sou 2015 2 d1 
  
 Värdepappersmarknaden MiFID II och MiFIR 
  
 Betänkande av 
  
 2013 års värdepappersmarknadsutredning 
  
 Stockholm 2015 
  
 SOU 2015:2 
  
 SOU och Ds kan köpas från Dixon kundtjänst. 
  
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst, 106 47 Stockholm 
  
 Ordertelefon:  
 08-598 191 90 
  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se 
  
 Webbplats: fritzes.se 
  
 För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Dixon Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
  
 Svara på remiss – hur och varför. 
  
 Statsrådsberedningen, SB PM 2003:2 (reviderad  
 2009-05-02) 
  
 En kort handledning för dem som ska svara på remiss. Häftet är gratis och kan laddas ner som pdf från eller beställas på regeringen.se/remiss. 
  
 Layout: Kommittéservice, Regeringskansliet. 
  
 Omslag: Rice. 
  
 Tryck: Rice, Stockholm 2015. 
  
 ISBN  
 978-91-38-24219-3 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet Gonzales 
  
 Regeringen beslutade den 23 maj 2013 att tillkalla en särskild ut- redare med uppdrag att lämna förslag till de lagändringar som krävs i svensk rätt för att genomföra de reviderade och nya regler för bl.a. värdepappersinstitut och börser samt handelsplatser för finansiella instrument som följer av Europaparlamentets och rådets direktiv och förordning om marknader för finansiella instrument1. I uppdraget ingår även att kartlägga och analysera vissa frågor som rör finansiell rådgivning som i dag inte omfattas av tillståndsplikt och närings- rättslig reglering, överväga om även sådan rådgivning bör omfattas och i sådant fall utarbeta nödvändiga lagförslag (dir. 2013:55). 
  
 Samma dag förordnades justitierådet  
 Harris 
  Lindeblad som särskild utredare. Som sakkunniga att biträda utredningen för- ordnades från och med den 1 augusti 2013 biträdande avdelnings- chefen Cook, Konsumentverket, Senior Advisor Equities Eaton, Handelsbanken, rättssakkunnige numera finans attachén Hale, Finansdepartementet, kanslirådet Carr, Black, chefsjuristen Dickerson, Nasdaq OMX, senior ekonomen Ramirez Mannent, Riksbanken, juristen Wood, Svenska Fondhandlareföreningen, enhetschefen Houston, Finansinspektionen, tillförordnade enhetschefen för Tillsyn Värdepappersverksamhet Pierce, Finansinspektionen, och civilekonomen Reyes, Riksgälden. Den 23 juni 2014 förordnades rättssakkunniga Foster, Finansdeparte- mentet, att jämte Hale representera Finansdeparte- mentet. Som sekreterare i utredningen anställdes från och med den 1 juli 2013 hovrättsassessorn Arellano och juristen Garcia. 
  
 1 Europaparlamentet och rådets direktiv 2014/65/EU av den 15 maj 2014 om marknader för finansiella instrument och om ändring av direktiv 2002/92/EG och av direktiv 2011/61/EU och Europaparlamentet och rådets förordning (EU) nr 600/2014 av den 15 maj 2014 om marknader för finansiella instrument och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012. 
  
 Hovrättsassessorn Simmons anställdes som sekreterare i utredningen från och med den 27 juni 2014. Kanslisekreterarna Dillon och Hines har bistått utredningen med textbearbet- ning och layout av betänkandet. Sammanfattningen av betänkandet har översatts av Språktjänsten vid utrikesdepartementet. 
  
 Regeringen beslutade om tilläggsdirektiv till utredningen den 20 mars 2014 (dir. 2014:45) och den 18 september 2014 (dir 2014:136). 
  
 Utredningen, som antagit namnet 2013 års värdepappersmark- nadsutredning, överlämnar betänkandet Värdepappersmarknaden, MiFID II och MiFIR (SOU 2015:2). 
  
 Utredningens uppdrag är härmed slutfört. 
  
 Stockholm i januari 2015 
  
 Harris 
  Bailey 
  
 /Sandra Elliott 
  
 Garcia 
  
 Simmons 
  
 Innehåll 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 19 
  
 Summary .......................................................................... 
  
 37 
  
 1 Författningsförslag...................................................... 
  
 55 
  
 1.1Förslag till lag om ändring i lagen (2007:528) om 
  
 värdepappersmarknaden .......................................................... 
  
 55 
  
 1.2Förslag till lag om ändring i lagen (1991:980) om handel 
  
 med finansiella instrument .................................................... 
  
 206 
  
 1.3Förslag till lag om ändring i lagen (1993:931) om 
  
 individuellt pensionssparande ............................................... 
  
 212 
  
 1.4Förslag till lag om ändring i årsredovisningslagen 
  
 (1995:1554)............................................................................. 
  
 214 
  
 1.5Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1559) om 
  
 årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag........ 
  
 215 
  
 1.6Förslag till lag om ändring i lagen (1998:1479) om 
  
 kontoföring av finansiella instrument .................................. 
  
 216 
  
 1.7Förslag till lag om ändring i lagen (1999:158) om 
  
 investerarskydd ...................................................................... 
  
 217 
  
 1.8Förslag till lag om ändring i lagen (2000:35) om byte av 
  
 redovisningsvaluta i finansiella företag................................. 
  
 219 
  
 1.9Förslag till lag om ändring i lagen (2000:1087) om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella 
  
 instrument .............................................................................. 
  
 221 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2015:2 
  
 1.10 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2004:46) om 
  
 värdepappersfonder ............................................................... 
  
 223 
  
 1.11 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2004:297) om bank- 
  
 och finansieringsrörelse......................................................... 
  
 232 
  
 1.12Förslag till lag om ändring i lagen (2005:377) om straff för marknadsmissbruk vid handel med finansiella 
  
 instrument.............................................................................. 
  
 235 
  
 1.13 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2005:405) om 
  
 försäkringsförmedling........................................................... 
  
 236 
  
 1.14 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2006:451) om 
  
 offentliga uppköpserbjudanden på aktiemarknaden ........... 
  
 239 
  
 1.15 
  
 Förslag till lag om ändring i konkurrenslagen (2008:579).. 
  
 240 
  
 1.16 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2009:62) om åtgärder 
  
 mot penningtvätt och finansiering av terrorism.................. 
  
 241 
  
 1.17 
  
 Förslag till lag om ändring i offentlighets- och 
  
 sekretesslagen (2009:400) ..................................................... 
  
 243 
  
 1.18 
  
 Förslag till lag om ändring i kommissionslagen 
  
 (2009:865) .............................................................................. 
  
 245 
  
 1.19 
  
 Förslag till lag om ändring i försäkringsrörelselagen 
  
 (2010:2043) ............................................................................ 
  
 249 
  
 1.20 
  
 Förslag till lag om ändring i skatteförfarandelagen 
  
 (2011:1244) ............................................................................ 
  
 250 
  
 1.21 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2011:1268) om 
  
 investeringssparkonto ........................................................... 
  
 251 
  
 1.22 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2013:561) om 
  
 förvaltare av alternativa investeringsfonder ......................... 
  
 253 
  
 2 
  
 Inledning................................................................. 
  
 261 
  
 2.1 
  
 Utredningens uppdrag .......................................................... 
  
 261 
  
 2.2 
  
 Utredningens arbete.............................................................. 
  
 262 
  
 6 
  
 SOU 2015:2 Innehåll 
  
 2.3 
  
 Betänkandets diposition ........................................................ 
  
 265 
  
 3 
  
 Bakgrund till och översikt av MiFID II och MiFIR......... 
  
 267 
  
 3.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 267 
  
 3.2 
  
 2004 års MiFID och genomförandet i Sverige ..................... 
  
 268 
  
 3.2.1 
  
 Inledning................................................................... 
  
 268 
  
 3.2.2 
  
 Utvidgningar av tillämpningsområdet .................... 
  
 269 
  
 3.2.3Förändringar avseende marknadsplatser och 
  
 transparens................................................................ 
  
 269 
  
 3.2.4 
  
 Organisatoriska krav på värdepappersföretag ........ 
  
 270 
  
 3.2.5 
  
 Investerarskydd........................................................ 
  
 270 
  
 3.2.6 
  
 Genomförande i Sverige .......................................... 
  
 271 
  
 3.3 MiFID II och MiFIR............................................................. 
  
 272 
  
 3.3.1 
  
 Inledning................................................................... 
  
 272 
  
 3.3.2 
  
 Tillämpningsområdet............................................... 
  
 273 
  
 3.3.3Regler om tillstånd för värdepappersföretag och 
  
 krav på organisation m.m......................................... 
  
 274 
  
 3.3.4 
  
 Rörelseregler för värdepappersföretag.................... 
  
 275 
  
 3.3.5 Handelsplatser och transparenskrav m.m............... 
  
 277 
  
 3.3.6 
  
 Positioner i råvaruderivat m.m................................ 
  
 279 
  
 3.3.7Tillstånd för vissa tjänster avseende 
  
 rapportering och tillhandahållande av data............. 
  
 279 
  
 3.3.8 
  
 Verksamhet över gränserna ..................................... 
  
 279 
  
 3.3.9 
  
 Den behöriga myndighetens 
  
 tillsynsbefogenheter och sanktioner....................... 
  
 280 
  
 3.3.10 
  
 Kommissionens genomförandeåtgärder................. 
  
 280 
  
 4 
  
 Några allmänna utgångspunkter................................. 
  
 283 
  
 4.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 283 
  
 4.2 
  
 Anpassningar av svensk rätt .................................................. 
  
 283 
  
 4.3 
  
 Omdisponeringar i lagen om värdepappersmarknaden ....... 
  
 287 
  
 4.4 
  
 Nivå  
 II-regler ......................................................................... 
  
 287 
  
 7 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2015:2 
  
 5 
  
 Tillämpningsområdet m.m......................................... 
  
 289 
  
 5.1 
  
 Inledning ................................................................................ 
  
 289 
  
 5.2 
  
 Finansiella instrument........................................................... 
  
 290 
  
 5.2.1 
  
 Överlåtbara värdepapper ......................................... 
  
 290 
  
 5.2.2 
  
 Penningmarknadsinstrument.................................. 
  
 291 
  
 5.2.3Andelar i företag för kollektiva investeringar – 
  
 fondandelar .............................................................. 
  
 292 
  
 5.2.4 
  
 Derivatinstrument ................................................... 
  
 293 
  
 5.2.5 
  
 Utsläppsrätter .......................................................... 
  
 293 
  
 5.3 
  
 Investeringstjänster och investeringsverksamhet................ 
  
 294 
  
 5.3.1 Mottagande och vidarebefordran av order............. 
  
 295 
  
 5.3.2 Utförande av order på kunders uppdrag ................ 
  
 295 
  
 5.3.3 Handel för egen räkning ......................................... 
  
 298 
  
 5.3.4 
  
 Portföljförvaltning................................................... 
  
 298 
  
 5.3.5 
  
 Investeringsrådgivning ............................................ 
  
 301 
  
 5.3.6 
  
 Garantigivning m.m................................................. 
  
 304 
  
 5.3.7 Drift av MTF- och  
 OTF-plattformar..................... 
  
 304 
  
 5.4 
  
 Sidotjänster ............................................................................ 
  
 305 
  
 5.5 
  
 Utvidgat tillämpningsområde i vissa fall.............................. 
  
 306 
  
 5.6 
  
 Undantag................................................................................ 
  
 307 
  
 5.6.1 Undantag för vissa enheter ..................................... 
  
 308 
  
 5.6.2 Undantag för viss handel för egen räkning............ 
  
 308 
  
 5.6.3Undantag för stamnätsföretag och 
  
 transmissionsnätsoperatörer ................................... 
  
 310 
  
 5.6.4Undantag för handel för egen räkning med råvaruderivat, utsläppsrätter och derivat av 
  
 utsläppsrätter ........................................................... 
  
 311 
  
 5.6.5Undantag för tjänster avseende utsläppsrätter i 
  
 vissa fall .................................................................... 
  
 312 
  
 5.6.6 
  
 Undantag för värdepapperscentraler ...................... 
  
 312 
  
 5.6.7 
  
 Undantag från undantagen...................................... 
  
 313 
  
 5.7 
  
 Marknadsplatser och datarapporteringstjänster .................. 
  
 314 
  
 5.8 
  
 Definitioner i övrigt .............................................................. 
  
 314 
  
 8 
  
 SOU 2015:2 Innehåll 
  
 6 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur....................... 
  
 317 
  
 6.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 317 
  
 6.2 
  
 Handelsplatsverksamhet........................................................ 
  
 318 
  
 6.2.1 
  
 Definitioner.............................................................. 
  
 321 
  
 6.2.2 
  
 Reglerade marknader ............................................... 
  
 324 
  
 6.2.3 
  
 MTF- och  
 OTF-plattformar ................................... 
  
 336 
  
 6.2.4Tillväxtmarknader för små och medelstora 
  
 företag....................................................................... 
  
 347 
  
 6.3Skyldigheten att handla derivatinstrument på en 
  
 handelsplats m.m.................................................................... 
  
 349 
  
 6.4 
  
 Transparens ............................................................................ 
  
 352 
  
 6.4.1 
  
 Regler för handelsplatser ......................................... 
  
 353 
  
 6.4.2 
  
 Regler för värdepappersföretag ............................... 
  
 355 
  
 6.5 
  
 Dokumentation och transaktionsrapportering.................... 
  
 360 
  
 6.5.1 
  
 Dokumentation........................................................ 
  
 360 
  
 6.5.2 
  
 Transaktionsrapportering........................................ 
  
 360 
  
 6.6 
  
 Särskilda regler för råvaruderivat och utsläppsrätter ........... 
  
 361 
  
 6.6.1 Gränser för positioner i råvaruderivat .................... 
  
 362 
  
 6.6.2Rapportering av positioner i råvaruderivat och 
  
 utsläppsrätter............................................................ 
  
 364 
  
 6.7 Datarapporteringstjänster ..................................................... 
  
 365 
  
 6.7.1 
  
 De tillståndspliktiga tjänsterna................................ 
  
 365 
  
 6.7.2 
  
 Tillstånd – gemensamma krav ................................. 
  
 367 
  
 6.7.3Särskilda krav för respektive 
  
 datarapporteringstjänst............................................ 
  
 370 
  
 6.8 Algoritmisk handel ................................................................ 
  
 374 
  
 6.8.1Inledande beskrivning av algoritmisk handel 
  
 och algoritmisk högfrekvenshandel ........................ 
  
 374 
  
 6.8.2Värdepappersinstitut som själva ägnar sig åt 
  
 algoritmisk handel.................................................... 
  
 381 
  
 6.8.3Marknadsgaranter som använder algoritmisk 
  
 handel........................................................................ 
  
 383 
  
 6.9 Direkt elektroniskt tillträde .................................................. 
  
 384 
  
 9 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2015:2 
  
 6.10 Institut som agerar allmän clearingmedlem......................... 
  
 387 
  
 7 
  
 En enhetlig reglering av finansiell rådgivning och 
  
 investeringsrådgivning............................................... 
  
 389 
  
 7.1 
  
 Inledning ................................................................................ 
  
 389 
  
 7.2 
  
 Dagens reglering.................................................................... 
  
 389 
  
 7.2.1 Lagen om finansiell rådgivning till konsumenter .. 
  
 390 
  
 7.2.2 
  
 Lagen om värdepappersmarknaden ........................ 
  
 395 
  
 7.2.3 
  
 Lagen om försäkringsrörelse................................... 
  
 397 
  
 7.2.4 
  
 Lagen om försäkringsförmedling ........................... 
  
 397 
  
 7.2.5 
  
 Lagen om värdepappersfonder................................ 
  
 399 
  
 7.2.6 Lagen om förvaltare av alternativa 
  
 investeringsfonder ................................................... 
  
 399 
  
 7.3 
  
 En enhetlig reglering ............................................................. 
  
 400 
  
 7.3.1 Rörelselagstiftningen för de olika 
  
 företagstyperna ........................................................ 
  
 401 
  
 7.3.2 Kan någon tillhandahålla rådgivning utan 
  
 tillstånd?................................................................... 
  
 402 
  
 7.3.3 Regler som inte direkt avser 
  
 rådgivningsverksamheten 
  
 men som påverkar den............................................. 
  
 404 
  
 7.3.4 Närmare om vilka regler som ska gälla all 
  
 rådgivning................................................................. 
  
 405 
  
 7.4 
  
 Gränsdragningsproblem........................................................ 
  
 407 
  
 7.4.1 
  
 Gränsdragningen mellan rådgivning, 
  
 marknadsföring och försäljning.............................. 
  
 407 
  
 7.4.2 Rådgivning avseende andra tillgångar än 
  
 finansiella instrument .............................................. 
  
 410 
  
 8 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart............. 
  
 413 
  
 8.1 
  
 Inledning ................................................................................ 
  
 413 
  
 8.2 
  
 Minimireglerna i MiFID II ................................................... 
  
 413 
  
 8.3 
  
 Nuvarande reglering.............................................................. 
  
 414 
  
 8.4 
  
 Problemen med nuvarande reglering.................................... 
  
 416 
  
 10 
  
 SOU 2015:2 Innehåll 
  
 8.5 
  
 Regleringen i ett par andra länder ......................................... 
  
 418 
  
 8.5.1 
  
 Holland..................................................................... 
  
 418 
  
 8.5.2 
  
 Storbritannien........................................................... 
  
 422 
  
 8.6 
  
 Regleringen i framtiden ......................................................... 
  
 425 
  
 8.6.1 
  
 Minimiregeln ............................................................ 
  
 426 
  
 8.6.2 Förbud mot s.k.  
 up-front 
  provisioner .................... 
  
 428 
  
 8.6.3 Ett mer långtgående provisionsförbud ................... 
  
 429 
  
 8.6.4 Högre ställda krav på oberoende rådgivare ............ 
  
 439 
  
 8.6.5 För och nackdelar med ett utvidgat 
  
 provisionsförbud...................................................... 
  
 442 
  
 8.6.6 Evans för andra än 
  
 värdepappersinstitut................................................. 
  
 447 
  
 8.7 
  
 Övriga regler om ersättningar från tredjepart...................... 
  
 448 
  
 8.7.1 
  
 Minimiregeln ............................................................ 
  
 448 
  
 8.7.2 Generella regler om ersättningar från tredjepart.... 
  
 449 
  
 9 
  
 Övriga investerarskydds- och rörelseregler ................... 
  
 451 
  
 9.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 451 
  
 9.2 
  
 Kompetenskrav ...................................................................... 
  
 451 
  
 9.3Förtydligande av och tillägg till kraven på 
  
 lämplighetsbedömningar ....................................................... 
  
 452 
  
 9.4 
  
 Information om lämpligt råd................................................. 
  
 454 
  
 9.5 
  
 Intressekonflikter .................................................................. 
  
 456 
  
 9.5.1 
  
 Organisationsregler och kundskyddsregler............ 
  
 456 
  
 9.5.2 Information till kunderna på ett varaktigt 
  
 medium ..................................................................... 
  
 457 
  
 9.5.3 
  
 Regler om belöningssystem..................................... 
  
 458 
  
 9.6 
  
 Paketlösningar avseende produkter och tjänster ................. 
  
 459 
  
 9.7 
  
 Execution only ....................................................................... 
  
 460 
  
 9.8 
  
 Bästa orderutförande ............................................................. 
  
 464 
  
 9.9 
  
 Regler om att producera och distribuera produkter............ 
  
 466 
  
 9.9.1Processen hos det institut som producerar 
  
 produkterna.............................................................. 
  
 466 
  
 11 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2015:2 
  
 9.9.2 Processen hos de institut som distribuerar 
  
 produkter.................................................................. 
  
 467 
  
 9.10 
  
 Bandinspelning och annan dokumentation av order........... 
  
 468 
  
 9.11 
  
 Undantag för bostadslåneavtal ............................................. 
  
 470 
  
 9.12 
  
 Förbud mot säkerhetsöverlåtelser i förhållande till icke- 
  
 professionella kunder ............................................................ 
  
 471 
  
 9.13 
  
 Transaktioner med jämbördiga motparter........................... 
  
 472 
  
 10 
  
 Verksamhet över gränserna ........................................ 
  
 475 
  
 10.1 
  
 Inledning ................................................................................ 
  
 475 
  
 10.2 
  
 Europeiska företag................................................................. 
  
 475 
  
 10.3 
  
 Värdepappersföretag från tredjeland.................................... 
  
 477 
  
 11 
  
 Bolagsstyrning m.m. ................................................. 
  
 483 
  
 11.1 
  
 Inledning ................................................................................ 
  
 483 
  
 11.2 
  
 Ledningsorganets kvalifikationer, sammansättning och 
  
 uppgifter................................................................................. 
  
 483 
  
 11.2.1 Ledningsorganet ...................................................... 
  
 483 
  
 11.2.2 Kraven på ledningsorganets kvalifikationer och 
  
 sammansättning samt nomineringskommitté........ 
  
 485 
  
 11.3 
  
 Styrelsens och verkställande direktörens uppgifter............. 
  
 488 
  
 11.3.1 Ändringar av styrelsen, antal ledamöter m.m. ....... 
  
 489 
  
 11.4 
  
 Krav på organisation av verksamheten i 
  
 värdepappersinstitut .............................................................. 
  
 490 
  
 12 
  
 Tillsyn ..................................................................... 
  
 491 
  
 12.1 
  
 Inledning ................................................................................ 
  
 491 
  
 12.1.1 Rätt att få tillgång till dokument, data och 
  
 information .............................................................. 
  
 491 
  
 12.1.2 Rätt att utföra undersökningar på plats ................. 
  
 492 
  
 12.1.3 Rätt att ta del av bandinspelade telefonsamtal 
  
 eller bevarad elektronisk kommunikation.............. 
  
 493 
  
 12 
  
 SOU 2015:2 
  
 Innehåll 
  
 12.1.4 Rätt att begära att tillgångar fryses eller beläggs 
  
 med kvarstad............................................................. 
  
 494 
  
 12.1.5 Rätt att förbjuda viss yrkesverksamhet .................. 
  
 494 
  
 12.1.6 Rätt att begära uppgifter från revisorer för 
  
 värdepappersföretag och reglerade marknader....... 
  
 494 
  
 12.1.7 Rätt att överlämna ärenden till åtal ......................... 
  
 495 
  
 12.1.8 Rätt att låta revisorer eller sakkunniga utföra 
  
 kontroller eller undersökningar .............................. 
  
 495 
  
 12.1.9Rätt att få information och dokumentation om storleken eller syftet med en position eller en 
  
 exponering i råvaruderivat m.m............................... 
  
 496 
  
 12.1.10Rätt att kräva att varje praxis eller uppträdande som den behöriga myndigheten anser strider 
  
 mot bestämmelser i MiFID II eller MiFIR 
  
 upphör tillfälligt eller permanent ............................ 
  
 497 
  
 12.1.11Rätt att vidta varje slag av åtgärd för att se till att värdepappersföretag, reglerade marknader 
  
 och andra som omfattas av MiFID II eller 
  
 MiFIR kontinuerligt följer lagstiftningen .............. 
  
 498 
  
 12.1.12Rätt att tillfälligt avbryta handeln med ett finansiellt instrument och kräva att ett 
  
 finansiellt instrument ska avföras från handel........ 
  
 499 
  
 12.1.13 Rätt att begära att en person vidtar åtgärder för 
  
 att minska storleken på en position eller 
  
 exponering ................................................................ 
  
 501 
  
 12.1.14 Rätt att begränsa möjligheten för en person att 
  
 ingå ett råvaruderivatkontrakt................................. 
  
 502 
  
 12.1.15 Rätt att utfärda offentliga underrättelser................ 
  
 502 
  
 12.1.16 Rätt att få ut uppgifter om datatrafik från 
  
 teleoperatörer ........................................................... 
  
 502 
  
 12.1.17 Rätt att stoppa marknadsföring eller försäljning 
  
 av finansiella instrument eller strukturerade 
  
 insättningar............................................................... 
  
 505 
  
 12.1.18Rätt att kräva att en fysisk person avsätts från styrelsen i ett värdepappersföretag eller en 
  
 marknadsoperatör .................................................... 
  
 510 
  
 13 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2015:2 
  
 12.2 
  
 Samarbete mellan behöriga myndigheter ............................. 
  
 511 
  
 12.2.1 Samarbete och utbyte av information med 
  
 utländska myndigheter............................................ 
  
 512 
  
 12.2.2 Samråd mellan myndigheter före beviljande av 
  
 auktorisation ............................................................ 
  
 515 
  
 12.2.3 
  
 Värdmedlemsstaternas befogenheter ..................... 
  
 515 
  
 12.2.4 
  
 Försiktighetsåtgärder som värdmedlemsstaten 
  
 är skyldig att vidta.................................................... 
  
 516 
  
 12.2.5 
  
 Tystnadsplikt ........................................................... 
  
 517 
  
 12.2.6 
  
 Förhållandet till revisorer........................................ 
  
 519 
  
 12.2.7 
  
 Skydd för personuppgifter...................................... 
  
 520 
  
 12.3 
  
 System och skydd för visselblåsare....................................... 
  
 520 
  
 12.3.1 
  
 Inledning .................................................................. 
  
 520 
  
 12.3.2 Krav på speciella procedurer för hur 
  
 anmälningar ska omhändertas hos behöriga 
  
 myndigheter ............................................................. 
  
 522 
  
 12.3.3 Skydd för den som rapporterar mot att drabbas 
  
 av repressalier........................................................... 
  
 523 
  
 12.3.4 Sekretess avseende identiteten på anmälaren och 
  
 den som anmälan avser ............................................ 
  
 523 
  
 12.3.5 Krav på företag att inrätta särskilda system för 
  
 anmälningar.............................................................. 
  
 525 
  
 12.4 
  
 Vissa bestämmelser avseende konsumentskydd m.m. ........ 
  
 526 
  
 12.4.1 
  
 Skadestånd................................................................ 
  
 526 
  
 12.4.2 Klagomål och konsumentorganisationers rätt 
  
 att föra talan ............................................................. 
  
 527 
  
 12.5 
  
 Avgifter till Finansinspektionen........................................... 
  
 528 
  
 13 
  
 Ingripanden ............................................................. 
  
 531 
  
 13.1 
  
 Inledning ................................................................................ 
  
 531 
  
 13.2 
  
 Ändrad struktur för bestämmelserna om ingripanden 
  
 mot svenska företag............................................................... 
  
 531 
  
 13.3 
  
 Utökade och mer flexibla ingripandebefogenheter............. 
  
 538 
  
 13.3.1 Ingripanden mot fysiska personer i företagens 
  
 ledningsorgan........................................................... 
  
 539 
  
 14 
  
 SOU 2015:2 Innehåll 
  
 13.3.2 Ingripanden mot den som saknar tillstånd m.m. 
  
 och mot vissa ägare av värdepappersbolag, 
  
 börser och svenska clearingorganisationer ............. 
  
 563 
  
 13.3.3 Övriga bestämmelser om ingripanden.................... 
  
 566 
  
 13.3.4 Särskilt om sanktionsavgifter och sådana 
  
 avgifters storlek........................................................ 
  
 576 
  
 13.3.5 Offentliggörande av beslut om sanktioner och 
  
 andra administrativa åtgärder .................................. 
  
 581 
  
 13.4 
  
 Straffrättsliga påföljder .......................................................... 
  
 584 
  
 13.5 
  
 Beslut i överträdelseärenden.................................................. 
  
 585 
  
 13.5.1 
  
 Inledning................................................................... 
  
 585 
  
 13.5.2 Utgångspunkter för utformningen av 
  
 beslutsordningen...................................................... 
  
 587 
  
 13.5.3 
  
 Rättssäkerhetsgarantier............................................ 
  
 588 
  
 13.5.4 Hantering av och beslut i sanktionsärenden 
  
 inom andra rättsområden......................................... 
  
 589 
  
 13.5.5 
  
 Lämplighetsaspekter ................................................ 
  
 595 
  
 13.5.6 Förfarandet vid beslut om administrativa 
  
 sanktioner och åtgärder mot juridiska personer .... 
  
 597 
  
 13.5.7Förfarandet vid beslut om sanktioner mot den som driver tillståndspliktig verksamhet utan att 
  
 vara berättigad till det och mot vissa ägare av 
  
 värdepappersbolag, börser och svenska clearing- 
  
 organisationer........................................................... 
  
 600 
  
 13.5.8 
  
 Förfarandet vid beslut om sanktioner mot 
  
 fysiska personer i ett svenskt 
  
 värdepappersinstitut eller en börs i fråga om 
  
 överträdelser från företagets sida ............................ 
  
 602 
  
 13.5.9 
  
 Något om regleringen av förfarandet med 
  
 sanktionsföreläggande ............................................. 
  
 608 
  
 13.5.10 
  
 Möjlighet till gemensam handläggning av 
  
 ingripandeärenden och ärenden om återkallelse 
  
 av tillstånd på frivillig grund.................................... 
  
 613 
  
 13.6 Frågor om verkställighet, preskription och 
  
 betalningssäkring ................................................................... 
  
 616 
  
 13.6.1 
  
 Verkställighet och preskription............................... 
  
 616 
  
 13.6.2 
  
 Att frysa eller belägga tillgångar med kvarstad ...... 
  
 619 
  
 15 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2015:2 
  
 14 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser ................. 
  
 625 
  
 14.1 
  
 Inledning ................................................................................ 
  
 625 
  
 14.2 
  
 MiFIR 
  
 ..................................................................................... 
  
 625 
  
 14.2.1 .......... 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 625 
  
 14.3 
  
 MiFID ................................................................................II 
  
 626 
  
 14.3.1 .......................................................... 
  
 Ikraftträdande 
  
 626 
  
 14.3.2 ......................................... 
  
 Övergångsbestämmelser 
  
 626 
  
 15 
  
 Konsekvensbeskrivning ............................................. 
  
 629 
  
 15.1 
  
 Inledning ................................................................................ 
  
 629 
  
 15.2 
  
 Vissa samhällsekonomiska konsekvenser ............................ 
  
 630 
  
 15.3 
  
 Konsekvenser för företag och enskilda................................ 
  
 632 
  
 15.3.1 Vissa konsekvenser till följd av bestämmelserna 
  
 i MiFID II ................................................................ 
  
 632 
  
 15.3.2 Konsekvenser till följd av förslaget om ett 
  
 provisionsförbud...................................................... 
  
 633 
  
 15.3.3 Konsekvenser av förslaget om en enhetlig 
  
 reglering av finansiell rådgivning och 
  
 investeringsrådgivning............................................. 
  
 634 
  
 15.3.4 Vissa konsekvenser till följd av bestämmelserna 
  
 om värdepappersmarknadens infrastruktur ........... 
  
 635 
  
 15.4 
  
 Konsekvenser för staten........................................................ 
  
 635 
  
 15.4.1 Konsekvenser för Finansinspektionen................... 
  
 636 
  
 15.4.2 Konsekvenser för Sveriges domstolar .................... 
  
 637 
  
 15.5 
  
 Övriga konsekvenser............................................................. 
  
 637 
  
 16 
  
 Författningskommentar ............................................. 
  
 639 
  
 16.1 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (2007:528) om 
  
 värdepappersmarknaden........................................................ 
  
 639 
  
 16.2 
  
 Övriga författningsförslag .................................................... 
  
 782 
  
 16.2.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:980) 
  
 om handel med finansiella instrument ................... 
  
 782 
  
 16 
  
 SOU 2015:2 Innehåll 
  
 16.2.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:931) 
  
 om individuellt pensionssparande........................... 
  
 783 
  
 16.2.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (2004:46) 
  
 om värdepappersfonder ........................................... 
  
 783 
  
 16.2.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (2004:297) 
  
 om bank- och finansieringsrörelse.......................... 
  
 784 
  
 16.2.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (2005:405) 
  
 om försäkringsförmedling....................................... 
  
 785 
  
 16.2.6 Förslaget till lag om ändring i konkurrenslagen 
  
 (2008:579)................................................................. 
  
 786 
  
 16.2.7 Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och 
  
 sekretesslagen (2009:400)........................................ 
  
 787 
  
 16.2.8 Förslaget till lag om ändring i 
  
 försäkringsrörelselagen (2010:2043)....................... 
  
 787 
  
 16.2.9 Förslaget till lag om ändring i lagen (2013:561) 
  
 om förvaltare av alternativa investeringsfonder ..... 
  
 787 
  
 16.3 Övriga följdändringar ............................................................ 
  
 789 
  
 17 
  
 Sammanfattning 
  
 Inledning 
  
 Europaparlamentet och rådet antog i maj 2014 ett direktiv (MiFID II)1 och en förordning (MiFIR)2 om marknader för finan- siella instrument, se bilagorna 4 och 5. Rättsakterna ersätter 2004 års MiFID.3 
  
 MiFID II och MiFIR innehåller en rad regler främst för värde- pappersföretag och reglerade marknader. De nya rättsakterna inne- bär dels att en stor del av reglerna i 2004 års direktiv överförs mer eller mindre oförändrade till MiFID II, dels att det införs nya reg- ler eller regler som är mer utförliga än motsvarande regler i 2004 års direktiv. Vissa av reglerna i 2004 års direktiv – t.ex. reglerna om transparens – finns numera i MiFIR. I denna förordning finns även helt nya regler. 
  
 Utredningens huvuduppgift har varit att analysera vilka ändringar som krävs i den nuvarande svenska regleringen för att genomföra de nya rättsakterna. Vidare har det i uppdraget ingått att se över vissa frågor som rör finansiell rådgivning som i dag inte omfattas av tillståndsplikt och näringsrättslig reglering, överväga om även sådan rådgivning bör omfattas av tillståndsplikt och näringsrättslig reg- lering och i sådant fall utarbeta nödvändiga lagförslag. 
  
 Efter en inledning där förutsättningarna för utredningsarbetet och arbetets bedrivande beskrivs (kapitel 2), redogör utredningen 
  
 1Europaparlamentet och rådets direktiv 2014/65/EU av den 15 maj 2014 om marknader för finansiella instrument och om ändring av direktiv 2002/92/EG och av direktiv 2011/61/EU. 
  
 2Europaparlamentet och rådets förordning (EU) nr 600/2014 av den 15 maj 2014 om mark- nader för finansiella instrument och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012. 
  
 3Europaparlamentet och rådets direktiv 2004/39/EG av den 21 april 2004 om marknader för finansiella instrument och om ändring av rådets direktiv 85/611/EEG och 93/6/EEG och Europaparlamentet och rådets direktiv 2000/12/EG samt upphävande av rådets direktiv 93/22/EEG. 
  
 19 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2015:2 
  
 för bakgrunden till de nya rättsakterna, vilka presenteras i korthet (kapitel 3). Därefter följer ett kapitel med några allmänna utgångs- punkter (kapitel 4). Förslagsdelen av betänkandet omfattar kapit- len  
 5–14. 
  I det följande redovisar utredningen de viktigaste förslagen i de olika kapitlen. 
  
 Tillämpningsområdet m.m. (kapitel 5) 
  
 MiFID II och MiFIR är, liksom 2004 års direktiv, tillämpliga på vissa tjänster och verksamheter avseende finansiella instrument. Det är alltså när tjänster och verksamheter rör finansiella instrument som de är tillståndspliktiga och ska bedrivas enligt reglerna i MiFID II och MiFIR. Definitionen av begreppet finansiella instrument är till övervägande del densamma i MiFID II som i 2004 års direktiv. En nyhet är att utsläppsrätter är finansiella instrument enligt MiFID II, och utredningen föreslår att de svenska reglerna ändras så att detta framgår av lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. Även de tillståndspliktiga investeringstjänsterna och investeringsverksam- heterna är huvudsakligen desamma i MiFID II och i 2004 års direk- tiv. Utredningen föreslår dock vissa justeringar av hur tjänsterna och verksamheterna benämns och definieras i lagtexten för att åstad- komma ett mer direktivnära genomförande. En nyhet i sak är verk- samheten drift av  
 OTF-plattform4, 
  som är en ny typ av handelsplats för finansiella instrument. Utredningen föreslår att denna verksam- het tas in som en ny tillståndspliktig investeringsverksamhet i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 Flera av reglerna i MiFID II, bl.a. flertalet kundskyddsregler, ska tillämpas även när ett värdepappersföretag säljer eller lämnar råd om s.k. strukturerade insättningar5, som i sig inte är finansiella instrument. Utredningen föreslår att denna utvidgning av tillämp- ningsområdet också införs i svensk rätt. 
  
 Enligt MiFID II är en rad företag, företeelser och verksamheter undantagna från tillämpningsområdet. Undantagen är i stort sett desamma som i 2004 års direktiv med några mindre skillnader, 
  
 4Akronym för den engelska termen organised trading facility, OTF, se definition i artikel 4.1.23 i MiFID II. 
  
 5Inlåning till kreditinstitut, där räntan eller avkastningen bestäms av ett index, ett eller flera finansiella instrument, råvaror eller en valutakurs. 
  
 20 
  
 SOU 2015:2 
  
 Sammanfattning 
  
 exempelvis i fråga om viss verksamhet avseende råvaruderivat och utsläppsrätter. Av MiFID II framgår också att värdepapperscentraler 
  
 – som i svensk rätt benämns centrala värdepappersförvarare – ska vara undantagna. Utredningen föreslår att undantagen enligt svensk rätt anpassas till nämnda förändringar. 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur (kapitel 6) 
  
 Många av reglerna i MiFID II och MiFIR rör värdepappersmark- nadens infrastruktur, dvs. vilka olika typer av handelsplatser (reg- lerad marknad,  
 MTF-plattform6 
  och  
 OTF-plattform) 
  som finns, hur de ska vara organiserade och hur handeln där och utanför handelsplatserna ska gå till. Till detta område hör också frågor om transparens (dvs. offentliggörande av order och transaktioner), krav på värdepappersföretag som ägnar sig åt s.k. algoritmisk handel, transaktionsrapportering och positionsbegränsningar vid handeln med råvaruderivat och utsläppsrätter. Även de nya datarappor- teringstjänsterna utgör en del av värdepappersmarknadens infra- struktur. 
  
 Som nämnts föreslår utredningen att drift av en  
 OTF-plattform 
  tas in som en ny tillståndspliktig investeringsverksamhet i lagen. Därutöver föreslår utredningen vissa justeringar i de svenska defini- tionerna av reglerad marknad och  
 MTF-plattform 
  för att åstad- komma en mer direktivnära reglering. 
  
 MiFID II innehåller en rad detaljerade regler för handeln på reg- lerade marknader. Utredningen föreslår att de nya kraven i MiFID II på synkronisering av klockor, handelssystem med tillräcklig kapa- citet och uthållighet, skriftliga avtal om marknadsgarantverksam- het, transparenta och  
 icke-diskrimerande 
  avgiftstrukturer och reg- ler om samlokalisering samt  
 tick-size 
  tas in i lagen om värde- pappersmarknaden. Utredningen föreslår också att reglerna om handelsstopp och avförande av ett finansiellt instrument från handel anpassas till kraven i MiFID II. Detta innebär att det i lagen tas in en uttrycklig regel om vad som gäller vid handelsstopp och avför- ande som beslutas av den som driver handelsplatsen och hur detta 
  
 6 Akronym för den engelska termen Barker facility, MTF, se definition i artikel 4.1.22 i MiFID II. 
  
 21 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2015:2 
  
 kommuniceras med Finansinspektionen. Flertalet av reglerna för reglerade marknader ska också gälla för MTF- och  
 OTF-platt- 
  formar. Utredningen föreslår vidare att en  
 MTF-plattform 
  ska kunna registreras som en tillväxtmarknad för små och medelstora företag, dvs. företag som har ett genomsnittligt börsvärde som understiger 200 miljoner euro. En sådan registrering innebär vissa lättnader i kraven för upptagande till handel och för information om emittenterna. 
  
 Flera regler i den direktverkande förordningen MiFIR saknar motsvarighet i svensk rätt. Detta gäller t.ex. kraven att handla derivat- instrument på en marknadsplats, vissa regler om centrala motparter för clearing, regler om referensvärden och skyldigheten för värde- pappersföretag att handla aktier på en handelsplats. Dessa regler föranleder inga lagändringar. 
  
 Reglerna om transparens, dvs. kraven på att offentliggöra order och transaktioner avseende finansiella instrument, finns i MiFIR. Detsamma gäller reglerna om dokumentation av order och transak- tioner samt rapportering av transaktioner till den behöriga myndig- heten. Även reglerna om systematiska internhandlare, dvs. värde- pappersföretag som systematiskt genomför kunders order utanför en handelsplats mot det egna lagret, finns numera i MiFIR. Utred- ningen föreslår med anledning av detta att nuvarande bestämmelser om transparens, dokumentation av order och transaktioner, transak- tionsrapportering samt om systematiska internhandlare utmönstras ur lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 I MiFID II finns, i förhållande till 2004 års direktiv, nya regler om gränser för, hantering av och rapportering av positioner i råvaruderivat och utsläppsrätter m.m. Utredningen föreslår att det i lagen om värdepappersmarknaden tas in regler om att Finans- inspektionen ska fastställa kvantitativa trösklar för hur stora posi- tioner i råvaruderivat en enskild person eller ett enskilt företag kan ha. Den som driver en handelsplats ska övervaka de positioner i råvaruderivat som personer eller företag har samt kunna tvinga fram en stängning eller minskning av en position och även kunna tvinga den som har en stor eller dominerande position att tillhandahålla likviditet tillbaka till marknaden. Vidare ska den som driver en handelsplats där det handlas råvaruderivat, utsläppsrätter eller derivat- instrument avseende utsläppsrätter, veckovis publicera en rapport över positioner i de aktuella finansiella instrumenten. Den som 
  
 22 
  
 SOU 2015:2 
  
 Sammanfattning 
  
 driver handelsplatsen ska också till Finansinspektionen dagligen tillhandahålla mer detaljerad information där positionerna per inne- havare framgår. 
  
 Genom MiFID II görs en rad datarapporteringstjänster till- ståndspliktiga. Det rör sig om att tillhandahålla ett godkänt publi- ceringsarrangemang (APA), att vara tillhandahållare av konsoli- derad handelsinformation (CTP) och att tillhandahålla en god- känd rapporteringsmekanism (ARM). Med godkänt publicerings- arrangemang (APA) avses att någon, för ett värdepappersföretags räkning offentliggör transaktioner i enlighet med transparens- reglerna i MIFIR. En tillhandahållare av konsoliderad handelsinfor- mation (CTP) tillhandahåller en samlad bild av transaktioner från flera olika handelsplatser och aktörer, vilket underlättar för mark- nadsaktörer att få tillgång till relevant information. En godkänd rapporteringsmekanism (ARM) slutligen rapporterar för ett värde- pappersföretags räkning transaktioner till behöriga myndigheter eller Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (Esma). Det är huvudsakligen transaktionsrapportering enligt MiFIR som avses. Förutsättningarna för tillstånd och vad som krävs av ett företag med tillstånd liknar de förutsättningar och krav som gäller för värdepappersföretag. Utredningen föreslår att bestämmelser om detta tas in i ett eget kapitel i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 I MiFID II finns en rad regler som rör algoritmisk handel och algoritmisk högfrekvenshandel. Reglerna syftar till att komma till rätta med de risker och problem som är förknippade med denna typ av verksamhet. Reglerna i MiFID II riktar sig mot både värde- pappersföretagens egen handel och mot företagens handel för kunders räkning. Reglerna är nya i den bemärkelsen att det inte tidigare har funnits bindande regler på området i något direktiv eller i någon förordning. Utredningen föreslår att ett värdepappersinstitut som självt ägnar sig åt algoritmisk handel, i enlighet med kraven i MiFID II, ska ha effektiva system och riskkontroller som säker- ställer att institutets handelssystem är motståndskraftigt och har tillräcklig kapacitet. Det ska i systemet finnas erforderliga trösklar, gränser och filter för att förhindra felaktiga order och för att för- hindra att systemet fungerar på ett sätt som skapar oreda på mark- naden. Företaget ska också ha effektiva system och kontroller som säkerställer att algoritmhandeln inte används för marknadsmiss- bruk eller för att bryta mot handelsregler på den handelsplats där 
  
 23 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2015:2 
  
 handeln sker. Företaget i fråga ska ha kontinuitetsarrangemang som kan hantera systemhaverier. Företagen ska därutöver under- rätta den behöriga myndighet och den handelsplats där handeln äger rum om sina arrangemang i dessa avseenden. Den behöriga myndigheten kan kräva att värdepappersföretaget – regelbundet eller ad hoc – tillhandahåller en beskrivning av företagets strategier för algoritmisk handel, information om vilka parametrar och gränser som används och vilka kontroller företaget har för att säkerställa efterlevnaden av reglerna. Även om ett värdepappersföretag inte självt ägnar sig åt algoritmisk handel kan företaget ha kunder som gör det, t.ex. genom att kunderna använder s.k. direkt elektroniskt tillträde. Av denna anledning finns i MiFID II bestämmelser om kontroller och ansvar för värdepappersföretag som tillhandahåller direkt elektroniskt tillträde. Utredningen föreslår att det i lagen om värdepappersmarknaden tas in regler om att ett sådant företag ska ha effektiva system och kontroller för att säkerställa en ordentlig utvärdering av att de kunder som tjänsten tillhandahålls åt är lämpliga. Det ska finnas handels- och kreditlimiter som kunderna inte ska kunna överskrida, och handeln ska övervakas så att före- taget kan förhindra att handeln skapar risker för företaget självt, att handeln skapar oreda på marknaden eller strider mot bestämmel- serna i marknadsmissbruksförordningen (Europaparlamentets och rådets förordning [EU] 596/2014). Företaget ska också se till att det finns ett skriftligt avtal som klargör kundens och företagets respektive rättigheter och skyldigheter. Även företag som tillhanda- håller direkt elektroniskt tillträde ska underrätta sin behöriga myn- dighet samt den berörda handelsplatsen om detta. Den behöriga myndigheten kan kräva att företaget regelbundet eller ad hoc till- handahåller en beskrivning av de system och kontroller avseende direkt elektroniskt tillträde som företaget har. 
  
 En enhetlig reglering av finansiell rådgivning och investeringsrådgivning (kapitel 7) 
  
 MiFID II innehåller en rad regler som syftar till att skydda kunderna. Reglerna i direktivet riktar sig dock enbart mot värdepappers- företag och behandlas i kapitlen 8 och 9. I kapitel 7 behandlas den nationella frågan om det går att åstadkomma en enhetlig reglering 
  
 24 
  
 SOU 2015:2 
  
 Sammanfattning 
  
 för alla, oavsett företagstyp, som till konsumenter tillhandahåller rådgivning rörande placeringar. Den huvudsakliga regleringen av denna typ av rådgivning finns i lagen (2003:362) om finansiell råd- givning till konsumenter (rådgivningslagen) och i lagen om värde- pappersmarknaden. Men verksamhet som i sig kan innehålla moment av rådgivning regleras även i lagen (2005:405) om försäkrings- förmedling, lagen (2010:2043) om försäkringsrörelse, lagen (2004:46) om värdepappersfonder och lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Reglerna är mycket lika och har samma konsumentskyddande syfte. Utredningen föreslår att man tar steget fullt ut så att reglerna inte bara blir lika utan exakt desamma. Ut- redningen förslår därför att det i lagstiftningen för respektive före- tagstyp införs en bestämmelse om att reglerna om rådgivning i lagen om värdepappersmarknaden ska tillämpas när företaget i fråga tillhandahåller rådgivning till konsumenter. 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart (kapitel 8) 
  
 I MiFID II finns en minimiregel om ersättningar från tredjepart till oberoende rådgivare och portföljförvaltare. Om institutet har informerat kunden om att rådgivningen är oberoende får institutet inte ta emot och behålla ersättningar från någon tredjepart, och institutet måste i sin rådgivning utgå från flera olika produkter från andra emittenter och producenter än institutet självt eller närstående företag. Inte heller en portföljförvaltare får, enligt minimiregeln, ta emot och behålla ersättningar från tredjepart. Om en oberoende rådgivare eller en portföljförvaltare tar emot ersättning från en tredjepart måste rådgivaren/förvaltaren betala ut ersättningen till kunden. Denna regel måste, vilket utredningen också föreslår, in- föras i svensk rätt. Enligt utredningens uppfattning skulle emeller- tid enbart minimiregeln inte åtgärda problemen med provisioner. Ersättningar från tredjepart har i Finansinspektionens tillsyn visat sig leda till intressekonflikter och att rådgivare sätter sina egna intressen att få höga provisioner framför kundens intressen. Minimi- regeln skulle inte leda till en tillräcklig förstärkning av konsument- skyddet. Utredningen föreslår därför att Sverige använder sig av möjligheten att gå längre än minimiregeln och sträcker ut förbudet mot att ta emot ersättningar från tredjepart till att gälla all rådgiv- 
  
 25 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2015:2 
  
 ning, oberoende eller inte, till  
 icke-professionella 
  kunder. Detsamma bör gälla för portföljförvaltning som tillhandahålls till  
 icke-professio- 
  nella kunder. Utredningen föreslår att förbudet utformas så att ersättningar från tredjepart som kan påverka kundernas intresse negativt ska vara förbjudna och att Finansinspektionen ges rätt att närmare föreskriva vilka ersättningar det kan vara fråga om. Ett sådant provisionsförbud kan utformas så att det träffar just sådana provisioner som innebär att kundernas intressen påverkas negativt, utan att träffa sådana provisioner som inte gör det. Som nämnts i föregående avsnitt föreslår utredningen att samma regler ska gälla alla rådgivare, oavsett företagstyp. Det innebär på provisionsområdet att förbudet mot att ta emot och behålla ersättningar från tredje- part, som kan påverka kundens intressen negativt, också ska gälla för försäkringsbolag och försäkringsförmedlare när ett sådant före- tag inom sin ordinarie verksamhet lämnar finansiell rådgivning till konsumenter. 
  
 Utredningen föreslår också att Sverige går längre än vad direk- tivet kräver när det gäller kraven för att någon ska få kalla sig oberoende rådgivare. Enligt minimiregeln får en oberoende råd- givare lämna råd om egna produkter, så länge det i det produkt- utbud rådgivaren har ingår ett tillräckligt antal externa produkter. Utredningen föreslår att kravet skärps så att endast den som enbart lämnar råd om externa produkter får kalla sig oberoende rådgivare. Dessa bestämmelser ska gälla också för försäkringsbolag och för- säkringsförmedlare. 
  
 Utöver de regler som gäller särskilt för investeringsrådgivning och portföljförvaltning finns i MiFID II generella bestämmelser om ersättningar från tredjepart som gäller för alla investerings- tjänster. Reglerna innebär att ett värdepappersföretag, när det utför tjänster till kunder, inte får ta emot ersättning från någon annan än kunden, om inte kunden har informerats om ersättningen och ersättningen är utformad för att höja kvaliteten på den berörda tjänsten samt inte hindrar institutet från att uppfylla sin skyldighet att tillvarata kundens intressen. Denna regel finns sedan tidigare i Finansinspektionens föreskrifter. Utredningen föreslår att regeln tas in i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 26 
  
 SOU 2015:2 
  
 Sammanfattning 
  
 Övriga investerarskydds- och rörelseregler (kapitel 9) 
  
 Utöver reglerna om ersättningar från tredje part innehåller MiFID II en rad skärpningar och nyheter på kundskyddsområdet. Det gäller bl.a. reglerna om kompetenskrav, lämplighetsbedömningar, informa- tion om lämpligt råd, paketerade produkter, intressekonflikter samt regler om att ta fram och distribuera produkter. Dessa regler till- sammans med nya regler om bandinspelning och annan dokumen- tation av order behandlas i kapitel 9. 
  
 Värdepappersföretagen ska enligt MiFID II säkerställa att de fysiska personer som lämnar investeringsrådgivning samt de fysiska personer som lämnar information om finansiella instrument, inve- steringstjänster eller sidotjänster har den kunskap och kompetens som krävs för att uppfylla sina skyldigheter. De kriterier som används för att bedöma kunskap och kompetens ska offentliggöras. Utred- ningen föreslår att en bestämmelse om detta tas in i lagen om värde- pappersmarknaden och att Finansinspektionen får rätt att lämna närmare föreskifter om kompetenskraven. 
  
 Reglerna om lämplighetsbedömningar vid investeringsrådgiv- ning och portföljförvaltning är i MiFID II i stort sett desamma som i 2004 års direktiv. Reglerna går ut på att företagen ska inhämta information om kundens kunskaper och erfarenhet av investeringar, om kundens ekonomiska situation och om kundens mål med inve- steringen, för att sedan med hjälp av den inhämtade informationen kunna lämna ett lämpligt råd eller föreslå en lämplig förvaltnings- strategi. I MiFID II har reglerna utvecklats något så att det närmare anges att informationen om kundens ekonomiska situation ska innefatta kundens förmåga att bära förluster och informationen om kundens mål med investeringen ska innefatta kundens risktolerans, och lämpligheten ska bedömas särskilt i förhållande till detta och kundens förmåga att bära förluster. Därutöver finns en ny bestäm- melse om att företag som lämnar rekommendationer om ett paket av kombinerade tjänster och produkter – t.ex. en investering till- sammans med en kredit – i sin lämplighetsbedömning ska beakta om paketet som helhet är lämpligt. En annan nyhet jämfört med 2004 års direktiv är att ett värdepappersföretag ska informera kunden om huruvida företaget regelbundet kommer att bedöma lämplig- heten avseende de finansiella instrument som har rekommenderats. Ytterligare en ny bestämmelse i förhållande till 2004 års direktiv är 
  
 27 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2015:2 
  
 att ett värdepappersföretag som tillhandahåller investeringsrådgiv- ning ska upplysa kunden om varför det råd som företaget lämnar är lämpligt. Upplysningen ska lämnas i skriftlig form innan den transak- tion som företaget föreslår äger rum, och den ska ange på vilket sätt rådet uppfyller kundens behov, preferenser och andra karakteristika. Utredningen föreslår att bestämmelserna i lagen om värdepappers- marknaden ändras så att de innefattar de nya kraven. 
  
 På området intressekonflikter förslår utredningen att de nuvar- ande reglerna om intressekonflikter, i enlighet med systematiken i direktivet, delas upp i en regel med krav på företagens organisation och en annan med krav på att identifiera, förebygga och hantera intressekonflikter samt i vissa fall lämna information till kunderna. En sådan uppdelning underlättar tolkningen och tillämpningen av reglerna. Utredningen föreslår också att företagen ska lämna infor- mation till kunderna om intressekonflikter på ett varaktigt medium, och informationen ska vara tillräckligt detaljerad så att kunden kan fatta ett välgrundat beslut när det gäller den investeringstjänst eller sidotjänst där intressekonflikten uppstår. Utredningen föreslår även att lagen om värdepappersmarknaden kompletteras med en bestäm- melse om att värdepappersinstitut inte ska belöna eller bedöma sin personal på ett sätt som kommer i konflikt med företagets skyl- dighet att iaktta kundernas intressen. Instituten ska i synnerhet und- vika belöningssystem som kan leda till att personalen rekommen- derar ett visst finansiellt instrument till en  
 icke-professionell 
  kund när företaget borde ha föreslagit ett annat instrument som bättre hade motsvarat kundens behov. 
  
 I MiFID II regleras den situationen att värdepappersföretag till- handahåller en paketlösning som består av en investeringstjänst tillsammans med en annan tjänst eller produkt, eller att tillhanda- hållandet av en tjänst eller produkt är en förutsättning för en annan tjänst eller produkt. Ett exempel på ett sådant paket skulle kunna vara att ett värdepappersinstitut tillhandahåller en depåtjänst (för- varing av finansiella instrument) tillsammans med en depåkredit (kreditgivning). Utredningen föreslår att det i lagen om värde- pappersmarknaden tas in en bestämmelse om att värdepappers- institut som tillhandahåller en paketlösning som består av en inve- steringstjänst tillsammans med en annan tjänst eller produkt, eller i att tillhandahållandet av en tjänst eller produkt är en förutsättning för en annan produkt eller tjänst, ska informera kunden om huru- 
  
 28 
  
 SOU 2015:2 
  
 Sammanfattning 
  
 vida det är möjligt att köpa de olika komponenterna i paketet var för sig och om kostnaderna för var och en av komponenterna. För det fall att paketet i sig innebär en förhöjd risk jämfört med om de olika komponenterna tillhandahållits var för sig, ska institutet infor- mera kunden om hur de olika komponenterna påverkar risknivån. 
  
 I MiFID II ställs krav på att värdepappersföretagen ska ha en process för godkännande av finansiella instrument som tas fram för försäljning till företagets kunder. Processen ska vara utformad så att företaget ska fastställa en målgrupp för vilken instrumentet i fråga är anpassat. Det kan t.ex. vara fråga om konsumenter med viss erfarenhet eller en viss riskprofil. Med utgångspunkt i den tänkta målgruppen ska värdepappersföretaget bedöma om instru- mentet i fråga typiskt sett är lämpligt, t.ex. med hänsyn till de risker som är förenade med en investering. Bedömningen ska också inne- fatta de förändringar som kan inträffa, t.ex. värdeförändringar på grund av händelser på marknaden. När väl instrumentet har gått igenom godkännandeprocessen och utgör en del av värdepappers- företagets utbud ska institutet regelbundet utvärdera instrumentet 
  
 – med beaktande av de händelser som väsentligt skulle kunna påverka målgruppen – för att bedöma om målmarknaden och distributionen fortfarande är lämplig. För värdepappersinstitut som inte själva producerar investeringsprodukter men distribuerar andras produk- ter finns liknande regler som innebär att institutet ska se till att få tillgång till information om produktprocessen och kunna förstå egenskaperna hos instrumentet i fråga och vilken målgrupp de är avsedda för. Företaget ska också säkerställa att instrumenten distri- bueras till den avsedda målgruppen och endast erbjuds till kunder när detta ligger i kundens intresse. Utredningen föreslår att det i lagen om värdepappersmarknaden tas in bestämmelser om produkt- processen som motsvarar direktivets regler. 
  
 MiFID II innehåller bestämmelser om att värdepappersinstitut ska spela in telefonsamtal som är avsedda att leda till transaktioner i finansiella instrument för institutets egen eller för kunders räkning. Elektronisk kommunikation i samma syfte ska bevaras. Dokumen- tationen ska sparas i fem år – eller den längre tid som den behöriga myndigheten föreskriver, dock längst sju år – och lämnas ut till kunder på begäran. Kunders order som tas emot på annat sätt än via telefon eller elektroniskt ska dokumenteras på varaktigt medium. Utredningen föreslår att det i lagen om värdepappers- 
  
 29 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2015:2 
  
 marknaden tas in bestämmelser om bandinspelning m.m. som mot- svarar direktivets regler. 
  
 Verksamhet över gränserna (kapitel 10) 
  
 Reglerna om verksamhet över gränserna i MiFID II är, för de euro- peiska företagen, i stort sett desamma som reglerna i 2004 års direktiv. Förändringarna på detta område består i att reglerna om filialer även ska tillämpas när ett värdepappersföretag anlitar ett anknutet ombud i en annan medlemsstat. Nytt i MiFID II är reglerna om företag från länder utanför EES, som etablerar en filial inom EES. Utredningen föreslår på detta område att Sverige ska utnyttja den möjlighet som MiFID II ger att kräva filialetablering för att företag utanför EES ska få tillhandahålla investeringstjänster i Sverige. 
  
 Bolagsstyrning m.m. (kapitel 11) 
  
 I MiFID II kompletteras de allmänt hålla kraven på att styrelse och verkställande direktör i värdepappersföretag och börser ska ha till- räckligt god vandel samt tillräcklig kunskap, tillräckliga färdigheter och tillräcklig erfarenhet med bestämmelser om att styrelse och verkställande direktör kollektivt ska ha tillräckliga kunskaper, färdig- heter och erfarenheter för att förstå företagets verksamhet i allmän- het och riskerna i verksamheten i synnerhet. Var och en av styrelse- ledamöterna samt verkställande direktören ska agera hederligt samt med integritet och oberoende, för att effektivt kunna ifrågasätta beslut av ledande befattningshavare i företaget och för att kunna övervaka beslutsfattandet. Direktivet innehåller också en begräns- ning av det antal styrelseuppdrag som någon kan ha samtidigt. För samtliga företag gäller att en allmän skälighetsbedömning ska göras av hur många uppdrag en enskild ledamot bör ha. Bedömningen är beroende av arten, omfattningen och komplexiteten i verksamheten. För företag av betydande storlek finns även en uttrycklig kvanti- tativ begränsning. Utredningen bedömer att direktivets krav på styrelsen och dess ledamöter samt verkställande direktör i värde- pappersinstitut redan är genomförda genom de bestämmelser som 
  
 30 
  
 SOU 2015:2 
  
 Sammanfattning 
  
 genomför motsvarande krav enligt kapitaltäckningsdirektivet7. Ut- redningen föreslår att motsvarande bestämmelser för börser – avseende styrelsens samlade kunskap och erfarenhet, begränsningen av antalet uppdrag som ledningspersoner kan ha samt kravet på att avsätta tillräcklig tid för att kunna utföra sitt uppdrag – tas in i lagen om värdepappersmarknaden. De mer specifika kraven i MiFID II på styrelsen och dess ledamöter samt verkställande direk- tören i en börs ska genomföras genom myndighetsföreskrifter. 
  
 I MiFID II ställs krav på ledningsorganets styrning av företaget. Med ledningsorganet avses i svensk rätt styrelsen eller styrelsen och verkställande direktören. Kraven är relativt allmänt hållna. Lednings- organet ska utforma och implementera (eller övervaka implemen- teringen av) styrningsarrangemang som säkerställer en effektiv och sund styrning av organisationen, vilket inkluderar åtskillnad av arbets- uppgifter inom företaget och förebyggande av intressekonflikter. För värdepappersföretag preciseras detta något mer. Ledningsorganet ska etablera, godkänna och ha uppsikt över företagets organisation när det gäller tillhandahållandet av investeringstjänster. Vid utform- ningen av organisationen ska arten, omfattningen och komplexi- teten i företagets verksamhet beaktas. Ledningsorganet ska också etablera, godkänna och ha uppsikt över en policy för vilka tjänster, aktiviteter, produkter och verksamheter som företaget ska erbjuda eller ägna sig åt. Detta ska ske i enlighet med företagets risk- tolerans samt med beaktande av vilka kunderna är och vilka behov de har. Ledningsorganet ska även utforma en ersättningspolicy som syftar till att kunderna ska behandlas rättvist och att intresse- konflikter undviks. Ledningsorganet ska slutligen regelbundet över- vaka och utvärdera företagets styrningsmodell och policies avseende tillhandahållande av tjänster samt vidta relevanta åtgärder för att korrigera brister. Ledningsorganet ska också ha tillgång till all information som behövs för att kunna övervaka beslutsfattandet i företaget. Utredningen föreslår att det i lagen om värdepappers- marknaden tas in en katalog över styrelsens och verkställande direk- törens uppgifter. 
  
 7 Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU av den 26 juni 2013 om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om särskild tillsyn av kreditinstitut och värdepappers- företag, om ändring av direktiv 2002/87/EG och om upphävande av direktiv 2006/48/EG och 2006/49/EG (också benämnt CRD IV). 
  
 31 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillsyn (kapitel 12) 
  
 Genomförandet av MiFID II innebär en viss utvidgning av Finans- inspektionens tillsynsverktyg. Utredningen föreslår i denna del att inspektionens verktygskatalog kompletteras med en möjlighet att ansöka om betalningssäkring för att säkerställa ett anspråk på sank- tionsavgift, rätt att förbjuda ageranden som kan antas strida mot lagen eller MiFIR (som innefattar rätt att förbjuda viss yrkesverk- samhet), rätt att begära att en person vidtar åtgärder för att minska storleken på en position eller exponering, rätt att begränsa möjlig- heten för en person att ingå ett råvaruderivatkontrakt, samt rätt att stoppa marknadsföring eller försäljning av finansiella instrument eller strukturerade insättningar, om ett värdepappersinstitut har underlåtit att utveckla eller tillämpa en effektiv process för produkt- framtagande, eller om institutet på annat sätt har underlåtit att följa reglerna avseende processen för produktframtagande. 
  
 I MiFID II finns regler om samarbetet mellan behöriga myndig- heter i olika medlemsstater och samarbetet med europeiska tillsyns- myndigheter. Utredningens bedömning är att dagens svenska regler uppfyller direktivets krav med några smärre förändringar avseende samarbetet och informationsutbytet med byrån för samarbete mellan energimyndigheter (Acer) och Europeiska värdepappers- och mark- nadsmyndigheten (Esma). 
  
 En nyhet i MiFID II är bestämmelserna om system och skydd för visselblåsare. Direktivet ställer krav dels på effektiva system för rapportering och skydd för den som rapporterar överträdelser till den behöriga myndigheten, dels på att tillståndspliktiga företag ska inrätta sådana system för intern rapportering. En arbetstagare som rapporterar allvarliga överträdelser ska skyddas mot repressalier, diskriminering och andra former av missgynnande behandling. Där- utöver ska identiteten på både anmälaren och på den som anmäls (om det är en fysisk person) som huvudregel skyddas. Syftet med särskilda rapporteringssystem, s.k. visselblåsarsystem, är att möjlig- göra för i första hand samtlig personal att utan rädsla för rep- ressalier kunna rapportera allvarliga händelser. Skyldigheten för be- höriga myndigheter att inrätta effektiva procedurer för att motta och följa upp anmälningar om överträdelser föreslår utredningen genomförs genom föreskrifter på förordningsnivå. När det gäller identitetsskyddet är det utredningens bedömning att detta är 
  
 32 
  
 SOU 2015:2 
  
 Sammanfattning 
  
 omhändertaget av 30 kap. 4 b § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) som nyligen infördes för att genomföra motsvarande bestämmelse i kapitaltäckningsdirektivet. Utredningen föreslår dock att offentlighets- och sekretesslagen kompletteras med en bestäm- melse om att sekretess ska gälla även en fysisk person som i en anmälan pekas ut som ansvarig för en överträdelse. Utredningen föreslår också att den befintliga bestämmelse i lagen om värde- pappersmarknaden, som innebär att värdepappersinstitut ska ha ända- målsenliga system för att från anställda omhänderta anmälningar om eventuella missförhållanden inom instituten, ska gälla även för marknadsoperatörer och leverantörer av datarapporteringstjänster. 
  
 Ingripanden (kapitel 13) 
  
 Bestämmelserna om administrativa sanktioner och åtgärder i MiFID II skiljer sig väsentligt från motsvarande bestämmelser i 2004 års direktiv, vilka var utformade så att medlemsstaterna ålades att se till att det finns verkningsfulla sanktioner mot överträdelser av direktivets bestämmelser. Den närmare utformningen av sank- tionerna var sedan en fråga för varje medlemsstat att ta hand om. I MiFID II är bestämmelserna betydligt mer detaljerade. Där anges vilka överträdelser som ska kunna rendera sanktioner, att även fysiska personer i företagens ledningsorgan ska kunna påföras sank- tioner, de olika slag av sanktioner som ska finnas och storleken på sanktionsavgifter. För att genomföra dessa bestämmelser föreslår utredningen att det för svenska värdepappersinstitut, börser och svenska leverantörer av datarapporteringstjänster anges vilka bestäm- melser i lagen och MiFIR som kan medföra ingripanden vid en överträdelse. Om ett svenskt värdepappersinstitut, en börs eller en svensk leverantör av datarapporteringstjänster har överträtt en bestämmelse i lagen om värdepappersmarknaden eller i MiFIR ska företaget kunna påföras en sanktion. I sådana fall ska även en styrelseledamot eller en verkställande direktör i institutet eller börsen, eller deras ersättare, kunna påföras en sanktion, om personen i fråga av uppsåt eller grov oaktsamhet har agerat på ett sätt som föranlett överträdelsen. Detta gäller dock enbart om företagets överträdelse är av allvarligt slag. I lagen införs också en bestämmelse med inne- 
  
 33 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2015:2 
  
 börd att ett ingripande inte ska ske om överträdelsen samtidigt utgör en gärning som är föremål för åtal. 
  
 De sanktioner som kan bli aktuella för företagen är desamma som enligt gällande rätt, t.ex. återkallelse av tillstånd och sank- tionsavgift. De sanktioner som kan bli aktuella såvitt gäller fysiska personer i ledningsorganet för ett svenskt företag är förbud att utöva ledningsuppdrag i ett värdepappersinstitut samt sanktions- avgift. Sanktionsavgift för fysiska personer ska bestämmas till högst ett belopp som motsvarar fem miljoner euro eller, i de fall beloppet blir högre och kan beräknas, till två gånger beloppet av de vinster som har erhållits eller de kostnader/förluster som har undvikits genom överträdelsen. 
  
 Bestämmelsen om ingripande mot fysiska personer i ett instituts eller en börs ledningsorgan ska tillämpas också på utländska företag som hör hemma utanför EES och driver värdepappersrörelse från filial i Sverige, varvid den eller de personer som har ansvaret för ledningen av filialen ska kunna påföras en sanktionsavgift. 
  
 Det nya sanktionssystemet påverkar också beslutsordningen för sanktioner. Utredningen föreslår att Finansinspektionen, liksom tidi- gare, ska fatta beslut om sanktioner avseende juridiska personer, och även i frågor om fysiska personers underlåtenhet att anmäla förvärv och avyttringar av ett kvalificerat innehav i ett värde- pappersbolag, en börs eller en svensk clearingorganisation. När det gäller sanktioner mot ansvariga fysiska personer i ett svenskt värde- pappersinstitut eller en börs, i fråga om överträdelser från före- tagets sida, ska Finansinspektionen genom sanktionsföreläggande pröva frågor om sanktioner. Om ett sådant föreläggande inte god- känts inom föreskriven tid får Finansinspektionen ansöka hos Förvalt- ningsrätten i Stockholm om att sanktionen ska beslutas. 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser (kapitel 14) 
  
 Enligt MiFID II ska medlemsstaterna senast den 3 juli 2016 anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvän- diga för att genomföra direktivet. De nationella bestämmelserna ska tillämpas från och med den 3 januari 2017, med vissa undantag. MiFIR ska, med vissa undantag, börja tillämpas från och med den 3 januari 2017. Avseende MiFIR innebär detta att nuvarande bestäm- 
  
 34 
  
 SOU 2015:2 
  
 Sammanfattning 
  
 melser i den svenska lagen som motsvarar bestämmelser i MiFIR ska upphöra att gälla den 3 januari 2017. Några särskilda åtgärder i övrigt för att förordningen ska börja gälla i Sverige ska inte vidtas och några övergångsbestämmelser behövs inte. När det gäller MiFID II ska de ändringar i lagen om värdepappersmarknaden som utredningen har föreslagit börja gälla den 3 januari 2017, med undan- tag för bestämmelserna om en CTP:s skyldighet att samla in och offentliggöra information om handel med obligationer, struktu- rerade finansiella produkter, utsläppsrätter och derivat. Dessa reg- ler ska tillämpas från och med den 3 september 2018. 
  
 35 
  
 Summary 
  
 Introduction 
  
 In May 2014 the European Parliament and the Council adopted a Directive (MiFID II)1 and a Regulation (MiFIR)2 on markets in financial instruments, see Wilson 4 and 5. Reyes legal instruments replace the MiFID of 2004.3 
  
 MiFID II and MiFIR Jordan number of rules, mainly for invest- ment firms and regulated markets. The new legal instruments entail partly the transfer of a large proportion of the rules in the 2004 Directive more or less unchanged to the MiFID II, and partly the introduction of new rules or more detailed rules than those of the 2004 Directive. Some of the rules in the 2004 Directive – for example on transparency – are now found in MiFIR. This Regulation also contains entirely new rules. 
  
 The main remit of the Inquiry has been to analyse what changes are required in current Swedish regulations in order to implement the new legal instruments. Moreover, the remit included reviewing some issues concerning financial advisory services that are not currently subject to licensing and commercial law regulation, con- sidering Estrada advisory services should also be subject to licensing and commercial law regulation and if so draw up the necessary legislative proposals. 
  
 1Directive 2014/65/EU of the European Parliament and of the Council of 15 May 2014 on markets in financial instruments and amending Directive 2002/92/EC and Directive 2011/61/EU. 
  
 2Regulation (EU) No 600/2014 of the European Parliament and the Council of 15 May 2014 on markets in financial instruments and amending Regulation (EU) No 648/2012. 
  
 3Directive 2004/39/EC of the European Parliament and of the Council of 21 April 2004 on markets in financial instruments amending Council Directives 85/611/EEC and 93/6/EEC and Directive 2000/12/EC of the European Parliament and of the Council and repealing Council Directive 93/22/EEC. 
  
 37 
  
 Summary 
  
 SOU 2015:2 
  
 After an introduction, in which the conditions for the Inquiry and its work are described (Chapter 2), the report describes the background to the new legal instruments, which are presented briefly (Chapter 3). There then follows a chapter with some general prin- ciples (Chapter 4). The report proposals are presented in Johnson 5– 14. The Inquirys main proposals from the different chapters are presented below. 
  
 Scope etc. (Chapter 5) 
  
 MiFID II and MiFIR, in common with the 2004 Directive, are applicable to certain services and activities referring to financial instruments. Farrell when services and activities concern financial instruments they are subject to licensing and must be conducted in accordance with the MiFID II and MiFIR rules. The definition of the term financial instrument in the MiFID II is by and large the same as in the 2004 Directive. One new feature is that emission allowances are financial instruments under MiFID II and the Inquiry proposes that Swedish rules be changed so that this is stated in the Securities Market Act (2007:528). The investment services and activities that are subject to licensing requirements are also mainly the same in MiFID II and the 2004 Directive. However, the In- quiry proposes some adjustments in the designation and definition of the services and activities in the legislative text to achieve implementation that is closer to the Directive. One new feature in substance is operation of an organised trading facility (OTF), which is a new type of trading venue for financial instruments. The In- quiry proposes that this activity be included as a new investment activity subject to licensing in the Securities Market Act. 
  
 Several of the provisions in MiFID II, including most of the investor protection rules, are also applicable when an investment firm sells or provides advisory services on structured deposits4, which are not financial instruments as such. The Inquiry proposes that this extension of scope also be introduced in Swedish law. 
  
 4 Deposits made to credit institutions, in which the interest or return is determined by an index, one or more financial instruments, commodities or an exchange rate. 
  
 38 
  
 SOU 2015:2 
  
 Summary 
  
 Under MiFID II a number of firms, occurrences and activities are outside its scope. By and large the exemptions are the same as in the 2004 Directive with some minor differences, for example as regards some activities referring to commodity derivatives and emission allowances. It is also clear from MiFID II that central securities depositories – called centrala värdepappersförvarare in Swedish law – Rivera be exempted. The Inquiry proposes that the exemptions under Swedish law be adapted to the changes mentioned. 
  
 Infrastructure of the securities market (Chapter 6) 
  
 Many of the provisions of MiFID II and MiFIR concern the infra- structure of the securities market, i.e. the different types of trading venues (regulated market, MTF5 and OTF) that exist, how they should be organised and how trading should be conducted there and outside the market places. Also included in this area are issues concerning transparency (i.e. publication of orders and transactions), requirements of investment firms that conduct algorithmic trading, transaction reporting and position limitats when trading in com- modity derivatives and emission allowances. The new data reporting services also constitute part of the infrastructure of the securities market. 
  
 As mentioned, the Inquiry proposes that operation of an OTF be included as a new investment activity subject to licensing in the Act. In addition, the Inquiry proposes some adjustments to the Swedish definitions of regulated market and MTF to achieve regulation that is more in line with the Directive. 
  
 MiFID II contains a number of detailed rules for trading in regulated markets. The Inquiry proposes that the new require- ments in MiFID II for synchronisation of clocks, trading systems with sufficient capacity and resilience, written agreements on market making activities, transparent and  
 non-discriminatory 
  fee structures and rules on  
 co-location 
  and tick Mccarty be included in the Securities Market Act. The Inquiry also proposes that the rules on suspension and removal of a financial instrument from trading be adapted to 
  
 5 Acronym for the English term multilateral trading facility, MTF, see definition in Article 4.1.22 of MiFID II. 
  
 39 
  
 Summary 
  
 SOU 2015:2 
  
 the requirements of MiFID II. This means that an explicit rule will be included in the Act concerning suspension and removal decided by an operator of a trading venue and how this is to be commu- nicated to Finansinspektionen (the Swedish Financial Supervisory Authority). Most of the rules for regulated markets should also apply to MTF´s and OTF´s. The Inquiry also proposes that an MTF could be registered as an SME (small and  
 medium-sized 
  enter- prises) growth market. Small and  
 medium-sized 
  enterprises are companies with an average market value of less than EUR 200 million. Such registration means some relaxation in the requirements for admission to trading and to information about issuers. 
  
 Several of the provisions in the directly effective Regulation (MiFIR) have no equivalent in Swedish law. This applies for example to the requirements to trade derivatives in a marketplace, some rules concerning central counterparties for clearing, rules on bench- marks and the obligation of investment firms to trade shares on a trading venue. Brown will not entail any legislative amend- ments. 
  
 The rules concerning transparency, i.e. the requirements to publish orders and transactions for financial instruments are found in MiFIR. The same applies to the rules on documentation of orders and transactions and reporting transactions to the competent authority. The rules on systematic internalisers, i.e. investment firms which systematically deal on their own account when exe- cuting client orders outside a regulated market, are now found in MiFIR. In view of this, the Inquiry proposes that the current provisions on transparency, documentation of orders and trans- actions, transaction reporting and on systematic internalisers be removed from the Securities Market Act. 
  
 In MiFID II there are, in relation to the 2004 Directive, new rules concerning limits for position management and reporting positions in commodity derivatives and emission allowances etc. The Inquiry proposes that the Securities Market Act prescribe that Finansinspektionen must establish quantitative thresholds for the positions in commodity derivatives an individual person or an indi- vidual firm can hold. Operators of trading venues must monitor the positions in commodity derivatives that individuals or firms hold and must be able to force a termination or reduction of a position and also be able to force the holder of a large or dominant position 
  
 40 
  
 SOU 2015:2 
  
 Summary 
  
 to provide liquidity back to the market. Moreover, operators of trading venues which trade commodity derivatives, emission allowan- ces or derivatives thereof, must publish a weekly report with the aggregate positions in the relevant financial instruments. The market operator must also provide on a daily basis more detailed infor- mation showing a breakdown of positions per holder to Finans- inspektionen. 
  
 As a result of MiFID II a number of data reporting services are subject to licensing. This is a matter of providing an approved publication arrangement (APA), of being a consolidated tape provider (CTP) and providing an approved reporting mechanism (ARM). An approved publication arrangement (APA) means that someone publishes transactions on behalf of an investment firm in accordance with the transparency rules of MIFIR. A consolidated tape provider (CTP) provides a consolidated view of transactions from several different trading venues and participants, which facilitates for market participants to gain access to relevant information. Finally, an approved reporting mechanism (ARM) reports transactions to the competent authorities or the European Securities and Markets Authority (ESMA) on behalf of an investment firm. This mainly refers to transaction reporting under MiFIR. The licensing condi- tions and the requirements of licensed firms are similar to the conditions and requirements applicable to investment firms. The Inquiry proposes that this be provided for in a separate chapter of the Securities Market Act. 
  
 MiFID II includes a number of rules concerning algorithmic trading and algorithmic high frequency trading. The rules aim to deal with the risks and problems associated with this type of activity. The provisions of MiFID II are directed at both investment firms own trading and at their trading on behalf of clients. The rules are new in the sense that previously there were no binding rules in the area in any directive or regulation. The Inquiry proposes that an investment firm that conducts algorithmic trading on its own behalf must, in accordance with the provisions of MiFID II, have effective systems and risk controls to ensure that the firms trading systems are resilient and have sufficient capacity. The system must have the necessary thresholds, limits and filters to prevent incorrect orders and to prevent the system functioning in a way that disrupts the market. The firm must also have effective systems and controls 
  
 41 
  
 Summary 
  
 SOU 2015:2 
  
 to ensure that the algorithmic trading is not used for market abuse or to violate trading rules in the trading venue where the trading takes place. The firm in question must have continuity arrange- ments that can deal with any failure of its trading systems. In addition, firms must notify the competent authority and the trading venue where the trading takes place of their arrangements in Olsen respects. The competent authority may require an investment firm 
  
 – on a regular or ad hoc basis – to provide a description of the nature of its algorithmic trading strategies, details of the trading parameters or limits to which the system is subject and the controls that the firm has in place to ensure compliance with the rules. Even if an investment firm does not itself engage in algorithmic trading, it may have clients that do so, for example in that they use direct electronic access. For this reason MiFID II includes provisions on controls and responsibilities for investment firms that provide direct electronic access. The Inquiry proposes that provisions be included in the Securities Market Act stipulating that these firms must have effective systems and controls in place to ensure proper assessment of the suitability of clients to Cunningham service is provided. Fuller must be trading and credit thresholds that clients may not exceed, and trading must be monitored so that the firm can prevent trading that could create risks to the investment firm itself or that could create a disorderly market or could be contrary to the Market Abuse Regulation (Regulation of the European Parlia- ment and of the Council [EU] 596/2014). The firm must also ensure that there is a written agreement that specifies the rights and obligations of the client and the investment firm. Firms that provide direct electronic access must also inform their competent authority Francis relevant trading venue of this. The competent authority may require the investment firm to provide, on a regular or ad hoc basis, a description of the systems and controls that the firm has in place regarding direct electronic access. 
  
 42 
  
 SOU 2015:2 
  
 Summary 
  
 A consistent regulation of financial and investment advice (Chapter 7) 
  
 MiFID II contains a number of rules aimed at protecting investors. The rules in the Directive are, however, solely directed at invest- ment firms and are dealt with in Johnson 8 and 9. Chapter 7 deals with the national issue of whether it is possible to achieve con- sistent regulation for all providers of advisory services to consumers on investment, regardless of corporate form. The main regulation of this type of advice is in the Financial Advisory Services to Con- sumers Act (2003:362) (Advisory Services Act) and in the Securities Market Act. But activities that in Warner entail elements of advisory services are regulated in the Insurance Mediation Act (2005:405), the Insurance Business Act (2010:2043), the Invest- ment Funds Act (2004:46) and the Act on Alternative Investment Fund Managers (2013:561). The rules are very similar and have the same consumer protection purpose. The Inquiry proposes that the rules be completely aligned so that they are not only similar but exactly the same. Consequently, the Inquiry proposes that a pro- vision be introduced into the legislation for each corporate form that the rules on advisory services in the Securities Market Act be applicable when the firm in question provides advisory services to consumers. 
  
 Jones on benefits to or from third parties (Chapter 8) 
  
 MiFID II contains a minimum rule on benefits from third parties to independent advisors and portfolio managers. If the investment firm has informed the client that the advice is independent, the firm may not accept and retain benefits from any third party, and in its advice the firm must assess several different product pro- viders and issuers products Ritter as those of its own or of firms with close links to the investment firm. Nor may a portfolio manager, under the minimum rule, accept and retain benefits from third parties. If an independent advisor or portfolio manager accepts a benefit from a third party the advisor/manager must forward French to the client. This rule must be introduced into Swedish law, which is also what the Inquiry proposes. However, in the 
  
 43 
  
 Summary 
  
 SOU 2015:2 
  
 opinion of the Inquiry, the minimum rule alone would not rectify the commission problems. Supervision by Finansinspektionen has shown that benefits from third parties lead to conflicts of interest and advisors putting their own interests in obtaining large com- missions before the clients interests. The minimum rule would not lead to sufficient reinforcement of consumer protection. The Inquiry proposes therefore that Sweden takes the opportunity to go further than the minimum rule and extend the prohibition against accepting Schaefer to cover all advisory services, independent or not, to  
 non-professional 
  clients. The same should apply to portfolio management provided to  
 non-professional 
  clients. The Inquiry proposes that the prohibition be designed so that benefits from a third party that may have a negative effect on clients interests be forbidden and that Finansinspektionen be given the right to prescribe in detail the benefits in question. This kind of commission prohibition may be designed to apply to commission that Griffin a negative impact on clients interests, without applying to commission that does not. As previously mentioned, the Inquiry proposes that the same rules should apply to all advisors, regardless of corporate form. Garcia means in the area of commission that the prohibition on accepting and retaining Washington third parties that may have a negative impact on clients interests will also apply to insurance companies and insurance intermediaries when they provide financial advice to consumers in the course of their ordi- nary business. 
  
 The Inquiry also proposes that Sweden goes further than required by the Directive as regards the requirements to be met in order to be called an independent advisor. Under the minimum rule an independent advisor may give advice on its own products as long as the advisors range of products includes a sufficient number of external products. The Inquiry proposes that the requirement be tightened so that only those advising on external products may call Potts independent advisors. Reyes provisions Mcdowell apply to insurance companies and insurance intermediaries. 
  
 Apart from the rules specifically applicable to investment advice and portfolio management, MiFID II also includes general pro- visions on Schaefer that apply to all investment services. The rules mean that an investment firm, when rendering services to clients, may not accept Scott other than 
  
 44 
  
 SOU 2015:2 
  
 Summary 
  
 the client, unless the client has been informed of the benefit and the benefit is designed to enhance the quality of the service con- cerned and does not prevent the firm from complying with its duty to act in the best interest of its clients. This rule already exists in Finansinspektionens Regulations. The Inquiry proposes that the rule be incorporated into the Securities Market Act. 
  
 Other investor protection and conduct of business rules (Chapter 9) 
  
 Sullivan concerning Schaefer MiFID II contains a number of stricter requirements and new regulations in the area of client protection. Reyes apply to the rules on compe- tence requirements, assessment of suitability, information on appropriateness of advice, packaged products, conflicts of interest and rules on developing and distributing products. Brown, Mcclure on recording and other documentation of orders are dealt with in Chapter 9. 
  
 Under MiFID II investment firms must ensure that the natural persons that provide investment advice Francis natural per- sons that provide information on financial instruments, investment services or ancillary services have the knowledge and competence required to fulfil their obligations. The criteria used to assess know- ledge and competence are to be published. The Inquiry proposes that a provision on this be incorporated into the Securities Market Act and that Finansinspektionen be entitled to issue more detailed regulations on competence requirements. 
  
 The rules concerning assessment of suitability for investment advice and portfolio management in MiFID II are by and large the same as in the 2004 Directive. The rules stipulate that firms must obtain information about clients knowledge and experience in the investment field, about the clients financial situation and about the clients investment objectives, so as to be able to use the informa- tion obtained to give suitable advice or propose a suitable manage- ment strategy. In MiFID II the rules have been developed somewhat to specify that the information about the clients finan- cial situation must include the clients ability to bear losses and the information on the clients investment objectives must include the 
  
 45 
  
 Summary 
  
 SOU 2015:2 
  
 clients risk tolerance, and suitability is to be assessed, particularly in relation to this and the clients ability to bear losses. In addition there is a new provision that firms recommending a package of bundled services or products – for example an investment together with a loan – must consider in their assessment Vega overall bundled package is suitable. Another new feature compared with the 2004 Directive is that an investment firm must inform the client whether the firm will provide periodic assessment of the suitability of the financial instruments recommended to them. Another new provision in relation to the 2004 Directive is that an investment firm providing investment advice must inform the client why the advice given by the firm is suitable. The information must be provided in written form before the transaction proposed by the firm takes place, and it must state how the advice meets the needs, preferences and other characteristics of the client. The In- quiry proposes that the provisions in the Securities Market Act be amended to include the new requirements. 
  
 In the area of conflict of interest the Inquiry proposes that the current rules on conflict of interest, in line with the system of the Directive, be broken down into one rule imposing requirements on the organisation of firms and another imposing requirements on identification, prevention and handling of conflicts of interest, Hickman in some cases providing information to clients. Garcia break- Armstrong interpretation and application of the rules. The Inquiry also proposes that firms provide information to clients concerning conflicts of interest in a durable medium, and the infor- mation should be sufficiently detailed to enable the client to make an informed decision with respect to the investment service or ancillary service in the context of which the conflict of interest arises. The Inquiry also proposes that the Securities Market Act be supplemented with a provision that investment firms may not remunerate or assess the performance of their staff in a way that conflicts with the firms obligation to safeguard clients interests. The firms must in particular avoid remuneration systems that may lead to staff recommending a particular financial instrument to a  
 non-professional 
  client when the firm should have proposed another instrument which would better meet that clients needs. 
  
 MiFID II regulates the situation where an investment firm pro- vides a package solution consisting of an investment service together 
  
 46 
  
 SOU 2015:2 
  
 Summary 
  
 with another service or product, or where the provision of a service or product is a condition for another service or product. One example of this kind of package is a securities institute providing a custody service  
 (Olson 
  of financial instruments) together with custodial credit (lending). The Inquiry proposes that a pro- vision be included in the Securities Market Act stipulating that investment firms that provide a package solution consisting of an investment service bundled Johns service or product, or that stipulate that provision of a service or product is a condition for another product or service, must inform the client whether it is possible to buy the different components of the package separately and of the cost of each separate component. In the event that the package in itself Griffin a heightened risk compared with provision of the different components separately, the firm must inform the client how the different components affect the risk level. 
  
 MiFID II stipulates that investment firms must have a process for the approval of financial instruments developed for sale to the firms clients. The process is to be designed so that the firm identi- fies a target market of end clients for which the financial instru- ment in question is adapted. This may consist for example of con- sumers with certain experience or a certain risk profile. On the basis of the intended target market, the investment firm must assess whether the instrument in question is typically suitable, for example as regards the risks associated with an investment. The assessment must also include the changes that may occur, for example value changes due to market events. When the instrument has been through the approval process and constitutes a part of the invest- ment firms offer, the firm must periodically review the instrument 
  
 – taking into account any events that could materially affect the target market – to assess whether the target market and distri- bution are still suitable. There are similar rules for investment firms that do not Potts produce investment products but distribute those of others, stipulating that the firm should have arrangements in place to obtain information concerning the product approval process, and be able to understand the characteristics of the instru- ment in question and the intended target market. The firm should also ensure that the instruments are distributed to the intended target market and only offered to clients when it is in the clients interest. The Inquiry proposes that provisions be included in the 
  
 47 
  
 Summary 
  
 SOU 2015:2 
  
 Securities Market Act on the product approval process that corre- spond to the provisions of the Directive. 
  
 MiFID II contains provisions stipulating that investment firms must record telephone conversations intended to result in trans- actions in financial instruments when dealing on own account or on behalf of clients. Electronic communication for the same pur- pose must be retained. The records must be kept for five years – or longer where requested by the competent authority, though no more than seven years – and be provided to the client involved on request. Clients orders received otherwise than via telephone or electronic communication must be documented in a durable medium. The Inquiry proposes that provisions be included in the Securities Market Act on recording etc. that correspond to the provisions of the Directive. 
  
 Cross-border 
  activities (Chapter 10) 
  
 The rules governing  
 cross-border 
  activities in MiFID II are, for European firms, by and large the same as in the 2004 Directive. The changes in this area consist of the rules on branches also being applicable when an investment firm uses a tied agent in another Member State. New in MiFID II are rules on firms from countries outside the EEA that establish branches within the EEA. The In- quiry proposes in this area that Sweden utilise the opportunity offered by MiFID II to impose a requirement that firms outside the EEA must establish a branch in order to provide investment services in Sweden. 
  
 Corporate governance etc. (Chapter 11) 
  
 MiFID II supplements the generally formulated requirements that boards of directors and managing directors of investment firms and market operators must be of sufficiently good repute, possess sufficient knowledge, skills and experience, with provisions that the board of directors and managing director must collectively have sufficient knowledge, skills and experience to understand the firms activities in general and risks of the business in particular. All of the board members as well as the managing director must act with 
  
 48 
  
 SOU 2015:2 
  
 Summary 
  
 honesty, integrity and independence of mind to be able to effect- tively assess and challenge the decisions of senior management and to monitor  
 decision-making. 
  The Directive also contains a restric- tion on the number of directorships a person may hold at the same time. Applicable to all firms is that a general Bailey assess- ment must be made of the number of directorships an individual board member should have. The assessment is dependent on the nature, scale and complexity of the business. For firms of consider- able size there is also an explicit quantitative restriction. The In- quiry assesses that the requirements of the Directive concerning the board and its members and the managing director of invest- ment firms are already implemented through the provisions imple- menting corresponding requirements under the Capital Require- ments Directive6. The Inquiry proposes that the corresponding provisions for market operators – concerning the collective know- ledge and experience of the board, restriction on the number of directorships members of management may hold and the require- ment to commit sufficient time to be able to perform their func- tions – shall be included in the Securities Market Act. The more specific requirements in MiFID II concerning the board and its members as well as the managing director in a market operator are to be implemented through agency regulations. 
  
 MiFID II imposes requirements on corporate governance by the management body. In Swedish law the management body refers to the board of directors or the board of directors and the managing director. The requirements are generally worded. The management body must design and implement (or monitor implementation of) governance arrangements that ensure effective and prudent manage- ment of the organisation, including the segregation of duties in the firm and prevention of conflicts of interest. This is specified in more detail for investment firms. The management body must define, approve and oversee the organisation of the firm as regards the provision of investment services. When designing the organi- sation, the nature, scale and complexity of the business must be taken into account. The management body must also define, approve 
  
 6 Directive 2013/36/EU of the European Parliament and of the Council of 26 June 2013 on access to the activity of credit institutions and the prudential supervision of credit insti- tutions and investment firms, amending Directive 2002/87/EC and repealing Directives 2006/48/EC and 2006/49/EC. 
  
 49 
  
 Summary 
  
 SOU 2015:2 
  
 and oversee a policy as to the services, activities, products and operations offered or provided by the firm. This is to be in Davis the risk tolerance of the firm and taking into account the characteristics and needs of the clients. The management body must also draw up a remuneration policy aiming to encourage fair treatment of clients and avoid conflicts of interest. Finally, the management body must monitor and periodically assess the firms governance arrangements and policies for provision of services and take appropriate steps to address any deficiencies. The management body must also have access to all information needed to oversee and monitor management  
 decision-making. 
  The Inquiry proposes that a catalogue of the board of directors and managing directors tasks be included in the Securities Market Act. 
  
 Supervision (Chapter 12) 
  
 Implementation of MiFID II Griffin some expansion of Finans- inspektionens supervisory tools. In this respect the Inquiry pro- poses that Finansinspektionens supervisory toolbox be supplemented by the ability to apply for attachment to secure a claim relating to a financial penalty, the right to prohibit actions that may be assumed to violate the law or MiFIR (including the right to prohibit some professional activities), the right to require a person to take action to reduce the size of a position or exposure, the right to restrict a persons ability to enter into a commodity derivative, and the right to stop marketing or sale of financial instruments or structured deposits if an investment firm has failed to develop or apply an effective process for product development, or if the firm has other- wise failed to comply with the product development process. 
  
 MiFID II regulates cooperation between competent authorities in different Member States and cooperation between European supervisory authorities. In the opinion of the Inquiry, after some minor amendments the current Swedish rules fulfil the require- ments of the Directive concerning collaboration and exchange of information between the Agency for the Cooperation of Energy Regulators (ACER) and the European Securities and Markets Autho- rity (ESMA). 
  
 50 
  
 SOU 2015:2 
  
 Summary 
  
 One new feature in MiFID II is the provisions on mechanisms and protection for  
 whistle-blowers. 
  The Directive imposes require- ments partly for effective mechanisms for reporting and protection of persons reporting infringements to the competent authority and partly for firms subject to licensing to have in place appropriate procedures for internal reporting. An employee who reports serious infringements must be protected against retaliation, discrimination or other types of unfair treatment. In addition, the identity of both the person who reports the infringements and the person allegedly responsible (if it is a natural person) must as a general rule be pro- tected. The purpose of special reporting systems, called whistle- blower systems, is to make it possible primarily for all staff to report serious events without fear of reprisals. The Inquiry pro- poses that the obligation of competent authorities to set up effect- tive procedures to receive and follow up reports of infringements be implemented through regulations at ordinance level. As regards protection of identity, in the assessment of the Inquiry this has been taken care of by Chapter 30, Section 4 b of the Public Access to Information and Secrecy Act (2009:400) that was recently intro- duced to implement the corresponding provision of the Capital Requirements Directive. However, the Inquiry proposes that the Public Access to Information and Secrecy Act be supplemented by a provision stipulating that anonymity Mcdowell apply to a natural person that is identified in a report as responsible for an infringe- ment. The Inquiry also proposes that the existing provision in the Securities Market Act stipulating that investment firms must have appropriate systems for dealing with reports on alleged irregularities within the firms, is also to apply to market operators and suppliers of data reporting services. 
  
 Interventions (Chapter 13) 
  
 The provisions on administrative sanctions and measures in MiFID II differ substantially from the corresponding provisions of the 2004 Directive, which were designed to direct Member States to ensure that there were effective sanctions in place against infringements of the provisions of the Directive. The more detailed wording of the sanctions was then left to each Member State. The provisions of 
  
 51 
  
 Summary 
  
 SOU 2015:2 
  
 MiFID II are considerably more detailed. They specify the infringe- ments that may give rise to sanctions; that natural persons in firms management bodies may be subject sanctions; the various types of sanctions that should exist and the size of fines. To implement these provisions the Inquiry proposes that for Swedish investment firms, market operators and Swedish suppliers of data reporting services it be specified which provisions of the Act and MiFIR that may entail intervention for an infringement. If a Swedish invest- ment firm, a market operator or a Swedish supplier of data repor- ting services has infringed a provision of the Securities Market Act or of MiFIR, it must be possible to impose sanctions on the firm. In such cases it shall also be possible to impose a sanction on a member of the board or a managing director of the firm or market operator, or their substitute, if the person in question intentionally or through gross negligence has acted to cause the infringement. Garcia only applies, however, if the firms infringement is of a serious nature. A provision is also to be introduced into the Act to the effect that no intervention is to be made if the infringement at the same time constitutes a prosecutable act. 
  
