per deltagare. I ett pilotförsök är det emellertid inte rimligt. Tre utbildningar i pilot länet skulle inklusive 10 procent påslag för overheadkostnader skulle kosta cirka 109 000 kronor. 
 En kurs för särskilt angelägna målgrupper, och i förlängningen även andra personer som vill lära sig MHFA, kostar under optimala förhållanden cirka 17  
 000–20 
  000 kronor. Vid ett deltagarantal på 
 37 
  
 Ekonomiska konsekvenser 
  
 SOU 2010:31 
 20 personer per kurs skulle kostnaden att utbilda cirka 1 000 personer i pilot länet uppgå till cirka 900 000 kronor. 
 Merkostnader hos arbetsgivare för förlorad arbetstid eller hos kursdeltagare för förlorad arbetsinkomst, om kursen inte sker inom ramen för arbetet, är inte medräknade. Utredningen gör emellertid bedömningen att dessa kostnader, i vart fall i någon del, skulle kunna ingå under pilotprojektet för att projektet snabbt ska kunna komma igång. T.ex. skulle ersättning kunna utgå för utbildningen av huvudinstruktörer (15 personer) i en vecka och 3 instruktörskurser (3 x 15 personer) till en kostnad på uppskattningsvis 500  
 000–600 
  000 kronor. 
 Tabell 4.1 Kostnader i samband med introduktionen av MHFA och utbildning av huvudinstruktörer 
  
 Kostnad för: 
  
 Australiensiska dollar 
  
 Svenska kronor 
  
 Flygresor: 2 personer t.o.r 
  
 30 000 
  
 Hotell: 2 personer, 6 nätter 
  
 15 000 
  
 Arvode huvudinstruktörer 
  
 20 000 
  
 137 200 
  
 Instruktörsmaterial 
  
 800 
  
 5 500 
  
 Elektroniska kopior av 
  
 2 000 
  
 13 720 
  
 utbildningsmaterialet 
  
 Totalt 
  
 201 820 
  
 Dessutom tillkommer en engångskostnad för att översätta och anpassa första hjälpen manualen, instruktörsmanualen och undervisningsmaterialet på ungefär 75 000 kronor. Budgeten baseras på priser våren år 2010. Om 15 huvudinstruktörer utbildas innebär budgeten en kostnad per huvudinstruktör motsvarande 18 455 kronor inklusive översättningskostnad. Man bör även räkna med vissa overheadkostnader i samband med att introduktionsutbildningen planeras och genomförs. Overheadkostnaderna kan röra sig mellan  
 10–40 
  procent. 
 38 
  
 SOU 2010:31 
  
 Ekonomiska konsekvenser 
 Tabell 4.2 Kostnader för att genomföra en instruktörskurs i Sverige (15 personer) 
  
 Kostnad för 
  
 Svenska kronor 
  
 Huvudinstruktörsarvode 4 dagar, 500 kr/tim (inkl LKP) 
  
 16 000 
  
 Lokalhyra ca 150 kr/tim 24 tim 
  
 3 600 
  
 Resor för instruktörer, 100 km x 4 (50 km = verksamhets- 
  
 1 220 
  
 område), 30, 50 kr/mil 
  
 Utbildningsmaterial, instruktörsmanual, presentationer 
  
 7 500 
  
 m.m. 500 kr per deltagare 
  
 Kringkostnad (ev. pausförtäring, liknande) 
  
 5 000 
  
 Totalt 
  
 33 320 
  
 Kostnaden per utbildad instruktör skulle således uppgå till cirka 2 200 kronor. 
 Observera att vissa overhead kostnader på övriga poster, utöver den LKP som ovan ingår i arvodet, kan tillkomma. 
 Tabell 4.3 Kostnader för att genomföra en kurs för angelägna målgrupper i Sverige  
 (15–20 
  personer) 
  
 Kostnad för: 
  
 Svenska kronor 
  
 Instruktörsarvode 3 tim x 4, 500 kr/tim (inkl LKP) + för- 
  
 7 000 
  
 beredelsetid 2 timmar/kurs 
  
 Lokalhyra ca 150 kr/tim 12 tim 
  
 1 800 
  
 Resor för instruktörer, 100 km x 4 (50 km = verksamhets- 
  
 1 220 
  
 område), 30,50 kr/mil 
  
 MHFA-manual, 
  20 st. á 120 kr 
  
 2 400 
  
 Kringkostnad (pausförtäring, liknande) 
  
 5 500 
  
 Totalt 
  
 17 920 
  
 Kostnad per kursdeltagare är för 20 deltagare 896 kronor/person, för 15 deltagare 1 195 kronor/person + eventuella overheadkostnader. Prisunderlaget är det samma som ovan. Flera poster är osäkra. I många fall kan lokalkostnaderna tänkas vara lägre om kursen t.ex. ges på arbetsplatser där det finns sammanträdesrum eller för skolpersonal i befintliga lärosalar. Posten resor kan i stället vara väsentligt högre om instruktörer måste hämtas längre ifrån och övernattningskostnader tillkommer. Manualen kan göras billigare eller dyrare bero- 
 39 
  
 Ekonomiska konsekvenser 
  
 SOU 2010:31 
 ende på vilken papperskvalitet/färgsättning etc. man vill ha på den. Även här tillkommer vissa overheadkostnader. 
 Projektledning 
 Vidare tillkommer kostnader för två heltidstjänster (en projektledare och en projektassistent) under pilotförsökets fas 1 och 2 – cirka 15 månader. Lönekostnaderna beräknas uppgå till omkring 1 400 kronor (inkl LKP). Till detta tillkommer overheadkostnader (datorer, arbetsrum, material m.m.) som man brukar räkna med mellan  
 10-40 
  procent. 
 Förvaltning av medel 
 Utredningen föreslår ovan att Gordon får ansvaret för planering och genomförande av pilotprojektet i samråd med myndigheter som redan har kärnuppdrag på området liksom med SKL som kan bidra med sin kunskap när det gäller fördelning av medel både mellan regioner och mellan kommuner. Inget hindrar att en statlig myndighet med hög administrativ kompetens och administrativa resurser t.ex. Folkhälsoinstitutet, håller i den övergripande ekonomiska redovisningen och att Gordon rekvirerar medel och redovisar till myndigheten. 
 Utvärdering av pilotprojektet 
 Kostnaderna för utvärderingarna bedöms till 1 747 550 kronor. 
 Tabell 4.4 Kostnaden för utvärdering enligt den Australiensiska modellen av kurserna 
  
 Kostnad 
  
 Svenska kronor 
  
 Distribution av formulär 
  
 200 000 
  
 Datainmatning 
  
 75 000 
  
 Bearbetning 
  
 75 000 
  
 Rapportskrivning 
  
 75 000 
  
 Kvalitativ studie 
  
 150 000 
  
 Overheadkostnader 30 % 
  
 172 500 
  
 Totalt 
  
 747 500 
 40 
  
 SOU 2010:31 
  
 Ekonomiska konsekvenser 
 I tillägg till ovanstående utvärderingen genomförs för ett urval av deltagarna i pilotprojektet en randomiserad kontrollerad studie i form av en väntelistestudie med en uppföljning sex månader efter avslutad kurs. Denna studie syftar till att undersöka insatsens effektivitet med avseende på kursdeltagarnas attityder, kunskaper och framför allt förmåga att bistå människor med psykiska problem. Beräknad kostnad för denna del av utvärderingen är cirka 1 miljon kronor. 
 På liknande sett som ovan, kan CEPI som föreslås få ansvar för utvärderingarna, rekvirera medel från den myndighet som ansvarar för övergripande redovisning till regeringen. 
 Stimulansmedel för att stärka och utveckla det lokalt självmordsförebyggande arbetet 
 Den totala kostnaden för att stärka och utveckla det lokalt självmordsförebyggande arbetet uppgår till 66 miljoner kronor. Lönekostnader för två heltidstjänster (en projektledare och en projektassistent) per regionalt nätverk under sammanlagt fem år beräknas uppgå till omkring 1 200 000 kronor (inkl LKP). Till detta tillkommer overheadkostnader (datorer, arbetsrum, material m.m.) som man brukar räkna med mellan  
 10-40 
  procent. Informationsmaterial, sammankomster och seminarier för kommuner m.m. beräknas uppgå till 1 miljon kronor per region. 
 Förvaltning av medel 
 Se ovan under pilotprojektet. 
 Implementering av Första hjälpen i psykisk hälsa i hela landet 
 Den totala kostnaden för implementering av Första hjälpen i psykisk hälsa i hela landet under 5 år uppgår till 370 miljoner kronor. Av dessa avser 36 miljoner kronor projektledning, 26 miljoner kronor avser utbildning av huvudinstruktörer, 32 miljoner kronor utbildning av instruktörer och 270 miljoner kronor avser kurser för allmänhet och särskilt angelägna grupper samt 6 miljoner kronor för framtagande och tryckning samt spridning av informations- 
 41 
  