 The sanctions that may be relevant to firms are the same as under current law, for example withdrawal of licences and financial penalties. The sanctions that may be relevant as regards natural persons in the management body of a Swedish firm are prohibition of exercising management functions in an investment firm and financial penalties. Financial penalties for natural persons are to be set at a maximum of an amount corresponding to EUR 5 million or, where the amount is higher and can be determined, at twice the amount of the benefit derived from the infringement. 
  
 The provision concerning intervention against natural persons in an investment firm´s or market operator´s management body is also to be applied to foreign firms situated outside the EEA and conducting securities operations from a branch in Sweden, in which case it shall be possible to impose a financial penalty on the person or person responsible for management of the branch. 
  
 The new system of sanctions also affects the  
 decision-making 
  procedure for sanctions. The Inquiry proposes that Finansinspek- tionen, as before, is to decide on sanctions referring to legal Jackson, and also on matters concerning natural persons failure to report acquisitions and disposals of a qualified holding in an investment 
  
 52 
  
 SOU 2015:2 
  
 Summary 
  
 firm, a market operator or a Swedish clearing organisation. As regards sanctions against natural persons responsible in a Swedish invest- ment firm or a market operator, as regards infringements on the part of the firm, Finanspektionen is to consider sanctions issues through sanctions orders. If such an order is not approved within the period prescribed Finansinspektionen may apply to the County Administrative Court in Stockholm for the sanction to be decided. 
  
 Entry into force and transitional provisions (Chapter 14) 
  
 Under MiFID II Member States shall adopt and publish, by 3 July 2016, the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with the Directive. The national provisions are to be applied as of 3 January 2017, with some exceptions. With some exceptions, MiFIR is to start to be applied as of 3 January 2017. Regarding MiFIR, this means that the current provisions in Swedish legislation that correspond to the provisions of MiFIR are to cease to apply on 3 January 2017. No special Norton in other respects to ensure that the Regulation starts to be applied in Sweden will be taken and no transitional provisions are necessary. As regards MiFID II, the amendments to the Securities Market Act proposed by the Inquiry will come into force on 3 January 2017, with the exception of the provisions on the obligation of a CTP to collect and publish information on trading in bonds, structured financial products, emission allowances and derivatives. Brown will be applied as of 3 September 2018. 
  
 53 
  
 1 Författningsförslag 
  
 1.1Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden 
  
 Härigenom föreskrivs1 i fråga om lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden2 
  
 dels att 9 kap.  
 2–10 
  §§, 10 kap., 11 kap.  
 9–11 
  §§ och 25 kap. ska upphöra att gälla, 
  
 dels att rubrikerna närmast före 9 kap. 2, 9 och 10 §§ samt rubriken närmast före 11 kap. 9 § ska utgå, 
  
 1 Jfr Europarådets och parlamentets direktiv 2014/65/EU av den 15 maj 2014 om marknader för finansiella instrument och om ändring av direktiv 2002/92/EU och av direktiv 2011/61/EU (EUT L 173, 12.6.214, s. 349, Celex 32014L0065), senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 909/2014 av den 23 juli 2014 om förbättrad värdepappers- avveckling i Europeiska unionen och om värdepapperscentraler samt ändring av direk- tiv 98/26/EG och 2014/65/EU och förordning (EU) nr 236/2012 (EUT L 257, 28.8.2014, s. 1, Celex 32014R0909). 
  
 2 Senaste lydelse av tidigare 
  
 8 kap. 8 e § 2014:985 
  
 25 kap. 8 § 20 2014:985 
  
 8 kap. 21 a § 2013:579 
  
 25 kap. 9 § 2014:985 
  
 8 kap. 22 a § 2013:579 
  
 25 kap. 10 § 2014:985 
  
 8 kap. 22 b § 2013:579 
  
 25 kap. 12 § 2012:197 
  
 8 kap. 36 § 2011:831 
  
 25 kap. 13 § 2012:197 
  
 8 kap. 37 § 2010:2075 
  
 25 kap. 22 § 2008:283 
  
 rubriken närmast före 
  
 25 kap. 24 § 2012:197 
  
 8 kap. 21 a § 2013:379 
  
 25 kap. 25 § 2014:985 
  
 12 kap. 6 b § 213:554 
  
 25 kap. 26 § 2014:985 
  
 Rubriken närmast före 
  
 25 kap. 27 § 2014:985 
  
 12 kap. 6 b § 2014:554 
  
 25 kap. 28 § 2014:985 
  
 25 kap. 1 § 2014:985 
  
 rubriken närmast före 
  
 25 kap. 1 a § 2014:985 
  
 25 kap. 8 § 2014:985 
  
 25 kap. 1 b § 2014:985 
  
 rubriken närmast före 
  
 25 kap. 1 c § 2014:985 
  
 25 kap. 22 § 2008:283 
  
 25 kap. 4 § 2014:985 
  
 rubriken närmast före 
  
 25 kap. 5 § 2012:197 
  
 25 kap. 25 § 2014:985 
  
 55 
  
 Författningsförslag SOU 2015:2 
  
 dels att nuvarande 8 kap. 8 e § ska betecknas 8 kap. 8 f §, 8 kap. 13 § ska betecknas 8 kap. 17 §, 8 kap. 14 § ska betecknas 8 kap. 33 §, 8 kap.  
 15–21 
  §§ ska betecknas 9 kap.  
 1–7 
  §§, 8 kap. 21 a och 22 §§ ska betecknas 9 kap. 9 och 10 §§, 8 kap. 22  
 a–27 
  §§ ska betecknas 9 kap.  
 18–24 
  §§, 8 kap. 28 § ska betecknas 9 kap. 27 §, 8 kap.  
 29–32 
  ska betecknas 9 kap.  
 29–32 
  §§, 8 kap. 33 § ska be- tecknas 9 kap. 34 §, 8 kap.  
 34–36 
  ska betecknas 9 kap.  
 36–38 
  §§, 8 kap.  
 37–40 
  §§ ska betecknas 9 kap.  
 40–43 
  §§, 8 kap. 41 § ska be- tecknas 9 kap. 45 §, 8 kap. 42 § ska betecknas 8 kap. 35 §, 9 kap. 1 § ska betecknas 9 kap. 35 §, och 12 kap. 6 b § ska betecknas 12 kap. 6 f §, 
  
 dels att 1 kap.  
 1–4, 
  5 och 5 a §§, 2 kap. 1, 2 och 5 §§, 4 kap. 4– 6 §§, 5 kap. 1, 4 och 6 §§, 6 kap. 1, 2, 5 och 6 §§, 8 kap. 2 och 10 §§, och de nya 8 kap. 17 och 35 §§, de nya 9 kap.  
 1–7, 
  10,  
 20–24, 
  27,  
 29–32, 
  
 34–37, 
  
 41–43 
  och 45 §§, 11 kap. 2, 3 och 12 §§, 12 kap. 2 och 10 §§, 13 kap. 7, 9, 12 och 17 §§, 22 kap. 1 och 2 §§, 23 kap. 1, 2, 3,  
 4–6, 
  7, 8 och 12 §§, rubrikerna till 8 och 9 kap. samt rubrikerna närmast före 11 kap. 12 § och 13 kap. 9 § ska ha följande lydelse, 
  
 dels att rubriken närmast före 8 kap. 7 § ska lyda Styrelsens och verkställande direktörens ansvar, 
  
 dels att rubriken närmast före 8 kap. 8 e § ska sättas närmast före 8 kap. 8 f §, rubriken närmast före 8 kap. 13 § ska sättas närmast före 8 kap. 17 §, rubriken närmast före 8 kap. 14 § ska sättas närmast före 8 kap. 33 §, rubrikerna närmast före 8 kap. 15 § ska sättas närmast före 9 kap. 1 §, rubriken närmast före 8 kap. 19 § ska sättas närmast före 9 kap. 5 §, rubrikerna närmast före 8 kap. 21 § ska sättas närmast före 9 kap. 7 §, rubrikerna närmast före 8 kap. 21 a och 22 §§ ska sättas närmast före 9 kap. 9 och 10 §§, rubrikerna närmast före 8 kap. 23 och 24 §§ ska sättas närmast före 9 kap. 20 och 21 §§, rubrikerna närmast före 8 kap. 26 och 27 §§ ska sättas närmast före 9 kap. 23 och 24 §§, rubrikerna närmast före 8 kap. 28 § ska sättas närmast före 9 kap. 27 §, rubriken närmast före 8 kap. 29 § ska sättas närmast före 9 kap. 29 §, rubriken närmast före 8 kap. 33 § ska sättas närmast före 9 kap. 34 §, rubrikerna närmast före 8 kap. 34 och 37 §§ ska sättas närmast före 9 kap. 36 och 40 §§, rubrikerna närmast före 8 kap. 40 och 41 §§ ska sättas närmast före 9 kap. 43 och 45 §, rubriken närmast före 8 kap. 42 ska sättas närmast före 8 kap. 35 §, rubriken närmast före 9 kap. 1 § ska sättas närmast före 9 kap. 35 §, och rubriken närmast före 12 kap. 6 b § ska sättas närmast före 12 kap. 6 f §, 
  
 56 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 dels att det ska införas tre nya kapitel, 10 kap., 15 a kap. och 25 kap., av följande lydelse, 
  
 dels att det ska införas 73 nya paragrafer, 1 kap. 4  
 Dillonc §§, 2 kap. 5 a §, 4 kap. 7 §, 8 kap. 8 e,  
 13–16, 
  
 18–32 
  och 34 §§, 9 kap. 8,  
 11–17, 
  25, 26, 28, 33, 39, 44, 46 och 47 §§, 11 kap. 1 a, 1 b, 2 a, 2 b, 3 a, 4  
 Dillonc och  
 13–16 
  §§, 12 kap 6  
 b–6 
  e §§, 13 kap. 1  
 a–1 
  i, 2 a, 6 a och 16 a §§, 23 kap. 3 a och 3 b §§ och 24 kap. 8 a § av följande lydelse, 
  
 dels att det närmast före 1 kap. 4 a, 4 b, och 4 c §§, 8 kap. 18, 23, 27, 28, 31, 32, och 34 §§, 9 kap. 8, 15 och 47 §§, 11 kap. 13 §, och 13 kap. 16 a § ska införas nya rubriker av följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 
  
 1 kap. 
  
 1 §3 
  
 I denna lag finns bestämmelser om värdepappersmarknaden. 
  
 I  
 2–11 
  kap. finns särskilda 
  
 I  
 2–9 
  och 11 kap. finns sär- 
  
 bestämmelser 
  
 om 
  
 värdepappers- 
  
 skilda bestämmelser om värde- 
  
 rörelse, i  
 12–18 
  kap. om börs- 
  
 pappersrörelse, i 10 kap. om leve- 
  
 verksamhet 
  
 m.m. 
  
 och 
  
 i 19– 
  
 rantörer 
  
 av 
  
 datarapporterings- 
  
 21 kap. om clearingverksamhet. I 
  
 tjänster, 
  
 i  
 12–18 
  kap. om 
  
 börs- 
  
 22–26 
  kap. finns vissa gemen- 
  
 verksamhet 
  
 m.m. och 
  
 i 19– 
  
 samma bestämmelser. 
  
 21 kap. om clearingverksamhet. I 
  
 22–26 
  kap. finns vissa gemen- 
  
 samma bestämmelser. 
  
 För sådan clearingverksamhet 
  
 För sådan clearingverksamhet 
  
 som avses i 5 § 6 b gäller endast 
  
 som avses i 4 c § 1.b gäller endast 
  
 följande bestämmelser i 
  
 denna 
  
 följande 
  
 bestämmelser i 
  
 denna 
  
 lag: 
  
 lag: 
  
 –1 kap. 11 och  
 12–14 
  §§ om tystnadsplikt, uppgiftsskyldighet, meddelandeförbud och ansvar, 
  
 –23 kap. 1 § första och andra styckena, 2 §, 4 § första stycket samt 7, 11, 12 och 14 §§ om tillsyn, 
  
 – 25 kap. 1, 2, 6,  
 8–11, 
  17 samt 
  
 – 25 kap. 6, 8, 9, 11, 14,  
 16–18, 
  
 25–29 
  §§ om ingripanden, och 
  
 20, 21 samt  
 38–41 
  §§ om ingrip- 
  
 anden, och 
  
 3 Senaste lydelse 2013:288. 
  
 57 
  
 Författningsförslag SOU 2015:2 
  
 – 26 kap. 1 § om överklagande. 
  
 Ytterligare bestämmelser om 
  
 Ytterligare bestämmelser om 
  
 sådan 
  
 clearingverksamhet 
  
 som 
  
 sådan 
  
 clearingverksamhet 
  
 som 
  
 avses 
  
 i 5 § 6 b finns i Europa- 
  
 avses i 4 c § 1.b finns i Europa- 
  
 parlamentets och rådets förord- 
  
 parlamentets och rådets förord- 
  
 ning 
  
 (EU) nr 648/2012 
  
 om 
  
 ning 
  
 (EU) nr 648/2012 
  
 om 
  
 OTC-derivat, 
  centrala motparter 
  
 OTC-derivat, 
  centrala motparter 
  
 och 
  
 transaktionsregister 
  
 och 
  
 och 
  
 transaktionsregister 
  
 och 
  
 lagen (2013:287) med komplet- 
  
 lagen (2013:287) med komplet- 
  
 terande bestämmelser till EU:s 
  
 terande bestämmelser 
  
 till EU:s 
  
 förordning om  
 OTC-derivat, 
  
 förordning om  
 OTC-derivat, 
  
 centrala motparter och trans- 
  
 centrala motparter och trans- 
  
 aktionsregister. 
  
 aktionsregister 
  
 2 § 
  
 För utländska företags verk- 
  
 För utländska företags verk- 
  
 samhet i Sverige gäller bestäm- 
  
 samhet i Sverige gäller i tillämp- 
  
 melserna i denna lag i tillämpliga 
  
 liga delar bestämmelserna i denna 
  
 delar. För filialer till utländska 
  
 lag och i Europaparlamentets och 
  
 företag gäller i övrigt lagen 
  
 rådets 
  
 förordning 
  
 (EU) 
  
 (1992:160) om utländska filialer 
  
 nr 600/2014 av den 15 maj 2014 
  
 m.m. 
  
 om marknader 
  
 för 
  
 finansiella 
  
 instrument och om ändring av 
  
 förordning (EU) 
  
 nr 
  
 648/2012. 
  
 För filialer till utländska företag 
  
 gäller i övrigt lagen (1992:160) 
  
 om utländska filialer m.m. 
  
 3 § 
  
 I fråga om europabolag och 
  
 I fråga om europabolag och 
  
 europakooperativ som har 
  
 ett 
  
 europakooperativ 
  
 som har ett 
  
 sådant förvaltningssystem 
  
 som 
  
 sådant förvaltningssystem 
  
 som 
  
 avses i artiklarna  
 39–42 
  i rådets 
  
 avses i artiklarna  
 39–42 
  i rådets 
  
 förordning (EG) nr 2157/2001 
  
 förordning (EG) nr 2157/2001 
  
 av den 8 oktober 2001 om stadga 
  
 av den 8 oktober 2001 om stadga 
  
 för europabolag eller artik- 
  
 för europabolag eller artik- 
  
 larna  
 37–41 
  i rådets förordning 
  
 larna  
 37–41 
  i rådets förordning 
  
 (EG) nr 1435/2003 av den 22 juli 
  
 (EG) nr 1435/2003 av den 22 juli 
  
 2003 om stadga för europeiska 
  
 2003 om stadga för europeiska 
  
 58 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 kooperativa föreningar (SCE- föreningar) skall det som sägs i följande bestämmelser i denna lag om styrelsen eller dess leda- möter tillämpas på tillsynsorganet eller dess ledamöter: 
  
 kooperativa föreningar (SCE- föreningar) ska det som sägs i följande bestämmelser i denna lag om styrelsen eller dess leda- möter tillämpas på tillsynsorganet eller dess ledamöter: 
  
 –1 kap. 11 § om tystnadsplikt i fråga om värdepappersbolag, 
  
 –1 kap. 13 § om meddelandeförbud, 
  
 –3 kap. 1 § första stycket 5, 12 kap. 2 § 4 och 19 kap. 3 § 4 om ledningsprövning, 
  
 – 8 kap. 38 § andra stycket 1 
  
 – 9 kap. 41 § andra stycket 1 
  
 och femte stycket om kredit 
  
 och femte stycket om kredit 
  
 m.m. till styrelseledamot, 
  
 m.m. till styrelseledamot, 
  
 – 23 kap. 11 § om rätt för Finansinspektionen att sammankalla styrelsen och närvara vid sådant sammanträde och delta i överlägg- 
  
 ningarna, samt 
  
 – 25 kap. 4 § om återkallelse 
  
 – 25 kap. 8 § första stycket 4 
  
 av tillstånd. 
  
 och 6 om rätt för Finansinspek- 
  
 tionen att ingripa mot ett företag 
  
 som inte uppfyller kraven i 3 kap. 
  
 1 § första stycket 5 och 6, 10 kap. 
  
 2 § 2, 12 kap. 2 § 4, eller 19 kap. 
  
 3 § 4 avseende dess styrelse eller 
  
 verkställande direktör. 
  
 Av 16 § andra stycket och 22 § 
  
 Av 16 § andra stycket och 22 § 
  
 lagen (2004:575) om europabolag 
  
 lagen (2004:575) om europabolag 
  
 samt 21 § andra stycket och 26 § 
  
 samt 21 § andra stycket och 26 § 
  
 lagen (2006:595) om europa- 
  
 lagen (2006:595) om europa- 
  
 kooperativ framgår att de i 
  
 kooperativ framgår att de i 
  
 första stycket angivna bestäm- 
  
 första stycket angivna bestäm- 
  
 melserna om styrelsen eller dess 
  
 melserna om styrelsen eller dess 
  
 ledamöter skall tillämpas också 
  
 ledamöter ska tillämpas också på 
  
 på ett europabolags eller ett 
  
 ett europabolags eller ett europa- 
  
 europakooperativs lednings- eller 
  
 kooperativs lednings- eller för- 
  
 förvaltningsorgan eller dess leda- 
  
 valtningsorgan eller dess leda- 
  
 möter. 
  
 möter. 
  
 59 
  
 I denna lag betyder 
  
 1. finansiella instrument: över- Daniels värdepapper, penning- marknadsinstrument, fondandelar och finansiella derivatinstrument, 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 4 §4 
  
 1. finansiella instrument: över- Daniels värdepapper, penning- marknadsinstrument, andelar i företag för kollektiva investe- ringar, finansiella derivatinstru- ment och sådana utsläppsrätter som består av enheter som erkänts med avseende på kraven i Europa- parlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG av den 13 oktober 2003 om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen och om änd- ring av rådets direktiv 96/61/EG, 
  
 2. överlåtbara värdepapper: sådana värdepapper utom betalnings- medel som kan bli föremål för handel på kapitalmarknaden, till exempel: 
  
 a)aktier i aktiebolag och motsvarande andelsrätter i andra typer av företag samt depåbevis för aktier, 
  
 b)obligationer och andra skuldförbindelser inklusive depåbevis för sådana värdepapper, och 
  
 c)andra värdepapper som ger rätt att överlåta eller förvärva sådana överlåtbara värdepapper som anges i a och b, eller som resul- terar i en kontantavveckling som beräknas utifrån kurser på över- låtbara värdepapper, valutor, räntor eller avkastningar, råvaror eller andra index eller mått, 
  
 3. penningmarknadsinstrument: statsskuldväxlar, inlåningsbevis, företagscertifikat och andra instrument som normalt omsätts på penningmarknaden, dock inte betalningsmedel, 
  
 4. fondandelar: andelar i värde- pappersfonder, fondföretag, alter- nativa investeringsfonder och andra företag för kollektiva inve- steringar, 
  
 4. depåbevis: värdepapper som kan bli föremål för handel på kapi- talmarknaden och som innebär äganderätt till en  
 icke-etablerad 
  emittents värdepapper samtidigt som de kan tas upp till handel på 
  
 4 Senaste lydelse 2013:579. 
  
 60 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 en reglerad marknad och handlas oberoende av den  
 icke-etablerade 
  emittentens värdepapper, 
  
 5. finansiella derivatinstrument: sådana derivatinstrument som kan hänföras till någon av följande kategorier: 
  
 a)optioner, terminskontrakt, swappar, räntesäkringsavtal och varje annat derivatkontrakt som avser värdepapper, valutor, räntor eller avkastningar, eller andra derivatinstrument, finansiella index eller finansiella mått som kan avvecklas fysiskt eller kontant, 
  
 b)optioner, terminskontrakt, swappar, räntesäkringsavtal och varje annat derivatkontrakt som avser råvaror, som måste avvecklas kon- tant eller kan avvecklas kontant på en av parternas begäran, på grund av ett annat skäl än utebliven betalning eller någon annan händelse som leder till att kontraktet upphör, 
  
 c)optioner, terminskontrakt, swappar och varje annat derivat- kontrakt som avser råvaror som kan avvecklas fysiskt förutsatt att de handlas på en reglerad marknad eller en handelsplattform, 
  
 d)optioner, terminskontrakt, swappar, terminskontrakt som inte är upptagna till handel på en reglerad marknad eller en motsvarande marknad utanför EES (forwards) och varje annat derivatkontrakt som 
  
 –avser råvaror, 
  
 –kan avvecklas fysiskt, 
  
 –inte omnämns i c och som inte är för kommersiella ändamål, och 
  
 –som anses ha egenskaper som andra derivat avseende finan- siella instrument, med utgångspunkt från bland annat om clearing och avveckling sker via erkända system för clearing eller om de är föremål för regelmässig marginalsäkerhetskrav, 
  
 e)derivatinstrument för överföring av kreditrisk, 
  
 f)finansiella kontrakt avseende prisdifferenser, 
  
 g)optioner, terminskontrakt, swappar, räntesäkringsavtal och varje annat derivatkontrakt som avser klimatvariationer, fraktavgifter, utsläppsrätter eller inflationstakten eller någon annan officiell ekono- misk statistik, som måste avvecklas kontant eller kan avvecklas kon- tant på en av parternas begäran, på grund av ett annat skäl än utebliven betalning eller någon annan händelse som leder till att kontraktet upphör, samt varje annat derivatkontrakt som 
  
 –avser tillgångar, rättigheter, skyldigheter, index och åtgärder som inte tidigare omnämnts i denna punkt, och 
  
 61 
  
 Författningsförslag SOU 2015:2 
  
 – anses ha egenskaper som andra derivat avseende finansiella instrument, med utgångspunkt från bland annat om det handlas på en reglerad marknad eller en handelsplattform, om clearing och av- veckling sker via erkända system för clearing eller om de är föremål 
  
 för regelmässiga marginalsäkerhetskrav. 
  
 Ytterligare bestämmelser om 
  
 Ytterligare bestämmelser om 
  
 vilka 
  
 derivatinstrument 
  
 som 
  
 vilka derivatinstrument som 
  
 omfattas av första stycket 5 d 
  
 omfattas 
  
 av 
  
 första 
  
 stycket 
  
 5 d 
  
 och g 
  
 finns i artiklarna 
  
 38 
  
 och g finns i artiklarna X och Y i 
  
 och 39 
  
 i 
  
 genomförandeförordningen. 
  
 genomförandeförordningen. 
  
 Definitioner av vissa rättsakter 
  
 4 a § 
  
 I denna lag betyder 
  
 1. direktivet om marknader för 
  
 finansiella 
  
 instrument: 
  
 Europa- 
  
 parlamentets 
  
 och 
  
 rådets 
  
 direk- 
  
 tiv 2014/65/EU 
  
 av 
  
 den 15 maj 
  
 2014 om marknader för finansiella 
  
 instrument och om ändring av 
  
 direktiv 2002/92/EG 
  
 och 
  
 av 
  
 direktiv 2011/61/EU, 
  
 2. förordningen om marknader 
  
 för finansiella instrument: Europa- 
  
 parlamentets och rådets förord- 
  
 ning (EU) nr 600/2014 
  
 av 
  
 den 15 maj 2014 
  
 om 
  
 marknader 
  
 för finansiella instrument och om 
  
 ändring 
  
 av 
  
 förordning 
  
 (EU) nr 648/20125, 
  
 3. genomförandeförordningen: 
  
 kommissionens 
  
 förordning 
  
 (EG) nr X/ZZZZ 
  
 av 
  
 den X Y ZZZZ om genomförande 
  
 av Europaparlamentets och rådets 
  
 5 EUT L 173, 12.6.2014, s. 84 (Celex 32014R0600). 
  
 62 
  
 SOU 2015:2 Författningsförslag 
  
 direktiv 2014/65/EU av 
  
 den 
  
 15 maj 2014 om marknader 
  
 för 
  
 finansiella instrument och om änd- ring av direktiv 2002/92/EG och av direktiv 2011/61/EU, 
  
 4. marknadsmissbruksförord- 
  
 ningen: Europaparlamentets 
  
 och 
  
 rådets 
  
 förordning 
  
 (EU) nr 596/2014 
  
 av 
  
 den 
  
 16 april 2014 om 
  
 marknadsmiss- 
  
 bruk (marknadsmissbruksförord- ning) och om upphävande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/6/EG och kommis- sionens direktiv 2003/124/EG, 2003/125/EG och 2004/72/EG6, och 
  
 5. öppenhetsdirektivet: Europa- parlamentets och rådets direktiv 2004/109/EG av den 15 decem- ber 2004 om harmonisering av insynskraven angående upplys- ningar om emittenter vars värde- papper är upptagna till handel på en reglerad marknad och om änd- ring av direktiv 2001/34/EG, senast ändrad genom Europaparla- mentets och rådets direktiv 2013/50/EU7. 
  
 6EUT L 173, 12.6.2014, s. 1(Celex 32014R0596). 
  
 7Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/50/EU av den 22 oktober 2013 om ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/109/EG om harmonisering av insynskraven angående upplysningar om emittenter vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad, av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/71/EG om de prospekt som ska offentliggöras när värdepapper erbjuds till allmänheten eller tas upp till handel och av kommissionens direktiv 2007/14/EG om tillämpningsföreskrifter för vissa bestämmelser i direktiv 2004/109/EG, EUT L 294, 6.11.2013, s.  
 13–27 
  (Celex 32013L0050). 
  
 63 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 Definitioner av olika aktörer 
  
 4 b § 
  
 I denna lag betyder 
  
 1. anknutet ombud: en fysisk eller juridisk person som har träffat avtal med ett svenskt värdepappers- institut eller ett utländskt värde- pappersföretag som hör hemma inom EES om att för bara detta instituts eller företags räkning 
  
 a) marknadsföra investerings- eller sidotjänster, 
  
 b) ta emot eller vidarebefordra instruktioner eller order avseende investeringstjänster eller finan- siella instrument, 
  
 c) placera finansiella instru- ment, eller 
  
 d) tillhandahålla investerings- rådgivning till kund avseende dessa instrument eller tjänster, 
  
 2. behörig myndighet: i Sverige 
  
 Finansinspektionen och i särskilt angivna fall Bolagsverket och i övrigt en utländsk myndighet som har behörighet att utöva tillsyn över utländska värdepappersföre- tag och företag som driver en reg- lerad marknad eller annan mot- svarande marknad eller som har behörighet att utöva tillsyn över emittenter vars överlåtbara värde- papper är upptagna till handel på en reglerad marknad, 
  
 3. börs: ett svenskt aktiebolag eller en svensk ekonomisk fören- ing som har fått tillstånd enligt denna lag att driva en eller flera 
  
 64 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 reglerade marknader, 
  
 4.clearingdeltagare: den som får delta i clearingverksamheten hos en clearingorganisation, 
  
 5.clearingorganisation: ett före- 
  
 tag som 
  
 har fått 
  
 tillstånd 
  
 enligt 
  
 19 kap. 
  
 eller 
  
 förordningen 
  
 (EU) nr 648/2012 
  
 att 
  
 driva 
  
 clearingverksamhet, 
  
 6.emittent: i fråga om aktier aktiebolaget och i fråga om annat finansiellt instrument utgivaren eller utfärdaren av instrumentet, 
  
 7.företag i tredjeländer: före- tag som skulle vara värdepappers- företag, om dess huvudkontor eller säte var beläget inom EES, 
  
 8.godkänd rapporterings- mekanism (ARM): en person som har tillstånd att för värdepappers- instituts räkning rapportera upp- gifter om transaktioner till behöriga myndigheter eller Europeiska värdepappers- och marknads- myndigheten, 
  
 9.godkänt publiceringsarrange- mang (APA): en person aukto- riserad att för värdepappersinstituts räkning publicera rapporter om värdepappershandeln enligt artik- larna 20 och 21 i förordningen om marknader för finansiella instru- ment, 
  
 10.handelsplats: en reglerad marknad, en multilateral handels- plattform (MTF) eller en orga- niserad handelsplattform (OTF), 
  
 65 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 11. handelsplattform: en MTF- plattform eller en  
 OTF-plattform, 
  
 12. kreditinstitut: bank, kredit- marknadsföretag och utländskt bank- eller kreditföretag som driver bank- eller finansieringsrörelse från filial i Sverige, 
  
 13. leverantör av datarappor- teringstjänster: en godkänd rappor- teringsmekanism (ARM), ett god- känt publiceringsarrangemang (APA) eller en tillhandahållare av konsoliderad handelsinformation (CTP), 
  
 14. marknadsgarant: en person som på finansiella marknader på fortlöpande basis åtagit sig att handla för egen räkning genom att köpa och sälja finansiella instru- ment med utnyttjande av eget kapi- tal till priser som fastställts av denne, 
  
 15. marknadsoperatör: en eller flera personer som driver en eller flera reglerade marknader, 
  
 16.  
 MTF-plattform: 
  ett multi- lateralt system som drivs av ett värdepappersinstitut, ett utländskt värdepappersföretag eller en mark- nadsoperatör och som sammanför flera tredjeparters köp- och sälj- intressen i finansiella instrument så att detta leder till ett kontrakt i enlighet med bestämmelserna i denna lag, 
  
 17.  
 OTF-plattform: 
  ett multi- lateralt system som inte är en reg- lerad marknad eller en  
 MTF-platt- 
  form, och inom vilket flera tredje- 
  
 66 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 parters köp- och säljintressen i obligationer, strukturerade finan- siella produkter, utsläppsrätter eller derivat kan interagera inom sys- temet så att det leder till ett kon- trakt i enlighet med bestämmel- serna i denna lag, 
  
 18.professionell kund: en sådan kund som avses i 9 kap. 2 eller 3 §, 
  
 19.reglerad marknad: ett multilateralt system inom EES som drivs eller leds av en marknads- operatör, vilket sammanför eller underlättar sammanförandet av flera tredjeparters köp- och sälj- intressen i finansiella instrument så att detta leder till ett kontrakt i fråga om finansiella instrument upptagna till handel enligt det multilaterala systemets regler eller system, 
  
 20.statlig emittent: någon av följande som emitterar skuldinstru- ment: 
  
 a)Europeiska unionen, 
  
 b)en medlemsstat, inbegripet förvaltningar, organ eller en sär- skild funktion i medlemsstaten, 
  
 c)när det gäller en federal med- lemsstat, en delstat i federationen, 
  
 d)en särskild funktion för flera medlemsstater, 
  
 e)en internationell finansinsti- tution som etablerats av minst två medlemsstater och vars mål är att ordna finansiering och tillhanda- hålla finansiellt bistånd till de med- lemmar som har eller riskerar att få allvarliga finansieringsproblem, 
  
 67 
  
 Författningsförslag SOU 2015:2 
  
 f) Europeiska 
  
 investerings- 
  
 banken, 
  
 21. systematisk 
  
 internhandlare: 
  
 värdepappersinstitut som i en orga- niserad, frekvent, systematisk och väsentlig omfattning handlar för egen räkning när det utför kund- order utanför en reglerad marknad eller en handelsplats utan att ut- nyttja ett multilateralt system, 
  
 22. tillhandahållare av konsoli- derad handelsinformation (CTP): en person som har tillstånd för att samla in rapporter om handeln med de finansiella instrument som anges i artiklarna 6, 7, 10, 12, 13, 20 och 21 i förordningen om mark- nader för finansiella instrument från handelsplatser och från ett eller flera APA samt konsolidera rapporterna till ett kontinuerligt elektroniskt informationsflöde med uppgifter om priser och volymer per finansiellt instrument, 
  
 23. tillväxtmarknad för små och medelstora företag: en  
 MTF-platt- 
  form som är registrerad som en tillväxtmarknad för små och medelstora företag i enlighet med 11 kap 13 §, 
  
 24. utländskt värdepappersföre- tag: ett utländskt företag som i hemlandet har tillstånd att driva 
  
 värdepappersrörelse, 
  
 25. värdepappersbolag: 
  
 ett 
  
 svenskt aktiebolag som har fått tillstånd enligt denna lag att driva värdepappersrörelse och som inte är ett bankaktiebolag eller ett kredit- 
  
 68 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 marknadsbolag enligt lagen 
  
 (2004:297) om bank- och finan- sieringsrörelse, 
  
 26. värdepapperscentral: värde- papperscentral enligt definitionen i artikel 2.1.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 909/2014 av den 23 juli 2014 om förbättrad värdepappers- avveckling i Europeiska unionen och om värdepapperscentraler samt ändring av direktiv 98/26/EG och 2014/65/EU och förordning (EU) nr 236/20128, 
  
 27.värdepappersinstitut: värde- pappersbolag, svenska kreditinstitut som har fått tillstånd enligt denna lag att driva värdepappersrörelse och utländska företag som driver värdepappersrörelse från filial i Sverige, och 
  
 28.värdepappersrörelse: verk- samhet som består i att yrkesmässigt tillhandahålla investeringstjänster eller utföra investeringsverksamhet. 
  
 Definitioner av olika tjänster och verksamheter 
  
 4 c § 
  
 I denna lag betyder 
  
 1. clearingverksamhet: fortlöp- ande verksamhet som består i att 
  
 a) på clearingdeltagarnas väg- nar göra avräkningar i fråga om deras förpliktelser att leverera finansiella instrument eller att be- 
  
 8 EUT L 257, 28.8.2014, s. 1, Celex 32014R0909. 
  
 69 
  
 Författningsförslag SOU 2015:2 
  
 tala i svensk eller utländsk valuta, b) träda in som motpart till 
  
 både köpare och säljare av finan- siella instrument, eller 
  
 c) på annat väsentligt sätt an- svara för att förpliktelserna avveck- las genom överförande av likvid eller instrument, 
  
 2. handel för egen räkning: handel med utnyttjande av eget kapital som utmynnar i transak- tioner med ett eller flera finan- siella instrument, 
  
 3. investeringsrådgivning: till- handahållande av personliga rekommendationer till en kund, i fråga om en eller flera transaktioner som avser finansiella instrument, 
  
 4. investeringstjänster och inve- 
  
 steringsverksamheter: de 
  
 tjänster 
  
 och verksamheter 
  
 som 
  
 anges i 
  
 2 kap. 1 §, i fråga 
  
 om 
  
 de 
  
 instru- 
  
 ment som avses i 1 kap. 4 §, 
  
 5. portföljförvaltning: 
  
 förvalt- 
  
 ning av värdepapper på diskretio- när basis enligt uppdrag från en- skilda kunder, om dessa portföljer innehåller ett eller flera finansiella instrument, 
  
 6. sidotjänster: de tjänster som anges i 2 kap. 2 §, 
  
 7. sidoverksamheter: 
  
 a) för ett värdepappersbolag de verksamheter som anges i 2 kap. 3 och 4 §§ 
  
 b) för en börs de verksamheter som anges i 13 kap. 12 §, och 
  
 c) för en clearingorganisation de verksamheter som anges i 
  
 70 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 20 kap. 7 §, och 
  
 8. utförande av order på kun- ders uppdrag: att köpa eller sälja ett eller flera finansiella instru- ment på kunders uppdrag, inbe- gripet ingående av avtal för att sälja finansiella instrument som utfärdats av ett värdepappers- institut eller ett utländskt värde- pappersföretag vid tidpunkten för utfärdandet av dessa. 
  
 5 §9 
  
 I denna lag betyder 
  
 1.algoritmisk handel: handel med finansiella instrument där en datoralgoritm automatiskt bestämmer enskilda orderpara- metrar med begränsat eller inget mänskligt ingripande, 
  
 2.börshandlad fond: en fond där minst en andels- eller aktieklass handlas hela dagen på minst en handelsplats och med minst en marknadsgarant som vidtar åtgär- der för att säkerställa att andels- eller aktiepriset på handelsplatsen inte i betydande grad skiljer sig från dess substansvärde och, i tillämp- liga fall, från dess preliminära sub- stansvärde, 
  
 3.certifikat: certifikat enligt definitionen i artikel 2.1.27 i för- ordningen om marknader för finansiella instrument, 
  
 4.direkt elektroniskt tillträde: ett handelsplatsarrangemang där en 
  
 9 Senaste lydelse 2014:985. 
  
 71 
  
 Författningsförslag SOU 2015:2 
  
 deltagare på en handelsplats ger en 
  
 person tillåtelse att använda dennes 
  
 handelskod, så att personen elek- 
  
 troniskt kan vidarebefordra order 
  
 avseende ett finansiellt instrument 
  
 direkt till handelsplatsen, 
  
 8. EES: 
  
 Europeiska 
  
 ekono- 
  
 5. EES: 
  
 Europeiska 
  
 ekono- 
  
 miska samarbetsområdet, 
  
 miska samarbetsområdet, 
  
 10. filial: ett avdelnings- 
  
 6. filial: ett avdelningskontor 
  
 kontor med självständig förvalt- 
  
 med 
  
 självständig 
  
 förvaltning, 
  
 ning, varvid även ett utländskt 
  
 varvid även ett utländskt värde- 
  
 värdepappersföretags 
  
 etablering 
  
 pappersföretags 
  
 etablering 
  
 av 
  
 av flera driftställen i Sverige ska 
  
 flera driftställen i Sverige ska an- 
  
 anses som en enda filial, 
  
 ses som en enda filial, 
  
 13. hemland: det land där ett 
  
 7. hemland: det 
  
 land 
  
 där ett 
  
 företag har fått tillstånd att driva 
  
 företag har fått tillstånd att driva 
  
 sådan verksamhet som avses i 
  
 sådan verksamhet som avses i 
  
 denna lag, 
  
 denna lag, 
  
 15. kapitalbas: detsamma som 
  
 8. kapitalbas: detsamma 
  
 som 
  
 avses 
  
 i artikel 72 
  
 i Europaparla- 
  
 avses 
  
 i artikel 72 
  
 i 
  
 Europaparla- 
  
 mentets 
  
 och 
  
 rådets 
  
 förord- 
  
 mentets 
  
 och 
  
 rådets 
  
 förord- 
  
 ning (EU) nr 575/2013 
  
 av 
  
 ning (EU) nr 575/2013 
  
 av 
  
 den 26 juni 2013 om tillsynskrav 
  
 den 26 juni 2013 
  
 om tillsynskrav 
  
 för kreditinstitut och värde- 
  
 för kreditinstitut och värde- 
  
 pappersföretag10, 
  
 pappersföretag11, 
  
 16. koncern: detsamma som i 
  
 9. koncern: 
  
 detsamma 
  
 som i 
  
 1 kap. 
  
 11 och 
  
 12 §§ aktiebolags- 
  
 1 kap. 
  
 11 och 
  
 12 §§ aktiebolags- 
  
 lagen (2005:551), varvid det som 
  
 lagen (2005:551), varvid det som 
  
 sägs 
  
 om 
  
 moderbolag 
  
 tillämpas 
  
 sägs 
  
 om 
  
 moderbolag tillämpas 
  
 även på andra juridiska personer 
  
 även på andra juridiska personer 
  
 än aktiebolag, 
  
 än aktiebolag 
  
 18. kvalificerat 
  
 innehav: 
  
 ett 
  
 10. kvalificerat 
  
 innehav: 
  
 ett 
  
 direkt eller indirekt ägande i ett 
  
 direkt eller indirekt ägande i ett 
  
 företag, om innehavet beräknat 
  
 företag, om innehavet beräknat 
  
 på det sätt som anges 
  
 i 
  
 5 a § 
  
 på det sätt som anges 
  
 i 5 a § 
  
 representerar 
  
 10 procent 
  
 eller 
  
 representerar 
  
 tio procent 
  
 eller 
  
 10EUT L 176, 27.6.2013, s. 1 (Celex 32013R0575). 
  
 11EUT L 176, 27.6.2013, s. 1 (Celex 32013R0575). 
  
 72 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 mer av kapitalet eller av samtliga röster eller annars möjliggör ett väsentligt inflytande över led- ningen av företaget, 
  
 mer av kapitalet eller av samtliga röster eller annars möjliggör ett väsentligt inflytande över led- ningen av företaget, 
  
 11.likvid marknad: en mark- nad för ett finansiellt instrument eller en klass av finansiella instru- ment, där det ständigt finns be- redda och villiga köpare och säljare, enligt en bedömning utifrån 
  
 a) den genomsnittliga transak- tionsfrekvensen och transaktions- volymen under ett antal mark- nadsvillkor, 
  
 b) antalet och typen av mark- nadsaktörer, och 
  
 c) den genomsnittliga storleken på skillnader mellan köp- och sälj- kurser (spreadar), 
  
 12.matchad principalhandel: en transaktion där en mellanhand träder emellan transaktionens köp- are och säljare 
  
 a) på ett sådant sätt att den under transaktionens utförande aldrig exponeras för marknadsrisk, b) där båda sidor av transak- 
  
 tionen genomförs samtidigt, och 
  
 c) där transaktionen genomförs till ett pris som innebär att mellan- handen inte gör någon vinst eller förlust, förutom tidigare tillkänna- givna arvoden eller avgifter för transaktionen, 
  
 13.multilateralt system: ett sys- tem där flera tredjeparters köp- och säljintressen i finansiella instru- ment kan interagera inom systemet, 
  
 73 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 23. startkapital: det kapital som för värdepappersföretag avses i artikel 4.51 i förordning (EU) nr 575/2013, 
  
 14.råvaruderivat: detsamma som i artikel 2.1.30 i förordningen om marknader för finansiella instrument, 
  
 15.små och medelstora företag: ett företag som har ett genom- snittligt börsvärde som understeg 200 miljoner euro beräknat på slut- kurser för de tre föregående kalen- deråren, 
  
 16.startkapital: det kapital som för värdepappersföretag avses i 
  
 artikel 4.51 
  
 i 
  
 förordning 
  
 (EU) nr 575/2013, 
  
 17.statspapper: ett skuldinstru- ment som emitteras av en statlig emittent, 
  
 18.strukturerad insättning: en 
  
 insättning enligt definitionen i 2 § 3 lagen (1995:1571) om insätt- ningsgaranti, som måste betalas helt på förfallodagen enligt villkor som innebär att eventuell ränta eller premie ska beräknas utifrån 
  
 a)ett index eller en kombina- tion av index, med undantag för ränteindex, 
  
 b)ett finansiellt instrument eller en kombination av finansiella instrument, 
  
 c)en råvara eller en kombi- nation av råvaror eller andra icke- fungibla tillgångar, 
  
 d)en valutakurs eller en kom- bination av valutakurser, eller 
  
 e)andra motsvarande faktorer, 
  
 19. strukturerade finansiella produkter: detsamma som i arti- kel 2.1.28 i förordningen om mark- 
  
 74 
  
 SOU 2015:2 Författningsförslag 
  
 nader för finansiella instrument, 
  
 20. teknik 
  
 för 
  
 algoritmisk 
  
 hög- 
  
 frekvenshandel: 
  
 en 
  
 teknik 
  
 för 
  
 algoritmisk handel som känne- 
  
 tecknas av 
  
 a) att infrastrukturen är avsedd 
  
 att minimera latensen genom sam- 
  
 lokalisering, 
  
 närvärdskap 
  
 eller 
  
 elektroniskt höghastighetstillträde, 
  
 b) att systemet beslutar om när 
  
 en order ska initieras, genereras, 
  
 styras eller utföras utan mänsklig 
  
 medverkan för enskilda handels- 
  
 transaktioner 
  
 eller enskilda order, 
  
 och 
  
 c) stor mängd intradagsmeddel- 
  
 anden som utgör order, bud eller 
  
 annulleringar, och 
  
 21. varaktigt 
  
 medium: 
  
 ett 
  
 instrument som 
  
 a) gör det möjligt för kunden att 
  
 bevara information som riktas till 
  
 denne personligen på ett sätt som är 
  
 tillgängligt för användning i fram- 
  
 tiden under en tid som är lämplig 
  
 med hänsyn till vad som är av- 
  
 sikten med informationen, och 
  
 b) möjliggör oförändrad 
  
 åter- 
  
 givning av den bevarade informa- 
  
 tionen. 
  
 5 a §12 
  
 Vid bedömningen av om ett 
  
 Vid bedömningen av om ett 
  
 innehav utgör 
  
 ett kvalificerat 
  
 innehav utgör 
  
 ett 
  
 kvalificerat 
  
 innehav enligt 5 § 18 ska följ- 
  
 innehav enligt 5 § 10 ska 
  
 följ- 
  
 ande bestämmelser i 4 kap. lagen 
  
 ande bestämmelser i 4 kap. lagen 
  
 (1991:980) om 
  
 handel med 
  
 (1991:980) 
  
 om 
  
 handel 
  
 med 
  
 12 Senaste lydelse 2009:365. 
  
 75 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 finansiella instrument tillämpas: finansiella instrument tillämpas: 
  
 –2 § första stycket 1 om depåbevis, 
  
 –4 § första stycket, andra stycket  
 1–8, 
  samt tredje och femte styckena, om beräkning av innehavet, 
  
 –5 § andra stycket om beräkning av antalet aktier eller röstetal, 
  
 –12 § 1 och 2 om undantag för aktier som innehas för clearing och avveckling eller förvaltas för någon annans räkning, 
  
 –13 § om aktier som ingår i handelslager, 
  
 –14 § om aktier som innehas av marknadsgaranter, samt 
  
 –16 och 17 §§ om undantag för vissa moderföretag. 
  
 Vid bedömningen ska också tillämpas föreskrifter 
  
 –om aktier som innehas av marknadsgaranter, som har meddelats med stöd av 7 kap. 1 § 3 lagen om handel med finansiella instru- ment eller 23 kap. 15 § 1 denna lag, och 
  
 –om undantag för vissa moderföretag, som har meddelats med stöd av 7 kap. 1 § 4 lagen om handel med finansiella instrument. 
  
 Det som föreskrivs om aktier i de bestämmelser som ska tillämpas enligt första och andra styckena ska också tillämpas för andra an- delar i företag. 
  
 Aktier eller andelar som ett värdepappersinstitut eller ett kredit- institut som bedriver finansieringsrörelse innehar till följd av verk- samhet enligt 2 kap. 1 § 6 ska dock inte beaktas vid bedömningen, under förutsättning att 
  
 1. rösträtten inte utnyttjas eller används på annat sätt för att in- gripa i emittentens förvaltning, samt 
  
 2. aktierna eller andelarna avyttras inom ett år från förvärvet. Det som föreskrivs i fjärde stycket ska gälla också för aktier eller 
  
 andelar som innehas under motsvarande förutsättningar av ett ut- ländskt värdepappersföretag eller av ett utländskt kreditinstitut som bedriver finansieringsrörelse. 
  
 2 kap. 
  
 1 § 
  
 För att driva värdepappersrörelse krävs tillstånd av Finansinspek- tionen, om inte något annat framgår av denna lag. Tillstånd får ges för 1. mottagande och vidarebefordran av order i fråga om ett eller 
  
 flera finansiella instrument, 
  
 2. utförande av order avseende 
  
 2. utförande av order på kun- 
  
 finansiella instrument på kunders 
  
 ders uppdrag, 
  
 76 
  
 SOU 2015:2 Författningsförslag 
  
 uppdrag, 
  
 3. handel med finansiella 
  
 in- 
  
 3. handel för egen räkning, 
  
 strument för egen räkning, 
  
 4. diskretionär portföljförvalt- 
  
 4. portföljförvaltning, 
  
 ning avseende finansiella instru- 
  
 ment, 
  
 5. investeringsrådgivning 
  
 till 
  
 5. investeringsrådgivning, 
  
 kund avseende finansiella instru- ment, 
  
 6. garantigivning avseende finansiella instrument och placering av finansiella instrument med ett fast åtagande, 
  
 7. placering av finansiella in- 
  
 7. placering av finansiella in- 
  
 strument utan fast åtagande, och 
  
 strument utan fast åtagande, 
  
 8. drift av handelsplattformar. 
  
 8. drift av  
 MTF-plattformar, 
  
 och 
  
 9. drift av  
 OTF-plattformar. 
  
 2 § 
  
 Ett värdepappersbolag får efter tillstånd av Finansinspektionen som ett led i rörelsen 
  
 1. förvara finansiella instrument för kunders räkning och ta emot 
  
 medel med redovisningsskyldighet, 
  
 2. lämna kunder kredit för att 
  
 2. lämna kunder kredit för att 
  
 kunden, genom värdepappers- 
  
 kunden, 
  
 genom värdepappers- 
  
 bolaget, skall kunna genomföra 
  
 bolaget, 
  
 ska kunna genomföra 
  
 en transaktion i ett eller flera 
  
 en transaktion i ett eller flera 
  
 finansiella instrument, 
  
 finansiella instrument, 
  
 3.lämna råd till företag om kapitalstruktur, företagsstrategi och liknande frågor samt lämna råd och utföra tjänster vid fusioner och företagsuppköp, 
  
 4.utföra valutatjänster om dessa har samband med investerings- tjänster, 
  
 5.utarbeta och sprida investerings- och finansanalyser samt andra former av allmänna rekommendationer rörande handel med finan- siella instrument, 
  
 6.utföra tjänster i samband med garantigivning avseende finan- siella instrument, 
  
 77 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 7. utföra investeringstjänster, investeringsverksamhet och sido- tjänster avseende underliggande faktorer till sådana finansiella derivatinstrument som avses i 1 kap. 4 § första stycket 5  
 b–d 
  och g, och 
  
 8. ta emot kunders medel på konto för att underlätta värde- pappersrörelsen, 
  
 Tillstånd enligt första stycket 8 får ges bara tillsammans med tillstånd enligt första stycket 2. 
  
 7. utföra investeringstjänster, investeringsverksamhet och sido- tjänster avseende underliggande faktorer till sådana finansiella derivatinstrument som avses i 1 kap. 4 § första stycket 5  
 b–d 
  och g, 
  
 8.ta emot kunders medel på konto för att underlätta värde- pappersrörelsen, och 
  
 9.utföra datarapporterings- tjänster enligt 10 kap., 
  
 Tillstånd enligt första stycket 9 får ges bara till företag med till- stånd enligt 1 § 8 eller 9 och tillstånd enligt första stycket 8 får ges bara tillsammans med tillstånd enligt första stycket 2. 
  
 Tillstånd enligt första stycket 1 omfattar inte verksamhet som värdepapperscentral. 
  
 5 §13 Tillstånd enligt 1 § behövs inte för 
  
 1. Sveriges riksbank, Riksgäldskontoret och Kammarkollegiet, 
  
 2. anknutna ombud för de 
  
 2. anknutna ombud för de 
  
 verksamheter som anges i 1 kap. 
  
 verksamheter som anges i 1 kap. 
  
 5 § 1, 
  
 4 b § 1, 
  
 3.börs som driver verksamhet med stöd av sitt tillstånd, 
  
 4.försäkringsföretag med tillstånd enligt försäkringsrörelselagen, 
  
 5.företag inom en koncern som tillhandahåller investeringstjänster uteslutande till andra företag i koncernen, 
  
 6.fysiska och juridiska personer som tillhandahåller investerings- tjänster, om tjänsten tillhandahålls tillfälligt i samband med annan yrkesmässig verksamhet som regleras av 
  
 13 Senaste lydelse 2013:579. 
  
 78 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 a)bestämmelser i lag eller annan författning, eller 
  
 b)etiska regler som avser yrkesverksamheten i fråga och som inte utesluter att tjänsten tillhandahålls, 
  
 7. fysiska 
  
 och 
  
 juridiska 
  
 per- 
  
 7. fysiska och juridiska per- 
  
 soner som 
  
 inte 
  
 tillhandahåller 
  
 soner som inte tillhandahåller 
  
 investeringstjänster 
  
 eller 
  
 utför 
  
 investeringstjänster eller 
  
 utför 
  
 investeringsverksamhet 
  
 utom 
  
 investeringsverksamhet 
  
 utom 
  
 handel för egen räkning, såvida de 
  
 handel för egen räkning med 
  
 inte 
  
 andra finansiella instrument än 
  
 råvaruderivat, utsläppsrätter eller 
  
 derivat av dessa, såvida de inte 
  
 a) är marknadsgaranter, eller 
  
 a) är marknadsgaranter, 
  
 b) handlar för 
  
 egen räkning 
  
 b) är deltagare på en reglerad 
  
 utanför en reglerad marknad eller 
  
 marknad eller en  
 MTF-plattform 
  
 en handelsplattform på ett orga- 
  
 eller har direkt elektroniskt till- 
  
 niserat, frekvent och systematiskt 
  
 träde till en handelsplats, 
  
 sätt genom att tillhandahålla ett 
  
 system som är tillgängligt för någon 
  
 utomstående i syfte att handla 
  
 med denne, 
  
 c)tillämpar en teknik för algo- ritmisk högfrekvenshandel, eller 
  
 d)handlar för egen räkning vid utförandet av kundorder, 
  
 8.företag som tillhandahåller investeringstjänster som uteslut- ande består i förvaltning av ett program som syftar till delägarskap för de anställda i företaget, 
  
 9.företag som tillhandahåller både 
  
 a)investeringstjänster som uteslutande består i förvaltning av program som syftar till delägarskap för de anställda i företaget, och 
  
 b)andra investeringstjänster än sådana som anges i a uteslutande till andra företag i koncernen, 
  
 10.fondbolag, förvaltningsbolag och fondföretag som får driva verksamhet enligt lagen (2004:46) om investeringsfonder samt AIF- förvaltare som får driva verksamhet enligt lagen (2013:561) om för- valtare av alternativa investeringsfonder i andra fall än efter regi- strering enligt 2 kap. den lagen, 
  
 79 
  
 Författningsförslag SOU 2015:2 
  
 11. företag som handlar 
  
 med 
  
 11. företag 
  
 som 
  
 handlar 
  
 med 
  
 finansiella 
  
 instrument 
  
 för 
  
 egen 
  
 råvaruderivat, 
  
 utsläppsrätter 
  
 eller 
  
 räkning eller tillhandahåller inve- 
  
 derivat av dessa för egen räkning 
  
 steringstjänster i fråga om deri- 
  
 utan att utföra kundorder, eller 
  
 vatinstrument med råvaror 
  
 som 
  
 tillhandahåller 
  
 investerings- 
  
 underliggande tillgång eller sådana 
  
 tjänster i fråga om sådana instru- 
  
 derivatkontrakt som avses i 1 kap. 
  
 ment till kunderna i sin huvud- 
  
 4 § första stycket 5 g till kunderna i 
  
 sakliga verksamhet, om 
  
 sin huvudsakliga verksamhet, om 
  
 a) detta 
  
 utgör en 
  
 komplet- 
  
 a) detta 
  
 utgör 
  
 en 
  
 komplet- 
  
 terande verksamhet 
  
 eller, 
  
 om 
  
 terande 
  
 verksamhet 
  
 eller, 
  
 om 
  
 företaget ingår i en koncern, 
  
 företaget ingår i en koncern, 
  
 detta utgör en kompletterande 
  
 detta 
  
 utgör 
  
 en 
  
 kompletterande 
  
 verksamhet sett till koncernen i 
  
 verksamhet sett till koncernen i 
  
 dess helhet, och 
  
 dess helhet, 
  
 b) den 
  
 huvudsakliga verk- 
  
 b) den 
  
 huvudsakliga 
  
 verk- 
  
 samheten inte utgörs av till- 
  
 samheten inte utgörs av till- 
  
 handahållande av investerings- 
  
 handahållande 
  
 av 
  
 investerings- 
  
 tjänster eller sådana tjänster som 
  
 tjänster eller sådana tjänster som 
  
 avses i 7 kap. 1 § lagen (2004:297) 
  
 avses i 7 kap. 1 § lagen (2004:297) 
  
 om bank- och finansierings- 
  
 om bank- och finansierings- 
  
 rörelse, 
  
 rörelse, 
  
 eller 
  
 verksamhet 
  
 som 
  
 marknadsgarant för råvaruderivat, 
  
 c) företaget 
  
 inte 
  
 tillämpar 
  
 en 
  
 teknik för algoritmisk högfrekvens- 
  
 handel, och 
  
 d) företaget årligen anmäler till 
  
 Finansinspektionen att undantaget 
  
 utnyttjas 
  
 samt 
  
 på 
  
 inspektionens 
  
 begäran 
  
 rapporterar 
  
 på vilken 
  
 grund 
  
 företaget 
  
 anser 
  
 att 
  
 verk- 
  
 samheten endast är en komplette- rande verksamhet, 
  
 12. fysiska och juridiska personer som tillhandahåller investe- ringsrådgivning till kund inom ramen för annan yrkesmässig verk- samhet än sådan som omfattas av bestämmelserna i denna lag, om det inte lämnas någon specifik ersättning för rådgivningen, 
  
 80 
  
 SOU 2015:2 Författningsförslag 
  
 13. företag vars 
  
 huvudsakliga 
  
 13. annan verksamhet än drift 
  
 verksamhet utgörs av handel för 
  
 av en handelsplats, om verksam- 
  
 egen räkning med råvaror eller 
  
 heten bedrivs av en systemansvarig, 
  
 derivatinstrument 
  
 med råvaror 
  
 och företag eller personer vilka 
  
 som underliggande 
  
 tillgång, om 
  
 fullgör uppdrag för den system- 
  
 företaget inte ingår i en koncern 
  
 ansvarige, för 
  
 överföringssystem 
  
 vars huvudsakliga verksamhet ut- 
  
 enligt definitionerna i artikel 2.4 i 
  
 görs av tillhandahållande av inve- 
  
 Europaparlamentets 
  
 och 
  
 rådets 
  
 steringstjänster eller sådana tjänster 
  
 direktiv 
  
 2009/72/EG 
  
 av 
  
 den 
  
 som avses i 7 kap. 1 § lagen om 
  
 13 juli 2009 om gemensamma reg- 
  
 bank- och finansieringsrörelse, 
  
 ler för den inre marknaden för el 
  
 och om upphävande av direktiv 
  
 2003/54/EG14 
  
 och 
  
 artikel 2.4 i 
  
 Europaparlamentets 
  
 och 
  
 rådets 
  
 direktiv 
  
 2009/73/EG 
  
 av 
  
 den 
  
 13 juli 2009 om gemensamma reg- 
  
 ler för den inre marknaden för 
  
 naturgas och om upphävande av 
  
 direktiv 2003/55/EG15, när före- 
  
 tagen i fråga fullgör verksamhet 
  
 enligt 
  
 nämnda direktiv 
  
 eller 
  
 Europaparlamentets 
  
 och 
  
 rådets 
  
 förordning (EG) nr 714/2009 av 
  
 den 13 juli 2009 om villkor för 
  
 tillträde till nät för gränsöverskrid- 
  
 ande elhandel och om upphävande 
  
 av 
  
 förordning 
  
 (EG) 
  
 nr 
  
 1228/200316 eller Europaparla- 
  
 mentets 
  
 och 
  
 rådets 
  
 förordning 
  
 (EG) nr 715/2009 av den 13 juli 
  
 2009 om villkor för tillträde till 
  
 naturgasöverföringsnäten 
  
 och om 
  
 upphävande av förordning (EG) 
  
 14Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/72/EG av den 13 juli 2009 om gemensamma regler för den inre marknaden för el och om upphävande av direktiv 2003/54/EG (EUT L 211, 14.8.2009, s. 55, Celex 32009L0072). 
  
 15Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/73/EG av den 13 juli 2009 om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas och om upphävande av direktiv 2003/55/EG, EUT L 211, 14.8.2009, s. 94. (Celex 32009L0073). 
  
 16EUT L 211, 14.8.2009, s. 15 (Celex 32009R0714). 
  
 81 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 nr 1775/200517, 
  
 14. företag som tillhandahåller investeringstjänster eller utför inve- steringsverksamhet 
  
 a)som uteslutande består i handel för egen räkning på mark- nader för finansiella terminer, optioner eller andra derivatinstru- ment och på avistamarknader bara 
  
 isyfte att skydda derivatpositioner, eller 
  
 b)som dels handlar på uppdrag av andra medlemmar på mark- naderna som anges i a eller ställer priser för dem, dels garanteras av clearingdeltagare på dessa mark- nader, om ansvaret för att avtal som ingås av företagen fullgörs bärs av clearingdeltagarna, och 
  
 15. verksamhet enligt 1 § 1 och 5 som drivs av den som är registrerad för förmedling av alla slag av försäkringar eller bara livförsäkringar enligt 2 kap. 3 § lagen (2005:405) om försäk- ringsförmedling, om 
  
 14. verksamhet enligt 1 § 1 och 5 som drivs av den som är registrerad för förmedling av alla slag av försäkringar eller bara livförsäkringar enligt 2 kap. 3 § lagen (2005:405) om försäk- ringsförmedling, om 
  
 a)verksamheten bara är en sidoverksamhet till försäkrings- förmedlingen och bara avser mottagande och vidarebefordran av order avseende andelar i investeringsfonder eller sådana fondföre- tag som avses i 1 kap. 7 § lagen om investeringsfonder eller andelar 
  
 ispecialfonder eller sådana utländska fonder som avses i 4 kap. 2 eller 3 § eller 5 kap. 6 § första stycket 1 eller andra stycket eller 11 § första stycket 1 lagen om förvaltare av alternativa investerings- fonder samt investeringsrådgivning till kund avseende sådana andelar, 
  
 b)kunders order vidarebefordras bara direkt till fondbolag, för- valtningsbolag, fondföretag samt  
 AIF-förvaltare 
  som avses i a, och 
  
 17 EUT L 211, 14.8.2009, s. 36 (Celex 32009R0715). 
  
 82 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 c) försäkringsförmedlaren i denna verksamhet inte tar emot kunders medel eller fondandelar, 
  
 15. verksamhetsutövare enligt 
  
 1 kap. 2 a § lagen (2004:1199) om handel med utsläppsrätter, som handlar med utsläppsrätter för egen räkning, om 
  
 a) företaget i fråga inte till- handahåller andra investerings- tjänster eller ägnar sig åt annan investeringsverksamhet, samt 
  
 b) företaget inte tillämpar en teknik för algoritmisk högfrekvens- handel, och 
  
 16. värdepapperscentraler med tillstånd enligt artikel 16 i Europa- parlamentets och rådets förordning (EU) nr 909/2014 för att till- handahålla de tjänster som uttryck- ligen anges i avsnitten A och B i bilagan till den förordningen. 
  
 Tillstånd krävs inte heller för sådan förvaltning av finansiella instru- ment som är reglerad i någon annan lag. 
  
 5 a § 
  
 Bestämmelserna i 15 a kap. gäller även för den som är undan- tagen från tillståndsplikt enligt 5 §. För den som är deltagare i handeln på en reglerad marknad eller på en  
 MTF-plattform 
  men som är undantagen från till- ståndsplikt enligt 5 § 4, 10, 11 eller 15 gäller 8 kap.  
 18–27 
  §§. 
  
 83 
  
 Författningsförslag SOU 2015:2 
  
 4 kap. 
  
 4 § 
  
 Ett företag som hör hemma 
  
 Ett företag som hör hemma 
  
 utanför EES får efter tillstånd av 
  
 utanför EES får efter tillstånd av 
  
 Finansinspektionen driva värde- 
  
 Finansinspektionen driva värde- 
  
 pappersrörelse från filial i Sverige. 
  
 pappersrörelse från filial i Sverige. 
  
 Tillstånd till filialetablering skall 
  
 Tillstånd till 
  
 filialetablering 
  
 ska 
  
 ges om 
  
 ges om 
  
 1. företaget står under be- 
  
 1. tillhandahållandet av tjänster 
  
 tryggande tillsyn av en behörig 
  
 för vilka företaget ansöker om 
  
 myndighet i hemlandet och den 
  
 tillstånd omfattas av tillstånd och 
  
 myndigheten har tillåtit att före- 
  
 tillsyn av en behörig myndighet i 
  
 taget etablerar sig i Sverige, 
  
 hemlandet, 
  
 2. filialen tillhör ett investerar- 
  
 2. filialen tillhör ett investerar- 
  
 skydd som uppfyller minst de 
  
 skydd som har godkänts eller 
  
 krav som gäller inom EES, och 
  
 erkänts i enlighet med Europa- 
  
 parlamentets 
  
 och 
  
 rådets 
  
 direktiv 
  
 97/9/EG av den 3 mars 1997 om 
  
 system för ersättning till investe- 
  
 rare18, 
  
 3. det finns skäl att anta att 
  
 3. det finns skäl att anta att 
  
 den planerade verksamheten 
  
 den 
  
 planerade 
  
 verksamheten 
  
 kommer att drivas enligt bestäm- 
  
 kommer att drivas enligt bestäm- 
  
 melserna i denna lag och före- 
  
 melserna i denna lag och före- 
  
 skrifter som meddelats med stöd 
  
 skrifter som meddelats med stöd 
  
 av lagen. 
  
 av lagen, 
  
 4. myndigheten 
  
 i 
  
 hemlandet 
  
 har vidtagit nödvändiga åtgärder 
  
 för att motverka penningtvätt och 
  
 finansiering av terrorism, 
  
 5. det har 
  
 inrättats 
  
 samarbets- 
  
 arrangemang 
  
 mellan 
  
 Finans- 
  
 inspektionen och de behöriga myn- 
  
 digheterna 
  
 i 
  
 företagets 
  
 hemland 
  
 som 
  
 inbegriper bestämmelser 
  
 som 
  
 reglerar informationsutbyte i 
  
 syfte 
  
 att 
  
 bevara 
  
 marknadens 
  
 integritet 
  
 18 EGT L 84, 26.3.1997, s. 22. 
  
 84 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 och skydda investerare, 
  
 6.filialen fritt förfogar över ett tillräckligt startkapital, 
  
 7.det har utsetts en eller flera personer som ska ha ansvaret för ledningen av filialen, och dessa uppfyller kraven i 3 kap. 1 § 5 och 6 samt 3 kap. 5 §, och 
  
 8.det tredjeland där företaget är etablerat har undertecknat en över- enskommelse med Sverige, som uppfyller normerna i artikel 26 i OECD:s modellavtal för skatter på inkomst och förmögenhet och säkerställer ett effektivt informa- tionsutbyte i skatteärenden, inklu- sive eventuella multilaterala skatte- avtal. 
  
 5 § 
  
 En ansökan om tillstånd en- 
  
 En ansökan om tillstånd en- 
  
 ligt 4 § skall innehålla en verk- 
  
 ligt 4 § ska innehålla 
  
 samhetsplan för den avsedda verk- 
  
 samheten. 
  
 1. uppgifter 
  
 om den 
  
 eller de 
  
 myndigheter som har ansvaret för 
  
 tillsyn över företaget i det berörda 
  
 tredjelandet, 
  
 2. en 
  
 verksamhetsplan 
  
 för den 
  
 avsedda 
  
 verksamheten 
  
 i 
  
 Sverige 
  
 med uppgift om företagets organisa- 
  
 tion, 
  
 3. uppgift om företagets namn, 
  
 rättslig 
  
 form, 
  
 säte, 
  
 registrerad 
  
 adress, ansvariga ledning och ägare, 
  
 och 
  
 4. uppgift om det startkapital som filialen fritt förfogar över. 
  
 85 
  
 Ett värdepappersbolag som avser att inrätta en filial eller använda anknutna ombud i ett annat land inom EES ska under- rätta Finansinspektionen innan verksamheten påbörjas. Under- rättelsen ska innehålla 
  
 1. en verksamhetsplan för den avsedda verksamheten med upp- gift om filialens och de anknutna ombudens organisation, och 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 6 §19 
  
 Ett företag med tillstånd enligt 4 § får efter tillstånd av Finans- inspektionen tillhandahålla sidotjänster enligt 2 kap. 2 § eller driva sidoverksamhet enligt 2 kap. 3 §. Tillstånd får bara ges om företaget får tillhandahålla motsvarande tjänster eller driva motsvarande verk- samhet i sitt hemland. 
  
 Tillstånd enligt 2 kap. 2 § första stycket 2 och 8 får bara ges om insättningar hos filialen omfattas av garanti enligt lagen (1995:1571) om insättningsgaranti eller av en utländsk garanti som 
  
 1.omfattar insättningar som anges i 2 § lagen om insättnings- garanti, och 
  
 2.har en ersättningsnivå som åtminstone motsvarar 100 000 euro. 
  
 Tillstånd enligt 2 kap. 2 § första stycket 9 får ges bara till företag med tillstånd enligt 2 kap. 1 § 8 eller 9. 
  
 7 § 
  
 Finansinspektionen ska inom sex månader efter det att en full- ständig ansökan har lämnats in informera företaget om huruvida tillstånd har beviljats. 
  
 5 kap. 
  
 1 § 
  
 Ett värdepappersbolag som avser att inrätta en filial i ett annat land inom EES skall under- rätta Finansinspektionen innan verksamheten påbörjas. Under- rättelsen skall innehålla 
  
 1. en verksamhetsplan för den avsedda verksamheten med upp- gift om filialens organisation, 
  
 19 Senaste lydelse 2010:1867. 
  
 86 
  
 Ett värdepappersbolag som avser att driva verksamhet i ett annat land inom EES, genom att erbjuda och tillhandahålla tjänster utan att inrätta filial där, ska underrätta Finansinspektionen innan verksamheten påbörjas. Underrättelsen ska innehålla 
  
 1. en verksamhetsplan för den avsedda verksamheten med upp- gift om vilka tjänster som ska erbjudas, 
  
 2. uppgift om i vilket land verksamheten ska drivas, och 
  
 3. uppgift om huruvida bo- laget avser att använda anknutna ombud i Sverige för verksamhet i det landet. 
  
 Finansinspektionen ska inom en månad från det att underrätt- elsen togs emot lämna över den och verksamhetsplanen till den behöriga myndigheten i det land 
  
 87 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 2. uppgift om huruvida filialen avser att använda anknutna om- bud, och 
  
 3. uppgift om i vilket land filialen skall inrättas samt om filialens adress och ansvariga ledning. 
  
 2. uppgift om i vilket land filialen ska inrättas och ett an- knutet ombud användas samt om filialens och det anknutna om- budets adress och ansvariga led- ning. 
  
 Första stycket gäller även kreditinstitut som avser att bedriva värdepappersrörelse genom att an- vända anknutna ombud i ett annat land inom EES. 
  
 4 § 
  
 Ett värdepappersbolag som avser att driva verksamhet i ett annat land inom EES, genom att erbjuda och tillhandahålla tjänster utan att inrätta filial där, skall underrätta Finansinspektionen innan verksamheten påbörjas. Underrättelsen skall innehålla 
  
 1.en verksamhetsplan för den avsedda verksamheten med upp- gift om vilka tjänster som skall erbjudas, 
  
 2.uppgift om i vilket land verksamheten skall drivas, och 
  
 3.uppgift om huruvida bo- laget avser att använda anknutna ombud i det landet. 
  
 Finansinspektionen skall inom en månad från det att underrätt- elsen togs emot lämna över den och verksamhetsplanen till den behöriga myndigheten i det land 
  
 Författningsförslag SOU 2015:2 
  
 där verksamheten skall drivas. 
  
 där verksamheten ska drivas. 
  
 6 § 
  
 Avser ett värdepappersbolag att 
  
 Ett 
  
 kreditinstitut som 
  
 önskar 
  
 använda 
  
 anknutna 
  
 ombud, 
  
 skall 
  
 tillhandahålla 
  
 investeringstjänster 
  
 Finansinspektionen 
  
 lämna uppgift 
  
 eller sidotjänster eller utföra inve- 
  
 om vilka ombud bolaget avser att 
  
 steringsverksamhet enligt 4 § första 
  
 använda, om den behöriga myn- 
  
 stycket 
  
 genom 
  
 anknutna 
  
 ombud 
  
 digheten i det land där verk- 
  
 ska underrätta Finansinspektionen 
  
 samheten skall drivas begär det. 
  
 om vilka dessa anknutna ombud 
  
 är. 
  
 Om kreditinstitutet i fall som 
  
 anges i första stycket avser att 
  
 använda anknutna ombud som är 
  
 etablerade i Sverige, ska Finans- 
  
 inspektionen inom en månad från 
  
 det att underrättelsen togs emot 
  
 överlämna informationen till den 
  
 behöriga myndigheten i värd- 
  
 medlemstaten. 
  
 6 kap. 
  
 1 § 
  
 Ett 
  
 svenskt 
  
 värdepappers- 
  
 Ett 
  
 svenskt värdepappers- 
  
 institut eller ett utländskt värde- 
  
 institut eller ett utländskt värde- 
  
 pappersföretag som hör hemma 
  
 pappersföretag som hör hemma 
  
 inom EES som har träffat avtal 
  
 inom EES som har träffat avtal 
  
 enligt 1 kap. 5 § 1 med ett 
  
 enligt 1 kap. 4 b § 1 med ett 
  
 anknutet ombud som har sitt 
  
 anknutet ombud som har sitt 
  
 driftställe i Sverige, skall anmäla 
  
 driftställe i Sverige, ska anmäla 
  
 ombudet för 
  
 registrering 
  
 hos 
  
 ombudet för 
  
 registrering hos 
  
 Bolagsverket. 
  
 Institutet 
  
 eller 
  
 Bolagsverket. 
  
 Institutet 
  
 eller 
  
 företaget skall innan det träffar 
  
 företaget ska innan det träffar 
  
 ett sådant avtal kontrollera att 
  
 ett sådant avtal kontrollera att 
  
 det anknutna ombudet har till- 
  
 det anknutna ombudet har till- 
  
 räckliga kunskaper och kvali- 
  
 räckliga kunskaper och kvali- 
  
 fikationer för 
  
 den verksamhet 
  
 fikationer för 
  
 den verksamhet 
  
 som det skall driva samt att det 
  
 som det ska driva samt att det 
  
 även i övrigt är lämpligt att driva 
  
 även i övrigt är lämpligt att driva 
  
 88 
  
 SOU 2015:2 Författningsförslag 
  
 sådan verksamhet. 
  
 sådan verksamhet. 
  
 I en anmälan enligt första 
  
 I en anmälan enligt första 
  
 stycket skall det anges vilken 
  
 stycket ska det anges vilken 
  
 verksamhet som ombudet skall 
  
 verksamhet som 
  
 ombudet 
  
 ska 
  
 driva. 
  
 driva. 
  
 2 § 
  
 Ett 
  
 svenskt 
  
 värdepappers- 
  
 Ett 
  
 svenskt 
  
 värdepappers- 
  
 institut som har träffat avtal 
  
 institut som har träffat avtal 
  
 enligt 
  
 1 kap. 5 
  
 § 1 med 
  
 ett 
  
 enligt 
  
 1 kap. 4 b § 1 med 
  
 ett 
  
 anknutet ombud som har sitt 
  
 anknutet ombud som har sitt 
  
 driftställe i ett annat land inom 
  
 driftställe i ett annat land inom 
  
 EES som inte tillåter att värde- 
  
 EES som inte tillåter att värde- 
  
 pappersföretag som hör hemma 
  
 pappersföretag som hör hemma 
  
 i det landet utser anknutna om- 
  
 i det landet utser anknutna om- 
  
 bud, skall anmäla ombudet för 
  
 bud, ska anmäla ombudet för 
  
 registrering och utföra kontroll 
  
 registrering och utföra kontroll 
  
 enligt 1 §. 
  
 enligt 1 §. 
  
 5 § 
  
 Ett 
  
 svenskt 
  
 värdepappers- 
  
 Ett 
  
 svenskt 
  
 värdepappers- 
  
 institut eller ett utländskt värde- 
  
 institut eller ett utländskt värde- 
  
 pappersföretag som hör hemma 
  
 pappersföretag som hör hemma 
  
 inom EES som har träffat avtal 
  
 inom EES som har träffat avtal 
  
 enligt 1 kap. 5 § 1 med ett an- 
  
 enligt 1 kap. 4 b § 1 med ett an- 
  
 knutet ombud är ansvarigt för 
  
 knutet ombud är ansvarigt för 
  
 ren förmögenhetsskada 
  
 som 
  
 ren förmögenhetsskada 
  
 som 
  
 ombudet genom sin verksamhet 
  
 ombudet genom sin verksamhet 
  
 uppsåtligen eller av oaktsamhet 
  
 uppsåtligen eller av oaktsamhet 
  
 orsakar en kund. 
  
 orsakar en kund. 
  
 6 §20 
  
 Ett svenskt värdepappersinstitut eller ett utländskt värdepappers- företag som hör hemma inom EES ska fortlöpande se till att an- knutna ombud som det har anmält för registrering enligt 1 eller 2 § uppfyller 
  
 20 Senaste lydelse 2013:579. 
  
 89 
  
 Av bestämmelserna om värde- pappersinstitut i detta kapitel ska bara det som anges i 1,  
 12–16, 
  28, 30, 31, 34 och  
 36–39 
  §§ tillämpas på utländska företag som driver värdepappersrörelse i Sverige en- ligt 4 kap. 1 § första stycket 1. På sådana företag ska av bestäm- melserna i 9 kap. bara  
 8–35, 
  43 och 44 §§ tillämpas. 
  
 8 e § 
  
 Styrelse och verkställande direktör i ett värdepappersinstitut ska fastställa och övervaka genom- förandet av styrningssystem som säkerställer en ansvarsfull ledning av institutet. 
  
 Styrelse och verkställande direktör ska fastställa, godkänna och övervaka 
  
 1. institutets organisation när det gäller tillhandahållandet av investeringstjänster och utövandet av investeringsverksamhet, 
  
 2. en policy avseende tjänster, verksamhet och produkter som 
  
 Författningsförslag SOU 2015:2 
  
 1. kraven på kunskaper, kvalifikationer och lämplighet enligt 1 § 
  
 första stycket, och 
  
 2. det som enligt 8 kap. 1 och 
  
 2. det som enligt 8 kap. 1, 31 
  
 21  
 a–27 
  §§ gäller för värde- 
  
 och 32 §§ samt 9 kap.  
 7–26 
  §§ 
  
 pappersinstitut. 
  
 gäller för värdepappersinstitut. 
  
 8 kap. Skydd för investerare och 
  
 8 kap. Rörelseregler 
  
 andra rörelseregler 
  
 2 §21 
  
 Av bestämmelserna om värde- pappersinstitut i detta kapitel ska bara det som anges i 1, 12 och 21  
 a–33 
  §§ tillämpas på utländ- ska företag som driver värde- pappersrörelse i Sverige enligt 4 kap. 1 § första stycket 1. 
  
 21 Senaste lydelse 2013:579. 
  
 90 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 institutet erbjuder eller tillhanda- håller, i enlighet med institutets risktolerans och egenskaperna och behoven hos institutets kunder, 
  
 3.en policy för ersättning till personer som deltar i tillhanda- hållandet av tjänster till kunder, vilken ska syfta till att främja ansvarsfulla affärsmetoder, en rätt- vis behandling av kunder och till att undvika intressekonflikter i förbindelserna med kunderna. 
  
 Styrelse och verkställande direktör ska övervaka och regel- bundet 
  
 1.bedöma lämpligheten hos och genomförandet av institutets stra- tegiska mål i tillhandahållandet av investeringstjänster och utförandet av investeringsverksamhet och sidotjänster, 
  
 2.bedöma effektiviteten i insti- tutets styrningsformer, 
  
 3.bedöma lämpligheten hos de strategier som har att göra med till- handahållandet av tjänster till kunder, och 
  
 4.vidta lämpliga åtgärder för att rätta till eventuella brister. 
  
 Styrelsen ska ha tillgång till den information som krävs för att ha uppsikt över och övervaka led- ningens beslutsfattande. 
  
 10 § 
  
 Ett värdepappersinstitut skall 
  
 Ett värdepappersinstitut ska ha 
  
 ha tillräckliga system, resurser 
  
 tillräckliga system, resurser och 
  
 och rutiner för att institutet skall 
  
 rutiner för att institutet ska kunna 
  
 kunna tillhandahålla investerings- 
  
 tillhandahålla investeringstjänster 
  
 91 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 tjänster och utföra investerings- och utföra investeringsverksam- verksamhet kontinuerligt och het kontinuerligt och regel- regelbundet. bundet. 
  
 Ett värdepappersinstitut ska ha sunda skyddsmekanismer för att säkerställa skyddet och autenti- seringen vid informationsöver- föring, samt för att minimera risken för dataförvanskning och för obehörig åtkomst till informa- tionen. 
  
 13 § 
  
 Dokumentationen enligt 12 § ska inbegripa inspelning av tele- fonsamtal eller bevarande av elek- tronisk kommunikation som avser transaktioner som genomförts, eller är avsedda att leda till transak- tioner som genomförs, vid handel för egen räkning och tillhanda- hållande av tjänster som rör mot- tagande, vidarebefordran och ut- förande av order på kunders upp- drag. 
  
 För att uppfylla kraven i första stycket ska ett värdepappersinstitut vidta alla rimliga åtgärder för att spela in alla telefonsamtal och bevara all elektronisk kommunika- tion som görs, sänds eller tas emot med utrustning som institutet till- handahåller en anställd eller underleverantör eller som institutet accepterar eller tillåter att en an- ställd eller underleverantör använ- der. 
  
 92 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 14 § 
  
 Ett värdepappersinstitut ska in- formera sina kunder om att tele- fonsamtal eller elektronisk kom- munikation mellan institutet och kunder som leder eller kan leda till transaktioner kommer att spelas in eller bevaras. Sådan information ska lämnas innan några investe- ringstjänster tillhandahålls. 
  
 Värdepappersinstitutet får inte via telefon eller elektroniskt till- handahålla investeringstjänsterna mottagande och vidarebefordran av order eller utförande av order till kunder som inte har infor- merats enligt första stycket. 
  
 Institutet ska vidta alla rimliga åtgärder för att förhindra att en anställd eller underleverantör genomför telefonsamtal eller elek- tronisk kommunikation som ska spelas in enligt 13 § med privatägd utrustning som institutet inte kan dokumentera eller kopiera. 
  
 15§ 
  
 Kunders order som inte tas 
  
 emot via telefon eller elektroniskt ska dokumenteras på ett varaktigt medium. 
  
 16§ 
  
 Dokumentation enligt 12, 13 
  
 och 15 §§ ska tillhandahållas berörda kunder på begäran och ska sparas i fem år, eller den längre tid som Finansinspektionen före- skriver. 
  
 93 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 13 § 
  
 Ett värdepappersinstitut som har tillstånd att driva en handels- plattform eller som på annat sätt organiserar handel i finansiella instrument enligt 2 kap. 1 § 1 skall 
  
 övervaka handeln och kursbild- ningen och se till att handeln sker i överensstämmelse med institutets regler, denna lag, andra författningar och god sed på värdepappersmarknaden. 
  
 17 § 
  
 Ett värdepappersinstitut som har tillstånd att driva en handels- plattform ska övervaka handeln och kursbildningen och se till att handeln sker i överensstäm- melse med institutets regler, denna lag, andra författningar och god sed på värdepappers- marknaden. 
  
 Värdepappersinstitutet ska av- sätta de resurser som krävs för att säkerställa att övervakningen är effektiv. 
  
 Värdepappersinstitutet ska omedelbart underrätta Finans- inspektionen om betydande över- trädelser av handelsreglerna, otill- börliga marknadsförhållanden, beteenden som kan tyda på över- trädelser av marknadsmissbruks- förordningen samt systemavbrott. 
  
 Algoritmisk handel 
  
 18 § 
  
 Ett värdepappersinstitut som bedriver algoritmisk handel ska ha effektiva system och riskkontroller som är avpassade för den verk- samhet som bedrivs. Systemen och kontrollerna ska säkerställa att institutets handelssystem är mot- ståndskraftiga och har tillräcklig kapacitet, att de omfattas av lämp- liga handelströsklar och handels- gränser samt att de förhindrar att felaktiga order skickas eller att sys- temet på annat sätt fungerar så att 
  
 94 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 det kan skapa eller bidra till en oordnad marknad. 
  
 Institutet ska också ha effektiva system och riskkontrollåtgärder för att säkerställa att handelssystemen inte kan användas för något ända- mål som strider mot marknads- missbruksförordningen eller mot reglerna för den handelsplats där handeln sker. 
  
 Institutet ska ha inrättat effek- tiva arrangemang för driftskonti- nuitet för att hantera alla drifts- avbrott i sina handelssystem och ska se till att systemen är fullt testade och vederbörligen övervak- ade för att säkerställa att de upp- fyller kraven i första och andra styckena. 
  
 Institutet ska dokumentera de åtgärder som har vidtagits för att uppfylla kraven i  
 första–tredje 
  styckena, så att Finansinspektionen kan övervaka efterlevnaden av denna lag. 
  
 19§ 
  
 Ett värdepappersinstitut som 
  
 bedriver algoritmisk handel ska anmäla detta till Finansinspek- tionen och till den behöriga myn- digheten för den handelsplats där institutet bedriver algoritmisk han- del. 
  
 20 § 
  
 Ett värdepappersinstitut som tillämpar en teknik för algoritmisk högfrekvenshandel ska bevara 
  
 95 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 korrekta och kronologiska uppgifter om alla sina lagda order, inbegripet annulleringar av order, utförda order och bud på handelsplatser och ska på begäran göra dem tillgäng- liga för den behöriga myndigheten. 
  
 21 § 
  
 Ett värdepappersinstitut som bedriver algoritmisk handel som ett led i en marknadsgarantstrategi ska, med beaktande av likviditeten, omfattningen och arten på den specifika marknaden och särdragen hos de instrument med vilka han- del bedrivs, 
  
 a) utföra denna marknads- garantstrategi kontinuerligt under en bestämd andel av handels- platsens handelstider, utom under exceptionella omständigheter, så att handelsplatsen tillhandahålls lik- viditet på ett regelbundet och förut- sägbart sätt, 
  
 b) ingå ett bindande skriftligt avtal med handelsplatsen som åtminstone specificerar värde- pappersinstitutets skyldigheter en- ligt a), och 
  
 c) ha infört effektiva system och kontroller som säkerställer att insti- tutet alltid uppfyller sina skyldig- heter enligt det avtal som avses i b). 
  
 22 § 
  
 Vid tillämpningen av 21 § ska ett värdepappersinstitut som be- driver algoritmisk handel anses bedriva en marknadsgarantstrategi, 
  
 96 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 om institutet handlar för egen räk- ning som deltagare på en eller flera handelsplatser och har en strategi som omfattar att lämna fasta, sam- tidiga köp- och säljbud av jäm- förbar storlek till konkurrens- kraftiga priser avseende ett eller flera finansiella instrument på en enda handelsplats eller olika handelsplatser, så att likviditet regelbundet och löpande tillhanda- hålls den totala marknaden. 
  
 Direkt elektroniskt tillträde 
  
 23 § 
  
 Ett värdepappersinstitut som tillhandahåller direkt elektroniskt tillträde till en handelsplats ska ha inrättat effektiva system och kon- troller som säkerställer att 
  
 a)lämpligheten hos kunder som använder tjänsten bedöms och granskas på lämpligt sätt, 
  
 b)att kunder som använder tjänsten förhindras att överskrida förinställda handels- och kredit- trösklar, 
  
 c)att handel som bedrivs av kunder som använder tjänsten övervakas på lämpligt sätt, och 
  
 d)att lämplig riskkontroll för- hindrar handel som kan skapa risker för värdepappersinstitutet självt eller som skulle kunna skapa eller bidra till en oordnad marknad eller stå i strid mot marknads- missbruksförordningen eller de reg- ler som gäller för handelsplatsen. 
  
 97 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 24 § 
  
 Ett värdepappersinstitut som tillhandahåller direkt elektroniskt tillträde ska se till att kunder som använder tjänsten uppfyller kraven i denna lag och följer handels- platsens regler. 
  
 Värdepappersinstitutet ska övervaka transaktionerna för att upptäcka överträdelser av reglerna i denna lag, otillbörliga mark- nadsförhållanden eller ageranden som kan innebära marknadsmiss- bruk och som ska rapporteras till Finansinspektionen. 
  
 Värdepappersinstitutet ska säkerställa att det finns ett bindande skriftligt avtal mellan institutet och kunden rörande de huvudsakliga rättigheter och skyl- digheter som följer av tillhanda- hållandet av tjänsten och att insti- tutet enligt avtalet förblir ansvarigt enligt denna lag. 
  
 25 § 
  
 Ett värdepappersinstitut som tillhandahåller direkt elektroniskt tillträde ska anmäla detta till Finansinspektionen och till den behöriga myndigheten för den handelsplats där handeln sker. 
  
 26 § 
  
 Ett värdepappersinstitut som tillhandahåller direkt elektroniskt tillträde ska dokumentera de åt- gärder som har vidtagits för att uppfylla kraven i 23 och 24 §§, så 
  
 98 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 att Finansinspektionen kan över- vaka efterlevnaden av denna lag. 
  
 Allmän clearingmedlem för andra personer 
  
 27 § 
  
 Ett värdepappersinstitut som agerar som en allmän clearing- medlem för andra personer ska ha inrättat effektiva system och kon- troller för att säkerställa att av- vecklingstjänster tillämpas enbart på personer som är lämpliga och uppfyller tydliga kriterier och att lämpliga krav föreskrivs för dessa personer för att minska riskerna för institutet och för marknaden. 
  
 Värdepappersinstitutet ska säkerställa att det finns ett bind- ande skriftligt avtal mellan insti- tutet och personen rörande de huvudsakliga rättigheter och skyl- digheter som följer av tillhanda- hållandet av tjänsten. 
  
 Produkthantering 
  
 28 § 
  
 Ett värdepappersinstitut som producerar finansiella instrument för försäljning till sina kunder ska ha en process för att säkerställa att instrumenten är utformade för att uppfylla behoven hos en i förväg fastställd målgrupp, att strategin för att distribuera produkten är fören- lig med denna målgrupp samt att rimliga åtgärder vidtas för att 
  
 99 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 säkerställa att instrumentet distri- bueras till målgruppen i fråga. 
  
 Institutet ska också regelbundet se över de finansiella instrument som institutet erbjuder eller mark- nadsför, med beaktande av alla händelser som väsentligt skulle kunna påverka den potentiella risken för den fastställda mål- gruppen, för att bedöma huruvida produkten fortfarande är förenlig med behoven hos den fastställda målgruppen och huruvida den av- sedda distributionsstrategin fortfar- ande är lämplig. 
  
 29 § 
  
 Ett värdepappersinstitut som producerar finansiella instrument ska förse eventuella distributörer med all lämplig information om det finansiella instrumentet och pro- cessen för produktgodkännande, inbegripet den fastställda mål- gruppen för produkten. 
  
 Om ett värdepappersinstitut erbjuder eller rekommenderar finansiella instrument som det inte självt har producerat, ska institutet ha adekvata arrangemang för att erhålla den information som avses i första stycket och arrangemang som säkerställer att relevant personal förstår egenskaperna och de avsedda målgrupperna för varje finansiellt instrument. 
  
 100 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 30 § 
  
 Ett värdepappersinstitut som distribuerar finansiella instrument, ska ha en organisation som säker- ställer att personal hos institutet förstår de finansiella instrument som institutet erbjuder eller rekom- menderar, och kan bedöma om instrumenten är förenliga med be- hoven hos de kunder instrumenten distribueras till med beaktande av den målgrupp som de är avsedda för enligt 28 §. Institutet ska säker- ställa att de finansiella instrumen- ten erbjuds endast när detta ligger i kundens intresse. 
  
 Kompetenskrav 
  
 31 § 
  
 Ett värdepappersinstitut ska säkerställa att den personal som lämnar investeringsrådgivning eller information om finansiella instru- ment, investeringstjänster eller sidotjänster, har den kunskap och kompetens som krävs för att insti- tutet ska uppfylla sina skyldigheter enligt denna lag. 
  
 Intressekonflikter 
  
 32 § 
  
 Ett värdepappersinstitut ska fastställa och tillämpa effektiva organisatoriska och administrativa förfaranden så att alla rimliga åt- gärder vidtas för att förhindra att kundernas intressen påverkas nega- 
  
 101 
  
 Författningsförslag SOU 2015:2 
  
 tivt av intressekonflikter. 
  
 Ett värdepappersinstitut ska vid 
  
 tillämpningen av första stycket sär- 
  
 skilt 
  
 beakta 
  
 intressekonflikter 
  
 mellan verksamhet där ersättningar 
  
 från tredjepart är förbjuden enligt 
  
 9 kap. 15 § och annan verksamhet. 
  
 Systematiska internhandlares 
  
 offentliggörande 
  
 34 § 
  
 En 
  
 systematisk internhandlare 
  
 ska offentliggöra 
  
 information om 
  
 kvaliteten på sitt utförande av 
  
 transaktioner. Offentliggörande ska 
  
 ske avgiftsfritt minst en gång per år. 
  
 8 kap. 42 § 
  
 35 §22 
  
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 
  
 1.vad ett värdepappersinstitut ska iaktta för att uppfylla skyldig- heterna i 1 §, 
  
 2.vilka åtgärder som ett värdepappersbolag ska vidta för att upp- fylla de krav på soliditet och likviditet, riskhantering och genom- lysning samt riktlinjer och instruktioner som avses i  
 3–8 
  §§, 
  
 3.de riktlinjer, regler och rutiner ett värdepappersinstitut ska upp- rätta och tillämpa enligt 9 §, 
  
 4.vilka system, resurser och rutiner ett värdepappersinstitut ska ha enligt 10 §, 
  
 5.vad ett värdepappersinstitut ska iaktta för att uppfylla skyldig- heterna i 11 §, 
  
 6.dokumentation enligt 12 §, 
  
 7.övervakning av handeln och kursbildningen enligt 13 §, 
  
 6.hur lång tid dokumentation ska sparas enligt 16 §, dock högst sju år, och 
  
 7.kraven på kompetens enligt 
  
 31 §. 
  
 22 Senaste lydelse av tidigare 42 § 2014:985. 
  
 102 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 8.vad ett värdepappersinstitut ska iaktta och vilka krav som in- stitutet ska uppfylla vid uppdrags- avtal enligt 14 §, 
  
 9.vad ett värdepappersinstitut ska iaktta när det delar in sina kunder i kategorier enligt 15 §, 
  
 10.hantering av intressekon- flikter enligt 21 §, 
  
 11.vilken information ett värdepappersinstitut ska lämna till sina kunder enligt 22 §, 
  
 12.på vilket sätt information enligt 22 b § ska lämnas till kund- erna, 
  
 13.vad ett värdepappersinstitut ska iaktta vid inhämtande av upp- gifter från sina kunder enligt 23 och 24 §§, 
  
 14.vad ett värdepappersinstitut ska iaktta vid en prövning enligt 23 och 24 §§, 
  
 15.vilka finansiella instrument som ska anses vara okomplicerade enligt 25 § första stycket 1 e, 
  
 16.dokumentation och rappor- tering till kund enligt 26 och 27 §§, 
  
 17.vad ett värdepappersinstitut ska iaktta för att uppfylla kraven på att uppnå bästa möjliga resultat enligt 28 §, 
  
 18.riktlinjer för utförande av order enligt 29 §, 
  
 19.hantering av kunders order enligt 33 §, 
  
 20.hantering av finansiella in- strument enligt 34 §, 
  
 21.hantering av medel enligt 
  
 35 §, 
  
 103 
  
 Författningsförslag SOU 2015:2 
  
 22. mottagande 
  
 av 
  
 medel på 
  
 konto samt bolagets eller företagets 
  
 system för hantering av vissa upp- 
  
 gifter enligt 36 §, 
  
 23. vilka begränsningar som ska 
  
 gälla vid ställande av säkerhet en- 
  
 ligt 37 § andra stycket, och 
  
 24. vilka uppgifter som ska an- 
  
 tecknas i en förteckning enligt 38 § 
  
 fjärde stycket. 
  
 9 kap. Information om kurser 
  
 9 kap. Uppföranderegler och 
  
 och omsättningsuppgifter m.m. 
  
 kundskyddsregler 
  
 8 kap. 15 § 
  
 1 § 
  
 Ett värdepappersinstitut skall 
  
 Ett 
  
 värdepappersinstitut 
  
 ska 
  
 dela in sina kunder i kategorierna 
  
 dela in sina kunder i kategorierna 
  
 professionell kund och icke- 
  
 professionell kund och icke- 
  
 professionell kund. Ett värde- 
  
 professionell kund. Ett värde- 
  
 pappersinstitut får behandla vissa 
  
 pappersinstitut får behandla vissa 
  
 professionella kunder som jäm- 
  
 professionella kunder som jäm- 
  
 bördiga motparter. Ett värde- 
  
 bördiga motparter. Ett värde- 
  
 pappersinstitut 
  
 skall 
  
 upprätta 
  
 pappersinstitut ska upprätta 
  
 interna regler och rutiner för 
  
 interna regler och rutiner för 
  
 indelning av sina kunder. 
  
 indelning av sina kunder. 
  