 Ekonomiska konsekvenser 
  
 SOU 2010:31 
 material. I det fall NASP tilldelas stimulansmedel för att stärka och utveckla det lokalt förebyggande arbetet kan kostnader för projektledning räknas bort. 
 I kalkylen ingår inte ersättning för förlorad arbetstid/inkomst utan det förutsätts att kursen genomförs på arbetstid via arbetsgivaren som ställer arbetstiden till förfogande. 
 Huvudinstruktörer 
 Fördelning av medlen sker enligt principen att respektive nätverk erhåller medel för att utbilda 4 huvudinstruktör i varje kommun undantaget Göteborg och Malmö som får medel för 8 huvudinstruktörer och Stockholm som erhåller medel för 16 huvudinstruktörer. Regionerna kan själva bedöma den interna fördelning mellan kommunerna och omfördela. I detta skall NASP samarbeta med SKL. Kostnaden per huvudinstruktör är 18 455 kronor, vilket innebär med omfattning enligt ovan, en kostnad på 22 220 kronor. Med ett tillägg på 20 procent overheadkostnader blir kostnaden totalt cirka 26 miljoner kronor. 
 Instruktörer 
 Vidare föreslår utredningen att medel anslås för att, under en 5 års period, utbilda  
 30–60 
  instruktörer inom särskilt angelägna yrkesgrupper. Antalet instruktörer per kommun är beroende av antalet kommuninvånare. Kostnaden per instruktör rör sig om cirka 2 200 kronor. Med i genomsnitt 45 instruktörer per kommun skulle kostnaden bli 29 304 kronor för hela landet. Med 10 procent overheadkostnader, 32 204 kronor. 
 Kurser 
 Därtill föreslår utredningen att medel avsätts under en femårsperiod som stimulansbidrag till kommunerna/regionerna för kurser riktade till särskilt angelägna yrkesgrupper, frivilligorganisationer och allmänhet. Om man räknar med att utbilda i snitt 1 000 personer per kommun, med möjlighet även här att omfördela efter behov mellan olika kommuner i regionen och mellan regioner, skulle kost- 
 42 
  
 SOU 2010:31 
  
 Ekonomiska konsekvenser 
 naden för hela landet uppgå till 270 miljoner kronor + eventuella overheadkostnader. 
 Förvaltning av medel 
 Se ovan under pilotprojektet. 
 43 
 Referenser 
 Perez, L (1988). Attitudes, Personality and Behavior. Stony Stratford: Open University Press 
 Perez, Ross, Thomas, M. (1980).  
 Understanding Attitudes 
 . Englewoods Cliffs: Hawkins, Inc 
 Centrum för Evidensbaserade Psykosociala Insatser, Lunds universitet. (2010).  
 Psykisk ohälsa – attityder, kunskap, beteende. En befolkningsundersökning 2009 
  
 Turner, P. (2004).  
 How stigma interferes with mental health care 
 . American Psychologist, 59,  
  
 614-625 
  
 Couture S,. M. Penn, D,. L. (2003).  
 Interpersonal contact and the sigma of mental illness: a review of the literature 
 . Journal of Mental Health, 12,  
 291-305 
  2006. 
 Eagly, A,. Chaiken, S. (1993).  
 The Psychology of Attitudes 
 . Griffin: Carter,  
 T-J., 
  Rodriguez, R. (2006).  
 The negotiation of identity among young people with mental illness in rural communities 
 . Community Mental Health Journal,  
 42,225-232. 
  
 Handisam, A 2009:7.  
 Förändra attityder. Program för att öka kunskapen om psykisk sjukdom och psykisk funktionsnedsättning 
 Heiskanen, T., Salonen, K., Powell, B., Jorm, A. (2006).  
 Handbok i psykiska första hjälpen 
 . Österbottenprojektet, Föreningen för Mental Hälsa i Finland, Vasa, Finland 
  
 Hinshaw, P., S. (2007).  
 The mark of shame. Stigma of mental illness and an agenda for change 
 . Oxford: University Press 
  
 Karolinska institutets folkhälsoakademi. (2009).  
 Självmordsförsök i Stockholms län och Sverige –  
  
 1987-2007 
  
 Karolinska institutets folkhälsoakademi. (2009).  
 Självmord i Stockholms län och Sverige –  
  
 1987–2007 
  
 Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. (2009).  
 Samverkan mellan polis, sjukvård, SOS Alarm och räddningstjänst vid hot om suicid - ett exempel från Jönköpings län 
  
 45 
  
 Referenser 
  
 SOU 2010:31 
 Nationellt centrum för erfarenhetsåterföring från olyckor, Räddningsverket. (2004).  
 Suicid och samhällsekonomiska kostnader 
  
 Prop. 2002/03:35.  
 Mål för folkhälsan 
  
 Prop. 2007/08:11.  
 En förnyad folkhälsopolitik 
  
 Skr. 2008/09:185.  
 En politik för personer med psykisk sjukdom eller psykisk funktionsnedsättning 
 Snyder, M,. Kendzierski, D. (1982).  
 Acting on ones attitudes: Procedures for linking attitude and behavior 
 . Journal of Experimental Social Psychology, 18,  
 165-83. 
  