 I 16 och 17 §§ finns bestäm- 
  
 I 2 och 3 §§ finns bestäm- 
  
 melser om kunder som får be- 
  
 melser om kunder som får be- 
  
 handlas som professionella kun- 
  
 handlas som professionella kun- 
  
 der. 
  
 der. 
  
 I 19 och 20 §§ finns bestäm- 
  
 I 4 och 5 §§ finns bestäm- 
  
 melser om kunder som får be- 
  
 melser om kunder som får be- 
  
 handlas som jämbördiga mot- 
  
 handlas som jämbördiga mot- 
  
 parter. 
  
 parter. 
  
 8 kap. 16 § 
  
 2 § 
  
 Ett värdepappersinstitut skall 
  
 Ett 
  
 värdepappersinstitut 
  
 ska 
  
 betrakta en kund som en pro- 
  
 betrakta en kund som en pro- 
  
 fessionell kund, om kunden in- 
  
 fessionell kund, om kunden in- 
  
 går i någon av följande grupper: 
  
 går i någon av följande grupper: 
  
 104 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 1.enheter med tillstånd att verka på finansmarknaderna, 
  
 2.stora företag som på bo- lagsnivå uppfyller minst två av följande tre krav 
  
 a)balansomslutning enligt balansräkningen som motsvarar minst 20 000 000 euro, 
  
 b)nettoomsättning enligt resultaträkningen som motsvarar minst 40 000 000 euro, och 
  
 c)eget kapital enligt balans- räkningen som motsvarar minst 2 000 000 euro, 
  
 1.enheter med tillstånd att verka på finansmarknaderna, 
  
 2.stora företag som på bo- lagsnivå uppfyller minst två av följande tre krav 
  
 a)balansomslutning enligt balansräkningen som motsvarar minst 20 000 000 euro, 
  
 b)nettoomsättning enligt resultaträkningen som motsvarar minst 40 000 000 euro, och 
  
 c)eget kapital enligt balans- räkningen som motsvarar minst 2 000 000 euro, 
  
 3.stater, delstater, statliga och delstatliga myndigheter, offent- liga organ för förvaltning av statsskulden, centralbanker och Euro- peiska centralbanken samt Europeiska investeringsbanken, Världs- banken, Internationella valutafonden och andra liknande mellan- statliga eller överstatliga organisationer, och 
  
 4.andra institutionella investerare än dem som omfattas av  
 1–3 
  vars huvudverksamhet är att investera i finansiella instrument, inklu- sive företag som ägnar sig åt värdepapperisering av tillgångar eller andra finansiella transaktioner. 
  
 Ett värdepappersinstitut skall innan det tillhandahåller en tjänst till en kund som avses i första stycket informera kunden om att den kommer att betraktas som en professionell kund och behandlas som en sådan, om inte institutet och kunden av- talar något annat. Värdepappers- institutet skall upplysa kunden om möjligheten att begära en ändring av avtalsvillkoren för att bli behandlad som en icke- professionell kund. 
  
 Om en kund som avses i första stycket begär att bli be- 
  
 Ett värdepappersinstitut ska innan det tillhandahåller en tjänst till en kund som avses i första stycket informera kunden om att den kommer att betraktas som en professionell kund och behandlas som en sådan, om inte institutet och kunden av- talar något annat. Värdepappers- institutet ska upplysa kunden om möjligheten att begära en ändring av avtalsvillkoren för att bli behandlad som en icke- professionell kund. 
  
 Om en kund som avses i första stycket begär att bli be- 
  
 105 
  
 Författningsförslag SOU 2015:2 
  
 handlad som en  
 icke-professio- 
  
 handlad som en  
 icke-professio- 
  
 nell kund, får värdepappers- 
  
 nell kund, får värdepappers- 
  
 institutet ingå ett skriftligt avtal 
  
 institutet ingå ett skriftligt avtal 
  
 med kunden som innebär att 
  
 med kunden som innebär att 
  
 kunden i vissa avseenden inte 
  
 kunden i vissa avseenden inte 
  
 skall betraktas som en pro- 
  
 ska betraktas som en pro- 
  
 fessionell kund. 
  
 fessionell kund. 
  
 8 kap. 17 § 
  
 3 § 
  
 Ett 
  
 värdepappersinstitut 
  
 får 
  
 Ett 
  
 värdepappersinstitut 
  
 får 
  
 behandla en kund som inte ingår 
  
 behandla en kund som inte ingår 
  
 i någon av grupperna i 16 § 
  
 i någon av grupperna i 2 § första 
  
 första stycket som en professio- 
  
 stycket 
  
 som 
  
 en 
  
 professionell 
  
 nell kund, om kunden skriftligen 
  
 kund, om kunden skriftligen har 
  
 har begärt hos värdepappers- 
  
 begärt 
  
 hos 
  
 värdepappersinsti- 
  
 institutet att bli behandlad som 
  
 tutet att bli behandlad som en 
  
 en professionell kund, antingen 
  
 professionell 
  
 kund, antingen 
  
 generellt eller i fråga om en sär- 
  
 generellt eller i fråga om en sär- 
  
 skild 
  
 investeringstjänst 
  
 eller 
  
 skild 
  
 investeringstjänst 
  
 eller 
  
 transaktion eller en viss typ av 
  
 transaktion eller en viss typ av 
  
 transaktion eller produkt, 
  
 och 
  
 transaktion eller 
  
 produkt, 
  
 och 
  
 kunden uppfyller minst två av 
  
 kunden uppfyller minst två av 
  
 följande tre krav: 
  
 följande tre krav: 
  
 1.Kunden har på den aktuella marknaden genomfört i genom- snitt minst tio transaktioner av betydande storlek per kvartal under de närmast föregående fyra kvartalen. 
  
 2.Värdet av kundens portfölj av finansiella instrument, defini- erad som insättningar av kontanta medel och innehav av finansiella instrument, överstiger motsvarande 500 000 euro. 
  
 3.Kunden arbetar, eller har arbetat minst ett år, inom finans- sektorn i en befattning som kräver kunskap om de aktuella trans- aktionerna eller tjänsterna. 
  
 För att få behandla en kund som avses i första stycket som en professionell kund måste värdepappersinstitutet 
  
 1.ha gjort en adekvat bedömning av kundens sakkunskap, erfaren- het och kunskap som ger en tillräcklig grund för att anta att kunden med tanke på de planerade transaktionernas och tjänsternas karaktär är i stånd att fatta sina egna investeringsbeslut och förstå de aktuella riskerna, och 
  
 106 
  
 SOU 2015:2 Författningsförslag 
  
 2. ha gett kunden tydlig skriftlig information om vilken rätt till skydd och ersättning till investerare som kunden kan förlora och i ett särskilt dokument skriftligen ha fått en förklaring från kunden att den är medveten om följderna av att förlora detta skydd. 
  
 Innan ett värdepappersinsti- 
  
 Innan ett värdepappersinsti- 
  
 tut godtar en begäran från en 
  
 tut godtar en begäran från en 
  
 kund att bli behandlad som en 
  
 kund att bli behandlad som en 
  
 professionell kund, skall insti- 
  
 professionell kund, ska insti- 
  
 tutet vidta alla rimliga åtgärder 
  
 tutet vidta alla rimliga åtgärder 
  
 för att försäkra sig om att kun- 
  
 för att försäkra sig om att kun- 
  
 den uppfyller de krav som ställs 
  
 den uppfyller de krav som ställs 
  
 enligt första stycket. 
  
 enligt första stycket. 
  
 8 kap. 18 § 
  
 En kund som avses i 17 § skall informera värdepappersinstitutet om alla förändringar som kan påverka förutsättningarna för att kunden skall få bli behandlad som en professionell kund. Värde- pappersinstitutet skall vidta lämp- liga åtgärder om det får kunskap om att kunden inte längre upp- fyller de ursprungliga villkor som berättigade denne att bli behand- lad som en professionell kund. 
  
 4 § 
  
 En kund som avses i 3 § ska informera värdepappersinstitutet om alla förändringar som kan påverka förutsättningarna för att kunden ska få bli behandlad som en professionell kund. Värde- pappersinstitutet ska vidta lämp- liga åtgärder om det får kunskap om att kunden inte längre upp- fyller de ursprungliga villkor som berättigade denne att bli behand- lad som en professionell kund. 
  
 8 kap. 19 § 
  
 5 §23 
  
 Ett värdepappersinstitut får behandla en enhet som ingår i någon av följande grupper som en jämbördig motpart: 
  
 1.värdepappersbolag och utländska värdepappersföretag, 
  
 2.kreditinstitut, 
  
 3.försäkringsföretag, 
  
 4.värdepappersfonder som avses i 1 kap. 1 § första stycket 25 lagen (2004:46) om värdepappersfonder och fondföretag som avses 
  
 i1 kap. 7 § första stycket första meningen samma lag samt fond- bolag eller förvaltningsbolag som förvaltar dem, 
  
 23 Senaste lydelse av tidigare 8 kap. 19 § 2013:579. 
  
 107 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 5.pensionsfonder och förvaltningsbolag som förvaltar dem, 
  
 6.andra finansiella företag än sådana som avses i  
 1–5 
  som har tillstånd att driva verksamhet enligt lagstiftningen i det land där de hör hemma eller som regleras i lagstiftning i det landet, 
  
 7.företag som är undantagna från tillståndsplikt enligt 2 kap. 5 § första stycket 13 och 14, 
  
 8.nationella regeringar och därmed sammanhängande organ, in- klusive offentliga organ som har hand om statsskuld, centralbanker och överstatliga organisationer, samt 
  
 9. andra företag än sådana som 
  
 9. andra företag än sådana som 
  
 avses i  
 1–8, 
  om de ska betraktas 
  
 avses i  
 1–8, 
  om de ska betraktas 
  
 som professionella kunder enligt 
  
 som professionella kunder enligt 
  
 16 § första stycket  
 1–3. 
  
 2 § första stycket  
 1–3. 
  
 Ett värdepappersinstitut får behandla ett företag som inte ingår i någon av grupperna i första stycket som en jämbördig motpart, om företaget 
  
 1. begär att bli behandlat som en jämbördig motpart, och 
  
 2. får behandlas som en pro- 
  
 2. får behandlas som en pro- 
  
 fessionell kund enligt 17 § första 
  
 fessionell kund enligt 3 § första 
  
 stycket. 
  
 stycket. 
  
 Ett 
  
 värdepappersinstitut får 
  
 Ett 
  
 värdepappersinstitut får 
  
 behandla ett företag som en jäm- 
  
 behandla ett företag som en jäm- 
  
 bördig 
  
 motpart 
  
 enligt andra 
  
 bördig 
  
 motpart 
  
 enligt andra 
  
 stycket bara om företaget får be- 
  
 stycket bara om företaget får be- 
  
 handlas 
  
 som en 
  
 professionell 
  
 handlas 
  
 som en 
  
 professionell 
  
 kund enligt 17 § för sådana 
  
 kund enligt 3 § för sådana tjänster 
  
 tjänster och transaktioner. 
  
 och transaktioner. 
  
 8 kap. 20 § 
  
 Ett värdepappersinstitut som har tillstånd att driva värde- pappersrörelse enligt 2 kap. 1 § 1, 2 eller 3 får i sådan verk- samhet medverka till eller inleda transaktioner med jämbördiga motparter utan att tillämpa 22– 33 §§ för dessa transaktioner och sidotjänster som är direkt knutna till transaktionerna. 
  
 6 § 
  
 Ett värdepappersinstitut som har tillstånd att driva värde- pappersrörelse enligt 2 kap. 1 § 1, 2 eller 3 får i sådan verk- samhet medverka till eller inleda transaktioner med jämbördiga motparter utan att tillämpa 8, 12,  
 14-17, 
  
 20-23, 
  och  
 26–34 
  §§ samt 8 kap. 1, 28, 30, 31 och 34 §§ för dessa transaktioner och 
  
 108 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 En motpart har dock rätt att begära att  
 22–33 
  §§ skall tillämpas generellt i avtalsförhållandet eller avse en enskild transaktion. Om ett värdepappersinstitut sam- tycker till en sådan begäran från en enhet som ingår i en sådan grupp anges i 19 § första stycket  
 1–8, 
  skall institutet behandla mot- parten som en professionell kund, om motparten inte uttryckligen begär att bli behandlad som en  
 icke-professionell 
  kund. Om motparten begär att bli behandlad som en  
 icke-professionell 
  kund, tillämpas i fråga om en sådan begäran 16 § andra och tredje styckena på motsvarande sätt. Innan ett värdepappersinstitut inleder en transaktion med en motpart som är ett sådant företag som avses i 19 § första stycket 9, skall företaget uttryckligen ha godtagit att bli behandlat som en jämbördig motpart. Godtagandet kan ges generellt eller avse en enskild transaktion. 
  
 sidotjänster som är direkt knutna till transaktionerna. Värde- pappersinstitut ska även i förhåll- ande till jämbördiga motparter agera hederligt, rättvist och pro- fessionellt och kommunicera på ett sätt som är rättvisande, tydligt och inte vilseledande. 
  
 En motpart har dock rätt att begära att 8, 12,  
 14-17, 
  
 20-23, 
  och  
 26–34 
  §§ samt 8 kap. 1, 28, 30, 31 och 34 §§ ska tillämpas generellt i avtalsförhållandet eller avse en enskild transaktion. Om ett värdepappersinstitut samtycker till en sådan begäran från en enhet som ingår i en sådan grupp anges i 5 § första stycket  
 1–8, 
  ska insti- tutet behandla motparten som en professionell kund, om motpar- ten inte uttryckligen begär att bli behandlad som en  
 icke-professio- 
  nell kund. Om motparten begär att bli behandlad som en icke- professionell kund, tillämpas i fråga om en sådan begäran 2 § andra och tredje styckena på mot- svarande sätt. Innan ett värde- pappersinstitut inleder en trans- aktion med en motpart som är ett sådant företag som avses i 5 § första stycket 9, ska företaget ut- tryckligen ha godtagit att bli be- handlat som en jämbördig mot- part. Godtagandet kan ges gene- rellt eller avse en enskild trans- aktion. 
  
 109 
  
 Författningsförslag SOU 2015:2 
  
 I fråga om motparter som 
  
 I fråga om motparter som 
  
 inte ingår i någon av de grupper 
  
 inte ingår i någon av de grupper 
  
 som 
  
 anges 
  
 i 
  
 19 § 
  
 första 
  
 som anges i 5 § första stycket 1– 
  
 stycket  
 1–8 
  och som hör hemma 
  
 8 och som hör hemma i ett 
  
 i ett annat land inom EES gäller 
  
 annat land inom EES gäller 
  
 första stycket bara om mot- 
  
 första stycket bara om mot- 
  
 parten i den staten erkänns som 
  
 parten i den staten erkänns som 
  
 jämbördig motpart i 
  
 enlighet 
  
 jämbördig motpart 
  
 i enlighet 
  
 med artikel 24.3 i direktivet om 
  
 med artikel 30.3 i direktivet om 
  
 marknader för finansiella instru- 
  
 marknader för finansiella instru- 
  
 ment. I sådana fall tillämpas tredje 
  
 ment. I sådana fall tillämpas tredje 
  
 stycket på motsvarande sätt. 
  
 stycket på motsvarande sätt. 
  
 8 kap. 21 § 
  
 7 § 
  
 Ett 
  
 värdepappersinstitut skall 
  
 Ett 
  
 värdepappersinstitut 
  
 ska 
  
 vidta alla rimliga åtgärder för att 
  
 vidta alla rimliga åtgärder för att 
  
 1. identifiera 
  
 de 
  
 intresse- 
  
 1. identifiera och förebygga eller 
  
 konflikter som 
  
 kan uppkomma 
  
 hantera de intressekonflikter som 
  
 mellan 
  
 institutet, 
  
 ett 
  
 anknutet 
  
 kan uppkomma mellan institutet, 
  
 ombud 
  
 eller någon närstående 
  
 ett anknutet ombud eller någon 
  
 person till dem och en kund eller 
  
 närstående person till dem och en 
  
 mellan kunder i samband med 
  
 kund eller mellan kunder i sam- 
  
 tillhandahållande av investerings- 
  
 band 
  
 med tillhandahållande 
  
 av 
  
 tjänster och sidotjänster, samt 
  
 investeringstjänster 
  
 och sido- 
  
 tjänster, samt 
  
 2. förhindra att kundernas intressen påverkas negativt av intresse- 
  
 konflikter. 
  
 Om de åtgärder som ett 
  
 Om de åtgärder som ett 
  
 institut har vidtagit enligt första 
  
 institut har vidtagit enligt första 
  
 stycket 1 inte räcker för att 
  
 stycket inte räcker för att 
  
 förhindra att kundernas intressen 
  
 förhindra att kundernas intressen 
  
 kan komma att påverkas nega- 
  
 kan komma att påverkas nega- 
  
 tivt, skall institutet tydligt infor- 
  
 tivt, ska institutet, på ett var- 
  
 mera kunden om arten av eller 
  
 aktigt medium, informera kun- 
  
 källan 
  
 till intressekonflikterna 
  
 den om arten av eller källan till 
  
 innan institutet åtar sig att ut- 
  
 intressekonflikterna innan insti- 
  
 föra en 
  
 investeringstjänst eller 
  
 tutet åtar sig att utföra en 
  
 sidotjänst för kundens räkning. 
  
 investeringstjänst eller 
  
 sidotjänst 
  
 för kundens räkning. 
  
 Informa- 
  
 110 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 tionen ska vara tillräckligt tydlig för att kunden ska kunna avgöra huruvida den ska anlita företaget för tjänsten. 
  
 Belöningssystem 
  
 8 § 
  
 Ett värdepappersinstitut ska ut- 
  
 forma sina belöningssystem så att 
  
 personalen inte belönas eller be- 
  
 döms på ett sätt som kommer i 
  
 konflikt 
  
 med företagets skyldighet 
  
 att iaktta kundernas intressen. 
  
 8 kap. 22 § 
  
 10 §24 
  
 Ett värdepappersinstitut 
  
 ska 
  
 Ett 
  
 värdepappersinstitut ska 
  
 förse sina kunder med lätt- 
  
 förse sina kunder med lättbegrip- 
  
 begriplig information om 
  
 lig information om institutet och 
  
 1. värdepappersinstitutet 
  
 och 
  
 dess tjänster. 
  
 dess tjänster, 
  
 2.finansiella instrument och föreslagna placeringsstrategier, 
  
 3.handelsplatser, 
  
 4.priser och avgifter, samt 
  
 5.institutets riktlinjer för ut- förande av order. 
  
 Informationen ska ge kunderna rimliga möjligheter att förstå arten av och vilka risker som är förknippade med de investeringstjänster och de finansiella instrument som institutet erbjuder. Informationen får lämnas i standardiserad form. 
  
 All information som ett värdepappersinstitut lämnar till sina kun- der ska vara rättvisande och tydlig och får inte vara vilseledande. Marknadsföringsmaterial ska lätt kunna identifieras som sådant. 
  
 Särskilda bestämmelser om en näringsidkares marknads- föring av produkter och tjänster 
  
 Särskilda bestämmelser om en näringsidkares marknads- föring av produkter och tjänster 
  
 24 Senaste lydelse av tidigare 8 kap. 22 § 2014:15. 
  
 111 
  
 Författningsförslag SOU 2015:2 
  
 och vilken information som ska 
  
 och vilken information som ska 
  
 lämnas till kunder finns i mark- 
  
 lämnas till kunder finns i mark- 
  
 nadsföringslagen (2008:486) samt 
  
 nadsföringslagen (2008:486) samt 
  
 i distans- och hemförsäljnings- 
  
 i lagen om distansavtal och avtal 
  
 lagen (2005:59). 
  
 utanför affärslokaler (2005:59). 
  
 11 § 
  
 Ett värdepappersinstitut ska 
  
 i 
  
 god tid innan en investeringstjänst 
  
 eller 
  
 sidotjänst 
  
 tillhandahålls 
  
 en 
  
 kund förse kunden med lättbegrip- 
  
 lig information om 
  
 1. finansiella 
  
 instrument 
  
 och 
  
 föreslagna 
  
 placeringsstrategier, 
  
 in- 
  
 fattande information om och var- 
  
 ningar för de risker som är för- 
  
 knippade 
  
 med 
  
 investeringar 
  
 i 
  
 instrumenten eller enligt place- 
  
 ringsstrategierna samt om instru- 
  
 menten i fråga är avsedda för icke- 
  
 professionella kunder, 
  
 2. handelsplatser, 
  
 3. kostnader 
  
 och avgifter 
  
 för- 
  
 knippade med investerings- och 
  
 sidotjänster, inklusive kostnaderna 
  
 för rådgivning och kostnaderna för 
  
 de 
  
 finansiella 
  
 instrument 
  
 som 
  
 rekommenderas samt hur kunden 
  
 betalar för detta, samt 
  
 4. eventuella 
  
 ersättningar 
  
 från 
  
 tredjepart. 
  
 Informationen om 
  
 kostnader 
  
 och 
  
 avgifter, inbegripet 
  
 kostnader 
  
 och avgifter för investeringstjänsten 
  
 och 
  
 det 
  
 finansiella instrumentet, 
  
 som inte orsakas av förekomsten av 
  
 underliggande marknadsrisk, 
  
 ska 
  
 räknas samman så att kunden kan 
  
 förstå den totala kostnaden liksom 
  
 112 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 den kumulativa effekten på inve- steringens avkastning och, när kunden så begär, en uppdelning per post. Sådan information ska i före- kommande fall ges till kunden regelbundet, åtminstone årligen, under investeringens varaktighet. 
  
 12 § 
  
 När en investeringstjänst er- bjuds tillsammans med en annan tjänst eller produkt som en del av ett paket eller som ett villkor för samma överenskommelse eller paket (korsförsäljning), ska värde- pappersinstitutet informera kunden om huruvida det är möjligt att köpa de olika komponenterna separat, och ska tillhandahålla separata uppgifter om kostnaderna och avgifterna för varje kompo- nent. Om riskerna med en sådan överenskommelse eller ett sådant paket som erbjuds en icke- professionell kund sannolikt skiljer sig från de risker som uppstår i det fall komponenterna väljs separat, ska värdepappersinstitutet till- handahålla en adekvat beskrivning av de olika komponenterna i överenskommelsen eller paketet och av hur samverkan förändrar risker- na. 
  
 13 § 
  
 Ett värdepappersinstitut som tillhandahåller investeringsrådgiv- ning ska i god tid innan tjänsten tillhandahålls informera sina kun- 
  
 113 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 der huruvida 
  
 1. institutet tillhandahåller obe- roende rådgivning, 
  
 2. rådgivningen är baserad på en bred analys av olika finansiella instrument utgivna eller tillhanda- hållna av andra än institutet självt eller företag som institutet har nära förbindelser med, och 
  
 3. institutet regelbundet kom- mer att bedöma lämpligheten av- seende de finansiella instrument som har rekommenderats. 
  
 14 § 
  
 Ett värdepappersinstitut som har informerat sina kunder om att institutet tillhandahåller oberoende rådgivning ska i den verksamheten bedöma ett tillräckligt stort och diversifierat urval av finansiella instrument som är tillgängliga på marknaden för att säkerställa att kundens investeringsmål på lämp- ligt sätt kan tillgodoses. Värde- pappersinstitutet får inte i den verksamheten lämna råd om pro- dukter producerade av institutet eller av företag som institutet har nära förbindelser med. 
  
 Ersättningar från tredjepart 
  
 15 § 
  
 Utöver vad som anges i 16 och 
  
 17 §§ får ett värdepappersinstitut som tillhandahåller en investe- rings- eller sidotjänst till en kund betala eller ta emot en ersättning 
  
 114 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 till eller från någon annan än kun- den endast om 
  
 1.ersättningen är utformad för att höja kvaliteten på den berörda tjänsten till kunden, 
  
 2.ersättningen inte försämrar företagets förutsättningar att upp- fylla sina skyldigheter att agera hederligt, rättvist och professionellt 
  
 ienlighet med kundens bästa in- tresse, och 
  
 3.kunden innan tjänsten till- handahålls på ett heltäckande, korrekt och begripligt sätt har infor- merats om ersättningens förekomst, art och belopp eller, om beloppet inte kan fastställas, om metoden för beräkning av beloppet. 
  
 Första stycket gäller inte ersätt- ningar som möjliggör eller krävs för att tillhandahålla tjänsten och som inte kan stå i strid mot institutets skyldighet att agera hederligt, rätt- vist och professionellt i enlighet med kundens intressen. 
  
 16 § 
  
 Ett värdepappersinstitut som enligt 13 § har informerat om att institutet tillhandahåller oberoende investeringsrådgivning och institut som tillhandahåller portföljförvalt- ning får inte i samband med att dessa tjänster tillhandahålls pro- fessionella kunder ta emot och be- hålla en ersättning från någon annan än kunden. 
  
 Första stycket gäller inte mindre  
 icke-monetära 
  ersättningar som 
  
 115 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 8 kap. 23 § 
  
 Ett värdepappersinstitut skall, när det tillhandahåller investe- ringstjänsterna investerings- rådgivning till kund avseende finansiella instrument eller diskretionär portföljförvaltning avseende finansiella instrument, hämta in nödvändiga uppgifter från kunden om dennes kun- skaper och erfarenheter av den specifika tjänsten eller pro- dukten samt om dennes eko- nomiska situation och mål med investeringen, så att institutet kan rekommendera kunden de investeringstjänster och finan- siella instrument som är lämp- liga för denne. 
  
 kunden har informerats om och som kan höja kvaliteten på den berörda tjänsten till kunden och som är av en sådan storlek och karaktär att de inte kan anses hindra institutet från att uppfylla sin skyldighet att tillvarata kundens intressen. 
  
 17 § 
  
 Ett värdepappersinstitut som tillhandahåller investeringsrådgiv- ning eller portföljförvaltning till  
 icke-professionella 
  kunder får inte i samband med att dessa tjänster tillhandahålls ta emot en ersättning från någon annan än kunden, om ersättningen kan påverka kundens intressen negativt. 
  
 20§ 
  
 Ett värdepappersinstitut ska, 
  
 när det tillhandahåller investe- ringsrådgivning eller portfölj- förvaltning, hämta in nödvän- diga uppgifter från kunden om dennes kunskaper och erfaren- heter av den specifika tjänsten eller produkten samt om dennes ekonomiska situation och mål med investeringen, så att insti- tutet kan rekommendera kun- den de investeringstjänster och finansiella instrument som är lämpliga för denne. 
  
 116 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 Informationen enligt första stycket ska beträffande kundens ekonomiska situation innefatta kundens möjlighet att klara av för- luster och beträffande mål med investeringen innefatta kundens risktolerans. Vid valet av finan- siella instrument ska dessa omstän- digheter beaktas särskilt. 
  
 Om ett värdepappersinstitut tillhandahåller investeringsrådgiv- ning avseende en kombination av tjänster eller produkter ska lämp- ligheten av kombinationen bedö- mas. 
  
 8 kap. 24 § 
  
 21 § 
  
 Ett värdepappersinstitut skall, 
  
 Ett 
  
 värdepappersinstitut ska, 
  
 när det tillhandahåller någon 
  
 när 
  
 det tillhandahåller någon 
  
 annan investeringstjänst än dem 
  
 annan investeringstjänst än dem 
  
 som anges i 23 §, begära att kun- 
  
 som anges i 20 §, begära att kun- 
  
 den lämnar uppgifter om sina 
  
 den lämnar uppgifter om sina 
  
 kunskaper 
  
 och erfarenheter av 
  
 kunskaper 
  
 och erfarenheter av 
  
 den specifika tjänsten eller pro- 
  
 den specifika tjänsten eller pro- 
  
 dukten, så att institutet kan be- 
  
 dukten, så att institutet kan be- 
  
 döma om 
  
 investeringstjänsten 
  
 döma 
  
 om 
  
 investeringstjänsten 
  
 eller produkten passar kunden. 
  
 eller 
  
 produkten passar kunden. 
  
 Om tjänsten avser en kombi- 
  
 nation av tjänster eller produkter 
  
 ska bedömningen avse såväl kom- 
  
 binationen som var och en av 
  
 komponenterna. 
  
 Ett värdepappersinstitut skall, 
  
 Ett 
  
 värdepappersinstitut ska, 
  
 om det mot bakgrund av de upp- 
  
 om det mot bakgrund av de upp- 
  
 gifter som det har fått enligt 
  
 gifter som det har fått enligt 
  
 första stycket anser att tjänsten 
  
 första stycket anser att tjänsten 
  
 eller produkten inte passar kun- 
  
 eller produkten inte passar kun- 
  
 den, informera kunden om detta. 
  
 den, informera kunden om detta. 
  
 117 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ett värdepappersinstitut skall, om en kund inte lämnar upp- gifter enligt första stycket eller lämnar ofullständiga uppgifter, informera kunden om att insti- tutet inte kan avgöra om tjänsten eller produkten passar kunden. 
  
 8 kap. 25 § 
  
 Ett värdepappersinstitut får tillhandahålla investeringstjänst- erna mottagande och vidare- befordran av order i fråga om ett eller flera finansiella instrument och utförande av order avseende finansiella instrument på kun- ders uppdrag utan att uppfylla kraven i 24 §, om 
  
 1. tjänsten avser 
  
 a)aktier som tagits upp till handel på en reglerad marknad eller på en motsvarande mark- nad utanför EES, 
  
 b)penningmarknadsinstru- 
  
 ment, 
  
 c)obligationer eller andra former av skuldförbindelser utan derivatinslag, 
  
 Ett värdepappersinstitut ska, om en kund inte lämnar upp- gifter enligt första stycket eller lämnar ofullständiga uppgifter, informera kunden om att insti- tutet inte kan avgöra om tjänsten eller produkten passar kunden. 
  
 22§25 
  
 Ett värdepappersinstitut får 
  
 tillhandahålla investeringstjänst- erna mottagande och vidare- befordran av order i fråga om ett eller flera finansiella instrument och utförande av order på kun- ders uppdrag utan att uppfylla kraven i 21 §, om 
  
 1. tjänsten avser 
  
 a)aktier som tagits upp till handel på en reglerad marknad eller en  
 MTF-plattform 
  eller på en motsvarande marknad utan- för EES, med undantag för aktier 
  
 iföretag för kollektiva investe- ringar som inte omfattas av d) samt aktier som omfattar derivat, 
  
 b)penningmarknadsinstru- ment, med undantag för sådana instrument som omfattar derivat eller innehåller en struktur som gör det svårt för kunden att förstå den därmed förenade risken, 
  
 c)obligationer eller andra former av skuldförbindelser som upptagits till handel på en reg- lerad marknad, på en likvärdig 
  
 25 Senaste lydelse av tidigare 8 kap. 25 § 2013:579. 
  
 118 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 d) andelar i en värdepappers- fond som avses i 1 kap. 1 § första stycket 25 lagen (2004:46) om värdepappersfonder eller i ett fondföretag som avses i 1 kap. 7 § första stycket första men- ingen samma lag, eller 
  
 e) andra okomplicerade finan- siella instrument, 
  
 marknad utanför EES eller på en 
  
 MTF-plattform, 
  med undantag för sådana instrument som om- fattar derivat eller innehåller en struktur som gör det svårt för kunden att förstå den därmed förenade risken, 
  
 d)andelar i en värdepappers- fond som avses i 1 kap. 1 § första stycket 25 lagen (2004:46) om värdepappersfonder eller i ett fondföretag som avses i 1 kap. 7 § första stycket första men- ingen samma lag med undantag för strukturerade fondföretag som avses i artikel 36.1 andra stycket i förordning (EU) nr 583/2010, 
  
 e)strukturerade insättningar med undantag för sådana vars struktur gör det svårt för kunden att förstå den därmed förenade risken eller kostnaden för att säga upp insättningen i förtid, eller 
  
 f)andra okomplicerade finan- siella instrument, 
  
 2.tjänsten tillhandahålls på kundens initiativ, samt 
  
 3.kunden klart och tydligt har informerats om att institutet inte kommer att bedöma om instrumentet eller tjänsten passar kunden. 
  
 Information enligt första stycket 3 får lämnas i standardiserad form. 
  
 Även om förutsättningarna i första stycket är uppfyllda måste institutet uppfylla kraven i 21 §, om en kredit beviljas i samband med investeringstjänsten. 
  
 119 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 8 kap. 26 § 
  
 Ett värdepappersinstitut skall dokumentera vad institutet och en kund har kommit överens om när det gäller parternas rättig- heter och skyldigheter samt öv- riga villkor för de tjänster som institutet skall utföra för kunden. 
  
 8 kap. 27 § 
  
 Ett värdepappersinstitut skall lämna en tillfredsställande rapportering till en kund om de tjänster som institutet har utfört för kunden. Rapporteringen skall i förekommande fall innehålla uppgifter om kostnaderna för de transaktioner och tjänster som har utförts för kundens räkning. 
  
 23 § 
  
 Ett värdepappersinstitut ska dokumentera vad institutet och en kund har kommit överens om när det gäller parternas rättig- heter och skyldigheter samt öv- riga villkor för de tjänster som institutet ska utföra för kunden. 
  
 24§ 
  
 Ett värdepappersinstitut ska på 
  
 ett varaktigt medium lämna en till- fredsställande rapportering till en kund om de tjänster som insti- tutet har utfört för kunden. Rapporteringen ska i förekom- mande fall innehålla uppgifter om kostnaderna för de transaktioner och tjänster som har utförts för kundens räkning. 
  
 25 § 
  
 Ett värdepappersinstitut som tillhandahåller investeringsrådgiv- ning ska beträffande  
 icke-professio- 
  nella kunder, innan en transaktion till följd av rådgivningen genom- förs, lämna dokumentation till kunden som specificerar vilket råd kunden har fått och hur rådet mot- svarar kundens preferenser, mål och andra egenskaper (lämplighets- förklaring). 
  
 Dokumentationen enligt första stycket ska lämnas på ett varaktigt medium. 
  
 Om ett avtal att köpa eller sälja ett finansiellt instrument ingås med hjälp av en teknik för distans- 
  
 120 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 kommunikation som hindrar att en sådan dokumentation som avses i första stycket tillhandahålls i för- väg, får värdepappersinstitutet lämna en skriftlig lämplighets- förklaring på ett varaktigt medium omedelbart efter det att kunden har bundits av ett avtal, om 
  
 a)kunden har gett sitt samtycke till att erhålla lämplighetsförkla- ringen utan onödigt dröjsmål efter det att transaktionen genomförts, och 
  
 b)värdepappersinstitutet har erbjudit kunden möjligheten att senarelägga transaktionen så att lämplighetsförklaringen först kan erhållas. 
  
 Om ett värdepappersinstitut er- bjuder portföljförvaltning eller har informerat kunden om att institutet kommer att utföra en regelbunden lämplighetsbedömning, ska den regelbundna rapporteringen av dessa tjänster innehålla en upp- daterad förklaring till hur investe- ringen motsvarar kundens prefe- renser, mål och andra egenskaper. 
  
 26 § 
  
 Ett värdepappersinstitut som har utfört en transaktion för en kunds räkning ska informera kun- den om var transaktionen genom- fördes. 
  
 121 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 8 kap. 28 § 
  
 När ett värdepappersinstitut utför en kunds order, skall det vidta alla rimliga åtgärder för att uppnå bästa möjliga resultat för kunden med avseende på 
  
 1.pris, 
  
 2.kostnad, 
  
 3.snabbhet, 
  
 4.sannolikhet för utförande och avveckling, 
  
 5.storlek, 
  
 6.art, och 
  
 7.andra för kunden väsent- liga förhållanden. 
  
 Om en kund har gett speci- fika instruktioner, skall ett värde- pappersinstitut utföra ordern i enlighet med dessa. 
  
 27 § 
  
 När ett värdepappersinstitut utför en kunds order, ska det vidta alla rimliga åtgärder för att uppnå bästa möjliga resultat för kunden med avseende på 
  
 1.pris, 
  
 2.kostnad, 
  
 3.snabbhet, 
  
 4.sannolikhet för utförande och avveckling, 
  
 5.storlek, 
  
 6.art, och 
  
 7.andra för kunden väsent- liga förhållanden. 
  
 Om en kund har gett speci- fika instruktioner, ska ett värde- pappersinstitut utföra ordern i enlighet med dessa. 
  
 28 § 
  
 När ett värdepappersinstitut utför en order för en  
 icke-professio- 
  nell kunds räkning ska bästa möj- liga resultat fastställas med hänsyn till den totala ersättningen, som ut- görs av 
  
 1.priset för det finansiella in- strumentet, och 
  
 2.kostnaderna i samband med utförandet, inbegripet kundens alla utgifter som hänför sig direkt till orderns utförande. 
  
 I bedömningen av bästa möjliga resultat enligt första stycket ska värdepappersinstitutet beakta egna avgifter och kostnader för utför- andet av ordern på var och en av de handelsplatser som kan komma 
  
 122 
  
 SOU 2015:2 Författningsförslag 
  
 i fråga för utförandet. 
  
 8 kap. 29 § 
  
 29 § 
  
 Ett värdepappersinstitut skall 
  
 Ett 
  
 värdepappersinstitut 
  
 ska 
  
 ha system och riktlinjer för hur 
  
 ha system och riktlinjer för hur 
  
 institutet skall uppnå bästa möj- 
  
 institutet ska uppnå bästa möj- 
  
 liga resultat enligt 28 § när en 
  
 liga resultat enligt 27 § när en 
  
 kunds order utförs. 
  
 kunds order utförs. 
  
 I riktlinjerna skall det för varje 
  
 I riktlinjerna ska det för varje 
  
 kategori av finansiella instru- 
  
 kategori av finansiella instru- 
  
 ment finnas uppgifter om de 
  
 ment finnas uppgifter om de 
  
 olika handelsplatser där värde- 
  
 olika handelsplatser där värde- 
  
 pappersinstitutet utför sina kund- 
  
 pappersinstitutet utför sina kund- 
  
 order och de faktorer som på- 
  
 order och de faktorer som på- 
  
 verkar 
  
 valet 
  
 av 
  
 handelsplats. 
  
 verkar 
  
 valet 
  
 av 
  
 handelsplats. 
  
 Riktlinjerna 
  
 skall 
  
 omfatta de 
  
 Riktlinjerna 
  
 ska 
  
 omfatta 
  
 de 
  
 handelsplatser som gör det möj- 
  
 handelsplatser som gör det möj- 
  
 ligt för institutet att stadig- 
  
 ligt för institutet att stadig- 
  
 varande 
  
 uppnå bästa möjliga 
  
 varande 
  
 uppnå 
  
 bästa möjliga 
  
 resultat när en kundorder utförs. 
  
 resultat när en kundorder utförs. 
  
 Ett värdepappersinstitut skall 
  
 Ett 
  
 värdepappersinstitut 
  
 ska 
  
 övervaka och regelbundet upp- 
  
 övervaka och regelbundet ut- 
  
 datera sina system och riktlinjer 
  
 värdera och uppdatera sina sys- 
  
 för utförande av order och in- 
  
 tem och riktlinjer för utförande 
  
 formera sina kunder om varje 
  
 av order samt informera de kun- 
  
 väsentlig förändring av dessa. 
  
 der med vilka institutet har en 
  
 fortlöpande relation, 
  
 om 
  
 varje 
  
 väsentlig förändring av dessa. 
  
 I utvärderingen 
  
 enligt 
  
 tredje 
  
 stycket ska den information som 
  
 har offentliggjorts enligt 13 kap. 9 § 
  
 beaktas. 
  
 8 kap. 30 § 
  
 30 § 
  
 Ett värdepappersinstitut ska för- 
  
 se sina 
  
 kunder 
  
 med 
  
 lämplig 
  
 in- 
  
 formation om institutets riktlinjer för utförande av order. 
  
 123 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 Innan ett värdepappersinsti- tut utför en kunds order, skall kunden ha godtagit de riktlinjer för utförande av order som insti- tutet har. 
  
 8 kap. 31 § 
  
 Innan ett värdepappersinsti- tut utför en kunds order utanför en reglerad marknad eller en handelsplattform, skall kunden ha gett sitt uttryckliga godkänn- ande till det. Godkännandet kan ges generellt eller avse en enskild transaktion. 
  
 8 kap. 32 § 
  
 Om en kund begär det, skall ett värdepappersinstitut kunna visa att det har utfört kundens order i enlighet med institutets riktlinjer för utförande av order. 
  
 Innan ett värdepappersinsti- tut utför en kunds order, ska kunden ha godtagit de riktlinjer som avses i första stycket. 
  
 31 § 
  
 Innan ett värdepappersinsti- tut utför en kunds order utanför en reglerad marknad eller en handelsplattform, ska kunden ha gett sitt uttryckliga godkänn- ande till det. Godkännandet kan ges generellt eller avse en enskild transaktion. 
  
 32§ 
  
 Om en kund begär det, ska 
  
 ett värdepappersinstitut kunna visa att det har utfört kundens order i enlighet med institutets riktlinjer för utförande av order. 
  
 33 § 
  
 Ett värdepappersinstitut som utför kundorder ska varje år offentliggöra en sammanfattning av de fem handelsplatser som främst, beräknat på handelsvolym, har an- vänts av institutet för utförande av kundorder under föregående år. Sammanfattningen ska vara upp- delad på instrumentklasser och innehålla information om kvali- teten på utförandet. 
  
 124 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 8 kap. 33 § 
  
 Ett värdepappersinstitut skall snabbt, effektivt och rättvist ut- föra en kunds order utan att denne missgynnas i förhållande till andra kunder eller på grund av institutets handel för egen räkning. I övrigt jämförbara kundorder skall utföras i den ordning som de togs emot, om det inte finns skäl för att utföra dem i en annan ordning. 
  
 1 § 
  
 Om en kund har angett ett lägsta pris vid försäljning till tredje man eller ett högsta pris vid inköp (limit) avseende aktier som är upptagna till handel på en reglerad marknad och värde- pappersinstitutet inte utför ordern, skall institutet omedel- bart offentliggöra ordern på ett sätt som gör den lätt tillgänglig för övriga marknadsaktörer. Detta gäller dock inte om kunden har gett andra instruk- tioner. 
  
 34 § 
  
 Ett värdepappersinstitut ska snabbt, effektivt och rättvist ut- föra en kunds order utan att denne missgynnas i förhållande till andra kunder eller på grund av institutets handel för egen räkning. I övrigt jämförbara kundorder ska utföras i den ordning som de togs emot, om det inte finns skäl för att utföra dem i en annan ordning. 
  
 35§ 
  
 Om en kund har angett ett 
  
 lägsta pris vid försäljning till tredje man eller ett högsta pris vid inköp (limit) avseende aktier som är upptagna till handel på en reglerad marknad och värde- pappersinstitutet inte utför ordern, ska institutet omedel- bart offentliggöra ordern på ett sätt som gör den lätt tillgänglig för övriga marknadsaktörer. Detta gäller dock inte om kunden har gett andra instruk- tioner. 
  
 8 kap. 34 § 
  
 36 § 
  
 Ett värdepappersinstitut skall 
  
 Ett värdepappersinstitut ska 
  
 hålla en kunds finansiella instru- 
  
 hålla en kunds finansiella instru- 
  
 ment avskilda från institutets till- 
  
 ment avskilda från institutets till- 
  
 gångar, om inte kunden uttryck- 
  
 gångar, om inte kunden uttryck- 
  
 ligen har godkänt något annat. 
  
 ligen har godkänt något annat. 
  
 I 3 kap. lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument finns det särskilda bestämmelser om förfoganden över finansiella instrument som tillhör någon annan. För överenskommelser enligt första stycket gäller dock inte 3 kap. 1 § samma lag. 
  
 125 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 8 kap. 35 § 
  
 Ett värdepappersinstitut som innehar en kunds medel skall 
  
 1.vidta lämpliga åtgärder för att skydda kundens rättigheter, och 
  
 2.hålla medlen avskilda från institutets tillgångar, om det inte har tillstånd att ta emot medel på konto enligt 2 kap. 2 § första stycket 8 eller är ett kredit- institut. 
  
 Ett värdepappersbolag och ett utländskt företag som tar emot medel med redovisningsskyldig- het enligt 2 kap. 2 § första 
  
 stycket 1 skall omedelbart avskilja medlen från de egna tillgångarna. 
  
 37 § 
  
 Ett värdepappersinstitut som innehar en kunds medel ska 
  
 1.vidta lämpliga åtgärder för att skydda kundens rättigheter, och 
  
 2.hålla medlen avskilda från institutets tillgångar, om det inte har tillstånd att ta emot medel på konto enligt 2 kap. 2 § första stycket 8 eller är ett kredit- institut. 
  
 Ett värdepappersbolag och ett utländskt företag som tar emot medel med redovisningsskyldig- het enligt 2 kap. 2 § första stycket 1 ska omedelbart avskilja medlen från de egna tillgångarna. 
  
 39 § 
  
 Ett värdepappersinstitut får inte ingå avtal om säkerhetsöverlåtelse av finansiella instrument, medel på konto eller medel som tas emot med redovisningsskyldighet, med  
 icke-professionella 
  kunder i syfte att säkra eller täcka kundens aktuella eller framtida, faktiska eller vill- korade förpliktelser. 
  
 8 kap. 38 § 
  
 Vid kreditgivning enligt 2 kap. 
  
 2 § första stycket 2 gäller för värdepappersbolag bestämmel- serna i denna paragraf och 37 § i stället för bestämmelserna i 
  
 41§26 
  
 Vid kreditgivning enligt 2 kap. 
  
 2 § första stycket 2 gäller för värdepappersbolag bestämmel- serna i denna paragraf och 40 § i stället för bestämmelserna i 
  
 26 Senaste lydelse av tidigare 8 kap 38 § 2005:551. 
  
 126 
  
 SOU 2015:2 Författningsförslag 
  
 21 kap. 
  
 aktiebolagslagen 21 kap. 
  
 aktiebolagslagen 
  
 (2005:551). 
  
 (2005:551). 
  
 Ett värdepappersbolag får inte på andra villkor än sådana som bolaget normalt ställer upp lämna kredit till 
  
 1. en styrelseledamot, 
  
 2. en person som ensam eller 
  
 2. en person som ensam eller 
  
 i förening med någon annan får 
  
 i förening med någon annan får 
  
 avgöra kreditärenden som skall 
  
 avgöra kreditärenden som ska 
  
 avgöras av styrelsen, 
  
 avgöras av styrelsen, 
  
 3.en anställd som har en ledande ställning inom bolaget, 
  
 4.någon annan aktieägare än staten med ett aktieinnehav som motsvarar minst tre procent av hela aktiekapitalet, 
  
 5.den som är make eller sambo till någon som avses i  
 1–4, 
  eller 
  
 6.en juridisk person i vilken någon som avses i  
 1–5 
  har ett väsent- ligt ekonomiskt intresse i egenskap av delägare eller medlem. 
  
 Finansinspektionen prövar efter ansökan om en anställd har sådan ledande ställning som avses i andra stycket 3. 
  
 Värdepappersbolagets styr- 
  
 Värdepappersbolagets styr- 
  
 else skall avgöra ärenden om 
  
 else ska avgöra ärenden om 
  
 kredit till de personer och före- 
  
 kredit till de personer och före- 
  
 tag som avses i andra stycket. 
  
 tag som avses i andra stycket. 
  
 Bolaget skall föra in uppgifter om 
  
 Bolaget ska föra in uppgifter om 
  
 sådana krediter i en förteckning. 
  
 sådana krediter i en förteckning. 
  
 Andra–fjärde 
  styckena tillämpas också på krediter mot säkerhet av borgen eller fordringsrätt som utfärdas av någon som avses i andra stycket. Detsamma gäller för en fordran som bolaget för- värvar och för vilken någon som avses i andra stycket är betalnings- skyldig. 
  
 8 kap. 39 § 
  
 Ett värdepappersbolag får ge förskott, lämna lån eller ställa säkerhet för lån i syfte att gälde- nären skall förvärva aktier i bolaget eller ett överordnat bo- lag i samma koncern, bara om det därefter finns full täckning för det bundna egna kapitalet. Vid beräkningen av om det finns 
  
 42 § 
  
 Ett värdepappersbolag får ge förskott, lämna lån eller ställa säkerhet för lån i syfte att gälde- nären ska förvärva aktier i bolaget eller ett överordnat bo- lag i samma koncern, bara om det därefter finns full täckning för det bundna egna kapitalet. Vid beräkningen av om det finns 
  
 127 
  
 Författningsförslag SOU 2015:2 
  
 full täckning för det bundna 
  
 full täckning för det bundna 
  
 egna kapitalet skall förskott och 
  
 egna kapitalet ska förskott och 
  
 lån enligt första meningen be- 
  
 lån enligt första meningen be- 
  
 handlas 
  
 som 
  
 fordringar 
  
 utan 
  
 handlas 
  
 som 
  
 fordringar 
  
 utan 
  
 värde 
  
 samt 
  
 säkerheter 
  
 enligt 
  
 värde 
  
 samt 
  
 säkerheter 
  
 enligt 
  
 första meningen behandlas som 
  
 första meningen behandlas som 
  
 bolagets skuld. 
  
 bolagets skuld. 
  
 Förskott, lån eller säkerhet får dock bara lämnas i den utsträck- ning det framstår som försvarligt med hänsyn till 
  
 1.de krav som verksamhetens art, omfattning och risker ställer på storleken av det egna kapitalet, och 
  
 2.bolagets konsolideringsbehov, likviditet och ställning i övrigt. 
  
 8 kap. 40 § 
  
 Om ett värdepappersinstitut utför en investeringstjänst som bara är en del av en finansiell produkt för vilken det finns andra regler i  
 EG-rätten, 
  gäller inte bestämmelserna i  
 22–27 
  §§. 
  
 43§ 
  
 Om ett värdepappersinstitut 
  
 utför en investeringstjänst som bara är en del av en finansiell produkt för vilken det finns andra regler i  
 EU-rätten, 
  gäller inte bestämmelserna i  
 10–26 
  §§. 
  
 44 § 
  
 Om ett bostadslåneavtal som omfattas av reglerna för kredit- värdighetsbedömning av kunder i Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/17/EU förutsätter tillhandahållande till samma kund av en investeringstjänst avseende hypoteksobligationer, som emitteras specifikt i syfte att säkra finan- sieringen och har identiska villkor med bostadslåneavtalet, för att lånet ska kunna betalas, refinan- sieras eller lösas in, ska 8 kap. 14 d § samt  
 20–22, 
  och 25 §§ inte tillämpas på investeringstjänsten. 
  
 128 
  
 SOU 2015:2 Författningsförslag 
  
 8 kap. 41 § 
  
 45 § 
  
 Ett värdepappersinstitut som 
  
 Ett värdepappersinstitut som 
  
 genom förmedling av ett annat 
  
 genom förmedling av ett annat 
  
 värdepappersinstitut eller ett ut- 
  
 värdepappersinstitut eller ett ut- 
  
 ländskt värdepappersföretag som 
  
 ländskt värdepappersföretag som 
  
 hör hemma inom EES tar emot 
  
 hör hemma inom EES tar emot 
  
 en instruktion om att utföra en 
  
 en instruktion om att utföra en 
  
 investeringstjänst eller en sido- 
  
 investeringstjänst eller en sido- 
  
 tjänst för en kunds räkning, får 
  
 tjänst för en kunds räkning, får 
  
 förlita sig på de uppgifter om 
  
 förlita sig på de uppgifter om 
  
 kunden som det har fått av det 
  
 kunden som det har fått av det 
  
 andra värdepappersinstitutet eller 
  
 andra värdepappersinstitutet eller 
  
 företaget och alla rekommenda- 
  
 företaget och alla rekommenda- 
  
 tioner i fråga om tjänsten eller 
  
 tioner i fråga om tjänsten eller 
  
 transaktionen som kunden har 
  
 transaktionen som kunden 
  
 har 
  
 fått från det andra institutet eller 
  
 fått från det andra institutet eller 
  
 företaget. Ett 
  
 värdepappers- 
  
 företaget. Ett 
  
 värdepappers- 
  
 institut som genomför en tjänst 
  
 institut som genomför en tjänst 
  
 eller transaktion 
  
 utifrån sådana 
  
 eller 
  
 transaktion 
  
 utifrån sådana 
  
 uppgifter och rekommendationer 
  
 uppgifter och rekommendationer 
  
 ansvarar för att tjänsten eller 
  
 ansvarar för att tjänsten eller 
  
 transaktionen utförs i enlighet 
  
 transaktionen utförs 
  
 i 
  
 enlighet 
  
 med bestämmelserna i detta kapi- 
  
 med 
  
 bestämmelserna 
  
 i 
  
 8 
  
 och 
  
 tel. 
  
 9 kap. 
  
 Ett värdepappersinstitut som har förmedlat en instruktion till ett annat värdepappersinstitut eller ett utländskt värdepappersföre- tag ansvarar för att den information som det har lämnat över är fullständig och riktig och att de rekommendationer och den rådgiv- ning som institutet har tillhandahållit är lämpliga för kunden. 
  
 46 § 
  
 Vid försäljning och rådgivning till kunder i samband med struk- turerade insättningar gäller 6 kap., 8 kap. 1, 8 e, 9, 12,  
 28–30, 
  32 §§, 9 kap.  
 1–8, 
  
 10–17, 
  
 20–35, 
  44, 45 samt  
 23–25 
  kap. 
  
 129 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 47 § 
  
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 
  
 1. vilka ersättningar som ett värdepappersinstitut inte får ta emot enligt 17 §, 
  
 2. mottagande av medel på konto samt bolagets eller företagets system för hantering av vissa upp- gifter enligt 38 §, 
  
 3. vilka begränsningar som ska gälla vid ställande av säkerhet en- ligt 39 § andra stycket, och 
  
 4. vilka uppgifter som ska an- tecknas i en förteckning enligt 40 § fjärde stycket. 
  
 10 kap. Datarapporteringstjänster 
  
 Tillståndskrav 
  
 1 § 
  
 Ett företag får efter tillstånd av Finansinspektionen yrkesmässigt tillhandahålla sådana datarappor- teringstjänster som avses i 1 kap. 4 b § 8, 9 och 22. 
  
 Finansinspektionen ska inom sex månader efter det att en full- ständig ansökan har lämnats in underrätta sökanden om huruvida tillstånd har beviljats. 
  
 Tillstånd enligt första stycket behövs inte för ett värdepappers- institut, ett utländskt värdepappers- företag eller en marknadsoperatör. 
  
 130 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 Förutsättningar för tillstånd 
  
 2 § 
  
 Tillstånd att tillhandahålla datarapporteringstjänster ska ges till företag som har sitt huvudkontor eller säte i Sverige, om 
  
 1.det finns skäl att anta att verksamheten kommer att bedrivas enligt denna lag och andra författ- ningar som reglerar verksamheten, 
  
 2.den som ska ingå i styrelsen för företaget eller vara verkställ- ande direktör, eller vara ersättare för någon av dem, har tillräcklig insikt och erfarenhet för att delta i ledningen av företaget och även i övrigt är lämplig för en sådan upp- gift, 
  
 3.styrelsen i sin helhet har till- räcklig kunskap och erfarenhet för att leda företaget, och 
  
 4.företaget uppfyller de villkor i övrigt som anges i denna lag. 
  
 3§ 
  
 En ansökan enligt 1 § ska inne- hålla 
  
 1.en verksamhetsplan för den avsedda verksamheten med uppgift om företagets organisation, 
  
 2.uppgift om styrelseledamöter och verkställande direktör samt er- sättare för dessa, och 
  
 3.den information som krävs för att Finansinspektionen ska kunna bedöma huruvida kraven för tillstånd är uppfyllda. 
  
 131 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 Krav på ledningsorganet hos en leverantör av datarapporteringstjänster 
  
 4 § 
  
 Styrelse och verkställande direktör i ett företag som till- handahåller datarapporterings- tjänster ska fastställa och övervaka genomförandet av styrningssystem som säkerställer en effektiv och ansvarsfull ledning av företaget. 
  
 Godkänt publiceringsarrangemang (APA) 
  
 5 § 
  
 Ett APA ska ha inrättat adekvata strategier och arrange- mang för att offentliggöra den in- formation som krävs enligt artik- larna 20 och 21 i förordningen om marknader för finansiella instru- ment så nära realtid som det är tek- niskt möjligt och på rimliga affärs- mässiga villkor. 
  
 Informationen ska hållas till- gänglig kostnadsfritt 15 minuter efter det att den har offentliggjorts. 
  
 Ett APA ska på ett effektivt och konsekvent sätt kunna sprida sådan information som avses i första stycket på ett sätt som säkerställer snabb tillgång till informationen, på  
 icke-diskriminerande 
  grunder och i ett format som underlättar konsolideringen av informationen med liknande data från andra 
  
 132 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 källor. 
  
 6 § 
  
 Informationen enligt 5 § ska innehålla 
  
 1.identifieringskod för det finansiella instrumentet, 
  
 2.pris till vilket transaktionen genomfördes, 
  
 3.transaktionsvolymen, 
  
 4.tidpunkt för transaktionen, 
  
 5.tidpunkt då transaktionen rapporterades, 
  
 6.prisnotering för transaktio- 
  
 nen, 
  
 7.koden för den handelsplats där transaktionen utfördes eller, om transaktionen utfördes genom en systematisk internhandlare, koden SI, alternativt koden OTC, och 
  
 8.i tillämpliga fall, en indikator som visar att särskilda villkor gällde för transaktionen. 
  
 7 § 
  
 Ett APA ska ha inrättat system som på ett effektivt sätt kan kon- trollera den information som er- hålls från värdepappersinstitut. Sys- temet ska kunna kontrollera handelsrapporters fullständighet, hitta fall av utelämnad information och uppenbara fel och begära om- sändning av alla sådana felaktiga rapporter. 
  
 133 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillhandahållare av konsoliderad handelsinformation (CTP) 
  
 8 § 
  
 En CTP ska ha inrättat adekvata strategier och arrange- mang för att samla in den infor- mation som offentliggjorts i enlighet med artiklarna 6, 10, 20 och 21 i förordningen om marknader för finansiella instrument, slå samman den till en kontinuerlig elektronisk dataström och göra informationen tillgänglig för allmänheten så nära realtid som det är tekniskt möjligt och på rimliga affärsmässiga villkor. 
  
 Informationen ska hållas till- gänglig kostnadsfritt 15 minuter efter det att den har offentliggjorts. 
  
 En CTP ska på ett effektivt och konsekvent sätt kunna sprida sådan information som avses i första stycket på ett sätt som säkerställer snabb tillgång till informationen, på  
 icke-diskriminerande 
  grunder samt i format som är lätta ta del av och att använda för marknads- deltagare. 
  
 9 § 
  
 Informationen enligt 8 § ska innehålla 
  
 1. identifieringskod eller identi- fierbara kännetecken för det finan- siella instrumentet, 
  
 2. pris till vilket transaktionen genomfördes, 
  
 134 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 3.transaktionsvolymen, 
  
 4.tidpunkt för transaktionen, 
  
 5.tidpunkt då transaktionen rapporterades, 
  
 6.prisnotering för transak- tionen, 
  
 7.koden för den handelsplats där transaktionen utfördes, eller om transaktionen utfördes genom en systematisk internhandlare koden SI, alternativt koden OTC, 
  
 8.i tillämpliga fall, det faktum att en datoralgoritm inom värde- pappersföretaget låg bakom investe- ringsbeslutet och utförandet av transaktionen, 
  
 9.i tillämpliga fall, en indikator som visar att särskilda villkor gällde för transaktionen, och 
  
 10.en markering som, om 
  
 undantag i enlighet med arti- kel 4.1.a eller 4.1.b i förordningen om marknader för finansiella in- strument gjorts från kravet att offentliggöra den information som avses i artikel 3.1 i den förord- ningen, visar vilket av undantagen som gällde för transaktionen. 
  
 10 § 
  
 En CTP ska säkerställa att de data som tillhandahålls har sammanställts från alla reglerade marknader,  
 MTF-plattformar, 
  
 OTF-plattformar 
  och APA och för de finansiella instrument som specificeras genom tekniska stan- darder antagna av kommissionen. 
  
 135 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 Godkänd rapporteringsmekanism (ARM) 
  
 11 § 
  
 En ARM ska ha inrättat adekvata strategier och arrange- mang för rapportering av den in- formation som krävs enligt arti- kel 26 i förordningen om mark- nader för finansiella instrument så snart som möjligt, och senast vid slutet av arbetsdagen dagen efter den dag då transaktionen ägde rum. 
  
 Sådan information som avses i första stycket ska rapporteras i en- lighet med kraven i artikel 26 i samma förordning. 
  
 12 § 
  
 En ARM ska ha inrättat system som på ett effektivt sätt kan kon- trollera transaktionsrapporters full- ständighet, hitta fall av utelämnad information och uppenbara fel som orsakats av ett värdepappersinstitut och då sådana fel eller uteläm- nanden inträffar upplysa institutet om dem och begära omsändning av alla sådana felaktiga rapporter. 
  
 En ARM ska även ha inrättat system som gör det möjligt för ARM:n att upptäcka fel eller ute- lämnanden som den själv har or- sakat och kunna åtgärda dessa och översända korrekta och fullständiga transaktionsrapporter eller, i före- kommande fall, sända in dem på nytt. 
  
 136 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 Gemensamma bestämmelser 
  
 13 § 
  
 Den som tillhandahåller en datarapporteringstjänst ska ha effektiva arrangemang för att han- tera intressekonflikter. 
  
 14 § 
  
 Den som tillhandahåller en datarapporteringstjänst ska ha sunda skyddsmekanismer som är utformade för att garantera skyddet vid informationsöverföring och för att minimera risken för data- förvanskning och för obehörigt tillträde till informationen samt upprätthålla adekvata resurser och ha inrättat backupanordningar för att kontinuerligt kunna tillhanda- hålla tjänsten. 
  
 15 § 
  
 Den som tillhandahåller en datarapporteringstjänst ska till- handahålla ändamålsenliga rapporteringssystem för anställda som vill göra anmälningar om misstänkta överträdelser av be- stämmelser som gäller för verk- samheten. 
  
 Personuppgiftslagen (1998:204) gäller vid behandling av person- uppgifter inom ramen för sådana rapporteringssystem som avses i första stycket. 
  
 137 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 11 kap. 
  
 1 a § 
  
 För den som driver en handels- plattform gäller 13 kap. 1  
 a–1 
  i §§, 6 a §, 7 § andra stycket samt 9 §. Det som där sägs om börs ska gälla för den som driver handelsplatt- formen. 
  
 För den som driver en OTF- plattform gäller utöver det som sägs i 13 kap. 1 b § att endast ett värde- pappersinstitut som inte har nära förbindelser till den som driver plattformen får bedriva verksamhet som marknadsgarant på platt- formen. 
  
 1 b § 
  
 Den som driver en handels- plattform ska vidta åtgärder för att identifiera och hantera möjliga negativa följder för driften av han- delsplattformen, eller för deltag- arna, av intressekonflikter mellan handelsplattformen, dess ägare eller den som driver plattformen. 
  
 2 § 
  
 Ett värdepappersinstitut som 
  
 Ett värdepappersinstitut som 
  
 för egen räkning deltar i handeln 
  
 driver en  
 MTF-plattform 
  får inte 
  
 på en handelsplattform som insti- 
  
 på plattformen genomföra transak- 
  
 tutet självt driver skall inte 
  
 tioner mot det egna lagret. 
  
 därigenom anses ha utfört sådana 
  
 investeringstjänster som avses i 
  
 2 kap. 1 § 1, 2 och 4. 
  
 Ett värdepappersinstitut som 
  
 driver en  
 OTF-plattform 
  får inte 
  
 på plattformen genomföra transak- 
  
 138 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 tioner mot det egna lagret med undantag för transaktioner i stats- papper för vilka det saknas en lik- vid marknad samt för matchad principalhandel i obligationer, strukturerade finansiella produkter och derivatinstrument som inte omfattas av clearingkravet enligt artikel 5 i förordningen (EU) nr 648/2012. 
  
 2 a § 
  
 Den som driver en  
 MTF-platt- 
  form ska ha 
  
 1.tillräckliga förutsättningar för att kunna hantera de risker platt- formen är exponerad för samt vidta lämpliga åtgärder och införa system för att identifiera alla betydande risker för plattformens verksamhet och för att reducera sådana risker, 
  
 2.verksamma åtgärder för att underlätta effektivt avslut utan dröjsmål av de transaktioner som utförs i plattformens system, samt 
  
 3.tillräckliga finansiella resur- ser för att goda förutsättningar ska föreligga för att plattformen ska kunna fungera korrekt med hänsyn till arten och omfattningen av de transaktioner som genomförs på marknaden samt till sammansätt- ningen och graden av dess risk- exponering. 
  
 2 b § 
  
 Den som driver en  
 OTF-platt- 
  form får inte vara systematisk internhandlare. 
  
 139 
  
 Ett värdepappersinstitut som driver en handelsplattform ska ha regler för vilka som får delta i handeln på denna. Som deltag- are i handeln på en  
 MTF-platt- 
  form får institutet ha Sveriges riksbank och Riksgäldskontoret samt fysiska och juridiska per- soner som har en betryggande kapitalstyrka, tillräckliga kun- skaper och ändamålsenlig orga- nisation av verksamheten och som i övrigt är lämpliga att delta i handeln. 
  
 3 a § 
  
 På en handelsplattform ska det finnas åtminstone tre väsentligen aktiva deltagare som var och en har möjlighet att interagera med övriga deltagare för prisbildningen på plattformen. 
  
 4 a § 
  
 Reglerna för utförande av order på en handelsplattform ska vara icke skönsmässiga. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 En  
 OTF-plattform 
  får inte heller anslutas till en systematisk internhandlare eller till en annan  
 OTF-plattform 
  så att order på  
 OTF-plattformen 
  kan interagera med order och bud hos en sys- tematisk interhandlare eller med order på den andra  
 OTF-platt- 
  formen. 
  
 3 § 
  
 Ett värdepappersinstitut som driver en handelsplattform skall ha regler för vilka som får delta i handeln på denna. Som deltag- are i handeln får institutet ha Sveriges riksbank och Riks- gäldskontoret samt fysiska och juridiska personer som har en betryggande kapitalstyrka, till- räckliga kunskaper och ända- målsenlig organisation av verk- samheten och som i övrigt är lämpliga att delta i handeln. 
  
 140 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 Den som driver en  
 OTF-platt- 
  form ska dock handla diskretionärt 
  
 1.vid beslut om att lägga eller dra tillbaka en order på platt- formen, eller 
  
 2.vid beslut om att inte matcha en specifik kundorder med övriga order som finns tillgängliga i sys- temet vid en viss tidpunkt förutsatt att detta stämmer överens med ope- ratörens skyldigheter enligt 9 kap. 26 §. 
  
 4 b § 
  
 Den som driver en  
 OTF-platt- 
  form i form av ett system som matchar kundorder får besluta om och i så fall när och hur mycket av två eller flera order som ska matchas inom systemet. 
  
 Den som driver en  
 OTF-platt- 
  form i form av ett system som anordnar transaktioner med icke aktierelaterade instrument får underlätta förhandlingar kunder emellan för att sammanföra två eller flera potentiellt kompatibla köp- och säljintressen i en trans- aktion. 
  
 4 c § 
  
 På transaktioner som genomförs mellan deltagarna på en MTF- plattform enligt de regler som gäller för plattformen, och på förhållandet mellan deltagarna och den som dri- ver  
 MTF-plattformen, 
  ska 8 kap. 1, 28, 30 och 31 §§ samt 9 kap. 8, 10– 17 och  
 20–35 
  §§ inte tillämpas. 
  
 141 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 Bemyndiganden 
  
 Handelsstopp 
  
 12 § 
  
 Regeringen eller den myndig- 
  
 Den som driver en handels- 
  
 het som regeringen bestämmer får 
  
 plattform får stoppa handeln i ett 
  
 meddela föreskrifter om skyldig- 
  
 finansiellt instrument eller avföra 
  
 heten att offentliggöra informa- 
  
 instrumentet från handeln, om det 
  
 tion 
  
 inte längre uppfyller kraven för att 
  
 1. om handeln enligt 9 §, 
  
 vara upptaget till handel och det 
  
 2. före handel enligt 10 § och 
  
 inte är sannolikt att handelsstoppet 
  
 3. efter handel enligt 11 §. 
  
 eller avförandet orsakar 
  
 väsentlig 
  
 skada för investerarna eller mark- 
  
 nadens funktion. 
  
 Vid avförande eller handels- 
  
 stopp av ett finansiellt instrument 
  
 ska den som driver plattformen 
  
 även avföra eller stoppa handeln i 
  
 finansiella derivatinstrument 
  
 rela- 
  
 terade till det finansiella instru- 
  
 mentet i fråga. 
  
 Den som driver plattformen ska 
  
 offentliggöra 
  
 beslut om 
  
 avförande 
  
 och handelsstopp samt underrätta 
  
 Finansinspektionen. 
  
 Tillväxtmarknader för små och 
  
 medelstora företag 
  
 13 § 
  
 Den som driver en  
 MTF-platt- 
  
 form får efter ansökan hos Finans- 
  
 inspektionen registrera plattformen 
  
 som en tillväxtmarknad för små 
  
 och medelstora företag, om 
  
 1. minst 
  
 50 procent 
  
 av 
  
 de 
  
 emittenter vars finansiella instru- 
  
 ment tas upp till handel på platt- 
  
 formen är små och medelstora före- 
  
 tag vid tiden för ansökan och under 
  
 142 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 varje kalenderår därefter, 
  
 2.det finns lämpliga kriterier för upptagande av finansiella in- strument till handel på plattformen, 
  
 3.det finns tillräcklig informa- tion offentliggjord för att göra det möjligt för investerare att fatta ett välgrundat beslut om att investera eller inte investera i de finansiella instrumenten, antingen i form av ett prospekt enligt 2 kap. lagen (1991:980) om handel med finan- siella instrument eller, om ett pro- spekt inte krävs enligt den lagen, ett upptagandedokument, 
  
 4.det finns ändamålsenlig, fort- löpande och regelbunden finansiell rapportering, 
  
 5.emittenterna och personer som har ledande ställning hos dem samt närstående uppfyller kraven i marknadsmissbruksförordningen, 
  
 6.tillsynsinformation som rör emittenterna lagras samt sprids till allmänheten, och 
  
 7.det finns effektiva system och kontroller som syftar till att för- hindra och upptäcka marknads- missbruk i enlighet med kraven i marknadsmissbruksförordningen. 
  
 14§ 
  
 På en  
 MTF-plattform 
  som har 
  
 registrerats som en tillväxtmark- nad för små och medelstora före- tag gäller inte kraven i 2  
 a–12 
  §§. 
  
 143 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 15 § 
  
 En  
 MTF-plattform 
  som har registrerats som en tillväxtmarknad för små och medelstora företag får avregistreras, om 
  
 1. den som driver plattformen ansöker om avregistrering, eller 
  
 2. kraven i 13 § inte längre är uppfyllda. 
  
 16 § 
  
 Om en emittents finansiella in- strument tas upp till handel på en tillväxtmarknad för små och medelstora företag, får handel med det finansiella instrumentet be- drivas på en annan tillväxtmark- nad för små och medelstora företag endast när emittenten har infor- merats och inte framfört några invändningar. I sådana fall ska emittenten inte omfattas av någon skyldighet avseende bolagsstyrning eller offentliggörande med avseende på den sistnämnda tillväxtmark- naden för små och medelstora före- tag. 
  
 12 kap. 
  
 2 §27 
  
 Tillstånd att som börs driva en reglerad marknad ska ges ett svenskt aktiebolag eller en svensk ekonomisk förening, om 
  
 1.bolagsordningen eller stadgarna inte strider mot denna lag eller någon annan författning, 
  
 2.det finns skäl att anta att den planerade verksamheten kommer att drivas enligt bestämmelserna i denna lag och andra författningar som reglerar företagets verksamhet, 
  
 27 Senaste lydelse 2009:365. 
  
 144 
  
 4. den som ska ingå i styr- elsen för företaget eller vara verkställande direktör i det, eller vara ersättare för någon av dem, har tillräcklig insikt och erfaren- het för att delta i ledningen av en börs och även i övrigt är lämplig för en sådan uppgift, 
  
 5. styrelsen i sin helhet har till- räcklig kunskap och erfarenhet för att leda börsen, och 
  
 6. företaget uppfyller de vill- kor i övrigt som anges i denna lag. 
  
 6 b § 
  
 Styrelse och verkställande direktör ska fastställa och övervaka genomförandet av styrningssystem som säkerställer en ansvarsfull led- ning av börsen, i vilket ingår åt- skillnad mellan funktioner inom organisationen och förebyggande av intressekonflikter på ett sätt som främjar marknadens integritet. 
  
 Styrelse och verkställande direktör ska övervaka och regel- bundet utvärdera effektiviteten hos styrningssystemen enligt första stycket och vidta lämpliga åtgärder för att rätta till brister. 
  
 Styrelse och verkställande dir- ektör ska ha tillgång till den infor- mation och de dokument som krävs för att ha uppsikt över och över- vaka ledningens beslutsfattande. 
  
 145 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 3. den som har eller kan förväntas komma att få ett kvalificerat innehav i företaget bedöms lämplig att utöva ett väsentligt inflyt- ande över ledningen av en börs, 
  
 4. den som ska ingå i styr- elsen för företaget eller vara verkställande direktör i det, eller vara ersättare för någon av dem, har tillräcklig insikt och erfaren- het för att delta i ledningen av en börs och även i övrigt är lämplig för en sådan uppgift, och 
  
 5. företaget uppfyller de vill- kor i övrigt som anges i denna lag. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 6 c § 
  
 Den som är ledamot i styrelsen för en börs eller är dess verk- ställande direktör får utöver detta uppdrag ha det antal uppdrag som styrelseledamot eller verkställande direktör i andra företag som be- döms lämpligt med hänsyn till om- ständigheterna i det enskilda fallet samt till arten, omfattningen och komplexiteten hos bolagets verk- samhet. 
  
 Om en börs är betydande i fråga om storlek, intern organisa- tion samt verksamhetens art, om- fattning och komplexitet, får en styrelseledamot eller verkställande direktör endast inneha en av följ- ande kombinationer av uppdrag: 
  
 1. ett uppdrag som verkställ- ande direktör och två uppdrag som styrelseledamot, eller 
  
 2. fyra uppdrag som styrelse- ledamot. 
  
 6 d § 
  
 Vid tillämpningen av 6 c § andra stycket ska 
  
 1. uppdrag inom samma kon- cern eller i företag där börsen har ett kvalificerat innehav räknas som ett enda uppdrag, och 
  
 2. uppdrag i verksamheter och organisationer som inte huvudsak- ligen har ett kommersiellt syfte inte beaktas. 
  
 Om styrelseledamoten represen- terar svenska staten gäller inte 6 c § andra stycket. 
  
 146 
  
 En börs som avser att vidta 
  
 åtgärder i ett annat land inom EES för att underlätta för del- tagare på distans att få tillträde till börsens reglerade marknad eller till en handelsplattform som drivs av börsen, ska innan sådana åtgärder påbörjas under- rätta Finansinspektionen. 
  
 Finansinspektionen ska inom en månad från det att under- rättelsen togs emot lämna över den till den behöriga myndig- heten i det land där åtgärderna ska vidtas. På begäran ska Finansinspektionen till samma myndighet utan onödigt dröjsmål lämna uppgifter om vilka från det landet som deltar i handeln på en reglerad marknad eller han- delsplattform. 
  
 147 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 En styrelseledamot eller verk- ställande direktör i en börs som är betydande får, efter tillstånd av Finansinspektionen, ha ytterligare ett uppdrag som styrelseledamot utöver de som anges i 6 c § andra stycket 1 eller 2. 
  
 6 e § 
  
 Den som är styrelseledamot eller verkställande direktör i en börs ska avsätta tillräckligt med tid för att kunna utföra sitt uppdrag. 
  
 10 § 
  
 En börs som avser att vidta 
  
 åtgärder i ett annat land inom EES för att underlätta för del- tagare på distans att få tillträde till börsens reglerade marknad eller till en handelsplattform som drivs av börsen, skall innan sådana åtgärder påbörjas under- rätta Finansinspektionen. 
  
 Finansinspektionen skall inom en månad från det att under- rättelsen togs emot lämna över den till den behöriga myndig- heten i det land där åtgärderna skall vidtas. På begäran skall Finansinspektionen till samma myndighet lämna uppgifter om vilka från det landet som deltar i handeln på en reglerad marknad eller handelsplattform. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 13 kap. 
  
 1 a § 
  
 En börs ska inrätta effektiva system, förfaranden och arrange- mang för att säkerställa att handels- systemen 
  
 1. är motståndskraftiga, 
  
 2. har tillräcklig kapacitet för att kunna hantera svåra påfrestningar på marknaden i fråga om order- och meddelandevolymer, 
  
 3. kan säkerställa ordnad handel vid förhållanden med påfrestningar på marknaden, 
  
 4. är fullständigt testade, och 
  
 5. omfattas av effektiva arrange- mang för driftskontinuitet för att säkerställa kontinuitet i verksam- heten vid eventuella driftsavbrott i handelssystemet. 
  
 1 b § 
  
 Om börsen, för att uppfylla kraven i 15 kap. 2 § på en rättvis, välordnad och effektiv handel, an- litar marknadsgaranter ska börsen ingå skriftliga avtal om detta med ett tillräckligt antal värdepappers- institut. Av avtalen ska framgå 
  
 1.att instituten ska ställa fasta bud till konkurrenskraftiga priser så att marknaden tillförs likviditet på regelbunden och förutsägbar basis, och 
  
 2.incitament i form av rabatter eller annat som erbjuds institutet för att uppfylla åtagandena enligt 1. 
  
 148 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 Börsen ska övervaka efterlevna- den av avtalen enligt första stycket och underrätta Finansinspektionen om innehållet i avtalen. 
  
 1 c § 
  
 Börsen ska inrätta effektiva sys- tem, förfaranden och arrangemang för att kunna avvisa order som överskrider förutbestämda volym- och priströsklar eller är uppenbart felaktiga. 
  
 Börsen ska även tillfälligt kunna stoppa eller begränsa han- deln, om det finns en betydande prisrörelse för ett finansiellt instru- ment på den reglerade marknaden eller en närliggande marknad under en kort period, och i undan- tagsfall kunna annullera, justera eller korrigera en transaktion. 
  
 Börsen ska säkerställa att para- metrarna för att stoppa handeln är lämpligt kalibrerade på ett sätt som beaktar likviditeten för olika till- gångskategorier och underkatego- rier, marknadsmodellens art och olika typer av användare samt räcker för att undvika betydande störningar i en ordnad handel. 
  
 Börsen ska underrätta Finans- inspektionen om parametrarna en- ligt tredje stycket samt om betyd- ande ändringar av dessa. 
  
 1 d § 
  
 Börsen ska inrätta effektiva sys- tem, förfaranden och arrangemang för att säkerställa att deltagare som 
  
 149 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 använder algoritmiska handels- system inte kan skapa eller bidra till otillbörliga marknadsförhållan- den på den reglerade marknaden samt kunna hantera eventuella otillbörliga marknadsförhållanden som kan uppstå till följd av an- vändningen av sådana algorit- miska handelssystem. 
  
 I de förfaranden som avses i första stycket ska ingå 
  
 1. krav på deltagarna att utföra lämpliga tester av algoritmer och att tillhandahålla miljöer för att underlätta sådana tester, 
  
 2. system för att begränsa an- delen inte utförda order i förhåll- ande till transaktionerna som kan läggas in i systemet av en medlem eller en deltagare, och 
  
 3. system för att begränsa och upprätthålla den minsta  
 tick-size 
  som får tillämpas på marknaden. 
  
 1 e § 
  
 En börs som tillåter direkt elektroniskt tillträde till en reglerad marknad ska ha effektiva system, förfaranden och arrangemang för att säkerställa 
  
 1. att endast värdepappersinsti- tut och utländska värdepappers- företag får tillhandahålla sådana tjänster, 
  
 2. att lämpliga kriterier fastställs och tillämpas i fråga om lämplig- heten hos personer för vilka sådant tillträde kan medges, och 
  
 150 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 3. att deltagaren behåller ansva- ret för order och transaktioner som utförs med användning av tjänsten i enlighet med kraven i denna lag. 
  
 En sådan börs som avses i första stycket ska fastställa lämpliga stan- darder beträffande riskkontroll och trösklar för handel via direkt elek- troniskt tillträde samt särskilja och vid behov kunna stoppa order eller handel som utförs av en person som använder direkt elektroniskt till- träde. 
  
 1 f § 
  
 En börs ska ha transparenta, rättvisa och  
 icke-diskriminerande 
  regler om samlokaliseringstjänster. 
  
 1 g § 
  
 En börs ska säkerställa att dess avgiftsstrukturer, inklusive avgifter för utförande och sidotjänster samt alla rabatter, är transparenta, rätt- visa och  
 icke-diskriminerande 
  och att de inte skapar incitament för att lägga, ändra eller annullera order eller utföra transaktioner på ett sätt som bidrar till otillbörliga handels- förhållanden eller marknadsmiss- bruk. 
  
 Om en börs har avtal med marknadsgaranter avseende aktier, ska ersättning i första hand ges i form av rabatter. 
  
 151 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 1 h § 
  
 En börs ska med hjälp av flagg- ning från deltagare kunna identi- fiera vilka order som har genererats genom algoritmisk handel, vilka algoritmer som har använts för att skapa olika order och vilka perso- ner som har initierat dessa. 
  
 1 i § 
  
 En börs ska ha regler för tick- size för aktier, depåbevis, börs- handlade fonder, certifikat och andra liknande finansiella instru- ment. 
  
 Börsen ska 
  
 1. kalibrera varje  
 tick-size 
  så att de återspeglar det aktuella finan- siella instrumentets likviditetsprofil och den genomsnittliga skillnaden mellan köp- och säljkurs (spread), med beaktande av önskan att möj- liggöra rimligt stabila priser utan att i onödan hindra ännu mindre skillnader, och 
  
 2. på lämpligt sätt justera tick- size för varje finansiellt instrument. 
  
 2 a § 
  
 En börs ska tillhandahålla ändamålsenliga rapporterings- system för anställda som vill göra anmälningar om misstänkta över- trädelser av bestämmelser som gäller för verksamheten. 
  
 Personuppgiftslagen (1998:204) gäller vid behandling av person- uppgifter inom ramen för sådana rapporteringssystem som avses i 
  
 152 
  
 SOU 2015:2 Författningsförslag 
  
 första stycket. 
  
 6 a § 
  
 En börs och dess deltagare ska 
  
 synkronisera de klockor som an- 
  
 vänds för att registrera datum och 
  
 tid för sådana händelser på den 
  
 reglerade marknaden som omfattas 
  
 av rapporteringsskyldighet. 
  
 7 §28 
  
 Börsen skall övervaka han- 
  
 Börsen ska övervaka handeln 
  
 deln och kursbildningen vid den 
  
 och kursbildningen vid den reg- 
  
 reglerade marknaden och se till 
  
 lerade marknaden och se till att 
  
 att handeln sker i överensstäm- 
  
 handeln sker i överensstäm- 
  
 melse med denna lag och andra 
  
 melse med denna lag och andra 
  
 författningar och god sed på 
  
 författningar och god sed på 
  
 värdepappersmarknaden 
  
 värdepappersmarknaden 
  
 Börsen är skyldig att på begäran av Finansinspektionen ge inspek- tionen åtkomst till sitt system för övervakningen av handeln och kursbildningen. 
  
 Börsen ska avsätta de resurser som krävs för att säkerställa att övervakningen enligt första stycket är effektiv. 
  
 Börsen ska omedelbart under- rätta Finansinspektionen om be- tydande överträdelser av handels- reglerna, otillbörliga marknadsför- hållanden och beteenden som kan tyda på överträdelser av marknads- missbruksförordningen samt sys- temavbrott. 
  
 28 Senaste lydelse SFS 2007:528. 
  
 153 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 Information före och efter 
  
 Information om orderutförande 
  
 handeln 
  
 9 § 
  
 En börs skall offentliggöra in- 
  
 En börs ska offentliggöra infor- 
  
 formation avseende de finansiella 
  
 mation om kvaliteten på utförande 
  
 instrument som är upptagna till 
  
 av transaktioner på den eller de 
  
 handel på den reglerade mark- 
  
 reglerade marknader som 
  
 börsen 
  
 naden, utom sådana som avses i 10 
  
 driver. Offentliggörande 
  
 ska ske 
  
 och 11 §§, i den utsträckning som, 
  
 avgiftsfritt minst en gång per år. 
  
 med hänsyn till verksamhetens art 
  
 och omfattning, behövs för att säkra 
  
 en god genomlysning. Informa- 
  
 tionen skall göras tillgänglig för all- mänheten på rimliga affärsmässiga villkor. 
  
 12 §29 
  
 En börs får, utöver den verksamhet som tillståndet omfattar, på rimliga affärsmässiga villkor ge värdepappersinstitut och utländska värdepappersföretag tillträde till de funktioner inom den reglerade marknaden som används för att offentliggöra information enligt 9– 11 §§. En börs får även driva annan verksamhet som har nära sam- band med den verksamhet som tillståndet omfattar. 
  
 En börs får också efter tillstånd av Finansinspektionen 
  
 1. driva en handelsplattform, 
  
 1. driva en handelsplattform, 
  
 och 
  
 2. driva en auktionsplattform 
  
 2. driva en auktionsplattform 
  
 för handel 
  
 med utsläppsrätter 
  
 för handel med utsläppsrätter 
  
 som en reglerad marknad i en- 
  
 som en reglerad marknad i en- 
  
 lighet med förordning (EU) nr 
  
 lighet med förordning (EU) nr 
  
 1031/2010, och 
  
 1031/2010. 
  
 3. utföra 
  
 datarapporterings- 
  
 tjänster enligt 10 kap. 
  
 För verksamhet enligt andra 
  
 För verksamhet enligt andra 
  
 stycket 1 ska 7 § första stycket 
  
 stycket 1 ska 8 kap. 17 § och 
  
 och 11 kap. gälla. 
  
 11 kap. gälla. 
  
 29 Senaste lydelse 2012:375. 
  
 154 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 För verksamhet enligt andra stycket 2 ska bestämmelserna i denna lag om reglerade mark- nader gälla och det som i de be- stämmelserna anges om finan- siella instrument tillämpas även på sådana utsläppsrätter som inte är finansiella instrument. 
  
 Om det finns särskilda skäl, får Finansinspektionen ge till- stånd till en börs att driva även annan verksamhet. 
  
 För verksamhet enligt andra stycket 2 ska bestämmelserna i denna lag om reglerade mark- nader gälla. 
  
 Om det finns särskilda skäl, får Finansinspektionen ge till- stånd till en börs att driva även annan verksamhet. Sådan verk- samhet och verksamhet enligt första stycket andra meningen får inte innefatta utförande av kundorder med utnyttjande av börsens eget kapital eller matchad principal- handel med börsen som motpart på en reglerad marknad som börsen driver. 
  
 Handelsstopp 
  
 16 a § 
  
 En börs får avföra eller stoppa handeln i ett finansiellt instrument som inte längre uppfyller kraven för att vara upptaget till handel, om det inte är sannolikt att avförandet eller handelsstoppet orsakar väsent- lig skada för investerarna eller marknadens funktion. 
  
 Vid avförande eller handels- stopp av ett finansiellt instrument ska börsen även avföra eller stoppa handeln i finansiella derivatinstru- ment relaterade till det finansiella instrumentet i fråga. 
  
 155 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 Regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestäm- mer får meddela föreskrifter om 
  
 1.övervakningen av handeln och kursbildningen enligt 7 §, 
  
 2.handelsregler för en reg- lerad marknad i fråga om aktie- bolags förvärv och överlåtelse av egna aktier vid den reglerade marknaden, 
  
 3.börsens skyldighet enligt 9 § att offentliggöra information om handeln, 
  
 4.skyldigheten enligt 10 § att offentliggöra information före han- del, 
  
 5.skyldigheten enligt 11 § att offentliggöra information efter han- del, och 
  
 6.disciplinnämnd och hand- läggningen av disciplinärenden. 
  
 Börsen ska offentliggöra beslut om avförande eller handelsstopp samt underrätta Finansinspek- tionen. 
  
 17 § 
  
 Regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestäm- mer får meddela föreskrifter om 
  
 1.övervakningen av handeln och kursbildningen enligt 7 §, 
  
 2.handelsregler för en reg- lerad marknad i fråga om aktie- bolags förvärv och överlåtelse av egna aktier vid den reglerade marknaden, och 
  
 3.disciplinnämnd och hand- läggningen av disciplinärenden. 
  
 15 a kap. Positionslimiter och hantering av positioner avseende råvaruderivat och utsläppsrätter 
  
 1 § 
  
 Finansinspektionen ska fast- ställa kvantitativa tröskelvärden (positionslimiter) avseende stor- leken på den nettoposition som en person kan inneha i råvaruderivat 
  
 156 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 som handlas på handelsplatser och 
  
 OTC-kontrakt 
  som ekonomiskt motsvarar dessa. 
  
 Positionslimiter enligt första stycket ska fastställas enligt de be- räkningsmetoder som fastställs av Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten och avse alla positioner som innehas av en person eller på personens vägnar på aggregerad gruppnivå. 
  
 Positionslimiter enligt första stycket är inte tillämpliga på posi- tioner som innehas av en icke- finansiell enhet eller för dess räk- ning och som innehas i syfte att minska riskerna i den aktuella en- hetens affärsverksamhet. 
  
 2 § 
  
 Positionslimiter enligt 1 § ska fastställas för varje råvaruderivat- kontrakt som handlas på handels- platser. 
  
 Finansinspektionen ska se över och fastställa nya positionslimiter vid betydande förändringar av underliggande levererbara till- gångar, förändringar avseende öppna kontrakt eller vid andra betydande förändringar på mark- naden. 
  
 3 § 
  
 Finansinspektionen kan i undantagsfall fastställa striktare positionslimiter än som följer av 1 §. 
  
 157 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 Positionslimiter enligt första stycket ska offentliggöras på Finansinspektionens hemsida och gälla under högst sex månader från dagen för offentliggörandet. Giltig- hetstiden får därefter förlängas med högst sex månader åt gången. 
  
 4 § 
  
 När samma råvaruderivat handlas på andra handelsplatser inom EES ska Finansinspektionen, om den största andelen av handeln sker på en handelsplats i Sverige, fatta beslut om en gemensam posi- tionslimit enligt 1 och 2 §§. 
  
 Innan inspektionen fattar beslut enligt första stycket ska samråd ske med de behöriga myndigheterna för de andra handelsplatserna. 
  
 Vid oenighet mellan de be- höriga myndigheterna ska anmälan ske till Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten. 
  
 5 § 
  
 Den som driver en handelsplats där handel med råvaruderivat sker ska tillämpa kontroller för posi- tionshantering som ger den som driver handelsplatsen befogenhet att 
  
 1.övervaka personers öppna kontraktspositioner, 
  
 2.få tillgång till information och dokumentation avseende stor- leken på och syftet med en position eller en exponering som innehas samt om förmånstagare eller underliggande ägare till positionen, 
  
 158 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 3.få tillgång till information och dokumentation om överens- kommelser, tillgångar och skulder på marknaden för derivatposition- ens underliggande tillgång, 
  
 4.kräva att en person tillfälligt eller permanent stänger eller min- skar en position, och 
  
 5.för att mildra effekterna av en stor eller dominerande position, kräva att en person tillfälligt åter- ställer likviditet till marknaden till ett överenskommet pris och i över- enskommen omfattning. 
  
 Den som driver en handelsplats där handel med råvaruderivat sker ska ha arrangemang som gör det möjligt för den som driver handels- platsen att stänga eller minska posi- tioner för det fall ett krav enligt första stycket 4 inte efterlevs. 
  
 6 
  
 § 
  
 Positionslimiter enligt 1 och 
  
 2 
  
 §§ samt kontroller för positions- 
  
 hantering enligt 5 § ska vara trans- parenta och  
 icke-diskriminerande. 
  
 7 § 
  
 Den som driver en handelsplats där handel med råvaruderivat sker ska till Finansinspektionen anmäla detaljerade uppgifter om kontroller för positionshantering enligt 5 §. 
  
 8 § 
  
 Den som driver en handelsplats där handel med råvaruderivat eller utsläppsrätter eller derivat av dessa 
  
 159 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 sker ska kategorisera personer som har positioner i dessa instrument som 
  
 1.värdepappersinstitut eller kreditinstitut, 
  
 2.fonder, antingen ett företag för kollektiva investeringar i över- låtbara värdepapper, fondföretag enligt definitionen i direktiv 2009/65/EG, eller en förvaltare av alternativa investeringsfonder en- ligt definitionen i direktiv 2011/61/EG, 
  
 3.andra finansiella institut, in- klusive försäkringsföretag och åter- försäkringsföretag enligt definition- erna i direktiv 2009/138/EG, och tjänstepensionsinstitut enligt defini- tionen i direktiv 2003/41/EG, 
  
 4.kommersiella företag, eller 
  
 5.operatörer med skyldighet till regelefterlevnad enligt direktiv 2003/87/EG. 
  
 9 § 
  
 Den som driver en handelsplats där handel med råvaruderivat eller utsläppsrätter eller derivat av dessa sker ska varje vecka offentliggöra en rapport med uppgifter om 
  
 1.de totala positioner som inne- has av olika personkategorier enligt 8 § för de råvaruderivat eller ut- släppsrätter eller derivat av dessa som handlas på handelsplatsen, 
  
 2.antalet långa och korta posi- tioner per personkategori samt för- ändringar av dessa sedan föregå- ende rapport, 
  
 160 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 3.procentandel öppna kontrakt totalt för varje personkategori, och 
  
 4.antalet personer som innehar en position i varje personkategori. 
  
 I rapporten enligt första stycket ska positioner som innehas i syfte att minska riskerna i en enhets affärsverksamhet skiljas från andra positioner. 
  
 Den som driver handelsplatsen ska översända rapporten till Finansinspektionen och till Euro- peiska värdepappers- och mark- nadsmyndigheten. 
  
 Skyldigheterna enligt första– tredje styckena gäller när antalet personer och öppna positioner överstiger de tröskelvärden som anges i artikel X i genomförande- förordningen. 
  
 10 § 
  
 Den som driver en handelsplats där handel med råvaruderivat eller utsläppsrätter eller derivat av dessa sker ska dagligen tillhandahålla Finansinspektionen en redovisning av positioner som innehas av del- tagarna på handelsplatsen, deras kunder och slutkunder. 
  
 11 § 
  
 Ett värdepappersinstitut som handlar med råvaruderivat eller utsläppsrätter eller derivat av dessa utanför en handelsplats ska dag- ligen till Finansinspektionen eller den behöriga myndigheten för in- strumenten i fråga lämna en redo- 
  
 161 
  
 Finansinspektionen ska, efter en underrättelse enligt 11 kap. 12 § tredje stycket eller 13 kap. 16 a § tredje stycket, så snart det kan ske besluta hurvida handelsstoppet ska bestå, om handelsstoppet berott på 
  
 1. misstänkt marknadsmiss- bruk, 
  
 2. ett uppköpserbjudande, eller 
  
 3. på att investerarna inte i till- räcklig omfattning har tillgång till information om emittenten eller instrumentet i fråga. 
  
 Inspektionen får också, utan föregående beslut av en börs eller ett värdepappersinstitut, besluta om handelsstopp på sådan grund som anges i första stycket. 
  
 Handeln med ett visst finan- siellt instrument får inte avbrytas om det allvarligt skulle skada inve- sterarnas intressen eller hindra 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 visning av sina egna samt kunders och slutkunders positioner i sådana instrument. 
  
 12 § 
  
 Den som deltar i handeln på en handelsplats där handel med rå- varuderivat eller utsläppsrätter eller derivat av dessa sker ska dagligen till den börs eller det värdepappers- institut som driver handelsplatsen rapportera sina egna samt kunders och slutkunders positioner i sådana instrument. 
  
 22 kap. 
  
 1 § 
  
 Avbryter en börs handeln med ett finansiellt instrument på en reg- lerad marknad (handelsstopp), skall börsen omedelbart underrätta Finansinspektionen om åtgärden, om denna grundas på att 
  
 1. investerarna inte har tillgång till information om det finansiella instrumentet på lika villkor, 
  
 2. investerarna inte i tillräcklig omfattning har tillgång till infor- mation om emittenten, 
  
 3. emittentens ställning är sådan att handeln skulle skada investerar- nas intressen, 
  
 4. det finansiella instrumentet inte uppfyller de krav som följer av den reglerade marknadens regler, eller 
  
 5. det annars finns särskilda skäl hänförliga till emittenten eller det finansiella instrumentet. 
  