 Socialstyrelsen. (2003).  
 Vård av sjävmordsnära patienter – en kunskapsöversikt 
  
 Socialstyrelsen. (2006).  
 Förslag till nationellt program för suicidprevention – strategier och åtgärdsförslag inriktade mot hälso- och sjukvården, socialtjänsten och skolhälsovården/elevhälsan 
 Statens folkhälsoinstitut (2004).  
 Regeringsuppdrag om hälsoinformation och hälsokommunikation. Slutrapport 
  
 Statens folkhälsoinstitut. (2006). S 
 jukdomsbördan i Sverige och dess riskfaktorer. Svensk tillämpning av WHO:s  
  
 "DALY-metod" 
  
  för beräkning av sjukdomsbörda och riskfaktorer 
  
 Östman, M. (2006). Forskning kring stigma. Hämtat från http://www.socialpsykiatrisktforum.nu/svensk_forskning_om_stigma.html. 
 46 
  
 Kommittédirektiv 
  
 Händelseanalyser – ett verktyg i det 
  
 Dir. 
  
 självmordsförebyggande arbetet 
  
 2009:79 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 3 september 2009 
 Sammanfattning av uppdraget 
 En särskild utredare ska klargöra och analysera förutsättningarna för att inom hälso- och sjukvårdens och socialtjänstens område utveckla och förbättra händelseanalyser av inträffade självmord. 
 Utredaren ska ge förslag på hur de nya kunskaper som framkommer genom händelseanalyser kan föras över till regional eller lokal nivå med syfte att dessa kunskaper ska kunna komma till praktisk användning i det självmordspreventiva arbetet. 
 Utredaren ska i arbetet säkerställa att de förslag som ges särskilt beaktar lagstiftning som behandlar integritetsaspekter. 
 Bakgrund 
 Riksdagen framförde i ett tillkännagivande från den 27 april 2005 om det självmordspreventiva arbetet (bet. 2004/05:SoU 11, rskr. 2004/05:218) att ett nationellt program för självmordsprevention bör tas fram. I juli samma år gav regeringen Statens folkhälsoinstitut (FHI) och Socialstyrelsen i uppdrag att ta fram förslag på befolkningsinriktade åtgärder liksom åtgärder riktade till huvudmännen för hälso- och sjukvården, socialtjänsten och skolhälsovården och elevhälsa. FHI och Socialstyrelsen redovisade uppdraget i december 2006, Förslag till ett nationellt program för suicidprevention  
 –  
 befolkningsinriktade och individinriktade strategier och åtgärder. Efter att myndigheternas förslag remitterats behandlades förslaget i propositionen En förnyad folkhälsopolitik (prop. 2007/08:110) som regeringen överlämnade till riksdagen den 13 mars 2008. I propositionen redogjorde regeringen för sin avsikt att tillsätta en utredare som ska analysera förutsättningarna för att skapa en 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2010:31 
 nationell funktion för händelseanalyser och gemensamma utredningar vid självmord. 
 Problembeskrivning och behovet av utredning 
 Det finns geografiska skillnader i landet. I Sverige har det totala antalet självmord minskat med cirka 30 procent under perioden  
 1970 
 – 
 2003. 
  Trots detta begår i genomsnitt 4 personer varje dag självmord i Sverige. I en genomsnittlig kommun med 50 000 invånare inträffar i genomsnitt 9 självmord per år. Självmord är den vanligaste dödsorsaken bland män under 35 år. Det är också den huvudsakliga orsaken till för tidig död bland personer med psykisk störning. Avsiktligt självdestruktiva handlingar drabbar i större utsträckning socioekonomiskt utsatta grupper. En fjärdedel av alla självmord begås av människor som är 65 år eller äldre. Självmordsförsöken bland unga kvinnor tenderar att öka och antalet självmord bland unga vuxna  
 (15 
 – 
 24 
  år) har varit relativt konstant sedan början av  
 70-talet. 
  Den positiva trenden med ett minskat antal självmord uppvisas dock inte i den yngre åldersgruppen. 
 Det stora antalet självmord och självmordsförsök liksom de samhällsekonomiska kostnaderna och det psykiska lidande detta medför, innebär att suicidalitet, dvs. självmordstankar, självmordsförsök och självmord, utgör ett stort samhällsproblem. 
 Självmord går att förebygga 
 Ett effektivt självmordsförebyggande arbete grundar sig på insikten att självmord och självmordsförsök går att förebygga. En viktig förutsättning är emellertid att de självmordsförebyggande åtgärderna samordnas inom och mellan samhällets olika verksamhetsområden såsom förebyggande hälsovård, sjukvård, socialtjänst, kriminalvården, barnomsorg och skola samt äldrevård och högre utbildningar. För att förebygga självmord krävs ett brett sektorsövergripande samarbete och samverkan mellan lokala, regionala och nationella aktörer. 
 48 
 SOU 2010:31 
 Självmord  
 –  
 det sista steget i en process där flera faktorer samverkar 
 Självmordet är det sista steget i en längre eller kortare tids process, där biologiska, sociala, psykologiska och existentiella faktorer samverkar. En självdestruktiv handling utlöses hos en sårbar individ först när flera riskfaktorer anhopas samtidigt som individen helt saknar stöd eller upplever att stödet från omgivningen är otillräckligt. 