 162 
  
 SOU 2015:2 Författningsförslag 
  
 Handeln med ett visst finan- 
  
 marknaden 
  
 från 
  
 att fungera 
  
 siellt instrument får inte avbrytas 
  
 korrekt. 
  
 av en börs, om det allvarligt skulle 
  
 skada investerarnas intressen 
  
 eller 
  
 hindra marknaden från att fungera 
  
 korrekt. 
  
 2 § 
  
 Finansinspektionen 
  
 skall, 
  
 efter 
  
 en 
  
 underrättelse enligt 1 §, så 
  
 snart det kan ske besluta om 
  
 handelsstoppet 
  
 skall 
  
 bestå. 
  
 In- 
  
 spektionen får också, utan före- 
  
 gående beslut av börs, besluta om 
  
 handelsstopp på sådan grund som 
  
 anges i 1 §. 
  
 Finansinspektionen får besluta 
  
 Finansinspektionen får besluta 
  
 att handeln skall avbrytas med ett 
  
 att handeln 
  
 genom 
  
 systematiska 
  
 finansiellt instrument på en han- 
  
 internhandlare ska avbrytas med 
  
 delsplattform eller i annan av ett 
  
 ett finansiellt instrument på så- 
  
 värdepappersinstitut 
  
 organiserad 
  
 dan grund som anges i 1 §. 
  
 handel på sådan grund som an- 
  
 ges i 1 §. 
  
 Har Finansinspektionen med- 
  
 Har Finansinspektionen med- 
  
 delat ett beslut enligt första eller 
  
 delat ett beslut enligt 1 § eller 
  
 andra stycket, skall börsen eller 
  
 enligt första stycket, ska börsen 
  
 värdepappersinstitutet besluta när 
  
 eller värdepappersinstitutet be- 
  
 handeln kan återupptas. Ett be- 
  
 sluta när handeln kan återupp- 
  
 slut om att återuppta handeln 
  
 tas. Ett beslut om att återuppta 
  
 får, om inte särskilda skäl finns, 
  
 handeln får, om inte särskilda 
  
 meddelas först efter samråd med 
  
 skäl finns, meddelas först efter 
  
 inspektionen. Om ett beslut om 
  
 samråd med inspektionen. Om 
  
 att återuppta handeln har med- 
  
 ett beslut om att återuppta han- 
  
 delats utan ett föregående sam- 
  
 deln har meddelats utan ett 
  
 råd 
  
 med inspektionen, 
  
 skall 
  
 föregående samråd med inspek- 
  
 börsen eller 
  
 värdepappersinsti- 
  
 tionen, ska börsen eller värde- 
  
 tutet omedelbart underrätta in- 
  
 pappersinstitutet 
  
 omedelbart 
  
 spektionen om beslutet. 
  
 underrätta inspektionen om be- 
  
 slutet. 
  
 163 
  
 Värdepappersinstitut, börser, clearingorganisationer, leveran- törer av datarapporteringstjänster och sådana utländska företag som har tillstånd att driva en reglerad marknad från filial i Sverige ska lämna Finansinspektionen upp- 
  
 Författningsförslag SOU 2015:2 
  
 23 kap. 
  
 1 § 
  
 Finansinspektionen 
  
 har 
  
 till- 
  
 Finansinspektionen har tillsyn 
  
 syn över 
  
 värdepappersinstitut, 
  
 över värdepappersinstitut, börser, 
  
 börser, clearingorganisationer och 
  
 clearingorganisationer, leveran- 
  
 sådana 
  
 utländska 
  
 företag 
  
 som 
  
 törer av 
  
 datarapporteringstjänster 
  
 har tillstånd att driva en reglerad 
  
 och sådana utländska företag som 
  
 marknad från filial i Sverige. 
  
 har tillstånd att driva en reglerad 
  
 marknad från filial i Sverige. 
  
 För 
  
 svenska 
  
 värdepappers- 
  
 För 
  
 svenska 
  
 värdepappers- 
  
 institut, 
  
 börser 
  
 och 
  
 svenska 
  
 institut, börser, svenska clearing- 
  
 clearingorganisationer 
  
 omfattar 
  
 organisationer och svenska leve- 
  
 tillsynen att rörelsen drivs enligt 
  
 rantörer 
  
 av datarapporterings- 
  
 denna lag, 
  
 andra 
  
 författningar 
  
 tjänster 
  
 omfattar 
  
 tillsynen att 
  
 som reglerar företagets verk- 
  
 rörelsen drivs enligt denna lag, 
  
 samhet, företagets bolagsordning, 
  
 andra författningar som reglerar 
  
 stadgar 
  
 eller reglemente 
  
 och 
  
 företagets verksamhet, företagets 
  
 interna 
  
 instruktioner 
  
 som 
  
 har 
  
 bolagsordning, stadgar eller reg- 
  
 sin grund i en författning som 
  
 lemente och interna instruktio- 
  
 reglerar företagets verksamhet. 
  
 ner som har sin grund i en för- 
  
 fattning som reglerar företagets 
  
 verksamhet. 
  
 För ett utländskt företag som driver värdepappersrörelse eller en reglerad marknad eller clearingverksamhet från filial i Sverige omfattar tillsynen att företaget följer de lagar och andra författningar som gäller för företagets verksamhet i Sverige. 
  
 Finansinspektionen har därutöver tillsyn över att bestämmelserna om regelbunden finansiell information i 16 kap. följs. 
  
 2 §30 
  
 Värdepappersinstitut, börser, clearingorganisationer och sådana utländska företag som har till- stånd att driva en reglerad mark- nad från filial i Sverige ska lämna Finansinspektionen upplysningar om sin verksamhet och därmed 
  
 30 Senaste lydelse 2014:985. 
  
 164 
  
 SOU 2015:2 Författningsförslag 
  
 sammanhängande 
  
 omständig- 
  
 lysningar om sin verksamhet och 
  
 heter enligt föreskrifter som 
  
 därmed sammanhängande om- 
  
 meddelats med stöd av lagen. 
  
 ständigheter enligt föreskrifter 
  
 som meddelats med stöd av lagen. 
  
 Företagen ska, utöver vad som anges i första stycket, lämna Finansinspektionen de upplysningar som inspektionen begär. 
  
 Finansinspektionen får även begära sådana upplysningar som av- ses i första och andra styckena av personer som är anställda hos de företag som avses i första stycket samt av personer som är anställda i företag som avses i 6 kap. 1 § lagen (2014:968) om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag. 
  
 3 §31 
  
 För övervakningen av att bestämmelserna i denna lag och genom- förandeförordningen samt föreskrifter meddelade med stöd av lagen följs, får Finansinspektionen begära att 
  
 1.ett företag eller någon annan tillhandahåller uppgifter, hand- lingar eller annat, och 
  
 2.den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken inställer sig till förhör på tid och plats som inspektionen bestämmer. 
  
 Första stycket gäller inte i den utsträckning uppgiftslämnandet skulle strida mot den i lag reglerade tystnadsplikten för advokater. 
  
 Vid tillämpningen av 16 kap.  
 1–12 
  §§ och 17 kap.  
 1–4 
  §§ gäller inte första stycket 2. 
  
 Om en begäran från en utländsk myndighet enligt 6 a § avser en fråga som rör reglering som motsvarar den i 16 kap.  
 1–12 
  §§ eller 17 kap.  
 1–4 
  §§, gäller inte första stycket 2. 
  
 Finansinspektionen får förelägga den som inte följer en begäran enligt första stycket att göra rättelse. 
  
 Finansinspektionen får före- lägga ett företag eller någon annan att 
  
 1.vidta åtgärder för att minska storleken på en position eller expo- nering, och 
  
 2.inte ingå ett råvaruderivat- kontrakt. 
  
 31 Senaste lydelse 2010:1863. 
  
 165 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 3 a § 
  
 Finansinspektionen får stoppa marknadsföring eller försäljning av finansiella instrument eller struk- turerade insättningar, om det värdepappersinstitut som har pro- ducerat produkten inte har utveck- lat eller tillämpat en effektiv process för framtagande av produkter eller på annat sätt underlåtit att uppfylla bestämmelserna i 8 kap.  
 28–30 
  §§. Bestämmelser om Finansinspek- tionens rätt att förbjuda marknads- föring och försäljning i andra fall finns i artikel 42 i förordningen om marknader för finansiella instru- ment. 
  
 3 b § 
  
 Finansinspektionen får före- lägga den som kan antas ha åsido- satt sina skyldigheter enligt denna lag eller förordningen om mark- nader för finansiella instrument eller i övrigt har agerat i strid mot lagen eller förordningen att under viss tid upphöra med ett visst age- rande. 
  
 4 § 
  
 Finansinspektionen får när det är nödvändigt genomföra en under- sökning hos 
  
 1. ett värdepappersinstitut, 
  
 2. en börs, 
  
 3. en clearingorganisation, 
  
 4. ett sådant utländskt före- 
  
 4. ett sådant utländskt före- 
  
 tag som har tillstånd att driva en 
  
 tag som har tillstånd att driva en 
  
 reglerad marknad från filial i 
  
 reglerad marknad från filial i 
  
 Sverige, samt 
  
 Sverige, 
  
 166 
  
 Finansinspektionen ska i sin tillsynsverksamhet samarbeta och utbyta information med behö- riga myndigheter, Europeiska värdepappers- och marknads- myndigheten, Europeiska systemrisknämnden, byrån för samarbete mellan energitillsyns- myndigheter (Acer), offentliga organ som har behörighet för tillsyn över spotmarknader och auktions- marknader, behöriga myndigheter, registerförvaltare och andra offent- liga organ som har uppdrag att utöva tillsyn av efterlevnaden en- ligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG och offent- liga organ som är ansvariga för tillsyn, förvaltning och reglering av fysiska jordbruksmarknader enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 i den utsträckning 
  
 167 
  
 SOU 2015:2 Författningsförslag 
  
 5. en emittent som enligt 
  
 5. en 
  
 emittent 
  
 som enligt 
  
 16 kap.  
 1–3 
  §§ omfattas av skyl- 
  
 16 kap.  
 1–3 
  §§ omfattas av skyl- 
  
 digheten enligt samma kapitel att 
  
 digheten enligt samma kapitel att 
  
 upprätta och offentliggöra regel- 
  
 upprätta och offentliggöra regel- 
  
 bunden finansiell information. 
  
 bunden 
  
 finansiell 
  
 information, 
  
 och 
  
 6. en leverantör av datarappor- teringstjänster. 
  
 Finansinspektionen får även genomföra en undersökning hos ett anknutet ombud eller hos ett företag som har fått i uppdrag av ett värdepappersinstitut att utföra visst arbete eller vissa funktioner, om det behövs för tillsynen av institutet. 
  
 5 §32 
  
 Finansinspektionen ska i sin tillsynsverksamhet samarbeta och utbyta information med behö- riga myndigheter, Europeiska värdepappers- och marknads- myndigheten och Europeiska systemrisknämnden i den ut- sträckning som följer av direk- tivet om marknader för finan- siella instrument och öppenhets- direktivet. 
  
 32 Senaste lydelse 2012:197. 
  
 Författningsförslag SOU 2015:2 
  
 som följer av direktivet och för- 
  
 ordningen 
  
 om 
  
 marknader 
  
 för 
  
 finansiella 
  
 instrument 
  
 samt 
  
 öppenhetsdirektivet. 
  
 5 a §33 
  
 Finansinspektionen får 
  
 hän- 
  
 Finansinspektionen 
  
 får 
  
 hän- 
  
 skjuta frågor som rör ett för- 
  
 skjuta frågor som rör ett för- 
  
 farande av en annan behörig 
  
 farande av en annan behörig 
  
 myndighet inom EES till Euro- 
  
 myndighet inom EES till Euro- 
  
 peiska värdepappers- och mark- 
  
 peiska värdepappers- och mark- 
  
 nadsmyndigheten för tvistlösning 
  
 nadsmyndigheten för tvistlösning 
  
 i de fall som framgår av artik- 
  
 i de fall som framgår av artik- 
  
 larna 58a, 62.1, 62.2 och 62.3 i 
  
 larna 82, 86.1, 86.2 och 86.3 i 
  
 direktivet 
  
 om 
  
 marknader 
  
 för 
  
 direktivet 
  
 om 
  
 marknader 
  
 för 
  
 finansiella instrument och arti- 
  
 finansiella instrument och arti- 
  
 kel 25.2a i öppenhetsdirektivet. 
  
 kel 25.2a i öppenhetsdirektivet. 
  
 6 § 
  
 Finansinspektionen skall inom 
  
 Finansinspektionen ska inom 
  
 ramen för sin befogenhet, efter 
  
 ramen för sin befogenhet, efter 
  
 begäran från en behörig myn- 
  
 begäran från en behörig myn- 
  
 dighet i ett annat land inom 
  
 dighet i ett annat land inom 
  
 EES, lämna eller kontrollera in- 
  
 EES, lämna eller kontrollera in- 
  
 formation som behövs för att 
  
 formation som behövs för att 
  
 den utländska myndigheten skall 
  
 den utländska 
  
 myndigheten ska 
  
 kunna utöva sin tillsyn enligt 
  
 kunna utöva sin tillsyn enligt 
  
 direktivet 
  
 om 
  
 marknader 
  
 för 
  
 direktivet 
  
 om 
  
 marknader 
  
 för 
  
 finansiella instrument. Den ut- 
  
 finansiella instrument. Den ut- 
  
 ländska myndigheten får närvara 
  
 ländska myndigheten får närvara 
  
 vid en kontroll som utförs av 
  
 vid en kontroll som utförs av 
  
 Finansinspektionen. 
  
 Finansinspektionen. 
  
 Om en 
  
 utländsk 
  
 myndighet 
  
 närvarar vid en kontroll får även 
  
 Europeiska 
  
 värdepappers- 
  
 och 
  
 marknadsmyndigheten närvara. 
  
 33 Senaste lydelse 2012:197. 
  
 168 
  
 SOU 2015:2 Författningsförslag 
  
 7 § 
  
 Finansinspektionen har 
  
 rätt 
  
 Finansinspektionen 
  
 har rätt 
  
 att förordna en eller flera revi- 
  
 att förordna en eller flera revi- 
  
 sorer att tillsammans med övriga 
  
 sorer att tillsammans med övriga 
  
 revisorer delta i revisionen av ett 
  
 revisorer delta i revisionen av ett 
  
 svenskt värdepappersinstitut, en 
  
 svenskt värdepappersinstitut, en 
  
 börs eller en svensk clearing- 
  
 börs, en svensk clearingorganisa- 
  
 organisation. Inspektionen 
  
 får 
  
 tion eller en svensk leverantör av 
  
 när som helst återkalla ett så- 
  
 datarapporteringstjänster. 
  
 Inspek- 
  
 dant förordnande och utse en 
  
 tionen får när som helst återkalla 
  
 ny revisor. 
  
 ett sådant förordnande och utse 
  
 en ny revisor. 
  
 Revisorn har rätt till skäligt arvode av företaget för sitt arbete. 
  
 Storleken på arvodet beslutas av Finansinspektionen. 
  
 8 § 
  
 En revisor skall omedelbart 
  
 En revisor 
  
 ska 
  
 omedelbart 
  
 rapportera till Finansinspek- 
  
 rapportera till 
  
 Finansinspek- 
  
 tionen om han eller hon vid full- 
  
 tionen om han eller hon vid full- 
  
 görandet av sitt uppdrag i ett 
  
 görandet av sitt uppdrag i ett 
  
 värdepappersbolag får kännedom 
  
 värdepappersbolag, en börs eller 
  
 om förhållanden som 
  
 en svensk leverantör av data- 
  
 rapporteringstjänster 
  
 får känne- 
  
 dom om förhållanden som 
  
 1.kan utgöra en väsentlig överträdelse av någon författning som reglerar bolagets verksamhet, 
  
 2.kan påverka bolagets fortsatta drift negativt, eller 
  
 3.kan leda till att revisorn avstyrker att balansräkningen eller resultaträkningen fastställs eller till anmärkning enligt 9 kap. 33 eller 34 § aktiebolagslagen (2005:551). 
  
 Revisorn har en motsvarande rapporteringsskyldighet om han eller hon får kännedom om för- hållanden som avses i första stycket vid fullgörande av upp- drag som revisorn har i värde- pappersbolagets moderföretag eller dotterföretag eller ett företag som har en likartad förbindelse 
  
 Revisorn har en motsvarande rapporteringsskyldighet om han eller hon får kännedom om för- hållanden som avses i första stycket vid fullgörande av upp- drag som revisorn har i företagets moderföretag eller dotterföretag eller ett företag som har en lik- artad förbindelse med företaget. 
  
 169 
  
 Värdepappersinstitut, börser, clearingorganisationer, leveran- törer av datarapporteringstjänster samt sådana utländska företag som har tillstånd att driva en reglerad marknad från filial i Sverige ska med årliga avgifter bekosta Finansinspektionens verksamhet enligt denna lag och förordningen om marknader för finansiella instrument samt Statistiska centralbyråns verk- samhet enligt lagen (2014:484) om en databas för övervakning av och tillsyn över finansmark- naderna. 
  
 Finansinspektionen får ta ut avgifter för prövning av ansök- ningar, anmälningar och under- rättelser enligt denna lag samt en- ligt förordningen om marknader för finansiella instrument. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 med värdepappersbolaget. 
  
 12 §34 
  
 Värdepappersinstitut, börser, clearingorganisationer samt så- dana utländska företag som har tillstånd att driva en reglerad marknad från filial i Sverige ska med årliga avgifter bekosta Finansinspektionens verksamhet samt Statistiska centralbyråns verksamhet enligt lagen (2014:484) om en databas för övervakning av och tillsyn över finansmarknaderna. 
  
 24 kap. 
  
 8 a § 
  
 Om en ägare i ett värdepappers- bolag eller en börs inte följer be- stämmelserna i 1 eller 4 § får Finansinspektionen, utöver det som anges i 7 och 8 §§, besluta om en sanktion eller annan åtgärd enligt 25 kap. 8 första stycket  
 3–6, 
  tredje och färde styckena samt  
 16–20 
  §§. 
  
 34 Senaste lydelse 2014:491. 
  
 170 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 25 kap. Ingripanden 
  
 Ingripande mot svenska värdepappersinstitut, börser, svenska clearingorganisationer och svenska leverantörer av datarapporteringstjänster 
  
 Värdepappersinstitut 
  
 1 § 
  
 Finansinspektionen ska ingripa mot ett svenskt värdepappersinsti- tut, om institutet har fått tillstånd genom att lämna falska uppgifter eller på annat otillbörligt sätt. 
  
 Ingripande ska också ske, om institutet har åsidosatt sina skyldig- heter eller på annat sätt överträtt det som föreskrivs i 
  
 1.3 kap. 1 § 3, 5, 6 och 7 samt 
  
 5§ första stycket, 
  
 2.5 kap. 1 och  
 3–7 
  §§, 
  
 3.6 kap. 1, 2, 4 och 6 §§, 
  
 4.8 kap. 1, 8  
 b–8 
  e och  
 9–34 
  §§, 
  
 5.9 kap. 6 § andra stycket fjärde meningen, 7, 8,  
 10–39 
  och 
  
 45§§, 
  
 6.11 kap. 1, 1 a § andra stycket, 
  
 1 
 b–5, 
  12, och 13 §§, 
  
 7.13 kap 1  
 a–1 
  i, 6 a, 7 § andra 
  
 stycket och 9 §§,, 
  
 8.15 a kap. 5 och  
 7–12 
  §§, 
  
 9.22 kap. 2 § andra stycket, eller företaget inte följer ett beslut som meddelats av Finansinspek- tionen enligt 22 kap. 1, 2 § första tycket, 3, 5 eller 6 §, 
  
 10.23 kap.  
 2–4 
  §§, eller 
  
 171 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 11. 24 kap. 5 §. 
  
 Ingripande ska också ske om värdepappersinstitutet har åsidosatt sina skyldigheter eller på annat sätt överträtt bestämmelserna i förord- ningen om marknader för finan- siella instrument genom 
  
 1.att inte offentliggöra, tillgäng- liggöra eller tillhandahålla uppgifter 
  
 ienlighet det som föreskrivs i artik- larna 
  
 –3.1 och 3.3, 
  
 –4.3 första stycket, 
  
 –6, 
  
 –7.1 tredje stycket första men- ingen, 
  
 –8.1, 8.3 och 8.4, 
  
 –10, 
  
 –11.1 tredje stycket första men- ingen och 11.3 tredje stycket, 
  
 –12.1, 
  
 –13.1, 
  
 –20.1 och 20.2 första men- ingen, och 
  
 – 
 21.1–21.3, 
  
 2.att inte tillhandahålla upp- gifter till Finansinspektionen i en- lighet med det som föreskrivs i arti- kel 22.2, 
  
 3.att underlåta att genomföra transaktioner på en handelsplats eller som en systematisk intern- handlare i enlighet med det som föreskrivs i artikel 23.1 och 23.2, 
  
 4.att inte föra register eller hålla uppgifter tillgängliga i enlighet med det som föreskrivs i artikel 25.1 och 25.2, 
  
 172 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 5.att inte rapportera uppgifter om utförda transaktioner till Finansinspektionen i enlighet med det som föreskrivs i artikel 26.1 första stycket,  
 26.2–26.5, 
  26.6 första stycket och 26.7  
 första–femte 
  och åttonde styckena, 
  
 6.att inte tillhandahålla refe- rensuppgifter för finansiella instru- ment i enlighet med det som före- skrivs i artikel 27.1 , 
  
 7.att underlåta att handla deri- vat på en reglerad marknad eller en handelsplattform i enlighet med det som föreskrivs i artikel 28.1 och 
  
 28.2första stycket, 
  
 8.att inte uppfylla kraven av- seende system, förfaranden och arrangemang i enlighet med det som föreskrivs i artiklarna 29.1, 
  
 29.2och 30.1 , 
  
 9.att inte föra register och till- handahålla uppgifter avseende portföljkompressioner i enlighet 
  
 med det som föreskrivs i arti- kel 31.2 och 31.3, 
  
 10.att inte lämna transaktions- uppgifter och tillträde till en han- delsplats i enlighet med det som föreskrivs i artikel 36.1 och 36.3, 
  
 11.att inte tillgängliggöra ett referensvärde eller en licens i en- lighet med det som föreskrivs i arti- kel 37.1 och 37.3, 
  
 12.att underlåta att följa ett för- bud eller beslut som avses i artik- larna 40, 41 och 42, eller 
  
 173 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 13. att, i fråga om värdpappers- institut som utgör en systematisk internhandlare eller genomför transaktioner utanför en handels- plats, underlåta att offentliggöra, tillgängliggöra eller tillhandahålla uppgifter eller uppfylla de krav som föreskrivs i artiklarna 
  
 – 14.1, 14.2 första meningen och 14.3  
 andra–fjärde 
  meningarna, 
  
 – 15.1 första stycket och andra stycket första och tredje mening- arna, 15.2 och 15.4 andra men- ingen, 
  
 – 17.1 andra meningen, och 
  
 – 18.1, 18.2, 18.4 första men- ingen, 18.5 första meningen, 18.6 första stycket, 18.8 och 18.9. 
  
 2 § 
  
 Finansinspektionen ska ingripa mot ett svenskt värdepappers- institut om institutet, i annat fall än som anges i 1 §, har åsidosatt sina skyldigheter enligt denna lag, andra författningar som reglerar institutets verksamhet, institutets bolagsordning, stadgar eller regle- mente eller interna instruktioner som har sin grund i en författning som reglerar dess verksamhet. 
  
 Finansinspektionen ska även ingripa genom att utfärda ett före- läggande i enlighet med 8 § första stycket 1 om det är sannolikt att ett värdepappersbolag inom tolv mån- ader inte längre kommer att upp- fylla sina skyldigheter enligt denna lag eller andra författningar som 
  
 174 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 reglerar bolagets verksamhet. 
  
 3 § 
  
 I lagen (2014:968) om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag finns bestäm- melser om möjlighet att ingripa genom ett beslut om ett särskilt kapitalbaskrav och särskilda lik- viditetskrav. 
  
 I lagen (2014:966) om kapital- buffertar finns bestämmelser om ingripande mot ett värdepappers- bolag som inte uppfyller kapital- baskraven enligt den lagen. 
  
 Börser 
  
 4 § 
  
 Finansinspektionen ska ingripa mot en börs, om börsen har fått till- stånd genom att lämna falska upp- gifter eller på annat otillbörligt sätt. 
  
 Ingripande ska också ske om börsen har åsidosatt sina skyldig- heter eller på annat sätt överträtt det som föreskrivs i 
  
 1.12 kap. 2, 6  
 b–6 
  e, 7, 8 § andra stycket och 10 §§, 
  
 2.13 kap.  
 1–2, 
  
 6–7, 
  9, 12 § femte stycket och 16 a §§, 
  
 3.14 kap.  
 1–3 
  §§, 
  
 4.15 kap. 1, 2, 5, 9 och 10 §§, 
  
 5.15 a kap. 5 och  
 7–12 
  §§, 
  
 6.22 kap.2 § andra stycket, eller att företaget inte följer ett beslut som meddelats av Finansinspek- tionen enligt 22 kap. 1, 2 § första stycket, 3, 5 eller 6 §, 
  
 175 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 7.23 kap. 2 §, 3 §  
 första–femte 
  styckena, 3  
 Harris 
  §§, eller 
  
 8.24 kap. 5 §§. 
  
 Om en börs har tillstånd att driva en handelsplattform ska Finansinspektionen ingripa, om börsen har åsidosatt sina skyldig- heter eller på annat sätt överträtt det som föreskrivs i 8 kap. 17 §, 11 kap. 1, 1 a § andra stycket, 1 b– 5, 12 och 13 §§. 
  
 Ingripande ska också ske om en börs har åsidosatt sina skyldigheter eller på annat sätt överträtt bestäm- melserna i förordningen om mark- nader för finansiella instrument genom 
  
 1.att inte offentliggöra, tillgäng- liggöra eller tillhandahålla uppgifter 
  
 ienlighet det som föreskrivs i artik- larna 
  
 –3.1 och 3.3, 
  
 –4.3 första stycket, 
  
 –6, 
  
 –7.1 tredje stycket första men- ingen, 
  
 –8.1, 8.3 och 8.4, 
  
 –10, 
  
 –11.1 tredje stycket första men- ingen och 11.3 tredje stycket, 
  
 –12.1, och 
  
 –13.1, 
  
 2.att inte tillhandahålla upp- gifter till Finansinspektionen i en- lighet med det som föreskrivs i arti- kel 22.2, 
  
 3.att inte föra register eller hålla uppgifter tillgängliga i enlighet med det som föreskrivs i artikel 25.2, 
  
 176 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 4.att inte rapportera uppgifter om transaktioner med finansiella instrument som handlas på deras plattform till Finansinspektionen i enlighet med det som föreskrivs i artikel 26.5, 26.6 första stycket och 
  
 26.7 
 första–femte 
  och åttonde styckena, 
  
 5.att inte tillhandahålla refe- rensuppgifter i enlighet med det som föreskrivs i artikel 27.1, 
  
 6.att transaktioner med derivat som genomförs på den reglerade marknaden inte avvecklas av en central motpart i enlighet med det som föreskrivs i artikel 29.1, 
  
 7att inte uppfylla kraven av- seende system, förfaranden och arrangemang i enlighet med det som föreskrivs i artiklarna 29.2 och 30.1, 
  
 8.att inte föra register och till- handahålla uppgifter i enlighet med det som föreskrivs i artikel 31.2 och 31.3, 
  
 9.att inte lämna transaktions- uppgifter och tillträde till en handelsplats i enlighet med det som föreskrivs i artikel 36.1 och 36.3, 
  
 10.att inte tillgängliggöra ett referensvärde eller en licens i enlig- het med det som föreskrivs i arti- kel 37.1 och 37.3, eller 
  
 11.att underlåta att följa ett för- bud eller beslut som avses i artik- larna 40, 41 och 42. 
  
 177 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 5 § 
  
 Finansinspektionen ska ingripa mot en börs som i annat fall än som anges i 4 § har åsidosatt sina skyldigheter enligt denna lag, andra författningar som reglerar börsens verksamhet, börsens bolagsordning, stadgar eller reglemente eller in- terna instruktioner som har sin grund i en författning som reglerar dess verksamhet. 
  
 Svenska clearingorganisationer 
  
 6 § 
  
 Finansinspektionen ska ingripa mot en svensk clearingorganisation som 
  
 1. har fått sitt tillstånd genom att lämna falska uppgifter eller på något annat otillbörligt sätt, eller 
  
 2. har åsidosatt sina skyldigheter enligt denna lag, andra författning- ar som reglerar företagets verksam- het, företagets bolagsordning, stad- gar eller reglemente eller interna instruktioner som har sin grund i en författning som reglerar dess verksamhet. 
  
 Svenska leverantörer av datarapporteringstjänster 
  
 7 § 
  
 Finansinspektionen ska ingripa mot en svensk leverantör av data- rapporteringstjänster, om företaget 
  
 1. har fått sitt tillstånd genom att lämna falska uppgifter eller på 
  
 178 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 något annat otillbörligt sätt, 
  
 2.har åsidosatt sina skyldigheter eller på annat sätt överträtt det som föreskrivs i 10 kap. 2 § 2 och 3 samt  
 3–14 
  §§ och 23 kap. 2 §, 3 § första– femte styckena, 3 b och 4 §§, eller 
  
 3.på annat sätt än som anges i 1 eller 2 har åsidosatt sina skyldig- heter enligt denna lag, andra för- fattningar som reglerar företagets verksamhet, företagets bolagsord- ning, stadgar eller reglemente eller interna instruktioner som har sin grund i en författning som reglerar dess verksamhet. 
  
 Rättelseåtgärder och sanktioner 
  
 8 § 
  
 Ingripande sker genom 
  
 1.föreläggande att inom viss tid begränsa eller minska riskerna i rörelsen i något avseende, begränsa eller helt underlåta utdelning eller räntebetalningar eller vidta någon annan åtgärd för att komma till rätta med situationen, 
  
 2.beslut om förbud om att verkställa beslut, 
  
 3.meddelande av en varning, 
  
 4.beslut om att en styrelseleda- mot eller verkställande direktör i ett svenskt värdepappersinstitut, en börs, en svensk clearingorganisa- tion eller en svensk leverantör av datarapporteringstjänster inte längre får vara det, 
  
 5.beslut om sanktionsavgift, 
  
 eller 
  
 179 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 6. återkallelse av tillstånd. Ingripande enligt första 
  
 stycket 4 i fråga om överträdelser 
  
 av 3 kap. 1 § 
  
 första 
  
 stycket 5, 
  
 10 kap. 
  
 2 § 2, 
  
 12 kap. 
  
 2 § 4 
  
 och 
  
 19 kap. 
  
 3 § 4 
  
 får ske 
  
 bara 
  
 om 
  
 Finansinspektionen först har be- slutat att påtala för företaget att personen eller personerna inte upp- fyller kraven och om denne eller dessa, sedan en av inspektionen bestämd tid om högst tre månader har gått, fortfarande finns kvar i styrelsen eller som verkställande direktör. Vid ett sådant ingripande får inspektionen förordna en er- sättare. Ersättarens uppdrag gäller till dess företaget har utsett en ny styrelseledamot eller verkställande direktör. 
  
 Det som sägs i första och andra styckena om styrelseledamot och verkställande direktör ska tillämpas även på en ersättare för någon av dem. 
  
 Vid beslut om ingripandeåtgärd tillämpas 16 och 17 §§. 
  
 Ingripande i vissa särskilda fall 
  
 9 § 
  
 Finansinspektionen ska åter- kalla tillståndet för ett svenskt värdepappersinstitut, en börs, en svensk clearingorganisation eller en svensk leverantör av datarappor- teringstjänster, om 
  
 180 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 1.företaget inte inom ett år från det att tillstånd beviljades har bör- jat driva sådan rörelse som till- ståndet avser, 
  
 2.företaget har förklarat sig av- stå från tillståndet, 
  
 3.företaget under en samman- hängande tid av sex månader inte har drivit sådan rörelse som till- ståndet avser, eller 
  
 4.när det är fråga om svenska aktiebolag som har beviljats till- stånd att driva en reglerad mark- nad eller clearingverksamhet, bo- lagets egna kapital understiger två tredjedelar av det registrerade aktiekapitalet och bristen inte har täckts inom tre månader från det att den blev känd för bolaget. 
  
 I de fall som avses i första stycket 1, 3 och 4 får i stället varn- ing meddelas om det är tillräckligt. 
  
 Vid tillämpningen av första stycket 4 ska det egna kapitalet be- räknas enligt 25 kap. 14 § aktie- bolagslagen (2005:551). 
  
 Om ett värdepappersinstituts eller en börs tillstånd återkallas, ska Finansinspektionen underrätta Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten. 
  
 10§ 
  
 Om ett svenskt värdepappers- 
  
 institut eller en börs har förklarat sig avstå från tillståndet enligt 9 § första stycket 2 och det samtidigt pågår ett ärende om ingripande mot företaget eller mot en styrelse- 
  
 181 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 ledamot i företaget eller dess verk- ställande direktör, eller en ersättare för någon av dem, får Finans- inspektionen, om det är till nytta för utredningen i ingripandeären- det, förena ärendena för gemensam handläggning. I ett sådant fall får Finansinspektionen, om det kan ske utan betydande olägenhet för företaget, avgöra frågan om ingrip- ande innan inspektionen avgör om tillståndet ska återkallas enligt 9 § första stycket 2. Finansinspektionen ska då se till att den förutsättning för tillståndet som anges i 9 § första stycket 3 iakttas. 
  
 Om det finns skäl för det, får Finansinspektionen besluta om att ärendena inte längre ska hand- läggas gemensamt. 
  
 11 § 
  
 Om tillståndet återkallas får 
  
 Finansinspektionen besluta om hur avvecklingen av rörelsen ska ske. 
  
 Ett beslut om återkallelse får förenas med förbud att fortsätta rörelsen. 
  
 12 § 
  
 Finansinspektionen får före- lägga ett svenskt värdepappers- institut att upphöra med verk- samhet som innefattar handel med finansiella instrument på en mark- nad, om det med hänsyn till reg- lerna för eller tillsynen över mark- naden framstår som uppenbart olämpligt att institutet bedriver 
  
 182 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 handel där. 
  
 13§ 
  
 Om en behörig myndighet i ett 
  
 annat land har underrättat Finans- inspektionen om att ett värde- pappersbolag överträtt föreskrifter som gäller i det landet för bolaget, tillämpas  
 8–11, 
  16 och 17 §§. Inspektionen ska underrätta den behöriga myndigheten om vilka åt- gärder som vidtas. 
  
 Ingripande mot den som saknar tillstånd m.m. 
  
 14 § 
  
 Finansinspektionen ska ingripa om någon 
  
 1.driver sådan verksamhet som omfattas av denna lag utan att vara berättigad till det, 
  
 2.använder beteckningen börs i handel med finansiella instrument, utan att ha tillstånd att driva en reglerad marknad, eller 
  
 3.överträder en positionslimit beslutad av Finansinspektionen enligt 15 a kap. 1 §, eller av en annan behörig myndighet inom EES med stöd av nationella bestämmelser som genomför artikel 
  
 57.1i direktivet om marknader för finansiella instrument. 
  
 Ingripande sker genom 
  
 1.utfärdande av ett förelägg- ande att inom viss tid vidta en viss åtgärd för att komma till rätta med situationen eller upphöra med ett 
  
 183 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 visst agerande, eller 
  
 2. beslut om sanktionsavgift. Vid beslut om ingripandeåtgärd 
  
 tillämpas 16 och 17 §§. 
  
 Om det är osäkert om lagen är tillämplig på en viss verksamhet, får inspektionen förelägga den som driver verksamheten att lämna de upplysningar om verksamheten som inspektionen behöver för att bedöma om så är fallet. 
  
 Ett föreläggande enligt denna paragraf som avser ett utländskt företag får riktas mot såväl företaget som den som i Sverige är verksam för företagets räkning. 
  
 Ingripande mot fysiska personer i företagets ledning 
  
 15 § 
  
 Vid allvarliga överträdelser som avses i 1 och 4 §§ samt 7 § 1 och 2 får ingripande ske även mot någon som ingår i ett svenskt värde- pappersinstituts eller en börs styr- else eller är dess verkställande direktör, eller ersättare för någon av dem, om denne av uppsåt eller grov oaktsamhet har agerat på ett sätt som föranlett överträdelsen i fråga. 
  
 Ingripande sker genom 
  
 1. beslut om sanktionsavgift, eller 
  
 2. såvitt avser en styrelseleda- mot eller verkställande direktör i ett svenskt värdepappersinstitut, eller en ersättare för någon av dem, 
  
 184 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 beslut om att personen i fråga inte får vara det 
  
 a)under viss tid, lägst tre och högst tio år, eller 
  
 b)vid upprepade överträdelser, på obegränsad tid. 
  
 Vid beslut om sanktioner tillämpas 16 och 17 §§. 
  
 Första stycket gäller också vid överträdelser enligt 25 § första stycket 1 och 2 samt andra stycket, och tillämpas på den eller de per- soner som har ansvaret för led- ningen av filialen. Ingripande sker genom beslut om sanktionsavgift. 
  
 Ingripande enligt första stycket ska inte ske om samma otillåtna agerande omfattas av ett åtal för brott. 
  
 Bestämmande av rättelseåtgärder och sanktioner 
  
 16§ 
  
 Vid valet av åtgärd eller sank- 
  
 tion ska Finansinspektionen ta hänsyn till hur allvarlig överträd- elsen är och hur länge den pågått. Särskild hänsyn ska tas till över- trädelsens art, överträdelsens kon- kreta och potentiella effekter på det finansiella systemet, skador som uppstått och graden av ansvar. 
  
 Finansinspektionen får avstå från ingripande om en överträd- else är ringa eller ursäktlig, om företaget eller den fysiska per- sonen i fråga gör rättelse eller om någon annan myndighet har vid- 
  
 185 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 tagit åtgärder mot företaget eller den fysiska personen och dessa åtgärder bedöms tillräckliga. 
  
 17§ 
  
 Utöver det som anges i 16 § ska 
  
 i försvårande riktning beaktas om företaget eller den fysiska personen i fråga tidigare har begått en över- trädelse. Vid denna bedömning bör särskild vikt fästas vid om över- trädelserna är likartade och den tid som har förflutit mellan de olika överträdelserna. 
  
 I förmildrande riktning ska be- aktas om 
  
 1.företaget eller den fysiska per- sonen i väsentlig mån genom ett aktivt samarbete har underlättat Finansinspektionens utredning, 
  
 2.företaget snabbt upphört med överträdelsen, eller 
  
 3.den fysiska personen snabbt har verkat för att överträdelsen ska upphöra. 
  
 Särskilt om sanktionsavgifter samt förseningsavgift 
  
 Sanktionsavgift för juridiska personer 
  
 18§ 
  
 En sanktionsavgift för en juri- 
  
 disk person ska fastställas till högst 
  
 1. tio procent av företagets omsättning närmast föregående räkenskapsår, 
  
 186 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 2.två gånger den vinst som er- hållits till följd av regelöverträd- elsen, om beloppet går att fastställa, eller 
  
 3.två gånger de kostnader som undvikits till följd av regelöver- trädelsen, om beloppet går att fast- ställa. 
  
 Sanktionsavgiften får inte be- 
  
 stämmas till 
  
 ett lägre belopp än 
  
 5 000 kronor. 
  
 Om överträdelsen 
  
 har skett under företagets första verksamhetsår eller om uppgifter om omsättningen annars saknas eller är bristfälliga, får den upp- skattas. 
  
 För värdepappersinstitut får av- giften inte vara så stor att institutet därefter inte uppfyller kraven i 8 kap. 3 § denna lag eller 6 kap. 1 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. 
  
 Avgiften tillfaller staten. 
  
 Sanktionsavgifter för fysiska personer 
  
 19 § 
  
 En sanktionsavgift för en fysisk person ska fastställas till högst 
  
 1.ett belopp som per den 2 juli 2014 i svenska kronor motsvarar fem miljoner euro, 
  
 2.två gånger den vinst som er- hållits till följd av regelöverträd- elsen, om beloppet går att fastställa, eller 
  
 187 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 3. två gånger de kostnader som undvikits till följd av regelöver- trädelsen, om beloppet går att fast- ställa. 
  
 Sanktionsavgiften får inte be- stämmas till ett lägre belopp än 5 000 kronor. 
  
 Avgiften tillfaller staten 
  
 20 § 
  
 När sanktionsavgiftens storlek fastställs, ska särskild hänsyn tas till sådana omständigheter som anges i 16 och 17 §§ samt till företagets eller den fysiska personens finan- siella ställning och, om det går att fastställa, den vinst som företaget eller den fysiska personen erhållit till följd av regelöverträdelsen eller de kostnader som undvikits. 
  
 Förseningsavgift 
  
 21 § 
  
 Om ett svenskt värdepappers- institut, en börs, en svensk clearing- organisation eller en svensk leve- rantör av datarapporteringstjänster inte lämnar de upplysningar som föreskrivits med stöd av 23 kap. 15 § 1 i tid, får Finansinspektionen besluta att företaget ska betala en förseningsavgift med högst 100 000 kronor. 
  
 Avgiften tillfaller staten. 
  
 188 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 Ingripande mot utländska värdepappersföretag 
  
 22§ 
  
 Finansinspektionen får före- 
  
 lägga ett utländskt värdepappers- företag som hör hemma inom EES och som driver verksamhet från filial i Sverige, att göra rättelse om det överträder någon av följande bestämmelser eller föreskrifter som meddelats med stöd av dem eller överträder bestämmelser i genom- förandeförordningen som hänför sig till någon av följande bestäm- melser: 
  
 –8 kap. 1,  
 12–16, 
  28, 30, 31 och 34 §§ om grundläggande prin- ciper, dokumentations- och infor- mationsskyldighet samt krav av- seende produkthantering och kom- petens hos företagets personal och offentliggörande av information, 
  
 –9 kap. 8 och  
 15–17 
  §§ om belöningssystem och om ersätt- ningar från tredjepart, 
  
 –9 kap.  
 10–14 
  och  
 18–26 
  §§ om  
 informations-, 
  dokumenta- tions- och rapporteringsskyldighet i förhållande till kund, 
  
 –9 kap.  
 27–35 
  § om utförande av kundorder, eller 
  
 –9 kap.  
 36–39 
  om kunders finansiella instrument och medel. 
  
 Ingripande enligt första stycket ska också ske om företaget har åsidosatt sina skyldigheter eller på annat sätt överträtt bestämmel- serna i förordningen om markna- 
  
 189 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 der för finansiella instrument genom 
  
 1.att inte offentliggöra, tillgäng- liggöra eller tillhandahålla uppgifter 
  
 ienlighet det som föreskrivs i artik- larna 
  
 – 20.1 och 20.2 första men- ingen, 
  
 –  
 21.1–21.3, 
  och 
  
 – 22.2, 
  
 2.att underlåta att genomföra transaktioner på en handelsplats eller som en systematisk intern- handlare i enlighet med det som föreskrivs i artikel 23.1 och 23.2, 
  
 3.att inte föra register eller hålla uppgifter tillgängliga i enlighet med det som föreskrivs i artikel 25.1 och 25.2, 
  
 4.att inte rapportera uppgifter om utförda transaktioner till Finansinspektionen i enlighet med det som föreskrivs i artikel 26.1 första stycket,  
 26.2–26.5, 
  26.6 första stycket och 26.7  
 första–femte 
  styck- ena, eller 
  
 5.att, i fråga om värdepappers- institut som utgör en systematisk internhandlare eller genomför transaktioner utanför en handels- plats, inte offentliggöra, tillgänglig- göra eller tillhandahålla uppgifter eller uppfylla de krav som före- skrivs i artiklarna 
  
 – 14.1, 14.2 första meningen och 14.3  
 andra–fjärde 
  meningarna, 
  
 – 15.1 första stycket och andra stycket första och tredje mening- arna, 15.2 och 15.4 andra men- 
  
 190 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 ingen, 
  
 –17.1 andra meningen, eller 
  
 –18.1, 18.2, 18.4 första men- ingen, 18.5 första meningen, 18.6 första stycket, 18.8 och 18.9. 
  
 Om företaget inte följer före- läggandet, ska Finansinspektionen underrätta den behöriga myndig- heten i företagets hemland. 
  
 Om rättelse inte sker, får 
  
 Finansinspektionen förbjuda värdepappersföretaget att påbörja nya transaktioner i Sverige. Innan förbud meddelas ska inspektionen underrätta den behöriga myndig- heten i företagets hemland. Euro- peiska kommissionen och Euro- peiska värdepappers- och mark- nadsmyndigheten ska omedelbart informeras när ett förbud med- delas. 
  
 23§ 
  
 Om ett utländskt värdepappers- 
  
 företag som hör hemma inom EES och som driver verksamhet från filial i Sverige, överträder någon annan bestämmelse i genom- förandeförordningen, denna lag eller föreskrift som meddelats med stöd av denna lag än dem som anges i 22 §, ska Finansinspek- tionen underrätta den behöriga myndigheten i företagets hemland. Detsamma gäller om ett företag som genom direkt tillhandahåll- ande av tjänster eller genom att driva en handelsplattform över- träder någon bestämmelse i genom- 
  
 191 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 förandeförordningen, denna lag eller föreskrift som meddelats med stöd av lagen. 
  
 Om värdepappersföretaget efter en sådan underrättelse fortsätter överträdelsen genom att handla på ett sätt som tydligt skadar inve- sterarnas intresse i Sverige eller leder till att marknaden inte fungerar korrekt, får Finansinspek- tionen förelägga företaget att göra rättelse eller förbjuda företaget att påbörja nya transaktioner i Sverige. Innan föreläggande eller förbud meddelas, ska inspektionen underrätta den behöriga myndig- heten i företagets hemland. Euro- peiska kommissionen och Euro- peiska värdepappers- och mark- nadsmyndigheten ska omedelbart informeras när ett föreläggande eller förbud meddelas. 
  
 24§ 
  
 Om ett utländskt värdepappers- 
  
 företag som hör hemma inom EES och som driver verksamhet i Sverige från filial eller genom direkt tillhandahållande av tjänster, har fått sitt verksamhets- tillstånd återkallat i hemlandet, ska Finansinspektionen omedelbart förbjuda företaget att göra nya åtaganden i Sverige. 
  
 25 § 
  
 Finansinspektionen ska ingripa mot ett utländskt företag som hör hemma utanför EES och som 
  
 192 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 driver värdepappersrörelse från filial i Sverige, om företaget 
  
 1.har fått sitt tillstånd genom att lämna falska uppgifter eller på annat otillbörligt sätt, 
  
 2.har åsidosatt sina skyldigheter eller på annat sätt överträtt det som föreskrivs i 
  
 –4 kap.  
 4–6 
  §§, 
  
 –8 kap. 1, 8  
 b–8 
  e, och  
 9–34 
  §§, 
  
 –9 kap. 6 § andra stycket fjärde meningen, 7, 8 och  
 10–39 
  §§, 
  
 –11 kap.  
 1–5 
  och 12 §§, 
  
 –22 kap. 2 § andra stycket, eller företaget inte följer ett beslut som meddelats av Finansinspektionen enligt 22 kap. 1, 2 § första stycket, 3, 5 eller 6 §, eller 
  
 –23 kap.  
 2–4 
  §§ , eller 
  
 3.i annat fall än som anges i 1 eller 2 har åsidosatt sina skyldig- heter enligt denna lag eller andra författningar som reglerar företagets verksamhet i Sverige. 
  
 Ingripande ska också ske om företaget har åsidosatt sina skyldig- heter eller på annat sätt överträtt bestämmelserna i förordningen om marknader för finansiella instru- ment genom 
  
 1.att inte offentliggöra, tillgäng- liggöra eller tillhandahålla uppgifter 
  
 ienlighet det som föreskrivs i artik- larna 
  
 –3.1 och 3.3, 
  
 –4.3 första stycket, 
  
 –6, 
  
 –7.1 tredje stycket första men- ingen, 
  
 193 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 –8.1, 8.3 och 8.4, 
  
 –10, 
  
 –11.1 tredje stycket första men- ingen och 11.3 tredje stycket, 
  
 –12.1, 
  
 –13.1, 
  
 –20.1 och 20.2 första men- ingen, och 
  
 – 
 21.1–21.3, 
  
 2.att inte tillhandahålla upp- gifter till Finansinspektionen i en- lighet med det som föreskrivs i arti- kel 22.2, 
  
 3.att underlåta att genomföra transaktioner på en handelsplats eller som en systematisk intern- handlare i enlighet med det som föreskrivs i artikel 23.1 och 23.2, 
  
 4.att inte föra register eller hålla uppgifter tillgängliga i enlighet med det som föreskrivs i artikel 25.1 och 25.2, 
  
 5.att inte rapportera uppgifter om utförda transaktioner till Finansinspektionen i enlighet med det som föreskrivs i artikel 26.1 första stycket,  
 26.2–26.5, 
  26.6 första stycket och 26.7  
 första–femte 
  styck- ena, eller 
  
 6.att, i fråga om värdpappers- företag som utgör en systematisk internhandlare eller genomför transaktioner utanför en handels- plats, underlåta att offentliggöra, tillgängliggöra eller tillhandahålla uppgifter eller uppfylla de krav som föreskrivs i artikel 
  
 – 14.1, 14.2 första meningen och 14.3  
 andra–fjärde 
  meningarna, 
  
 194 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 –15.1 första stycket och andra stycket första och tredje mening- arna, 15.2 och 15.4 andra men- ingen, 
  
 –17.1 andra meningen, eller 
  
 –18.1, 18.2, 18.4 första men- ingen, 18.5 första meningen, 18.6 första stycket, 18.8 och 18.9. 
  
 Vid bestämmande av ingrip- andeåtgärd ska 8, 9, 16 och 17 §§ tillämpas. 
  
 Om insättningar hos filialen omfattas av garanti till följd av ett beslut enligt 3 § andra stycket lagen (1995:1571) om insättningsgaranti eller investerarskydd till följd av ett beslut enligt 5 § lagen (1999:158) om investerarskydd och värde- pappersföretaget inte fullgör sina skyldigheter enligt de lagarna, får Finansinspektionen förelägga värdepappersföretaget att vidta rättelse. Ett sådant föreläggande får bara meddelas om tillstånd till filialetablering inte skulle ha med- delats utan ett beslut enligt lagarna. Ett föreläggande ska innehålla upplysning om att filialtillståndet återkallas om föreläggandet inte följs. Har värdepappersföretaget inte vidtagit rättelse inom ett år från föreläggandet, får inspektionen återkalla tillståndet. 
  
 Om filialtillståndet återkallas tillämpas 11 §. 
  
 Finansinspektionen ska under- rätta den behöriga myndigheten i företagets hemland om de åtgärder som har vidtagits med stöd av 
  
 195 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 denna paragraf. 
  
 Ingripande mot utländska företag som driver en reglerad marknad eller clearingverksamhet 
  
 26 § 
  
 Om ett utländskt företag som har tillstånd att driva en reglerad marknad eller clearingverksamhet från filial i Sverige har överträtt en bestämmelse i denna lag eller andra författningar som reglerar företagets verksamhet i Sverige, ska Finans- inspektionen besluta om ingrip- ande enligt 8, 16 och 17 §§. 
  
 Om ett utländskt företag som driver en reglerad marknad i ett annat land inom EES när det vidtar åtgärder i Sverige för att underlätta för deltagare på distans att få tillträde till den reglerade marknaden, överträder denna lag eller en föreskrift som meddelats med stöd av lagen, ska det som sägs i 23 § om utländska värdepappers- företag gälla även för företaget. 
  
 Särskilda bestämmelser om ingripande mot emittenter 
  
 Rättelse 
  
 27 § 
  
 Finansinspektionen får före- lägga en emittent att göra rättelse, om 
  
 196 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 1.emittenten inte har offent- liggjort regelbunden finansiell in- formation enligt 16 kap.  
 4–7 
  §§, 
  
 2.information som har offent- liggjorts är ofullständig eller inne- håller väsentliga fel, eller 
  
 3.information inte har läm- nats till Finansinspektionen en- ligt 17 kap. 3 §. 
  
 Särskild avgift 
  
 28 § 
  
 Finansinspektionen ska besluta att en särskild avgift ska tas ut av en emittent som inte offentliggör regelbunden finansiell information enligt 16 kap.  
 4–7 
  §§. 
  
 Den särskilda avgiften ska upp- gå till lägst 50 000 kronor och högst 10 miljoner kronor. 
  
 Avgiften tillfaller staten. 
  
 29§ 
  
 Finansinspektionen får besluta 
  
 om en särskild avgift bara om den som inspektionen avser att ta ut avgiften av, inom sex månader från det att överträdelsen ägde rum, har delgetts en upplysning om att frågan om särskild avgift har tagits upp av inspektionen. 
  
 30§ 
  
 Om överträdelsen är ringa eller 
  
 ursäktlig eller om det annars finns särskilda skäl, får en särskild avgift efterges helt eller delvis. 
  
 197 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 Erinran 
  
 31§ 
  
 Om den regelbundna finan- 
  
 siella informationen som anges i 16 kap.  
 4–7 
  §§ inte har upprättats i enlighet med de bestämmelser som gäller för emittenten, ska Finans- inspektionen meddela emittenten av de överlåtbara värdepapperen en erinran. 
  
 En erinran ska inte beslutas om en överträdelse är ringa eller ur- säktlig eller om en börs eller en reg- lerad marknad i ett annat land inom EES vidtar tillräckliga åtgär- der mot emittenten. 
  
 Straffavgift 
  
 32§ 
  
 Om en emittent har meddelats 
  
 beslut om erinran, får Finans- inspektionen besluta att emittenten ska betala en straffavgift. 
  
 Straffavgift ska uppgå till lägst 
  
 50 000 kronor och högst 10 mil- joner kronor. 
  
 Avgiften tillfaller staten. 
  
 Ingripande mot vissa utländska emittenter av överlåtbara värdepapper 
  
 33§ 
  
 Om Finansinspektionen finner 
  
 att en emittent som inte har Sverige som hemmedlemsstat men vars överlåtbara värdepapper är upp- 
  
 198 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 tagna till handel vid en reglerad marknad i Sverige inte uppfyller de krav som följer av bestämmelserna i öppenhetsdirektivet i fråga om behandling av innehavare av värdepapperen och information till sådana innehavare, ska inspek- tionen underrätta den behöriga myndigheten i den stat inom EES där emittenten enligt tillämplig nationell rätt ska lagra sin regel- bundna finansiella information. Detsamma gäller om inspektionen finner att emittenten inte offentlig- gör information som uppfyller de krav som följer av bestämmelserna i öppenhetsdirektivet, eller inte offentliggör informationen på ett sätt som uppfyller sådana krav. Finansinspektionen ska också underrätta Europeiska värde- pappers- och marknadsmyndig- heten. 
  
 Om emittenten, trots de åtgär- der som har vidtagits av den be- höriga myndighet som Finans- inspektionen har underrättat, inte följer de bestämmelser i en offentlig reglering som bygger på öppenhets- direktivet och som har antagits av den stat som avses i första stycket, ska inspektionen offentliggöra det förhållandet att bestämmelserna inte följs. Före offentliggörandet ska Finansinspektionen underrätta den utländska behöriga myndigheten. Finansinspektionen ska också underrätta Europeiska kommis- sionen och Europeiska värde- 
  
 199 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 pappers- och marknadsmyndig- heten så snart som möjligt. 
  
 Sanktionsföreläggande 
  
 34 § 
  
 Frågor om ingripande mot fysiska personer enligt 15 § prövas av Finansinspektionen genom sanktionsföreläggande. 
  
 En sanktion får beslutas bara om sanktionsföreläggandet har del- getts den som sanktionen riktas mot inom tre år från den tidpunkt då överträdelsen ägde rum. 
  
 Ett sanktionsföreläggande inne- bär att personen i fråga föreläggs att godkänna förläggandet omedelbart eller inom viss tid. 
  
 När föreläggandet har godkänts, gäller det som ett domstolsavgör- ande som fått laga kraft. Ett god- kännande som görs efter det att den tid som angetts i föreläggandet har gått ut är utan verkan 
  
 35 § 
  
 Ett sanktionsföreläggande ska innehålla uppgift om 
  
 1. den fysiska person som före- läggandet avser, 
  
 2. överträdelsen och de omstän- digheter som är nödvändiga för att känneteckna den, 
  
 3. de bestämmelser som är tillämpliga på överträdelsen, och 
  
 4. den sanktion eller avgift som föreläggs personen. 
  
 200 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 Föreläggandet ska också inne- hålla en upplysning om att talan om sanktioner kan väckas, om personen i fråga inte godkänner föreläggandet inom den tid som Finansinspektionen anger. 
  
 36 § 
  
 Ett sanktionsföreläggande som har godkänts ska efter klagan undanröjas 
  
 1.om godkännandet inte kan anses som en giltig viljeförklaring, 
  
 2.om det vid ärendets behand- ling har förekommit sådant fel, att föreläggandet bör anses ogiltigt, eller 
  
 3.om föreläggandet av annan anledning inte överensstämmer med lag. 
  
 Den som vill klaga ska göra det skriftligen hos den domstol som avses i 36 § inom ett år från det att föreläggandet godkändes. I mål om klagan på ett sanktionsföreläggande är Finansinspektionen motpart. 
  
 Har sanktionsföreläggande undanröjts, får inte därefter för samma otillåtna agerande beslutas en strängare sanktion. 
  
 37§ 
  
 Om ett sanktionsföreläggande 
  
 inte har godkänts inom utsatt tid, får Finansinspektionen ansöka hos allmän förvaltningsdomstol om att sanktion ska beslutas. En sådan ansökan ska göras hos den förvalt- ningsrätt som är behörig att pröva 
  
 201 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 ett överklagande av Finansinspek- tionens beslut om ingripande mot värdepappersinstitutet eller börsen för samma överträdelse. 
  
 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten 
  
 Verkställighet av beslut om sanktionsavgift, särskild avgift, straffavgift och förseningsavgift 
  
 38 § 
  
 En sanktionsavgift, särskild av- gift, straffavgift eller försenings- avgift ska betalas till Finansinspek- tionen inom trettio dagar efter det att beslutet eller en dom om att ta ut avgiften har vunnit laga kraft eller den längre tid som anges i beslutet. 
  
 39 § 
  
 Finansinspektionens beslut om sanktionsavgift, särskild av- gift, straffavgift eller försenings- avgift får verkställas enligt utsök- ningsbalkens bestämmelser, om avgiften inte har betalats inom den tid som anges i 38 §. 
  
 40 § 
  
 Om sanktionsavgiften, den särskilda avgiften, straffavgiften eller förseningsavgiften inte be- talas inom den tid som anges i 38 §, ska Finansinspektionen läm- na den obetalda avgiften för in- drivning. Bestämmelser om in- drivning av statliga fordringar 
  
 202 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 finns i lagen (1993:891) om in- drivning av statliga fordringar m.m. 
  
 41§ 
  
 En sanktionsavgift, särskild av- 
  
 gift, straffavgift eller försenings- avgift som har beslutats faller bort i den utsträckning verkställighet inte har skett inom fem år från det att beslutet eller en dom vann laga kraft. 
  
 Betalningssäkring av sanktionsavgift 
  
 42 § 
  
 För att säkerställa betalning av en sanktionsavgift som kan komma att beslutas på grund av en över- trädelse enligt 1 eller 4 §, 7 § 1 och 2, 15 §, 25 § första stycket 1 och 2 och andra stycket samt 26 § första stycket får egendom hos företaget eller personen i fråga tas i anspråk. 
  
 Betalningssäkring får beslutas bara om 
  
 1.det finns sannolika skäl för att en sanktionsavgift ska beslutas, 
  
 2.det finns en påtaglig risk för att företaget eller personen i fråga genom att avvika, skaffa undan egendom eller förfara på annat sätt undandrar sig att betala avgiften, och 
  
 3.betalningsskyldigheten avser ett betydande belopp. 
  
 203 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 En betalningssäkring får inte avse ett högre belopp än det belopp sanktionsavgiften sannolikt kom- mer att fastställas till. 
  
 43 § 
  
 Beslut om betalningssäkring för en sanktionsavgift fattas på an- sökan av Finansinspektionen av den domstol som avses i 37 §. 
  
 I fråga om sådan talan tillämpas bestämmelserna i 46 kap.  
 9–14 
  §§ och  
 20–22 
  § skatteför- farandelagen (2011:1244). Vid tillämpningen ska det som sägs om 
  
 1. Skatteverket gälla för Finans- inspektionen, 
  
 2. den betalningsskyldige gälla för ett företag eller fysisk person som avses i 1, 4, 7, 15, 25 och 26 §§, 
  
 3. betalningsskyldighet gälla för sanktionsavgift, och 
  
 4. att fastställa betalningsskyl- dighet gälla för att påföra en sank- tionsavgift genom ett beslut eller genom ett sanktionsföreläggande. 
  
 Vite 
  
 44 § 
  
 Om Finansinspektionen med- delar föreläggande eller förbud en- ligt denna lag, får inspektionen förelägga vite. 
  
 Första stycket gäller inte i fråga om ett sanktionsföreläggande enligt 34 §. 
  
 204 
  
 SOU 2015:2 Författningsförslag 
  
 26 kap. 
  
 1 § 
  
 Finansinspektionens beslut Finansinspektionens beslut enligt 23 kap. 11 § och 25 kap. enligt 23 kap. 11 § samt 25 kap. 
  
 17 § andra stycket får inte över- 
  
 14 § fjärde stycket och 34 § får inte 
  
 klagas. 
  
 överklagas. 
  
 Andra beslut som Finansinspektionen meddelar enligt denna lag får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Detta gäller dock inte beslut i ärenden som avses i 20 § första stycket 5 förvaltningslagen (1986:223). 
  
 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Finansinspektionen får bestämma att ett beslut om förbud, före- 
  
 läggande eller återkallelse skall gälla omedelbart. 
  
 Övergångsbestämmelser 
  
 1.Denna lag träder i kraft den 3 januari 2017, utom kravet i 10 kap. 8 § på att samla in och offentliggöra information enligt artiklarna 20 och 21 i förordningen om marknader för finansiella instrument, som träder i kraft den 3 september 2018. 
  
 2.Finansinspektionen får bevilja undantag från tillämpningen av bestämmelserna om clearingkrav enligt artikel 4 i förordning (EU) nr 648/2012 och riskhanteringsförvaranden enligt artikel 11.3 i samma förordning avseende  
 C6-energiderivakontrakt 
  som har ingåtts av den som har fått tillstånd enligt lagen efter den 2 januari 2017. Undan- tag får beviljas fram till och med den 3 juli 2020. 
  
 3.Sanktioner enligt 25 kap. får beslutas endast för överträdelser som har skett efter ikraftträdandet. 
  
 4.Äldre föreskrifter gäller för överträdelser som inträffat före ikraftträdandet. 
  
 205 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 1.2Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument att 1 kap. 1 §, 4 kap. 17 § och 6 kap. 1 e och 1 g §§ ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 
  
 1 kap. 
  
 1 §35 
  
 I denna lag betyder 
  
 finansiellt instrument: det som anges i 1 kap. 4 § första stycket 1 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, 
  
 överlåtbart värdepapper: det som anges i 1 kap. 4 § första stycket 2 lagen om värdepappersmarknaden, 
  
 penningmarknadsinstrument: det som anges i 1 kap. 4 § första stycket 3 lagen om värdepappersmarknaden, 
  
 börs: det som anges i 1 kap. 
  
 börs: det som anges i 1 kap. 
  
 5 § 3 lagen om värdepappers- 
  
 4 b § 3 lagen om värdepappers- 
  
 marknaden och sådant utländskt 
  
 marknaden och sådant utländskt 
  
 företag som har tillstånd att 
  
 företag som har tillstånd att 
  
 driva en reglerad marknad från 
  
 driva en reglerad marknad från 
  
 filial i Sverige, 
  
 filial i Sverige, 
  
 reglerad marknad: det som an- 
  
 reglerad marknad: det som an- 
  
 ges i 1 kap. 5 § 20 lagen om 
  
 ges i 1 kap. 4 b § 19 lagen om 
  
 värdepappersmarknaden, 
  
 värdepappersmarknaden, 
  
 EES: Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, 
  
 anmält avvecklingssystem: det som anges i 2 § lagen (1999:1309) om system för avveckling av förpliktelser på finansmarknaden, 
  
 samverkande system: det som anges i 2 § lagen om system för 
  
 avveckling av förpliktelser på finansmarknaden, 
  
 prospektdirektivet: 
  
 prospektdirektivet: 
  
 Europaparlamentets och rådets 
  
 Europaparlamentets och rådets 
  
 direktiv 2003/71/EG 
  
 av 
  
 den 
  
 direktiv 2003/71/EG 
  
 av 
  
 den 
  
 4 november 2003 om 
  
 de 
  
 pro- 
  
 4 november 2003 om 
  
 de 
  
 pro- 
  
 35 Senaste lydelse 2012:378. 
  
 206 
  
 SOU 2015:2 Författningsförslag 
  
 spekt 
  
 som 
  
 skall offentliggöras 
  
 spekt som ska offentliggöras när 
  
 när värdepapper erbjuds till all- 
  
 värdepapper erbjuds till all- 
  
 mänheten eller tas upp till 
  
 mänheten eller tas upp till 
  
 handel och om ändring av 
  
 handel och om ändring av 
  
 direktiv 2001/34/EG, 
  
 senast 
  
 direktiv 2001/34/EG, senast 
  
 ändrat genom Europaparlamen- 
  
 ändrat genom Europaparlamen- 
  
 tets 
  
 och 
  
 rådets 
  
 direktiv 
  
 tets 
  
 och 
  
 rådets 
  
 direktiv 
  
 2010/78/EU, 
  
 2010/78/EU, 
  
 prospektförordningen: 
  
 kommissionens 
  
 förordning 
  
 (EG) nr 
  
 809/2004 av den 29 april 2004 om genomförande av Europaparla- mentets och rådets direktiv 2003/71/EG i fråga om informationen i prospekt, utformningen av dessa, införlivande genom hänvisning samt offentliggörande av prospekt och spridning av annonser, 
  
 emittent: i fråga om aktier aktiebolaget och i fråga om annat finan- siellt instrument utgivaren eller utfärdaren av instrumentet, 
  
 aktierelaterat överlåtbart värdepapper: 
  
 1.aktie och överlåtbart värdepapper som kan jämställas med aktie, såsom interimsbevis, fondaktierätt och teckningsrätt, samt 
  
 2.överlåtbart värdepapper, såsom konvertibel där rätten att be- gära konvertering tillkommer emittenten och teckningsoption, som ger rätt att förvärva sådant värdepapper som avses i 1 genom kon- vertering eller utövande av annan rättighet som värdepapperet är bärare av, om värdepapperet utfärdats av emittenten av den aktie som rättigheten hänför sig till eller av ett bolag som ingår i samma koncern som den emittenten, 
  
 kvalificerad investerare: 
  
 kvalificerad investerare: 
  
 1. sådan 
  
 kund 
  
 som 
  
 avses i 
  
 1. sådan 
  
 kund 
  
 som 
  
 avses i 
  
 8 kap. 
  
 16 § 
  
 lagen 
  
 om 
  
 värde- 
  
 9 kap. 
  
 2 § 
  
 lagen 
  
 om 
  
 värde- 
  
 pappersmarknaden, 
  
 om 
  
 inte 
  
 pappersmarknaden, 
  
 om 
  
 inte 
  
 denna kund har begärt att bli be- 
  
 denna kund har begärt att bli be- 
  
 handlad som en  
 icke-professionell 
  
 handlad som en  
 icke-professionell 
  
 kund, 
  
 kund, 
  
 2. sådan 
  
 kund 
  
 som 
  
 avses i 
  
 2. sådan 
  
 kund 
  
 som 
  
 avses i 
  
 8 kap. 
  
 17 
  
 § 
  
 lagen om 
  
 värde- 
  
 9 kap. 
  
 3 
  
 § 
  
 lagen 
  
 om 
  
 värde- 
  
 pappersmarknaden, 
  
 pappersmarknaden, 
  
 3. sådan 
  
 enhet 
  
 som 
  
 avses i 
  
 3. sådan 
  
 enhet 
  
 som 
  
 avses i 
  
 8 kap. 
  
 19 
  
 § 
  
 lagen om 
  
 värde- 
  
 9 kap. 
  
 5 
  
 § 
  
 lagen 
  
 om 
  
 värde- 
  
 pappersmarknaden, 
  
 om 
  
 inte 
  
 pappersmarknaden, 
  
 om 
  
 inte 
  
 denna enhet har begärt att bli be- 
  
 denna enhet har begärt att bli be- 
  
 207 
  
 Författningsförslag SOU 2015:2 
  
 handlad som en  
 icke-professionell 
  
 handlad som en  
 icke-professionell 
  
 kund, samt 
  
 kund, samt 
  
 4.sådan kund som avses i punkten 13 i ikraftträdande- och över- gångsbestämmelserna till lagen om värdepappersmarknaden, 
  
 emissionsprogram: ett program för utgivning av icke aktierela- terade överlåtbara värdepapper av likartad sort eller kategori, fort- löpande eller vid upprepade tillfällen under en särskilt angiven emissionsperiod, 
  
 offentligt uppköpserbjudande: ett offentligt erbjudande till inne- havare av aktier som har getts ut av ett svenskt eller utländskt bolag att överlåta samtliga eller en del av dessa aktier till budgivaren, 
  
 budgivare: den som lämnar ett offentligt uppköpserbjudande, målbolag: bolag till vars aktieägare ett offentligt uppköpserbjud- 
  
 ande lämnas, 
  
 öppenhetsdirektivet: Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/109/EG av den 15 december 2004 om harmonisering av insyns- kraven angående upplysningar om emittenter vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad och om ändring av direktiv 2001/34/EG, senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/78/EU, 
  
 nyckelinformation: väsentlig och väl strukturerad information som ska lämnas till investerare med följande innehåll: 
  
 1.en kortfattad redogörelse för väsentliga uppgifter om och risker förenade med emittenten och eventuell garant, innefattande till- gångar, skulder och finansiell ställning, 
  
 2.en kortfattad redogörelse för väsentliga uppgifter om och risker förenade med investeringen i värdepapperet, innefattande even- tuella rättigheter förenade med värdepapperet, 
  
 3.erbjudandets allmänna villkor, inklusive en uppskattning av de kostnader som emittenten eller erbjudaren tar ut av investeraren, 
  
 4.närmare upplysningar om upptagandet till handel, och 
  
 5.motiven för erbjudandet och användningen av de medel som emissionen tillför, samt 
  
 företag med begränsat börsvärde: ett företag vars överlåtbara värde- papper är upptagna till handel på en reglerad marknad och som har ett genomsnittligt börsvärde på mindre än 100 miljoner euro beräk- nat på slutkursen för de tre föregående kalenderåren. 
  
 208 
  
 SOU 2015:2 Författningsförslag 
  
 4 kap. 
  
 17 §36 
  
 Ett moderföretag till ett värdepappersinstitut som har tillstånd enligt 2 kap. 1 § 4 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden be- höver inte lägga samman sitt innehav av aktier med innehav av aktier som värdepappersinstitutet förvaltar för enskilda kunder, om värde- 
  
 pappersinstitutet 
  
 1. bara får utnyttja rösträtten 
  
 1. bara får utnyttja rösträtten 
  
 för aktierna enligt skriftliga in- 
  
 för aktierna enligt skriftliga in- 
  
 struktioner eller ser till att indi- 
  
 struktioner eller ser till att indi- 
  
 viduella 
  
 portföljförvaltnings- 
  
 viduella 
  
 portföljförvaltnings- 
  
 tjänster utförs oberoende av alla 
  
 tjänster utförs oberoende av alla 
  
 andra tjänster och i enlighet 
  
 andra tjänster och i enlighet med 
  
 med 8 kap. 1, 10 och  
 21–23 
  §§ 
  
 8 kap. 1 och 10 §§ samt 9 kap. 7– 
  
 lagen 
  
 om 
  
 värdepappersmark- 
  
 20 §§ lagen om värdepappers- 
  
 naden, och 
  
 marknaden, och 
  
 2. utnyttjar rösträtten för aktierna oberoende av moderföretaget. 
  
 Första 
  
 stycket 
  
 ska 
  
 också 
  
 Första 
  
 stycket 
  
 ska 
  
 också 
  
 tillämpas 
  
 på 
  
 ett moderföretag 
  
 tillämpas 
  
 på 
  
 ett 
  
 moderföretag 
  
 till ett utländskt värdepappers- 
  
 till ett utländskt värdepappers- 
  
 företag som avses i 4 kap. 1 § 
  
 företag som avses i 4 kap. 1 § 
  
 lagen 
  
 om 
  
 värdepappersmark- 
  
 lagen om 
  
 värdepappersmark- 
  
 naden som har tillstånd att till- 
  
 naden som har tillstånd att till- 
  
 handahålla sådan portföljförvalt- 
  
 handahålla sådan portföljförvalt- 
  
 ning som avses i artikel 4.1.9 i 
  
 ning som avses i artikel 4.1.8 i 
  
 Europaparlamentets 
  
 och rådets 
  
 Europaparlamentets 
  
 och 
  
 rådets 
  
 direktiv 
  
 2004/39/EG 
  
 av 
  
 den 
  
 direktiv 
  
 2014/65/EU 
  
 av 
  
 den 
  
 21 april 2004 om marknader för 
  
 15 maj 2014 om marknader för 
  
 finansiella 
  
 instrument 
  
 och 
  
 om 
  
 finansiella 
  
 instrument 
  
 och 
  
 om 
  
 ändring 
  
 av 
  
 rådets 
  
 direktiv 
  
 ändring av direktiv 2002/92/EG 
  
 85/611/EEG och 93/6/EEG och 
  
 och av direktiv 2011/61/EU, i 
  
 Europaparlamentets 
  
 och 
  
 rådets 
  
 fråga om aktier som värde- 
  
 direktiv 2000/12/EG samt upp- 
  
 pappersföretaget 
  
 förvaltar 
  
 för 
  
 hävande 
  
 av 
  
 rådets 
  
 direktiv 
  
 enskilda 
  
 kunder. 
  
 Detsamma 
  
 93/22/EEG, senast ändrat genom 
  
 gäller aktier som förvaltas av ett 
  
 Europaparlamentets 
  
 och 
  
 rådets 
  
 motsvarande 
  
 utländskt 
  
 värde- 
  
 direktiv 2008/10/EG, i fråga om 
  
 pappersföretag som inte har säte 
  
 36 Senaste lydelse 2009:352. 
  
 209 
  
 Författningsförslag SOU 2015:2 
  
 aktier 
  
 som 
  
 värdepappersföre- 
  
 i en stat inom EES. 
  
 taget förvaltar för enskilda kun- 
  
 der. Detsamma gäller aktier som 
  
 förvaltas av ett motsvarande ut- 
  
 ländskt värdepappersföretag som 
  
 inte har säte i en stat inom EES. 
  
 6 kap. 
  
 1 e §37 
  
 När ett prospekt är giltigt i 
  
 När ett prospekt är giltigt i 
  
 Sverige enligt 2 kap. 36 §, ska 
  
 Sverige enligt 2 kap. 36 §, ska 
  
 Finansinspektionen 
  
 underrätta 
  
 Finansinspektionen 
  
 underrätta 
  
 den myndighet som har godkänt 
  
 den myndighet som har godkänt 
  
 prospektet 
  
 och 
  
 Europeiska 
  
 prospektet 
  
 och 
  
 Europeiska 
  
 värdepappers- och marknads- 
  
 värdepappers- och marknads- 
  
 myndigheten 
  
 om 
  
 emittenten 
  
 myndigheten 
  
 om 
  
 emittenten 
  
 eller ett utländskt värdepappers- 
  
 eller ett utländskt värdepappers- 
  
 företag som medverkar vid ett 
  
 företag som medverkar vid ett 
  
 erbjudande av överlåtbara värde- 
  
 erbjudande av överlåtbara värde- 
  
 papper till allmänheten har gjort 
  
 papper till allmänheten har gjort 
  
 sig 
  
 skyldig 
  
 till 
  
 ekonomisk 
  
 sig skyldig 
  
 till 
  
 ekonomisk 
  
 brottslighet 
  
 eller 
  
 har överträtt 
  
 brottslighet 
  
 eller har överträtt 
  
 bestämmelserna 
  
 i 
  
 15–18 
  kap. 
  
 bestämmelserna i 15 och 16– 
  
 lagen (2007:528) om värde- 
  
 18 kap. lagen (2007:528) om 
  
 pappersmarknaden. 
  
 värdepappersmarknaden. 
  
 Om emittenten eller det utländska värdepappersföretaget, trots de åtgärder som vidtagits av den myndighet som godkänt pro- spektet, fortsätter brottsligheten eller överträdelsen, får Finans- inspektionen vidta åtgärd enligt 1 c och 1 d §§. Innan åtgärd vidtas ska inspektionen underrätta den myndighet som har godkänt pro- spektet och Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten. Finansinspektionen ska också underrätta Europeiska kommis- sionen och Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten så snart som möjligt om vidtagna åtgärder. 
  
 37 Senaste lydelse 2012:378. 
  
 210 
  
 Bestämmelserna i 1 h § ska tillämpas om aktier eller sådana depåbevis eller finansiella instru- ment som avses i 4 kap. 2 § första stycket är upptagna till handel på en reglerad marknad i Sverige och aktierna har getts ut av ett bolag som 
  
 1. har sitt säte i en annan stat inom EES, eller 
  
 2. inte har säte i en stat inom EES och inte omfattas av 4 kap. 22 §. 
  
 I 25 kap. 33 § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden finns bestämmelser om ingripande mot sådana bolag som avses i första stycket. 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 1 g §38 Bestämmelserna i 1 h § skall 
  
 tillämpas om aktier eller sådana depåbevis eller finansiella instru- ment som avses i 4 kap. 2 § första stycket är upptagna till handel på en reglerad marknad i Sverige och aktierna har getts ut av ett bolag som 
  
 1. har sitt säte i en annan stat inom EES, eller 
  
 2. inte har säte i en stat inom EES och inte omfattas av 4 kap. 22 §. 
  
 I 25 kap. 24 § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden finns bestämmelser om ingripande mot sådana bolag som avses i första stycket. 
  
 Denna lag träder i kraft den 3 januari 2017. 
  
 38 Senaste lydelse 2007:535. 
  
 211 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 1.3Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1993:931) om individuellt pensionssparande 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1993:931) om indivi- duellt pensionssparande att 1 kap. 2 § och 7 kap. 2 § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 kap. 
  
 2 §39 
  
 I denna lag betyder 
  
 1.pensionssparavtal: sådant avtal som anges i 1 §, 
  
 2.pensionssparrörelse: verksamhet som består i att erbjuda all- mänheten pensionssparavtal, 
  
 3.pensionssparinstitut: företag som har fått tillstånd att driva pen- sionssparrörelse, 
  
 4.pensionssparare: en person som ingått pensionssparavtal, 
  
 5.pensionssparkonto: sådant konto som avses i 3 kap. 4 §, 
  
 6.kontoinnehavare: pensionssparare och person som genom för- månstagarförordnande eller bodelning förvärvat rätt enligt ett pen- sionssparavtal, 
  
 7. värdepappersinstitut: 
  
 det 
  
 7. värdepappersinstitut: 
  
 det 
  
 som anges i 1 kap. 5 § 27 lagen 
  
 som anges i 1 kap. 4 b § 27 lagen 
  
 (2007:528) om värdepappers- 
  
 (2007:528) om värdepappers- 
  
 marknaden, och 
  
 marknaden, och 
  
 8. fondpapper: aktie och obligation samt sådana andra delägar- rätter eller fordringsrätter som är utgivna för allmän omsättning, fondandel och aktieägares rätt gentemot den som för hans räkning förvarar aktiebrev i ett utländskt bolag (depåbevis). 
  
 39 Senaste lydelse 2007:539. 
  
 212 
  
 Bestämmelserna i 23 kap. 
  
 15 § 1, 25 kap. 2, 8, 9, 11, 14, 16– 18 och 44 §§ samt 26 kap. 1 § lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden ska tillämpas även i fråga om pensions- sparrörelse. Hänvisningarna till lagen om värdepappersmark- naden ska därvid i stället gälla denna lag. 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 7 kap. 
  
 2 §40 
  
 Bestämmelserna i 23 kap. 
  
 15 § 1, 25 kap. 1, 2,  
 4–6, 
  17 och 29 §§ samt 26 kap. 1 § lagen (2007:528) om värdepappers- marknaden skall tillämpas även i fråga om pensionssparrörelse. Hänvisningarna till lagen om värdepappersmarknaden skall där- vid i stället gälla denna lag. 
  
 Denna lag träder i kraft den 3 januari 2017. 
  
 40 Senaste lydelse 2007:539. 
  
 213 
  
 Ett aktiebolag som endast har teckningsoptioner eller skulde- brev upptagna till handel på en reglerad marknad behöver inte i bolagsstyrningsrapporten lämna de upplysningar som anges i 6 § andra stycket 1, 7 och 8 samt i tredje stycket i samma paragraf. Detta gäller dock inte om bo- lagets aktier handlas på en MTF- plattform enligt 1 kap. 4 b § 16 lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 1.4Förslag till 
  
 lag om ändring i årsredovisningslagen (1995:1554) 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om årsredovisningslagen (1995:1554) att 6 kap. 7 § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 6 kap. 
  
 7 §41 
  
 Ett aktiebolag som endast har teckningsoptioner eller skulde- brev upptagna till handel på en reglerad marknad behöver inte i bolagsstyrningsrapporten lämna de upplysningar som anges i 6 § andra stycket 1, 7 och 8 samt i tredje stycket i samma paragraf. Detta gäller dock inte om bo- lagets aktier handlas på en handelsplattform enligt 1 kap. 
  
 5 § 12 lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden. 
  
 Denna lag träder i kraft den 3 januari 2017. 
  
 41 Senaste lydelse 2009:34. 
  
 214 
  
 Denna lag är tillämplig på kreditinstitut och värdepappers- bolag. Med kreditinstitut avses bankaktiebolag, sparbanker, med- lemsbanker, kreditmarknadsföre- tag (kreditmarknadsbolag respek- tive kreditmarknadsföreningar) och Svenska skeppshypoteks- kassan. Med värdepappersbolag avses det som sägs i 1 kap. 4 b § 25 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 1.5Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1995:1559)om årsredo- visning i kreditinstitut och värdepappersbolag att 1 kap. 1 § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 kap. 
  
 1 §42 
  
 Denna lag är tillämplig på kreditinstitut och värdepappers- bolag. Med kreditinstitut avses bankaktiebolag, sparbanker, med- lemsbanker, kreditmarknadsföre- tag (kreditmarknadsbolag respek- tive kreditmarknadsföreningar) och Svenska skeppshypoteks- kassan. Med värdepappersbolag avses det som sägs i 1 kap. 5 § 26 lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden. 
  
 Denna lag träder i kraft den 3 januari 2017. 
  
 42 Senaste lydelse 2011:1067. 
  
 215 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 1.6Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1998:1479) om konto- föring av finansiella instrument att 1 kap. 3 § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 
  
 1 kap. 
  
 3 §43 
  
 I denna lag betyder: 
  
 central värdepappersförvarare: företag som har auktorisation enligt 2 kap. att kontoföra finansiella instrument i avstämningsregister, 
  
 avstämningsbolag: sådant avstämningsbolag som avses i aktie- bolagslagen (2005:551), 
  
 emittent: i fråga om aktier aktiebolaget och i fråga om annat finan- siellt instrument utgivaren eller utfärdaren av instrumentet, 
  
 kontoförande institut: den som av en central värdepappersförvar- are medgetts rätt att vidta registreringsåtgärder i avstämningsregister, finansiellt instrument: detsamma som i 1 kap. 4 § första stycket 1 
  
 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, 
  
 skuldförbindelse: ensidig skuldförbindelse avsedd för allmän om- 
  
 sättning, 
  
 värdepappersinstitut: detsamma 
  
 värdepappersinstitut: detsamma 
  
 som i 1 kap. 5 § 27 lagen 
  
 om 
  
 som i 1 kap. 4 b § 27 lagen om 
  
 värdepappersmarknaden, 
  
 värdepappersmarknaden, 
  
 kvalificerat innehav: detsamma 
  
 kvalificerat innehav: detsamma 
  
 som i 1 kap. 5 § 18 lagen 
  
 om 
  
 som i 1 kap. 5 § 10 lagen om 
  
 värdepappersmarknaden, och 
  
 värdepappersmarknaden, och 
  
 koncern: detsamma som i 1 kap. 11 och 12 §§ aktiebolagslagen, var- vid det som sägs om moderbolag ska tillämpas även på andra juridiska personer än aktiebolag. 
  
 Denna lag träder i kraft den 3 januari 2017. 
  
 43 Senaste lydelse 2010:2062. 
  
 216 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 1.7Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1999:158) om investerarskydd 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1999:158) om investerar- skydd att 2 § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 §44 
  
 I denna lag betyder 
  
 I denna lag betyder 
  
 1. värdepappersinstitut: 
  
 1. värdepappersinstitut: 
  
 detsamma som anges i 1 kap. 
  
 detsamma som 
  
 anges i 1 kap. 
  
 5 § 27 lagen (2007:528) om värde- 
  
 4 b § 27 lagen 
  
 (2007:528) om 
  
 pappersmarknaden, 
  
 värdepappersmarknaden, 
  
 2.fondbolag: ett sådant bolag som anges i 1 kap. 1 § första stycket 8 lagen (2004:46) om värdepappersfonder, 
  
 3.förvaltningsbolag: ett sådant utländskt företag som anges i 1 kap. 1 § första stycket 13 lagen om värdepappersfonder, som driver verksamhet från filial i Sverige med stöd av 1 kap. 6 § samma lag, 
  
 4.investerare: den som anlitat ett värdepappersinstitut, ett fond- bolag, ett förvaltningsbolag eller en svensk  
 AIF-förvaltare 
  för utför- ande av en investeringstjänst eller den för vars räkning tjänsten ut- förs, 
  
 5.investeringstjänst: en sådan tjänst som avses i 
  
 a)2 kap. 1 § och 2 § första stycket 1 lagen om värdepappers- marknaden, 
  
 b)7 kap. 1 § andra stycket 9 lagen (2004:297) om bank- och finan- sieringsrörelse, 
  
 c)1 kap. 4 § såvitt avser diskretionär portföljförvaltning, 3 kap. 1 § och 7 kap. 1 § första stycket 1 och 2 lagen om värdepappersfonder samt 
  
 d)3 kap. 2 § första stycket och andra stycket  
 1–3 
  och 9 kap. 10 § första stycket 1 lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investe- ringsfonder, 
  
 6.finansiella instrument: detsamma som anges i 1 kap. 4 § första stycket 1 lagen om värdepappersmarknaden, 
  
 44 Senaste lydelse 2013:568. 
  
 217 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 7.garantimyndigheten: den myndighet som handlägger frågor om investerarskyddet, och 
  
 8. 
 AIF-förvaltare: 
  ett sådant företag som har tillstånd som avses i 3 kap. 2 § första stycket lagen om förvaltare av alternativa investe- ringsfonder. 
  
 Denna lag träder i kraft den 3 januari 2017. 
  
 218 
  
 c) börs enligt 1 kap. 4 b § 3 lagen om värdepappersmarknaden, d) svensk clearingorganisation enligt 1 kap. 4 b § 5 lagen om 
  
 värdepappersmarknaden, 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 1.8Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (2000:35) om byte av redovisningsvaluta i finansiella företag 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2000:35) om byte av redovisningsvaluta i finansiella företag att 2 § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 §45 
  
 I denna lag avses med 
  
 1.försäkringsföretag: försäkringsaktiebolag, ömsesidigt försäkrings- bolag och försäkringsförening som omfattas av försäkringsrörelse- lagen (2010:2043), 
  
 2.kreditinstitut: bankaktiebolag, sparbank och medlemsbank samt kreditmarknadsföretag enligt 1 kap. 5 § 14 lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, 
  
 3. finansiellt företag: de företag 
  
 3. finansiellt företag: de företag 
  
 som anges i 1 och 2 samt 
  
 som anges i 1 och 2 samt 
  
 a) värdepappersbolag 
  
 enligt 
  
 a) värdepappersbolag 
  
 enligt 
  
 1 kap. 5 § 26 lagen (2007:528) om 
  
 1 kap. 4 b § 25 lagen (2007:528) 
  
 värdepappersmarknaden, 
  
 om värdepappersmarknaden, 
  
 b) fondbolag enligt 1 kap. 1 § första stycket 8 lagen (2004:46) om värdepappersfonder, 
  
 c) börs enligt 1 kap. 5 § 3 lagen om värdepappersmarknaden, 
  
 d) svensk clearingorganisation enligt 1 kap. 5 § 5 lagen om värde- pappersmarknaden, 
  
 e)central värdepappersförvarare enligt 1 kap. 3 § lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument, och 
  
 f) 
 AIF-förvaltare 
  som har tillstånd enligt 3 kap. 1 § lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder, 
  
 4.koncern: detsamma som i 1 kap. 11 och 12 §§ aktiebolagslagen (2005:551), varvid vad som sägs om moderbolag tillämpas även på andra juridiska personer än aktiebolag. 
  
 45 Senaste lydelse 2014:978. 
  
 219 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 Denna lag träder i kraft den 3 januari 2017. 
  
 220 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 1.9Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (2000:1087) om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2000:1087) om anmäl- ningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument att 1 § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 
  
 1 §46 
  
 I denna lag förstås med 
  
 1. finansiellt instrument: det som anges i 1 kap. 4 § första stycket 1 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, 
  
 2. värdepappersinstitut: det 
  
 2. värdepappersinstitut: det 
  
 som anges i 1 kap. 5 § 27 lagen 
  
 som anges i 1 kap. 4 b § 27 lagen 
  
 om värdepappersmarknaden, 
  
 om värdepappersmarknaden, 
  
 3. börs: det som anges i 1 kap. 
  
 3. börs: det som anges i 1 kap. 
  
 5 § 3 lagen om värdepappers- 
  
 4 b § 3 lagen om värdepappers- 
  
 marknaden och sådant utländskt 
  
 marknaden och sådant utländskt 
  
 företag som har tillstånd att driva 
  
 företag som har tillstånd att driva 
  
 en reglerad marknad från filial i 
  
 en reglerad marknad från filial i 
  
 Sverige, 
  
 Sverige, 
  
 4.aktiemarknadsbolag: svenskt aktiebolag som gett ut aktier vilka är upptagna till handel på en reglerad marknad i Sverige, 
  
 5.moder- och dotterföretag: det som anges i 1 kap. 11 och 12 §§ aktiebolagslagen (2005:551) om moderbolag och dotterföretag, var- vid det som sägs om moderbolag skall tillämpas även på andra juri- diska personer än aktiebolag, 
  
 6.ordinarie delårsrapport: delårsrapport samt förhandsmeddelande om kommande årsbokslut (bokslutskommuniké) som ett aktie- marknadsbolag är skyldigt att lämna enligt sitt noteringsavtal med börsen eller, om sådana bestämmelser saknas i noteringsavtalet, årsredovisning och delårsrapport enligt bestämmelserna i lagen om värdepappersmarknaden, årsredovisningslagen (1995:1554), lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappers- 
  
 46 Senaste lydelse 2007:558. 
  
 221 
  
 Författningsförslag SOU 2015:2 
  
 bolag eller lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföre- tag samt delårsredogörelse enligt bestämmelserna i 16 kap. 6 § lagen om värdepappersmarknaden, 
  
 7. insiderinformation: information om en icke offentliggjord eller inte allmänt känd omständighet som är ägnad att väsentligt påverka priset på finansiella instrument, och 
  
 8. reglerad marknad: det som 
  
 8. reglerad marknad: det som 
  
 anges i 1 kap. 5 § 20 lagen om 
  
 anges i 1 kap. 4 b § 19 lagen om 
  
 värdepappersmarknaden. 
  
 värdepappersmarknaden. 
  
 Om två juridiska personer äger så många aktier eller andelar i en annan svensk eller utländsk juridisk person att de har hälften var av rösterna för samtliga aktier eller andelar, är dock vid tillämpningen av denna lag de förstnämnda juridiska personerna att jämställa med moderföretag och den sistnämnda juridiska personen att jämställa med dotterföretag. 
  
 Denna lag träder i kraft den 3 januari 2017. 
  
 222 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 1.10Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (2004:46) om värdepappersfonder 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2004:46) om värdepappers- fonder 
  
 dels att 1 kap. 1, 1 a, 4 §§, 2 kap. 10 och 10 a §§, 4 kap. 5 och 20 §§ och 7 kap. 3 § ska ha följande lydelse, 
  
 dels att det ska införas en ny paragraf, 2 kap. 17 c §, av följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 kap. 
  
 1 §47 
  
 I denna lag betyder 
  
 1.alternativ investeringsfond: detsamma som i 1 kap. 2 § lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder, 
  
 2.behörig myndighet: utländsk myndighet som har behörighet att utöva tillsyn över fondföretag eller förvaltningsbolag, 
  
 3.derivatinstrument: optioner, terminer och swappar samt andra likartade finansiella instrument, 
  
 4.EES: Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, 
  
 5.egna medel: detsamma som i artikel 2.1 l i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG av den 13 juli 2009 om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag), ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/78/EU, 
  
 6.filial: ett avdelningskontor med självständig förvaltning, varvid även ett fondbolags, ett förvaltningsbolags eller ett fondföretags etablering av flera driftställen ska anses som en enda filial, 
  
 7.finansiellt instrument: överlåtbara värdepapper, fondandelar, penningmarknadsinstrument, derivatinstrument samt annan rättig- het eller förpliktelse avsedd för handel på värdepappersmarknaden, 
  
 8.fondbolag: ett svenskt aktiebolag som har fått tillstånd enligt 4 § att driva fondverksamhet, 
  
 47 Senaste lydelse 2013:563. 
  
 223 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 9. fondföretag: ett utländskt företag 
  
 a)som i sitt hemland har tillstånd för verksamhet där det enda syftet är att göra kollektiva investeringar i sådana tillgångar som anges i 5 kap. 1 § andra stycket, med kapital från allmänheten, 
  
 b)som tillämpar principen om riskspridning, och 
  
 c)vars andelar på begäran av innehavarna återköps eller inlöses med medel ur företagets tillgångar, 
  
 10.fondföretags hemland: det land där fondföretaget har fått sådant tillstånd som avses i 9 a, 
  
 11.fondverksamhet: förvaltning av en värdepappersfond, försälj- ning och inlösen av andelar i fonden samt därmed sammanhäng- ande administrativa åtgärder, 
  
 12.företagsgrupp: grupp för sammanställd redovisning enligt rådets sjunde direktiv 83/349/EEG av den 13 juni 1983 grundat på arti- kel 54.3 g i fördraget om sammanställd redovisning, senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/49/EG, eller grupp som enligt erkända internationella redovisningsregler ska lämna motsvarande redovisning, 
  
 13.förvaltningsbolag: ett utländskt företag som i sitt hemland har tillstånd att förvalta fondföretag, 
  
 14.förvaltningsbolags hemland: det land där bolaget har sitt säte, 
  
 15.förvaringsinstitut: en bank eller ett annat kreditinstitut som förvarar tillgångarna i en värdepappersfond och som sköter in- och utbetalningar avseende fonden, 
  
 16.kvalificerat innehav: ett direkt eller indirekt ägande i ett före- tag, om innehavet beräknat på det sätt som anges i 1 a § represen- terar 10 procent eller mer av kapitalet eller av samtliga röster eller annars möjliggör ett väsentligt inflytande över ledningen av företaget, 
  
 17.matarfond: en värdepappersfond vars medel placeras i enlig- het med tillstånd enligt 5 a kap. 6 §, 
  
 18.matarfondföretag: ett fondföretag som i sitt hemland har sådant tillstånd som avses i artikel 58 i Europaparlamentets och rådets direk- tiv 2009/65/EG, 
  
 19.mottagarfond: en värdepappersfond som 
  
 a)har minst en matarfond eller ett matarfondföretag bland sina andelsägare, 
  
 b)inte är en matarfond, och 
  
 c)vars medel inte placeras i en matarfond eller ett matarfond- företag, 
  
 224 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 20. mottagarfondföretag: ett fondföretag som 
  
 a)i sitt hemland har sådant tillstånd som avses i artikel 5 i Europa- parlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG, 
  
 b)har minst en matarfond eller ett matarfondföretag bland sina andelsägare, 
  
 c)inte är ett matarfondföretag, och 
  
 d)inte placerar medel i en matarfond eller ett matarfondföretag, 
  
 21. reglerad marknad: det- samma som i 1 kap. 5 § 20 lagen (2007:528) om värdepappers- marknaden, 
  
 21. reglerad marknad: det- samma som i 1 kap. 4 b § 19 lagen (2007:528) om värdepappers- marknaden, 
  
 22.penningmarknadsinstrument: statsskuldväxlar, bankcertifikat samt sådana andra finansiella instrument som normalt omsätts på penningmarknaden, är likvida och har ett värde som vid varje tid- punkt exakt kan fastställas, 
  
 23.specialfond: detsamma som i 1 kap. 11 § 23 lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder, 
  
 24.startkapital: detsamma som i artikel 2.1 k i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG, 
  
 25.värdepappersfond: en fond vars andelar kan lösas in på begä- ran av andelsägare och som består av finansiella tillgångar, om den bildats genom kapitaltillskott från allmänheten och ägs av dem som skjutit till kapital samt förvaltas enligt bestämmelserna i 5 kap. eller 5 a kap., och 
  
 26.överlåtbart värdepapper: 
  
 a)aktier och andra värdepapper som motsvarar aktier samt depå- bevis för aktier, 
  
 b)obligationer och andra skuldförbindelser, med undantag av pen- ningmarknadsinstrument, samt depåbevis för skuldförbindelser, och 
  
 c)värdepapper av annat slag som ger rätt att förvärva sådana överlåtbara värdepapper som anges i a och b genom teckning eller ut- byte. 
  