 Händelseanalyser  
 –  
 ett förebyggande verktyg 
 Sedan länge bedrivs ett framgångsrikt skadepreventivt arbete i Sverige. De faktorer som bidrar till att skador till följd av olycksfall inträffar analyseras rutinmässigt. Den kunskap som analyserna ger används sedan i det förebyggande arbetet. Exempelvis bedriver Vägverket sedan flera år ett systematiskt kvalitetsarbete i form av att genomföra djupstudier av alla dödsfall som sker genom olyckor i vägtrafiken. Djupstudierna ligger till grund för praktiska säkerhetsåtgärder som genomförs på vägar och fordon samt via regleringar. Samma synsätt  
 –  
 att man behöver analysera händelseförlopp och dra lärdomar av detta  
 –  
 finns även inom det självmordsförebyggande arbetet. 
 Händelsanalyser bygger på ett  
 systemtänkande  
 dvs. en insikt om att negativa händelser och tillbud kan orsakas av exempelvis brister i rutiner, arbetsmiljö, bemanning, ledarskap och organisation. Bristande kommunikation mellan och inom verksamheter, enheter och olika yrkeskategorier är ytterligare en viktig orsak till skador och risker. Åtgärderna fokuseras på att minska risken för självmord på grund av brister i tillgänglighet, rutiner, försumlighet eller otillräckliga kunskaper. 
 Lex Maria 
 Inom hälso- och sjukvårdens område finns sedan 2006 en ordning för händelseanalyser av självmord (Lex Moore, 6 kap. 4 § lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område). I 4 kap. 2 § i Socialstyrelsens föreskrifter om ändring i föreskrifterna och allmänna råden (SOSFS 2000:5) om anmälan av missförhållanden i omsorger om äldre och funktionshindrade enligt 71 a § socialtjänstlagen (1980:620), (SOSFS 2005:8) anges att vård- 
 49 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2010:31 
 givaren ska anmäla alla självmord som inträffat under pågående vård eller inom fyra veckor efter vårdkontakt. Anmälningsskyldigheten innebär att alla självmord som inträffat i anslutning till vården ska följas av en genomgripande dokumenterad intern utredning, dvs. en händelseanalys av vad som hänt, varför det har hänt samt hur upprepning av händelsen kan förhindras. 
 Anmälningarna registreras i en separat databas för att Socialstyrelsen ska kunna analysera dem systematiskt och på sammantagen nationell nivå. På så vis kan Socialstyrelsen återföra slutsatserna till vårdgivarna så att analysresultatet kan användas i det självmordsförebyggande arbetet. Erfarenheterna från de granskade fallen kan tas till vara och således användas för att ytterligare kunna stärka patientsäkerheten och därmed höja vårdens kvalitet. 
 Lex Sarah 
 Inom socialtjänstens område finns ett förfarande om anmälningsplikt när det är fråga om allvarliga missförhållanden inom omsorgen (Lex Hunt, 14 kap. 2 § socialtjänstlagen). Något systematiskt händelseanalysarbete avseende självmord är inte reglerat inom ramen för Contreras. Socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om tillämpningen av 14 kap. 2 § SoL (SOSFS 2008:10) innehåller inte heller någon bestämmelse som motsvarar den som finns i 4 kap. 2 § SOSFS 2005:8. När det gäller brister i omsorgen som leder till självmord kan anmälningsskyldigheten enligt Contreras även omfatta självmord. 
 Andra närliggande lagar och utredningsförslag 
 Den mest omfattande verksamheten vid de rättsmedicinska avdelningarna är undersökningar av avlidna på uppdrag av polis- eller åklagarmyndigheter. Sådana undersökningar görs oftast vid olycksfall med dödlig utgång, när en tidigare frisk person påträffats död och alltid vid misstanke om våldsbrott och vid självmord. Avsikten med undersökningen är inte bara att fastställa dödsorsaken och dödssättet utan också att om möjligt få fram annan information som kan vara viktig som t.ex. hur skador har uppkommit, tidpunkten för dödsfallet eller orsaken till olycksfallet. Vidare genomförs bland annat psykosociala utredningar av självmord. 
 50 
 SOU 2010:31 
 Utredningar avseende barn som avlidit till följd av brott ska klarlägga samtliga förhållanden som har inneburit att det avlidna barnet har varit i behov av skydd och vilka åtgärder som vidtagits eller kunnat vidtas för att skydda barnet. Utredningsskyldigheten regleras i lagen (2007:606) om utredningar avseende barn som avlidit i anledning av brott (LuB), som trädde i kraft 1 januari 2008 (prop. 2006/07:108). Socialstyrelsen är ansvarig utredningsmyndighet. 
 Nationellt nätverk för suicidprevention 
 Verksamheten vid Nationell prevention av suicid och psykisk ohälsa vid Karolinska institutet och Stockholms läns landstings centrum för suicidforskning och prevention av psykisk ohälsa (NASP) omfattar fyra huvudområden: forskning och utveckling av självmordspreventiva metoder, epidemiologisk bevakning, undervisning och information samt en expertfunktion. Gordon initierade 1997 ett nationellt nätverk för suicidprevention med avsikten att göra självmordsprevention till en integrerad del av svenskt folkhälsoarbete. I dag finns i varje hälso- och sjukvårdsregion ett regionalt självmordspreventivt nätverk bestående av expertis från hälso- och sjukvården, kommunerna, frivilliga medarbetare och andra berörda. Representanter för anhörigföreningen SPES  