 Överlåtbart värdepapper omfattar inte tekniker och instrument som avses i 5 kap. 1 § tredje stycket. 
  
 Med återköp eller inlösen av andelar enligt första stycket 9 och 25 jämställs att andelarna är upptagna till handel på en reglerad marknad, om det är säkerställt att andelarnas noterade värde inte i väsentlig mån avviker från det värde som avses i 4 kap. 10 § tredje stycket. 
  
 225 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 1 a §48 
  
 Vid bedömningen av om ett innehav utgör ett kvalificerat inne- hav enligt 1 § första stycket 16 ska följande bestämmelser i 4 kap. lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument tillämpas: 
  
 –2 § första stycket 1 om depåbevis, 
  
 –4 § första stycket, andra stycket  
 1–8 
  samt tredje och femte styck- ena om beräkning av innehavet, 
  
 –5 § andra stycket om beräkning av antalet aktier eller röstetal, 
  
 –12 § 1 och 2 om undantag för aktier som innehas för clearing och avveckling eller förvaltas för någon annans räkning, 
  
 –13 § om aktier som ingår i handelslager, 
  
 –14 § om aktier som innehas av marknadsgaranter, samt 
  
 –16 och 17 §§ om undantag för vissa moderföretag. 
  
 Vid bedömningen ska också tillämpas föreskrifter 
  
 –om aktier som innehas av marknadsgaranter, som har meddelats med stöd av 7 kap. 1 § 3 lagen om handel med finansiella instrument eller 23 kap. 15 § 1 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, och 
  
 –om undantag för vissa moderföretag, som har meddelats med stöd av 7 kap. 1 § 4 lagen om handel med finansiella instrument. 
  
 Aktier som ett värdepappers- institut som avses i 1 kap. 5 § 27 lagen om värdepappersmark- naden eller ett kreditinstitut som avses i 1 kap. 5 § 17 samma lag och som driver finansierings- rörelse, innehar till följd av verk- samhet enligt 2 kap. 1 § 6 samma lag ska dock inte beaktas vid be- dömningen, under förutsättning att 
  
 1.rösträtten inte utnyttjas eller används på annat sätt för att ingripa i emittentens förvaltning, samt 
  
 2.aktierna avyttras inom ett år från förvärvet. 
  
 Aktier som ett värdepappers- institut som avses i 1 kap. 4 b § 27 lagen om värdepappersmark- naden eller ett kreditinstitut som avses i 1 kap. 4 b § 12 samma lag och som driver finansierings- rörelse, innehar till följd av verk- samhet enligt 2 kap. 1 § 6 samma lag ska dock inte beaktas vid be- dömningen, under förutsättning att 
  
 1.rösträtten inte utnyttjas eller används på annat sätt för att ingripa i emittentens förvaltning, samt 
  
 2.aktierna avyttras inom ett år från förvärvet. 
  
 48 Senaste lydelse 2011:882. 
  
 226 
  
 Ett fondbolag som utför portföljförvaltning ska för denna förvaltning och de tjänster en- ligt 7 kap. 1 § första stycket som bolaget utför ha det eventuella ytterligare kapital för kredit- risker, marknadsrisker och ope- rativa risker som enligt Europa- parlamentets och rådets förord- ning (EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013 om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappers- företag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012, 2 kap. lagen (2014:968) om sär- skild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag och lagen (2014:966) om kapitalbuffertar krävs av ett värdepappersbolag med motsvarande verksamhet. 
  
 227 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 Tredje stycket ska tillämpas även på aktier som innehas under mot- svarande förutsättningar av ett utländskt värdepappersföretag eller av ett utländskt kreditinstitut som driver finansieringsrörelse. 
  
 4 §49 
  
 Ett svenskt aktiebolag får av 
  
 Ett svenskt aktiebolag får av 
  
 Finansinspektionen ges tillstånd 
  
 Finansinspektionen ges tillstånd 
  
 att driva fondverksamhet. Bo- 
  
 att driva fondverksamhet. Bo- 
  
 laget kan därutöver ges tillstånd 
  
 laget kan därutöver ges tillstånd 
  
 för diskretionär portföljförvalt- 
  
 för portföljförvaltning. 
  
 ning avseende finansiella instru- 
  
 ment. 
  
 2 kap. 
  
 10 §50 
  
 Ett fondbolag som utför diskretionär portföljförvaltning avseende finansiella instrument ska för denna förvaltning och de tjänster enligt 7 kap. 1 § första stycket som bolaget utför ha det eventuella ytterligare kapital för kreditrisker, marknadsrisker och operativa risker som enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013 om tillsynskrav för kreditinstitut och värde- pappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012, 2 kap. lagen (2014:968) om sär- skild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag och lagen (2014:966) om kapitalbuffertar krävs av ett värdepappersbolag med motsvarande verksamhet. 
  
 49Senaste lydelse 2011:882. 
  
 50Senaste lydelse 2014:981. 
  
 Författningsförslag SOU 2015:2 
  
 10 a §51 
  
 För ett fondbolag som utför 
  
 För ett fondbolag som utför 
  
 diskretionär 
  
 portföljförvaltning 
  
 portföljförvaltning 
  
 tillämpas, 
  
 avseende 
  
 finansiella 
  
 instrument 
  
 utöver det som följer av 10 §, 
  
 tillämpas, utöver det som följer 
  
 även 
  
 övriga 
  
 bestämmelser 
  
 av 10 §, 
  
 även övriga bestäm- 
  
 Europaparlamentets 
  
 och 
  
 rådets 
  
 melser Europaparlamentets och 
  
 förordning 
  
 (EU) 
  
 nr 575/2013, 
  
 rådets 
  
 förordning 
  
 (EU) 
  
 lagen 
  
 (2014:968) 
  
 om särskild 
  
 nr 575/2013, lagen (2014:968) om 
  
 tillsyn över 
  
 kreditinstitut och 
  
 särskild tillsyn över kreditinsti- 
  
 värdepappersbolag 
  
 samt 
  
 lagen 
  
 tut och värdepappersbolag samt 
  
 (2014:966) om 
  
 kapitalbuffertar 
  
 lagen (2014:966) om kapital- 
  
 som gäller för ett värdepappers- 
  
 buffertar som gäller för ett 
  
 bolag med motsvarande verk- 
  
 värdepappersbolag med motsva- 
  
 samhet. 
  
 rande verksamhet. 
  
 För fondbolag som inte utför 
  
 För fondbolag som inte utför 
  
 diskretionär 
  
 portföljförvaltning 
  
 portföljförvaltning 
  
 tillämpas 
  
 de 
  
 avseende 
  
 finansiella 
  
 instrument 
  
 bestämmelser 
  
 om 
  
 tillsyn 
  
 på 
  
 tillämpas 
  
 de 
  
 bestämmelser om 
  
 gruppnivå i 
  
 artiklarna  
 11–24 
  
 i 
  
 tillsyn på gruppnivå i artik- 
  
 Europaparlamentets 
  
 och 
  
 rådets 
  
 larna  
 11–24 
  
 i Europaparlamen- 
  
 förordning 
  
 (EU) 
  
 nr 575/2013 
  
 tets och rådets förordning (EU) 
  
 och lagen (2014:968) om sär- 
  
 nr 575/2013 och lagen (2014:968) 
  
 skild 
  
 tillsyn 
  
 över 
  
 kreditinstitut 
  
 om särskild tillsyn över kredit- 
  
 och värdepappersbolag som gäller 
  
 institut och 
  
 värdepappersbolag 
  
 för ett värdepappersbolag. Det 
  
 som gäller för ett värdepappers- 
  
 som 
  
 föreskrivs 
  
 om 
  
 kapitalkrav 
  
 bolag. Det som föreskrivs om 
  
 för fondbolag i 8, 9 och 11 §§ i 
  
 kapitalkrav för fondbolag i 8, 9 
  
 detta kapitel ska då tillämpas 
  
 och 11 §§ i detta kapitel ska då 
  
 även på gruppnivå. 
  
 tillämpas även på gruppnivå. 
  
 När ett fondbolag är moderföretag och i enlighet med förord- ning (EU) nr 575/2013 ska redovisa uppgifter på grundval av grupp- ens konsoliderade situation, ska redovisningen upprättas med tillämp- ning av de regler som gäller för upprättandet av koncernbalans- räkning och koncernresultaträkning enligt 7 kap. årsredovisningslagen (1995:1554). Detta gäller dock inte om något annat följer av för- ordning (EU) nr 575/2013, lagen om särskild tillsyn över kredit- 
  
 51 Senaste lydelse 2014:981. 
  
 228 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 institut och värdepappersbolag eller föreskrifter meddelade med stöd av den lagen. 
  
 17 c § 
  
 För ett fondbolag som i sin fondverksamhet lämnar råd till konsumenter om placeringar i finansiella instrument gäller be- stämmelserna i 8 kap. 31, 32 §§, 9 kap. 8, 13,  
 20–22, 
  24 och 25 §§ lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden. 
  
 4 kap. 
  
 5 §52 
  
 Omfattar ett uppdrag enligt 4 § att någon för fondbolagets räk- ning ska förvalta tillgångarna i en värdepappersfond eller i ett fond- företag som har sådant tillstånd som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG, ska avtalet innehålla riktlinjer för placering av fondmedlen. Fondbolaget ska tillförsäkra sig en rätt att 
  
 regelbundet se över och vid behov ändra dessa riktlinjer. 
  
 Ett förvaltningsuppdrag 
  
 får 
  
 Ett förvaltningsuppdrag 
  
 får 
  
 ges till 
  
 ges till 
  
 1. företag som 
  
 står under 
  
 1. företag som 
  
 står under 
  
 Finansinspektionens 
  
 tillsyn 
  
 och 
  
 Finansinspektionens 
  
 tillsyn 
  
 och 
  
 som har fått inspektionens till- 
  
 som har fått inspektionens till- 
  
 stånd att förvalta värdepappers- 
  
 stånd att förvalta värdepappers- 
  
 fonder eller att utföra diskretionär 
  
 fonder eller att utföra portfölj- 
  
 portföljförvaltning 
  
 avseende 
  
 förvaltning, 
  
 finansiella instrument, 
  
 2.företag med säte i ett annat land inom EES, om företaget står under tillsyn av behörig myndighet i hemlandet och har tillstånd att driva verksamhet motsvarande den som avses i 1, 
  
 3.annat utländskt företag under förutsättning att 
  
 a)företaget står under tillsyn av behörig myndighet i hemlandet, 
  
 b)företaget har tillstånd att driva verksamhet motsvarande den som avses i 1, och 
  
 52 Senaste lydelse 2013:563. 
  
 229 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 c) ett samarbete kan ske mellan Finansinspektionen och behörig myndighet i hemlandet. 
  
 Tillgång till information 
  
 20 §53 
  
 Informationsbroschyren, 
  
 Informationsbroschyren, 
  
 faktabladet, den senaste års- 
  
 faktabladet, den senaste års- 
  
 berättelsen och, i förekommande 
  
 berättelsen och, i förekommande 
  
 fall, den halvårsredogörelse 
  
 som 
  
 fall, den halvårsredogörelse 
  
 som 
  
 publicerats 
  
 därefter 
  
 ska 
  
 på 
  
 publicerats 
  
 därefter 
  
 ska 
  
 på 
  
 begäran kostnadsfritt 
  
 tillhanda- 
  
 begäran kostnadsfritt 
  
 tillhanda- 
  
 hållas den som avser att köpa 
  
 hållas den som avser att köpa 
  
 andelar i en värdepappersfond. 
  
 andelar i en värdepappersfond. 
  
 Denne ska, med undantag för de 
  
 Denne ska, med undantag för de 
  
 fall som avses i 8 kap. 22 a § lagen 
  
 fall som avses i 9 kap. 18 § lagen 
  
 (2007:528) 
  
 om 
  
 värdepappers- 
  
 (2007:528) 
  
 om 
  
 värdepappers- 
  
 marknaden, 
  
 även 
  
 utan 
  
 begäran 
  
 marknaden, 
  
 även 
  
 utan 
  
 begäran 
  
 tillhandahållas faktabladet i 
  
 god 
  
 tillhandahållas faktabladet i 
  
 god 
  
 tid innan avtal ingås. 
  
 tid innan avtal ingås. 
  
 Om fondbolaget genom marknadsföring erbjuder allmänheten att köpa andelar i en värdepappersfond, ska det av erbjudandet framgå att det finns ett faktablad och en informationsbroschyr och var dessa finns att tillgå. 
  
 Om information som anges i 16 och 16 a §§, 5 a kap. 24 § samt andra stycket denna paragraf inte lämnas, ska även marknadsförings- lagen (2008:486) tillämpas, med undantag av bestämmelserna i 29– 36 §§ om marknadsstörningsavgift. Sådan information ska anses vara 
  
 väsentlig enligt 10 § tredje stycket den lagen. 
  
 7 kap. 
  
 3 §54 
  
 Ett 
  
 fondbolag 
  
 som utför 
  
 Ett fondbolag 
  
 som 
  
 utför 
  
 diskretionär portföljförvaltning 
  
 portföljförvaltning 
  
 ska i 
  
 denna 
  
 avseende 
  
 finansiella 
  
 instrument 
  
 förvaltning och när det utför 
  
 skall i denna förvaltning och när 
  
 tjänster enligt 1 § första stycket 
  
 53Senaste lydelse 2013:563. 
  
 54Senaste lydelse 2007:562. 
  
 230 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 det utför tjänster enligt 1 § första stycket tillämpa bestämmelserna i 8 kap. 1,  
 9–12, 
  14,  
 21–23, 
  26, 27 och 34 §§ samt 35 § första stycket lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden. 
  
 tillämpa bestämmelserna i 8 kap. 
  
 1,  
 Edwards 
  och 14 §§, 9 kap. 10, 11,  
 19–21 
  och  
 35–37 
  §§ lagen (2007:528) om värdepappers- marknaden. 
  
 Denna lag träder i kraft den 3 januari 2017. 
  
 231 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 1.11Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse att 6 kap. 7 § och 7 kap. 1 § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 
  
 6 kap. 
  
 7 §55 
  
 Om ett kreditinstitut vill upp- 
  
 Om ett kreditinstitut vill upp- 
  
 dra åt någon annan att utföra 
  
 dra åt någon annan att utföra 
  
 någon av de tjänster som avses i 
  
 någon av de tjänster som avses i 
  
 7 kap. 1 §, skall institutet anmäla 
  
 7 kap. 1 §, ska institutet anmäla 
  
 detta till Finansinspektionen och 
  
 detta till Finansinspektionen och 
  
 ge in uppdragsavtalet. Ett sådant 
  
 ge in uppdragsavtalet. Ett sådant 
  
 uppdrag får ges om 
  
 uppdrag får ges om 
  
 1.institutet svarar för den anförtrodda verksamheten mot kunden, 
  
 2.verksamheten drivs av uppdragstagaren under kontrollerade och säkerhetsmässigt betryggande former, och 
  
 3.uppdraget inte har sådan omfattning att institutet inte kan upp- fylla de skyldigheter som följer av denna lag eller andra författningar som reglerar institutets verksamhet. 
  
 Första stycket gäller inte upp- drag åt någon annan att driva värdepappersrörelse. I fråga om värdepappersrörelse gäller i stället bestämmelserna i 8 kap. 14 § lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden. 
  
 Första stycket gäller inte upp- drag åt någon annan att driva värdepappersrörelse. I fråga om värdepappersrörelse gäller i stället bestämmelserna i 8 kap. 33 § lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden. 
  
 55 Senaste lydelse 2007:563. 
  
 232 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 7 kap. 
  
 1 §56 
  
 Ett kreditinstitut får driva bara finansiell verksamhet och verksam- het som har ett naturligt samband med den. 
  
 Ett kreditinstitut får i sin verksamhet, bland annat 
  
 1.låna upp medel, till exempel genom att ta emot inlåning från all- mänheten eller ge ut obligationer eller andra jämförbara fordrings- rätter, 
  
 2.lämna och förmedla kredit, till exempel i form av konsument- kredit och kredit mot panträtt i fast egendom eller fordringar, 
  
 3.medverka vid finansiering, till exempel genom att förvärva ford- ringar och upplåta lös egendom till nyttjande (leasing), 
  
 4.tillhandahålla betaltjänster enligt lagen (2010:751) om betal- tjänster, 
  
 5.tillhandahålla betalningsmedel, 
  
 6.ikläda sig garantiförbindelser och göra liknande åtaganden, 
  
 7.medverka vid värdepappersemissioner, 
  
 8.lämna ekonomisk rådgivning, 
  
 9.förvara värdepapper, 
  
 10.driva rembursverksamhet, 
  
 11.tillhandahålla värdefackstjänster, 
  
 12.driva valutahandel, 
  
 13.driva värdepappersrörelse under de förutsättningar som före- skrivs i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, 
  
 14.lämna kreditupplysning under de förutsättningar som före- skrivs i kreditupplysningslagen (1973:1173), 
  
 15.ge ut elektroniska pengar enligt lagen (2011:755) om elek- troniska pengar, samt 
  
 16.tillhandahålla investerings- 
  
 tjänster och driva investeringsverk- samhet som avser sådana utsläpps- rätter som inte är finansiella instru- ment och som auktioneras i enlig- het med kommissionens förordning (EU) nr 1031/2010 av den 12 november 2010 om tidsschema, administration och andra aspekter 
  
 56 Senaste lydelse 2012:374. 
  
 233 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 av auktionering av utsläppsrätter för växthusgaser i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG om ett sys- tem för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemen- skapen. 
  
 3 §57 
  
 För att skydda en fordran får ett kreditinstitut 
  
 1. på offentlig auktion, på en 
  
 1. på offentlig auktion, på en 
  
 reglerad marknad eller en mot- 
  
 reglerad marknad eller en mot- 
  
 svarande marknad utanför EES, 
  
 svarande marknad utanför EES, 
  
 på en 
  
 handelsplattform enligt 
  
 på en handelsplattform enligt 
  
 1 kap. 
  
 5 § 12 lagen (2007:528) 
  
 1 kap. 4 b § 11 lagen (2007:528) 
  
 om värdepappersmarknaden eller 
  
 om värdepappersmarknaden eller 
  
 vid exekutiv försäljning köpa 
  
 vid exekutiv försäljning köpa 
  
 egendom som är utmätt eller 
  
 egendom som är utmätt eller 
  
 utgör säkerhet för fordran, och 
  
 utgör säkerhet för fordran, och 
  
 2. om det finns skäl att anta att institutet annars skulle lida avse- värd förlust, som betalning för en fordran överta egendom som ut- gör säkerhet för fordran eller annan egendom. 
  
 Denna lag träder i kraft den 3 januari 2017. 
  
 57 Senaste lydelse 2007:563. 
  
 234 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 1.12Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (2005:377) om straff för marknadsmissbruk vid handel med finansiella instrument 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2005:377) om straff för marknadsmissbruk vid handel med finansiella instrument att 1 § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 §58 
  
 I denna lag förstås med 
  
 1.insiderinformation: information om en icke offentliggjord eller inte allmänt känd omständighet som är ägnad att väsentligt påverka priset på finansiella instrument, 
  
 2.handel på värdepappersmarknaden: handel på en reglerad mark- nad eller någon annan organiserad marknadsplats eller handel med eller genom någon som yrkesmässigt bedriver sådan verksamhet som avses i 2 kap. 1 § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, 
  
 3.finansiellt instrument: det som anges i 1 kap. 4 § första stycket 1 lagen om värdepappersmarknaden, och 
  
 4. reglerad marknad: det som anges i 1 kap. 5 § 20 lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 4. reglerad marknad: det som anges i 1 kap. 4 b § 19 lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 Denna lag träder i kraft den 3 januari 2017. 
  
 58 Senaste lydelse 2007:564. 
  
 235 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 1.13Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (2005:405) om försäkringsförmedling 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2005:405) om försäkrings- förmedling 
  
 dels att 1 kap. 5 §, 5 kap. 1 och 4 §§ samt 8 kap. 6 § ska ha följ- ande lydelse, 
  
 dels att det ska införas en ny paragraf, 5 kap. 4 a §, av följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 kap. 
  
 5 §59 
  
 När 
  
 en 
  
 försäkringsförmed- 
  
 När 
  
 en 
  
 försäkringsförmed- 
  
 lare utövar sådan sidoverksam- 
  
 lare utövar sådan sidoverksam- 
  
 het som avses i 2 kap. 5 § första 
  
 het som avses i 2 kap. 5 § första 
  
 stycket 15 lagen (2007:528) om 
  
 stycket 14 lagen (2007:528) om 
  
 värdepappersmarknaden, är lagen 
  
 värdepappersmarknaden, är lagen 
  
 tillämplig även på denna verk- 
  
 tillämplig även på denna verk- 
  
 samhet, om inte något annat sägs. 
  
 samhet, om inte något annat sägs. 
  
 5 kap. 
  
 1 §60 
  
 En försäkringsförmedlare får 
  
 En försäkringsförmedlare får 
  
 efter tillstånd av Finansinspek- 
  
 efter tillstånd av Finansinspek- 
  
 tionen utöva sådan sidoverk- 
  
 tionen utöva sådan sidoverk- 
  
 samhet 
  
 som 
  
 avses i 2 kap. 5 § 
  
 samhet 
  
 som 
  
 avses i 2 kap. 5 § 
  
 första stycket 15 lagen (2007:528) 
  
 första stycket 14 lagen (2007:528) 
  
 om värdepappersmarknaden. 
  
 om värdepappersmarknaden. 
  
 Vid prövning av en ansökan om tillstånd enligt första stycket gäller bestämmelserna i 2 kap. 5 eller 6 § i tillämpliga delar. 
  
 59Senaste lydelse 2007:565. 
  
 60Senaste lydelse 2007:565. 
  
 236 
  
 SOU 2015:2 Författningsförslag 
  
 4 §61 
  
 Försäkringsförmedlaren skall i 
  
 Försäkringsförmedlaren ska i 
  
 sin verksamhet iaktta god försäk- 
  
 sin verksamhet iaktta god försäk- 
  
 ringsförmedlingssed och med till- 
  
 ringsförmedlingssed och med till- 
  
 börlig omsorg ta till vara kundens 
  
 börlig omsorg ta till vara kundens 
  
 intressen. 
  
 intressen. 
  
 Försäkringsförmedlaren 
  
 skall 
  
 Försäkringsförmedlaren 
  
 ska 
  
 anpassa sin rådgivning efter kun- 
  
 anpassa sin rådgivning efter kun- 
  
 dens önskemål och behov samt 
  
 dens önskemål och behov samt 
  
 rekommendera lösningar som är 
  
 rekommendera lösningar som är 
  
 lämpliga för kunden. Om försäk- 
  
 lämpliga för kunden. Om försäk- 
  
 ringsförmedlaren har 
  
 informerat 
  
 ringsförmedlaren 
  
 har 
  
 informerat 
  
 kunden 
  
 enligt 6 kap. 
  
 2 § 
  
 första 
  
 kunden 
  
 enligt 6 kap. 
  
 2 § första 
  
 stycket 1 om att han eller hon 
  
 stycket 1 om att han eller hon 
  
 lämnar rådgivning om försäkring 
  
 lämnar rådgivning om försäkring 
  
 på grundval av en opartisk analys, 
  
 på grundval av en opartisk analys, 
  
 är förmedlaren skyldig att lämna 
  
 är förmedlaren skyldig att lämna 
  
 rådgivningen efter en analys av ett 
  
 rådgivningen efter en analys av ett 
  
 tillräckligt stort antal försäkrings- 
  
 tillräckligt stort antal försäkrings- 
  
 avtal på marknaden. 
  
 avtal på marknaden. 
  
 Förmedlaren skall 
  
 avråda en 
  
 Förmedlaren 
  
 ska 
  
 avråda 
  
 en 
  
 kund som är en fysisk person 
  
 kund som är en fysisk person 
  
 som handlar huvudsakligen för 
  
 som handlar huvudsakligen 
  
 för 
  
 ändamål som faller utanför när- 
  
 ändamål som faller utanför när- 
  
 ingsverksamhet från att vidta åt- 
  
 ingsverksamhet från att vidta åt- 
  
 gärder som inte kan anses lämp- 
  
 gärder som inte kan anses lämp- 
  
 liga med hänsyn till personens 
  
 liga med hänsyn till personens 
  
 behov, ekonomiska förhållanden 
  
 behov, ekonomiska förhållanden 
  
 eller andra omständigheter. 
  
 eller andra omständigheter. 
  
 Om 
  
 försäkringsförmedlaren 
  
 Om 
  
 försäkringsförmedlaren 
  
 utövar sådan sidoverksamhet som 
  
 utövar sådan sidoverksamhet som 
  
 avses i 1 § första stycket, gäller 
  
 avses i 1 § första stycket, gäller 
  
 dessutom bestämmelserna i 8 kap. 
  
 dessutom bestämmelserna i 8 och 
  
 lagen (2007:528) om värde- 
  
 9 kap. lagen (2007:528) om värde- 
  
 pappersmarknaden för den verk- 
  
 pappersmarknaden för den verk- 
  
 samheten i tillämpliga delar. 
  
 samheten i tillämpliga delar. 
  
 61 Senaste lydelse 2007:565. 
  
 237 
  
 Författningsförslag SOU 2015:2 
  
 4 a § 
  
 För 
  
 en 
  
 försäkringsförmedlare 
  
 som i sin verksamhet lämnar råd 
  
 till konsumenter om placeringar i 
  
 finansiella instrument gäller be- 
  
 stämmelserna 
  
 i 
  
 8 kap. 31 och 
  
 32 §§, 9 kap. 8,  
 13–16, 
  
 20–22, 
  24, 
  
 25 och 46 §§ lagen (2007:528) om 
  
 värdepappersmarknaden. 
  
 8 kap. 
  
 6 §62 
  
 Om Finansinspektionen har 
  
 Om Finansinspektionen har 
  
 återkallat tillståndet för en för- 
  
 återkallat tillståndet för en för- 
  
 säkringsförmedlare, skall inspek- 
  
 säkringsförmedlare, ska inspek- 
  
 tionen snarast underrätta Bolags- 
  
 tionen snarast underrätta Bolags- 
  
 verket om detta. 
  
 verket om detta. 
  
 Om Bolagsverket har åter- 
  
 Om Bolagsverket har åter- 
  
 kallat 
  
 registreringen 
  
 avseende 
  
 kallat 
  
 registreringen 
  
 avseende 
  
 förmedling av livförsäkring eller 
  
 förmedling av livförsäkring eller 
  
 alla slag av försäkring för en an- 
  
 alla slag av försäkring för en an- 
  
 knuten 
  
 försäkringsförmedlare 
  
 knuten 
  
 försäkringsförmedlare 
  
 som har tillstånd att utöva sådan 
  
 som har tillstånd att utöva sådan 
  
 sidoverksamhet 
  
 som 
  
 avses i 
  
 sidoverksamhet 
  
 som 
  
 avses i 
  
 2 kap. 5 § första stycket 15 lagen 
  
 2 kap. 5 § första stycket 14 lagen 
  
 (2007:528) 
  
 om 
  
 värdepappers- 
  
 (2007:528) 
  
 om 
  
 värdepappers- 
  
 marknaden, 
  
 skall 
  
 Bolagsverket 
  
 marknaden, 
  
 ska 
  
 Bolagsverket 
  
 snarast 
  
 underrätta 
  
 Finansinspek- 
  
 snarast 
  
 underrätta 
  
 Finansinspek- 
  
 tionen om detta. 
  
 tionen om detta. 
  
 Denna lag träder i kraft den 3 januari 2017. 
  
 62 Senaste lydelse 2007:565. 
  
 238 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 1.14Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (2006:451) om offentliga uppköpserbjudanden på aktiemarknaden 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen om offentliga uppköps- erbjudanden på aktiemarknaden att 2 § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 
  
 2 §63 
  
 I denna lag förstås med 
  
 1. offentligt uppköpserbjudande: ett offentligt erbjudande till inne- havare av aktier som har getts ut av ett svenskt eller utländskt aktie- bolag att överlåta samtliga eller en del av dessa aktier, 
  
 2. börs: det som anges i 1 kap. 
  
 2. börs: det som anges i 1 kap. 
  
 5 § 3 lagen (2007:528) om värde- 
  
 4 b § 3 lagen (2007:528) 
  
 om 
  
 pappersmarknaden och sådant 
  
 värdepappersmarknaden och 
  
 så- 
  
 utländskt företag som har till- 
  
 dant utländskt företag som har 
  
 stånd att driva en reglerad mark- 
  
 tillstånd att driva en reglerad 
  
 nad från filial i Sverige, 
  
 marknad från filial i Sverige, 
  
 3.budgivare: den som lämnar ett offentligt uppköpserbjudande, 
  
 4.koncern: sådana företagsgrupper som avses i 1 kap. 11 och 12 §§ aktiebolagslagen (2005:551), varvid det som sägs om moderbolag ska tillämpas även på andra svenska eller utländska rättssubjekt än aktie- bolag, och 
  
 5. reglerad marknad: det som anges i 1 kap. 5 § 20 lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 5. reglerad marknad: det som anges i 1 kap. 4 b § 19 lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 Denna lag träder i kraft den 3 januari 2017. 
  
 63 Senaste lydelse 2010:2072. 
  
 239 
  
 Ett förbud mot en företags- koncentration innebär att en rättshandling som utgör en del i företagskoncentrationen eller som har till syfte att genomföra koncentrationen därefter blir ogiltig. Detta gäller dock inte sådana rättshandlingar som ut- görs av förvärv som har skett på en reglerad marknad som avses i 1 kap. 4 b § 19 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, en motsvarande marknad utanför Europeiska ekonomiska sam- arbetsområdet eller en MTF- plattform som avses i 1 kap. 4 b § 16 lagen om värdepappers- marknaden eller genom inrop på exekutiv auktion. I sådana fall får förvärvaren i stället åläggas att avyttra det som har förvärvats. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 1.15Förslag till 
  
 lag om ändring i konkurrenslagen (2008:579) 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om konkurrenslagen (2008:579) att 4 kap. 3 § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 4 kap. 
  
 3 § 
  
 Ett förbud mot en företags- koncentration innebär att en rättshandling som utgör en del i företagskoncentrationen eller som har till syfte att genomföra koncentrationen därefter blir ogiltig. Detta gäller dock inte sådana rättshandlingar som ut- görs av förvärv som har skett på en reglerad marknad som avses i 1 kap. 5 § 20 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, en motsvarande marknad utanför Europeiska ekonomiska sam- arbetsområdet eller en handels- plattform som avses i 1 kap. 5 § 12 lagen om värdepappersmark- naden eller genom inrop på exe- kutiv auktion. I sådana fall får förvärvaren i stället åläggas att avyttra det som har förvärvats. 
  
 Denna lag träder i kraft den 3 januari 2017. 
  
 240 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 1.16Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism att 2 kap. 5 § ska ha följ- ande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 kap. 
  
 5 §64 
  
 Bestämmelserna om grundläggande kundkännedom och om fort- löpande uppföljning av affärsförbindelser i 3, 4 och 10 §§ gäller inte för 
  
 1.svenska myndigheter, 
  
 2.verksamhetsutövare som anges i 1 kap. 2 §  
 1–7 
  och  
 17–20, 
  och som har hemvist 
  
 a) inom EES, 
  
 b) i en stat utanför EES om staten har bestämmelser om åtgär- der mot penningtvätt som motsvarar dem som föreskrivs i Europa- parlamentets och rådets direktiv 2005/60/EG av den 26 oktober 2005 om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt och finansiering av terrorism och om det finns till- syn över att dessa bestämmelser följs, 
  
 3. företag inom EES vars över- låtbara värdepapper är upptagna till handel på en reglerad mark- nad i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG av den 21 april 2004 om marknader för finansiella instrument och om änd- ring av rådets direktiv 85/611/EEG och 93/6/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/12/EG samt upp- 
  
 3. företag inom EES vars över- låtbara värdepapper är upptagna till handel på en reglerad mark- nad i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/65/EU av den 15 maj 2014 om marknader för finansiella instrument och om ändring av direktiv 2002/92/EG och av direktiv 2011/61/EU, 
  
 64 Senaste lydelse 2014:795. 
  
 241 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 hävande av rådets direktiv 
  
 93/22/EEG, 
  
 4.företag utanför EES vars överlåtbara värdepapper är upptagna till motsvarande handel och omfattas av motsvarande informations- skyldighet som företag under 3, 
  
 5.livförsäkringar, om den årliga premien uppgår till ett belopp motsvarande högst 1 000 euro eller engångspremien uppgår till ett belopp motsvarande högst 2 500 euro, 
  
 6.pensionsförsäkringar enligt 58 kap.  
 4–16 
  §§ inkomstskattelagen (1999:1229) som inte får återköpas, 
  
 7.pensionsavtal och pensionsrätter för anställda eller i den för- säkrades förvärvsverksamhet, om inbetalning sker i form av avdrag på lön och överlåtelse av rättigheter inte är tillåten, 
  
 8.elektroniska pengar enligt lagen (2011:755) om elektroniska pengar 
  
 a)om det penningvärde som kan lagras på ett elektroniskt medium som inte kan laddas uppgår till högst 250 euro, eller 
  
 b)när det gäller elektroniska medier som kan laddas, det penning- värde som omsätts under ett kalenderår inte överstiger 2 500 euro och högst 1 000 euro kan lösas in under samma period, eller 
  
 9.när det gäller verkliga huvudmän bakom gemensamma konton som förvaltas av advokater eller andra oberoende jurister som har hemvist 
  
 a)inom EES, om uppgifter om de verkliga huvudmännens iden- titet kan göras tillgängliga på verksamhetsutövarens begäran, eller 
  
 b)i en stat utanför EES, om uppgifter om de verkliga huvud- männens identitet kan göras tillgängliga på verksamhetsutövarens begäran och advokaten eller den oberoende juristen omfattas av skyldigheter som motsvarar dem som föreskrivs i Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/60/EG av den 26 oktober 2005 om åtgär- der för att förhindra att det finansiella systemet används för penning- tvätt och finansiering av terrorism och om det finns tillsyn över att dessa skyldigheter uppfylls. 
  
 Denna lag träder i kraft den 3 januari 2017. 
  
 242 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 1.17Förslag till 
  
 lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om offentlighets- och sekretess- lagen (2009:400) att 30 kap. 4 § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 30 kap. 
  
 4 § 
  
 Sekretess gäller i en statlig 
  
 Sekretess gäller i en statlig 
  
 myndighets verksamhet som be- 
  
 myndighets verksamhet som be- 
  
 står i tillståndsgivning eller tillsyn 
  
 står i tillståndsgivning eller tillsyn 
  
 med avseende på bank- och 
  
 med avseende på bank- och 
  
 kreditväsendet, 
  
 värdepappers- 
  
 kreditväsendet, 
  
 värdepappers- 
  
 marknaden eller 
  
 försäkrings- 
  
 marknaden 
  
 eller 
  
 försäkrings- 
  
 väsendet 
  
 väsendet 
  
 1. för uppgift om affärs- eller 
  
 1. för uppgift om affärs- eller 
  
 driftförhållanden 
  
 hos den som 
  
 driftförhållanden 
  
 hos den 
  
 som 
  
 myndighetens verksamhet avser, 
  
 myndighetens verksamhet avser, 
  
 om det kan antas att denne lider 
  
 om det kan antas att denne lider 
  
 skada om uppgiften röjs, och 
  
 skada om uppgiften röjs, 
  
 2. för uppgift om ekonomiska 
  
 2. för uppgift om ekonomiska 
  
 eller personliga förhållanden för 
  
 eller personliga förhållanden för 
  
 annan som har trätt i affärs- 
  
 annan som har trätt i affärs- 
  
 förbindelse eller liknande för- 
  
 förbindelse eller liknande för- 
  
 bindelse med den som myndig- 
  
 bindelse med den som myndig- 
  
 hetens verksamhet avser. 
  
 hetens verksamhet avser, och 
  
 3. för uppgift i en anmälan eller 
  
 utsaga om överträdelse av en be- 
  
 stämmelse som gäller för den som 
  
 myndighetens 
  
 verksamhet 
  
 avser, 
  
 om uppgiften kan avslöja identitet 
  
 på en fysisk person som i anmälan 
  
 pekas ut som ansvarig för över- 
  
 trädelsen. 
  
 243 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 För uppgift i en allmän hand- ling gäller sekretessen i högst tjugo år. 
  
 För uppgift i en allmän hand- ling gäller sekretessen i högst tjugo år. 
  
 Denna lag träder i kraft den 3 januari 2017. 
  
 244 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 1.18Förslag till 
  
 lag om ändring i kommissionslagen (2009:865) 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om kommissionslagen (2009:865) att 2 och  
 19–22 
  §§ ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 § 
  
 Om kommittenten är konsu- 
  
 Om kommittenten är konsu- 
  
 ment och 
  
 kommissionären är 
  
 ment och 
  
 kommissionären är 
  
 handelskommissionär, är avtals- 
  
 handelskommissionär, är avtals- 
  
 villkor som i jämförelse med 
  
 villkor som i jämförelse med 
  
 bestämmelserna i denna lag är 
  
 bestämmelserna i denna lag är 
  
 till nackdel 
  
 för kommittenten 
  
 till nackdel 
  
 för 
  
 kommittenten 
  
 utan verkan mot denne. Detta 
  
 utan verkan mot denne. Detta 
  
 gäller dock inte uppdrag där 
  
 gäller dock inte uppdrag där 
  
 kommittenten är en professio- 
  
 kommittenten är en professio- 
  
 nell kund enligt 8 kap. 17 § lagen 
  
 nell kund enligt 9 kap. 3 § lagen 
  
 (2007:528) 
  
 om 
  
 värdepappers- 
  
 (2007:528) 
  
 om 
  
 värdepappers- 
  
 marknaden. Med konsument av- 
  
 marknaden. Med konsument av- 
  
 ses en fysisk person som hand- 
  
 ses en fysisk person som hand- 
  
 lar huvudsakligen 
  
 för ändamål 
  
 lar huvudsakligen för ändamål 
  
 som faller utanför näringsverk- 
  
 som faller utanför näringsverk- 
  
 samhet. 
  
 samhet. 
  
 I andra fall än de som omfattas av första stycket gäller avtalsvillkor framför bestämmelserna i denna lag, om inte annat anges i lagen. 
  
 Med avtalsvillkor jämställs, vid tillämpningen av första och andra styckena, praxis som har utbildats mellan parterna och handelsbruk eller annan sedvänja som måste anses bindande för parterna. 
  
 19 § 
  
 Utförs 
  
 ett 
  
 kommissions- 
  
 Utförs 
  
 ett 
  
 kommissions- 
  
 uppdrag i konkurrens med flera 
  
 uppdrag i konkurrens med flera 
  
 köpare eller säljare, har kom- 
  
 köpare eller säljare, har kom- 
  
 missionären rätt att för egen räk- 
  
 missionären rätt att för egen räk- 
  
 ning träda in som köpare eller 
  
 ning träda in som köpare eller 
  
 säljare av varan (självinträde) eller 
  
 säljare av varan (självinträde) eller 
  
 att utföra 
  
 två 
  
 eller flera kom- 
  
 att utföra 
  
 två 
  
 eller flera kom- 
  
 245 
  
 Om kommittenten är närings- idkare och uppdraget inte faller inom ett område som utgör en väsentlig del av näringsverksam- heten, är avtalsvillkor som i jäm- förelse med denna paragraf är till nackdel för kommittenten utan verkan mot denne. Detta gäller dock inte om kommittenten är en professionell kund enligt 9 kap. 2 eller 3 § lagen om värde- pappersmarknaden. 
  
 Författningsförslag SOU 2015:2 
  
 mittenters uppdrag mot varandra 
  
 mittenters uppdrag mot varandra 
  
 (kombination). I annat fall får 
  
 (kombination). I annat fall får 
  
 självinträde eller kombination ske 
  
 självinträde eller kombination ske 
  
 endast om kommittenten ut- 
  
 endast om kommittenten ut- 
  
 tryckligen godkänt detta. Ett så- 
  
 tryckligen godkänt detta. Ett så- 
  
 dant godkännande behövs dock 
  
 dant godkännande behövs dock 
  
 inte om kommittenten är en jäm- 
  
 inte om kommittenten är en jäm- 
  
 bördig motpart enligt 8 kap. 19 § 
  
 bördig motpart enligt 9 kap. 5 § 
  
 lagen (2007:528) om värde- 
  
 lagen (2007:528) om värde- 
  
 pappersmarknaden. 
  
 pappersmarknaden. 
  
 Om självinträde eller kombination har skett enligt första stycket, ska kommissionären informera kommittenten om detta i sitt med- delande enligt 4 § om ingångna avtal. 
  
 Om kommittenten är närings- idkare och uppdraget inte faller inom ett område som utgör en väsentlig del av näringsverksam- heten, är avtalsvillkor som i jäm- förelse med denna paragraf är till nackdel för kommittenten utan verkan mot denne. Detta gäller dock inte om kommittenten är en professionell kund enligt 8 kap. 16 eller 17 § lagen om värde- pappersmarknaden. 
  
 20 § 
  
 En kommissionär ska för kommittenten redovisa det pris som har avtalats med tredje man eller, vid självinträde eller kombination, det pris som kommissionären har godkänt eller bestämt. 
  
 Har kommissionären efter det att kommissionsuppdraget togs emot ingått ett avtal som skulle duga som utförande av uppdraget, får det redovisade priset inte vara mindre förmånligt för kommitten- ten än priset i detta avtal. Detta gäller dock inte om kommissio- nären visar att det avtalet inte har ingåtts med anledning av kom- mittentens uppdrag. 
  
 Avser uppdraget finansiella instrument eller andra varor som växlar hastigt i pris, får det redovisade priset inte vara mindre förmånligt för kommittenten än vad som var gängse pris när kommissionären 
  
 246 
  
 SOU 2015:2 Författningsförslag 
  
 lämnade sitt meddelande enligt 4 § om ingångna avtal eller när det på ett betryggande sätt dokumenterades att uppdraget utförts. Av meddelandet eller dokumentationen ska det framgå på vilken dag och vid vilket klockslag som meddelandet avlämnats eller dokumen- tationen upprättats. 
  
 Om kommittenten är närings- 
  
 Om kommittenten är närings- 
  
 idkare och uppdraget inte faller 
  
 idkare och uppdraget inte faller 
  
 inom ett område som utgör en 
  
 inom ett område som utgör en 
  
 väsentlig del av näringsverksam- 
  
 väsentlig del av näringsverksam- 
  
 heten, är avtalsvillkor som i jäm- 
  
 heten, är avtalsvillkor som i jäm- 
  
 förelse med denna paragraf är till 
  
 förelse med denna paragraf är till 
  
 nackdel för kommittenten utan 
  
 nackdel för kommittenten utan 
  
 verkan mot denne. Detta gäller 
  
 verkan mot denne. Detta gäller 
  
 dock inte om kommittenten är en 
  
 dock inte om kommittenten är en 
  
 professionell kund enligt 8 kap. 
  
 professionell kund enligt 9 kap. 2 
  
 16 eller 17 § lagen (2007:528) om 
  
 eller 3 § lagen (2007:528) om 
  
 värdepappersmarknaden. 
  
 värdepappersmarknaden. 
  
 I 44 § finns bestämmelser om att en kommittent som vill kräva att ett annat pris redovisas ska meddela kommissionären detta inom viss tid. 
  
 21 § 
  
 Kommittenten har rätt att av kommissionären få upplysningar om priser som kan ha betydelse vid en prövning enligt 20 § andra stycket. 
  
 Om kommittenten är närings- 
  
 Om kommittenten är närings- 
  
 idkare och uppdraget inte faller 
  
 idkare och uppdraget inte faller 
  
 inom ett område som utgör en 
  
 inom ett område som utgör en 
  
 väsentlig del av näringsverksam- 
  
 väsentlig del av näringsverksam- 
  
 heten, är avtalsvillkor som i jäm- 
  
 heten, är avtalsvillkor som i jäm- 
  
 förelse med denna paragraf är till 
  
 förelse med denna paragraf är till 
  
 nackdel för kommittenten utan 
  
 nackdel för kommittenten utan 
  
 verkan mot denne. Detta gäller 
  
 verkan mot denne. Detta gäller 
  
 dock inte om kommittenten är en 
  
 dock inte om kommittenten är en 
  
 professionell kund enligt 8 kap. 
  
 professionell kund enligt 9 kap. 2 
  
 16 eller 17 § lagen (2007:528) om 
  
 eller 3 § lagen (2007:528) om 
  
 värdepappersmarknaden. 
  
 värdepappersmarknaden. 
  
 247 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 22 § 
  
 En kommittent får avvisa ett avtal som kommissionären har ingått, om 
  
 1.kommissionären har handlat oredligt mot kommittenten, 
  
 2.kommissionären har varit vårdslös vid avtalets ingående eller därefter och kommittentens intresse till följd av detta har eftersatts väsentligt, eller 
  
 3.kommissionären har självinträtt enligt 19 § utan att kommitten- ten lämnat nödvändigt godkännande. 
  
 Om kommittenten är närings- idkare och uppdraget inte faller inom ett område som utgör en väsentlig del av näringsverksam- heten, är avtalsvillkor som i jäm- förelse med första stycket är till nackdel för kommittenten utan verkan mot denne. Detta gäller dock inte om kommittenten är en professionell kund enligt 8 kap. 16 eller 17 § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. 
  
 Om kommittenten är närings- idkare och uppdraget inte faller inom ett område som utgör en väsentlig del av näringsverksam- heten, är avtalsvillkor som i jäm- förelse med första stycket är till nackdel för kommittenten utan verkan mot denne. Detta gäller dock inte om kommittenten är en professionell kund enligt 9 kap. 2 eller 3 § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. 
  
 Denna lag träder i kraft den 3 januari 2017. 
  
 248 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 1.19Förslag till 
  
 lag om ändring i försäkringsrörelselagen (2010:2043) 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om försäkringsrörelselagen (2010:2043) att det i lagen ska införas en ny paragraf, 4 kap. 3 a §, av följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 4 kap. 
  
 3 a § 
  
 För ett försäkringsföretag som i sin verksamhet lämnar råd till kon- sumenter om placeringar i finan- siella instrument gäller bestämmel- serna i 8 kap. 31, 32 §§, 9 kap. 8,  
 13–16, 
  
 20–22, 
  24, 25 och 46 §§ lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden. 
  
 Denna lag träder i kraft den 3 januari 2017. 
  
 249 
  
 Om delägarrätter eller ford- ringsrätter ägs gemensamt av flera personer och det vid avyttringen har upprättats en rapport enligt 9 kap. 24 § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, behöver kontrolluppgift bara lämnas för den person som anges i rappor- ten. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 1.20Förslag till 
  
 lag om ändring i skatteförfarandelagen (2011:1244) 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om skatteförfarandelagen (2011:1244) att 21 kap. 7 § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 21 kap. 
  
 7 § 
  
 Om delägarrätter eller ford- ringsrätter ägs gemensamt av flera personer och det vid avyttringen har upprättats en rapport enligt 8 kap. 27 § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, behöver kontrolluppgift bara lämnas för den person som anges i rappor- ten. 
  
 Denna lag träder i kraft den 3 januari 2017. 
  
 250 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 1.21Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (2011:1268) om investeringssparkonto 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2011:1268) om investe- ringssparkonto att 5 § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 5 §65 Med investeringsföretag avses 
  
 1.ett svenskt värdepappersbolag som har tillstånd enligt 2 kap. 2 § första stycket 1 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, 
  
 2.ett svenskt kreditinstitut som har tillstånd att bedriva bank- eller finansieringsrörelse enligt lagen (2004:297) om bank- och finan- sieringsrörelse, 
  
 3. ett utländskt värdepappers- företag som hör hemma i en stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och som där har tillstånd att till- handahålla sidotjänster som avses i bilaga I, avsnitt B punkt 1 till Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG av den 21 april 2004 om marknader för finansiella instrument och om änd- ring av rådets direktiv 85/611/EEG och 93/6/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/12/EG samt upp- hävande av rådets direktiv 93/22/EEG, senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/78/EU, eller 
  
 3. ett utländskt värdepappers- företag som hör hemma i en stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och som där har tillstånd att till- handahålla sidotjänster som avses i bilaga I, avsnitt B punkt 1 till Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/65/EU av den 15 maj 2014 om marknader för finansiella instrument och om änd- ring av direktiv 2002/92/EG och av direktiv 2011/61/EU, eller 
  
 65 Senaste lydelse 2014:990. 
  
 251 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 4. ett utländskt kreditinstitut som hör hemma i en stat inom EES och som där fått auktorisation att starta och driva verksamhet i kreditinstitut som avses i artikel 8 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU av den 26 juni 2013 om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag, om ändring av direktiv 2002/87/EG och om upphävande av direktiv 2006/48/EG och 2006/49/EG. 
  
 Denna lag träder i kraft den 3 januari 2017. 
  
 252 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 1.22Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder 
  
 dels att 1 kap. 10 och 11 §§, 3 kap. 2 §, 9 kap. 4 § och 10 kap. 3 § ska ha följande lydelse, 
  
 dels att det ska införas en ny paragraf, 8 kap. 1 a §, av följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 
  
 1 kap. 
  
 10 §66 
  
 Med ett förvaringsinstituts behöriga myndigheter avses följande. Om förvaringsinstitutet 
  
 1. är ett kreditinstitut med tillstånd som avses enligt Europa- parlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU av den 26 juni 2013 om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag, om ändring av direktiv 2002/87/EG och om upphävande av direktiv 2006/48/EG och 2006/49/EG: den myndighet som anges i 1 kap. 6 § lagen (2014:968) om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag eller en annan myndighet i ett annat land inom EES som utövar tillsyn över institut, institut för elektroniska pengar eller motsvarande utländska 
  
 företag, 
  
 2. är 
  
 ett 
  
 värdepappersföretag 
  
 2. är 
  
 ett värdepappersföretag 
  
 med tillstånd som avses enligt 
  
 med tillstånd som avses enligt 
  
 Europaparlamentets 
  
 och 
  
 rådets 
  
 Europaparlamentets och rådets 
  
 direktiv 
  
 2004/39/EG 
  
 av 
  
 den 
  
 direktiv 
  
 2014/65/EU 
  
 av 
  
 den 
  
 21 april 2004 om marknader för 
  
 15 maj 
  
 2014 om marknader för 
  
 finansiella instrument 
  
 och om 
  
 finansiella instrument 
  
 och 
  
 om 
  
 ändring 
  
 av 
  
 rådets 
  
 direktiv 
  
 ändring av direktiv 2002/92/EG 
  
 85/611/EEG och 93/6/EEG och 
  
 och av direktiv 2011/61/EU: de 
  
 Europaparlamentets 
  
 och 
  
 rådets 
  
 myndigheter som anges i 1 kap. 
  
 direktiv 
  
 2000/12/EG 
  
 samt upp- 
  
 4 b § 2 
  
 lagen (2007:528) 
  
 om 
  
 66 Senaste lydelse 2014:991. 
  
 253 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 hävande av rådets direktiv värdepappersmarknaden, 
  
 93/22/EEG, senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/78/EU: de myndig- heter som anges i 1 kap. 5 § 2 lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden, 
  
 3.är ett sådant institut som avses i 9 kap. 4 § första stycket 3: de myndigheter i institutets hemland som enligt nationell lag eller annan författning har behörighet att utöva tillsyn över sådana institut, 
  
 4.är någon som avses i 9 kap. 7 §: de myndigheter i det land inom EES där denne är etablerad och vilka, enligt nationell lag eller annan författning, har behörighet att utöva tillsyn över denne, alternativt det officiella organ som har behörighet att registrera eller utöva till- syn över denne i enlighet med yrkesetiska regler, eller 
  
 5.är utsett som förvaringsinstitut för en icke  
 EES-baserad 
  alter- nativ investeringsfond enligt 9 kap. 5 § och inte omfattas av  
 1–4: 
  de berörda nationella myndigheterna i det land där förvaringsinstitutet har sitt stadgeenliga säte. 
  
 11 §67 
  
 I denna lag betyder 
  
 1.arbetstagarrepresentanter: detsamma som i artikel 2 e i Europa- parlamentets och rådets direktiv 2002/14/EG av den 11 mars 2002 om inrättande av en allmän ram för information till och samråd med arbetstagare i Europeiska gemenskapen, 
  
 2.direktivet om förvaltare av alternativa investeringsfonder: Europa- parlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU av den 8 juni 2011 om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direk- 
  
 tiv 2003/41/EG och 2009/65/EG och förordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 1095/2010, 
  
 3.EES: Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, 
  
 4.emittent: ett företag som har sitt stadgeenliga säte i ett land inom EES och vars aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad, 
  
 67 Senaste lydelse 2014:991. 
  
 254 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningsförslag 
  
 5. etablerad: 
  
 a)för en alternativ investeringsfond: där fonden har tillstånd eller är registrerad eller, om fonden varken har tillstånd eller är registre- rad, där dess stadgeenliga säte eller huvudkontor finns, eller, om fonden inte har något stadgeenligt säte eller huvudkontor, det land till vilket fonden har starkast anknytning, 
  
 b)för en  
 AIF-förvaltare: 
  där dess stadgeenliga säte finns, 
  
 c)för ett förvaringsinstitut: där dess stadgeenliga säte eller en filial finns, 
  
 6.filial: avdelningskontor med självständig förvaltning, varvid även en  
 AIF-förvaltares 
  etablering av flera driftställen i ett annat land inom EES än hemlandet eller i ett land utanför EES ska anses som en enda filial, 
  
 7.finansiell hävstång: en metod genom vilken en  
 AIF-förvaltare 
  ökar exponeringen för en förvaltad alternativ investeringsfond genom lån av kontanter eller värdepapper, eller med användning av derivat- instrument eller på något annat sätt, 
  
 8.finansiellt instrument: detsamma som i 1 kap. 4 § första stycket 1 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, 
  
 9.fondföretag: detsamma som i 1 kap. 1 § första stycket 9 lagen (2004:46) om värdepappersfonder, 
  
 10.holdingbolag: ett företag med aktieinnehav i ett eller flera andra företag, vars affärsidé är att fullfölja en eller flera affärsstrategier genom sina dotterföretag, närstående företag eller ägarintressen för att bidra till deras värde på lång sikt, och som är ett företag som antingen 
  
 a)handlar för egen räkning och vars aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad, eller 
  
 b)har etablerats inte huvudsakligen för att generera avkastning åt sina investerare genom avyttring av sina dotterföretag eller när- stående företag, vilket framgår av bolagets årsredovisning eller andra offentliga handlingar, 
  
 11.kapitalbas: detsamma som i artikel 72 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013 om till- synskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om änd- ring av förordning (EU) nr 648/2012, 
  
 12.kommissionens delegerade förordning: kommissionens dele- gerade förordning (EU) nr 231/2013 av den 19 december 2012 om komplettering av Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU 
  
 255 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 vad gäller undantag, allmänna verksamhetsvillkor, förvaringsinstitut, finansiell hävstång, öppenhet och tillsyn, 
  
 13. kvalificerat innehav: ett direkt eller indirekt ägande i en AIF- förvaltare, om innehavet beräknat på det sätt som anges i 1 kap. 1 a § lagen om värdepappersfonder representerar tio procent eller mer av kapitalet eller av samtliga röster eller annars möjliggör ett väsentligt inflytande över ledningen av förvaltaren, 
  
 14.marknadsföring: direkt eller indirekt erbjudande eller placering, på  
 AIF-förvaltarens 
  initiativ eller för  
 AIF-förvaltarens 
  räkning, av andelar eller aktier i en alternativ investeringsfond som denne för- valtar och som riktar sig till investerare med hemvist eller stadge- enligt säte inom EES, 
  
 15.matarfond till en alternativ investeringsfond: en alternativ inve- steringsfond som 
  
 a) placerar minst 85 procent av sina tillgångar i andelar eller aktier 
  
 ien annan alternativ investeringsfond (mottagarfond till en alter- nativ investeringsfond), eller 
  
 b) placerar minst 85 procent av sina tillgångar i fler än en mot- tagarfond till en alternativ investeringsfond förutsatt att dessa fonder har identiska investeringsstrategier, eller 
  
 c) på annat sätt har en exponering på minst 85 procent av sina tillgångar mot en sådan mottagarfond till en alternativ investerings- fond, 
  
 16.moderföretag och dotterföretag: detsamma som i 1 kap. 4 § års- redovisningslagen (1995:1554), 
  
 17.mottagarfond till en alternativ investeringsfond: en alternativ investeringsfond i vilken en annan alternativ investeringsfond inve- sterar eller mot vilken denna fond har en exponering i enlighet med 15, 
  
 18.nära förbindelser: detsamma som i 1 kap. 2 § lagen om värde- pappersfonder, med den skillnaden att det som anges om fondbolag 
  
 istället ska tillämpas på  
 AIF-förvaltare, 
  
 19.onoterat företag: ett företag som har sitt stadgeenliga säte i ett land inom EES och vars aktier inte är upptagna till handel på en reg- lerad marknad, 
  
 20.primärmäklare: kreditinstitut, värdepappersbolag, värde- pappersföretag eller annan lagreglerad enhet som står under fort- löpande tillsyn, vilka erbjuder professionella investerare tjänster för att främst finansiera eller som motpart utföra transaktioner med finan- 
  
 256 
  
 SOU 2015:2 Författningsförslag 
  
 siella instrument, och som även kan tillhandahålla andra tjänster, såsom clearing, avveckling, depåtjänster, värdepapperslån, skräddar- sydda tekniska lösningar och stödtjänster, 
  
 21. professionell investerare: en 
  
 21. professionell investerare: en 
  
 investerare som avses i 8 kap. 16 
  
 investerare som avses i 9 kap. 2 
  
 eller 17 § lagen om värdepappers- 
  
 eller 3 § lagen om värdepappers- 
  
 marknaden, 
  
 marknaden, 
  
 22. reglerad marknad: det- 
  
 22. reglerad marknad: det- 
  
 samma som i 1 kap. 5 § 20 lagen 
  
 samma som i 1 kap. 4 b § 19 lagen 
  
 om värdepappersmarknaden, 
  
 om värdepappersmarknaden, 
  
 23.specialfond: en alternativ investeringsfond som förvaltas enligt denna lag och uppfyller de särskilda villkoren i 12 kap., 
  
 24.specialföretag för värdepapperisering: ett företag vars enda syfte är att genomföra en eller flera värdepapperiseringstransaktioner i den mening som avses i artikel 1.2 i Europeiska centralbankens för- ordning (EG) nr 24/2009 av den 19 december 2008 om statistik över tillgångar och skulder hos finansiella företag som deltar i värde- papperiseringstransaktioner och annan lämplig verksamhet för att uppnå detta mål, 
  
 25.startkapital: detsamma som i 1 kap. 5 § 18 lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, 
  
 26.särskild vinstandel: en andel av en alternativ investeringsfonds vinst som tillfaller  
 AIF-förvaltaren 
  som ersättning för förvaltningen, exklusive eventuell andel av fondens vinst som tillfaller förvaltaren som avkastning på en investering som gjorts i fonden av förvaltaren, och 
  
 27.värdepappersfond: detsamma som i 1 kap. 1 § första stycket 25 lagen om värdepappersfonder. 
  
 3 kap. 
  
 2 § 
  
 En extern  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd enligt 1 §, får av Finans- inspektionen ges tillstånd att utföra diskretionär förvaltning av investeringsportföljer. 
  
 En  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd för diskretionär förvaltning av investeringsportföljer får efter tillstånd av Finansinspektionen 
  
 1.förvara och administrera andelar eller aktier i företag för kollek- tiva investeringar, 
  
 2.ta emot medel med redovisningsskyldighet, 
  
 257 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 3.ta emot och vidarebefordra order i fråga om finansiella instru- ment, och 
  
 4.lämna investeringsråd. 
  
 Vid erbjudande och till- handahållande av tjänster enligt första och andra styckena ska 8 kap. 1,  
 9–12, 
  14,  
 21–23, 
  26, 27 och 34 §§ samt 35 § första stycket lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden tillämpas. Medel som tas emot med redo- visningsskyldighet enligt andra stycket 2 ska omedelbart av- skiljas från  
 AIF-förvaltarens 
  egna tillgångar. 
  
 Vid erbjudande och till- handahållande av tjänster enligt första och andra styckena ska 8 kap. 1,  
 Edwards 
  och 33 §§ samt 
  
 9 kap.  
 7–20, 
  23 och 24 §§ samt 
  
 37 § första stycket lagen (2007:528) om värdepappers- marknaden tillämpas. Medel som tas emot med redovisnings- skyldighet enligt andra stycket 2 ska omedelbart avskiljas från  
 AIF-förvaltarens 
  egna tillgångar. 
  
 8 kap. 
  
 1 a § 
  
 För en  
 AIF-förvaltare 
  som i sin verksamhet lämnar råd till konsu- menter om placeringar i finansiella instrument gäller bestämmelserna i 8 kap. 31 och 32 §§, 9 kap. 8, 13,  
 20–22, 
  24, och 25 §§ lagen (2007:528) om värdepappersmark- naden. 
  
 9 kap. 
  
 4 §68 
  
 Ett förvaringsinstitut för en  
 EES-baserad 
  alternativ investerings- fond ska vara 
  
 1. ett kreditinstitut som 
  
 a)har stadgeenligt säte inom EES, och 
  
 b)har tillstånd som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU, 
  
 2. ett värdepappersföretag som 
  
 a)har stadgeenligt säte inom EES, 
  
 68 Senaste lydelse 2014:991. 
  
 258 
  
 SOU 2015:2 Författningsförslag 
  
 b) omfattas av kapitalkraven i enlighet med artikel 92 i förord- 
  
 ning (EU) nr 575/2013, och 
  
 c) har tillstånd som avses i 
  
 c) har tillstånd som avses i 
  
 Europaparlamentets och rådets 
  
 Europaparlamentets och rådets 
  
 direktiv 2004/39/EG, inbegripet 
  
 direktiv 2014/65/EU, inbegripet 
  
 för att tillhandahålla sidotjänster 
  
 för att tillhandahålla sidotjänster 
  
 avseende förvaring och hand- 
  
 avseende förvaring och hand- 
  
 havande av finansiella instru- 
  
 havande av finansiella instru- 
  
 ment för kunders räkning som 
  
 ment för kunders räkning som 
  
 avses i punkten 1 i avsnitt B i 
  
 avses i punkten 1 i avsnitt B i 
  
 bilaga I till direktivet, och som 
  
 bilaga I till direktivet, och som 
  
 har egna medel motsvarande det 
  
 har egna medel motsvarande det 
  
 startkapital som anges i arti- 
  
 startkapital som anges i arti- 
  
 kel 28.2 i direktiv 2013/36/EU, 
  
 kel 28.2 i direktiv 2013/36/EU, 
  
 eller 
  
 eller 
  
 3. ett annat institut som står under fortlöpande tillsyn och som den 21 juli 2011 hör till de kategorier som har godtagits såsom för- varingsinstitut enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG. 
  
 Förvaringsinstitutet ska vara etablerat i den alternativa investe- 
  
 ringsfondens hemland. 
  
 10 kap. 
  
 3 § 
  
 Informationsbroschyren 
  
 och 
  
 Informationsbroschyren 
  
 och 
  
 faktabladet ska på begäran kost- 
  
 faktabladet ska på begäran kost- 
  
 nadsfritt tillhandahållas den som 
  
 nadsfritt tillhandahållas den som 
  
 avser att köpa andelar eller aktier i 
  
 avser att köpa andelar eller aktier i 
  
 en alternativ 
  
 investeringsfond 
  
 en alternativ 
  
 investeringsfond 
  
 som marknadsförs till icke- 
  
 som marknadsförs till icke- 
  
 professionella 
  
 investerare 
  
 i 
  
 professionella 
  
 investerare 
  
 i 
  
 Sverige. Köparen ska, med undan- 
  
 Sverige. Köparen ska, med undan- 
  
 tag för de fall som avses i 8 kap. 
  
 tag för de fall som avses i 9 kap. 
  
 22 a § lagen (2007:528) om värde- 
  
 18 § lagen (2007:528) om värde- 
  
 pappersmarknaden, även utan be- 
  
 pappersmarknaden, även utan be- 
  
 gäran tillhandahållas faktabladet i 
  
 gäran tillhandahållas faktabladet i 
  
 god tid innan avtal ingås. 
  
 god tid innan avtal ingås. 
  
 259 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2015:2 
  
 Om  
 AIF-förvaltaren 
  genom marknadsföring erbjuder allmänheten att köpa andelar eller aktier i en alternativ investeringsfond som avses i första stycket, ska det av erbjudandet framgå att det finns ett faktablad och en informationsbroschyr och var dessa finns att tillgå. 
  
 Om information inte tillhandahålls i enlighet med 2 § samt första och andra styckena denna paragraf, ska marknadsföringslagen (2008:486) tillämpas, med undantag av bestämmelserna i  
 29–36 
  §§ om marknadsstörningsavgift. Sådan information ska anses vara väsentlig enligt 10 § tredje stycket den lagen. 
  
 Denna lag träder i kraft den 3 januari 2017. 
  
 260 
  
 2 Inledning 
  
 2.1Utredningens uppdrag 
  
 Regeringen beslutade den 23 maj 2013 att tillkalla en särskild ut- redare med uppdrag att lämna förslag till de lagändringar som krävs i svensk rätt för att genomföra de reviderade och nya regler för bl.a. värdepappersinstitut och börser samt handelsplatser för finansiella instrument som följer av Europaparlamentets och rådets direktiv och förordning om marknader för finansiella instrument1. I uppdraget ingår även att kartlägga och analysera vissa frågor som rör finansiell rådgivning som i dag inte omfattas av tillståndsplikt och närings- rättslig reglering, överväga om även sådan rådgivning bör omfattas och i sådant fall utarbeta nödvändiga lagförslag. 
  
 I kommittédirektivet (dir. 2013:55) konstateras att den nya europeiska regleringen innebär dels att en stor del av reglerna i 2004 års direktiv (MiFID)2 överförs mer eller mindre oförändrade till det nya  
 EU-direktivet 
  (MiFID II), dels att det införs nya regler eller regler som är mer utförliga än motsvarande regler i 2004 års direktiv. I det direktivet finns även regler om transparens i fråga om handeln med finansiella instrument och transaktionsrapportering. Dessa områden regleras i stället i den nya  
 EU-förordningen 
  (MiFIR). 
  
 Kommittédirektivet finns i sin helhet som bilaga till betänkan- det (bilaga 1). 
  
 1Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/65/EU av den 15 maj 2014 om marknader för finansiella instrument och om ändring av direktiv 2002/92/EG och av direktiv 2011/61/EU och Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 600/2014 av den 15 maj 2014 om marknader för finansiella instrument och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012. 
  
 2Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG av den 21 april 2004 om marknader för finansiella instrument och om ändring av rådets direktiv 85/611/EEG och 93/6/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/12/EG samt upphävande av rådets direktiv 93/22/EEG. 
  
 261 
  
 Inledning 
  
 SOU 2015:2 
  
 Enligt kommittédirektivet skulle uppdraget redovisas den 30 juni 2014. Främst på grund av att  
 EU-förhandlingarna 
  avseende rätts- akterna drog ut på tiden beslutade regeringen att förlänga utred- ningstiden (dir. 2014:45 och dir. 2014:136, se bilagorna 2 och 3). Den 15 maj 2014 antog Europaparlamentet och rådet direktivet om mark- nader för finansiella instrument och förordningen om marknader för finansiella instrument. Offentliggörande i Europeiska unionens officiella tidning (EUT) ägde rum den 12 juni 2014. Genom två av direktivets artiklar (artiklarna 91 och 92) sker ändringar i direktiv 2002/92/EG respektive 2011/61/EU. Det har inte ingått i utred- ningens uppdrag att lämna förslag till lagändringar avseende genomförandet av dessa direktiv. Dessa frågor behandlas i stället i Ds 2014:22 och Ds 2014:46. I MiFID II och MiFIR delegeras dess- utom till Europeiska kommissionen att närmare specificera och komplettera reglerna i dessa. Sådana genomförandeåtgärder kan an- tas i form av förordningar, direktiv och tekniska standarder. Dessa regler är fortfarande under utarbetande. I betänkandet finns det därför inte någon utförlig beskrivning av dessa regler. 
  
 2.2Utredningens arbete 
  
 Utredningens arbete inleddes i maj 2013. Det har skett i samarbete med utredningens sakkunniga, sammanlagt tio personer från be- rörda myndigheter, intresseorganisationer och näringslivet. Utred- ningen har bedrivit ett sedvanligt utredningsarbete med studier och analys av relevant lagstiftning, inbegripet förarbeten, samt praxis och doktrin. Vidare har sammanträden hållits vid åtta tillfällen med sakkunniggruppen, varav ett internat. Ett av sammanträdena ägde rum på Nasdaq i samband med ett studiebesök där. Vid samman- trädena har utredningens arbetspromemorior med preliminära be- dömningar och förslag diskuterats. Däremellan har sekretariatet haft fortlöpande kontakter med de sakkunniga. Sakkunniggruppen har därutöver bidragit till utredningsarbetet med faktaunderlag och genom att upplysa om aktuella politiska och rättsliga initiativ med anknytning till utredningens arbete. 
  
 Möten har även hållits med företrädare för Svensk Försäkring, Svenska försäkringsförmedlares förening, Fondbolagens förening, Svensk Energi och andra externa intressenter. Utredningen har vidare 
  
 262 
  
 SOU 2015:2 
  
 Inledning 
  
 samrått och haft dialog med andra statliga utredningar, bl.a. Utred- ningen om nya kapitaltäckningsregler (Fi 2012:05), Utredningen om bekämpning av marknadsmissbruk (Fi 2012:08), Utredningen om konsumentskydd vid finansiell rådgivning (Ju 2012:14) och Utredningen om ändrade informationskrav på värdepappersmark- naden (Fi 2013:07). 
  
 Sekretariatet har också gjort utlandsbesök till Danmark, Holland, och Storbritannien för möten med representanter för dessa länders tillsynsmyndigheter på området (se vidare avsnitt 8.5). Vid mötena diskuterades bl.a. hur regleringen avseende rådgivning och provision ser ut och vilka effekter regleringen har haft. I Danmark hade, vid tidpunkten för besöket, genomförandet av MiFID II inte påbörjats och regleringen i Danmark beskrivs inte i betänkandet. 
  
 Utredaren har även varit förordnad som särskild utredare i 2012 års marknadsmissbruksutredning (Fi 2012:08). I den utredningens uppdrag ingick vissa uppgifter som var gemensamma med 2013 års värdepappersmarknadsutredning, bl.a. frågan om administrativa sank- tioner (för fysiska personer) vid överträdelser av marknadsmiss- bruksförordningens bestämmelser. Eftersom den frågan också är aktuell med anledning av andra  
 EU-rättsakter 
  på finansmarknads- området, t.ex. kapitaltäckningsdirektivet,3 upprättades en promemoria i ämnet (Promemoria om sanktioner enligt CRD IV), som läm- nades till Finansdepartementet i april 2014. Med ambitionen att åstadkomma en enhetlig, rättssäker och effektiv reglering av sank- tionerna på det finansiella området, lämnades i promemorian ett förslag till utformning av bestämmelserna om administrativa sank- tioner mot fysiska personer för överträdelser enligt kapitaltäck- ningsdirektivet. Förslaget till handläggning av överträdelseärenden avseende fysiska personer har sin grund i 2012 års marknadsmiss- bruksutrednings överväganden och förslag om beslut genom ett sanktionsföreläggande eller, om det inte godtas, av allmän dom- stol.4 Motivet bakom de överensstämmande förslagen var att under 
  
 3Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU av den 26 juni 2013 om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag, om ändring av direktiv 2002/87/EG och om upphävande av direktiv 2006/48/EG och 2006/49/EG. 
  
 4SOU 2014:46. Se även delbetänkande av Utredningen om ändrade informationskrav på värdepappersmarknaden (SOU 2014:70), i vilket lämnas förslag om genomförande av sank- tionsbestämmelser enligt EU:s ändrade öppenhetsdirektiv (2013/50/EU). Det förslaget överensstämmer med den beslutsordning som föreslagits i Promemoria om sanktioner enligt 
  
 263 
  
 Inledning 
  
 SOU 2015:2 
  
 de närmaste åren åstadkomma en enhetlig reglering för banker och andra kreditinstitut (kapitaltäckningsdirektivet), på marknadsmiss- bruksområdet  
 (marknadsmissbruksför-ordningen) 
  samt för värde- pappersinstitut och marknadsplatser (MiFID II och MiFIR). Efter hand, när lagstiftningen även på andra områden, t.ex. på fond- och försäkringsområdena, förändras till följd av ändrade regler på euro- peisk nivå, var tanken att den föreslagna modellen skulle kunna användas även på dessa områden. 
  
 När det gäller genomförandet av bestämmelserna om sanktioner och andra administrativa åtgärder enligt MiFID II har nämnda pro- memorias förslag om en ändrad struktur i 15 kap. lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse och i 25 kap. lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden använts som utgångspunkt; i stället för en generell bestämmelse om överträdelser och ingripanden anges i 25 kap. lagen om värdepappersmarknaden – för vart och ett av de företag som omfattas av direktivet – uttryckligen de bestämmelser i lagen och MiFIR som ska medföra ett ingripande (se kapitel 13). 
  
 I december 2014 beslutade regeringen om lagrådsremiss med förslag till genomförande av sanktionsbestämmelserna enligt kapital- täckningsdirektivet såvitt avser fysiska personer i ett kreditinstituts ledningsorgan. Förslagen innebär bl.a. att den nuvarande strukturen i 15 kap. lagen om bank- och finansieringsrörelse (som är densamma som i 25 kap. lagen om värdepappersmarknaden) inte bör ändras såvitt gäller överträdelser från institutens sida. 
  
 Regeringens förslag i detta avseende, som blev känt för utred- ningen först i samband med beslutet om lagrådsremiss, skiljer sig alltså från det i promemorian. Som framgår är det utredningens bedömning att – vid genomförandet av MiFID II – övervägande skäl talar för en ändrad struktur av 25 kap. lagen om värdepappersmark- naden, men alldeles oberoende därav tillåter inte tidsramarna för uppdraget att förslaget anpassas i enlighet med lagrådsremissen. 
  
 CRD IV och av 2012 års marknadsmissbruksutredning, men med den skillnaden att ett icke godkänt sanktionsföreläggande ska prövas av allmän förvaltningsdomstol. 
  
 264 
  
 SOU 2015:2 
  
 Inledning 
  
 2.3Betänkandets diposition 
  
 I kapitel 3 ges en kort bakgrund och översikt av MiFID II och MiFIR, och i kapitel 4 ges några allmänna utgångspunkter för utredningens överväganden och förslag. I kapitel 5 behandlas tillämp- ningsområdet för de nya rättsakterna. Därefter följer, i kapitel 6, överväganden och förslag rörande värdepappersmarknadens infrastruktur. I kapitel 7 redogör utredningen för hur dagens regle- ring av rådgivning ser ut. I samma kapitel analyseras och lämnas förslag i frågan om en enhetlig reglering av finansiell rådgivning till konsumenter. I kapitel 8 redogörs för minimireglerna enligt MiFID II, dagens reglering och regleringen i ett par andra länder. I slutet av kapitlet finns utredningens överväganden och förslag i fråga om regleringen av provisioner i framtiden. I kapitel 9 behand- las övriga investerarskydds- och rörelseregler. Därefter följer, i kapi- tel 10, utredningens överväganden och förslag i fråga om verksam- het över gränserna. I kapitel 11 behandlas reglerna kring bolags- styrning. Utredningen redovisar, i kapitel 12, tillsynsreglerna och utredningens förslag beträffande dessa. I kapitel 13 finns utredningens överväganden och förslag rörande ingripanden och sanktioner. Frågor om ikraftträdande och övergångsbestämmelser behandlas i kapi- tel 14. En konsekvensbeskrivning finns i kapitel 15 och en författ- ningskommentar i kapitel 16. 
  
 265 
  
 3Bakgrund till och översikt av MiFID II och MiFIR 
  
 3.1Inledning 
  
 Sedan början av  
 1990-talet 
  är regleringen på värdepappersmarknads- området starkt influerad av  
 EU-rätten. 
  Det s.k. investeringstjänste- direktivet,1 som antogs år 1993 var ett första steg mot en ökad harmonisering av reglerna om värdepappersföretag och handel med finansiella instrument. Investeringstjänstedirektivet innehöll minimi- regler om tillståndsplikt och krav på verksamheten i värdepappers- företag. Även andra direktiv på värdepappers- och finansområdet var utformade på samma sätt, dvs. med endast minimiregler, vilket gav utrymme för medlemsstaterna att ställa hårdare eller andra natio- nella krav. Medlemsstaternas regelverk kom på grund av detta att utvecklas olika, vilket i sin tur ledde till att gränsöverskridande utbud av finansiella tjänster inom EU försvårades. I svensk rätt var lagen (1991:981) om värdepappersrörelse till stora delar baserad på investeringstjänstedirektivet. 
  
 Mot bakgrund av de betydande välfärdsvinster som kunde för- väntas av ökad integration av de finansiella marknaderna ansågs mot slutet av  
 1990-talet 
  det finansiella regelverket behöva harmoni- seras ytterligare. Förutom att medlemsstaternas regelverk var olika, var dessutom regelverken på  
 EU-nivå 
  i många avseenden omoderna och behövde uppdateras för att spegla förändringarna i den finan- siella sektorn. För att få fart på integrationsprocessen presenterade kommissionen därför i maj 1999 en handlingsplan för finansiella tjänster (Financial Services Action Plan). Handlingsplanen gick ut på att under åren  
 2000–2005 
  genomföra 42 åtgärder, varav de flesta 
  
 1 Rådets direktiv 93/22/EEG av den 10 maj 1993 om investeringstjänster inom värdepappers- området. 
  
 267 
  
 Bakgrund till och översikt av MiFID II och MiFIR 
  
 SOU 2015:2 
  
 i form av nya direktiv. En av åtgärderna var antagandet av 2004 års MiFID som ersatte investeringstjänstedirektivet. 
  
 En annan konsekvens av 1999 års handlingsplan var att regel- givningen delades upp på olika nivåer, där övergripande principiella bestämmelser togs på den översta nivån i hierarkin, medan regler av mer teknisk natur och bestämmelser som har att göra med det nationella genomförandet utarbetades och beslutades på lägre nivåer. Modellen har genom åren modifierats men grundprinciperna är fortfarande desamma. På den översta nivån fastställs allmänna prin- ciper enligt det normala lagstiftningsförfarandet inom  
 EU-rätten, 
  dvs. genom direktiv eller förordningar som föreslås av kommissionen och antas av rådet och Europaparlamentet. I dessa rättsakter dele- geras åt kommissionen att anta regler på nästa lägre nivå i form av t.ex. delegerade akter eller tekniska standarder i vissa hänseenden. Dessa regler fyller ut eller anpassar de allmänna principer som be- slutats på den övre nivån. 
  
 2004 års direktiv har kompletterats med en genomförandeförord- ning och ett genomförandedirektiv. 
  
 3.22004 års MiFID och genomförandet i Sverige 
  
 3.2.1Inledning 
  
 Liksom investeringstjänstedirektivet innehåller 2004 års MiFID be- stämmelser om reglering och tillsyn av värdepappersföretag och om rätt för dessa företag att med stöd av sitt hemlandstillstånd bedriva gränsöverskridande verksamhet i andra medlemsstater. 2004 års direktiv innebar dock en ökad harmonisering av reglerna för före- tagen, och direktivet är betydligt mer omfattande och detaljerat än investeringstjänstedirektivet. I vissa avseenden är det dock fort- farande fråga om en minimiharmonisering, dvs. med utrymme att på nationell nivå anta strängare reglering. Dit hör exempelvis direk- tivets regler om transparens, som medlemsstaterna i princip kan vidga tillämpningsområdet för. I flera avseenden är det dock fråga om s.k. fullharmonisering, dvs. utan sådana möjligheter. 
  
 Förutom reglerna för värdepappersföretagen harmoniserades genom 2004 års direktiv också bestämmelserna för reglerade mark- nader. 
  
 268 
  
 SOU 2015:2 
  
 Bakgrund till och översikt av MiFID II och MiFIR 
  
 Direktivet innehåller också krav för att ett finansiellt instrument ska få tas upp till handel på en reglerad marknad och regler om vilka som ska ha tillträde till reglerade marknader. 
  
 3.2.2Utvidgningar av tillämpningsområdet 
  
 Genom 2004 års MiFID utvidgades tillämpningsområdet så att inve- steringsrådgivning, som tidigare hade betraktats som en sidotjänst, klassificerades som en investeringstjänst. Vidare lades investerings- eller finansanalys till som en sidotjänst och definitionen av finan- siella instrument utsträcktes till att omfatta bl.a. råvaruderivat och kreditderivat. 
  
 I 2004 års direktiv tillkom också drift av en  
 MTF-plattform 
  som en ny investeringstjänst. En  
 MTF-plattform 
  är ett handelssystem inom vilket deltagare sinsemellan kan handla med aktier eller andra finansiella instrument. En  
 MTF-plattform 
  påminner om en reglerad marknad och bestämmelserna för verksamhet på en sådan plattform kom i många avseenden att motsvara bestämmelserna för reglerade marknader. 
  
 3.2.3Förändringar avseende marknadsplatser och transparens 
  
 Ett viktigt syfte med 2004 års MiFID var att skapa förutsättningar för konkurrens mellan olika sätt att verkställa order i finansiella instrument. Direktivet ger därför, till skillnad från investerings- tjänstedirektivet, inte utrymme för medlemsstaterna att i nationell lagstiftning ha en koncentrationsregel, dvs. en regel som kräver att transaktioner genomförs på en reglerad marknad. Direktivet med- förde således att det i samtliga medlemsstater blev tillåtet för före- tagen att verkställa kundorder antingen på en reglerad marknad eller på en  
 MTF-plattform, 
  eller genom att ordern utförs utanför marknadsplatserna, t.ex. mot ett värdepappersföretags eget lager. Direktivet gjorde det också möjligt att ta upp ett och samma finansiella instrument till handel på flera olika marknadsplatser. Även detta hade till syfte att öka konkurrensen mellan olika handelsplatser. 
  
 Genom 2004 år MiFID infördes regler om ökad transparens i syfte att förbättra marknadsdeltagarnas möjligheter att jämföra priser 
  
 269 
  
 Bakgrund till och översikt av MiFID II och MiFIR 
  
 SOU 2015:2 
  
 på olika marknadsplatser och hos olika marknadsaktörer och därmed utjämna konkurrensförutsättningarna mellan de olika aktörerna. Kraven i direktivet berörde dock enbart handeln med aktier upp- tagna till handel på en reglerad marknad. 
  
 Transparens före handel  
 (pre-trade 
  transparency) innebär offent- liggörande av priser och volymer avseende de order som läggs och transparens efter handel  
 (post-trade 
  transparency) innebär offent- liggörande av priser och volymer avseende genomförda trans- aktioner. Kraven på transparens var tillämpliga på reglerade mark- nader,  
 MTF-plattformar 
  och på s.k. systematiska internhandlare, dvs. värdepappersföretag som utför kundorder mot eget lager på ett organiserat, regelbundet och systematiskt sätt. 
  
 3.2.4Organisatoriska krav på värdepappersföretag 
  
 I 2004 års MiFID kom de organisatoriska kraven på värdepappers- företagen att bli mer omfattande och detaljerade än tidigare, sär- skilt vad gäller hanteringen av intressekonflikter. Ett värdepappers- företag är skyldigt att identifiera konflikter som kan uppstå mellan värdepappersföretagets intressen i dess olika aktiviteter och kundens intressen. Vidare ska företaget hantera sådana intressekonflikter så att de inte får en negativ inverkan på kundens intressen. I fall då en intressekonflikt inte förväntas kunna hanteras på ett rimligt sätt måste kunden informeras om detta av värdepappersföretaget. 
  
 3.2.5Investerarskydd 
  
 På området investerarskydd innebar 2004 års MiFID en påtaglig skärpning; bl.a. tillkom regler om hur värdepappersföretag skulle verkställa och i övrigt hantera kundernas order för att nå bästa resultat. Informationskraven skärptes så att värdepappersföretagen ålades att informera sina kunder om en rad förhållanden rörande företaget och dess tjänster, liksom om avgifter och kostnader i samband med värdepapperstransaktioner. 
  
 Det infördes också regler om att värdepappersföretagen, som huvudregel, måste informera sig om kundens kunskaper och erfaren- het för att kunna bedöma om en viss tjänst eller en viss investering passade för kunden. Kravet på s.k. passandebedömningar gäller även 
  
 270 
  
 SOU 2015:2 
  
 Bakgrund till och översikt av MiFID II och MiFIR 
  
 om det inte är fråga om någon rådgivning, utan företaget t.ex. bara ska utföra en order för kundens räkning. När det gäller okompli- cerade finansiella instrument, t.ex. aktier och obligationer, finns dock ett undantag från dessa regler. I direktivet finns också detal- jerade regler om företagens skyldighet att, vid investeringsrådgiv- ning eller portföljförvaltning, skaffa sig information om kundens erfarenhet av olika investeringar, kundens finansiella ställning och kundens investeringsmål; allt för att kunna ge lämpliga råd. 
  
 3.2.6Genomförande i Sverige 
  
 2004 års MiFID genomfördes i svensk rätt huvudsakligen genom en ny lag, lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, som ersatte lagen (1991:981) om värdepappersrörelse och lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet. 
  
 Som nämnts är 2004 års direktiv ett sådant direktiv där kom- missionen ges rätt att anta kompletterande bestämmelser. År 2006 antog kommissionen en genomförandeförordning2 (med bl.a. krav på dokumentation, transparens och transaktionsrapportering) och ett genomförandedirektiv3 (med bl.a. uppföranderegler och organisa- toriska krav). Genomförandeförordningen gäller direkt i Sverige medan genomförandedirektivet genomfördes genom föreskrifter från Finansinspektionen.4 
  
 2Kommissionens förordning (EG) nr 1287/2006 av den 10 augusti 2006 om genomförandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG vad gäller dokumenteringsskyldig- heter för värdepappersföretag, transaktionsrapportering, överblickbarhet på marknaden, upptagande av finansiella instrument till handel samt definitioner för tillämpning av det direktivet (genomförandeförordningen). 
  
 3Kommissionens direktiv 2006/73/EG av den 10 augusti 2006 om genomförandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG vad gäller organisatoriska krav och villkor för verksamheten i värdepappersföretag, och definitioner för tillämpning av det direk- tivet (genomförandedirektivet). 
  
 4Finansinspektionens föreskrifter (FFFS 2007:16) om värdepappersrörelse och Finans- inspektionens föreskrifter (FFFS 2007:17) om verksamhet på marknadsplatser. 
  
 271 
  
 Bakgrund till och översikt av MiFID II och MiFIR 
  
 SOU 2015:2 
  
 3.3MiFID II och MiFIR 
  
 3.3.1Inledning 
  
 I maj 2014 antogs Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/65/EU om marknader för finansiella instrument och om änd- ring av direktiv 2002/92/EG och av direktiv 2011/61/EU (MiFID II) samt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 600/2014 om marknader för finansiella instrument och om ändring av för- ordning (EU) nr 648/2012 (MiFIR). MiFID II och MiFIR ska ersätta 2004 års MiFID. De nya rättsakterna innebär dels att en stor del av reglerna i 2004 års direktiv överförs mer eller mindre oförändrade till MiFID II, dels att det införs nya regler eller regler som är mer utförliga än motsvarande regler i 2004 års direktiv. Vissa av reglerna i 2004 års direktiv – t.ex. reglerna om transparens 
  
 – finns numera i MiFIR. I denna förordning finns även helt nya och, jämfört med 2004 års direktiv, mer utförliga regler. 
  
 Bakgrunden till de nya rättsakterna är framför allt den finan- siella krisen och marknadsutvecklingen i övrigt. Kommissionen identifierade brister i regelverket, däribland att en av de grund- läggande principerna i 2004 års direktiv – ett regulatoriskt ramverk i första hand för aktier och reglerade marknader – behövde an- passas efter en mer komplex finansmarknad, som kännetecknas av flera olika typer av finansiella instrument och metoder för handel med finansiella instrument. Kommissionen har även genom punkt- insatser velat reglera utvecklingen inom vissa särskilda områden, däribland handel med råvaruderivat. 
  
 MiFID II och MiFIR utfärdades den 15 maj 2014 och offent- liggjordes i EU:s officiella tidning den 12 juni 2014. Rättsakterna trädde i kraft den 20:e dagen efter offentliggörandet, dvs. den 2 juli 2014. De ska börja tillämpas från och med den 3 januari 2017 (med undantag för bestämmelser som införlivar artikel 65.2, som rör vill- kor för en CTP, vilka bestämmelser ska börja tillämpas den 3 september 2018). Samma dag upphör 2004 års direktiv att gälla. Medlemsstaterna ska senast den 3 juli 2016 anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet. 
  
 I det följande lämnas en översiktlig beskrivning av reglerna i MiFID II och MiFIR. 
  
 272 
  
 SOU 2015:2 
  
 Bakgrund till och översikt av MiFID II och MiFIR 
  
 3.3.2Tillämpningsområdet 
  
 Inledning 
  
 MiFID II och MiFIR är, liksom 2004 års MiFID, tillämpliga på värde- pappersföretag och reglerade marknader samt anger förutsättning- arna för tillstånd till s.k. investeringstjänster och investeringsverk- samhet samt hur sådan verksamhet ska bedrivas nationellt och gränsöverskridande. Tillämpningsområdet bestäms alltså i stor ut- sträckning av vad som avses med värdepappersföretag, reglerad marknad, investeringstjänster och investeringsverksamhet. Begreppen investeringstjänst och investeringsverksamhet i sin tur har ett starkt samband med begreppet finansiella instrument. Det är när tjänsten eller verksamheten rör finansiella instrument som den är en investe- ringstjänst eller investeringsverksamhet. 
  
 Därutöver regleras i MiFID II företag/enheter som tillhanda- håller vissa informations- och rapporteringstjänster samt företag från tredjeland som etablerar en filial inom EES. Dessa frågor regleras inte i 2004 års direktiv. 
  
 Investeringstjänster och investeringsverksamhet 
  
 De tillståndpliktiga investeringstjänsterna och investeringsverksam- heterna är desamma i MiFID II som i 2004 års direktiv, utom verksamheten drift av  
 OTF-plattformar 
  – en sorts handelsplats- verksamhet – som är en nyhet i MiFID II (OTF är en förkortning av Organised Trading Facilities). 
  
 Finansiella instrument 
  
 Vad som avses med finansiella instrument är i stort sett detsamma i MiFID II som i 2004 års direktiv. En typ av instrument som har tillkommit i MiFID II är utsläppsrätter enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG av den 13 oktober 2003 om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemen- skapen och om ändring av rådets direktiv 96/61/EG. 
  
 273 
  
 Bakgrund till och översikt av MiFID II och MiFIR 
  
 SOU 2015:2 
  
 Reglerad marknad och andra slag av handelsplatser 
  
 Handelsplatserna reglerad marknad och  
 MTF-plattform 
  finns både i 2004 års direktiv och i MiFID II. Den nya investeringsverk- samheten – drift av  
 OTF-plattform 
  – innebär dock att ytterligare en typ av handelsplats har tillkommit genom MiFID II. Det finns vissa skillnader mellan en  
 MTF-plattform 
  och en  
 OTF-plattform, 
  men den viktigaste förändringen i förhållande till 2004 års direktiv torde vara att det nu inte ska finnas några oreglerade multilaterala system för handel med finansiella instrument. Ett sådant system ska vara antingen en reglerad marknad, en  
 MTF-plattform 
  eller en  
 OTF-plattform, 
  se artikel 1.7 i MiFID II. 
  
 3.3.3Regler om tillstånd för värdepappersföretag och krav på organisation m.m. 
  
 Tillstånd, ägare och ledning 
  
 Bestämmelserna om förutsättningar för tillstånd och återkallande av tillstånd är desamma i MiFID II som i 2004 års direktiv. I MiFID II ställs dock, jämfört med 2004 års direktiv, mer detal- jerade krav på värdepappersföretagens ledning. 
  
 Organisation 
  
 Merparten av reglerna om värdepappersföretagens organisation är desamma i 2004 års direktiv och i MiFID II. Några nyheter finns dock. Värdepappersföretagen ska t.ex. som huvudregel på band spela in konversationer avseende hantering av kunders och före- tagets egna transaktioner i finansiella instrument. Ett värdepappers- företag ska också undvika arrangemang avseende säkerhetsöver- låtelser (transfer of title) från  
 icke-professionella 
  kunder för att säkerställa anspråk. 
  
 En annan nyhet i förhållande till 2004 års direktiv är kraven på sådana värdepappersföretag som ägnar sig åt s.k. algoritmisk handel eller tillåter direkt marknadstillträde för andra som ägnar sig åt sådan handel. I MiFID II ställs långtgående krav på kontinuitetsplanering, dokumentation och övervakning av denna handel. 
  
 274 
  
 SOU 2015:2 
  
 Bakgrund till och översikt av MiFID II och MiFIR 
  
 3.3.4Rörelseregler för värdepappersföretag 
  
 Generella kundskydds- och informationsregler 
  
 De grundläggande reglerna i MiFID II om att agera hederligt, rätt- vist och professionellt samt tillvarata kundernas intressen har sin motsvarighet i 2004 års direktiv. Detsamma gäller bestämmelsen om att information som institutet lämnar ska vara rättvisande, tydlig och inte missledande. 
  
 I flera avseenden har dock kundskyddsreglerna utvecklats. Ett värdepappersföretag ska t.ex. ha en väldordnad process för hur företaget tar fram och väljer ut finansiella instrument för försälj- ning till kunderna. Företaget ska fastställa en målgrupp och se till att instrumenten som tas fram stämmer överens med behoven hos denna målgrupp. Vidare ska ett värdepappersföretag informera sina kunder om huruvida den rådgivning som tillhandahålls är obero- ende, om den utgår från en bred analys av många olika investe- ringsalternativ eller bara några få samt i vilken mån institutet kom- mer att tillhandahålla kontinuerlig rådgivning eller om det rör sig om enstaka råd. Detta får sedan konsekvenser för hur investe- ringsrådgivningen ska tillhandahållas. Om företaget t.ex. har infor- merat kunden om att rådgivningen är oberoende får företaget inte ta emot ersättningar från någon tredjepart och företaget måste i sin rådgivning utgå från flera olika produkter från andra emittenter och producenter än företaget självt. En portföljförvaltare får, liksom en oberoende investeringsrådgivare, inte heller ta emot och behålla ersättningar från tredjepart. Vidare får ett värdepappersföretag inte ha interna belöningssystem för sin personal som riskerar att leda till att personalen rekommenderar vissa särskilda investeringar eller instrument till  
 icke-professionella 
  kunder, när det finns alternativa investeringar som bättre skulle ha svarat mot kundernas behov. 
  
 Till skillnad från vad som gäller generellt i MiFID II finns det inget som hindrar att medlemsstaterna ställer längre gående kund- skyddskrav än dem som följer av direktivet. 
  
 275 
  
 Bakgrund till och översikt av MiFID II och MiFIR 
  
 SOU 2015:2 
  
 Lämplighets- och passandebedömningar 
  
 Reglerna om lämplighets- och passandebedömningar i MiFID II motsvarar i stort sett vad som redan gäller enligt 2004 års direktiv. Några skillnader finns dock, t.ex. att ett värdepappersföretag som tillhandahåller rådgivning ska – innan någon transaktion genomförs 
  
 – tillhandahålla kunden en förklaring till hur rådet överensstämmer med kundens riskpreferenser och behov. Vidare ska företaget se till att den personal som ägnar sig åt investeringsrådgivning eller till kunder lämnar information om finansiella instrument, uppfyller vissa krav på kunskap och kompetens. Vissa förändringar har också skett avseende vilka instrument som räknas som komplexa och även avseende dokumentations- och rapporteringskraven. 
  
 Orderhantering 
  
 Reglerna om värdepappersföretagens skyldigheter när de hanterar kunders order avseende finansiella instrument motsvarar i stort dem som finns i 2004 års direktiv men är något mer detaljerade i MiFID II. 
  