 –  
 Riksförbundet för Suicid Prevention och Efterlevandes Stöd ingår i samtliga regionala nätverk. 
 Behov av breddad händelseanalys vid självmord 
 Enligt Socialstyrelsens rapport Självmord 2006, anmälda enligt Munoz, kan antalet anmälningar uppskattas till ca 400 personer per år, dvs. ungefär en tredjedel av det totala antalet personer som årligen begår självmord. Under 2006 hade  
 70 
 – 
 90 
  procent av dem som begår självmord haft kontakt med hälso- och sjukvården under de senaste sex månaderna före händelsen. Under 2004 begick 1 154 personer självmord, varav 60 procent hade haft kontakt med vården under det senaste året och 40 procent under den senaste månaden. 
 I dagsläget utreds mindre än hälften av det totala antalet självmord. För att förstå och kunna förebygga självmord behövs en bred analys av händelseförloppet. I dag handlar analyserna oftast 
 51 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2010:31 
 enbart om omständigheter i vården. En kartläggning som innefattar de övriga samhällsaktörerna täcks inte in i den händelseanalys som görs i samband med anmälan enligt Munoz. Det finns därför ett behov av att undersöka förutsättningarna att bredda händelseanalysen vid självmord till att även omfatta andra sektorer än hälso och sjukvården. 
 För att bredare händelseanalyser vid självmord ska vara möjliga kan den som ansvarar för utredningen behöva sammanställa uppgifter från flera myndigheter, främst mellan hälso- och sjukvården och socialtjänsten. Utgångspunkten ska då vara att endast de uppgifter som bedöms som absolut nödvändiga ska få sammanställas och att utredaren i detta sammanhang särskilt ska överväga om nyttan av tillgången av dessa uppgifter står i relation till det integritetsintrång som användningen av uppgifterna kan medföra. Vid sådan informationsöverföring kan sekretessbestämmelserna liksom behovet av uppgiftsskyldighet (liknande den som finns i LuB) behöva utredas. 
 Uppdraget 
 Utredaren ska klargöra och analysera förutsättningarna att inom hälso- och sjukvårdens samt socialtjänstens område utveckla och förbättra händelseanalyser av inträffade självmord. För att en sådan händelseanalys ska ge så bra underlag som möjligt krävs att de som utför analyser använder sig av samma och tillförlitliga metoder. 
 Utvecklingen av befintliga händelseanalyser vid självmord kan hjälpa alla inblandade att förstå vad som hänt. Såväl närstående som personal från vård och socialtjänst och andra aktörer på regional och lokal nivå såsom kriminalvården, barnomsorg och skola samt äldrevård och högre utbildningar får en gemensam bild. Utredaren ska därför även utreda och lämna förslag på hur man kan föra över de nya kunskaper som framkommer till relevanta verksamheter eller aktörer på regional eller lokal nivå med syfte att dessa kunskaper ska kunna komma till praktisk användning i det självmordspreventiva arbetet. I detta arbete ska utredaren beakta det arbete som bedrivs av det nationella nätverket för suicidprevention. 
 Utredaren ska i arbetet säkerställa att de förslag som ges särskilt beaktar lagstiftning som behandlar integritetsaspekter. 
 52 
 SOU 2010:31 
 Utgångspunkter för utredaren 
 Utredaren ska samråda med berörda myndigheter, lokala aktörer och organisationer, exempelvis Socialstyrelsen, Rättsmedicinalverket, Statens folkhälsoinstitut, Sveriges Kommuner och Landsting, Datainspektionen, Ungdomsstyrelsen, Barnombudsmannen, NASP samt paraplyorganisationen SamArbete för Människor i Sorg (SAMS). Utredaren ska i sitt arbete ta till vara internationella kunskaper och erfarenheter inom området. Konventionen om barnets rättigheter och dess grundläggande principer ska utgöra en utgångspunkt i arbetet. Arbetet ska även ha ett jämställdhetsperspektiv. 
 Regeringen har den 18 december 2008 givit NASP i uppdrag att kartlägga det självmordsförebyggande arbetet, som utförs av övriga samhällsaktörer än de inom hälso- och sjukvården. Främst avses här regionala och lokala myndigheter. Resultaten ska fortlöpande redovisas till utredaren. NASP ska redovisa kartläggningen senast den 30 november 2009 till Socialdepartementet. 
 Redovisning av uppdraget 
 All statistik ska vara könsuppdelad om det inte finns särskilda skäl mot detta. Utredaren ska beräkna de ekonomiska konsekvenserna av de förslag som läggs fram. Om förslagen innebär kostnadsökningar för stat respektive landsting och kommun ska utredaren föreslå hur dessa ska finansieras enligt vad som anges i 14 och 15 §§ kommittéförordningen (1998:1474). Uppdraget ska redovisas senast den 30 juni 2010. 
 (Socialdepartementet) 
 53 
 Statens offentliga utredningar 2010 
 Kronologisk förteckning 
  