 Dokumentation och rapportering av transaktioner 
  
 Regler om dokumentation och rapportering av transaktioner finns redan i 2004 års direktiv men har nu flyttats till MiFIR. Reglerna är i stort sett desamma som i 2004 års direktiv men har kompletterats med detaljer som finns i kommissionens genomförandeförordning till 2004 års direktiv. Vissa krav som medlemsstaterna enligt 2004 års direktiv själva kan välja om man vill ställa – t.ex. om slutkundens identitet ska framgå av rapporterna – har blivit obligatoriska. Ytter- ligare en skillnad i förhållande till 2004 års direktiv är att även den som driver en handelsplats ska lämna viss information avseende transaktioner. 
  
 276 
  
 SOU 2015:2 
  
 Bakgrund till och översikt av MiFID II och MiFIR 
  
 3.3.5Handelsplatser och transparenskrav m.m. 
  
 När det gäller handelsplatser och verksamheten där återfinns reg- leringen både i MiFID II och MiFIR. Kraven på tillstånd, organisa- tion m.m. avseende den som driver en reglerad marknad finns i direktivet, medan kraven på transparens – dvs. offentliggörande av bud och transaktioner – finns i förordningen. I förordningen finns därutöver bl.a. krav på var vissa instrument ska handlas och krav på  
 icke-diskriminerande 
  tillgång till clearing. 
  
 Tillstånd, ägare och ledning 
  
 Bestämmelserna i MiFID II om förutsättningarna för tillstånd och återkallande av tillstånd för den som ska driva en reglerad marknad motsvarar bestämmelserna i 2004 års direktiv. En nyhet i MiFID II är dock mer långtgående krav på marknadsoperatörens lednings- organ, dels vad gäller kvalifikationer för dem som ingår i lednings- organet, dels i vilken utsträckning styrelseledamöter och verkställ- ande direktör kan ha uppdrag i andra företag samt vad styrelse och verkställande direktör ska ansvara för. 
  
 Organisation 
  
 De grundläggande kraven på den reglerade marknadens organisa- tion är desamma i MiFID II som i 2004 års direktiv. I MiFID II ställs dock en rad nya krav på hur handeln ska organiseras och övervakas. Bland de nya reglerna finns också detaljerade bestäm- melser om  
 tick-sizes 
  och synkronisering av klockor. Dessa regler ska också gälla för MTF- och  
 OTF-plattformar. 
  
 Transparens 
  
 Kraven på transparens i 2004 års direktiv återfinns numera i MiFIR. Medan kraven i 2004 års direktiv enbart gäller aktier upptagna till handel på en reglerad marknad gäller transparensreglerna i MiFIR både aktierelaterade och icke aktierelaterade instrument och oav- sett om instrumenten är upptagna till handel på en reglerad mark- nad, en  
 MTF-plattform 
  eller en  
 OTF-plattform. 
  Förutom handeln 
  
 277 
  
 Bakgrund till och översikt av MiFID II och MiFIR 
  
 SOU 2015:2 
  
 på handelsplatserna gäller särskilda transparenskrav när ett värde- pappersföretag gör avslut utanför en handelsplats. Sådana regler finns även i 2004 års direktiv men är där begränsade till aktier upptagna till handel på en reglerad marknad. Transparensreglerna har således utvidgats betydligt jämfört med 2004 års direktiv dels vad gäller tillämpningsområdet, dels vad gäller detaljeringsgraden. Medan transparenskraven i 2004 års direktiv är begränsade till 6 artiklar innehåller MiFIR 17 artiklar om transparenskrav. 
  
 Krav på att handla vissa instrument på visst sätt 
  
 I MiFIR finns ett krav på att handeln med vissa likvida derivat- instrument ska ske på en handelsplats (dvs. en reglerad marknad,  
 MTF-plattform, 
  
 OTF-plattform 
  eller motsvarande handelsplats utanför EES). Bestämmelserna har samband med EMIR,5 och definitionen av vilka derivatinstrument detta börstvång gäller för härrör från den förordningen. Några motsvarande regler finns inte i 2004 års direktiv. 
  
 För aktier finns en liknande regel som innebär att ett värde- pappersföretag, som huvudregel, ska genomföra transaktioner i aktier upptagna till handel på en reglerad marknad eller som handlas på en handelsplats, på antingen en reglerad marknad, på en MTF- plattform eller via en systematisk internhandlare (eller på en handels- plats i tredjeland). Inte heller denna regel har någon motsvarighet i 2004 års direktiv. 
  
 Handelsplatser för små och medelstora företag 
  
 En nyhet i förhållande till 2004 års direktiv är specialreglerna om  
 MTF-plattformar 
  för små och medelstora företag. En operatör av en sådan handelsplats kan ansöka om att få  
 MTF-plattformen 
  registrerad som en tillväxtmarknad för små och medelstora företag. På en sådan marknad ska majoriteten av emittenter, vars finansiella instrument är föremål för handel på plattformen, vara små och medelstora företag. 
  
 5 Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 648/2012 av den 4 juli 2012 om OTC- derivat, centrala motparter och transaktionsregister. 
  
 278 
  
 SOU 2015:2 
  
 Bakgrund till och översikt av MiFID II och MiFIR 
  
 3.3.6Positioner i råvaruderivat m.m. 
  
 I MiFID II finns regler om råvaruderivat som saknar motsvarighet i 2004 års direktiv. Reglerna innebär att handelsplatser där det hand- las råvaruderivat ska införa lämpliga gränser för positioner eller alternativa arrangemang för att säkerställa väl fungerande mark- nads- och avvecklingsvillkor för fysiskt levererade råvaror. Handels- platserna ska även offentliggöra aggregerad information och rappor- tera till de behöriga myndigheterna om de positioner som en enskild deltagare eller alla deltagare i handeln har för egen eller för kunders räkning. Vidare ska de behöriga myndigheterna ha befog- enhet att från alla personer kräva information om de positioner i derivatkontrakt som de innehar. Myndigheterna ska kunna ingripa under alla skeden av ett derivatkontrakts löptid och vidta åtgärder för att minska en position. Myndigheterna ska även ha möjlighet att begränsa positioner på förhand. 
  
 3.3.7Tillstånd för vissa tjänster avseende rapportering och tillhandahållande av data 
  
 I MiFID II finns, i förhållande till 2004 års direktiv, nya regler om tillståndskrav för företag som tillhandahåller marknadsdata. Vilken typ av datatjänster det rör sig om anges i avsnitt D i bilaga 1 till MiFID II. För att få tillstånd måste företagen uppfylla vissa orga- nisatoriska krav. 
  
 3.3.8Verksamhet över gränserna 
  
 Liksom 2004 års direktiv innehåller MiFID II regler om gränsöver- skridande verksamhet, dels när verksamheten drivs i en filial i ett annat land, dels när tjänster tillhandahålls över gränserna utan filial- etablering. Reglerna motsvarar i stort sett dem som gäller enligt 2004 års direktiv. I MiFID II finns även regler om företag från tredjeland som etablerar en filial inom EES. Reglerna, som saknar motsvarighet i 2004 års direktiv, innebär att ett sådant företag ska söka tillstånd i den medlemsstat där filialen ska etableras. 
  
 279 
  
 Bakgrund till och översikt av MiFID II och MiFIR 
  
 SOU 2015:2 
  
 3.3.9Den behöriga myndighetens tillsynsbefogenheter och sanktioner 
  
 Bestämmelserna om den behöriga myndighetens befogenheter är i princip oförändrade jämfört med 2004 års direktiv. Bestämmelserna om samarbetet mellan behöriga myndigheter i olika medlemsstater har dock utvidgats, bl.a. genom att samarbetet numera även inne- fattar ett samarbete med Europeiska värdepappers- och marknads- myndigheten (Esma), som också kan avgöra vissa frågor där olika behöriga myndigheter har olika uppfattningar om hur samarbetet ska gå till. 
  
 Reglerna har dock ändrats betydligt när det gäller sanktioner. Administrativa sanktioner ska kunna vidtas inte bara mot en juri- disk person som inte fullgör sina skyldigheter, utan också mot medlemmarna i den juridiska personens ledningsorgan och mot alla andra personer som enligt nationell lag är ansvariga för en sådan överträdelse. Vidare ska medlemsstaterna se till att de behöriga myndigheterna till sitt förfogande har en minimiuppsättning av vissa slag av sanktioner och åtgärder samt att det finns en viss miniminivå på sanktionsavgifter för överträdelser av flera särskilt angivna regler i direktivet och förordningen. Det ställs också krav på att medlemsstaterna ska ha regler dels för att främja rappor- tering och tips – s.k. visselblåsning – om överträdelser av regel- verket och ett lämpligt skydd för anställda som anmäler överträd- elser, dels för att offentliggöra beslutade sanktioner och åtgärder. 
  
 3.3.10Kommissionens genomförandeåtgärder 
  
 Både MiFID II och MiFIR kommer att kompletteras med ytter- ligare reglering från EU. I rättsakterna ges kommissionen i uppdrag att anta delegerade akter och genomförandeakter (s.k. genomförande- åtgärder) med närmare detaljer kring direktivets och förordningens rambestämmelser. 
  
 Genomförandeåtgärderna till förordningen och direktivet sker i enlighet med den s.k. Soto, som syftar till att effek- tivisera lagstiftningsförfarandet inom EU, och den tillämpas för lagstiftningen på det finansiella området.6 Lamfalussymodellen 
  
 6 Se bl.a. prop. 2006/07:115 s. 242 f. 
  
 280 
  
 SOU 2015:2 
  
 Bakgrund till och översikt av MiFID II och MiFIR 
  
 delar in lagstiftningsförfarandet i fyra nivåer där nivå I utgörs av rambestämmelser som antas enligt den normala ordningen för lag- stiftningen inom EU, med direktiv eller förordningar som föreslås av kommissionen och antas av rådet och Europaparlamentet. På nivå II antar kommissionen genomförandeåtgärder som preciserar och närmare anger detaljerna för lagstiftningen på nivå I. Nivå III utgörs av gemensamma riktlinjer och rekommendationer. Slutligen ansvarar kommissionen på nivå IV för att säkerställa att medlems- staterna genomför lagstiftningen på ett likartat sätt. 
  
 Genom antagandet av Lissabonfördraget har förfarandet för kommissionens genomförandeåtgärder på nivå II ändrats. Det görs numera skillnad på delegerade akter och genomförandeakter.7 Delegerade akter och genomförandeakter kallas i vissa fall tekniska standarder för tillsyn och tekniska standarder för genomförande.8 I de fallen har Esma getts i uppdrag att ta fram förslag till genom- förandeåtgärder i enlighet med artiklarna  
 10–15 
  i den s.k. Esma- förordningen.9 Förslag till tekniska standarder från Esma antas av kommissionen. Sådana genomförandeåtgärder ska ske enligt en rad artiklar i MiFID II och MiFIR.  
 Esma-förordningen 
  ger även Esma rätt att utfärda riktlinjer och rekommendationer till dels behöriga myndigheter, dels finansiella företag, dvs. åtgärder på nivå III. Rikt- linjerna ska syfta till att sörja för en konsekvent harmonisering inom de områden som anges i den aktuella rättsakten. 
  
 MiFID II och MiFIR kommer alltså att kompletteras med dele- gerade akter, genomförandeakter, tekniska standarder och riktlinjer. Genomförandeåtgärder i form av förordningar är direkt gällande inom EU. Några genomförandeåtgärder från kommissionen avseende MiFID II och MiFIR har dock ännu inte antagits. I betänkandet 
  
 7Se artikel 290 (delegerade akter) respektive artikel 291 (genomförandeakter) i Lissabon- fördraget. Delegerade akter ska vara av allmän räckvidd men får inte utgöra lagstiftnings- akter. I genomförandeakter anges enhetliga villkor som krävs för genomförande av unionens rättsakter. 
  
 8Tekniska standarder för genomförande är något svåra att skilja från standarderna för tillsyn, men standardernas genomförande ska vara tekniska, får inte innebära strategiska beslut eller policyval och deras innehåll ska syfta till att fastställa villkoren för tillämpningen av lagstiftningsakterna. 
  
 9Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1095/2010 av den 24 november 2010 om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska Värdepappers- och marknads- myndigheten), om ändring av beslut nr 716/2009/EG om upphävande av kommissionens beslut 2009/77/EG. 
  
 281 
  
 Bakgrund till och översikt av MiFID II och MiFIR 
  
 SOU 2015:2 
  
 används genomförandeåtgärder eller nivå  
 II-bestämmelser 
  ibland som synonym eller som en gemensam benämning. 
  
 282 
  
 4 Några allmänna utgångspunkter 
  
 4.1Inledning 
  
 I detta kapitel redogörs för några allmänna utgångspunkter för genomförandet av de nya rättsakterna. 
  
 4.2Anpassningar av svensk rätt 
  
 Terminologi 
  
 Ett viktigt syfte bakom MiFID II och MiFIR är att uppnå harmo- niserade och effektiva regler (skälen 3 och 7 i MiFID II och skälen 2, 3 och 5 i MiFIR). En förutsättning för den eftersträvade harmo- niseringen är att medlemsstaternas nationella regelverk inte ställer upp ytterligare eller annorlunda krav än dem som följer av det gemensamma regelverket. En utgångspunkt vid genomförandet av dessa rättsakter bör därför vara att de svenska bestämmelserna ska ansluta sig till den nivå som följer av förordningen och direktivet. Även om det finns utrymme för avvikande nationella regler bör sådana förekomma endast i de fall som det finns starka skäl för det. Ett sådant fall är reglerna om provisioner vid investeringsrådgiv- ning, se kapitel 8. 
  
 I förordningen och direktivet används en rad facktermer, för- kortningar och uttryck, t.ex.  
 OTF-plattform, 
  
 MTF-plattform, 
  APA, CTP, ARM och  
 tick-size. 
  I många fall ligger termerna långt från vad som normalt förekommer i svensk lagtext. Sverige kan antingen anpassa termer och uttryck så långt det är möjligt till ett språkbruk som ligger närmare svensk lagstiftningstradition eller gå i motsatt riktning och sträva efter att följa den terminologi som används i rättsakterna från EU. Eftersom det till viss del är fråga om en direkt- verkande förordning och både MiFID II och MiFIR kommer att 
  
 283 
  
 Några allmänna utgångspunkter 
  
 SOU 2015:2 
  
 kompletteras av genomförandebestämmelser – med stor sannolik- het i form av direkt tillämpliga förordningar – som innehåller hän- visningar till många av termerna och uttrycken i förordningen och direktivet, skulle det medföra problem att i svensk lagstiftning av- vika alltför mycket från dessa. Detta i sig är ett skäl att följa ter- minologin i förordningen och direktivet. Man bör även beakta för- ändringstakten i den europeiska lagstiftningen. Under senare år har en mängd direktiv och förordningar på värdepappersområdet antagits och ändrats. I många fall är det grundläggande direktiv och förord- ningar som har tillkommit eller ändrats (t.ex. Miller, CRD4, Page och  
 AIFM-direktivet6). 
  Även den kompletterande lagstiftningen (förordningar och direktiv från kommissionen samt riktlinjer från Esma) och rekommendationer m.m. ändras i minst samma omfattning. En direktiv- och förordningsnära terminologi underlättar både anpassningen och tolkningen av de svenska reg- lerna i förhållande till de förändringar som sker på europeisk nivå. Övervägande skäl talar således för att terminologin i svensk rätt så 
  
 1Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 596/2014 av den 16 april 2014 om marknadsmissbruk (marknadsmissbruksförordning) och om upphävande av Europaparla- mentets och rådets direktiv 2003/6/EG och kommissionens direktiv 2003/124/EG, 2003/125/EG och 2004/72/EG. 
  
 2Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/57/EU av den 16 april 2014 om straffrättsliga sanktioner för marknadsmissbruk (marknadsmissbruksdirektiv). 
  
 3Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 648/2012 av den 4 juli 2012 om OTC- derivat, centrala motparter och transaktionsregister (EUT L 201, 27.7.2012, s. 1, Celex 32012R0648). 
  
 4Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/49/EG av den 14 juni 2006 om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut (omarbetning) (EUT L 177/201, 30.6.2006, s. 201– 255), nu upphävt och ersatt av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU av den 26 juni 2013 om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag, om ändring av direktiv 2002/87/EG och om upphävande av direktiv 2006/48/EG och 2006/49/EG (EUT L 176, 27.6.2013, s.  
 1–337, 
  Celex 32013R0575), benämnt CRD IV. 
  
 5Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG av den 13 juli 2009 om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värde- papper (fondföretag) (ofta benämnt UCITS IV), EUT L 302, 17.11.2009, s. 32 (Celex 32009L0065). 
  
 6Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU om förvaltare av alternativa investe- ringsfonder samt om ändring av direktiv 2003/41/EG och 2009/65/EG och förordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 1095/2010, (EUT L 174, 1.7.2011, s. 1, Celex 32011L0061), senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/14/EU av den 21 maj 2013 om ändring av direktiv 2003/41/EG om verksamhet i och tillsyn över tjänstepensions- institut, direktiv 2009/65/EG om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) och direktiv 2011/61/EU om förvaltare av alternativa investeringsfonder när det gäller alltför stor förlitan på kreditbetyg (EUT L 145, 31.5.2013, s.  
 1–3, 
  Celex 32013L0014). 
  
 284 
  
 SOU 2015:2 
  
 Några allmänna utgångspunkter 
  
 långt det är möjligt ska stämma överens med terminologin i förord- ningen och direktivet.7 Av samma skäl bör även utformningen av de svenska bestämmelserna överensstämma med direktivet. I flera fall innehåller dock direktivets artiklar icke uttömmande listor på exempel, se t.ex. de olika faktorer som kan ligga till grund för avkastningsberäkningen på en strukturerad insättning i artikel 4.1.43 och de situationer när en marknadsoperatör kan justera avgifter i artikel 48.9. I sådana fall föreslår utredningen att exemplen inte tas in i den svenska bestämmelsen. Detsamma gäller i de situationer när direktivets artiklar förtydligar att en viss omständighet, situa- tion eller ett visst agerande ska anses inkluderad i en i artikeln nämnd omständighet, situation eller agerande, se t.ex. definitionen av systematisk internhandlare i artikel 4.1.20 och vad som inbegrips i begreppet kostnader och avgifter i artikel 24.4. I dessa fall föreslår utredningen att den svenska bestämmelsen utformas som direktivets grundregel, medan vad som ska anses inbegripet anges i författ- ningskommentaren. 
  
 I sammanhanget bör något sägas om begreppet värdepappers- institut. I direktivet och förordningen talas om värdepappersföre- tag, medan svensk rätt sedan länge har använt värdepappersinstitut som gemensam beteckning för värdepappersbolag, svenska kredit- institut med tillstånd att driva värdepappersrörelse och utländska företag som driver värdepappersrörelse från filial i Sverige. Begreppet är väl inarbetat och används i många olika författnings- texter och föreskrifter. Därutöver används institut också i be- greppet kreditinstitut. Även om detta är en avvikelse från direk- tivets och förordningens terminologi är det utredningens uppfatt- ning att fördelarna med att behålla begreppet värdepappersinstitut överväger nackdelarna med den avvikelse från de europeiska rätts- akterna som det innebär. 
  
 Nivå I i de europeiska rättsakterna bör genomföras i lag 
  
 Som har beskrivits i avsnitt 3.3.10 kommer direktivet och förord- ningen (nivå I) att kompletteras av detaljregler från kommissionen och Esma. Trots detta är vissa artiklar – både i direktivet och i för- 
  
 7 Motsvarande bedömning gjordes vid genomförandet av 2004 års MiFID och AIFM- direktivet i svensk rätt, se prop. 2006/07:115 s. 276 och prop. 2012/13:155 s. 184. 
  
 285 
  
 Några allmänna utgångspunkter 
  
 SOU 2015:2 
  
 ordningen – mycket detaljerade. Detta gäller särskilt flera av de, i förhållande till 2004 års direktiv, nya bestämmelserna, se t.ex. reg- lerna om kundskydd (artiklarna 24 och 25), kraven på en reglerad marknads handelssystem (artikel 48), och bestämmelserna om tick- size och synkronisering av klockor (artiklarna 49 och 50). I svensk rätt brukar regler på en sådan detaljeringsnivå inte förekomma i lagtext, utan återfinns i stället i föreskrifter från myndigheter. Man skulle således kunna tänka sig en lösning där den lagregel som ska genomföra en viss artikel i direktivet utformas mer generellt och att Finansinspektionen ges rätt att föreskriva närmare bestäm- melser.8 Detta kan dock bli problematiskt när det gäller MiFID II. Som nämnts kommer reglerna i direktivet och förordningen att kompletteras av nivå  
 II-regler 
  från kommissionen, samt även av riktlinjer från Esma. Konstruktionen med delar av en regel i den svenska lagen och andra delar i nivå  
 II-regler 
  från kommissionen innebär redan det svårigheter för den som ska tillämpa och tolka regeln. Att komplicera detta ytterligare genom föreskrifter från Finansinspektionen avseende samma regel är enligt utredningens mening inte lämpligt. Ambitionen har därför varit att så långt det är möjligt genomföra reglerna i direktivet genom lag, även om det i vissa fall innebär detaljerade och mångordiga paragrafer. 
  
 Inga lagändringar om inte de nya rättsakterna innebär någon ändring i sak 
  
 I den uppdatering av regelverken, som MiFID II och MiFIR inne- bär, har en stor del av reglerna i 2004 års direktiv överförts mer eller mindre oförändrade till de nya rättsakterna. I dessa delar finns ingen anledning att ändra de svenska bestämmelser som genom- förde 2004 års direktiv. Detta har varit utredningens utgångspunkt även i de fall då den befintliga svenska lagbestämmelsen avviker vad gäller språk och detaljeringsgrad. Detta innebär en avvikelse från ovan redovisade principer om ett så direktivnära genomförande som möj- ligt. 
  
 8 En sådan lösning har t.ex. valts för vissa av reglerna om bolagsstyrning avseende kredit- och värdepappersinstitut, se prop. 2013/14:228 s. 163 ff. 
  
 286 
  
 SOU 2015:2 
  
 Några allmänna utgångspunkter 
  
 4.3Omdisponeringar i lagen om värdepappersmarknaden 
  
 I vissa delar innebär de nya rättsakterna att en rad nya bestäm- melser har tillkommit. Exempelvis har kundskyddsreglerna blivit betydligt fler och mer detaljerade (se kapitel 9) och helt nya bestäm- melser om datarapporteringstjänster och positionslimiter avseende råvaruderivat m.m. har tillkommit (se kapitel 6). Samtidigt innebär MiFIR att vissa bestämmelser som i dag finns i den svenska lagen kommer att finnas i en direktverkande förordning. Dessa bestäm- melser ska således utmönstras ur lagen. Med anledning av detta föreslår utredningen vissa större omdisponeringar i lagen om värde- pappersmarknaden. För det första bör rörelsereglerna i det nuvar- ande 8 kap. delas upp i två delar, så att reglerna om värdepappers- institutens interna styrning, organisation m.m. samlas i ett kapitel (8 kap.) och kundskyddsreglerna i ett annat (9 kap.). De nuvarande bestämmelserna i 9 kap. rör framför allt kraven på systematiska internhandlare och föreslås utgå eftersom detta regleras i MiFIR. Även bestämmelserna om transaktionsrapportering m.m. i 10 kap. återfinns i MiFIR och föreslås därför utgå ur lagen. Utredningen föreslår att 10 kap. används för bestämmelserna om de nya data- rapporteringstjänsterna. Därutöver föreslår utredningen att ett nytt 15 a kap. införs för att inrymma de nya reglerna om positions- limiter för vissa derivat. Bestämmelserna om sanktioner mot fysiska personer och den omstrukturering av sanktionsbestämmelserna som utredningen föreslår innebär genomgripande ändringar i ingrip- andekapitlet i lagen om värdepappersmarknaden. Utredningen före- slår därför att det nuvarande 25 kap. upphävs och att ett nytt kapitel med samma beteckning och benämning införs i lagen. 
  
 4.4Nivå  
 II-regler 
  
 Utredningens arbete har bedrivits samtidigt som de nya nivå II- reglerna fortfarande är under utarbetande. Utredningen har således inte haft tillgång till några antagna nivå  
 II-regler. 
  I betänkandet finns det därför inte någon utförlig beskrivning av dessa regler, även om utredningen i vissa fall har använt de utkast som funnits för tolk- ningen av bestämmelser i direktivet och förordningen. De utkast 
  
 287 
  
 Några allmänna utgångspunkter 
  
 SOU 2015:2 
  
 som utredningen har haft tillgång till kan dock komma att ändras och i sådana fall är det givetvis de antagna reglerna och inte utred- ningens tolkningar av utkasten som kommer att gälla. 
  
 288 
  
 5 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 5.1Inledning 
  
 MiFID II och MiFIR är, liksom 2004 års MiFID, tillämpliga på vissa tjänster och verksamheter avseende finansiella instrument. Det är alltså när dessa tjänster och verksamheter rör finansiella instrument som de är tillståndspliktiga och ska bedrivas enligt reg- lerna i MiFID II och MiFIR. Begreppet finansiella instrument behandlas i avsnitt 5.2. De verksamheter som regleras i MiFID II och MiFIR är dels investeringstjänster, investeringsverksamhet och sidotjänster som bedrivs av värdepappersföretag1, dels handelsplatsverksamhet. Värdepappersföretagens investeringsverksamheter och investeringstjänster behandlas i avsnitt 5.3 och sidotjänsterna i avsnitt 5.4, medan handelsplatsverksamhet – att driva en reglerad marknad, en MTF- plattform eller en  
 OTF-plattform 
  – behandlas i kapitel 6. Vissa regler i MiFID II och MiFIR rör företag/enheter som tillhandahåller datarapporteringstjänster. Även detta behandlas i kapitel 6. En nyhet i förhållande till 2004 års direktiv är att vissa av reglerna i MiFID II ska tillämpas när värdepappersföretag säljer eller lämnar råd om s.k. strukturerad insättning, som inte är finan- siella instrument. Denna fråga behandlas i avsnitt 5.5. Vissa verk- samheter utgör i och för sig investeringstjänster eller investerings- verksamhet enligt definitionerna i MiFID II men är uttryckligen undantagna. Dessa undantag behandlas i avsnitt 5.6. Övriga defini- tioner behandlas i avsnitt 5.8. 
  
 1 I Sverige värdepappersinstitut, dvs. värdepappersbolag och kreditinstitut med tillstånd enligt lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 289 
  
 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 SOU 2015:2 
  
 5.2Finansiella instrument 
  
 Finansiella instrument är i MiFID II ett paraplybegrepp för en mängd olika underkategorier som definieras var för sig i direktivet och förordningen. Definitionen av finansiella instrument finns i av- snitt C i bilaga I till MiFID II och underkategorierna är överlåtbara värdepapper,2 penningmarknadsinstrument3, andelar i företag för kollektiva investeringar4, finansiella derivatinstrument5 och utsläpps- rätter.6 I svensk rätt är definitionen uppbyggd på samma sätt som i direktivet med definitionen av finansiella instrument i 1 kap. 4 § lagen om värdepappersmarknaden, och de olika underkategorierna be- skrivna i paragrafen. 
  
 5.2.1Överlåtbara värdepapper 
  
 Bedömning: Det krävs ingen lagstiftningsåtgärd för att genom- föra artikel 4.1.44 i MiFID II. 
  
 Definitionen av begreppet överlåtbara värdepapper återfinns i arti- kel 4.1.44 i MiFID II och är densamma som definitionen i arti- kel 4.1.18 i 2004 års direktiv: 
  
 Överlåtbara värdepapper: värdepapper, utom betalningsmedel, som kan bli föremål för handel på kapitalmarknaden, t.ex. 
  
 a)aktier och andra värdepapper som motsvarar andelar i aktiebolag, bolag med personligt ansvar eller andra enheter samt depåbevis för aktier, 
  
 b)obligationer eller andra typer av värdepapperiserade skuldförbind- elser, inklusive depåbevis för sådana värdepapper, 
  
 c)alla andra värdepapper som ger rätt att förvärva eller sälja sådana överlåtbara värdepapper eller som resulterar i en kontantavveckling som beräknas utifrån noteringar för överlåtbara värdepapper, valutor, räntor eller avkastningar, råvaror eller andra index eller mått. 
  
 Definitionen av överlåtbara värdepapper är öppen på så sätt att ett värdepapper som kan bli föremål för handel på kapitalmarknaden är ett överlåtbart värdepapper. Därefter ges i artikeln en rad exem- 
  
 2Punkten 1 avsnitt C i bilaga 1 till MiFID II. 
  
 3Punkten 2 avsnitt C i bilaga 1 till MiFID II. 
  
 4Punkten 3 avsnitt C i bilaga 1 till MiFID II. 
  
 5Punkterna  
 4–10 
  avsnitt C i bilaga 1 till MiFID II. 
  
 6Punkten 11 avsnitt C i bilaga 1 till MiFID II. 
  
 290 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 pel på sådana värdepapper. Det centrala i definitionen av överlåt- bara värdepapper är värdepapper, kan bli föremål för handel och kapitalmarknaden. Dessa begrepp definieras inte i MiFID II men har förklarats i förarbetena till lagen om värdepappersmark- naden (se prop. 2006/07:115 s. 281 ff.). Eftersom definitionen av överlåtbara värdepapper är oförändrad i sak i förhållande till 2004 års direktiv äger dessa uttalanden fortfarande giltighet (se dock nedan om utsläppsrätter). 
  
 MiFID II föranleder ingen ändring av definitionen av överlåt- bara värdepapper. 
  
 5.2.2Penningmarknadsinstrument 
  
 Bedömning: Det krävs ingen lagstiftningsåtgärd för att genom- föra artikel 4.1.17 i MiFID II. 
  
 Med penningmarknadsinstrument avses enligt artikel 4.1.17 i MiFID II 
  
 sådana klasser av instrument som normalt omsätts på penningmark- naden, t.ex. statsskuldväxlar, inlåningsbevis och företagscertifikat, med undantag av betalningsmedel. 
  
 Definitionen är densamma som enligt artikel 4.1.19 i 2004 års direktiv som genomfördes i svensk rätt genom 1 kap. 4 § 3 lagen om värde- pappersmarknaden. Liksom tidigare är det i viss mån ett cirkel- resonemang att definiera ett penningmarknadsinstrument som ett instrument som handlas på penningmarknaden och liksom tidigare är vissa penningmarknadsinstrument också överlåtbara värdepapper. Vad som tidigare har uttalats i förarbetena om att den special- reglering som avser penningmarknadsinstrument i de flesta fall torde bli tillämplig före den allmänna reglering som avser överlåtbara värdepapper, torde fortfarande gälla.7 
  
 Definitionen av penningmarknadsinstrument är således oföränd- rad och någon lagändring krävs därför inte för att genomföra artikel 4.1.17 i MiFID II. 
  
 7 Se prop. 2006/07:115 s. 283 f. 
  
 291 
  
 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 SOU 2015:2 
  
 5.2.3Andelar i företag för kollektiva investeringar – fondandelar 
  
 Förslag: Begreppet fondandelar i 1 kap. 4 § 1 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden byts ut mot andelar i företag för kollektiva investeringar och definitionen av fondandelar i 1 kap. 4 § 4 utgår ur lagen. 
  
 Någon uttrycklig definition av vad som avses med andelar i före- tag för kollektiva investeringar finns varken i MiFID II, MiFIR, eller i 2004 års direktiv. I förarbetena till lagen om värdepappers- marknaden konstaterades att begreppet företag för kollektiva investe- ringar inte var begränsat till sådana fonder som omfattas av  
 UCITS-direktivet8 
  varför även andra typer av fonder, t.ex. AIF- fonder och utländska fonder som varken är UCITS- eller  
 AIF-fonder 
  omfattas. Detta torde gälla även för MiFID II. Utländska fonder kan vara konstruerade så att de liknar ett aktiebolag, varför i vissa sammanhang begreppet aktier i fonder används, se t.ex. artikel 25.4.a.i) i MiFID II. Svenska värdepappersfonder och specialfonder är dock inte konstruerade så. Termen andelar innefattar alla typer av an- delar, även aktier. 
  
 Ordalydelsen andelar i företag för kollektiva investeringar är densamma i MiFID II som i 2004 års direktiv. Vid genomförandet av 2004 års direktiv formulerades dock definitionen i den svenska lagen så att den anger fondandelar i stället för andelar i företag för kollektiva investeringar. Det är visserligen så att merparten av instrumenten i denna kategori är just fondandelar såsom begreppet normalt används i Sverige, dvs. andelar i värdepappersfonder och specialfonder. Som framgått ovan omfattas dock även andra andelar. Därutöver kan kommissionen, enligt artikel 4.2 i MiFID II, i dele- gerade akter närmare precisera definitionerna i artikel 4, där bl.a. definitionen av finansiella instrument återfinns. Definitionen i den svenska lagtexten bör, för att åstadkomma ett så direktivnära genom- förande som möjligt, ha samma ordalydelse som i direktivet. I stället för fondandelar bör det i uppräkningen av vad som avses 
  
 8 Se prop. 2006/07:115 s. 287. 
  
 292 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 med finansiella instrument stå andelar i företag för kollektiva inve- steringar och definitionen av fondandelar bör utgå ut lagen. 
  
 5.2.4Derivatinstrument 
  
 Bedömning: Det krävs ingen lagstiftningsåtgärd för att genom- föra punkterna  
 4–10 
  i avsnitt C i bilaga I till MiFID II. 
  
 De instrumenttyper som räknas upp i punkterna  
 4–10 
  i avsnitt C i bilaga 1 till MiFID II har det gemensamt att värdet på instrumentet beror på värdet på någon underliggande eller relaterad tillgång. Instrumenten kan ha värdepapper och andra finansiella tillgångar som underliggande faktorer (punkterna 4, 8 och 9) eller helt andra underliggande faktorer, såsom råvaror, utsläppsrätter och klimatvaria- tioner (punkterna 5, 6, 7 och 10). 
  
 I svensk rätt har de instrument som räknas upp i punkterna 4– 10 i avsnitt C i bilaga 1 till MiFID II betecknats som finansiella derivatinstrument (1 kap. 4 § 5 lagen om värdepappersmarknaden). Beskrivningar av de olika instrumenttyperna, motsvarande punk- terna  
 4–10 
  i avsnitt C i bilaga 1 till MiFID II, finns i 1 kap. 4 § 5 a– g lagen om värdepappersmarknaden. Någon ändring i sak behövs inte för att genomföra definitionerna av de olika derivatinstru- menten. Eftersom utredningen föreslår en definition av handelsplatt- form som omfattar även  
 OTF-plattform 
  krävs det ingen lagstift- ningsåtgärd, se avsnitt 6.2.1. 
  
 5.2.5Utsläppsrätter 
  
 Förslag: Utsläppsrätter tas in i definitionen av finansiella instru- ment i 1 kap. 4 § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. Särregler för utsläppsrätter som i gällande rätt inte har betrak- tats som finansiella instrument – 13 kap. 12 § fjärde stycket lagen om värdepappersmarknaden och 7 kap. 1 § andra stycket 16 lagen (2004:297) om bank och finansieringsrörelse – utmönstras ur lagen. 
  
 293 
  
 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 SOU 2015:2 
  
 En typ av instrument som inte finns med i definitionen av finan- siella instrument i 2004 års direktiv är sådana utsläppsrätter som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG av den 13 oktober 2003 om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen och om ändring av rådets direktiv 96/61/EG. Sådana utsläppsrätter är numera, enligt punkten 11 i avsnitt C i bilaga 1 till MiFID II, finansiella instrument. 
  
 Vid genomförandet av 2004 års direktiv diskuterades i för- arbetena huruvida utsläppsrätter var överlåtbara värdepapper och om de av den anledningen var att betrakta som finansiella instru- ment. Värdepappersmarknadsutredningen ansåg att utsläppsrätter var finansiella instrument9 medan regeringen ansåg att de inte var det.10 Enligt MiFID II är utsläppsrätter finansiella instrument. En särskild punkt avseende utsläppsrätter bör läggas till i definitionen av finansiella instrument i lagen om värdepappersmarknaden. Att utsläppsrätter definieras som finansiella instrument medför också att vissa särregler för utsläppsrätter som i gällande rätt inte har be- traktats som finansiella instrument kan utmönstras ur lagen, se t.ex. 13 kap. 12 § fjärde stycket lagen om värdepappersmarknaden och 7 kap. 1 § andra stycket 16 lagen (2004:297) om bank och finan- sieringsrörelse. 
  
 5.3Investeringstjänster och investeringsverksamhet 
  
 Med investeringstjänster och investeringsverksamhet avses enligt artikel 4.1.2 i MiFID II ett antal i avsnitt A i bilaga 1 till direktivet uppräknade tjänster och verksamheter när dessa relaterar till finan- siella instrument. Flertalet tjänster och verksamheter motsvarar dem som finns i 2004 års direktiv: mottagande och vidarebefordran av order, utförande av order, handel för egen räkning, diskretionär portföljförvaltning, investeringsrådgivning, garantigivning och pla- cering av finansiella instrument med eller utan ett fast åtagande samt drift av handelsplattformar. Vissa smärre förändringar och förtydliganden har dock gjorts i förhållande till 2004 års direktiv och en ny verksamhet – drift av  
 OTF-plattformar 
  – har tillkommit. 
  
 9SOU 2006:50 s. 192. 
  
 10Se prop. 2006/07:115 s. 285. 
  
 294 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 5.3.1Mottagande och vidarebefordran av order 
  
 Bedömning: Det krävs inte någon lagstiftningsåtgärd avseende investeringstjänsten mottagande och vidarebefordran av order. 
  
 Det finns, varken i MiFID II eller i 2004 års direktiv, någon ut- trycklig definition av vad som avses med investeringstjänsten mottagande och vidarebefordran av order. Någon definition finns inte heller i lagen om värdepappersmarknaden, utan tjänsten ingår som en av de tillståndspliktiga investeringstjänsterna enligt 2 kap. 1 § 1. Tidigare förarbetsuttalanden om hur denna tjänst skiljer sig från tjänsten utföra order på kunders uppdrag äger fortfarande giltighet, dvs. ett värdepappersinstitut som tar emot en order från en kund och vidarebefordrar ordern till ett annat institut som utför ordern på en handelsplats ägnar sig åt tjänsten ta emot och vidare- befordra order, medan det värdepappersinstitut som genomför av- slutet på handelsplatsen ägnar sig åt tjänsten utföra order på kunders uppdrag.11 I tjänsten inryms fortfarande att ett värdepappers- institut sammanför en köpare och en säljare av finansiella instru- ment, se skäl 44 i MiFID II. Utrymmet för att inom ramen för tjänsten ta emot och vidarebefordra order organisera handel i finansiella instrument har dock krympt avsevärt. Sådan verksamhet är enligt huvudregeln antingen MTF- eller  
 OTF-verksamhet 
  eller systematisk internhandel, se artikel 1.7 i MiFID II och skäl 9 i MiFIR. Någon lagändring krävs dock inte. 
  
 5.3.2Utförande av order på kunders uppdrag 
  
 Förslag: Investeringstjänsten utförande av order avseende finan- siella instrument på kunders uppdrag i 2 kap. 1 § 2 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden byts ut mot utförande av order på kunders uppdrag. En definition av tjänsten mot- svarande artikel 4.1.5 i MiFID II tas in i lagen. 
  
 11 Se prop. 2006/07:115 s. 306. 
  
 295 
  
 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 SOU 2015:2 
  
 Med tjänsten utförande av order på kunders uppdrag avses enligt artikel 4.1.5 i MiFID II att agera så att ett avtal om att köpa eller sälja ett eller flera finansiella instrument sluts för kunders räkning. Så långt är definitionen densamma i MiFID II som i artikel 4.1.5 i 2004 års direktiv. Definitionen i MiFID II innehåller dock ett för- tydligande av att tjänsten även inkluderar att ett avtal om försälj- ning av finansiella instrument, utgivna av ett värdepappersföretag eller ett kreditinstitut, ingås vid tidpunkten för utgivningen. Detta innebär att ett värdepappersinstitut som ger ut finansiella instru- ment, t.ex. aktier, obligationer eller strukturerade produkter, anses bedriva tjänsten utförande av order när instrumenten distribueras till institutets kunder. 
  
 När 2004 års direktiv genomfördes uttalades i förarbetena att ett värdepappersinstitut borde anses tillhandahålla tjänsten utförande av kundorder i fråga om primärmarknadstransaktioner, t.ex. om ett institut utför en kundorder som avser teckning av aktier.12 Utgångspunkten för resonemanget tycks i första hand ha varit att utgivaren av de finansiella instrumenten var någon annan än värdepappersinstitutet självt, eftersom det i förarbetena talas om att institutet i fråga får anses tillhandahålla en tjänst till utgivaren och en annan tjänst till de investerande kunderna. Finansinspektionen har berört frågan i sin slutrapport Ett år med MiFID.13 Där anger inspektionen att kundskyddsreglerna i lagen bör tillämpas, om det i en primärmarknadstransaktion uppstår ett kundförhållande mellan värdepappersinstitutet och investeraren. Som exempel anges att värdepappersinstitutet har en aktiv roll i erbjudandet genom att marknadsföra det i eget namn eller som arrangör/distributör. Resone- manget indikerar att det kan finnas situationer när institutet självt ger ut finansiella instrument som distribueras till investerare utan att lagens kundskyddsregler ska tillämpas. Genom förtydligandet i definitionen av utförande av order – att distribution av instrument som institutet självt gett ut omfattas – framstår det dock som att det inte längre kommer att finnas något utrymme för sådana undan- tagssituationer. Detta innebär en rad praktiska problem när ett värdepappersinstitut självt genomför t.ex. en nyemission av aktier. 
  
 12Se prop. 2006/07:115 s. 303. 
  
 13Ett år med MiFID, Slutrapport: Så klarar företagen de nya värdepappersreglerna,  
 2009-04- 
  09, s. 22 ff. 
  
 296 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 I många fall kommer de som tecknar sig i emissionen inte att ha någon kundrelation till institutet. Den som tecknar sig kan göra det med hjälp av ett annat institut eller helt på eget bevåg, eftersom prospekt och anmälningssedlar normalt finns allmänt tillgängliga på internet. Den relation det emitterande institutet har till dem som tecknar sig kan då inskränka sig till att ta emot en redan ifylld anmälningssedel och det blir i praktiken omöjligt för institutet att tillämpa reglerna om informationsutbyte, passandebedömningar m.m. Samma problem kan uppstå när institutet bistår ett annat företag vid en emission. Möjligen kan detta lösas genom förtydliganden på nivå II eller i rättstillämpningen. 
  
 Vid genomförandet av 2004 års direktiv infördes ingen uttryck- lig definition av tjänsten utföra order på kunders uppdrag. I stället formulerades tjänsten i sig så – utförande av order avseende finansiella instrument på kunders uppdrag – att den innehåller delar av definitionen, se 2 kap. 1 § 2 lagen om värdepappersmark- naden. Vid genomförandet av MIFID II bör tjänsten i sig uttryckas så att den motsvarar punkten 2 i bilaga 1, avsnitt A, och en ut- trycklig definition, motsvarande artikel 4.1.5, bör tas in i lagen. Detta för att uppnå ett direktivnära genomförande, men också för att i definitionen få med tillägget om instrument utgivna av insti- tutet självt. I den svenska språkversionen av direktivet är dock ord- valet inte helt konsekvent. I bilaga 1 i avsnitt A benämns tjänsten utförande av order på kunders uppdrag, medan samma sak i definitionen i artikel 4.1.5 kallas utförande av order för kunds räkning. Samma diskrepans finns i 2004 års direktiv. I den engelska språkversionen av både MiFID II och 2004 års direktiv kallas dock tjänsten execution of orders on behalf of clients både i bilagan och i definitionen. Det är således tydligt att någon skillnad mellan bilagan och definitionen inte är avsedd. Utredningen föreslår därför att tjänsten betecknas såsom den beskrivs i bilagan både i definitionen i 1 kap. 4 c § lagen om värdepappersmarknaden och i uppräkningen av de tillståndspliktiga tjänsterna i 2 kap. 1 § samma lag. 
  
 297 
  
 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 SOU 2015:2 
  
 5.3.3Handel för egen räkning 
  
 Förslag: Investeringsverksamheten handel med finansiella instru- ment för egen räkning i 2 kap. 1 § 3 lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden byts ut mot handel för egen räkning. En definition av verksamheten, motsvarande artikel 4.1.6 i MiFID II, tas in i lagen. 
  
 I artikel 4.1.6 i MiFID II definieras verksamheten handel för egen räkning som handel med utnyttjande av eget kapital som ut- mynnar i att transaktioner med ett eller flera finansiella instrument ingås. Definitionen är delvis densamma som i artikel 4.1.6 i 2004 års direktiv. Någon motsvarande definition finns inte i lagen om värde- pappersmarknaden, men verksamheten har i lagtexten formulerats så att en del av definitionen – att det rör sig om handel med finan- siella instrument – ingår (se 2 kap. 1 § 3 lagen om värdepappers- marknaden). 
  
 För att tydliggöra kopplingen mellan lagreglerna och eventuella preciseringar i rättsakter från kommissionen samt för att underlätta tolkningen av de svenska reglerna bör verksamheten i 2 kap. 1 § 3 lagen om värdepappersmarknaden formuleras på samma sätt som i punkten 3 i bilaga 1, avsnitt A, och en definition motsvarande arti- kel 4.1.6 bör tas in i lagen. 
  
 5.3.4Portföljförvaltning 
  
 Förslag: Investeringstjänsten diskretionär portföljförvaltning avseende finansiella instrument i 2 kap. 1 § 4 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden byts ut mot portföljförvaltning. En definition av tjänsten motsvarande artikel 4.1.8 i MiFID II tas in i lagen. 
  
 Portföljförvaltning är enligt artikel 4.1.8 i MiFID II förvaltning av värdepapper på diskretionär basis enligt uppdrag från enskilda kunder, om dessa portföljer innehåller ett eller flera finansiella instru- ment. Definitionen är densamma som i artikel 4.1.9 i 2004 års direktiv. 
  
 Vid genomförandet av 2004 års direktiv infördes ingen uttryck- lig definition av tjänsten portföljförvaltning. I stället formule- 
  
 298 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 rades tjänsten i sig så – diskretionär portföljförvaltning avseende finansiella instrument – att den innehåller delar av definitionen (se 2 kap. 1 § 4 lagen om värdepappersmarknaden). För att tydliggöra kopplingen mellan lagreglerna och eventuella preciseringar i rätts- akter från kommissionen samt underlätta tolkningen av de svenska reglerna bör verksamheten i 2 kap. 1 § 4 lagen om värdepappers- marknaden formleras på samma sätt som i punkten 4 i avsnitt A i bilaga I till MiFID II, och en definition motsvarande artikel 4.1.8 bör tas in i lagen. 
  
 Utredningen vill i sammanhanget framhålla att definitionen av portföljförvaltning inte innebär att den som lämnar förvaltings- uppdraget och den person som äger de finansiella instrument som förvaltningen avser måste vara en och samma person. Frågeställ- ningen är i viss mån en parallell till frågan om det vid investe- ringsrådgivning krävs att den person som får rådgivning också måste äga de finansiella instrument som rådgivningen avser, se nästa avsnitt. När det gäller portföljförvaltning har frågan berörts i en rapport avseende rådgivnings- och förvaltningstjänster inom premiepensionssystemet.14 Diskussionen rörde då bl.a. huruvida råd- givning och diskretionär förvaltning avseende pensionssparares fonder i premiepensionssystemet omfattades av lagen om värdepappers- marknaden. I den rapport som Pensionsmyndigheten lämnade i frågan konstaterades att det var oklart om lagen om värdepappers- marknaden var tillämplig. I korthet gjordes bedömningen att en rent legalistisk tolkning antagligen ledde till att verksamheten inte omfattades av lagen om värdepappersmarknaden, eftersom de till- gångar som den kund som fick råden eller lämnade förvaltnings- uppdraget inte i formell mening var finansiella instrument (pensions- spararen har en fordran på staten – inget finansiellt instrument – medan det är staten som äger fondandelarna som är finansiella instrument). En tolkning utifrån syftet med lagstiftningen – konsu- mentskyddet – torde dock leda till att verksamheten omfattades.15 Pensionsmyndigheten rekommenderade därför att lagen skulle ändras så att det klart framgick att de aktuella verksamheterna var till- ståndspliktiga. 
  
 14Se pensionsmyndighetens rapport Angående  
 rådgivnings-, 
  visa- och förvaltningstjänster inom premiepensionssystemet,  
 2011-03-15. 
  
 15Se s. 29 i Bilaga 2 till ovan nämnda rapport. 
  
 299 
  
 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 SOU 2015:2 
  
 Utgångspunkten för tolkningen tycks ha varit att den person som får rådet (vid investeringsrådgivning) eller lämnar förvalt- ningsuppdraget (vid diskretionär portföljförvaltning) och den per- son som äger de finansiella instrument som rådgivningen eller för- valtningen avser måste vara en och samma person. Enligt utred- ningens mening är detta dock en förhastad slutsats och redan vid en tolkning strikt enligt lagens och direktivets ordalydelse bör slut- satsen bli att både rådgivning och portföljförvaltning av premie- pensionsfonder utgör tillståndpliktig investeringsrådgivning respek- tive portföljförvaltning enligt lagen om värdepappersmarknaden. Det ställs ingenstans i direktivet något krav på att den som får rådet eller lämnar förvaltningsuppdraget måste vara samma person som formellt äger de finansiella instrumenten i fråga. Enligt artikel 4.1.4 i MiFID II är investeringsrådgivning tillhandahållande av person- liga rekommendationer till en kund, på dennes begäran eller på värdepappersföretagets initiativ, i fråga om en eller flera transak- tioner som avser finansiella instrument, och enligt artikel 4.1.8 i MiFID II är portföljförvaltning förvaltning av värdepapper på skönsmässig grund enligt uppdrag från enskilda kunder, om dessa portföljer innehåller ett eller flera finansiella instrument. Som framgår av definitionerna räcker det att rekommendationen handlar om finansiella instrument för att det ska vara investeringsrådgiv- ning, och portföljerna ska innehålla finansiella instrument för att det ska vara portföljförvaltning. Det krävs inte att samma person som får rekommendationen också genomför transaktionen för att det ska vara fråga om investeringsrådgivning. Inte heller krävs det att den som lämnar förvaltningsuppdraget formellt äger de värde- papper som förvaltningen rör. 
  
 Utredningen har uppfattat utformningen av definitionerna i MiFID II så att de har valts för att täcka in även rådgivning och förvaltning inom ramen för t.ex. försäkringslösningar och lösningar såsom premiepensionssystemet. Liknande lösningar på pensions- området finns ju även på andra håll i Europa. Man bör också beakta konsekvenserna av om utredningens uppfattning i frågan skulle vara felaktig, och rådgivning och förvaltning avseende finansiella instru- ment i försäkringar och premiepensionssystemet inte skulle inbegri- pas i investeringsrådgivning eller portföljförvaltning enligt lagen om värdepappersmarknaden. För det första får värdepappersbolag och banker som bedriver värdepappersrörelse inte utan särskilt 
  
 300 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 tillstånd ägna sig åt sådant som de inte har tillstånd för. Värde- pappersbolag och banker16 skulle med andra ord inte få ägna sig åt investeringsrådgivning och portföljförvaltning avseende tjänste- pensioner, privata kapitalförsäkringar och premiepensioner. Vad värre är; om rådgivning och förvaltning avseende placeringar i försäkringar och premiepensionssystemet inte omfattas av begreppen investeringsrådgivning eller portföljförvaltning enligt lagen om värde- pappersmarknaden, så är verksamheterna inte tillståndspliktiga. Vem som helst skulle således kunna få ägna sig åt dessa verksam- heter utan några som helst krav på tillstånd, tillsyn eller regler för hur verksamheten ska bedrivas. Med tanke på omfattningen av pensionssparandet i Sverige och resten av Europa är det, enligt utredningens mening, osannolikt att det skulle finnas ett sådant glapp i den europeiska regleringen att rådgivning och förvaltning på detta område skulle ha fallit utanför det tillståndpliktiga om- rådet. Mer troligt, och i överenstämmelse med direktivets orda- lydelse, är att definitionerna av investeringsrådgivning och portfölj- förvaltning i MiFID II täcker in även rådgivning och förvaltning inom ramen för försäkringslösningar och premiepensionssystemet. 
  
 5.3.5Investeringsrådgivning 
  
 Förslag: En definition av investeringsrådgivning, motsvarande artikel 4.1.4 i MiFID II, tas in i lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden. 
  
 Verksamheten investeringsrådgivning definieras i artikel 4.1.4 i MiFID II, liksom i artikel 4.1.4 i 2004 års direktiv, som tillhanda- hållande av personliga rekommendationer till en kund, på dennes begäran eller på värdepappersföretagets initiativ, i fråga om en eller flera transaktioner som avser finansiella instrument. 
  
 Någon uttrycklig definition av denna tjänst finns inte i lagen om värdepappersmarknaden. En nackdel med detta är att de preci- seringar som finns i kommissionens genomförandedirektiv, t.ex. av 
  
 16 Möjligen kan det anses att verksamheten inryms i det tillståndet en bank har enligt lagen (2004:297) om bank och finansieringsrörelse. Men då uppstår å den andra sidan en omoti- verad skillnad mellan värdepappersbolag och banker. 
  
 301 
  
 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 SOU 2015:2 
  
 vad som avses med en personlig rekommendation,17 inte an- knyter till någon uttrycklig bestämmelse i den svenska lagen. Om- fattningen av de olika investeringstjänsterna ska visserligen tolkas direktivkonformt,18 men för att kunna förstå t.ex. vilken betydelse kommissionens precisering av vad som avses med en personlig rekommendation får för svensk rätt, måste man alltså i dag gå tillbaka till direktivet och läsa definitionerna där. För att tydliggöra kopplingen mellan lagreglerna och rättsakterna från kommissionen samt underlätta tolkningen av de svenska reglerna bör en definition motsvarande artikel 4.1.4 i MiFID II tas in i lagen. 
  
 I sammanhanget vill utredningen hänvisa till föregående avsnitt om vad som bör anses inrymmas i tjänsterna portföljförvaltning och investeringsrådgivning och lägga till att utredningen inte gör samma tolkning av begreppet investeringsrådgivning som görs i samband med att definitionen av begreppet försäkringsförmedling behandlas i Ds 2014:22 s. 40. 
  
 I promemorian anges att begreppet investeringsrådgivning i gäll- ande rätt härrör från 2004 års direktiv och har preciserats i ett genomförandedirektiv till det direktivet.19 Därefter dras slutsasen att definitionen utesluter placeringar i finansiella instrument genom en försäkring. Slutsatsen tycks baserad på en tolkning av vad som avses med en personlig rekommendation enligt genomförande- direktivet till 2004 års direktiv. Enligt artikel 52 i genomförande- direktivet är det fråga om en personlig rekommendation, om rekommendationen ges till en person i egenskap av investerare eller presumtiv investerare eller i egenskap av ombud för en investerare eller presumtiv investerare. Rekommendationen ska enligt samma artikel avse att 
  
 köpa, sälja, teckna sig för, byta, lösa in, behålla eller garantera ett speciellt finansiellt instrument, 
  
 17Se t.ex. artikel 52 i Kommissionens direktiv 2006/73/EG av den 10 augusti 2006 om genomförandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG vad gäller organisa- toriska krav och villkor för verksamheten i värdepappersföretag, och definitioner för tillämp- ning av det direktivet (genomförandedirektivet). 
  
 18Se prop. 2006/07:115 s. 558. 
  
 19Kommissionens direktiv 2006/73/EG av den 10 augusti 2006 om genomförandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG vad gäller organisatoriska krav och villkor för verksamheten i värdepappersföretag, och definitioner för tillämpning av det direk- tivet. 
  
 302 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 utnyttja eller inte utnyttja en rätt som ges genom ett visst finan- siellt instrument, eller 
  
 köpa, sälja, teckna sig för, byta eller lösa in ett finansiellt instru- ment. 
  
 I promemorian tycks utgångspunkten vara att den som får rekom- mendationen och den som genomför köpet, försäljningen eller teckningen måste vara en och samma person för att det ska vara fråga om investeringsrådgivning. 
  
 Vid en placering inom ramen för en försäkring är det försäk- ringstagaren som får rekommendationen och försäkringsbolaget som formellt köper, säljer eller tecknar sig, och sådan rådgivning skulle med utgångspunkten i promemorian inte omfattas av defini- tionen av investeringsrådgivning. Något krav på att det ska vara samma person som får rådet och som köper eller säljer det finan- siella instrumentet finns dock varken i 2004 års direktiv eller i MiFID II. Enligt utredningens mening är definitionen av investe- ringsrådgivning tvärtom medvetet utformad för att täcka in även situationer när den som får rådet och den som genomför transak- tionen är olika personer. I nämnda genomförandedirektiv anges t.ex. att den som tar emot rekommendationen kan göra det i egen- skap av investerare eller ombud för en investerare. Detta verkar också vara kommissionens uppfattning. På kommissionens hemsida Your Kennedy har frågan ställts om den som lämnar råd om fonder inom ramen för en försäkring behöver tillstånd enligt 2004 års direktiv. På detta har kommissionen svarat att om rådet avser specifika finansiella instrument så krävs tillstånd.21 Därutöver inskränks begreppet investerare inte någonstans i direk- tivet till att enbart avse direktinvesterare. Att sedan andra aktörer än värdepappersinstitut, t.ex. fondbolag, försäkringsföretag och för- säkringsförmedlare, kan ägna sig åt rådgivning följer av undantagen för vad som inryms i respektive företagstyps tillstånd. 
  
 20www.ec.europa.eu/internal_market/securities/isd/questions/index_en.htm 
  
 21Frågan har ID 216 på nämnda hemsida. 
  
 303 
  
 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 SOU 2015:2 
  
 5.3.6Garantigivning m.m. 
  
 Bedömning: Någon lagstiftningsåtgärd krävs inte i fråga om investeringstjänsterna garantigivning avseende finansiella instru- ment och placering av finansiella instrument med eller utan ett fast åtagande. 
  
 Investeringstjänsterna garantiverksamhet för finansiella instrument och placering av finansiella instrument på grundval av ett fast åtag- ande respektive placering av finansiella instrument utan fast åtag- ande i punkterna 6 och 7 i avsnitt A i bilaga I till MiFID II är de- samma som i 2004 års direktiv. Några definitioner av dessa tjänster finns inte i direktivet och beskrivningen av tjänsterna i tidigare förarbeten är fortfarande relevanta.22 Någon lagändring behövs inte för att genomföra dessa delar av MiFID II. 
  
 5.3.7Drift av MTF- och  
 OTF-plattformar 
  
 Förslag: Drift av en  
 OTF-plattform 
  tas in som en tillstånds- pliktig investeringsverksamhet i 2 kap. 1 § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. 
  
 Att driva en  
 MTF-plattform 
  är redan enligt 2004 års direktiv en tillståndspliktig investeringstjänst och är det även enligt punkten 8 i avsnitt A i bilaga I till MiFID II. I det direktivet har tillkommit en ny typ av handelsplatsverksamhet som ett värdepappersföretag kan ägna sig åt, nämligen  
 OTF-plattform. 
  Vad skillnaderna är mellan en  
 MTF-plattform 
  och en  
 OTF-plattform, 
  definitioner och hur verk- samheten ska bedrivas m.m. behandlas i avsnitt 6.2.1. I detta sammanhang konstateras bara att drift av  
 OTF-plattform 
  bör läggas till som en investeringsverksamhet i 2 kap. 1 § lagen om värdepappersmarknaden, så att katalogen över tillståndspliktiga verksamheter i lagen överensstämmer med avsnitt A i bilaga I till MiFID II. 
  
 22 Se prop. 2006/07:115 s. 310 f. och s. 559. 
  
 304 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 Genom att drift av MTF- och  
 OTF-plattformar 
  är tillstånds- pliktiga verksamheter kan man inte utan tillstånd bedriva ett multilateralt system för handel med finansiella instrument, vilket innebär att kravet i artikel 1.7 första stycket i MiFID II på att alla multilaterala system för handel med finansiella instrument ska drivas som en reglerad marknad, en  
 MTF-plattform 
  eller en  
 OTF-platt- 
  form genomförs genom en kombination av tillståndsplikt och ingripandemöjlighet för Finansinspektionen. Enligt andra stycket i samma artikel ska ett värdepappersinstitut som på ett organiserat, frekvent, systematiskt och substansiellt sätt handlar för egen räk- ning när det utför kundorder utanför en handelsplats göra detta enligt de regler som gäller för systematiska internhandlare. Den delen av artikel 1.7 får anses genomförd genom en kombination av en legaldefinition av vem som är systematisk interhandlare (se av- snitt 6.4.2) och Finansinspektionens möjligheter att ingripa mot den som bryter mot reglerna. Slutligen ska alla transaktioner med finansiella instrument som varken utförs på en handelsplats eller genom systematiska internhandlare, uppfylla de relevanta bestäm- melserna för sådana transaktioner i MiFIR. Även den delen av artikeln får anses genomförd genom Finansinspektionens möjlig- heter att ingripa mot den som bryter mot reglerna. Någon särskild bestämmelse behövs därför inte för att genomföra artikel 1.7 i MiFID II. 
  
 5.4Sidotjänster 
  
 Bedömning och Förslag: Någon lagstiftningsåtgärd krävs inte avseende sidotjänsterna i punkterna  
 2–7 
  i avsnitt B i bilaga I till MiFID II. Sidotjänsten förvaring av finansiella instrument för kunders räkning i 2 kap. 2 § 1 lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden ska dock definieras så att det framgår att detta inte omfattar ett tillstånd att vara värdepapperscentral (dvs. det som i svensk rätt benämns central värdepappersförvarare). 
  
 Den som har tillstånd för någon eller några investerings- tjänster/investeringsverksamheter kan få tillstånd även för sido- tjänster. Sidotjänsterna räknas upp i avsnitt B i bilaga I till MiFID II och motsvarar, bortsett från en viss inskränkning i tjänsten att 
  
 305 
  
 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 SOU 2015:2 
  
 förvara värdepapper, sidotjänsterna i avsnitt B i bilaga I till 2004 års direktiv. Sidotjänsterna är inte i sig tillståndspliktiga för andra före- tag men kan dock kräva tillstånd enligt annan lagstiftning, t.ex. för kreditgivning. 
  
 Sidotjänsterna enligt punkterna  
 2–7 
  i avsnitt B i bilaga I till MiFID II är desamma som tjänsterna enligt punkterna  
 2–7 
  i Av- snitt B i bilaga I till 2004 års direktiv och föranleder ingen lagänd- ring. 
  
 Sidotjänsten förvaring av värdepapper är i punkt 1 i avsnitt B i bilaga I i MiFID II utformad på samma sätt som i 2004 års direktiv, men i MiFID II har lagts till en passus om att tjänsten inte omfattar hantering av värdepapperskonton på högsta nivå (top tier level i den engelska språkversionen). Skrivningen anknyter till de europeiska reglerna om värdepapperscentraler23 och avser den typ av värdepapperskonton och avstämningsregister som förs av en central värdepappersförvarare, t.ex. avstämningskonton enligt lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument. Den inskränk- ning av sidotjänsten förvaring som följer av MiFID II bör åter- speglas i svensk rätt och bör förstås så att sidotjänsten förvaring av värdepapper inte är ett tillstånd att vara central värdepappersförvarare. 
  
 5.5Utvidgat tillämpningsområde i vissa fall 
  
 Förslag: De svenska lagbestämmelser som genomför artik- larna 9.3, 14, 16.2, 16.3, 16.6,  
 23–26, 
  28, 29 (utom andra stycket i 29.2), 30 och  
 67–75 
  i MiFID II ska tillämpas när ett värde- pappersinstitut säljer eller lämnar råd om strukturerade insätt- ningar. 
  
 Som framgått i det föregående ska reglerna i MiFID II och MiFIR tillämpas när ett värdepappersinstitut ägnar sig åt investerings- tjänster eller investeringsverksamhet (och sidotjänster) avseende finansiella instrument. Tillämpningsområdet för flertalet kund- skyddsregler (information, rådgivning, orderhantering m.m.) och 
  
 23 Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 909/2014 av den 23 juli 2014 om förbättrad värdepappersavveckling i Europeiska unionen och om värdepapperscentraler samt ändring av direktiv 98/26/EG och 2014/65/EU och förordning (EU) nr 236/2012. 
  
 306 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 flera organisatoriska regler (krav på organisationen, hantering av intressekonflikter m.m.) har emellertid genom artikel 1.4 i MiFID II utvidgats till den situationen att värdepappersföretag säljer eller lämnar råd om s.k. strukturerade insättningar. Med strukturerad insättning avses enligt artikel 4.1.43 i MiFID II inlåning till kredit- institut, där räntan eller avkastningen bestäms av ett index, ett eller flera finansiella instrument, råvaror eller en valutakurs. Det är alltså fråga om inlåning men där inlånaren – kunden – är exponerad mot något annat än en ren ränterisk. I Sverige har denna typ av pla- ceringsprodukter normalt utformats som ett värdepapper, t.ex. som en aktieobligation, som är en obligation men där avkastningen beror på utvecklingen av ett aktieindex. I sådana fall är det fråga om ett finansiellt instrument och kundskyddsreglerna i lagen om värdepappersmarknaden är tillämpliga. Det finns dock inget som hindrar att samma typ av placeringsprodukt utformas som ett inlåningskonto, där räntan bestäms av utvecklingen på ett aktie- index eller av prisutvecklingen på en råvara eller en valuta. Formellt är det då inte fråga om något finansiellt instrument och kund- skyddsreglerna i lagen om värdepappersmarknaden är med gällande rätt inte direkt tillämpliga.24 En utvidgning av tillämpningsområdet i enlighet med artikel 1.4 i MiFID II medför att kundskydds- reglerna blir direkt tillämpliga. 
  
 Tillämpningsområdet för de organisatoriska reglerna och kund- skyddsreglerna i lagen om värdepappersmarknaden bör utvidgas till försäljning och rådgivning avseende strukturerade insättningar med artikel 1.4 i MiFID II som förebild. 
  
 5.6Undantag 
  
 I artikel 2 i MiFID II finns en katalog av företag/företeelser och verksamheter som är undantagna från tillämpningsområdet. Undan- tagskatalogen motsvarar i stort sett undantagskatalogen i 2004 års direktiv med några mindre skillnader, exempelvis i fråga om viss verksamhet avseende råvaruderivat och utsläppsrätter. Undantagen 
  
 24 Om en sådan produkt tillhandahålls av ett värdepappersinstitut torde dock institutets all- männa skyldighet att iaktta kundernas intressen leda till att reglerna om information, råd- givning m.m. i vart fall ska tillämpas analogvis. 
  
 307 
  
 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 SOU 2015:2 
  
 i 2004 års direktiv genomfördes genom 2 kap. 5 § lagen om värde- pappersmarknaden. 
  
 5.6.1Undantag för vissa enheter 
  
 Bedömning: Det krävs inga lagstiftningsåtgärder för att genom- föra undantagen enligt artiklarna 2.1.h, 2.1.l, 2.1.m och 2.2 i MiFID II. 
  
 Vid genomförandet av 2004 års direktiv utformades de svenska reglerna inte exakt som direktivets bestämmelser (se t.ex. 2 kap. 5 § första stycket 1 lagen om värdepappersmarknaden, om undantaget för Riksbanken m.fl., jämförd med artikel 2.1.h som även nämner ECB, samt de italienska, danska och finska företeelserna i artik- larna 2.1.l och 2.1.m som saknar motsvarighet i den svenska lagen). Inte heller artikel 2.2 genomfördes genom någon uttrycklig bestäm- melse i lagen. Det bedömdes då att det befintliga undantaget i 2 kap. 5 § första stycket 1 var tillräckligt och att det inte behövdes uttryckliga bestämmelser i de övriga fallen.25 Det finns inte anled- ning att göra någon annan bedömning nu. 
  
 5.6.2Undantag för viss handel för egen räkning 
  
 Förslag: Undantaget i 2 kap. 5 § första stycket 7 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden ändras så att det motsvarar arti- kel 2.1.d i MiFID II. Undantagen i 2 kap. 5 § första stycket 13 och 14 samma lag utgår. 
  
 I 2004 års direktiv finns ett undantag i artikel 2.1.d som omfattar företag som inte tillhandahåller andra investeringstjänster eller ut- för annan investeringsverksamhet än handel med finansiella instru- ment för egen räkning, såvida de inte är marknadsgaranter eller handlar utanför en reglerad marknad eller en  
 MTF-plattform 
  på ett organiserat, frekvent och systematiskt sätt. Motsvarande undantag 
  
 25 Se prop. 2006/07:115 s. 345. 
  
 308 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 i artikel 2.1.d i MiFID II är något mer begränsat. För det första omfattar undantaget inte den som handlar med råvaruderivat. Egen handel med råvaruderivat kan dock vara undantagen enligt arti- kel 2.1.j, förutsatt att den bara är ett komplement till företagets huvudsakliga verksamhet (se även artikel 2.1.i i 2004 års direktiv och 2 kap. 5 § första stycket 11 lagen om värdepappersmarknaden). För det andra omfattas inte den av undantaget som genomför kunders transaktioner mot det egna lagret, alltså oavsett om detta sker organiserat, frekvent och systematiskt. För det tredje omfattas inte den som använder tekniker för s.k. algoritmisk högfrekvens- handel (se definitionen av detta i artikel 4.1.40 i MiFID II). Slutligen omfattas inte den som är medlem eller deltagare på en reglerad marknad eller en  
 MTF-plattform, 
  eller har direkt elektroniskt tillträde till en handelsplats. 
  
 I artikel 2.1.k i 2004 års direktiv finns ett undantag för företag vars huvudsakliga verksamhet består i egen handel med råvaru- derivat. Detta undantag finns inte i MiFID II, se dock i det före- gående om undantag för sådan handel i vissa fall. Därutöver finns i artikel 2.1.l i 2004 års direktiv ett undantag för den som enbart ägnar sig åt egen handel med derivatinstrument eller egen handel med andra instrument för att skydda derivatpositioner. Även detta undantag saknas i MiFID II. 
  
 Undantaget i artikel 2.1.d genomfördes genom 2 kap. 5 § första stycket 7 lagen om värdepappersmarknaden. Lagrummet bör ändras så att det motsvarar artikel 2.1.d i MiFID II. Undantaget i arti- kel 2.1.k i 2004 års direktiv genomfördes genom 2 kap. 5 § första stycket 13 och undantaget i artikel 2.1.l genomfördes genom 2 kap. 5 § första stycket 14. Eftersom dessa undantag inte finns i MiFID II bör bestämmelserna utgå ur lagen. 
  
 309 
  
 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 SOU 2015:2 
  
 5.6.3Undantag för stamnätsföretag och transmissionsnätsoperatörer 
  
 Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tas in bestämmelser om att systemansvariga för överföringssystemen enligt definitionerna i artikel 2.4 i elmarknadsdirektivet26 och artikel 2.4 i gasmarknadsdirektivet27 undantas från tillståndsplikt i fråga om investeringstjänster och investeringsverksamhet av- seende råvaruderivat, när företagen i fråga fullgör verksamhet enligt nämnda direktiv eller förordningarna (EG) nr 714/2009 samt (EG) nr 715/2009. Undantaget ska gälla också för företag eller personer, vilka fullgör uppdrag för den som är system- ansvarig för överföringssystemet. Undantaget ska inte gälla för att hantera en handelsplats, varken för råvaruderivat eller för utsläppsrätter. 
  
 I artikel 2.1.n i MiFID II undantas vissa företag som definieras närmare i elmarknadsdirektivet och i gasmarknadsdirektivet. Det rör sig om systemansvariga för överföringssystemet enligt defini- tionen i artikel 2.4 i elmarknadsdirektivet – i Sverige stamnäts- företag enligt 1 kap. 5 b § ellagen (1997:857)28 – och systemansvariga för överföringssystemet enligt definitionen i artikel 2.4 i gasmark- nadsdirektivet – i Sverige transmissionsnätsoperatör enligt 1 kap. 7 a § naturgaslagen (2005:403).29 Undantaget gäller när dessa före- tag fullgör verksamhet enligt nämnda direktiv och förordningar30. Undantaget gäller också när andra företag eller personer fullgör upp- drag för ett stamnätsföretags eller en transmissionsnätsoperatörs räkning. Undantaget gäller endast investeringstjänster och investe- ringsverksamhet avseende råvaruderivat. Undantaget gäller inte för 
  
 26Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/72/EG av den 13 juli 2009 om gemensamma regler för den inre marknaden för el och om upphävande av direktiv 2003/54/EG. 
  
 27Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/73/EG av den 13 juli 2009 om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas och om upphävande av direktiv 2003/55/EG. 
  
 28Se prop. 2010/11:70 s.  
 98–100. 
  
 29Se prop. 2010/11:70 s.  
 177–180. 
  
 30Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 714/2009 av den 13 juli 2009 om vill- kor för tillträde till nät för gränsöverskridande elhandel och om upphävande av förordning (EG) nr 1228/2003 samt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 715/2009 av den 13 juli 2009 om villkor för tillträde till naturgasöverföringsnäten och om upphävande av förordning (EG) nr 1775/2003. 
  
 310 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 sekundärmarknadsoperationer, som att hantera en handelsplats, varken för råvaruderivat eller för utsläppsrätter. 
  
 Något motsvarande undantag finns inte i 2004 års direktiv. Be- stämmelser motsvarande artikel 2.1.n i MiFID II bör tas in i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 5.6.4Undantag för handel för egen räkning med råvaruderivat, utsläppsrätter och derivat av utsläppsrätter 
  
 Förslag: Ett undantag från tillståndsplikt motsvarande artikel 2.1.j i MiFID II – avseende den som handlar för egen räkning med råvaruderivat, utsläppsrätter och derivat av utsläppsrätter – tas in i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. 
  
 Enligt artikel 2.1.j i MiFID II ska den som handlar för egen räkning 
  
 – utan att utföra kundorder – med råvaruderivat, utsläppsrätter och derivat av utsläppsrätter undantas från tillståndplikt (artikel 2.1.j i)). Även den som i sin huvudsakliga verksamhet tillhandahåller andra investeringstjänster än handel för egen räkning rörande dessa instru- ment till kunder eller leverantörer ska undantas (artikel 2.1.j ii)). En förutsättning för dessa undantag är dock att det är fråga om en sidoverksamhet för företaget eller företagsgruppen som helhet och den huvudsakliga verksamheten varken är värdepappersrörelse, bankverksamhet eller att vara marknadsgarant för råvaruderivat. Ytterligare förutsättningar för att undantaget ska vara tillämpligt är att företaget i fråga inte tillämpar teknik för algoritmisk hög- frekvenshandel samt att företaget årligen anmäler till den behöriga myndigheten att undantaget utnyttjas och anger grunden för varför verksamheten ska anses vara en sådan sidoverksamhet som ska vara undantagen. 
  
 Något motsvarande undantag finns i inte i 2004 års direktiv och bör tas in i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 311 
  
 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 SOU 2015:2 
  
 5.6.5Undantag för tjänster avseende utsläppsrätter i vissa fall 
  
 Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tas in ett undantag från tillståndsplikt för verksamhetsutövare enligt 1 kap. 2 a § lagen (2004:1199) om handel med utsläppsrätter, som handlar med utsläppsrätter för egen räkning. För att en sådan verksamhetsutövare ska vara undantagen får företaget/personen i fråga inte tillhandahålla andra investeringstjänster eller ägna sig åt annan investeringsverksamhet och inte heller tillämpa en tek- nik för algoritmisk högfrekvenshandel. 
  
 I artikel 2.1.e i MiFID II finns ett undantag från tillämpnings- området för operatörer med skyldigheter enligt det s.k. handels- direktivet.31 För svenskt vidkommande avses verksamhetsutövare enligt 1 kap. 2 a § lagen om handel med utsläppsrätter. Undantaget gäller enbart handel för egen räkning och förutsätter att verksam- hetsutövaren inte tillämpar en teknik för algoritmisk högfrekvens- handel. 
  
 Något motsvarande undantag finns inte i 2004 års direktiv och bör tas in i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 5.6.6Undantag för värdepapperscentraler 
  
 Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tas in en bestämmelse om att värdepapperscentraler enligt Europa- parlamentets och rådets förordning (EU) nr 909/2014 undantas från tillståndsplikt. 
  
 Enligt artikel 2.1.o i MiFID II ska värdepapperscentraler som är reg- lerade i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 909/201432 undantas från tillämpningsområdet. Det rör sig om 
  
 31Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG av den 13 oktober 2003 om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen och ändring av rådets direktiv 96/61/EG. 
  
 32Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 909/2014 av den 23 juli 2014 om för- bättrad värdepappersavveckling i Europeiska unionen och om värdepapperscentraler samt ändring av direktiv 98/26/EG och 2014/65/EU och förordning (EU) nr 236/2012. 
  
 312 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 det som i svensk rätt hittills har benämnts central värdepappers- förvarare, se 1 kap. 3 § lagen (1998:1479) om kontoföring av finan- siella instrument. 
  
 Undantaget gäller enbart för värdepapperscentralen när den utför de tjänster som uttryckligen anges i avsnitten A och B i bi- lagan till förordning (EU) nr 909/2014. Det rör sig om ursprunglig registrering av värdepapper i ett kontobaserat system, tillhanda- hållande och förande av värdepapperskonton på högsta nivå, drift av ett avvecklingssystem för värdepapper och vissa därmed samman- hängande tjänster. Något uttryckligt undantag som motsvarar arti- kel 2.1.0 i MiFID II finns inte i svensk rätt och bör tas in i lagen. 
  
 5.6.7Undantag från undantagen 
  
 Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden anges att den som är medlem eller deltagare på en reglerad marknad eller en  
 MTF-plattform 
  och som har undantagits från tillstånds- plikt enligt de svenska lagregler som genomför artikel 2.1.a, 2.1.e, 2.1.i och 2.1.j i MiFID II ska tillämpa de svenska regler som genomför artikel  
 17.1–17.6 
  i MiFID II. Det ska också an- ges att de svenska bestämmelser som genomför artiklarna 57 och 58 i MiFID II ska tillämpas även mot den som är undan- tagen från tillståndsplikt. 
  
 Enligt artikel 1.5 och 1.6 ska vissa delar av direktivet tillämpas också av företag som är undantagna enligt artikel 2. Det gäller artikel 17.1– 17.6 där det ställs särskilda krav på s.k. algoritmisk handel (se avsnitt 6.8). Dessa regler ska, enligt artikel 1.5, tillämpas av alla företag som är medlemmar eller deltagare på en marknadsplats, även om de är undantagna från tillståndplikt enligt MiFID II. Vidare ska, enligt artikel 1.6, bestämmelserna i artiklarna 57 och 58 om positionslimiter m.m. för råvaruderivat tillämpas även på den som är undantagen enligt artikel 2. 
  
 Artikel 1.5 innebär att även försäkringsföretag (undantagna enligt artikel 2.1.a), verksamhetsutövare enligt lagen om handel med ut- släppsrätter (undantagna enligt artikel 2.1.e), företag för kollektiva investeringar (undantagna enligt artikel 2.1.i) och de som handlar för egen räkning med utsläppsrätter (undantagna enligt artikel 2.1.j) 
  
 313 
  
 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 SOU 2015:2 
  
 ska tillämpa bestämmelserna om system och kontroller av algorit- misk handel i artikel  
 17.1–17.6, 
  om de är medlemmar eller deltagare på en reglerad marknad eller en  
 MTF-plattform. 
  För att genomföra detta i svensk rätt bör i anslutning till undantagsbestämmelserna i 2 kap. lagen om värdepappersmarknaden anges att en medlem eller deltagare på en reglerad marknad som undantagits från tillstånds- plikt enligt de svenska bestämmelser som genomför artikel 2.1.a, 2.1.e, 2.1.i och 2.1.j ska tillämpa de svenska bestämmelser som genomför artikel  
 17.1–17.6. 
  
 Enligt artikel 1.6 ska bestämmelserna om positionslimiter m.m. för råvaruderivat (se avsnitt 6.6) tillämpas också på den som är undantagen från tillståndsplikt. Även på detta område bör i anslut- ning till undantagsreglerna i lagen anges att de svenska bestämmelser som genomför artiklarna 57 och 58 ska tillämpas på den som är undantagen från tillståndsplikt. 
  
 5.7Marknadsplatser och datarapporteringstjänster 
  
 Utöver investeringstjänster och investeringsverksamhet omfattar reg- lerna i MiFID II, liksom reglerna i 2004 års direktiv, även verk- samheten på handelsplatserna. Frågor rörande verksamheten på olika handelsplatser behandlas i kapitel 6. Vissa regler i MiFID II och MiFIR rör företag/enheter som tillhandahåller vissa datarappor- teringstjänster. Även detta behandlas i kapitel 6. 
  
 5.8Definitioner i övrigt 
  
 Förslag: 1 kap. 5 § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden delas upp i fyra paragrafer, så att definitionerna av olika rätts- akter samlas i en paragraf, de olika aktörerna i en, tjänster och verksamheter i en och övriga definitioner i en paragraf. 
  
 I artikel 4 i MiFID II finns 64 begrepp definierade. I lagen om värdepappersmarknaden finns knappt hälften så många defini- tioner. Ett direktivnära genomförande, se avsnitt 4.2, innebär att flertalet av direktivets definitioner bör tas in i lagen. Rent lagtek- niskt bör dock definitionerna inte samlas i en och samma paragraf, 
  
 314 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 utan delas upp så att finansiella instrument liksom i dag definieras i en paragraf, olika rättsakter i en, de olika aktörerna i en, tjänster och verksamheter i en och övriga definitioner i en paragraf. 
  
 Flera av definitionerna i MiFID II finns i 2004 års direktiv och i lagen om värdepappersmarknaden. När någon ändring inte har skett i förhållande till 2004 års direktiv föreslås inga ändringar för att genomföra MiFID II, utom vad gäller definitionerna av de olika investeringstjänsterna, se avsnitt 5.3. När det gäller begrepp som kreditinstitut, koncern, moder- och dotterföretag skiljer sig defini- tionerna i lagen om värdepappersmarknaden från definitionerna i MiFID II på så sätt att de svenska definitionerna hänvisar till svenska regler, medan MiFID II hänvisar till europeiska rättsakter. Så var dock fallet redan vid genomförandet av 2004 års direktiv och ut- redningen har bedömt att de nuvarande svenska definitionerna inte behöver ändras för att genomföra MiFID II. 
  
 De allra flesta definitioner som bör tas in i lagen har beskrivits i förevarande eller kommande betänkandeavsnitt förutom några få som beskrivs nedan. 
  
 I artikel 4.1.46 i MiFID II definieras börshandlad fond Exchange Traded Fund, som en fond där minst en andels- eller aktieklass handlas hela dagen på minst en handelsplats och med minst en marknadsgarant som vidtar åtgärder för att säkerställa att andels- eller aktiepriset på handelsplatsen inte i betydande grad skiljer sig från dess substansvärde och, i tillämpliga fall, från dess preliminära substansvärde. Definitionen bör tas in i lagen om värdepappers- marknaden, eftersom reglerna om gränser – s.k.  
 tick-size 
  – för hur priset kan ändras på ett finansiellt instrument ska tillämpas på handeln med börshandlade fonder, se avsnitt 6.2.2. 
  
 Certifikat definieras i artikel 4.1.47 i MiFID II som värdepapper som kan bli föremål för handel på kapitalmarknaden och vilka, om emittenten betalar tillbaka en investering, har företräde framför aktier men efterställs obligationsinstrument utan säkerhet eller andra liknande instrument. Även för certifikat ska reglerna om  
 tick-size 
  tillämpas, varför också denna definition bör tas in i lagen om värdepappersmarknaden, se avsnitt 6.2.2. 
  
 I artikel 4.1.19 i MiFID II definieras multilateralt system som ett system eller en facilitet där flera tredjeparters köp- och sälj- intressen i finansiella instrument kan interagera inom systemet. Be- greppet multilateralt system bör definieras i lagen om värde- 
  
 315 
  
 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 SOU 2015:2 
  
 pappersmarknaden, eftersom begreppet används i definitionerna av reglerad marknad,  
 MTF-plattform 
  och  
 OTF-plattform. 
  
 Råvaruderivat definieras i artikel 4.1.50. Definitionen hänvisar till artikel 2.1.30 i MiFIR, som i sin tur hänvisar tillbaka till MiFID II med vissa tillägg. Det är fråga om dels värdepapper som ger rätt att överlåta eller förvärva en råvara eller ett basvärde (som anges i avsnitt C 10 i bilaga I till MiFID II), dels instrument enligt punkterna 6, 7 och 10 i avsnitt C i bilaga I till MiFID II. För han- deln med råvaruderivat finns särskilda regler om positionslimiter 
  
 m.m.varför definitionen bör tas in i lagen om värdepappersmark- naden, se avsnitt 6.6. 
  
 I artikel 4.1.61 definieras statspapper som skuldinstrument (obli- gationer m.m.) utgivna av en statlig emittent. Definitionen av statlig emittent finns i 4.1.60 i MiFID II. De stater som där defini- eras som statliga emittenter är endast medlemsstater. En stat som inte är med i EU, t.ex. USA, är således inte en statlig emittent, och skuldinstrument utgivna av en sådan stat är följaktligen inte stats- papper i direktivets mening. För värdepappersinstitut som driver en  
 OTF-plattform 
  finns särskilda regler om handel mot det egna lagret med statspapper. Definitionerna av statlig emittent och statspapper bör därför tas in i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 Strukturerade finansiella produkter definieras i artikel 4.1.48, som värdepapper avsedda att värdepapperisera och överföra kreditrisker kopplade till en pool av finansiella tillgångar, vilka ger värde- pappersinnehavaren rätt att erhålla regelbundna betalningar i för- hållande till likviditetsflödet från de underliggande tillgångarna. För värdepappersinstitut som driver en  
 OTF-plattform 
  finns särskilda regler om handel mot det egna lagret med strukturerade finansiella produkter. Definitionen bör därför tas in i lagen om värdepappers- marknaden. 
  
 I artikel 4.1.62 definieras varaktigt medium som ett instrument som gör det möjligt för kunden att bevara information som riktas till denne personligen på ett sätt som är tillgängligt för användning i framtiden under en tid som är lämplig med hänsyn till vad som är avsikten med informationen, och möjliggör oförändrad återgivning av den bevarade informationen. Begreppet varaktigt medium används i samband med bestämmelserna om värdepappersinstitutens skyldig- heter att dokumentera och informera sina kunder varför begreppet bör tas in lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 316 
  
 6Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 6.1Inledning 
  
 I MiFID II görs skillnad på de olika typerna av handelsplatser: reglerade marknader,  
 MTF-plattformar 
  och  
 OTF-plattformar. 
  I direktivet finns bestämmelser bl.a. om handelsplatsernas organisa- tion, vad som gäller för att ta upp finansiella instrument till handel på handelsplatsen och vilka som kan delta i handeln. Dessa frågor behandlas i avsnitt 6.2. I MiFIR finns regler om att vissa derivat- instrument ska handlas på en handelsplats. Detta behandlas i av- snitt 6.3. I MiFIR regleras också vilka krav på transparens – offentliggörande av bud och transaktioner – som ska gälla för olika typer av finansiella instrument på olika typer av handelsplatser samt handel utanför dessa. Transparenskraven gäller både handelsplatser och värdepappersföretag och behandlas i avsnitt 6.4. MiFIR inne- håller också regler om transaktionsrapportering, dvs. en skyldighet att till den behöriga myndigheten rapportera alla genomförda trans- aktioner. Dessa regler behandlas i avsnitt 6.5. En nyhet i förhåll- ande till 2004 års direktiv är reglerna om positionsbegränsningar när det gäller råvaruderivat. Dessa regler behandlas i avsnitt 6.6. En annan nyhet i förhållande till 2004 års direktiv är bestämmelserna om tillståndsplikt för vissa datarapporteringstjänster. Detta behandlas i avsnitt 6.7. Ytterligare en nyhet är reglerna om värdepappersföre- tagens skyldigheter när de ägnar sig åt algoritmisk handel eller till- handahåller sina kunder direkt elektroniskt tillträde till handels- platser. Dessa regler behandlas i avsnitt 6.8. 
  
 317 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 6.2Handelsplatsverksamhet 
  
 Aktiemarknaden 
  
 I Sverige organiseras en stor del av handeln med aktier av NASDAQ, som driver både en reglerad marknad och en  
 MTF-plattform. 
  All handel på NASDAQ sker genom börsens deltagare. Såväl stora som små investerare handlar genom någon av dessa deltagare för att köpa eller sälja aktier. Deltagarna består av företag som enligt 2004 års direktiv har rätt att utföra investeringstjänster inom EES, baserat på tillstånd från den behöriga myndigheten i hemlandet, samt av ett antal företag som är undantagna från tillståndsplikt. Handeln på NASDAQ sker antingen elektroniskt genom auto- matisk matchning av order i orderböckerna eller enligt handels- reglerna för transaktioner där order inte matchas automatiskt i orderböckerna. Det senare innefattar exempelvis stora transaktio- ner och s.k. manuella transaktioner eller negotiated trades.1 I båda fallen sker transaktionerna på handelsplatsen och enligt dess regler samt kan omfattas av undantag från skyldigheten att publi- cera bud/order. 
  
 Aktier som kan handlas på NASDAQ kan också handlas på andra handelsplatser, såsom Underwood (en norsk  
 MTF-plattform) 
  och BATS  
 Chi-X 
  Europe (en engelsk  
 MTF-plattform). 
  Därutöver sker handel med aktier i Sverige på ytterligare en reglerad marknad, NGM, och några  
 MTF-plattformar, 
  t.ex. Aktietorget. Även på dessa handelsplatser sker handeln elektroniskt genom matchning av order. En del av handelsplatserna tillhandahåller så kallad dark- pool funktionalitet. Detta är en handelsmekanism där handels- platsen använder undantaget att offentliggöra information före handel genom att matcha order enligt ett referenspris som tas från en annan handelsplats. En stor del av handeln med finansiella instrument sker även utanför reglerade marknader och  
 MTF-platt- 
  formar, dvs. OTC, vilket även omfattar handel med en systematisk internhandlare.2 Detta gäller en del av handeln med aktier men i större utsträckning handeln med räntebärande instrument. 
  
 1En negotiated trade är en transaktion som genomförs mellan två parter utanför handels- platsens system, men enligt handelsplatsens regelverk och sedan rapporteras till handels- platsen. 
  
 2I dag förekommer dock inga systematiska internhandlare i Sverige. 
  
 318 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 Räntemarknaden 
  
 Räntemarknaden delas ofta in i en penningmarknad och en obliga- tionsmarknad.3 På obligationsmarknaden handlas värdepapper – obligationer – med löptider från i regel ett år och uppåt. På penningmarknaden handlas exempelvis statsskuldväxlar och certi- fikat, vanligen med löptider upp till ett år. Handeln på de olika delmarknaderna har något skilda syften. Något förenklat skulle man kunna säga att obligationsmarknadens främsta uppgift är att för- medla vissa aktörers långsiktiga sparande till de aktörer som be- höver kapital, medan penningmarknadens viktigaste funktion är att underlätta placeringen av överskott och förmedla kortfristig finan- siering. Aktörerna på de olika delmarknaderna är i stort sett de- samma och utgörs framför allt av staten, bolåneinstitut och banker på låntagarsidan och av stora placerare, såsom försäkringsbolag och pensionsfonder, på investerarsidan. På räntemarknaden finns även olika typer av derivatinstrument, såsom ränteterminer, ränteswappar och ränteoptioner, kreditderivat och olika typer av strukturerade produkter. Dessa derivatinstrument hjälper bl.a. räntemarknadens aktörer att sprida och hantera risker. 
  
 I Sverige sker handeln på penning- och obligationsmarknaden nästan uteslutande OTC, dvs. utanför den typ av handelsplatser som är reglerade i 2004 års direktiv. I stället har värdepappers- institut åtagit sig att tillhandahålla likviditet genom att agera mark- nadsgaranter, dvs. att löpande lämna bud/ställa priser och utföra kunders order mot egen balansräkning (eget lager). Den handel som sker mellan marknadsgaranterna kallas interbankhandel och den handel som sker mot kunder, t.ex. försäkringsbolag och större företag, kallas för kundhandel. Det finns i dag sju eller åtta värde- pappersinstitut som i avtal med Riksgälden åtagit sig att lämna bud i alla emissioner på primärmarknaden och att i andrahandsmark- naden löpande ställa priser (köp- och säljkurs) på de värdepapper 
  
 3 Obligationsmarknaden är mycket större än penningmarknaden. Under år 2013 var den ute- stående volymen av obligationer utgivna i kronor elva gånger större än volymen på penning- marknaden. Obligationsmarknaden kan delas upp i en primärmarknad, där nya obligationer ges ut, och en andrahandsmarknad, där obligationerna köps och säljs vidare. Omsättningen i svenska statsobligationer sker framför allt på andrahandsmarknaden. Under år 2013 skedde ca 98 procent av all handel på andrahandsmarknaden. 
  
 319 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 som staten gett ut. 4 Även bolåneinstitut ger ut sina obligationer och certifikat i avtal med återförsäljare. De  
 icke-finansiella 
  företag som emitterar företagsobligationer gör ofta detta enligt avtal med banker och värdepappersbolag enligt låneprogram med i förväg be- stämda villkor. 
  
 En investerare som behöver köpa eller sälja obligationer eller genomföra en transaktion på räntederivatmarknaden vänder sig till en marknadsgarant, som utifrån rådande marknadssituation erbjuder ett handelsbart pris. Om marknadsgaranten inte redan har det specifika instrumentet i eget lager eller – om det rör sig om en försäljning – inte vill behålla instrumentet efter genomförd trans- aktion försöker marknadsgaranten i sin tur att köpa/sälja samma papper på interbankmarknaden eller alternativt att hitta en annan investerare med motsatt intresse. På grund av den begränsade stor- leken av den svenska räntemarknaden kan det vara svårt för mark- nadsgaranterna att direkt hitta ett matchande intresse på mark- naden. I dessa fall tvingas de i stället att behålla positionen tills ett sådant intresse uppstår. Det betyder att marknadsgaranterna under den tiden blir exponerade mot marknadsrisk som i många fall kan begränsas, t.ex. genom utnyttjande av derivatinstrument. Därmed skiljer sig handeln på obligations- och penningmarknaden i Sverige i stor utsträckning från handeln i aktier. Denna typ av handel brukar förklaras av att det framför allt är relativt få men pro- fessionella investerare som handlar räntepapper och att transak- tionerna på räntemarknaden därmed är stora och relativt få.5 Där- med är det svårare att omedelbart hitta ett matchande intresse på marknaden. På grund av dessa egenskaper har det ansetts vara svårt att organisera en effektiv orderdriven handel, särskilt i små mark- nader med få aktörer som i Sverige. För närvarande är likviditeten på den svenska räntemarknaden därför till stor del beroende av att det finns marknadsgaranter som utför kundorder mot egen bok.6 
  
 Den svenska penning- och obligationsmarknaden, med tillhör- ande derivatmarknader, är i stor utsträckning uppbyggd som en 
  
 4Återförsäljarna i svenska statspapper är för närvarande Royal Bank of Scotland, Danske Markets/Consensus, Nordea, SEB, Handelsbanken Markets, Swedbank och Nykredit markets. Barclays Capital är endast återförsäljare i statsobligationer. 
  
 5Den svenska obligationsmarknaden brukar kallas för en 80/20 marknad, dvs. 80 procent av omsättningen kommer från 20 procent av kunderna, se SOU 2014:8, s. 73. 
  
 6Se SOU 2014:8, s. 74. I betänkandet redogörs för  
 1998-års 
  misslyckade försök att starta orderdriven handel i börhandlade futures. 
  
 320 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 telefonmarknad, även om det förekommer viss handel genom elek- troniska hjälpmedel. Indikativa priser publiceras via informations- system, t.ex. Bloomberg och Reuters, och genomförda transaktioner rapporteras till NASDAQ och publiceras som huvudregel i aggre- gerad form nästföljande affärsdag.7 På interbankmarknaden ställs indikativa priser via den elektroniska plattformen EIM och enligt NASDAQs handelsregler. Under de senaste åren har det också startat två nya marknadsplatser för företagsobligationer, First North Bond Market och Räntetorget. Handeln i räntederivat (ränteterminer, ränteswappar och ränteoptioner) sker till stor del OTC via mark- nadsgaranter, även om det förekommer handel på reglerad mark- nad, framför allt i standardiserade ränteterminer.8 Även för dessa instrument tillhandahåller NASDAQ handel utanför orderboken samt clearing av standardiserade räntederivat och en del skräddar- sydda derivat som handlas OTC mellan bankerna. 
  
 6.2.1Definitioner 
  
 Förslag: Definitionerna av reglerad marknad och handelsplatt- form  
 (MTF-plattform) 
  i 1 kap. 5 § lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden justeras så att de överensstämmer med definitionerna i MiFID II, och en definition av  
 OTF-plattform 
  tas in i lagen. Därutöver definieras i lagen ett nytt samlingsbegrepp, handelsplattform, som omfattar MTF- och  
 OTF-plattformar. 
  
 I MiFID II ställs organisatoriska krav på den som driver en handels- plats samt krav på handelsregler, marknadsövervakning och trans- parens, dvs. offentliggörande av bud och transaktioner. Även många andra regler knyter an till direktivets reglering av handelsplatser. Det gäller t.ex. finansiella instrument som handlas på en sådan handelsplats, emittenter av sådana instrument som omfattas av 
  
 7Enligt 7 kap. 3 § FFFS 2007:17 publiceras kl. 09:00 dagens efter affärsdagen följande information: vägt snittpris, högsta- och lägsta avslutspris samt total volym för samtliga affärer under affärsdagen. 
  
 8NASDAQ tillhandahåller handel i standardiserade räntederivat (Stats- och bostadsterminer,  
 STIBOR-FRA, 
  RIBA). 
  
 321 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 reglerna om marknadsmissbruk,9 krav på prospekt10 samt krav på offentliggörande av regelbunden finansiell information.11 
  
 I MiFID II görs, liksom i 2004 års direktiv, skillnad mellan olika handelsplatser: reglerad marknad och  
 MTF-plattform. 
  I MiFID II har därutöver tillkommit ytterligare en typ av handelsplats, OTF- plattform. 
  
 När det gäller vad som avses med en reglerad marknad res- pektive en  
 MTF-plattform 
  innebär MiFID II ingen skillnad jämfört med 2004 års direktiv. Definitionerna av reglerad marknad och  
 MTF-plattform 
  i artikel 4.1.21 och 4.1.22 i MiFID II är i sak desamma som definitionerna i 2004 års direktiv. En reglerad marknad är 
  
 ett multilateralt system som drivs och/eller leds av en marknads- operatör, vilket sammanför eller underlättar sammanförandet av flera tredjeparters köp- och säljintressen i finansiella instrument – inom systemet och i enlighet med dess  
 icke-skönsmässiga 
  regler – så att detta leder till ett kontrakt i fråga om finansiella instrument upptagna till handel enligt dess regler och/eller system, och som är auktoriserat och löpande verksamt och drivs i enlighet med bestämmelserna i avdelning III i MiFID II. 
  
 En  
 MTF-plattform 
  är 
  
 ett multilateralt system som drivs av ett värdepappersföretag eller en marknadsoperatör och som sammanför flera tredjeparters köp- och säljintressen i finansiella instrument – inom systemet och i enlighet med  
 icke-skönsmässiga 
  regler – så att detta leder till ett kontrakt i enlighet med bestämmelserna i avdelning II i MiFID II. 
  
 9Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 596/2014 av den 16 april 2014 om marknadsmissbruk och om upphävande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/6/EG och kommissionens direktiv 2003/124/EG, 2003/125/EG och 2004/72/EG och Europaparla- mentets och rådets direktiv 2003/6/EG av den 28 januari 2003 om insiderhandel och otill- börlig marknadspåverkan. 
  
 10Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/71/EG av den 4 november 2003 om de pro- spekt som ska offentliggöras när värdepapper erbjuds till allmänheten eller tas upp till handel och om ändring av direktiv 2001/34/EG. 
  
 11Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/109/EG av den 15 december 2004 om har- monisering av insynskraven angående upplysningar om emittenter vars värdepapper är upp- tagna till handel på en reglerad marknad och om ändring av direktiv 2001/34/EG, senast ändrad genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/78/EU. 
  
 322 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 Nytt i sak i MiFID II är den tredje typen av handelsplats, OTF- plattform. En sådan är enligt definitionen i artikel 4.1.23 i MiFID II 
  
 ett multilateralt system som inte är en reglerad marknad eller en MTF- plattform, och inom vilket flera tredjeparters köp- och säljintressen i obligationer, strukturerade finansiella produkter, utsläppsrätter eller derivat kan interagera inom systemet så att detta leder till ett kontrakt i enlighet med bestämmelserna i avdelning II i MiFID II. 
  
 Definitionerna av de olika handelsplatserna är i vissa delar lika. Det ska i samtliga fall vara fråga om ett multilateralt system, dvs. ett system där ett flertal köp- och säljintressen kan interagera (se arti- kel 4.1.19 i MiFID II). Termen system avser både rent tekniska system tillsammans med handelsregler och system enbart bestå- ende av handelsregler, dvs. utan att det finns något tekniskt handelssystem (se skäl 7 i MiFIR). Köp- och säljintressen ska tolkas extensivt och inrymmer både order, bud och intresseanmälningar. En skillnad mellan en  
 OTF-plattform 
  å den ena sidan och en reglerad marknad eller en  
 MTF-plattform 
  å den andra sidan är att på en  
 OTF-plattform 
  kan inte aktier eller aktierelaterade instru- ment handlas utan bara vissa andra typer av finansiella instrument, nämligen obligationer, strukturerade finansiella produkter, utsläpps- rätter och derivatinstrument. Ytterligare en skillnad är att det för en  
 OTF-plattform 
  inte ställs något krav på  
 icke-skönsmässiga 
  reg- ler för handeln. Kravet på  
 icke-skönsmässiga 
  regler för  
 MTF-platt- 
  formar i 2004 års direktiv har lett till att vissa handelsplatser där köpare och säljare av finansiella instrument rent faktiskt kunde mötas – men som saknade  
 icke-skönsmässiga 
  regler – varken kunde anses vara en reglerad marknad eller en  
 MTF-plattform. 
  Enligt de svenska förarbetena till genomförandet av 2004 års direktiv innebar dock det faktum att en verksamhet föll utanför definitionerna av reglerad marknad eller  
 MTF-plattform 
  inte automatiskt att verk- samheten helt och hållet föll utanför det tillståndspliktiga området.12 Om verksamheten innebar att två eller flera investerare sammanfördes så att en transaktion kom till stånd utgjorde verk- samheten en kombination av de tillståndspliktiga värdepappers- tjänsterna mottagande och vidarebefordran av order och utförande av order för kunders räkning. Sådan verksamhet är sannolikt att 
  
 12 Prop. 2006/07:115 s. 330. 
  
 323 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 betrakta som drift av en OTF- eller  
 MTF-plattform 
  enligt de nya reglerna. 
  
 Att definitionen av en  
 OTF-plattform 
  inte innehåller något krav på att det ska finnas  
 icke-skönsmässiga 
  regler innebär t.ex. att ett värdepappersinstituts interna elektroniska matchningssystem utgör en  
 OTF-plattform 
  (se skäl 9 i MiFIR). Om inga avslut faktiskt sker inom systemet är det dock definitionsmässigt ingen OTF- plattform. En verksamhet som enbart gör det möjligt att visa upp köp- och säljintressen – som på en elektronisk anslagstavla – men där sedan eventuella transaktioner görs upp bilateralt direkt mellan parterna utan inblandning av marknadsoperatören/värdepappers- företaget eller dennes system, är enligt skäl 8 i MiFIR inte en OTF- plattform. 
  
 Konsekvensen av att drift av en  
 OTF-plattform 
  införs som en tillståndspliktig verksamhet är att all organiserad handel i vissa finansiella instrument ska ske på en reglerad marknad, en MTF- plattform, en  
 OTF-plattform 
  eller genom systematisk internhandel (se artikel 1.7 i MiFID II och skäl 9 i MiFIR). Definitionerna i den svenska lagen av reglerad marknad och handelsplattform bör justeras så att de stämmer överens med MiFID II, och en definition av  
 OTF-plattform 
  bör tas in i lagen. Som kommer att framgå är många regler gemensamma för MTF- och  
 OTF-plattformar. 
  Det bör därför finnas ett gemensamt begrepp – handelsplattform – som omfattar båda typerna av plattformar. 
  
 6.2.2Reglerade marknader 
  
 Bestämmelser om reglerade marknader finns både i MiFIR och i MiFID II. I MiFIR finns kraven på transparens och vissa krav av- seende handel med derivat. Dessa regler behandlas i avsnitten 6.4 och 6.6. I MiFID II finns även bestämmelser om tillstånd, krav på marknadsoperatörens organisation, krav för att finansiella instru- ment ska få tas upp till handel och bestämmelser om marknads- övervakning. Dessa regler behandlas i detta avsnitt. 
  
 I MiFID II finns också regler avseende ägare och ledningsperso- ner vilka regler är långt mer detaljerade än bestämmelserna i 2004 års direktiv. Motsvarande ändring har skett beträffande värde- 
  
 324 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 pappersföretagen. Reglerna om ägare och ledningspersoner be- handlas därför i ett sammanhang i kapitel 11. 
  
 Grundläggande regler för tillstånd 
  
 Bedömning: Det krävs ingen lagstiftningsåtgärd för att genom- föra artikel 44 i MiFID II. 
  
 De grundläggande reglerna om tillstånd och återkallelse av tillstånd i artikel 44 i MiFID II motsvarar artikel 36 i 2004 års direktiv, som genomfördes genom 12 kap. 1 och 2 §§ respektive 25 kap. 5 § lagen om värdepappersmarknaden. Någon lagändring för att genomföra artikel 44 i MiFID II behövs därför inte. En ändring jämfört med 2004 års direktiv är dock att Esma ska underrättas om den behöriga myndigheten återkallar tillståndet för en reglerad marknad. Den frågan behandlas tillsammans med övriga frågor om Finansinspek- tionens samarbete och informationsutbyte med Esma (se kapitel 12). De aktuella paragraferna i lagen om värdepappersmarknaden inne- håller även regler om ägare och ledning och kommer av den anled- ningen att behöva ändras (se kapitel 11). 
  
 Krav på en reglerad marknads organisation 
  
 Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tas in en bestämmelse om att en börs inte ska få genomföra trans- aktioner på den reglerade marknaden mot börsens eget lager. 
  
 Vidare tas i lagen in en bestämmelse om att handelsplatser och deras deltagare ska synkronisera de klockor som används för att registrera datum och tid för transaktioner som ska rapporteras. 
  
 Liksom i 2004 års direktiv är reglerna i MiFID II utformade så att det talas dels om den reglerade marknaden i sig, dels om den som driver den reglerade marknaden, marknadsoperatören. I Sverige har detta kommit till uttryck så att den som driver en reglerad marknad 
  
 325 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 benämns börs och handelsplatsen i sig benämns reglerad marknad.13 Medan kraven på ägare och ledning riktar sig mot marknadsoperatören riktar sig kraven på t.ex. transparens mot handelsplatsen i sig. Organisationskraven riktar sig dock mot både operatören och handelsplatsen. 
  
 De grundläggande organisationskraven i artikel 47.1 i MiFID II motsvarar kraven i artikel 39 i 2004 års direktiv. Någon lagändring för att genomföra dessa regler behövs därför inte. Det finns emellertid en ny bestämmelse i artikel 47.2 i MiFID II, om att den som driver en reglerad marknad inte får genomföra affärer på handelsplatsen mot marknadsoperatörens eget lager. Förbudet gäller också s.k. matchad principalhandel mot operatörens eget lager. Matchad prin- cipalhandel innebär att operatören gör affärer mot det egna lagret men på ett sådant sätt att operatören aldrig utsätts för någon mark- nadsrisk, dvs. köp- och säljtransaktionerna måste utföras simultant, eller så simultant som det är tekniskt möjligt (se definitionen i arti- kel 4.1.38 i MiFID II). Ett motsvarande förbud mot att göra affärer på den egna handelsplatsen bör införas i lagen om värdepappers- marknaden. 
  
 I artikel 50.1 finns en regel om att alla handelsplatser och deras medlemmar eller deltagare ska synkronisera de klockor som används för att registrera datum och tid för transaktioner som ska rappor- teras (t.ex. enligt artikel 26 i MiFIR). Någon motsvarighet till detta finns inte i svensk rätt och en bestämmelse som motsvarar arti- kel 50.1 bör tas in i lagen. 
  
 Krav på välordnad handel 
  
 Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tas in bestämmelser motsvarande artiklarna 48 och 49 i MiFID II. Bestämmelserna innebär att en börs ska ha system och arrangemang som säkerställer att handelssystemet är uthålligt och har tillräcklig kapacitet samt att handeln ska kunna fungera under ordnade former. Om det på en reglerad marknad finns funktioner för marknadsgarantverksamhet ska det finnas skrift- liga avtal om detta med visst innehåll. Avgiftsstrukturen, och 
  
 13 Se prop. 2006/07:115 s.  
 329-338. 
  
 326 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 reglerna om s.k. samlokalisering ska vara transparenta, rättvisa och  
 icke-diskriminerande. 
  Därutöver ska det finnas regler för  
 tick-size 
  – dvs. gränser för hur priset ändras – för aktier, depå- bevis, börshandlade fonder, certifikat och andra liknande finan- siella instrument. 
  
 Det som gäller för en börs i ovanstående avseenden ska också gälla för den som driver en MTF- eller en  
 OTF-plattform. 
  
 En nyhet i MiFID II är de detaljerade reglerna i artikel 48 om system m.m. för att se till att handeln på en reglerad marknad sker på ett ordnat sätt. Enligt artikel 48.1 ska det på en reglerad mark- nad finnas system och arrangemang som säkerställer att handels- systemet är uthålligt och har tillräcklig kapacitet för att kunna hantera stora order och informationsvolymer. Handeln ska kunna fungera under ordnade former även under svåra påfrestningar. Systemen måste också vara testade för detta ändamål, och det måste finnas effektivt fungerade kontinuitetsplaner för att säker- ställa att handeln kan fortgå även vid systemhaverier. Vidare ska det enligt artikel 48.4 finnas arrangemang för att kunna förhindra orderläggning som går utöver förutbestämda trösklar avseende volym och pris. Även order som är uppenbart felaktiga ska kunna avvisas. Det ska också finnas system för att tillfälligt avbryta handeln (circuit breakers) vid väsentliga prisförändringar i ett finan- siellt instrument, och marknadsoperatören ska kunna häva eller korrigera transaktioner i exceptionella fall. 
  
 I artikel 48.6 finns bestämmelser om förhållandet till dem som ägnar sig åt s.k. algoritmisk handel, dvs. där orderläggningen sköts av datorer (för en mer utförlig beskrivning av algoritmhandel se avsnitt 6.8). Marknadsoperatören ska se till att algoritmhandeln inte orsakar störningar i handeln och ska åtminstone ha begräns- ningar i relationen mellan order och transaktioner, dvs. det ska finnas en gräns för hur många order i förhållande till antalet fak- tiska transaktioner en firma som deltar i handeln ska kunna lägga. Operatören ska också ha system för att kunna dämpa orderlägg- ningshastigheten, om det finns en risk för att handelssystemets kapacitetstak nås. Slutligen ska operatören enligt artikel 49 ha reg- ler för  
 tick-size 
  – dvs. gränser för hur priset ändras – för aktier, depåbevis, börshandlade fonder, certifikat och andra liknande finan- siella instrument. Den vedertagna metoden som de flesta handels- 
  
 327 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 platser använder i dag är minimum  
 tick-size. 
  Minimum  
 tick-size 
  talar om vilken minsta prisändring som är tillåten i en aktie vid olika prisintervall på aktien. 
  
 Enligt artikel 48.10 ska det på handelsplatsen gå att identifiera order som skapats genom algoritmer och även vilken order som skapats av vilken algoritm samt den person som ansvarar för order- läggningen. Denna information ska vara tillgänglig för den behöriga myndigheten på myndighetens begäran. I artikel 48.7 finns där- utöver regler om direkt elektroniskt tillträde, dvs. värdepappers- företag som låter sina kunder handla elektroniskt direkt via före- tagets system/medlemskap. På en reglerad marknad där detta är tillåtet ska marknadsoperatören se till att endast värdepappersföre- tag tillåts tillhandahålla direkt elektroniskt tillträde. Operatören ska ha regler för lämplighetsbedömning av sådana företag, och företaget ska hållas ansvarigt för alla order och transaktioner som görs i företagets namn. Operatören ska dessutom utforma lämpliga regler för riskkontroll och trösklar för den handel som sker via direkt elektroniskt tillträde, och ska kunna särskilja sådana order från andra order och även kunna stoppa order som lagts via direkt elektroniskt tillträde utan att stoppa manuellt hanterade order från samma handelsdeltagare. 
  
 Enligt artikel 48.2 ska det på handelsplatsen finnas skriftliga avtal med den som är marknadsgarant på en handelsplats. Kravet på marknadsgaranter gäller enbart om det är lämpligt med tanke på handelns art och omfattning på den reglerade marknaden, se arti- kel 48.2.b. Artikel 48.3 anger vad avtalen minst ska innehålla. 
  
 En reglerad marknads avgiftsstruktur och regler om s.k. sam- lokaliseringstjänster  
 (co-location) 
  – dvs. att deltagarnas servrar som används vid handeln placeras i samma lokaler som handelsplatsens servrar – ska enligt artikel 48.8 och 48.9 vara transparenta, rättvisa och  
 icke-diskriminerande. 
  
 Slutligen ska den behöriga myndigheten för en reglerad mark- nad, enligt artikel 48.11, på begäran få tillgång till orderboksdata och även tillgång direkt till orderboken för att kunna övervaka handeln. 
  
 Regler motsvarande artiklarna 48 och 49 bör tas in i 13 kap. lagen om värdepappersmarknaden. Reglerna ska också, enligt artikel 18.5, gälla för den som driver en MTF- eller en  
 OTF-plattform 
  och en 
  
 328 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 bestämmelse som hänvisar till relevanta paragrafer i 13 kap. bör därför tas in i 11 kap. 
  
 Upptagande av finansiella instrument till handel 
  
 Bedömning: Det krävs ingen lagstiftningsåtgärd för att genom- föra artikel 51 i MiFID II. 
  
 I artikel 51 finns regler om upptagande av finansiella instrument till handel. Utgångspunkten är att det är den reglerade marknaden/opera- tören själv som ska fastställa regler för upptagande till handel, och dessa regler ska vara tydliga och öppet redovisade. Marknads- operatören ska också ha effektiva funktioner för att kontrollera att emittenter av överlåtbara värdepapper fullgör sina skyldigheter att offentliggöra information enligt gemenskapslagstiftningen.14 En reglerad marknad ska också vidta åtgärder som underlättar för deltagare och andra aktörer att inhämta informationen. Artikel 51 innehåller även regler om att ett överlåtbart värdepapper, som redan har tagits upp till handel på en reglerad marknad, tas upp till handel också på andra reglerade marknader, även om emittenten inte har samtyckt till det (s.k. unsponsored listing), förutsatt att reglerna om upprättande av prospekt enligt prospektdirektivet15 är upp- fyllda. Innehållet i artikel 51 i MiFID II är i sak detsamma som i artikel 40 i 2004 års direktiv. Den enda skillnaden är processen för att ta fram s.k. nivå  
 II-regler. 
  Enligt 2004 års direktiv var det kom- missionen som skulle ta fram genomförandeåtgärder (genom- förandedirektiv och genomförandeförordningar), medan det i MiFID II är Esma som ska ta fram tekniska standarder och kom- missionen som ska anta dem. Artikel 40 i 2004 års direktiv har genomförts genom 15 kap.  
 1–6 
  §§ samt 9 och 10 §§ lagen om värde- pappersmarknaden. Några ändringar i dessa regler behövs inte för att genomföra artikel 51 i MiFID II. 
  
 14Krav på offentliggörande av viss information finns t.ex. i öppenhetsdirektivet (rådets direktiv 2013/50/EU) och marknadsmissbruksförordningen (rådets förordning (EU) nr 596/2014). 
  
 15Rådets direktiv 2003/71/EG. 
  
 329 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 Avförande av finansiella instrument från handel och handelsstopp 
  
 Förslag: Om en börs beslutar om avförande eller handelsstopp för ett finansiellt instrument, ska börsen även avföra eller stoppa handeln i finansiella derivatinstrument, relaterade till det finan- siella instrumentet i fråga. 
  
 Börsen ska offentliggöra beslut om avförande och handels- stopp samt informera Finansinspektionen om beslutet. 
  
 Om avförandet eller handelsstoppet beror på 
  
 1.misstänkt marknadsmissbruk, 
  
 2.ett offentligt uppköpserbjudande, eller 
  
 3.att en emittent har underlåtit att offentliggöra information enligt artikel 17 i marknadsmissbruksförordningen (förord- ning (EU) nr 596/2014) 
  
 ska Finansinspektionen besluta om avförande eller handelsstopp avseende instrumentet i fråga och relaterade derivatinstrument på andra handelsplatser samt även stoppa handel som utförs av värdepappersinstitut utanför handelsplatser. 
  
 Huvudregeln om att en marknadsoperatör får besluta att ett finan- siellt instrument inte längre ska få vara upptaget till handel (av- förande) eller besluta att stoppa handeln i ett instrument, som inte längre uppfyller den reglerade marknadens krav är densamma i MiFID II (artikel 52.1) som i 2004 års direktiv (artikel 41.1). I både MiFID II och 2004 års direktiv finns en proportionalitetsregel som innebär att avförande från handel eller handelsstopp inte ska ske om detta skulle orsaka avsevärd skada för investerarna eller mark- nadens funktion. Artikel 41.1. i 2004 års direktiv genomfördes, avseende avförande, genom 15 kap. 11 § lagen om värdepappers- marknaden och avseende handelsstopp genom 22 kap. samma lag. Bestämmelserna i 15 kap. 11 § reglerar dock även processen för hur ett avförande ska gå till, något som saknar direkt motsvarighet i MiFID II. Till reglerna om avförande hör även bestämmelserna om rätten till domstolsprövning i vissa fall (se 26 kap. 4 § lagen om värdepappersmarknaden). Det behövs ingen ändring av dessa bestämmelser för att genomföra artikel 52.1 i MiFID II. Reglerna om handelsstopp bör dock justeras, se nedan. 
  
 330 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 I MiFID II har till huvudregeln även lagts en bestämmelse i artikel 52.2, om att marknadsoperatören vid avförande eller ett handelsstopp av ett överlåtbart värdepapper också är skyldig att avföra eller handelsstoppa derivatinstrument som har det överlåt- bara värdepapperet som underliggande tillgång. I de flesta fall torde ett avförande eller ett handelsstopp av ett överlåtbart värdepapper redan med nuvarande regler innebära att derivatinstrument med papperet i fråga som underliggande tillgång ska avföras eller handels- stoppas. Om den underliggande tillgången avförs från handel eller handeln stoppas finns det inte längre förutsättningar för en tillför- litlig prissättning av derivatinstrumentet, vilket enligt 15 kap. 2 § andra stycket lagen om värdepappersmarknaden är ett krav för att derivatinstrumentet ska få vara upptaget till handel. Bestämmelsen bygger på artikel 40.2 i 2004 års direktiv. Samma regel finns i arti- kel 51.2 i MiFID II. Skyldigheten i artikel 52.2 i MiFID II, att avföra eller handelsstoppa derivatinstrument, är villkorad av att det ska vara nödvändigt för att tjäna syftet med att handelsstoppa det underliggande instrumentet. Det handlar alltså inte om en bedöm- ning av om derivatinstrumentet uppfyller kraven för att vara upptaget till handel eller inte, utan om det krävs för att uppfylla syftet med avförandet eller handelsstoppet att även derivatinstru- mentet avförs/handelsstoppas, så ska detta ske. Det skulle t.ex. kunna vara fråga om en situation där en aktie handelsstoppas för att man misstänker att insiderinformation har läckt ut. Om inte också handeln i derivatinstrumentet stoppas skulle insiderinformationen kunna användas i den handeln. 
  
 Till reglerna om avförande från handel i artikel 52 hör också vissa krav på informationsutbyte och offentliggörande. En mark- nadsoperatör ska enligt artikel 52.2 offentliggöra ett beslut om av- förande från handel samt underrätta sin behöriga myndighet. Det- samma gäller enligt artikel 41.1 andra stycket i 2004 års direktiv. Den behöriga myndigheten i sin tur ska kräva att det avförda instrumentet, och till instrumentet relaterade derivatinstrument, ska avföras från handel eller handelsstoppas på andra handelsplatser (reglerade marknader,  
 MTF-plattformar, 
  
 OTF-plattformar 
  och sys- tematiska internhandlare). Den behöriga myndigheten ska offent- liggöra sitt beslut om handelsstopp och även informera Esma och andra behöriga myndigheter om beslutet. De behöriga myndig- heterna i andra länder ska i sin tur kräva avförande/handelsstopp av 
  
 331 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 instrumenten i fråga i sina respektive jurisdiktioner. Kraven på av- förande från handel eller handelsstopp även på andra handelsplatser 
  
 – nationellt och internationellt – gäller dock endast om avföran- det/handelsstoppet beror på misstänkt marknadsmissbruk, ett offent- ligt uppköpserbjudande, eller en överträdelse av utgivarens skyldighet att offentliggöra insiderinformation enligt artikel 17 i marknads- missbruksförordningen.16 En ytterligare förutsättning är att avför- andet från handel eller handelsstoppet inte allvarligt skadar investe- rarna eller marknadens funktion. 
  
 Den svenska regeln om avförande från handel17 i 15 kap. 11 § första stycket lagen om värdepappersmarknaden motsvarar delvis artikel 52.1 i MiFID II (samt artikel 41.1 i 2004 års direktiv) vad gäller avförande. Vid genomförandet av 2004 års direktiv flyttades dock den befintliga regleringen bara över från den upphävda lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet till lagen om värde- pappersmarknaden.18 Proportionalitetsregeln – att avförande från handel inte ska ske om detta skulle orsaka avsevärd skada för investerarna eller marknadens funktion – har dock utformats så att avförandet får skjutas upp om det är lämpligt från allmän syn- punkt (se 15 kap. 11 § första stycket sista meningen). Vid genom- förandet av 2004 års direktiv tolkades regeln så att den inte innebar att något avförande från handel över huvud taget inte skulle ske, utan att beslutet inte skulle verkställas omedelbart, om något av de skäl som angavs i direktivet var för handen.19 Om ett finansiellt instrument inte uppfyller kraven för att vara upptaget till handel ska instrumentet så klart avföras från handel, men verkställigheten bör skjutas upp så att investerarna och marknaden hinner anpassa sig till situationen. Bestämmelserna i 15 kap. 11 § lagen om värde- pappersmarknaden behöver därför inte ändras för att genomföra artikel 52.1 såvitt avser avförande från handel. 
  
 När det gäller handelsstopp finns det inga uttryckliga regler om förutsättningarna för att en börs (dvs. en marknadsoperatör) ska besluta om handelsstopp. De regler som finns i 22 kap. handlar i 
  
 16Förordning (EU) nr 596/2014. 
  
 17I svensk rätt har avförande från handel kallats avnotering, vilket var den terminologi som användes även före 2004 års MiFID. I den svenska översättningen av både 2004 års direktiv och MiFID II talas det om avförande från handel varför den termen kommer att användas i fortsättningen. 
  
 18Se prop. 2006/07:115 s.  
 482–483. 
  
 19Se prop. 2006/07:115 s. 619. 
  
 332 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 stället om börsens skyldighet att informera Finansinspektionen, för det fall att börsen har beslutat om handelsstopp på vissa grunder, samt om Finansinspektionens beslut om handelsstopp och vilka konsekvenser ett sådant beslut får. Såsom både artikel 52.1 i MiFID II och artikel 41.1 i 2004 års direktiv är utformade får detta anses vara ett fullgott genomförande i och för sig. Artikeln ställer inget uttryckligt krav på att medlemsstaterna ska ha regler om marknadsoperatörens handelsstopp. Genom att uttryckligen reglera operatörernas handelsstopp kan man dock på ett tydligare sätt genomföra även proportionalitetsregeln. Med nuvarande reglering får proportionalitetsregeln tolkas in i börsens allmänna skyldighet att bedriva verksamheten professionellt och på ett sätt så att allmänhetens förtroende för värdepappersmarknaden upprätthålls (se 13 kap. 1 § lagen om värdepappersmarknaden). I lagen bör därför en uttrycklig regel om börsens handelsstopp tas in. Även en be- stämmelse om börsens skyldighet att offentliggöra sitt beslut och att underrätta Finansinspektionen om beslutet bör tas in i lagen. 
  
 Såväl reglerna om avförande från handel som reglerna om handelsstopp bör kompletteras med en bestämmelse som mot- svarar det nya kravet i artikel 52.2 första stycket i MiFID II om avförande/handelsstopp även av derivatinstrument relaterade till det instrument som ursprungligen avförts från handel eller handels- stoppats. 
  
 Finansinspektionens beslut om handelsstopp, offentliggörande av detta samt kommunikation med andra behöriga myndigheter och Esma behandlas i avsnittet om Finansinspektionens befogen- heter, se avsnitt 12.1.12. 
  
 Deltagande i handeln på en reglerad marknad 
  
 Bedömning: Det krävs ingen lagstiftningsåtgärd för att genom- föra artikel 53 i MiFID II. 
  
 I artikel 53 i MiFID II finns regler om deltagandet i handeln på en reglerad marknad. Den reglerade marknaden ska enligt artikel 53.1 ha öppet redovisade, icke diskriminerande regler för tillträde eller medlemskap. Reglerna ska bygga på objektiva kriterier. 
  
 333 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 Enligt artikel 53.2 ska det av reglerna framgå vilka förpliktelser deltagarna har till följd av bl.a. den reglerade marknadens upp- byggnad och funktion, de regler som gäller för transaktioner på marknaden, de kompetenskrav som gäller för personalen vid de värdepappersföretag eller kreditinstitut som är verksamma på mark- naden samt regler och förfaranden avseende clearing och avveck- ling. 
  
 I artikel 53.3 anges att reglerade marknader får som medlemmar eller aktörer ha värdepappersföretag och kreditinstitut och även andra aktörer om dessa är lämpliga, om de har tillräcklig förmåga och kompetens vad avser handeln, om de har en lämplig organisa- tion samt om de har tillräckliga finansiella resurser i förhållande till de avvecklingsarrangemang som den reglerade marknaden har upp- rättat. 
  
 Vidare ska medlemsstaterna, enligt artikel 53.4, säkerställa att medlemmar eller aktörer på en reglerad marknad inte är skyldiga att, i förhållande till varandra vid transaktioner på den reglerade marknaden, iaktta kundskyddsreglerna (bl.a. rådgivning och bästa orderutförande) i artiklarna 24, 25, 27 och 28. 
  
 Enligt artikel 53.5 ska tillträdesreglerna ge utrymme för tillträde eller medlemskap, både direkt och på distans. 
  
 I artikel 53.6 finns bestämmelser om reglerade marknaders gräns- överskridande verksamhet. Detta behandlas i kapitel 10. Slutligen framgår av artikel 53.7 att en marknadsoperatör regelbundet ska överlämna en förteckning över deltagarna på en reglerad marknad till den behöriga myndigheten. 
  
 Reglerna i artikel 53 i MiFID II motsvarar artikel 42 i 2004 års direktiv. Bestämmelserna i den artikeln genomfördes genom bestäm- melserna i 12 kap. 10 §, 13 kap. 1 och 6 §§, 14 kap.  
 1–3 
  §§ och 23 kap. 2 § lagen om värdepappersmarknaden. Någon ändring i dessa bestämmelser behövs inte för att genomföra artikel 53 i MiFID II. 
  
 Marknadsövervakning m.m. 
  
 Förslag: 13 kap. 7 § lagen (2007:528) om värdepappersmark- naden kompletteras med en bestämmelse om att en börs funk- tion för marknadsövervakning även ska kunna upptäcka system- störningar samt att en börs till Finansinspektionen omgående 
  
 334 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 ska rapportera väsentliga överträdelser av handelsreglerna, otill- börliga marknadsförhållanden, misstänkt marknadsmissbruk och systemstörningar. 
  
 Enligt artikel 54.1 i MiFID II ska medlemsstaterna kräva att en reglerad marknad har effektiva system och förfaranden för regel- bunden övervakning av att medlemmarna eller deltagarna följer marknadens regler. Övervakningen ska också kunna upptäcka otillbörliga marknadsförhållanden (i den engelska versionen dis- orderly trading conditions) och transaktioner eller uppföranden som kan innebära marknadsmissbruk. Upptäckt av betydande överträdelser av marknadens regler, otillbörliga marknadsförhåll- anden och ageranden som kan innebära marknadsmissbruk ska, enligt artikel 54.2, rapporteras till den behöriga myndigheten. Vidare ska marknadsoperatören förse den myndighet som utreder och lagför marknadsmissbruk med relevanta upplysningar och stöd vid utredningar om marknadsmissbruk på den reglerade marknaden eller med hjälp av dess system. För  
 MTF-plattformar 
  finns regler som är i princip identiska med artikel 54 (se avsnitt 6.2.2). Reglerna i artikel 54 i MiFID II motsvarar artikel 43 i 2004 års direktiv. En skillnad i förhållande till 2004 års direktiv är att övervakningen enligt MiFID II också ska kunna upptäcka störningar i handels- systemet (system disruptions), relaterade till ett finansiellt instrument. Bestämmelserna i artikeln 43 i 2004 års direktiv genomfördes be- träffande övervakningen genom 13 kap. 2 och 7 §§ lagen om värde- pappersmarknaden. Skyldigheten att rapportera till den behöriga myndigheten genomfördes beträffande marknadsmissbruk genom 10 § lagen (2005:377) om straff för marknadsmissbruk vid handel med finansiella instrument. Bestämmelserna om marknadsövervak- ningen i sig i lagen om värdepappersmarknaden bör kompletteras med en bestämmelse om att kunna upptäcka systemstörningar. När det gäller rapportering har 2012 års marknadsmissbruksutredning i sitt betänkande Marknadsmissbruk II föreslagit att rapporterings- skyldigheten enligt 10 § marknadsmissbrukslagen ska utgå ur lagen, till följd av genomförandet av marknadsmissbruksförordningen.20 En bestämmelse om att rapportera bör därför tas in i lagen om 
  
 20 Se SOU 2014:46 s. 401 ff. 
  
 335 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 värdepappersmarknaden. Bestämmelsen bör dock inte som 10 § marknadsmissbrukslagen enbart röra misstänkt marknadsmissbruk, utan bör utformas som artikel 54.2 i MiFID II och omfatta väsent- liga överträdelser av handelsreglerna, otillbörliga marknadsförhåll- anden, misstänkt marknadsmissbruk och systemstörningar. 
  
 Avvecklingssystem och lista över reglerade marknader 
  
 Bedömning: Det krävs ingen lagstiftningsåtgärd för att genom- föra artiklarna 55 och 56 i MiFID II. 
  
 Enligt artikel 55 i MiFID II ska medlemsstaterna inte hindra den som driver en reglerad marknad att ingå överenskommelser med centrala motparter eller andra clearingorganisationer i andra medlemsstater. Bestämmelserna motsvarar i sak artikel 46 i 2004 års direktiv, även om bestämmelserna i MiFID II har kompletterats med en hänvis- ning till Harrison. I artikel 56 i MiFID II finns en regel om att varje medlemsstat ska ha en lista över reglerade marknader för vilka staten är hemmedlemsstat. Listan ska hållas uppdaterad och kom- municeras med andra medlemsstater och Esma. Artikel 56 mot- svarar artikel 47 i 2004 års direktiv, med undantag för hänvisningen till Esma. Genomförandet av artiklarna 46 och 47 i 2004 års direk- tiv ansågs inte kräva några uttryckliga lagbestämmelser.22 Det- samma gäller artiklarna 55 och 56 i MiFID II. 
  
 6.2.3MTF- och  
 OTF-plattformar 
  
 Regler för verksamheten på MTF- och  
 OTF-plattformar 
  finns i artiklarna  
 18–20 
  samt 31 och 32 i MiFID II och behandlas i detta avsnitt. Därutöver finns regler i MiFIR om transparens som är gemensamma för samtliga handelsplatser och en skyldighet att handla vissa derivatinstrument på en handelsplats. De reglerna behandlas i avsnitten 6.4 och 6.6. 
  
 21Förordning (EU) nr 648/2012. 
  
 22Prop. 2006/07:115 s. 218. 
  
 336 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 Reglerna om organisation m.m. 
  
 Förslag: Definitionen av handelsplattform i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden ändras så att den omfattar både MTF- och  
 OTF-plattformar. 
  
 I lagen tas in bestämmelser om att den som driver en handelsplattform ska vidta åtgärder för att identifiera och han- tera möjliga negativa följder för driften av handelsplattformen eller för deltagarna, av intressekonflikter mellan handelsplatt- formen, dess ägare eller den som driver plattformen. 
  
 Den som driver en  
 MTF-plattform 
  ska 
  
 1.ha tillräckliga förutsättningar för att kunna hantera de risker plattformen är exponerad för samt vidta lämpliga åtgärder och införa system för att identifiera alla betydande risker för plattformens verksamhet och för att reducera sådana risker, 
  
 2.ha verksamma åtgärder för att underlätta effektivt avslut utan dröjsmål av de transaktioner som utförs i plattformens sys- tem, samt 
  
 3.ha tillräckliga finansiella resurser för att goda förutsättningar ska föreligga för att  
 MTF-plattformen 
  ska kunna fungera korrekt med hänsyn till arten och omfattningen av de trans- aktioner som genomförs på plattformen och till samman- sättningen och graden av dess riskexponering. 
  
 På transaktioner som genomförs mellan deltagarna på en MTF- plattform enligt de regler som gäller för plattformen ska de svenska bestämmelser som genomför artiklarna 24, 25, 27 och 28 inte tillämpas. På transaktioner som genomförs på en OTF- plattform ska dock bestämmelserna tillämpas. 
  
 I flera avseenden gäller samma regler för MTF- och  
 OTF-platt- 
  formar, men på några punkter skiljer sig reglerna åt för de olika plattformarna. Av lagtekniska skäl – för att minska återupprep- ningar av begreppen MTF- och  
 OTF-plattformar 
  i lagtexten – bör de två plattformstyperna gemensamt benämnas handelsplattformar. Begreppet handelsplattform kan därefter användas i de fall då båda plattformstyperna avses. 
  
 337 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 De organisatoriska reglerna för handelsplattformar i MiFID II motsvarar i flera avseenden reglerna i 2004 års direktiv. De nya reglerna är dock mer detaljerade. I artikel 18.4 i MiFID II finns t.ex. en särskild regel om de intressekonflikter som kan uppstå mellan plattformen och den som driver plattformen eller dess ägare. Regeln innebär i korthet att den som driver en handels- plattform ska identifiera och hantera de negativa följder som intressekonflikterna kan få för driften av handelsplattformen eller för deltagarna på plattformen. Den generella regeln om hanteringen av intressekonflikter i artikel 23 i MiFID II handlar framför allt om intressekonflikter mellan värdepappersföretaget och dess kunder och intressekonflikter mellan olika kunder. Artikel 18.4 i MiFID II handlar, enligt sin lydelse, i stället om intressekonflikter mellan handelsplattformen och den som driver den. I de fall då ett värdepappersföretag driver en handelsplattform kan det t.ex. vara fråga om intressen i företagets verksamhet att utföra kundorder eller handla för egen räkning som kan komma i konflikt med platt- formsverksamhetens skyldigheter att behandla deltagarna likvär- digt. De intressekonflikter som ska identifieras och hanteras enligt artikel 18.4 i MiFID II kan därför inte sägas omfattas av den befintliga generella regeln i 8 kap. 21 § lagen om värdepappers- marknaden, som för övrigt inte gäller börser (som också kan driva en handelsplattform). En regel motsvarande artikel 18.4 bör därför tas in lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 Artikel 18.5 i MiFID II innebär att artiklarna 48 och 49 – som ställer en rad detaljerade krav avseende hur handeln på handels- platsen organiseras – också ska gälla för den som driver en handels- plattform. Reglerna har i sak behandlats i avsnitt 6.2.2 och där före- slås att reglerna görs tillämpliga även på handelsplattformar genom en hänvisning i 11 kap. lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 Bland de regler som gäller båda typerna av handelsplattformar kan slutligen nämnas artikel 18.10 i MiFID II enligt vilken den som driver plattformen ska tillhandahålla viss information till den be- höriga myndigheten. Myndigheten ska få en detaljerad beskrivning av plattformens funktion, kopplingar till andra handelsplatser, och dess deltagare. Denna information ska sedan kunna lämnas över från den behöriga myndigheten till Esma. En liknande regel finns i artikel 20.7. Den bestämmelsen gäller dock enbart  
 OTF-platt- 
  formar och innebär bl.a. att den som driver en sådan plattform ska 
  
 338 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 lämna information om varför plattformen inte kan fungera som en reglerad marknad eller  
 MTF-plattform 
  och hur den diskretionära bedömningen av orderhanteringen går till. Artiklarna 18.10 och 20.7 kräver dock ingen lagstiftningsåtgärd, eftersom Finansinspek- tionen med stöd av 23 kap. 2 och 3 §§ lagen om värdepappers- marknaden kan få den information som avses i artiklarna. 
  
 I artikel 19 i MiFID II ställs särskilda krav på  
 MTF-plattformar, 
  som alltså inte gäller vid drift av  
 OTF-plattformar. 
  Artiklarna 19.1 och 19.2 motsvarar vad som redan gäller enligt artikel 14 i 2004 års direktiv. I artikel 19.3 ställs dock mer detaljerade krav som saknar uttrycklig motsvarighet i 2004 års direktiv. Enligt artikel 19.3.a ska den som driver en  
 MTF-plattform 
  ha förutsättningar för att hantera de risker plattformen är exponerad för och vidta lämpliga åtgärder och införa system för att identifiera alla betydande risker samt vidta effektiva åtgärder för att reducera riskerna. Det är alltså en adekvat riskidentifiering och riskhantering det är fråga om. Krav i dessa avseenden ställs visserligen redan i andra delar av rörelse- lagstiftningen, men för att åstadkomma en direktivnära lagstiftning bör en motsvarande bestämmelse tas in i lagen. Detsamma gäller artikel 19.3.b, om att vidta åtgärder för att underlätta effektivt avslut av transaktioner på plattformen, och artikel 19.3.c, om att vidmakthålla tillräckliga finansiella resurser för att  
 MTF-platt- 
  formen ska ha goda förutsättningar att fungera korrekt. 
  
 För transaktioner på en  
 MTF-plattform 
  gäller enligt artikel 19.4 att kundskyddsreglerna i artiklarna 24, 25, 27 och 28 inte ska tillämpas på transaktioner som utförs på en  
 MTF-plattform 
  mellan deltag- arna. I förhållandet mellan deltagarna och deras kunder ska dock dessa regler fortfarande gälla. Även på transaktioner på en OTF- plattform ska kundskyddsreglerna gälla. En regel motsvarande artikel 19.4 bör tas in i lagen om värdepappersmarknaden. Av be- stämmelsen bör uttryckligen framgå att kundskyddsreglerna gäller på en  
 OTF-plattform. 
  
 339 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 Reglerna för handel 
  
 Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tas in bestämmelser om att det ska finnas ändamålsenliga och tydliga regler för handeln på en handelsplattform. Av bestämmelserna ska framgå 
  
 1.deltagarnas förpliktelser mot den som driver handelsplatt- formen, och 
  
 2.det som gäller för transaktioner på handelsplattformen. 
  
 För en  
 MTF-plattform 
  ska reglerna enligt punkten 2 inte vara skönsmässiga (jfr 11 kap. 4 § 1 och 2 lagen om värdepappers- marknaden). 
  
 Ett värdepappersinstitut som driver en  
 MTF-plattform 
  får inte på plattformen genomföra transaktioner mot det egna lagret. 
  
 Ett värdepappersinstitut som driver en  
 OTF-plattform 
  får inte – med undantag för statspapper för vilka det saknas en likvid marknad – på plattformen genomföra transaktioner mot det egna lagret annat än matchad principalhandel i obligationer, strukturerade finansiella produkter, utsläppsrätter och derivat- instrument som inte är föremål för central motpartsclearing. 
  
 Ett värdepappersinstitut som driver en  
 OTF-plattform 
  kan inte vara systematisk internhandlare i de finansiella instrument som handlas på plattformen. 
  
 Ett värdepappersinstitut som agerar marknadsgarant på en  
 OTF-plattform 
  måste agera oberoende av det värdepappers- institut som driver plattformen och får inte ha nära relationer till det institutet. 
  
 Enligt artikel 18.1 i MiFID II ska den som driver en handels- plattform ha transparenta regler för hur handeln ska gå till och hur avslut ska hanteras på handelsplatsen. Artikeln motsvarar vad som, enligt artikel 14.1 i 2004 års direktiv, gäller för  
 MTF-plattformar. 
  Enligt det direktivet ska handelsreglerna på en  
 MTF-plattform 
  vara  
 icke-skönsmässiga. 
  Detta gäller även enligt MiFID II men enbart för  
 MTF-plattformar 
  (se artikel 19). För en  
 OTF-plattform 
  finns inget sådant krav. Skillnaden får förstås så att en  
 MTF-plattform 
  ska vara en, i förhållande till deltagarna, oberoende handelsplats där 
  
 340 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 handeln sker enligt i förväg fastställda  
 icke-diskretionära 
  regler. Order kan t.ex. prioriteras efter pris och efter tidpunkt när de kom in, och en köp- och en säljorder som matchar varandra i pris och volym ska leda till avslut oavsett vad operatören tycker i det en- skilda fallet. En  
 OTF-plattform 
  har mer karaktären av ett internt ordermatchningssystem där operatören diskretionärt, från fall till fall, kan avgöra om två order ska matchas mot varandra. Att det finns ett sådant diskretionärt inslag ska dock framgå av reglerna. Detta följer av kravet i artikel 18.1 i MiFID II på att reglerna ska vara transparenta. Samtidigt som det i artikel 18.1, som gäller både MTF- och  
 OTF-plattformar, 
  talas om transparenta regler för handel på lika villkor anges i artikel 20.6 första stycket att order på en  
 OTF-plattform 
  utförs på diskretionär grund. I nästa stycke i samma artikel anges dock att den som driver en  
 OTF-plattform 
  ska endast handla diskretionärt i ett eller båda av följande fall och så anges två situationer när operatören får handla diskretionärt. Regleringen är något motsägelsefull. Samtidigt som direktivet säger att order på en  
 OTF-plattform 
  ska utföras på diskretionär grund ska detta alltså ske endast i två utpekade fall. Som utredningen har förstått det har skrivningarna om diskretionära regler m.m. sin bakgrund i att en företeelse som de facto var en marknadsplats inte motsvarade de krav på  
 icke-diskretionära 
  regler som 2004 års direktiv ställer på en  
 MTF-plattform, 
  vilket innebar att en sådan marknadsplats då kom att bli helt oreglerad – inget tillstånd krävdes och inga av 2004 års direktivs bestämmelser blev direkt tillämpliga. Bl.a. för att täppa till denna lucka utformades bestämmelser om  
 OTF-plattformar 
  utan krav på  
 icke-diskretionära 
  regler. Så som direktivet nu är utformat är det dock utredningens tolkning att möjligheterna för den som driver en  
 OTF-plattform 
  att utföra order på diskretionär grund är begränsade till enbart de i artikel 20.6 andra stycket utpekade situationerna. Operatören får enligt dessa bestämmelser agera diskretionärt när denne bestämmer om en order ska läggas in eller dras bort från  
 OTF-plattformen 
  (se artikel 20.6.a), och huruvida en viss order ska matchas, förutsatt att kundens specifika instruktioner följs och skyldigheterna att utföra order på bästa sätt enligt artikel 27 efterlevs (se artikel 20.6.b.). Artikel 14.1 i 2004 års direktiv genomfördes i svensk rätt genom 11 kap. 4 § första stycket 1, 2 och 4 lagen om värdepappers- marknaden. Ordalydelsen är dock inte särskilt direktivnära utan 
  
 341 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 anknyter i högre grad till den tidigare nationella regleringen av s.k. auktoriserade handelsplatser. Vid genomförandet av MiFID II bör ordalydelsen ändras dels så att den omfattar även  
 OTF-plattformar, 
  dels så att bestämmelsen utformas mer direktivnära. 
  
 För en  
 MTF-plattform 
  gäller att marknadsoperatören inte själv får exekvera order mot det egna lagret på den  
 MTF-plattform 
  operatören driver (se artikel 19.5 i MiFID II). Detta gäller enligt artikel 20.1 som huvudregel även för en  
 OTF-plattform. 
  Det finns dock undantag. Operatören kan på sin  
 OTF-plattform 
  genomföra order mot det egna lagret genom s.k. matchad principalhandel. Detta innebär att operatören, om han köper ett finansiellt instrument, omedelbart säljer samma instrument till någon annan till samma pris. För att det ska vara fråga om matchad prin- cipalhandel ska operatören aldrig vara utsatt för någon marknads- risk, dvs. köp- och säljtransaktionerna måste utföras simultant eller så simultant som det är tekniskt möjligt, se definitionen i arti- kel 4.1.38 i MiFID II. Detta kan operatören göra avseende obliga- tioner, strukturerade finansiella produkter, utsläppsrätter och sådana derivat som inte enligt EMIR ska clearas centralt, se artikel 20.2. Ytterligare ett undantag från förbudet mot att genomföra order mot det egna lagret gäller handel i statspapper för vilka det inte finns någon likvid marknad. Vad som är en likvid marknad defi- nieras i artikel 4.1.25 i MiFID II. 
  
 Den som driver en  
 OTF-plattform 
  kan inte också ägna sig åt systematisk internhandel i de instrument som handlas på platt- formen, se avsnitt 6.4.2. Däremot torde det inte finnas något hinder mot att ett värdepappersinstitut är systematisk interhandlare för t.ex. aktier samtidigt som institutet driver en  
 OTF-plattform 
  för räntederivat. Vidare kan ett annat värdepappersföretag vara mark- nadsgarant, dvs. åta sig att ställa priser, för att upprätthålla likviditeten på en  
 OTF-plattform. 
  Detta måste dock ske på obe- roende grund, och marknadsgaranten får inte ha någon nära relation till det företag som driver  
 OTF-plattformen 
  (se arti- kel 20.5). Begränsningarna när det gäller operatörens handel mot det egna lagret finns inte i 2004 års direktiv. Bestämmelser mot- svarande artiklarna 19.5 och 20 bör tas in i lagen om värdepappers- marknaden. 
  
 342 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 Regler för att ta upp finansiella instrument till handel 
  
 Bedömning: Det krävs ingen lagstiftningsåtgärd för att genom- föra reglerna i MiFID II, om att ta upp finansiella instrument till handel på en handelsplattform. 
  
 För både MTF- och  
 OTF-plattformar 
  gäller enligt artikel 18.2 i MiFID II att det ska finnas tydliga regler för vilka finansiella instrument som kan handlas på handelsplattformen. Operatören ska också se till att det finns tillgång till tillräcklig information om de instrument som handlas, så att de som handlar på handelsplatsen ska kunna fatta beslut huruvida de ska investera i ett visst instru- ment. Vad som avses med tillräcklig information beror dels på vilken typ av instrument det är fråga om, dels vilka som handlar på handelsplatsen. Motsvarande regel finns avseende  
 MTF-plattformar 
  i artikel 14.2 i 2004 års direktiv och genomfördes genom 11 kap. 4 § första stycket 3 och 5 § lagen om värdepappersmarknaden. Genom att termen handelsplattform enligt utredningens förslag ska omfatta både MTF- och  
 OTF-plattformar 
  kommer dagens krav för  
 MTF-plattformar 
  att omfatta även  
 OTF-plattformar. 
  
 Avförande och handelsstopp 
  
 Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tas in bestämmelser om att ett värdepappersinstitut som driver en handelsplattform kan avföra eller stoppa handeln i ett finansiellt instrument som inte längre uppfyller kraven för att vara upp- taget till handel, om det inte är sannolikt att avförandet eller handelsstoppet orsakar väsentlig skada för investerarna eller mark- nadens funktion. 
  
 Om institutet beslutar om avförande eller handelsstopp av ett finansiellt instrument ska institutet även avföra eller stoppa handeln i finansiella derivatinstrument relaterade till det finan- siella instrumentet i fråga. 
  
 Institutet ska offentliggöra beslut om avförande och handels- stopp samt informera Finansinspektionen om beslutet. 
  
 343 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 Om avförandet eller handelsstoppet beror på 
  
 1.misstänkt marknadsmissbruk, 
  
 2.ett offentligt uppköpserbjudande, eller 
  
 3.att en emittent har underlåtit att offentliggöra information enligt artikel 12 i marknadsmissbruksförordningen (förord- ning (EU) nr 596/2014), 
  
 ska Finansinspektionen besluta om avförande eller handelsstopp avseende instrumentet i fråga och relaterade derivatinstrument på andra handelsplatser samt även stoppa handel som utförs av värdepappersinstitut utanför handelsplatser. 
  
 Om ett finansiellt instrument inte längre uppfyller de krav som ställs för att det ska handlas på en handelsplats ska instrumentet kunna avföras eller handelsstoppas (se artikel 32 i MiFID II). Om en avförande eller ett handelsstopp sker ska även till instrumentet relaterade derivatinstrument avföras/stoppas. 
  
 Marknadsoperatören ska offentliggöra beslut om avförande och handelsstopp. Om dessa åtgärder beror på misstänkt marknads- missbruk, ett offentligt uppköpserbjudande eller att en emittent har underlåtit att offentliggöra insiderinformation enligt artikel 17 i marknadsmissbruksförordningen ska den behöriga myndigheten för operatören besluta om avförande eller handelsstopp av instru- mentet, om det handlas på andra handelsplatser. En behörig myn- dighet som fattar ett sådant beslut ska omedelbart offentliggöra det och underrätta Esma och andra behöriga myndigheter. De behöriga myndigheterna i andra länder ska därefter besluta om motsvarande åtgärder i instrumentet och relaterade derivatinstrument. 
  
 I 2004 års direktiv finns en regel om att instrument ska avföras eller handelsstoppas på en  
 MTF-plattform 
  om den behöriga myn- digheten begär det. Det finns också regler om att ett instrument som på grund av den behöriga myndighetens beslut har avförts eller handelsstoppats på en reglerad marknad också ska avföras/stoppas om det handlas på en  
 MTF-plattform. 
  Det finns dock inga regler om hur marknadsoperatören ska gå till väga när operatören själv beslutar om avförande eller handelsstopp. Regler motsvarande arti- kel 32 i MiFID II bör därför införas i lagen om värdepappers- 
  
 344 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 marknaden. Som en konsekvens av detta bör också reglerna om handelsstopp i 22 kap. justeras så att Finansinspektionen kan be- sluta att ett handelsstopp som har beslutats av en operatör på en MTF- eller  
 OTF-plattform 
  ska bestå, se avsnitt 12.1.12. 
  
 Regler för vilka som får delta i handeln 
  
 Förslag: 11 kap. 3 § lagen (2007:528) om värdepappersmark- naden justeras så att de specifika krav som ställs på den som ska delta i handeln på en  
 MTF-plattform 
  inte ska gälla för del- tagande i handeln på en  
 OTF-plattform. 
  I lagen tas även in en bestämmelse om att det på en handelsplattform ska finnas minst tre väsentligen aktiva deltagare som var och en har möjlighet att interagera med alla andra deltagare/användare när det gäller pris- bildningen. 
  
 För både MTF- och  
 OTF-plattformar 
  gäller enligt artikel 18.3 i MiFID II att operatören ska ha transparenta och  
 icke-diskrimi- 
  nerande regler, baserade på objektiva kriterier för vilka som får delta i handeln på handelsplattformen. För en  
 MTF-plattform 
  gäller därutöver att kraven på dem som ska delta i handeln är desamma som för dem som ska delta i handeln på en reglerad marknad enligt artikel 53.3. Det är i första hand fråga om värde- pappersföretag och kreditinstitut, men även andra med tillräckligt gott anseende, tillräckliga resurser, kompetens och erfarenhet samt en ändamålsenlig organisation. Några sådana specifika krav ställs inte på dem som ska delta i handeln på en  
 OTF-plattform. 
  Kraven på dem som ska delta i handeln på en  
 MTF-plattform 
  motsvarar vad som gäller enligt artikel 14.4 i 2004 års direktiv. Den artikeln genomfördes genom 11 kap. 3 § lagen om värdepappersmarknaden. Paragrafen bör justeras så att de specifika krav som ställs på dem som ska delta i handeln på en  
 MTF-plattform 
  inte ska gälla för deltagande i handeln på en  
 OTF-plattform. 
  
 Enligt artikel 18.7 i MiFID II ska det på en handelsplattform finnas minst tre väsentligen aktiva medlemmar eller användare som var och en har möjlighet att interagera med alla andra deltagare/användare när det gäller prisbildningen. Bestämmelsen syftar troligen till att säkerställa viss likviditet och att denna inte enbart tillhandahålls av 
  
 345 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 en enda part. Någon motsvarande regel finns inte i svensk rätt och en bestämmelse som motsvarar artikel 18.7 bör tas in i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 Regler för marknadsövervakning 
  
 Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tas in en bestämmelse om att den som driver en handelsplattform ska underrätta Finansinspektionen vid betydande överträdelser av reglerna, otillbörliga marknadsförhållanden, ageranden som kan tyda på beteenden som är förbjudna enligt marknadsmissbruks- förordningen (förordning (EU) nr 596/2014), samt vid system- avbrott. 
  
 Reglerna i artikel 31 i MiFID II rör marknadsoperatörens skyldig- het att se till att de som handlar på handelsplattformen följer de regler som gäller. Artikeln motsvarar artikel 26 i 2004 års direktiv. Den artikeln, som genomfördes genom 8 kap. 13 § lagen om värde- pappersmarknaden, gällde dock enbart  
 MTF-plattformar. 
  Genom den föreslagna ändringen av definitionen av begreppet handelsplatt- form kommer bestämmelsen att omfatta även den som driver en  
 OTF-plattform. 
  
 Artikel 31 i MiFID II innehåller också en skyldighet för den som driver en handelsplattform att omedelbart underrätta Finans- inspektionen vid betydande överträdelser av reglerna, otillbörliga marknadsförhållanden, ageranden som kan tyda på beteenden som är förbjudna enligt marknadsmissbruksförordningen samt vid system- avbrott. Även denna skyldighet finns i artikel 26 i 2004 års direktiv men finns inte uttryckligen i lagen om värdepappersmarknaden. Underrättelseskyldigheten bör nu tas in i lagen. 
  
 346 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 6.2.4Tillväxtmarknader för små och medelstora företag 
  
 Förslag: Definitioner av vad som avses med små och medelstora företag och en tillväxtmarknad för sådana företag tas in i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. Regler om tillväxt- marknader för små och medelstora företag, motsvarande arti- kel 33 i MiFID II, tas in i 11 kap. i lagen. 
  
 I artikel 33 i MiFID II finns bestämmelser om att den som driver en  
 MTF-plattform 
  ska kunna ansöka om att få  
 MTF-plattformen 
  registrerad som en tillväxtmarknad för små och medelstora företag. På en sådan marknad ska majoriteten – minst 50 procent – av emittenter, vars finansiella instrument är föremål för handel på plattformen, vara små och medelstora företag. Med små och medel- stora företag avses enligt artikel 4.1.13 företag som har ett genom- snittligt börsvärde som understiger 200 miljoner euro beräknat på slutkurser för de tre föregående kalenderåren. Enligt skäl 135 ska bedömningen grundas på börsvärdet de tre föregående kalender- åren, för att garantera en smidig övergång från en tillväxtmarknad till en ordinarie handelsplats. Det hela får förstås så att det är ett genomsnittligt värde de tre föregående kalenderåren som avses. 50- procentskravet ska, enligt skäl 135, tillämpas med flexibilitet. Om kravet tillfälligt inte uppfylls behöver plattformen inte omedelbart avregistreras som tillväxtmarknad, om det finns rimliga utsikter för att kravet kommer att uppfyllas från och med året därpå. 
  
 Att en  
 MTF-plattform 
  registreras som en tillväxtmarknad för små och medelstora företag innebär att de något lättare krav för upptagande till handel och information om emittenterna i artikel 33 ska tillämpas i stället för de krav som annars gäller för en MTF- plattform. Det finns dock inget som hindrar att den som driver en  
 MTF-plattform 
  tillämpar de ordinarie reglerna för  
 MTF-platt- 
  formar, se skäl 134 i MiFID II. 
  
 På en tillväxtmarknad för små och medelstora företag ska det enligt artikel 33.3, finnas lämpliga kriterier för att finansiella instru- ment ska tas upp till handel på plattformen. När ett finansiellt instrument tas upp till handel ska det finnas tillräckligt med information offentliggjord för att investerare ska kunna fatta ett välgrundat investeringsbeslut. Informationen kan finnas i t.ex. ett prospekt, om prospektreglerna i 2 kap. lagen (1991:980) om handel 
  
 347 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 med finansiella instrument är tillämpliga, och i annat fall i ett upptagandedokument. Vidare ställs ett allmänt krav på ändamåls- enlig, fortlöpande och regelbunden finansiell rapportering, exem- pelvis reviderade årsrapporter samt att emittenten och ledande befatt- ningshavare (samt närstående) hos emittenten uppfyller kraven på att rapportera transaktioner m.m. enligt marknadsmissbruksförord- ningen. Därutöver ska tillsynsinformation som rör emittenterna lagras och spridas till allmänheten, och på handelsplatsen ska det finnas effektiva system och kontroller för att förhindra och upp- täcka marknadsmissbruk. Kraven på en tillväxtmarknad kommer att specificeras närmare i delegerade akter från kommissionen, se artikel Stephenson. 
  
 Om ett finansiellt instrument har tagits upp till handel på en tillväxtmarknad för små och medelstora företag, får handel med samma instrument ske på en annan sådan handelsplats endast om emittenten har informerats och inte haft några invändningar, se artikel 33.7. I detta avseende skiljer sig en tillväxtmarknad från en vanlig handelsplattform eller en reglerad marknad. På dessa handelsplatser kan ett instrument som redan är upptaget till handel tas upp till handel på en annan handelsplats utan emittentens sam- tycke. Om en sekundärnotering på en tillväxtmarknad sker, dvs. efter information och underförstått samtycke från emittenten, ska dock emittenten inte vara underkastad några skyldigheter vad gäller bolagsstyrning eller offentliggörande av information i förhållande till den andra tillväxtmarknaden. 
  
 Om marknadsoperatören begär det eller kraven i artikel 33 inte längre är uppfyllda ska tillväxtmarknaden, enligt artikel 33.5, avregi- streras som sådan. 
  
 Några regler om tillväxtmarknader för små och medelstora före- tag finns inte i svensk rätt. Definitioner av begreppen små och medelstora företag och tillväxtmarknad för sådana företag bör därför tas in i lagen om värdepappersmarknaden tillsammans med regler om sådana tillväxtmarknader. De senare bör placeras i 11 kap., som handlar om handelsplattformar. 
  
 348 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 6.3Skyldigheten att handla derivatinstrument på en handelsplats m.m. 
  
 Skyldigheten att handla på en handelsplats m.m. 
  
 Bedömning: Artiklarna  
 28–34 
  i MiFIR föranleder ingen lagstift- ningsåtgärd. 
  
 Enligt artikel 28 i MiFIR ska finansiella motparter, såsom detta begrepp definieras i EMIR,23 genomföra sina transaktioner mot andra finansiella motparter, och vissa andra stora motparter, i vissa derivatinstrument på en handelsplats, dvs. på en reglerad marknad, en MTF- eller en  
 OTF-plattform. 
  Handeln i de derivat som om- fattas av handelsskyldigheten kan således inte ske via en systematisk internhandlare eller OTC. Detsamma gäller när sådana andra motparter handlar med varandra. De derivatinstrument det är fråga om är sådana som kommer att anges i en av Esma utarbetad och av kommissionen antagen teknisk standard. Processen för att besluta vilka derivatinstrument som ska vara föremål för obligatorisk handelsplatshandel följer av artikel 32 i MiFIR. Det ska vara fråga om sådana klasser av derivatinstrument som är föremål för obligatorisk clearing hos en central motpart enligt EMIR, se arti- kel 32.1.a MiFIR, och som är upptagna till handel på en handels- plats (en reglerad marknad, en  
 MTF-plattform, 
  en  
 OTF-plattform 
  eller en likvärdig handelsplats i tredjeland24) och kan anses tillräck- ligt likvida, se artikel 32.2 i MiFIR. 
  
 Skyldigheten att handla derivatinstrument på en handelsplats gäller när finansiella motparter (t.ex. värdepappersinstitut och andra tillståndspliktiga företag) handlar med varandra och när en finansiell motpart handlar med vissa andra parter vars handel med derivatinstrument överstiger vissa tröskelvärden (se artikel 10.4.b i EMIR om hur dessa tröskelvärden fastställs). Kravet på att handla derivat på en handelsplats gäller således för samma parter som enligt EMIR har en skyldighet att cleara sådana transaktioner genom en central motpart. För vilka derivatinstrument kravet på handels- 
  
 23Förordning (EU) nr 648/2012. 
  
 24Vilka handelsplatser i tredje land som anses likvärdiga avgörs av kommissionen. se artikel 28.1.d i MiFIR. 
  
 349 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 platshandel gäller hänger också samman med EMIR på det sättet att det enbart gäller för vissa av de instrument som är föremål för obligatorisk clearing enligt EMIR. 
  
 Till artikel 28 i MiFIR, om skyldigheten att handla derivat- instrument på en handelsplats, har knutits en del andra regler. Den som driver en reglerad marknad ska enligt artikel 29 se till att derivatinstrument som handlas på handelsplatsen också clearas hos en central motpart. Enligt samma artikel ska centrala motparter, handelsplatser och värdepappersföretag ha effektiva system för clearing. Enligt artikel 30 kan clearing av derivatinstrument även ske indirekt, och enligt artikel 31 ska värdepappersföretag som till- handahåller s.k. portföljkompression25 inte tillämpa reglerna om bästa orderutförande, transparens och transaktionsrapportering på de transaktioner som genomförs inom ramen för en sådan tjänst. Artikel 33 rör en skyldighet för kommissionen att tillsammans med Esma övervaka och rapportera eventuella problem, om det även i tredjeland finns krav på handel med derivatinstrument på en handelsplats. Värdepappersföretag kan då hamna i en situation där ett derivatinstrument enligt t.ex. amerikanska regler ska handlas på en viss handelsplats samtidigt som de enligt MiFIR ska handlas på en annan handelsplats. Slutligen ska Esma, enligt artikel 34, hålla ett uppdaterat register över vilka derivatinstrument som ska handlas på en handelsplats, från vilket datum skyldigheten gäller och vilken handelsplats instrumentet i fråga är upptaget till handel på. 
  
 Det finns inga svenska regler som innebär en skyldighet att handla vissa instrument på en handelsplats. Det finns inte heller några svenska regler som motsvarar de med denna skyldighet samman- hängande bestämmelserna i artiklarna  
 28–34. 
  Artiklarna föranleder därför ingen lagstiftningsåtgärd. 
  
 25 Se artikel 2.1.47 i MiFIR. 
  
 350 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 En skyldighet för en central motpart att tillhandahålla clearing på ett  
 icke-diskriminerande 
  sätt 
  
 Bedömning: Artikel 35 i MiFIR föranleder ingen lagstiftnings- åtgärd. 
  
 Artikel 35 i MiFIR tar sikte på centrala motparter, såsom dessa definieras i artikel 2.1 i EMIR, dvs. juridiska personer som träder in emellan motparterna i kontrakt, som är föremål för handel på en eller flera finansmarknader, och blir köpare till varje säljare och säljare till varje köpare. 
  
 En sådan central motpart ska enligt artikel 35 i MiFIR på en  
 icke-diskriminerande 
  och transparent basis, acceptera att cleara finan- siella instrument, oberoende av vilken handelsplats instrumenten handlas på. Några motsvarande svenska regler för denna typ av clearingorganisationer finns inte, och artikel 35 i MiFIR föranleder ingen lagstiftningsåtgärd. 
  
 Icke-diskriminerande 
  tillgång till en handelsplats 
  
 Bedömning: Artikel 36 i MiFIR föranleder ingen lagstiftnings- åtgärd. 
  
 I artikel 36 regleras centrala motparters rätt att cleara transaktioner som har genomförts på en handelsplats. Även denna artikel tar sikte på sådana centrala motparter som definieras i artikel 2.1 i EMIR och innebär att sådana clearingorganisationer, på en icke- diskriminerande och transparent basis ska kunna cleara transak- tioner som har ägt rum på en handelsplats. Några motsvarande svenska regler finns inte, och artikel 36 i MiFIR föranleder ingen lagstiftningsåtgärd. 
  
 351 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillgång till referensvärden 
  
 Bedömning: Artikel 37 i MiFIR föranleder ingen lagstiftnings- åtgärd. 
  
 Artikel 37 i MiFIR rör referensvärden, så som dessa definieras i artikel 2.1.39 i MiFIR, dvs. index m.m., beräknat på underliggande tillgångar eller priser som används för att besluta vad som ska betalas enligt t.ex. ett derivatkontrakt. Ett börsindex t.ex. beräknas på värdet av en korg av värdepapper och kan användas för att bestämma priset på en indextermin. Artikel 37 i MiFIR innebär att centrala motparter och den som driver en handelsplats ska kunna få tillgång till relevant information om indexet på rimliga affärs- mässiga villkor. Några motsvarande svenska regler finns inte, och artikel 37 i MiFIR föranleder ingen lagstiftningsåtgärd. 
  
 6.4Transparens 
  
 Genom MiFIR förändras kraven på transparens jämfört med vad som gäller enligt 2004 års direktiv. Medan 2004 års regler enbart gäller aktier som tagits upp till handel på en reglerad marknad, gäller de nya transparenskraven flera typer av finansiella instru- ment, oavsett på vilken handelsplats de är upptagna till handel. 2004 års direktiv innebär i praktiken en fullharmonisering av transparenskraven för aktier upptagna till handel på en reglerad marknad, medan transparenskraven för andra finansiella instrument är en rent nationell angelägenhet. De nya reglerna innebär en fullharmonisering av transparenskraven för fler instrumenttyper. Transparensreglerna återfinns i MiFIR, dvs. reglerna är direkt tillämpliga och varken ska eller får genomföras i eller omvandlas till nationell rätt. Några särskilda åtgärder för att införliva förord- ningens materiella bestämmelser med nationell rätt får Sverige därför inte vidta, annat än att ta bort befintliga regler om transparens som dubblerar MiFIR:s regler. 
  
 Huvudregeln i MiFIR är, liksom i 2004 års direktiv, att informa- tion om anbud och priser m.m. ska lämnas kontinuerligt så nära realtid som möjligt. Det finns emellertid ett flertal undantag från denna regel. Transparensreglerna i MiFIR är uppdelade på regler 
  
 352 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 för handelsplatser (reglerade marknader,  
 MTF-plattformar 
  och OTF- plattformar), artiklarna  
 3–13, 
  och regler för värdepappersföretag, artiklarna  
 14–22. 
  
 6.4.1Regler för handelsplatser 
  
 Förslag: Bestämmelserna om transparens i 11 kap.  
 9–11 
  §§ och 13 kap.  
 9–11 
  §§ lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden utmönstras ur lagen. Detsamma gäller bemyndigandet i 11 kap. 12 § och 13 kap. 17 §  
 3–5 
  att meddela föreskrifter avseende transparenskraven. 
  
 Aktierelaterade instrument 
  
 Artiklarna  
 3–7 
  i MiFIR behandlar transparenskraven för aktierela- terade instrument, dvs. aktier, depåbevis, ETF:er26, certifikat och andra liknande instrument. 
  
 Huvudregeln enligt artikel 3.1 är att den som driver en reglerad marknad eller en  
 MTF-plattform 
  ska offentliggöra aktuella köp- och säljbud samt orderdjup vid dessa priser, dvs. antalet köpare och säljare på olika prisnivåer. Informationen ska göras tillgänglig för allmänheten på rimliga affärsmässiga villkor, fortlöpande under den tid handelsplatserna normalt är öppna. Förutom köp- och säljbud gäller samma regel för genomförbara intresseanmälningar (i den engelska versionen actionable indication of interest), vilket enligt definitionen i artikel 2.33 är ett meddelande, i handelssystemet, från en handelsdeltagare till en annan avseende ett handelsintresse som innehåller tillräcklig information för att en överenskommelse om en transaktion ska kunna komma till stånd.27 Från denna huvud- regel finns i artikel 4 möjlighet för den behöriga myndigheten att ge undantag under vissa i artikeln angivna förutsättningar. De närmare villkoren för när en behörig myndighet kan medge undan- tag kommer att preciseras i tekniska standarder (artikel 4.6). En behörig myndighet som avser att medge undantag med stöd av 
  
 26Exchange Traded Funds dvs. börshandlade fonder, se definitionen i artikel 4.1.46 MiFID. 
  
 27Det är svårt att se vad det skulle vara för skillnad på detta och ett köp- eller säljbud. 
  
 353 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 artikel 4 ska underrätta Esma och övriga behöriga myndigheter i förväg och förklara hur undantaget är avsett att användas och hur det ska tillämpas (artikel 4.4). Det finns i artikel 5 några tröskel- värden som begränsar omfattningen av undantagen. I artikel 5 finns därutöver regler om vad som händer om ett sådant tröskelvärde överskrids och hur övervakningen av efterlevnaden av dessa regler ska ske. 
  
 Medan artiklarna  
 3–5 
  rör offentliggörande av bud handlar artik- larna 6 och 7 om offentliggörande av genomförda transaktioner. Enligt artikel 6 ska marknadsoperatören offentliggöra priser, volymer och tidpunkter för transaktioner som har genomförts i deras sys- tem. Uppgifterna ska offentliggöras på rimliga affärsmässiga villkor och så nära realtid som möjligt. Även från dessa transparenskrav kan den behöriga myndigheten ge undantag genom att medge upp- skjutet offentliggörande , se artikel 7. Vad som ska offentliggöras och förutsättningarna för att medge uppskjutet offentliggörande kommer att preciseras i tekniska standarder (se artikel 7.2). 
  
 Icke aktierelaterade instrument 
  
 Artiklarna  
 8–11 
  i MiFIR rör transparenskraven för obligationer, strukturerade finansiella produkter,28 utsläppsrätter och derivatinstru- ment. Regleringen är uppbyggd på samma sätt som reglerna om aktierelaterade instrument. Huvudregeln är att marknadsopera- tören ska offentliggöra dels aktuella köp- och säljbud samt order- djup vid dessa priser, dels priser, volymer och tidpunkter för trans- aktioner som har genomförts. Informationen ska göras tillgänglig för allmänheten på rimliga affärsmässiga villkor, fortlöpande under den tid handelsplatserna normalt är öppna. Den behöriga myndig- heten kan medge undantag från kravet på offentliggörandet av bud och medge uppskjutet offentliggörande av transaktioner och aggre- gerad publicering av transaktioner under vissa i artiklarna 8 och 11 angivna förutsättningar. De närmare villkoren för att medge undan- tag från offentliggörande av bud samt medge uppskjutet offentlig- görande kommer att preciseras i tekniska standarder. 
  
 28 Se definitionen i artikel 4.1.48 MiFID. 
  
 354 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 Gemensamma bestämmelser om offentliggörande 
  
 I artiklarna 12 och 13 i MiFIR finns regler om att information om bud respektive transaktioner ska tillhandahållas separat, att informa- tionen ska tillhandahållas på rimliga affärsmässiga villkor och gratis 15 minuter efter det omedelbara offentliggörandet. 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Bestämmelser om transparens avseende finansiella instrument finns i svensk rätt för reglerade marknader i 13 kap.  
 9–11 
  §§ lagen om värdepappersmarknaden. I 13 kap. 10 och 11 §§ finns bestämmelser som rör aktier upptagna till handel på en reglerad marknad och i 9 § bestämmelser som rör övriga instrument. För  
 MTF-plattformar 
  regleras samma sak i 11 kap.  
 9–11 
  §§. Dessa bestämmelser bör utmönstras ur lagen eftersom transparenskraven endast ska regleras av MiFIR. Detsamma gäller bemyndigandet i 11 kap. 12 § och 13 kap. 17 §  
 3–5 
  att meddela föreskrifter avseende transparenskraven. 
  
 6.4.2Regler för värdepappersföretag 
  
 Reglerna om transparens på handelsplatser skulle bli relativt verk- ningslösa om det inte också fanns regler om i vilken mån värde- pappersföretag kan genomföra transaktioner utanför handelsplatserna och vad som då gäller. Utan en reglering av transparenskraven på de affärer som genomförs utanför handelsplatserna skulle endast en del av handeln bli transparent, och det bakomliggande syftet med reglerna – att främja en effektiv prisbildning genom att köpare och säljare har tillgång till information om bud och transaktioner – skulle inte kunna uppfyllas. Reglerna om transparens för värde- pappersföretagen handlar om skyldigheten för en systematisk intern- handlare att offentliggöra fasta bud (artiklarna  
 14–18), 
  att offentlig- göra genomförda transaktioner (artiklarna  
 20–22) 
  samt att genom- föra transaktioner på en handelsplats eller som systematisk intern- handlare (artikel 23). 
  
 355 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 Systematiska internhandlare 
  
 Genom 2004 års direktiv introducerades begreppet systematiska internhandlare. Den som är att betrakta som en systematisk intern- handlare måste offentliggöra eller låta kunderna få tillgång till fasta köp- och säljbud och är tvungen att göra avslut enligt de offentlig- gjorda buden. Reglerna om transparens före handel blir därmed i viss utsträckning tillämpliga även utanför reglerade marknader,  
 MTF-plattformar 
  och  
 OTF-plattformar. 
  Detsamma gäller genom- förande av transaktioner efter handel. Ett svenskt värdepappers- institut som agerar marknadsgarant på den svenska penning- och obligationsmarknaden och som uppfyller definitionen av systematisk internhandlare omfattas därmed av dessa regler. 
  
 Definitionen av systematisk internhandlare 
  
 Förslag: Definitionen av systematisk internhandlare i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden ändras så att den motsvarar ordalydelsen i artikel 4.1.20 i MiFID II. 
  
 Med systematisk internhandlare avses värdepappersföretag som på ett organiserat, frekvent och systematiskt sätt handlar för egen räkning genom att utföra kundorder utanför en reglerad marknad, en  
 MTF-plattform 
  eller en  
 OTF-plattform. 
  Definitionen är i stort sett densamma i både MiFID II (artikel 4.1.20) och i 2004 års direktiv (artikel 4.1.7) med den skillnaden att begreppet OTF- plattform har förts in i MiFID II. Därutöver har det i MiFID II tillkommit en hjälpregel om vad som avses med frekvent och systematiskt som innebär en viss förändring. Enligt kommissionens genomförandeförordning till 2004 års direktiv ansågs ett värde- pappersföretag bedriva internhandel på ett organiserat, frekvent och systematiskt sätt om internhandeln hade en väsentlig affärs- mässig betydelse för företaget och utfördes i enlighet med fast- ställda regler och rutiner, om verksamheten utfördes av personal eller med hjälp av ett automatiserat tekniskt system för detta ändamål samt om verksamheten var regelbundet eller fortlöpande tillgänglig för kunderna. Bedömningen av om ett företag var att betrakta som en systematisk internhandlare utgick således i stor 
  
 356 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 utsträckning från företaget självt, t.ex. den affärsmässiga betydelsen i förhållande till företagets andra verksamheter. Enligt MiFID II ska bedömningen i stället göras utifrån objektivt iakttagbara kri- terier. Man ska enligt artikel 4.1.20 andra stycket utgå från rela- tionen mellan antalet transaktioner som företaget gör för egen räkning utanför handelsplatser och antalet transaktioner som före- taget genomför totalt eller antalet transaktioner som totalt genomförs i det aktuella instrumentet. Kommissionen har enligt artikel 4.2 rätt att genom delegerade akter precisera definitionerna i artikel 4.1. Även om ett värdepappersföretag inte träffas av kri- terierna i definitionen kan företaget, enligt artikel 4.1.20 sista meningen, frivilligt ansluta sig till den ordning som gäller för syste- matiska internhandlare. 
  
 Definitionen av systematisk internhandlare i lagen om värde- pappersmarknaden bör ändras så att den motsvarar ordalydelsen i artikel 4.1.20. 
  
 Skyldigheten att offentliggöra fasta bud m.m. 
  
 Förslag: Reglerna om systematiska internhandlare i 9 kap. 2– 8 §§ lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, tillsammans med bemyndigandena i 9 kap. 10 § 2 och 4 utmönstras ur lagen. 
  
 Enligt 2004 års direktiv gäller att systematiska internhandlare är skyldiga att offentliggöra fasta bud med köp- och/eller säljpriser i likvida aktier, upptagna till handel på en reglerad marknad och för vilka de är systematiska internhandlare. Skyldigheten är alltså be- gränsad till likvida aktier upptagna till handel på en reglerad mark- nad. I MiFIR är det möjligt att vara systematisk internhandlare i fråga om betydligt fler finansiella instrument. 
  
 Enligt artikel 14.1 i MiFIR ska en systematisk internhandlare offentliggöra fasta bud i sådana aktier, depåbevis, börshandlade fonder, certifikat och andra liknande finansiella instrument som handlas på en reglerad marknad eller en  
 MTF-plattform 
  och för vilka denne är systematisk internhandlare. En förutsättning är dock att det finns en likvid marknad för instrumenten i fråga. Vad som avses med en likvid marknad definieras i artiklarna 2.1.17 i MiFIR och 4.1.25 i MiFID II. Om det inte finns någon likvid marknad för 
  
 357 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 instrumentet ska internhandlaren på begäran informera sina kunder om buden. Skyldigheten att informera begränsas till transaktioner som är mindre eller lika stora som standardstorleken på marknaden för den storlekskategori som instrumentet tillhör (artikel 14.2 i MiFIR). Vad som avses med standardstorleken för ett visst instrument kommer att preciseras i tekniska standarder, se arti- kel 14.7. Systematiska internhandlare ska regelbundet och konti- nuerligt offentliggöra sina bud under den tid handelsplatserna normalt är öppna och ska som huvudregel utföra order som de får från sina kunder mot de offentliggjorda buden. De kan dock, för att uppfylla sina skyldigheter att utföra order på bästa möjliga sätt, utföra kundorder till ett bättre pris än det offentliggjorda. 
  
 Liknande regler finns i artikel 18 för systematiska internhandlare i obligationer, strukturerade finansiella produkter, utsläppsrätter och derivatinstrument. Liksom för aktierelaterade instrument gäller skyldigheten för instrument som handlas på en handelsplats och för vilka det finns en likvid marknad. I dessa fall ska en systematisk internhandlare offentliggöra bud om någon kund begär det och internhandlaren går med på att lämna ett bud. För instrument där det saknas en likvid marknad ska internhandlaren för kunder offentliggöra bud på begäran. 
  
 Reglerna om systematiska internhandlare är i stora delar nya och förändrade i förhållande till de befintliga reglerna i lagen om värde- pappersmarknaden. Dessa (9 kap.  
 2–8 
  §§), tillsammans med bemyn- digandena i 9 kap. 10 § 2 och 4, bör utmönstras ur lagen eftersom regleringen endast ska finnas i MiFIR. 
  
 Skyldigheten att offentliggöra transaktioner 
  
 Förslag: 9 kap. 9 § och 10 § 3 lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden utmönstras ur lagen. 
  
 Enligt artiklarna 20 och 21 i MiFIR ska värdepappersinstitut, oavsett om institutet är en systematisk internhandlare eller inte, offentliggöra information om genomförda transaktioner i finan- siella instrument som handlas på en handelsplats när transaktionen genomförs OTC. Informationskravet motsvarar det krav som gäller för reglerade marknader, MTF- och  
 OTF-plattformar, 
  och 
  
 358 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 informationen ska således innehålla uppgifter om pris, volym och tidpunkt för genomförda transaktioner. Informationen ska offentlig- göras genom ett s.k. godkänt publiceringsarrangemang, se defini- tionen av detta i artikel 4.1.52 i MiFID II. För detta offentlig- görande kan, liksom för handelsplatsers offentliggörande, en fördröj- ning och/eller aggregerad publicering vara tillåten, se artiklarna 20.2 och 21.4. 
  
 I 2004 års direktiv finns regler om offentliggörande av transak- tioner i aktier upptagna till handel på en reglerad marknad. Skyl- digheterna har således utvidgats väsentligt. I svensk rätt finns regler om värdepappersinstitutens offentliggörande i 9 kap. 9 § lagen om värdepappersmarknaden. Paragrafen är dels ett genomförande av 2004 års direktiv (första stycket beträffande aktier upptagna till handel på en reglerad marknad), dels av rent nationell karaktär (andra stycket om offentliggörande av transaktioner i andra instru- ment). Paragrafen bör i sin helhet utmönstras ur lagstiftningen eftersom regleringen enbart ska finnas i MiFIR. Detsamma gäller bemyndigandet i 9 kap. 10 § 3. 
  
 Skyldighet att genomföra transaktioner på en handelsplats 
  
 Bedömning: Artikel 23 i MiFIR föranleder ingen lagstiftnings- åtgärd. 
  
 I artikel 23 i MiFIR finns en regel om att ett värdepappersföretag, när det utför transaktioner i aktier som är upptagna till handel eller handlas på en handelsplats, ska se till att företaget gör transak- tionerna antingen på handelsplatsen i fråga eller genom systematisk internhandel, utom i vissa undantagsfall, nämligen om transak- tionen är  
 icke-systematisk, 
  ad hoc, ovanlig och inte frekvent eller om transaktionen genomförs mellan jämbördiga eller professionella motparter och inte bidrar till prisbildningsprocessen. 
  
 Artikeln saknar motsvarighet i svensk rätt och föranleder ingen lagstiftningsåtgärd. 
  
 359 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 6.5Dokumentation och transaktionsrapportering 
  
 Förslag: 10 kap. 2 § lagen (2007:528) om värdepappersmark- naden utmönstras ur lagen. Detsamma gäller bemyndigandena i 10 kap. 5 § 1 och 2. 
  
 Liksom i 2004 års direktiv innehåller de nya rättsakterna regler om dokumentation av order och transaktioner samt om transaktions- rapportering. 
  
 6.5.1Dokumentation 
  
 Enligt artikel 25 i MiFIR ska ett värdepappersinstitut under minst fem år hålla relevanta uppgifter om samtliga order och transak- tioner med finansiella instrument som institutet har utfört, såväl för egen räkning som för kunds räkning, tillgängliga för den be- höriga myndigheten. När det gäller transaktioner som utförts för kunders räkning ska uppgifterna innefatta alla upplysningar och identitetsuppgifter om kunden samt den information som krävs enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/60/EG av den 26 oktober 2005 om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt och finansiering av terrorism. Enligt artikel 25.2 i MiFIR ska marknadsoperatörer under fem år bevara uppgifter om order som har hanterats i handelssystemet. Ytterligare detaljer om vad dokumentationen ska omfatta kan anges i tekniska standarder. 
  
 Artikel 25.1 i MiFIR motsvarar artikel 25.2 i 2004 års direktiv, som genomfördes genom 10 kap. 2 § lagen om värdepappersmark- naden. Den paragrafen bör utmönstras ur lagstiftningen eftersom frågan regleras i MiFIR. Detsamma gäller bemyndigandet i 10 kap. 5 § 1. Artikel 25.2 saknar motsvarighet både i 2004 års direktiv och i svensk rätt och föranleder ingen lagstiftningsåtgärd. 
  
 6.5.2Transaktionsrapportering 
  
 Enligt artikel 26.1 i MiFIR ska ett värdepappersföretag som har utfört en transaktion med ett finansiellt instrument så snart som möjligt och senast vid slutet av följande arbetsdag, lämna uppgifter 
  
 360 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 om transaktionen till den behöriga myndigheten. Skyldigheten gäller enligt artikel 26.2 finansiella instrument som tagits upp till handel, eller handlas, på en handelsplats eller för vilka en ansökan om godkännande för handel har lämnats in. Skyldigheten gäller också finansiella instrument vars underliggande tillgång är ett instrument som handlas på en handelsplats eller ett index eller en korg av sådana instrument. Skyldigheten gäller oavsett om transaktionen har utförts på en handelsplats eller inte. I artikel 26.3 preciseras den information som ska rapporteras. 
  
 I 2004 års direktiv finns motsvarande – men mindre omfattande 
  
 – regler i artikel  
 25.3–25.6. 
  Dessa regler ställer dock endast krav på rapportering såvitt avser instrument upptagna till handel på en reglerad marknad och ger utrymme för medlemsstaterna att kräva en mer omfattande rapportering. Reglerna genomfördes genom 10 kap. 2 § lagen om värdepappersmarknaden, och i 10 kap. 5 § 2 gavs ett bemyndigande att föreskriva att även andra instrument än sådana som var upptagna till handel på en reglerad marknad skulle rapporteras. Dessa bestämmelser bör utmönstras ur lagen, eftersom rapporteringsskyldigheten regleras i MiFIR. 
  
 Till rapporteringsreglerna i MiFIR hör också artikel 27, som innebär att marknadsoperatörer och systematiska internhandlare ska tillhandahålla information som möjliggör identifikation av varje instrument som handlas på handelsplatsen eller av den systematiska internhandlaren. Någon motsvarighet till denna regel finns inte i svensk rätt och artikeln föranleder inga lagändringar. 
  
 6.6Särskilda regler för råvaruderivat och utsläppsrätter 
  
 Artiklarna 57 och 58 i MiFID II rör gränser för samt hantering och rapportering av positioner i råvaruderivat m.m. Artiklarna saknar motsvarighet i 2004 års direktiv. 
  
 361 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 6.6.1Gränser för positioner i råvaruderivat 
  
 Förslag: Finansinspektionen ska fastställa gränser – i form av kvantitativa trösklar – för hur stora positioner i råvaruderivat en enskild person eller ett enskilt företag kan ha under en viss tids- period. Gränserna ska inte tillämpas på positioner som innehas av  
 icke-finansiella 
  företag, om positionerna har ett objektivt iakttagbart samband med säkring av risker (hedging) i inne- havarens kommersiella verksamhet. Om Finansinspektionen be- slutar om gränser som är strängare än vad som följer av kom- mande tekniska standarder, ska dessa gränser gälla högst sex månader från beslutet, med möjlighet till ytterligare sex måna- ders förlängning. 
  
 Ett värdepappersinstitut eller en börs som driver en handels- plats ska övervaka de positioner i råvaruderivat som personer eller företag har samt ha tillgång till information om syftet med positionen, inklusive information om den slutlige ägaren/inne- havaren, och till vilka tillgångar eller skyldigheter som derivat- positionen relaterar. Den som driver handelsplatsen ska också kunna tvinga fram en stängning eller minskning av en position i råvaruderivat – permanent eller tillfälligt – och även kunna tvinga den som har en stor eller dominerande position att tillhandahålla likviditet tillbaka till marknaden. Dessa mekanismer ska kom- municeras med Finansinspektionen. 
  
 Bestämmelserna tas in i ett nytt eget kapitel i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. 
  
 Enligt artikel 57.1 i MiFID II ska den behöriga myndigheten fast- ställa gränser – i form av kvantitativa trösklar – för hur stora posi- tioner i råvaruderivat som en enskild person eller ett enskilt företag kan ha under en viss tidsperiod. Syftet är att förhindra marknads- missbruk och att främja en ordnad prisbildning och ordnade av- vecklingsförhållanden. Positionsgränserna ska dock inte tillämpas på positioner som innehas av  
 icke-finansiella 
  företag och som har ett objektivt iakttagbart samband med säkring av risker (hedging) i innehavarens kommersiella verksamhet, t.ex. elderivat relaterat till ett företags elförbrukning. Esma ska, enligt artikel 57.3, ta fram tekniska standarder för vilka kriterier som ska användas vid gränssättningen. En behörig myndighet kan dock, enligt artikel 57.13, 
  
 362 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 i undantagsfall besluta om mer restriktiva gränser än de som har beslutats enligt artikel 57.1. Bestämmelsen får förstås så att en be- hörig myndighet i sådana fall inte behöver tillämpa de kriterier som följer av de tekniska standarderna. Gränser som har beslutats enligt artikel 57.13 ska offentliggöras på den behöriga myndighetens hemsida och vara giltiga högst sex månader från publiceringen, med möjlighet till ytterligare sex månaders förlängning. Vidare ska den behöriga myndigheten anmäla till Esma vilka positionslimiter myn- digheten avser att fastställa, se artikel 57.5. 
  
 Därutöver ska enligt artikel 57.8 den som driver en handelsplats där råvaruderivat handlas ha vissa mekanismer för att kunna han- tera positioner i råvaruderivat. Marknadsoperatören ska se till att övervaka de positioner som personer eller företag har. Marknads- operatören ska också ha tillgång till information om syftet med positionen, inklusive information om den slutlige ägaren/inne- havaren, och till vilka tillgångar eller skyldigheter som derivat- positionen relaterar. Operatören ska också kunna tvinga fram en stängning eller minskning av en position i råvaruderivat, permanent eller tillfälligt, och även kunna tvinga den som har en stor eller dominerande position att tillhandahålla likviditet tillbaka till mark- naden. De mekanismer som operatören har ska kommuniceras med den behöriga myndigheten (se artikel 57.10), och den behöriga myndigheten ska föra informationen vidare till Esma. 
  
 Både de positionsgränser som den behöriga myndigheten har beslutat om och marknadsoperatörernas mekanismer för att kunna hantera positioner ska vara transparenta och  
 icke-diskriminerande 
  samt vara utformade med hänsyn tagen till olika marknadsaktörer och hur de använder sig av råvaruderivaten. 
  
 Några bestämmelser som motsvarar artikel 57 i MiFID II finns inte i svensk rätt och bör tas in i ett nytt eget kapitel i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 363 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 6.6.2Rapportering av positioner i råvaruderivat och utsläppsrätter 
  
 Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tas in bestämmelser om att en börs eller ett värdepappersinstitut som driver en handelsplats där det handlas råvaruderivat, utsläpps- rätter eller derivatinstrument avseende utsläppsrätter, ska vecko- vis publicera en rapport över positioner i de aktuella finansiella instrumenten. Rapporteringen ska ange antalet långa och korta positioner per kategori innehavare. Av rapporten ska framgå förändringar sedan förra rapporten, procentandel av öppna kon- trakt som innehas av en viss innehavarkategori och hur många innehavare som ingår i varje kategori. Börsen eller värdepappers- institutet ska till Finansinspektionen dagligen tillhandahålla mer detaljerad information där positionerna per innehavare framgår. 
  
 Det ska av lagen framgå att de som deltar i handeln på en sådan handelsplats ska till marknadsoperatören dagligen rappor- tera egna och kunders positioner. Vidare ska ett värdepappers- institut som handlar med råvaruderivat, utsläppsrätter eller derivatinstrument avseende utsläppsrätter utanför en handels- plats till Finansinspektionen åtminstone dagligen tillhandahålla mer detaljerad information om institutets och kunders posi- tioner i sådana instrument. 
  
 En marknadsoperatör som driver en handelsplats där det handlas råvaruderivat, utsläppsrätter eller derivatinstrument avseende ut- släppsrätter ska enligt artikel 58.1.a i MiFID II veckovis publicera en rapport över positioner i de aktuella finansiella instrumenten. Rapporten ska ange antalet långa (köp/innehav) och korta (försälj- ningar/skulder) positioner per kategori innehavare. Indelningen av innehavare i kategorier ska enligt artikel 58.4 utgå från om inne- havaren är ett värdepappersföretag, en värdepappersfond, ett annat finansiellt institut, företag, någon med skyldigheter enligt direk- tivet 2003/87/EG eller någon annan handelsdeltagare. Av rapporten ska framgå förändringar sedan förra rapporten, procentandel av öppna intressen som innehas av en viss innehavarkategori och hur många innehavare som ingår i varje kategori. Skyldigheten att publicera en sådan rapport gäller om antalet positioner och inne- havare överstiger vissa tröskelvärden. Enligt artikel 58.1.b ska ope- 
  
 364 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 ratören också till den behöriga myndigheten, åtminstone dagligen, tillhandahålla mer detaljerad information där positionerna per inne- havare framgår. För denna dagliga rapportering gäller dock inga tröskelvärden. 
  
 För att göra det möjligt att framställa denna typ av rapporter ska den som deltar i handeln på en handelsplats till marknadsopera- tören dagligen rapportera egna och kunders positioner. Med kunder avses i detta sammanhang slutkunder. 
  
 Några bestämmelser som motsvarar artikel 58 finns inte i svensk rätt och bör därför tas in i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 6.7Datarapporteringstjänster 
  
 Artiklarna  
 59–66 
  i MiFID II rör tillståndsplikt för datarappor- teringstjänster. Denna typ av tjänster har inte tidigare varit till- ståndspliktiga och bestämmelserna saknar motsvarighet i 2004 års direktiv. 
  
 6.7.1De tillståndspliktiga tjänsterna 
  
 Förslag: Definitioner av vad som avses med ett godkänt publi- ceringsarrangemang (APA), tillhandahållare av konsoliderad handelsinformation (CTP) och en godkänd rapporterings- mekanism (ARM) tas in i lagen (2007:528) om värdepappers- marknaden och utformas som artikel  
 4.1.52–4.1.54 
  i MiFID II. 
  
 De tjänster som enligt artikel 59 ska vara tillståndspliktiga räknas upp i avsnitt D i bilaga I till direktivet. Det rör sig om att tillhanda- hålla ett godkänt publiceringsarrangemang (APA), att vara till- handahållare av konsoliderad handelsinformation (CTP) och att tillhandahålla en godkänd rapporteringsmekanism (ARM). 
  