 1. 
  
 Lätt att göra rätt 
  
 – 
  
 om förmedling av brottsskadestånd. Ju. 
  
 2. 
  
 Ett samlat insolvensförfarande – förslag till ny lag. Ju. 
  
 3. 
  
 Metria – förutsättningar för att ombilda division Metria vid Lantmäteriet till ett statligt ägt aktiebolag. M. 
  
 4. 
  
 Allmänna handlingar i elektronisk form 
  
 – 
  
 offentlighet och integritet. Ju. 
  
 5. 
  
 Skolgång för alla barn. U. 
  
 6. 
  
 Kunskapslägesrapport på kärnavfallsområdet 2010 
  
 – 
  
 utmaningar för slutförvarsprogrammet. M. 
  
 7. 
  
 Aktiva åtgärder för att främja lika rättigheter och möjligheter – ett systematiskt målinriktat arbete på tre samhällsområden. IJ. 
  
 8. 
  
 En myndighet för havs- och vattenmiljö. M. 
  
 9. 
  
 Den framtida organisationen för vissa fiskefrågor. Jo. 
  
 10. 
  
 Kvinnor, män och jämställdhet i läromedel i historia. En granskning på uppdrag av Delegationen för jämställdhet i skolan. U. 
  
 11. 
  
 Spela samman – en ny modell för statens stöd till regional kulturverksamhet. Ku. 
  
 12. 
  
 I samspel med musiklivet – en ny nationell plattform för musiken. Ku. 
  
 13 
  
 Upphandling på försvars- och säkerhetsområdet. Fi. 
  
 14. 
  
 Partsinsyn enligt rättegångsbalken. Ju. 
  
 15. 
  
 Kriminella grupperingar – motverka rekrytering och underlätta avhopp. Ju. 
  
 16. 
  
 Sverige för nyanlända. Värden, välfärdsstat, vardagsliv. IJ. 
  
 17. 
  
 Prissatt vatten? M. 
  
 18. 
  
 En reformerad budgetlag. Fi. 
  
 19. 
  
 Lärling – en bro mellan skola och arbetsliv. U. 
  
 20. 
  
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt – från strategi till handling för  
  
 e-förvaltning. 
  Fi. 
  
 21. 
  
 Bättre marknad för tjänstehundar. Jo. 
  
 22. 
  
 Krigets Lagar – centrala dokument om folkrätten under väpnad konflikt, neutralitet, ockupation och fredsinsatser. Fö. 
  
 23. 
  
 Tredje sjösäkerhetspaketet. Klassdirektivet, Klassförordningen, Olycksutredningsdirektivet, IMO:s olycksutredningskod. N. 
  
 24. 
  
 Avtalad upphovsrätt. Ju. 
  
 25. 
  
 Viss översyn av verksamhet och organisation på informationssäkerhetsområdet. Fö. 
  
 26. 
  
 Flyttningsbidrag och unionsrätten. A. 
  
 27. 
  
 Gemensamt ansvar och gränsöverstigande samarbete inom transportforskningen. N. 
  
 28. 
  
 Vändpunkt Sverige – ett ökat intresse för matematik, naturvetenskap, teknik och IKT. U. 
  
 29. 
  
 En ny förvaltningslag. Ju. 
  
 30. 
  
 Tredje inre marknadspaketet för el och naturgas. Fortsatt europeisk harmonisering. N. 
  
 31. 
  
 Första hjälpen i psykisk hälsa. S. 
  
 Statens offentliga utredningar 2010 
 Systematisk förteckning 
 Justitiedepartementet 
 Lätt att göra rätt 
 – om förmedling av brottsskadestånd. [1] 
 Ett samlat insolvensförfarande – förslag till ny lag. [2] 
 Allmänna handlingar i elektronisk form 
 – offentlighet och integritet. [4] Partsinsyn enligt rättegångsbalken. [14] 
 Kriminella grupperingar – motverka rekrytering och underlätta avhopp. [15] 
 Avtalad upphovsrätt. [24] En ny förvaltningslag. [29] 
 Försvarsdepartementet 
 Krigets Lagar – centrala dokument om folkrätten under väpnad konflikt, neutralitet, ockupation och fredsinsatser. [22] 
 Viss översyn av verksamhet och organisation på informationssäkerhetsområdet. [25] 
 Socialdepartementet 
 Första hjälpen i psykisk hälsa. [31] 
 Finansdepartementet 
 Upphandling på försvars- och säkerhetsområdet. [13] 
 En reformerad budgetlag. [18] 
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt – från strategi till handling för  
 e-förvaltning. 
  [20] 
 Utbildningsdepartementet 
 Skolgång för alla barn. [5] 
 Kvinnor, män och jämställdhet i läromedel i historia. En granskning på uppdrag av 
 Delegationen för jämställdhet i skolan. [10] 
 Lärling – en bro mellan skola och arbetsliv. [19] 
 Vändpunkt Sverige – ett ökat intresse för matematik, naturvetenskap, teknik och IKT. [28] 
 Jordbruksdepartementet 
 Den framtida organisationen för vissa fiskefrågor. [9] 
 Bättre marknad för tjänstehundar. [21] 
 Miljödepartementet 
 Metria – förutsättningar för att ombilda division Metria vid Lantmäteriet till ett statligt ägt aktiebolag. [3] 
 Kunskapslägesrapport på kärnavfallsområdet 2010 – utmaningar för slutförvarsprogrammet. [6] 
 En myndighet för havs- och vattenmiljö. [8] Prissatt vatten? [17] 
 Näringsdepartementet 
 Tredje sjösäkerhetspaketet. Klassdirektivet, Klassförordningen, Olycksutredningsdirektivet, IMO:s olycksutredningskod. [23] 
 Gemensamt ansvar och gränsöverstigande samarbete inom transportforskningen. [27] 
 Tredje inre marknadspaketet för el och naturgas. Fortsatt europeisk harmonisering. [30] 
 Integrations- och jämställdhetsdepartementet 
 Aktiva åtgärder för att främja lika rättigheter och möjligheter – ett systematiskt målinriktat arbete på tre samhällsområden. [7] 
 Sverige för nyanlända. Värden, välfärdsstat, vardagsliv. [16] 
 Kulturdepartementet 
 Spela samman – en ny modell för statens stöd till regional kulturverksamhet. [11] 
 I samspel med musiklivet – en ny nationell plattform för musiken. [12] 
 Arbetsmarknadsdepartementet 
 Flyttningsbidrag och unionsrätten. [26]