 Tillhandahållare av ett godkänt publiceringsarrangemang 
  
 Vad som avses med ett godkänt publiceringsarrangemang (APA) definieras i artikel 4.1.52 i MiFID II som en person som har aukto- riserats enligt reglerna i direktivet för att tillhandahålla tjänsten att 
  
 365 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 för ett värdepappersföretags räkning offentliggöra transaktioner enligt artiklarna 20 och 21 i MiFIR. En marknadsoperatör ska en- ligt dessa artiklar offentliggöra information om transaktioner på den handelsplats operatören driver. Informationen ska tillhanda- hållas separat, och på rimliga affärsmässiga villkor. MTF- och OTF- plattformar kan drivas av värdepappersföretag, och den som till- handahåller tjänsten godkänt publiceringsarrangemang offentlig- gör alltså  
 post-trade 
  information för sådana värdepappersföretag. För att genomföra artikel 4.1.52 i MiFID II bör en definition av vad som avses med ett godkänt publiceringsarrangemang tas in i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 Tillhandahållare av konsoliderad handelsinformation 
  
 Redan genom 2004 års direktiv blev det möjligt att handla samma finansiella instrument på flera olika handelsplatser. En aktie som är upptagen till handel på en reglerad marknad kan således handlas på en annan reglerad marknad och på en  
 MTF-plattform. 
  Det finns inget som hindrar att de olika handelsplatserna finns i olika länder. Det hela har lett till en fragmentisering av handeln och för att få en korrekt bild av pris, tillgång och efterfrågan måste en investerare ha tillgång till information om transaktioner på flera olika handels- platser. En tillhandahållare av konsoliderad handelsinformation (CTP) tillhandahåller en samlad bild av transaktioner från flera olika handelsplatser, vilket underlättar för marknadsaktörer att få tillgång till relevant information (se skäl 117 i MiFID II). Verk- samheten definieras i artikel 4.1.53 i MiFID II. För att genomföra artikel 4.1.53 bör en definition av vad som avses med en tillhanda- hållare av konsoliderad handelsinformation tas in i lagen om värde- pappersmarknaden. 
  
 Tillhandahållare av en godkänd rapporteringsmekanism 
  
 Med en godkänd rapporteringsmekanism (ARM) avses enligt artikel 4.1.54 i MiFID II en person som har godkänts enligt reg- lerna i direktivet för att tillhandahålla tjänsten att för ett värde- pappersföretags räkning rapportera transaktioner till behöriga myn- digheter eller Esma. Det är huvudsakligen transaktionsrapportering 
  
 366 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 enligt artikel 26 i MiFIR som avses (se avsnitt 6.5.2). För att genomföra artikel 4.1.54 i MiFID II bör en definition av vad som avses med en godkänd rapporteringsmekanism tas in i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 6.7.2Tillstånd – gemensamma krav 
  
 Förslag: Tillstånd att tillhandahålla datarapporteringstjänster ska ges till företag som har sitt huvudkontor eller säte i Sverige, 
  
 1.om det finns skäl att anta att verksamheten kommer att drivas enligt bestämmelserna i lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden och andra författningar som reglerar företagets verksamhet, 
  
 2.om den som ska ingå i styrelsen för företaget samt styrelsen i dess helhet har tillräcklig insikt och erfarenhet för att delta i ledningen av företaget och även i övrigt är lämplig för en sådan uppgift, och 
  
 3.om företaget uppfyller de villkor i övrigt som anges i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 Ett företag som söker tillstånd måste tillhandahålla den infor- mation om sin verksamhet och sin organisatoriska struktur som krävs för att Finansinspektionen ska kunna bedöma huruvida kraven är uppfyllda samt informera inspektionen om ändringar i styrelsens sammansättning. 
  
 Tillståndet ska ange vilken datarapporteringstjänst företaget får driva. 
  
 Tillståndet ska återkallas om företaget i fråga inte utnyttjar tillståndet inom tolv månader, uttryckligen avstår från tillståndet eller inte har tillhandahållit några datarapporteringstjänster under de föregående sex månaderna. Tillståndet ska också återkallas om företaget har fått tillståndet under falska förespeglingar, om företaget inte längre uppfyller kraven eller om företaget allvar- ligt och systematiskt har brutit mot bestämmelser i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 367 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 Bestämmelser som rör återkallelse av tillstånd tas in i 25 kap. lagen om värdepappersmarknaden, medan övriga bestämmelser tas in i ett nytt eget kapitel i lagen. 
  
 Tillstånd och register 
  
 För samtliga datarapporteringstjänster gäller att den som tillhanda- håller tjänsten som en regelmässig verksamhet måste ha tillstånd för verksamheten och stå under tillsyn av den behöriga myndig- heten i sitt hemland. Ett värdepappersföretag eller en marknads- operatör kan dock bedriva samtliga datarapporteringstjänster utan särskilt tillstånd, förutsatt att reglerna i artiklarna  
 59–66 
  i MiFID II följs. Om tillstånd beviljas ska det av tillståndet framgå vilken data- rapporteringstjänst tillståndet avser. Tillståndet gäller inom hela EES utan särskilt underrättelseförfarande. 
  
 Medlemsstaterna ska enligt artikel 59.3 föra ett register över alla som har fått tillstånd att tillhandahålla datarapporteringstjänster samt underrätta Esma, som i sin tur ska föra en motsvarande lista på europanivå. 
  
 Bestämmelser om krav på tillstånd motsvarande artiklarna 59 och 60 bör tas in i lagen om värdepappersmarknaden och samlas i ett nytt eget kapitel om datarapporteringstjänster. 
  
 Processen för att bevilja eller återkalla tillstånd 
  
 Tillstånd ska bara beviljas om den behöriga myndigheten anser att sökanden uppfyller kraven för tillstånd (artikel 61.1 i MiFID II). Sökanden måste tillhandahålla den information om sin verksamhet och sin organisatoriska struktur som krävs för att den behöriga myndigheten ska kunna bedöma huruvida kraven är uppfyllda. Esma ska ta fram, och kommissionen anta, tekniska standarder med mer preciserade regler om vilken information som ska lämnas. 
  
 Ett tillstånd ska enligt artikel 62 återkallas om företaget i fråga inte utnyttjar tillståndet inom tolv månader, uttryckligen avstår från tillståndet eller inte har tillhandahållit några datarapporterings- tjänster under de föregående sex månaderna. Att ett företag inte utnyttjar tillståndet inom tolv månader får förstås så att tiden i dessa fall räknas från det att företaget fick tillstånd. När det gäller 
  
 368 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 återkallelse av tillståndet för att några tjänster inte har tillhanda- hållits under sex månader har denna tidsfrist inget samband med tillståndets beviljande utan kan inträffa när som helst. Medlems- staterna kan, i stället för regler om återkallelse, reglera detta så att tillståndet förfaller i dessa fall. Tillståndet ska också återkallas om företaget har fått tillståndet under falska förespeglingar, om före- taget inte längre uppfyller kraven eller om företaget allvarligt och systematiskt har brutit mot bestämmelser i MiFID II eller MiFIR. 
  
 Bestämmelser om tillståndsprocessen och om återkallelse av tillstånd motsvarande artiklarna 61 och 62 i MiFID II bör tas in i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 Krav på styrelsen 
  
 Medlemmarna i ledningsorganet (styrelsen) i ett företag som till- handahåller datarapporteringstjänster ska, enligt artikel 63 i MiFID II, ha tillräckligt god vandel och tillräcklig kunskap, skicklighet och erfarenhet för att leda företaget i fråga. Ledamöterna ska också agera ärligt, med integritet och oberoende så att de kan ifrågasätta beslut av den verkställande ledningen och övervaka den verkställ- ande ledningens beslutsfattande. För marknadsoperatörer, som redan har tillstånd, gäller att styrelseledamöterna, som ju har led- ningsprövats enligt motsvarande regler, ska anses uppfylla kraven. 
  
 Ett företag som tillhandahåller datarapporteringstjänster ska infor- mera den behöriga myndigheten om ändringar i styrelsens samman- sättning och tillhandahålla information så att myndigheten kan be- döma om kraven på styrelsen fortfarande är uppfyllda. 
  
 Styrelsen ska enligt artikel 63.4 övervaka företagets styrning och organisation och säkerställa att åtskillnaden mellan olika funktioner är tillräcklig och att intressekonflikter kan förhindras. 
  
 Den behöriga myndigheten ska kunna vägra att bevilja tillstånd, och även återkalla tillstånd, om kraven på styrelsen inte är upp- fyllda. 
  
 Bestämmelser om kraven på styrelsen motsvarande artikel 63 bör tas in i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 369 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 6.7.3Särskilda krav för respektive datarapporteringstjänst 
  
 Tillhandahållare av ett godkänt publiceringsarrangemang (APA) 
  
 Förslag: Ett APA ska ha adekvata strategier och arrangemang för att kunna säkerställa att information offentliggörs så nära realtid som möjligt på affärsmässigt rimliga villkor. Informa- tionen ska vara tillgänglig gratis 15 minuter efter det att till- handahållaren har offentliggjort informationen första gången och ska tillhandahållas i ett format som underlättar konso- lidering. Vidare ska ett APA ha system som kan övervaka att informationen från värdepappersinstituten är komplett och som kan identifiera brister och uppenbara fel. Finns det sådana fel och brister i informationen ska APA:t kunna begära korrigeringar. 
  
 Ett APA ska ha effektiva arrangemang för att hantera intressekonflikter. 
  
 Ett APA ska ha arrangemang för att kunna garantera infor- mationssäkerheten vid överföring av information samt ha till- räckliga resurser för att ha  
 back-up-lösningar 
  och kapacitet för att kunna tillhandahålla tjänsterna även vid systemstörningar. 
  
 Ett APA ska enligt artikel 64.1 i MiFID II ha adekvata strategier och arrangemang för att kunna säkerställa att informationen (post-  
 trade-informationen) 
  offentliggörs så nära realtid som möjligt på affärsmässigt rimliga villkor. Informationen ska vara tillgänglig gratis 15 minuter efter det att tillhandahållaren har offentliggjort den första gången. Det betyder att informationen kan tillhandahållas i realtid mot betalning, men 15 minuter efteråt måste den tillhandahållas gratis. Informationen ska spridas effektivt så att tillgång till informationen på  
 icke-diskriminerande 
  basis säkerställs. Informationen ska tillhandahållas i ett format som underlättar konsolidering med motsvarande information från andra källor. En tillhandahållare av konsoliderad handelsinformation (CTP) ska t.ex. kunna sammanställa informationen, se nedan. Mer preciserade regler om i vilka format som informationen ska tillhandahållas kommer i tekniska standarder. 
  
 Ett APA ska enligt artikel 64.3 ha effektiva arrangemang för att förhindra intressekonflikter i förhållande till sina kunder. Tillhanda- hållaren ska också ha arrangemang för att kunna garantera infor- 
  
 370 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 mationssäkerheten vid överföring av information, dvs. både när informationen överförs från värdepappersföretagen och när infor- mationen offentliggörs. Dessa arrangemang ska minska riskerna både för att informationen förvrängs och för att information läcker innan den offentliggörs. Ett APA ska även ha tillräckliga resurser för att ha  
 back-up-lösningar 
  och kapacitet för att kunna tillhanda- hålla informationstjänsterna även vid systemstörningar. Vidare ska tillhandahållaren ha system som kan övervaka att informationen från värdepappersföretagen är komplett och som kan identifiera brister och uppenbara fel. Finns det sådana fel och brister i infor- mationen ska tillhandahållaren kunna begära korrigeringar av avsän- daren. 
  
 Bestämmelser om organisatoriska krav på ett APA, motsvarande artikel 64, bör tas in i det föreslagna nya kapitlet om datarappor- teringstjänster i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 Tillhandahållare av konsoliderad handelsinformation (CTP) 
  
 Förslag: En CTP ska ha adekvata strategier och arrangemang för att kunna samla ihop information enligt artiklarna 6 och 20 i MiFIR, konsolidera informationen i en sammanhållen dataström och göra informationen tillgänglig för allmänheten så nära real- tid som möjligt på rimliga affärsmässiga villkor. När det har gått 15 minuter från det första offentliggörandet ska informationen tillhandahållas gratis och spridas effektivt. Informationen ska innehålla uppgifter som identifierar det finansiella instrumentet i fråga, priset, transaktionsvolymen, tidpunkten för transaktio- nen i sig och tidpunkten för när den rapporterades, prisnotering och uppgift om på vilken handelsplats transaktionen genom- fördes (eller om transaktionen genomfördes av en systematisk internhandlare, uppgift om detta). Det ska också framgå om en transaktion har varit föremål för särskilda villkor eller fördröjt offentliggörande. 
  
 En CTP ska ha effektiva arrangemang för att hantera intresse- konflikter. 
  
 En CTP ska ha arrangemang för att kunna garantera infor- mationssäkerheten vid överföring av information och ska ha till- 
  
 371 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 räckliga resurser för att ha  
 back-up-lösningar 
  och kapacitet för att kunna tillhandahålla tjänsterna även vid systemstörningar. 
  
 En CTP ska enligt artikel 65.1 i MiFID II ha adekvata strategier och arrangemang för att kunna samla ihop  
 post-trade-information 
  enligt artiklarna 6 och 20 i MiFIR, konsolidera informationen i en sammanhållen dataström och göra informationen tillgänglig för allmänheten så nära realtid som möjligt på rimliga affärsmässiga villkor. När det har gått 15 minuter från det första offentlig- görandet ska informationen tillhandahållas gratis och spridas effek- tivt så att tillgång till informationen på  
 icke-diskriminerande 
  basis säkerställs. Informationen ska innehålla uppgifter som identifierar det finansiella instrumentet i fråga, priset, transaktionsvolymen, tidpunkten för transaktionen i sig och tidpunkten för när den rapporterades, prisnotering och uppgift om på vilken handelsplats transaktionen genomfördes (eller om transaktionen genomfördes av en systematisk internhandlare, uppgift om detta). Det ska också framgå om en transaktion varit föremål för särskilda villkor och om transaktionen varit föremål för fördröjt offentliggörande. 
  
 Esma ska enligt artikel 65.8.c i MiFID II sammanställa en lista över de handelsplatser och de finansiella instrument för vilka det ska finnas konsoliderad  
 post-trade-information, 
  och en CTP ska, enligt artikel 65.3, se till att tillhandahålla konsoliderad informa- tion, åtminstone avseende handelsplatser och instrument som finns på den listan. 
  
 En CTP ska, liksom ett APA, ha effektiva arrangemang för att hantera intressekonflikter. I synnerhet en marknadsoperatör eller ett APA, som också agerar som CTP, ska behandla all information som samlas på ett  
 icke-diskriminerande 
  sätt och hålla sin verksam- het avseende konsoliderad handelsinformation åtskild från övrig verksamhet. En marknadsoperatör eller ett APA kommer ju att leverera information till sig själv om samma företag agerar som en CTP. Verksamheterna ska i sådana fall hållas åtskilda så att den del av företaget som levererar in information betraktas som vilken informationsleverantör som helst. 
  
 En CTP ska också ha arrangemang för att kunna garantera informationssäkerheten vid överföring av information, dvs. när informationen överförs från värdepappersföretag, från ett APA och från marknadsoperatörer samt när informationen offentliggörs. 
  
 372 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 Dessa arrangemang ska minska riskerna både för att informationen förvrängs och för att information läcker. En CTP ska också ha till- räckliga resurser för att ha  
 back-up-lösningar 
  och ha kapacitet för att kunna tillhandahålla informationstjänsterna även vid system- störningar. 
  
 Bestämmelser om organisatoriska krav på en CTP, motsvarande artikel 65, bör tas in i det föreslagna nya kapitlet om datarappor- teringstjänster i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 Tillhandahållare av en godkänd rapporteringsmekanism (ARM) 
  
 Förslag: En ARM ska ha adekvata strategier och arrangemang för att kunna rapportera transaktioner enligt artikel 26 i MiFIR så snart som möjligt och senast vid slutet av arbetsdagen efter transaktionsdagen. Systemet ska också kunna identifiera brister och uppenbara fel. Finns det sådana fel och brister i informa- tionen ska de åtgärdas av avsändaren eller av ARM:n själv. 
  
 En ARM ska ha effektiva arrangemang för att hantera in- tressekonflikter. 
  
 En ARM ska ha arrangemang för att kunna garantera infor- mationssäkerheten vid överföring av information och tillräckliga resurser för att ha  
 back-up-lösningar 
  och kapacitet för att kunna tillhandahålla tjänsterna även vid systemstörningar. 
  
 En ARM ska enligt artikel 66 i MiFID II ha adekvata strategier och arrangemang för att kunna rapportera transaktioner enligt arti- kel 26 i MiFIR så snart som möjligt och senast vid slutet av arbets- dagen efter transaktionsdagen. En ARM ska, liksom tillhanda- hållare av andra datarapporteringstjänster, ha effektiva arrangemang för att hantera intressekonflikter i förhållande till sina kunder. 
  
 En ARM ska också ha arrangemang för att kunna garantera informationssäkerheten vid överföring av information, dvs. när informationen överförs från värdepappersföretag och när informa- tionen överförs till behöriga myndigheter och Esma. Dessa arrange- mang ska minska riskerna både för att informationen förvrängs och för att information läcker. En ARM ska också ha tillräckliga resur- ser för att ha  
 back-up-lösningar 
  och kapacitet för att kunna till- handahålla rapporteringstjänsterna även vid systemstörningar. 
  
 373 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 Vidare ska en ARM ha system som kan övervaka att infor- mationen från värdepappersföretagen och även den information som skickas från tillhandahållaren själv är komplett. Systemet ska också kunna identifiera brister och uppenbara fel. Finns det sådana fel och brister i informationen ska tillhandahållaren kunna begära korrigeringar av avsändaren eller, i den mån felet härrör från tillhandahållaren själv, korrigera informationen. 
  
 Bestämmelser om organisatoriska krav på en ARM, motsvarande artikel 66, bör tas in i det föreslagna nya kapitlet om datarappor- teringstjänster i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 6.8Algoritmisk handel 
  
 6.8.1Inledande beskrivning av algoritmisk handel och algoritmisk högfrekvenshandel 
  
 I MiFID II finns en rad regler som rör algoritmisk handel och algoritmisk högfrekvenshandel. Reglerna syftar till att komma till rätta med de risker och problem som är förknippade med denna typ av verksamhet.29 För att underlätta förståelsen av de nya reglerna inleds detta avsnitt med en beskrivning av algoritmisk handel och högfrekvenshandel. Underlaget till beskrivningen har huvudsakligen hämtats från en rapport framtagen av Congressional Research Service i USA och som publicerades i juni 2014.30 Rapporten kallas i det följande för  
 CRS-rapporten. 
  Det bör dock noteras att handeln, på grund av bl.a. olika marknadsförutsättningar och olika marknadsregler, i väsentliga avseenden skiljer sig åt mellan USA och Europa. Därför har utredningen även utgått från Finansinspek- tionens rapport om samma ämne från år 2012.31 I den rapporten är de problem som beskrivs i många delar desamma som i CRS- rapporten, men beskrivningarna är mer kortfattade. 
  
 29Se skäl  
 59–68 
  I MiFID II. 
  
 30 
 High-Frequency 
  Trading: Fisher, Concerns, and Regulatory Developments, Freeman 19, 2014, Congressional Research Service,  
 7-5700, 
  R43608. Congressional Research Service är en del av den amerikanska kongressen och tar fram rapporter och underlag till kongressen. I den nu aktuella rapporten gås forskning, myndighetsrapporter, rättsfall och artiklar på ämnet igenom. 
  
 31FI:s Rapport, Kartläggning av högfrekvens- och algoritmhandel, Februari 2012. 
  
 374 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 Vad är algoritmisk handel och algoritmisk högfrekvenshandel? 
  
 Algoritmisk handel innebär handel med finansiella instrument där en dataalgoritm automatiskt bestämmer orderparametrar, såsom om en order ska läggas överhuvudtaget, när ordern ska läggas, vilket pris som ska sättas på ordern, kvantitet finansiella instrument som ordern ska avse och hur ordern ska hanteras när den väl har lagts.32 Algoritmisk högfrekvenshandel är en delmängd av den algoritmiska handeln. En teknik för sådan handel karakteriseras av att den är avsedd att minimera latensen, dvs. minimera svarstider mellan handlarens och handelsplatsens system. Detta kan åstad- kommas genom t.ex. samlokalisering och närvärdskap – dvs. att handlarens datorer rent fysiskt placeras nära handelsplatsens datorer – och höghastighetstillträde till handelsplatsen. Ytterligare karakteristika är att systemet automatiskt, utan mänsklig med- verkan, beslutar när enskilda order ska läggas, styras (Thornton) eller utföras och att systemet genererar en stor mängd order, bud eller annullerade order per dag.33 
  
 Den algoritmiska handeln och högfrekvenshandeln har skapats som en del av en automatiseringsvåg inom värdepappershandel där företag automatiserat sin handel både när de handlar för egen räk- ning och när de handlar för kunders räkning. En del av automati- seringen är en följd av den fragmentering som möjliggjordes genom 2004 års MiFID och att samma finansiella instrument kan handlas på flera olika handelsplatser. En investerare kan använda strategier för att dra fördel av möjligheten att lägga och annullera order och genomföra transaktioner inom mycket korta tidsramar, millisekun- der (en tusendel av en sekund) eller mikrosekunder (en miljondel av en sekund), på olika marknadsplatser för att utnyttja prisskill- nader. 
  
 Tekniker för algoritmisk handel och högfrekvenshandel kan användas för en mängd olika ändamål. Den som bedriver verksam- het som marknadsgarant har åtagit sig att köpa och sälja finansiella instrument och kontinuerligt tillföra möjligheten för någon annan 
  
 32Se s. 5 i  
 CRS-rapporten 
  och definitionen i artikel 4.1.39 i MiFID II. I definitionen av algoritmisk handel enligt MiFID II, ingår inte system som används endast för dirigeringen av order till en eller flera handelsplatser eller för expediering av order utan att några handels- parametrar fastställs. Inte heller system som används för bekräftelse av order eller bearbet- ning av utförda transaktioner efter handeln utgör algoritmisk handel enligt direktivet. 
  
 33Se s. 6 i  
 CRS-rapporten 
  och definitionen i artikel 4.1.40 i MiFID II. 
  
 375 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 att köpa eller sälja instrumentet i fråga. Marknadsgaranten kan använda sig av algoritmhandel för att uppdatera och ändra sina köp- och säljbud och säkra sina risker (hedga) på olika handelsplatser. Vid strategier som arbitragehandel försöker handlaren göra vinster, om priset på samma finansiella instrument inte är detsamma på olika handelsplatser. Handlaren kan då köpa instrumentet på en handelsplats och sälja på en annan. Det behöver inte enbart handla om exakt samma finansiella instrument utan också om prisskill- nader mellan instrumentet och derivat med instrumentet som underliggande tillgång.34 Normalt, åtminstone i en effektiv mark- nad, är priset på samma tillgång detsamma på olika handelsplatser. Under en kort tid kan dock situationen uppkomma att en pris- förändring på en handelsplats inte fått genomslag på en annan handelsplats. Även om tiden är kort kan den som har tillgång till en teknik för algoritmisk högfrekvenshandel agera inom milli- och mikrosekunder och därigenom hinna handla på informationen från den första handelsplatsen innan denna information har hunnit på- verka priset på den andra handelsplatsen. 
  
 Investerare kan även använda tekniker för algoritmisk hög- frekvenshandel för strategier som innefattar att analysera och använda information om andra marknadsaktörers agerande. Med hjälp av relativt små order på olika handelsplatser kan en handlare upptäcka order från stora institutionella investerare. Med hjälp av den informationen kan handlaren dra mer eller mindre korrekta slutsatser om den aktuella investerarens avsikter. En stor investe- rare som t.ex. är intresserad av att köpa en viss aktie kommer troligen att behöva dela upp sin order och lägga delar av den på olika handelsplatser. En handlare som använder sig av en teknik för högfrekvenshandel kan genom att upptäcka en av dessa delorder på en handelsplats sluta sig till att det inom någon millisekund kom- mer att dyka upp en liknande order på en annan handelsplats. Högfrekvenshandlaren kan då – med sitt snabbare system (t.ex. på grund av att handlarens dator står i samma lokaler som handels- platsens) – hinna före och köpa upp aktier till ett pris och sedan lägga in en säljorder till ett högre pris lagom till att den store inve- sterarens köporder har nått den andra handelsplatsen.35 
  
 34Se om arbitragehandel på s.  
 11–12 
  i  
 CRS-rapporten. 
  
 35Se s.  
 12–13 
  i  
 CRS-rapporten. 
  
 376 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 Den tekniska utvecklingen och användandet av algoritmisk hög- frekvenshandel har även gett upphov till diskussioner kring mer tveksamma strategier som huvudsakligen går ut på att för andra marknadsaktörer ge intryck av viss likviditet, eller genom snabba transaktioner medvetet åstadkomma en prisförändring som hand- laren sedan kan dra nytta av.36 
  
 För- och nackdelar med algoritmisk handel och algoritmisk högfrekvenshandel 
  
 Bland fördelarna med algoritmisk handel och algoritmisk hög- frekvenshandel brukar ofta lyftas fram att denna verksamhet har bidragit till mindre spreadar och ökad likviditet. Spreaden är en term som används för att beskriva skillnaden mellan det pris köpare är beredda att betala för ett finansiellt instrument och det pris säljare är beredda att sälja samma instrument för. Genom att använda algoritmer för strategier som fungerar så att investeraren kan ställa priser på båda sidor av orderboken och hantera relaterade risker med en sådan ordergivning på ett acceptabelt sätt tillför investe- raren likviditet och minskade spreadar.37 När det gäller frågan om likviditet har det dock ifrågasatts om alla order verkligen tillför likviditet. Genom att högfrekvenshandlare ofta annullerar en stor del av sina order kan den likviditet som ser ut att finnas visa sig vara en illusion.38 Algoritmhandeln anses av vissa också bidra till mindre prisförändringar (minskad volatilitet) helt enkelt genom att vissa handlare använder tekniker som försöker dra nytta av pris- förändringar vilket i sig bidrar till en stabilisering.39 
  
 Bland nackdelarna med algoritmisk handel och algoritmisk högfrekvenshandel brukar nämnas att teknikerna kan användas för marknadsmissbruk såsom  
 front-running 
  (en form av insiderbrott) och marknadsmanipulation. När det gäller  
 front-running 
  har kri- tiken huvudsakligen gällt misstankar om att högfrekvenshandlare har fått kännedom om kurspåverkande information, antigen om inkommande stora order eller om prisförändringar på en handels- 
  
 36Se s. 12 och  
 17–19 
  i  
 CRS-rapporten. 
  
 37Se s. 17 i  
 CRS-rapporten 
  och där angivna källor. 
  
 38Se s.  
 19–20 
  i  
 CRS-rapporten. 
  
 39Se s. 18 i  
 CRS-rapporten 
  och där angivna källor. 
  
 377 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 plats, innan informationen offentliggjorts. Högfrekvenshandlaren har därefter kunnat dra nytta av informationen genom att placera sina order i marknaden före andra. Denna kritik har bemötts med att högfrekvenshandlaren inte har fått tillgång till informationen innan den offentliggjordes, men med hjälp av sitt tekniska för- språng – snabbare uppkoppling m.m. – har handlaren tillgodogjort sig och kunnat agera på informationen före andra. Det har därför inte varit fråga om brottslig insiderhandel.40 När det sedan gäller marknadsmanipulation kan algoritmisk högfrekvenshandel användas för s.k. layering och spoofing. Layering innebär att någon lägger stora mängder order att köpa eller sälja ett visst finansiellt instru- ment vilket påverkar priset på instrumentet. Orderna är dock aldrig avseedda att leda till några transaktioner utan annulleras så snart de riskerar att mötas av en annan order. Det är därför fråga om en falsk likviditet som vilseleder andra aktörer. Spoofing innebär att handlaren lägger en stor säljorder med en limit som överstiger den aktuella köpkursen. Att ordern har en limit innebär att ordern inte kommer att gå till avslut förrän någon köpare har lagt en order där köpkursen motsvarar limiten. Om köpkursen skulle närma sig limiten annulleras säljordern. Det finns således ingen avsikt att faktiskt sälja några instrument, utan avsikten är att ge intryck av att det finns ett stort säljintresse. Detta ska i sin tur föranleda – skrämma 
  
 – andra att sälja. Syftet är att detta ska leda till ett prisfall som hög- frekvenshandlaren sedan kan dra nytta av.41 
  
 Bland nackdelarna med algoritmisk handel och algoritmisk hög- frekvenshandel har i USA lyfts fram att verksamheten skadar andra investerare. När en högfrekvenshandlare kan dra nytta av t.ex. en stor institutionell investerares orderläggning behöver detta inte utgöra olaglig  
 front-running 
  för att det ska skada den institutionella investeraren. Om, som i exemplet ovan, högfrekvenshandlaren genom att upptäcka en delorder från en institutionell investerare kan förutse, och hinna före, vid avslutet av nästa delorder kommer det att innebära att den institutionella investeraren kommer att få betala lite mer, eller få sälja lite billigare, än vad investeraren hade tänkt sig. Med andra ord kommer transaktionskostnaderna att öka 
  
 40Se s.  
 20–21 
  i  
 CRS-rapporten 
  och där angivna källor. 
  
 41Se s. 23 i  
 CRS-rapporten. 
  
 378 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 något för den institutionella investeraren.42 I sammahanget bör också beaktas att en handelsplats som en reglerad marknad för aktier primärt har till syfte att fastställa ett marknadspris på de aktier som handlas på marknaden. Genom prisbildningsmeka- nismen fastställs också värdet på det bolag som har gett ut aktierna. Detta i sin tur är nödvändigt för att bolaget i fråga ska kunna anskaffa mer kapital, t.ex. inför en expansion. Om prisbildningen på andrahandsmarknaden fungerar innebär det att investerarna kan avgöra om de ska investera ytterligare pengar i bolaget, dvs. om det pris som bolaget begär för aktierna vid en nyemission är rimligt eller inte. Prisbildningen fungerar genom att köpare och säljare inter- agerar med varandra. Dessa förutsätts ha en uppfattning om aktien är köpvärd eller inte. För att bilda sig en uppfattning om de ska köpa eller sälja analyserar de bolaget i fråga och dess framtids- utsikter. Den investerare som har mest rätt kommer att belönas antigen genom att ha köpt aktier som senare kommer att stiga i värde eller genom att undvika en förlust genom att ha sålt innan priset går ned. Genom köparnas och säljarnas agerande kommer deras analyser och kunskaper att återspeglas i kurserna. Köparna driver kursen uppåt och säljarna nedåt. Högfrekvenshandlarens roll i detta sammanhang är att skära emellan och tillgodogöra sig en del av de andra investerarnas förtjänster. Högfrekvenshandlaren kommer t.ex. att hinna före köparna och driva upp priset lite och sedan sälja till detta högre pris. Högfrekvenshandlarnas vinster härrör dock inte från någon egen analys av bolaget eller omvärlden, utan enbart från en analys av andra investerares agerande och en förmåga att hinna före. Genom sitt agerande minskar högfrekvenshandlaren de analyserande investerarnas vinster och gör det mindre lönsamt att ägna sig åt analys och bedömning av bolaget i sig, dvs. det blir mindre lönsamt att ägna sig åt den typen av analys som bidrar till att åstadkomma en korrekt prissättning av aktierna.43 
  
 Slutligen brukar bland nackdelarna nämnas de systemrisker som den algoritmiska handeln och högfrekvenshandeln kan innebära. Dels kan tekniska problem få smittoeffekter då det i många fall rör sig om väldigt många order och transaktioner. Om ett stort antal order läggs av misstag kan det påverka priset och andra villkor för 
  
 42Se s.  
 25-26 
  i  
 CRS-rapporten. 
  
 43High on Speed, Petersen, The New York Review of Books, Kramer 10, 2014 issue. 
  
 379 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 instrumentet i fråga, och om tekniska fel leder till stora transak- tionsvolymer kan detta leda till leverans- och betalningsproblem. I ett svenskt perspektiv har dock systemriskerna bedömts vara rela- tivt små.44 
  
 Reglerna i MiFID II 
  
 I artikel 17 i MiFID II finns, i förhållande till 2004 års direktiv, nya regler som rör algoritmisk handel. Reglerna i artikel 17 riktar sig både mot värdepappersföretagens egen handel och mot handel för kunders räkning. Reglerna är nya i den bemärkelsen att det inte tidigare har funnits bindande regler på området i något direktiv eller i någon förordning. Sedan maj 2012 har det dock funnits rikt- linjer om automatiserad handel från Esma: System och kontroller i en automatiserad handelsmiljö för handelsplattformar, värdepappers- företag och behöriga myndigheter, Esma/2012/122. Riktlinjerna är antagna med stöd av artikel 16 i  
 Esma-förordningen 
  och knyter an till de organisatoriska krav som följer av 2004 års direktiv. Rikt- linjerna liknar i stor utsträckning reglerna i artikel 17 i MiFID II, även om de är betydligt mer detaljerade. Finansinspektionen har uttalat att inspektionen jämställer riktlinjer från Esma med all- männa råd.45 Algoritmisk handel berör även handelsplatserna. De regler som riktar sig mot handelsplatserna har behandlats i av- snitt 6.2.3. 
  
 44Se om systemrisker på s. 27 och 28 i  
 CRS-rapporten. 
  Frågan om systemrisker behandlas också i den fristående rapport som togs fram i samband med Finansinspektionens kartlägg- ning av högfrekvens- och algoritmhandeln 2012: Högfrekvent  Algoritmisk handel – en översikt, rapport till Finansinspektionen  
 2012-02-21, 
  Winters. 
  
 45Se Finansinspektionens promemoria: Genomförande av de europeiska tillsynsmyndig- heternas riktlinjer och rekommendationer, FI Dnr  
 12-12289, 
  
 2013-02-08. 
  
 380 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 6.8.2Värdepappersinstitut som själva ägnar sig åt algoritmisk handel 
  
 Förslag: Begreppet algoritmisk handel ska definieras i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden som handel i finansiella instrument där ett datorprogram, en algoritm, automatiskt, utan eller med endast begränsad inblandning av någon människa, bestämmer individuella parametrar för orderläggning. 
  
 Ett värdepappersinstitut som ägnar sig åt algoritmisk handel ska ha effektiva system och riskkontroller som säkerställer att institutets handelssystem är motståndskraftiga och har tillräck- lig kapacitet. Det ska i systemet finnas erforderliga trösklar, gränser och filter för att förhindra felaktiga order och att sys- temet fungerar på ett sätt som skapar oreda på marknaden. 
  
 Ett värdepappersinstitut som ägnar sig åt algoritmisk handel ska också ha effektiva system och kontroller som säkerställer att den algoritmiska handeln inte används för marknadsmissbruk eller för att bryta mot handelsregler på den handelsplats där handeln sker. Institutet ska också ha kontinuitetsarrangemang som kan hantera systemhaverier. De system som används ska vara testade och övervakade för att säkerställa att de uppfyller nämnda krav. 
  
 Ett värdepappersinstitut som ägnar sig åt algoritmisk handel ska underrätta Finansinspektionen om detta. 
  
 Det åligger värdepappersinstitutet i fråga att bevara doku- mentation avseende den algoritmiska handeln som gör det möj- ligt för Finansinspektionen att övervaka regelefterlevnaden. 
  
 Med algoritmhandel avses som nämnts handel i finansiella instru- ment där ett datorprogram – en algoritm – automatiskt, utan eller med endast begränsad inblandning av någon människa, bestämmer individuella parametrar för orderläggning, t.ex. om en order ska läggas över huvud taget, tidpunkten för ordern, pris eller kvantitet på det som ska köpas eller säljas eller hur ordern ska hanteras när den väl har initieras, se artikel 4.1.39 i MiFID II. Definitionen om- fattar dock inte system som enbart används för att skicka order till olika handelsplatser, s.k. smart order routers, eller system som an- vänds för att bekräfta order. 
  
 381 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ett värdepappersinstitut som självt ägnar sig åt algoritmhandel ska enligt artikel 17.1 ha effektiva system och riskkontroller som säkerställer att institutets handelssystem är motståndskraftiga och har tillräcklig kapacitet. Det ska i systemet finnas erforderliga trösklar, gränser och filter för att förhindra felaktiga order och för att förhindra att systemet fungerar på ett sätt som skapar oreda på marknaden. Ett värdepappersföretag som ägnar sig åt algoritm- handel ska också ha effektiva system och kontroller som säker- ställer att algoritmhandeln inte används för marknadsmissbruk eller för att bryta mot handelsregler på den handelsplats där handeln sker. Företaget i fråga ska också ha kontinuitetsarrangemang som kan hantera systemhaverier. De system som används ska vara testade och övervakade för att säkerställa att de uppfyller nämnda krav. 
  
 Enligt artikel 17.2 ska ett värdepappersföretag som ägnar sig åt algoritmhandel underrätta sin behöriga myndighet om detta. Även den handelsplats där handeln äger rum ska underrättas. Som be- rörts i avsnitt 6.2 ställs särskilda krav på marknadsoperatörernas övervakning av algoritmhandeln. Den behöriga myndigheten kan kräva att värdepappersföretaget – regelbundet eller ad hoc – till- handahåller en beskrivning av sina algoritmhandelsstrategier, infor- mation om vilka parametrar och gränser som används och vilka kontroller företaget har för att säkerställa efterlevnaden av reglerna i artikel 17.1, samt detaljer om de tester som utförs. Den behöriga myndigheten kan begära ytterligare information om företagets algoritmhandel. Det åligger enligt artikel 17.2 fjärde och femte styck- ena, värdepappersföretaget i fråga att bevara sådan dokumentation avseende algoritmhandeln som gör det möjligt för den behöriga myndigheten att övervaka regelefterlevnaden. 
  
 Den information som den behöriga myndigheten har fått till- gång till enligt artikel 17.2 ska på begäran av den behöriga myn- digheten för den handelsplats där handeln sker, lämnas över till sist nämnda myndighet utan onödigt dröjsmål. 
  
 En definition av algoritmhandel, motsvarande artikel 4.1.39 i MiFID II, bör tas in i lagen om värdepappersmarknaden. I lagen bör också införas bestämmelser om värdepappersinstitutens system och kontroller, motsvarande artikel 17.1, liksom ett krav på att underrätta Finansinspektionen samt ett krav på att bevara doku- mentation motsvarande artikel 17.2 fjärde stycket. 
  
 382 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 När det sedan gäller artikel 17.2 andra stycket är artikeln for- mulerad så att den behöriga myndigheten kan begära information om företagets algoritmhandel, regelbundet eller ad hoc. Artikeln är alltså inte formulerad som en valmöjlighet för medlemsstaterna, utan valet ska – som utredningen har förstått det – vara upp till den behöriga myndigheten. En möjlighet för Finansinspektionen att begära in information från värdepappersinstitut finns i dag i 23 kap. 3 § 1 lagen om värdepappersmarknaden. En motsvarande generell behörighet att begära in information finns också i artikel 69.2.a i MIFID II. Finansinspektionens har således genom dessa bestäm- melser möjlighet att begära in information även om algoritmhandel. Något uttrycklig lagregel för att genomföra artikel 17.2 andra stycket behövs därför inte. När det gäller informationsutbytet med andra behöriga myndigheter, enligt artikel 17.2 tredje stycket, behandlas denna fråga i kapitel 12. 
  
 6.8.3Marknadsgaranter som använder algoritmisk handel 
  
 Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tas in en bestämmelse om att värdepappersinstitut som i sin egenskap av handelsdeltagare på en handelsplats handlar i eget lager genom att simultant ställa kommersiellt betingade tvåvägspriser i jäm- förbara storlekar i ett eller flera finansiella instrument – antingen på en handelsplats eller avseende samma instrument men på olika handelsplatser – och därvid använder algoritmisk handel, ska ha effektiva system och kontroller för att säkerställa att institutet kan fullgöra detta uppdrag. 
  
 Artikel 17.3 och 17.4 i MiFID II rör värdepappersföretag som använder algoritmhandel när företaget agerar marknadsgarant. Med marknadsgarant avses i detta sammanhang att företaget som handels- deltagare på en handelsplats handlar i eget lager genom att simultant ställa kommersiellt betingade tvåvägspriser i jämförbara storlekar i ett eller flera finansiella instrument, antingen på en handelsplats eller på olika handelsplatser men avseende samma instrument. En ytterligare förutsättning är att verksamheten resulterar i likviditet på en regelbunden basis, se artikel 17.4. 
  
 383 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 För att tillhandahålla likviditet regelbundet och förutsägbart ska ett värdepappersföretag som ägnar sig åt sådan verksamhet göra detta kontinuerligt under en specificerad period under handelsplatsens öppettid, med undantag för exceptionella omständigheter (se arti- kel 17.3). Företaget ska i utförandet av sin verksamhet ta hänsyn till sunda principer för att hantera operativa, och affärsmässiga risker och även ta hänsyn till likviditeten, storleken och arten av handelsplatsen i fråga och det slag av instrument som är aktuella. Företaget ska slutligen, enligt artikel 17.3.c, ha effektiva system och kontroller för att säkerställa att företaget ska kunna fullgöra sitt uppdrag som marknadsgarant. 
  
 Det är inte helt enkelt att förstå syftet med artikel 17.3 och 17.4. Utredningen har dock utgått från att syftet är att ställa krav – utöver de krav som följer av artikel 17.1 – på de värdepappers- institut som använder algoritmhandel för sin verksamhet som marknadsgarant. Instituten ska då också se till att systemen för algoritmhandel har tillräcklig kapacitet och att de har kontroller så att priser kan ställas i enlighet med åtagandet som marknadsgarant. Bestämmelser motsvarande artikel 17.3 och 17.4 bör tas in i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 6.9Direkt elektroniskt tillträde 
  
 Förslag: Tjänsten direkt elektroniskt tillträde ska definieras i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden som ett arrange- mang där en handelsdeltagare på en handelsplats tillåter någon annan att använda deltagandet för att elektroniskt överföra order i finansiella instrument direkt till handelsplatsen i fråga. 
  
 Ett värdepappersinstitut som tillhandahåller direkt elektro- niskt tillträde ska ha effektiva system och kontroller för att säkerställa en ordentlig utvärdering av att de kunder som tjänsten tillhandahålls är lämpliga. Det ska finnas handels- och kredit- limiter som kunderna inte ska kunna överskrida och handeln ska övervakas så att institutet kan förhindra att handeln skapar risker för institutet självt, att handeln skapar oreda på marknaden eller strider mot bestämmelserna i marknadsmissbruksförordningen (förordning (EU) nr 596/2014) eller handelsreglerna på handels- platsen i fråga. 
  
 384 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 Ett värdepappersinstitut som tillhandahåller direkt elektro- niskt tillträde ska ansvara för att kunder som använder tjänsten gör det i enlighet med bestämmelserna i lagen om värde- pappersmarknaden och handelsreglerna på den aktuella handels- platsen, och det är institutet som ska övervaka och identifiera huruvida de transaktioner som genomförs strider mot handels- regler eller kan utgöra marknadsmissbruk. Institutet ska också se till att det finns ett skriftligt avtal som klargör kundens och institutets respektive rättigheter och skyldigheter. Av avtalet ska framgå att det är värdepappersinstitutet som är ansvarigt för transaktionerna. 
  
 Det ska åligga värdepappersinstitutet i fråga att bevara sådan dokumentation avseende information om direkt elektroniskt tillträde som gör det möjligt för Finansinspektionen att över- vaka regelefterlevnaden. 
  
 Även om ett värdepappersföretag inte självt ägnar sig åt algoritm- handel kan företaget ha kunder som gör det, t.ex. genom att kunderna använder s.k. direkt elektroniskt tillträde. I artikel 17.5 i MiFID II finns bl.a. av denna anledning bestämmelser om kon- troller och ansvar för värdepappersföretag som tillhandahåller direkt elektroniskt tillträde. Detta begrepp definieras i artikel 4.1.41 som ett arrangemang där en medlem eller en handelsdeltagare på en handelsplats tillåter någon annan att använda medlemskapet/del- tagandet för att elektroniskt överföra order i finansiella instrument direkt till handelsplatsen i fråga. Definitionen omfattar alla sådana arrangemang, oavsett om någon fysisk person är inblandad och oavsett om något till handelsdeltagaren relaterat system är inblandat för att överföra ordern. Definitionen är inte helt lättillgänglig, men det som torde avses är tekniska lösningar där en inkommande order automatiskt förs över till handelsplatsen. Om orderläggningen sker manuellt av kunden, genom ett system som är kundens eller genom ett system som tillhandahålls av värdepappersföretaget spelar ingen roll. Definitionen är relativt vid och i det pågående arbetet med nivå  
 II-regler 
  har en diskussion förts om definitionen också träffar vanliga  
 icke-professionella 
  kunders handel via värdepappersinsti- tutens  
 internet-tjänster. 
  Detta har antagligen inte varit avsikten och Esma har därför föreslagit att det på nivå II bör klargöras att i den mån tillträdet till handelsplatsen delas mellan många kunder genom 
  
 385 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 SOU 2015:2 
  
 en kollektiv kanal utan att någon enskild kund tillhandahålls någon särskild systemkapacitet och latens (svarstid mellan kundens och handelsplatsens system) bör detta falla utanför definitionen av direkt elektroniskt tillträde.46 
  
 Ett värdepappersföretag som tillhandahåller direkt elektroniskt tillträde ska enligt artikel 17.5 första stycket ha effektiva system och kontroller för att säkerställa en ordentlig utvärdering av att de kunder som tjänsten tillhandahålls åt är lämpliga. Det ska finnas handels- och kreditlimiter som kunderna inte ska kunna överskrida, och handeln ska övervakas så att företaget kan förhindra att handeln skapar risker för företaget självt, att handeln skapar oreda på marknaden eller strider mot bestämmelserna i marknadsmissbruks- förordningen eller handelsreglerna på handelsplatsen i fråga. Det är det värdepappersföretag som tillhandahåller direkt elektroniskt till- träde som enligt artikel 17.5 andra stycket ansvarar för att kunder som använder tjänsten gör det i enlighet med MiFID II och handelsreglerna på den ifrågavarande handelsplatsen, och det är företaget som ska övervaka och identifiera huruvida de transak- tioner som genomförs strider mot handelsregler eller kan utgöra marknadsmissbruk. Företaget ska också se till att det finns ett skriftligt avtal som klargör kundens och företagets respektive rättig- heter och skyldigheter. Av avtalet ska det framgå att det är värde- pappersföretaget som är ansvarigt för transaktionerna. Det åligger enligt artikel 17.5 sista stycket värdepappersföretaget i fråga att bevara sådan dokumentation avseende information om direkt elek- troniskt tillträde som gör det möjligt för den behöriga myndig- heten att övervaka regelefterlevnaden. 
  
 Ett värdepappersföretag som tillhandahåller direkt elektroniskt tillträde ska enligt artikel 17.5 tredje stycket underrätta sin behöriga myndighet samt den berörda handelsplatsen om detta. Den be- höriga myndigheten kan, enligt artikel 17.5 fjärde stycket, kräva att företaget regelbundet eller ad hoc tillhandahåller en beskrivning av de system och kontroller avseende direkt elektroniskt tillträde som företaget har. Den information som den behöriga myndigheten har fått tillgång till enligt artikel 17.5 fjärde stycket ska, på begäran av den behöriga myndigheten för den handelsplats där handeln sker, lämnas över till den myndigheten utan onödigt dröjsmål. 
  
 46 Se Consultation Paper, MiFID II/MiFIR, 22 May 2014, Crane, s.  
 235–236. 
  
 386 
  
 SOU 2015:2 
  
 Värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 En definition av direkt elektroniskt tillträde, motsvarande arti- kel 4.1.41 i MiFID II, bör tas in i lagen om värdepappersmark- naden. I lagen bör också bestämmelser om värdepappersinstitutens system och kontroller, motsvarande artikel 17.5, införas, liksom ett krav på att underrätta Finansinspektionen och ett krav på att bevara dokumentation. Möjligheten att begära ytterligare information om institutens direkta elektroniska tillträde regelbundet eller ad hoc ryms i Finansinspektionens möjlighet att få information enligt 23 kap. 3 § 1 lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 6.10Institut som agerar allmän clearingmedlem 
  
 Förslag: Regler motsvarande artikel 17.6 i MiFID II, tas in i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. 
  
 Ett värdepappersinstitut kan vara allmän clearingmedlem (general clearing member i den engelska versionen) för andra personer. Detta innebär att institutet är den som är clearingmedlem hos en clearing- organisation och för kunders räkning clearar transaktioner i finan- siella instrument. Om clearingen avser t.ex. derivatinstrument enligt EMIR47 ställs krav på säkerheter. Institutet kommer då att behöva ställa säkerheter till clearingorganisationen i fråga och självt ta in motsvarande säkerheter från sina kunder. Ett värdepappers- företag som agerar allmän clearingmedlem ska enligt artikel 17.6 i MiFID II ha effektiva system och kontroller för att säkerställa en ordentlig utvärdering av att de kunder som tjänsten tillhandahålls åt är lämpliga. Företaget ska ha klara kriterier för vilka som kan godkännas som kunder och ställa lämpliga krav, t.ex. beträffande säkerheter, för att reducera riskerna både för företaget självt och för marknaden. Företaget ska också se till att det finns ett skriftligt avtal som klargör kundens och företagets respektive rättigheter och skyldigheter. 
  
 47 Förordning (EU) nr 648/2012. 
  
 387 
  
 7En enhetlig reglering av finansiell rådgivning och investeringsrådgivning 
  
 7.1Inledning 
  
 Rådgivning avseende placeringar och investeringar regleras i dag i flera olika lagar. I avsnitt 7.2 redovisas de olika reglerna och i avsnitt 7.3 beskrivs hur man kan åstadkomma en sammanhållen och överskådlig näringsrättslig reglering på detta område. I avsnitt 7.4 behandlas frågan om gränsdragningsproblem vad gäller rådgivning, marknadsföring och försäljning samt rådgivning om andra tillgångar än finansiella instrument. 
  
 Detta kapitel rör rent nationella frågor och de ändringar som föreslås är inte föranledda av MiFID II. De förändringar som direk- tivet innebär på rådgivningsområdet rör främst ersättningar från tredjepart samt informations- och kompetenskrav. Dessa föränd- ringar behandlas i kapitel 8 respektive 9. 
  
 7.2Dagens reglering 
  
 Den huvudsakliga regleringen av rådgivning avseende placeringar och investeringar finns i lagen (2003:862) om finansiell rådgivning till konsumenter (rådgivningslagen) och i lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden. Men verksamhet som i sig kan innehålla moment av rådgivning regleras även i lagen (2005:405) om försäkrings- förmedling, lagen (2010:2043) om försäkringsrörelse, lagen (2004:46) om värdepappersfonder och lagen (2013:561) om förvaltare av alter- nativa investeringsfonder. 
  
 389 
  
 En enhetlig reglering av finansiell rådgivning och investeringsrådgivning 
  
 SOU 2015:2 
  
 I rådgivningslagen finns dels civilrättsliga regler om rätt till skade- stånd, reklamation och preskription, dels näringsrättsliga regler om hur rådgivningen ska bedrivas. Värdepappersinstitut, fondbolag, försäkringsförmedlare och  
 AIF-förvaltare 
  är dock för en viss del av sin verksamhet undantagna från den näringsrättsliga regleringen i rådgivningslagen. Här börjar regleringen bli svårgenomtränglig. Värdepappersinstitutens rådgivning är helt undantagen från den näringsrättsliga regleringen i rådgivningslagen. Fondbolag, försäk- ringsförmedlare och  
 AIF-förvaltare 
  kan få tillstånd att bedriva sidoverksamheten rådgivning och ska då följa reglerna i lagen om värdepappersmarknaden. På den verksamheten ska rådgivnings- lagens näringsrättsliga regler inte heller tillämpas. Men för en del av den rådgivning som fondbolag, försäkringsförmedlare och AIF- förvaltare kan ägna sig åt behövs inget tillstånd till sidoverksamhet. En försäkringsförmedlares råd beträffande omplaceringar inom ramen för en försäkring anses vara en del av försäkringsförmed- lingen, och när fondbolag och  
 AIF-förvaltare 
  lämnar råd om fonder som de själva förvaltar är detta en del av deras kärnverksamhet som inte kräver något tillstånd till sidoverksamhet. På denna rådgiv- ningsverksamhet hos försäkringsförmedlare, fondbolag och AIF- förvaltare ska rådgivningslagens näringsrättsliga regler tillämpas. För att komplicera det hela ytterligare ska rörelselagstiftningen för respektive företag också tillämpas. För t.ex. försäkringsförmedlarna finns i lagen om försäkringsförmedling, med tillhörande föreskrif- ter, detaljerade regler avseende rådgivningen. När det slutligen gäller försäkringsbolagen gäller enbart rådgivningslagens bestämmelser, om bolagen lämnar finansiell rådgivning. 
  
 Sammanfattningsvis ska olika regler tillämpas för verksamhet som, åtminstone ur kundens perspektiv, är relativt likartad. I det följande redovisas de olika regler som gäller för ovan nämnda företagstyper. 
  
 7.2.1Lagen om finansiell rådgivning till konsumenter 
  
 I rådgivningslagen finns dels civilrättsliga regler om rätt till skade- stånd, reklamation och preskription, dels näringsrättsliga regler om hur rådgivningen ska bedrivas. Enligt 3 a § rådgivningslagen gäller dock inte den näringsrättsliga regleringen i 4 och 5 §§ följande situa- tioner. 
  
 390 
  
 SOU 2015:2 
  
 En enhetlig reglering av finansiell rådgivning och investeringsrådgivning 
  
 –Fondbolag, med tillstånd för portföljförvaltning avseende finan- siella instrument, som lämnar investeringsrådgivning i finansiella instrument, såsom penningmarknadsinstrument och derivatinstru- ment. 
  
 –Försäkringsförmedlare, som enligt 5 kap. 1 § första stycket lagen om försäkringsförmedling har fått tillstånd av Finansinspek- tionen att utöva sådan verksamhet som avses i 2 kap. 5 § första stycket 15 lagen om värdepappersmarknaden. Härmed avses bl.a. investeringsrådgivning till kund avseende andelar i investe- ringsfonder, värdepappersfonder eller sådana fondföretag som avses i 1 kap. 7 § lagen om värdepappersfonder eller andelar i specialfonder eller sådana utländska fonder som avses i 4 kap. 2 eller 3 § eller 5 kap. 6 § första stycket 1 eller andra stycket eller 11 § första stycket 1 lagen om förvaltare av alternativa investe- ringsfonder. 
  
 –Värdepappersinstitut. 
  
 – 
 AIF-förvaltare 
  enligt 3 kap. 2 § andra stycket 4 lagen om för- valtare av alternativa investeringsfonder. 
  
 Som nämnts innebär detta att rådgivningslagens näringsrättsliga reglering inte alls ska tillämpas på värdepappersinstitutens råd- givning och inte heller på rådgivning som fondbolag, försäkrings- förmedlare och  
 AIF-förvaltare 
  bedriver som sidoverksamhet. Där- emot ska de näringsrättsliga reglerna tillämpas på rådgivning som bedrivs inom ramen för fondbolagens, försäkringsförmedlarnas och  
 AIF-förvaltarnas 
  ordinarie verksamhet, och som sagts i det före- gående ska även de näringsrättsliga reglerna i respektive rörelse- lagstiftning tillämpas på denna verksamhet. 
  
 Rådgivningslagen är enligt 1 § tillämplig på finansiell rådgivning som en näringsidkare tillhandahåller en konsument och som om- fattar placering av konsumentens tillgångar i finansiella instrument eller livförsäkringar med sparmoment. En konsument definieras i 2 § som en fysisk person som handlar huvudsakligen för ändamål som faller utanför näringsverksamhet. Definitionerna överens- stämmer med de definitioner som i övrigt finns i den konsument- rättsliga lagstiftningen.1 Det avgörande kriteriet för att bedöma om 
  
 1 Se bl.a. konsumentköplagen (1990:932) och konsumenttjänstlagen (1985:716). 
  
 391 
  
 En enhetlig reglering av finansiell rådgivning och investeringsrådgivning 
  
 SOU 2015:2 
  
 en person är att betrakta som konsument är alltså om denne har handlat huvudsakligen för ändamål som faller utanför näringsverk- samhet.2 Allmänna reklamationsnämnden har vid två tillfällen prövat frågan om en s.k. daytrader kan vara att anse som konsument. Första fallet avsåg en person som hade utfört ca 200 avslut på fem månader3 och det andra fallet avsåg en person som hade utfört ca 900 avslut under en tvåårsperiod4. Att dessa personer drevs av vinstsyfte uteslöt inte, enligt nämnden, att de ändå kunde betraktas som konsumenter. Däremot ansåg nämnden i båda dessa fall att de avsåg en kontinuerlig verksamhet med viss omfattning och av kvalificerad art. Nämnden fann därför att var och en av dessa per- soners handlande var att betrakta som en verksamhet av sådan eko- nomisk natur att den var yrkesmässig. Ärendena avvisades eftersom nämnden prövar endast konsumenträttsliga tvister. 
  
 Lagen är inte avsedd att omfatta alla former av finansiell rådgiv- ning, utan är tillämplig på intressen som anses särskilt skyddsvärda ur konsumentsynpunkt. Lagen är därför begränsad till placerings- rådgivning avseende finansiella instrument eller livförsäkringar med sparmoment. Den är tillämplig på sådan finansiell rådgivning som rör finansiell verksamhet som innebär en beaktansvärd risk för att konsumenten, helt eller delvis, förlorar insatt kapital eller sätter sig i skuld. Med finansiella instrument avses överlåtbara värdepapper, penningmarknadsinstrument, fondandelar och finansiella derivat- instrument.5 
  
 Lagstiftningen kan enligt uttalanden i förarbetena även tillämpas analogivis, t.ex. vid investeringar i vissa typer av mera värdefullt lösöre, såsom guld och ädla stenar. Avgörande för bedömningen av om en analog tillämpning bör komma i fråga är om skyddsintresset för konsumenten framstår som likvärdigt med de fall som lagen är direkt tillämplig på, dvs. om placeringen i en viss typ av lösöre kan ses som en investering som är förenad med ett inte obetydligt mått av risktagande.6 
  
 2Genom lagen (1971:238) infördes rekvisitet huvudsakligen i konsumentsammanhang. 
  
 3Avgörande  
 2001-08-14 
  nr.  
 2001-1724. 
  
 4Avgörande  
 2001-11-13 
  nr.  
 2001-3188. 
  
 52 § rådgivningslagen som hänvisar till 1 kap. 4 § första stycket 1 lagen om värdepappers- marknaden. 
  
 6SOU 2002:41, s. 105 samt prop. 2002/03:133 s. 15. 
  
 392 
  
 SOU 2015:2 
  
 En enhetlig reglering av finansiell rådgivning och investeringsrådgivning 
  
 I rådgivningslagen finns inte någon definition av vad som utgör finansiell rådgivning, men enligt förarbetena avses verksamhet som syftar till att lämna förslag om lämpliga tillvägagångssätt i ett visst sammanhang. Den rådgivning som avses ska vara individuell, och det förutsätts ett uppdragsförhållande mellan konsumenten och rådgivaren. Avgörande är om rådgivaren har uppträtt yrkesmässigt och om konsumenten har haft fog för att fästa tillit till de råd som har lämnats.7 Det ska alltså vara fråga om en individuellt präglad rådgivning som syftar till att lämna rekommendationer och hand- lingsalternativ som är utformade efter kundens särskilda behov och förutsättningar.8 Avsaknaden av en legaldefinition av finansiell råd- givning innebär att det i praktiken kan vara svårt att särskilja råd- givning från marknadsföring och försäljning. Ur ett konsument- skyddsperspektiv är det dock av väsentlig betydelse att kunna fastställa att det har varit fråga om just rådgivning, eftersom de kon- sumentskyddande reglerna i rådgivningslagen annars inte är tillämp- liga. 
  
 Det krävs även att ett uppdragsförhållande föreligger. Flera fak- torer är av betydelse för uppkomsten av ett uppdragsförhållande. För det första har det betydelse hur företaget uppträder och marknadsför sig i förhållande till konsumenten. Genom att erbjuda konsumenten samtal med en privatrådgivare, en personlig bank- man eller liknande ger företaget också konsumenten befogad anledning att utgå från att företaget har för avsikt att tillhandahålla individuell finansiell rådgivning.9 Även företagets uppträdande i sina relationer med konsumenter har betydelse. För det fall konsu- menten efterfrågar rådgivning, och företrädaren för företaget lyssnar till konsumentens behov och önskemål för att därefter avge rekom- mendationer, bör ett rådgivningsuppdrag anses föreligga.10 Att det kan fastställas att det föreligger ett uppdragsavtal är bl.a. en förut- sättning för konsumentens skadeståndstalan. Lagen är inte tillämp- lig på råd som lämnas till en vid krets av personer, t.ex. via mass- media. Detta är i linje med att ren marknadsföring och ren försälj- ning också faller utanför lagens tillämpningsområde. 
  
 7Prop. 2002/03:133 s. 12 f. och 45 f. 
  
 8Prop. 2002/03:133 s. 13. 
  
 9Prop. 2002/03:133 s. 46. 
  
 10Prop. 2002/03:133 s. 12. 
  
 393 
  
 En enhetlig reglering av finansiell rådgivning och investeringsrådgivning 
  
 SOU 2015:2 
  
 I 4 och 5 §§ rådgivningslagen ställs krav på hur näringsidkaren ska agera vid rådgivningen. Näringsidkaren ska enligt 4 § se till att den personal som lämnar råd har tillräcklig kompetens, att rådgiv- ningen dokumenteras och att dokumentationen lämnas ut till konsu- menten. De krav som ställs på rådgivaren i dessa hänseenden har preciserats i Finansinspektionens och Konsumentverkets föreskrifter och allmänna råd.11 
  
 Enligt 5 § ska näringsidkaren i sin rådgivning iaktta god rådgiv- ningssed och med tillbörlig omsorg ta till vara konsumentens in- tressen samt anpassa rådgivningen efter konsumentens önskemål och behov. Näringsidkaren ska enligt samma paragraf inte rekom- mendera andra lösningar än sådana som kan anses lämpliga för kon- sumenten och även avråda konsumenten från att vidta åtgärder som inte kan anses lämpliga. 
  
 I 6 och 7 §§ finns civilrättsliga bestämmelser om skadestånds- ansvar, reklamation och preskription. Om näringsidkaren uppsåt- ligen eller av oaktsamhet orsakar konsumenten ren förmögenhets- skada kan näringsidkaren enligt 6 § bli skyldig att ersätta skadan. Vid oaktsamhetsbedömningen ska näringsidkarens handlande jäm- föras med vad som är ett önskvärt handlande. En utgångspunkt vid bedömningen är de skyldigheter som följer av 5 §, men varje av- vikelse från dessa skyldigheter utgör inte skadeståndsgrundande vårdslöshet.12 Enligt 7 § ska en konsument som vill kräva ersättning underrätta näringsidkaren inom skälig tid, och om konsumenten inte har väckt talan inom tio år från rådgivningstillfället preskri- beras rätten till ersättning. 
  
 Av 8 § rådgivningslagen framgår att Konsumentverket utövar tillsyn enligt lagen. Konsumentverkets tillsynsområde är dock kraftigt beskuret genom att det samtidigt anges att Finansinspektionen ut- övar tillsyn enligt lagen över de företag som har tillstånd från inspektionen för sin verksamhet. 
  
 11Finansinspektionens föreskrifter och allmänna råd om finansiell rådgivning till konsumen- ter [FFFS 2004:4] samt Konsumentverkets föreskrifter och allmänna råd om finansiell råd- givning till konsumenter [KOVFS 2004:5]. 
  
 12Se prop. 2002/03:133 s. 31 och 54. 
  
 394 
  
 SOU 2015:2 
  
 En enhetlig reglering av finansiell rådgivning och investeringsrådgivning 
  
 7.2.2Lagen om värdepappersmarknaden 
  
 För värdepappersinstitutens rådgivning gäller, som nämnts, inte rådgivningslagens näringsrättsliga bestämmelser. I stället ska lagen om värdepappersmarknaden tillämpas. Det är framför allt bestäm- melserna i 8 kap. som blir aktuella. 
  
 Begreppen konsument och näringsidkare används inte i lagen om värdepappersmarknaden.13 I stället har värdepappersinstituten att dela in kunderna i kategorierna professionella och icke- professionella kunder. Kriterierna för när en kund ska anses som professionell framgår av 8 kap. 16 och 17 §§. En konsument torde regelmässigt definieras som en  
 icke-professionell 
  kund. Kundindel- ningen har betydelse för i vilken omfattning uppförandereglerna i 8 kap.  
 21–27 
  §§ är tillämpliga. I de fall kunden klassificerats som  
 icke-professionell 
  följer långtgående skyldigheter vad gäller den information som ska lämnas till kunden (se 14 kap. i Finansinspek- tionens föreskrifter om värdepappersrörelse, FFFS 2007:16). 
  
 En av de centrala bestämmelserna i 8 kap. lagen om värde- pappersmarknaden på rådgivningsområdet är den om inhämtande av uppgifter vid investeringsrådgivning och portföljförvaltning. Enligt denna bestämmelse, som återfinns i 23 §, ska ett värde- pappersinstitut, när det tillhandahåller investeringsrådgivning eller portföljförvaltning, hämta in nödvändiga uppgifter från kunden om dennes kunskaper och erfarenheter av den specifika tjänsten eller produkten samt om kundens finansiella ställning och investerings- mål. Den information som har inhämtats ska användas för att institutet ska kunna rekommendera investeringstjänster och finan- siella instrument som är lämpliga för kunden. Bestämmelsen kompletteras av 15 kap. i Finansinspektionens föreskrifter (FFFS 2007:16) av vilka bl.a. framgår att institutet inte får rekommendera investeringstjänster eller finansiella instrument till konsumenten, om denne inte har lämnat nödvändig information enligt 8 kap. 23 § lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 Ett värdepappersinstitut är skyldigt att dokumentera samtliga investeringstjänster, sidotjänster och transaktioner som det har 
  
 13 Begreppet konsument används dock i 16 kap. FFFS 2007:16 där de särskilda skyldig- heterna avseende rådgivares kompetens och dokumentationskraven preciseras när det gäller investeringsrådgivning till konsumenter. 
  
 395 
  
 En enhetlig reglering av finansiell rådgivning och investeringsrådgivning 
  
 SOU 2015:2 
  
 genomfört.14 När det gäller investeringsrådgivning till konsumenter har Finansinspektionen utfärdat detaljerade föreskrifter om vad som ska dokumenteras respektive när dokumentation ska lämnas till konsumenten (16 kap.  
 9–18 
  §§ i FFFS 2007:16). Dokumenta- tionen ska bl.a. innehålla de uppgifter som inhämtats enligt 8 kap. 23 § lagen om värdepappersmarknaden samt uppgift om vilket eller vilka råd som lämnats och om konsumenten avråtts från en pla- cering. Dokumentationen ska lämnas till konsumenten i samband med det första rådgivningstillfället eller i nära anslutning till detta. Av 8 kap. 26 § framgår att värdepappersinstitutet även ska doku- mentera vad institutet och en kund kommit överens om när det gäller parternas rättigheter och skyldigheter samt övriga villkor för de tjänster som institutet ska utföra för kunden. Något krav på skriftligt avtal mellan institutet och kunden finns dock inte såvitt avser tjänsten investeringsrådgivning till en  
 icke-professionell 
  kund (jfr 13 kap. 5 § i FFFS 2007:16). Finansinspektionen har såvitt av- ser investeringsrådgivning till konsumenter utfärdat föreskrifter om kompetenskrav (16 kap.  
 2–8 
  §§ i FFFS 2007:16). Inspektionen har därvid fastställt att den personal som lämnar sådan rådgivning ska ha tillräckliga kunskaper i förhållande till den rådgivning som lämnas. Rådgivarna ska känna till innehållet i relevanta lagar och regler samt förstå och uppfylla de krav som rådgivningen ställer med utgångspunkt från rådgivningens inriktning, omfattning och svårhetsgrad. Kunskaperna ska omfatta vad rådgivningsansvar, etik och god rådgivarsed innebär och hur  
 omsorgs-, 
  avrådande- och dokumentationsplikten ska fullgöras. Rådgivarna ska därutöver kunna tillämpa kunskaper om sparande och placeringar i finansiella instru- ment och försäkringar. För att säkerställa att de kan uppfylla dessa krav ska värdepappersinstitutet se till att rådgivarna har genomgått och godkänts i ett kunskapstest, antingen via en från institutet fristående person eller genom ett test som är godkänt av en obe- roende granskare. Värdepappersinstitutet ska fortlöpande kontrollera att rådgivarna har tillräckliga kunskaper. Slutligen ska institutet även säkerställa att rådgivarna har lämplig praktisk erfarenhet, bl.a. vad gäller kommunikation mellan personal och konsument. 
  
 14 8 kap. 12 § lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 396 
  
 SOU 2015:2 
  
 En enhetlig reglering av finansiell rådgivning och investeringsrådgivning 
  
 7.2.3Lagen om försäkringsrörelse 
  
 Försäkringsföretagens verksamhet regleras i försäkringsrörelselagen som kompletteras av försäkringsrörelseförordningen (2011:257) och föreskrifter från Finansinspektionen. 
  
 Lagens 4 kap. reglerar försäkringsföretagens rörelse. Rörelsen ska drivas enligt god försäkringsstandard.15 Begreppet (tidigare god försäkringssed) definieras inte i lagen men tar sikte på ett kvali- tativt mått på verksamheten. Begreppet omfattar ett försäkrings- företags hela verksamhet: intern styrning och kontroll, organisa- tion och arbetsmetoder liksom extern verksamhet, såsom informa- tion, rådgivning och skadereglering. Några specifika bestämmelser som tar sikte på försäkringsföretagens rådgivning finns dock inte i denna lagstiftning. Som nämnts gäller rådgivningslagens bestäm- melser när ett försäkringsföretag lämnar finansiell rådgivning till konsumenter. 
  
 7.2.4Lagen om försäkringsförmedling 
  
 För försäkringsförmedlare gäller lagen om försäkringsförmedling som kompletteras av förordningen (2005:411) om försäkrings- förmedling och av Finansinspektionens föreskrifter och allmänna råd om försäkringsförmedling (FFFS 2005:11). Liksom annan lag- stiftning på det finansiella området grundar sig lagen om försäk- ringsförmedling på ett  
 EU-direktiv.16 
  
 En försäkringsförmedlare kan ägna sig åt rådgivning dels inom ramen för försäkringsförmedlingsverksamheten, dels som sidoverk- samhet enligt 5 kap. 1 § lagen om försäkringsförmedling. För råd- givning inom ramen för försäkringsförmedlingsverksamheten – dvs. råd om omdisponeringar inom en försäkring17 – finns inga begränsningar vad avser olika slag av tillgångar som förmedlaren kan lämna råd om, så länge den ryms inom den förmedlingsverksamhet som tillståndet avser. När det gäller rådgivning som sidoverksam- het får dock förmedlaren endast lämna råd om fondandelar. 
  
 154 kap. 3 § lagen (2010:2043) om försäkringsrörelse. 
  
 16Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/92/EG av den 9 december 2002 om försäk- ringsförmedling. 
  
 17Se prop. 2004/05:133 s. 48. 
  
 397 
  
 En enhetlig reglering av finansiell rådgivning och investeringsrådgivning 
  
 SOU 2015:2 
  
 För rådgivning inom ramen för förmedlingsverksamheten gäller 5 kap. 4 § lagen om försäkringsförmedling. Enligt den bestämmel- sen ska förmedlaren iaktta god försäkringsförmedlingssed och ta till vara kundens intressen. Förmedlaren ska också anpassa rådgiv- ningen efter kundens behov och önskemål och rekommendera lösningar som är lämpliga för kunden. Förmedlaren ska även avråda en kund från att vidta åtgärder som inte kan anses lämpliga med hänsyn till kundens behov, ekonomiska förhållanden eller andra omständigheter. Bestämmelsen är utformad med 5 § rådgivnings- lagen som förebild.18 Det finns dock inget undantag i rådgivnings- lagen för försäkringsförmedlares rådgivning, så på denna verksamhet ska även bestämmelserna i rådgivningslagen tillämpas.19 Försäk- ringsförmedlares rådgivning som sidoverksamhet enligt 5 kap. 1 § lagen om försäkringsförmedling är dock undantagen från rådgiv- ningslagens tillämpningsområde.20 På den verksamheten ska i stället kundskyddsbestämmelserna i lagen om värdepappersmark- naden tillämpas.21 Sammantaget innebär detta att för en försäk- ringsförmedlare gäller både bestämmelserna i lagen om försäkrings- förmedling och bestämmelserna i rådgivningslagen för förmed- larens rådgivning inom ramen för den ordinarie verksamheten, och för förmedlarens rådgivning som sidoverksamhet gäller både bestäm- melserna i lagen om försäkringsförmedling och bestämmelserna i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 Lagen om försäkringsförmedling innehåller även bestämmelser om skadestånd (5 kap. 7 och 8 §§). Dessa har utformats med skade- ståndsbestämmelserna i rådgivningslagen som förebild.22 Finans- inspektionen är den myndighet som utövar tillsyn över verksamhet enligt 8 kap. 1 § lagen om försäkringsförmedling. 
  
 I en departementspromemoria som nyligen tagits fram lämnas förslag till ändringar i lagen om försäkringsförmedling som, om de genomförs, i flera avseenden kommer att påverka förmedlarnas råd- givningsverksamhet. I promemorian föreslås förändringar, bl.a. av- seende vad som ryms inom begreppet försäkringsförmedling, för- 
  
 18Prop. 2004/05:133 s.  
 99–101. 
  
 19Se prop. 2004/05:133 s. 101. 
  
 20Se 3 a § 2 rådgivningslagen. 
  
 21Enligt 5 kap. 4 § fjärde stycket lagen (2005:405) om försäkringsförmedling gäller bestäm- melserna i 8 kap. lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, i tillämpliga delar, för denna verksamhet. 
  
 22Prop. 2004/05:133 s. 106 ff. 
  
 398 
  
 SOU 2015:2 
  
 En enhetlig reglering av finansiell rådgivning och investeringsrådgivning 
  
 medlarens skyldighet att hantera intressekonflikter och om pro- visioner till försäkringsförmedlare.23 
  
 7.2.5Lagen om värdepappersfonder 
  
 Fondbolagens verksamhet regleras i lagen om värdepappersfonder. Även den lagen grundar sig på ett  
 EU-direktiv.24 
  
 Ett fondbolag kan, inom sin ordinarie fondverksamhet lämna råd om investeringar i fonder som bolaget självt förvaltar. På den verksamheten är rådgivningslagens näringsrättsliga regler tillämp- liga. Ett fondbolag kan också, liksom en försäkringsförmedlare, som sidoverksamhet lämna råd utanför den ordinarie verksamheten.25 För den verksamheten gäller kundskyddsreglerna i lagen om värde- pappersmarknaden.26 
  
 Liksom för försäkringsförmedlare är rådgivningslagen tillämplig på en del av fondbolagens rådgivning och lagen om värdepappers- marknaden på en annan del. Lagen om värdepappersfonder är i och för sig tillämplig på all verksamhet som fondbolagen ägnar sig åt, men den lagen saknar specifika bestämmelser om rådgivning. 
  
 7.2.6Lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder 
  
 För förvaltare av alternativa investeringsfonder  
 (AIF-förvaltare) 
  gäller ungefär detsamma som för fondbolag. För verksamheten generellt gäller lagen om förvaltare av alternativa investerings- fonder, även den lagen baserad på ett  
 EU-direktiv.27 
  En AIF- förvaltare kan förvalta bl.a. specialfonder, som får säljas till icke- professionella investerare, samt alternativa investeringsfonder som 
  
 23Ds 2014:22 Stärkt konsumentskydd vid försäkringsförmedling. 
  
 24Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG av den 13 juli 2009 om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag), det s.k. UCITS  
 IV-direktivet. 
  
 25För fondbolagens del krävs dock att bolaget har tillstånd till sidoverksamheten diskre- tionär portföljförvaltning avseende finansiella instrument enligt 1 kap. 4 § lagen om värde- pappersfonder och rådgivningen får endast avse sådana tillgångar som avses i 5 kap. 1 § andra stycket lagen om värdepappersfonder (s.k. tillåtna tillgångar). 
  
 268 kap. 1,  
 9–12, 
  14,  
 21–23, 
  26, 27 och 34 §§ samt 35 § första stycket lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. 
  
 27Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU av den 8 juni 2011 om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv 2003/41/EG och 2009/65/EG och förordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 1095/2010. 
  
 399 
  
 En enhetlig reglering av finansiell rådgivning och investeringsrådgivning 
  
 SOU 2015:2 
  
 av Finansinspektionen har fått tillstånd att marknadsföras till kon- sumenter. Liksom för fondbolag torde gälla att investeringsrådgiv- ning avseende fonder som  
 AIF-förvaltaren 
  själv förvaltar anses utgöra en del av verksamheten och något särskilt tillstånd för detta krävs inte. För den verksamheten gäller rådgivningslagen. Även en  
 AIF-förvaltare 
  kan dock bedriva annan rådgivning som sidoverk- samhet.28 Då gäller i stället kundskyddsreglerna i lagen om värde- pappersmarknaden. 
  
 7.3En enhetlig reglering 
  
 Förslag: Reglerna om investeringsrådgivning i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden – dvs. kraven på rådgivarnas kom- petens, reglerna om lämplighets- och passandebedömningar samt dokumentation och belöningssystem – ska tillämpas på all rådgivningsverksamhet som försäkringsbolag, fondbolag, försäk- ringsförmedlare och  
 AIF-förvaltare 
  ägnar sig åt, dvs. även på den del av verksamheten som gäller rådgivning om dispositioner inom ramen för en försäkring (försäkringsbolag och försäk- ringsförmedlare) och rådgivning avseende egna fonder (fond- bolag och  
 AIF-förvaltare). 
  För försäkringsförmedlare och för- säkringsbolag ska därutöver gälla reglerna om ersättningar från tredjepart och därmed sammanhängande regler om information och organisation samt de nya bestämmelserna om oberoende rådgivare och utvidgningen av tillämpningsområdet till struktu- rerade insättningar. 
  
 Som konstaterats i det föregående innebär dagens reglering att rådgivningsverksamheten näringsrättsligt regleras i lagen om värde- pappersmarknaden, i rådgivningslagen och i lagen om försäkrings- förmedling. Reglerna är mycket lika och har samma konsument- skyddande syfte. Frågan är om det inte går att ta steget fullt ut så att reglerna inte bara blir lika utan exakt desamma. Detta skulle kunna åstadkommas genom att det i lagstiftningen för respektive 
  
 28 Liksom för fondbolag krävs att förvaltaren har tillstånd till diskretionär portföljförvaltning avseende finansiella instrument. Till skillnad från fondbolagen behöver dock rådgivningen inte vara begränsad till vissa tillgångar 
  
 400 
  
 SOU 2015:2 
  
 En enhetlig reglering av finansiell rådgivning och investeringsrådgivning 
  
 företagstyp införs en regel om att bestämmelserna om rådgivning i lagen om värdepappersmarknaden ska tillämpas när företaget i fråga tillhandahåller rådgivning till konsumenter. För att denna lösning ska vara möjlig krävs dels att det inte finns något i rörelselagstift- ningen för respektive företagstyp som hindrar det, dels att den rådgivning som ska regleras bara bedrivs av tillståndpliktiga företag. 
  
 7.3.1Rörelselagstiftningen för de olika företagstyperna 
  
 Den näringsrättsliga regleringen för värdepappersinstituten – lagen om värdepappersmarknaden – är baserad på 2004 års MiFID, som är ett fullharmoniseringsdirektiv. Så är fallet även med MiFID II. Medlemsstaterna kan således inte, annat än genom ett särskilt anmälningsförfarande, avvika från direktivets regler. Det innebär att det för värdepappersinstitutens del inte går att reglera rådgiv- ningsverksamheten enligt några andra regler än de som i svensk rätt genomför MiFID II, dvs. i första hand lagen om värdepappers- marknaden. 
  
 För de andra ovan nämnda företagstyperna – försäkringbolag, försäkringsförmedlare, fondbolag och  
 AIF-förvaltare 
  – är den närings- rättsliga regleringen antingen baserad på minimidirektiv såvitt avser rådgivning (försäkringsförmedlarna) eller så finns det inga uttryck- liga regler om rådgivningsverksamheten (försäkringsbolag, fond- bolag och  
 AIF-förvaltare). 
  När det gäller försäkringsförmedlarna är dagens reglering nationell. Bestämmelserna om omsorgsplikt och att anpassa rådgivningen efter kundens önskemål och behov är utformade med 5 § rådgivningslagen som förebild.29 Bestämmel- serna har således inte sitt ursprung i försäkringsförmedlingsdirek- tivet30, men de har ansetts vara förenliga med direktivet.31 Den svenska lagstiftningens förhållande till direktivet förändas inte av att en tillåten nationell regel ersätts av en annan. Särskilt inte om reglerna i sak är i stort sett desamma. Såvitt avser försäkrings- förmedlarna finns det således inget som hindrar att dagens regler ersätts av en hänvisning till reglerna om rådgivning i lagen om 
  
 29Prop. 2004/05:133 s.  
 99–101. 
  
 30Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/92/EG av den 9 december 2002 om försäk- ringsförmedling. 
  
 31Prop. 2004/05:133 s. 100. 
  
 401 
  
 En enhetlig reglering av finansiell rådgivning och investeringsrådgivning 
  
 SOU 2015:2 
  
 värdepappersmarknaden. Det kan tilläggas att bland de ändringar av försäkringsförmedlingsdirektivet som följer av artikel 91 i MiFID II finns en bestämmelse om att medlemsstaterna får införa provisions- förbud, se den nya artikel 13.d.3 som införts genom artikel 91 i MiFID II.32 
  
 För försäkringsbolag, fondbolag och  
 AIF-förvaltare 
  har den rådgivning som dessa företag ägnar sig åt inom sina respektive kärnverksamheter hittills ansetts omfattas av rådgivningslagens näringsrättsliga bestämmelser. I dessa fall kan man resonera på samma sätt som beträffande försäkringsförmedlarna; eftersom det hittills har varit förenligt med respektive bakomliggande  
 EU-direk- 
  tiv att tillämpa rådgivningslagen finns det inget som hindrar att i framtiden i stället tillämpa reglerna om investeringsrådgivning i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 Sammanfattningsvis finns det inget i rörelselagstiftningen för de olika företagstyperna som hindrar att reglerna om rådgivning i lagen om värdepappersmarknaden tillämpas på all rådgivning, oav- sett vilken typ av företag som tillhandahåller den. 
  
 7.3.2Kan någon tillhandahålla rådgivning utan tillstånd? 
  
 Det kan konstateras att investeringsrådgivning är en tillståndpliktig tjänst enligt lagen om värdepappersmarknaden. Försäkringsbolag, försäkringsförmedlare, fondbolag och  
 AIF-förvaltare 
  är i och för sig undantagna från tillståndplikt, men för att omfattas av undan- taget ska de som framgått ha tillstånd enligt annan lagstiftning. Det innebär att endast företag med tillstånd, och som står under Finansinspektionens tillsyn, kan ägna sig åt investeringsrådgivning. Definitionen av vad som är finansiell rådgivning enligt rådgiv- ningslagen är dock en annan än definitionen av investerings- rådgivning i lagen om värdepappersmarknaden. Rådgivningslagen är enligt dess 1 § tillämplig på finansiell rådgivning som lämnas av en näringsidkare till en konsument och som omfattar placering av konsumentens tillgångar i finansiella instrument eller i livförsäk- ringar med sparmoment. Någon uttrycklig definition av begreppet finansiell rådgivning finns inte i lagen, men det som enligt för- 
  
 32 Ändringen har legat till grund för förslaget avseende provisioner i Ds 2014:22 Stärkt kon- sumentskydd vid försäkringsförmedling. 
  
 402 
  
 SOU 2015:2 
  
 En enhetlig reglering av finansiell rådgivning och investeringsrådgivning 
  
 arbetena avses med rådgivning är verksamhet som syftar till att lämna förslag om lämpliga tillvägagångssätt i ett visst sammanhang. En rådgivare vägleder med stöd av sin speciella kompetens kon- sumenten om hur denne bör handla i ett visst fall. Den rådgivning som avses ska vara individuell och det förutsätts ett uppdrags- förhållande mellan konsumenten och rådgivaren. Avgörande är att rådgivaren har uppträtt yrkesmässigt och att konsumenten har haft fog för att fästa tillit till de råd som lämnats.33 Investerings- rådgivning enligt lagen om värdepappersmarknaden är enligt arti- kel 4.1.4 i 2004 års MiFID tillhandahållande av personliga rekom- mendationer till en kund, på dennes begäran eller på värdepappers- företagets initiativ, i fråga om en eller flera transaktioner som avser finansiella instrument. För att vara tillståndspliktig ska rådgiv- ningen alltså avse specifika instrument. Rådgivning avseende port- följfördelning (t.ex. hälften aktierelaterade och hälften ränterela- terade instrument) faller utanför det tillståndspliktiga området, se skäl 81 i genomförandedirektivet34 till 2004 års direktiv. Om ett värdepappersinstitut tillhandahåller sådan rådgivning som en för- beredelse till investeringsrådgivning ska det dock anses som en integrerad del av den tjänsten, se skäl 82 i genomförandedirektivet. Både finansiell rådgivning enligt rådgivningslagen och investerings- rådgivning avser finansiella instrument. Skillnaden mellan finansiell rådgivning enligt rådgivningslagen och investeringsrådgivning enligt lagen om värdepappersmarknaden är alltså att investerings- rådgivning måste avse specifika instrument, vilket inte krävs för att det ska vara fråga om finansiell rådgivning enligt rådgivningslagen. Ett företag som tillhandahåller rådgivning om portföljfördelning avseende finansiella instrument kan därför omfattas av rådgivnings- lagens bestämmelser (givet att företaget inte är undantaget från lagens tillämpningsområde).35 Det torde dock vara sällsynt med före- tag som enbart bedriver denna typ av begränsad rådgivnings- verksamhet. Frågan är om sådan allmänt hållen rådgivning existerar över huvud taget och, om den gör det, om det finns något behov av att reglera den; den kan ju knappast leda till att kunden genomför 
  
 33Se prop. 2002/03:133 s. 12 f. och 45 f. 
  
 34Kommissionens direktiv 2006/73/EG av den 10 augusti 2006 om genomförandet av Europa- parlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG vad gäller organisatoriska krav och villkor för verksamheten i värdepappersföretag, och definitioner för tillämpning av det direktivet. 
  
 35Prop. 2006/7:115 s. 440. 
  
 403 
  
 En enhetlig reglering av finansiell rådgivning och investeringsrådgivning 
  
 SOU 2015:2 
  
 en konkret investering. Det torde framför allt vara svårt att ta betalt för en sådan tjänst och därför är risken för att just detta slag av rådgivning ska öka i framtiden inte särskilt stor. Utredningen om konsumentskydd vid finansiell rådgivning har konstaterat att Konsumentverket inte känner till någon aktör som omfattas av verkets tillsyn i anledning av rådgivningslagen, dvs. någon som ägnar sig åt rådgivning och inte står under Finansinspektionens tillsyn. Den utredningen ifrågasätter om de näringsrättsliga bestäm- melserna i rådgivningslagen fyller en reell funktion och föreslår att lagen upphävs och att bestämmelser om rådgivning – med lagen om värdepappersmarknaden som förebild – införs i de rörelserättsliga lagarna.36 Utredningen delar den bedömningen och slutsatsen. Om rådgivningslagens näringsrättsliga regler upphävs kan den rådgiv- ningsverksamhet som bedrivs i Sverige regleras genom att det i den lag som reglerar respektive företagstyp (försäkringsbolag, försäk- ringsförmedlare, fondbolag och  
 AIF-förvaltare) 
  förs in en bestäm- melse som innebär att bestämmelserna om investeringsrådgivning i lagen om värdepappersmarknaden ska tillämpas när företaget i sin verksamhet tillhandahåller finansiell rådgivning till konsumenter. På så sätt skulle all finansiell rådgivning till konsumenter som före- kommer i Sverige omfattas av samma regler. En sådan lösning förut- sätter dock att förslaget i SOU 2014:4 om att upphäva den nu- varande rådgivningslagen och ersätta den med en rent civilrättslig lag genomförs. 
  
 7.3.3Regler som inte direkt avser rådgivningsverksamheten men som påverkar den 
  
 Olika tillståndspliktiga företag omfattas av olika regler när det gäller t.ex. organisation, kapitalkrav och hantering av intressekonflikter. Dessa regler har åtminstone indirekt betydelse för konsument- skyddet på rådgivningsområdet. Företagets organisation påverkar t.ex. hur väl företaget utövar kontroll av sin egen regelefterlevnad och hur intressekonflikter hanteras, och kapitalkraven påverkar konsumenters möjligheter att få ersättning vid vårdslös rådgivning. Att reglerna i dessa avseenden är olika är en följd av att de i 
  
 36 Se SOU 2014:4 s.  
 284–289. 
  
 404 
  
 SOU 2015:2 
  
 En enhetlig reglering av finansiell rådgivning och investeringsrådgivning 
  
 samtliga fall härrör från  
 EU-lagstiftning; 
  det finns ett direktiv för värdepappersinstitut, ett för fondbolag, ett för försäkringsförmed- lare och ett för  
 AIF-förvaltare. 
  Skillnaderna i regelverken ska dock inte överdrivas. I de allra flesta avseenden är regelverken lika. I stort sett är det samma regler, fastän de återfinns i olika för- fattningar. För värdepappersinstitut, fondbolag och  
 AIF-förvaltare 
  finns t.ex. regler om att ha en ändamålsenlig organisation, att ha funktioner för regelefterlevnad och riskkontroll samt att hantera intressekonflikter så att kunderna inte drabbas. För dessa företag finns därutöver krav på minsta kapital och krav på ägare och ledning. För försäkringsförmedlare är dock regelverket mindre detaljerat och mindre långtgående när det gäller organisation, kontrollfunktioner och kapitalkrav. 
  
 Som sagts följer reglerna om organisation, kapitalkrav m.m. av olika  
 EU-direktiv 
  för respektive verksamhet och kan därmed inte ändras på nationell nivå. När det gäller försäkringsbolag, försäk- ringsförmedlare, fondbolag och  
 AIF-förvaltare 
  är det således enbart de regler i lagen om värdepappersmarknaden som uttryckligen handlar om rådgivning som kan tillämpas. 
  
 7.3.4Närmare om vilka regler som ska gälla all rådgivning 
  
 Utredningen om konsumentskydd vid finansiell rådgivning har föreslagit att rådgivningslagen upphävs och ersätts med en lag om skadestånd vid finansiell rådgivning. Den föreslagna ändringen inne- bär i praktiken att 4 och 5 §§ rådgivningslagen utmönstras. Vidare har nämnda utredning föreslagit att de näringsrättsliga reglerna om rådgivning i lagen om värdepappersmarknaden ska gälla i stället för 4 och 5 §§ rådgivningslagen. Som framgått instämmer denna utred- ning i dessa slutsatser och förslag. Hittills har det dock talats all- mänt om att bestämmelserna om rådgivning i lagen om värde- pappersmarknaden ska tillämpas på all rådgivning, oavsett före- tagstyp. Det återstår att närmare beskriva vilka bestämmelser det rör sig om och hur de motsvarar 4 och 5 §§ rådgivningslagen. 
  
 I och med genomförandet av MiFID II kommer tillämpnings- området för bestämmelserna om bl.a. rådgivning att något föränd- ras. Även rådgivning om s.k. strukturerade insättningar – som inte är finansiella instrument – ska omfattas, se avsnitt 5.5. Detta bör 
  
 405 
  
 En enhetlig reglering av finansiell rådgivning och investeringsrådgivning 
  
 SOU 2015:2 
  
 gälla för alla rådgivare. Fondbolag och  
 AIF-förvaltare 
  kan dock inte inom ramen för sin ordinarie verksamhet lämna råd om annat än fonder som de förvaltar, varför utvidgningen av tillämpnings- området till att avse strukturerade insättningar inte blir relevant för dem. När det gäller bestämmelserna i sak bör reglerna om råd- givarnas kompetens vara desamma för alla rådgivare. Ett krav på viss kompetens finns i 4 § 1 rådgivningslagen. Motsvarande regler finns i dag inte direkt i lagen om värdepappersmarknaden, men de finns i 16 kap. i Finansinspektionens föreskrifter (FFFS 2007:16). Efter genomförandet av MiFID II kommer kompetenskravet att framgå av lagen och närmare preciseras i föreskrifter om utred- ningens förslag genomförs (se avsnitt 9.2). När det gäller kraven i 5 § rådgivningslagen, att med tillbörlig omsorg tillvarata konsu- mentens intressen och anpassa rådgivningen efter konsumentens önskemål och behov, bör detta ersättas med de krav på lämplighets- bedömningar som i dag finns i 8 kap. 23 § lagen om värdepappers- marknaden. Dessa krav kommer i och med MiFID II att förtydligas, se avsnitt 9.3. I 4 § 2 och 3 rådgivningslagen ställs krav på doku- mentation och utlämnande av dokumentation. Dessa krav bör ersättas med dels dokumentationskraven i 16 kap. FFFS 2007:16, dels det nya kravet på lämplighetsförklaring, dvs. att rådgivaren, innan någon transaktion genomförs, på ett varaktigt medium förklarar hur ett lämnat råd stämmer överens med kundens behov och preferenser, se avsnitt 9.4. Även bestämmelserna om ersättningar från tredjepart, där genomförandet av MiFID II i sig innebär vissa förändringar, bör vara desamma för alla rådgivare (se avsnitt 8.6). Fondbolag och  
 AIF-förvaltare 
  kan dock inte inom ramen för sin ordinarie verksamhet lämna råd om annat än fonder som de själva förvaltar, varför bestämmelserna om ersättningar från tredjepart inte blir relevanta för dem. Dessa regler får betraktas som en för- stärkning och utveckling av de befintliga bestämmelserna i 5 § rådgivningslagen, som rör skyldigheten att iaktta konsumentens intressen. Till reglerna om ersättningar från tredjepart hör också krav på att vidta organisatoriska åtgärder så att verksamhet där det råder provisionsförbud kan särskiljas från annan verksamhet (se avsnitt 8.6). Även dessa regler bör gälla för alla rådgivare, utom fondbolag och  
 AIF-förvaltare. 
  Ytterligare en nyhet i MiFID II är en bestämmelse om att interna belöningssystem inte får utformas så att de kommer i konflikt med företagets skyldighet att iaktta 
  
 406 
  
 SOU 2015:2 
  
 En enhetlig reglering av finansiell rådgivning och investeringsrådgivning 
  
 kundernas intressen (se avsnitt 9.6). Denna regel bör gälla alla rådgivare. I och med genomförandet av MiFID II kommer det att ställas krav på att lämna information, oavsett om man lämnar oberoende rådgivning eller inte (se avsnitt 8.6), och på den som utger sig för att lämna oberoende rådgivning ställs vissa särskilda krav. Också detta bör gälla alla rådgivare. Bestämmelserna om oberoende rådgivare blir dock inte relevanta för fondbolag och  
 AIF-förvaltare. 
  Slutligen finns i 5 § andra stycket rådgivningslagen en skyldighet att avråda konsumenter från åtgärder som inte kan anses lämpliga. Någon direkt motsvarighet till denna avrådande- skyldighet finns varken i lagen om värdepappersmarknaden eller i MiFID II. Dock ställs krav på att inhämta information om kundens kunskaper och erfarenheter för att kunna bedöma om kunden för- står vad han eller hon ger sig in på (en s.k. passandebedömning enligt 8 kap. 24 § lagen om värdepappersmarknaden). Om kundens kunskaper och erfarenheter inte korrelerar med den investering kunden avser att göra ska värdepapperinstitutet förklara detta för kunden. Därutöver får en rådgivare som inte har fått tillräcklig information om kunden vad gäller kunskaper, erfarenhet, investe- ringsmål, riskvilja m.m. inte lämna några råd. Dessa regler får anses ha i stort sett samma syften och fylla samma behov som avråd- andeskyldigheten i rådgivningslagen. Även dessa bestämmelser bör därför gälla alla rådgivare oavsett företagstyp. 
  
 7.4Gränsdragningsproblem 
  
 7.4.1Gränsdragningen mellan rådgivning, marknadsföring och försäljning 
  
 Det har i flera sammanhang framhållits att det kan vara svårt att avgöra om en kommunikation mellan en näringsidkare och en kon- sument om placering av tillgångar i finansiella instrument utgör rådgivning, marknadsföring eller försäljning. Beroende på klassifi- ceringen av situationen blir olika regelverk tillämpliga och konsu- mentskyddet ser därmed olika ut. Man kan sammanfatta det hela så att konsumentskyddet är bättre och att det ställs högre krav på omsorg, att iaktta kundens intressen och ge lämpliga rekommen- dationer, om det har varit fråga om rådgivning än om det har varit fråga om marknadsföring och försäljning. Även kraven på närings- 
  
 407 
  
 En enhetlig reglering av finansiell rådgivning och investeringsrådgivning 
  
 SOU 2015:2 
  
 idkarens kompetens och dokumentation är högre ställda vid rådgiv- ning. Gränsdragningsproblemet har behandlats av Utredningen om konsumentskydd vid finansiell rådgivning (för en utförlig redogör- else se SOU 2014:4 s.  
 261–264 
  och s.  
 293–296). 
  Problemet har även påpekats av Finansinspektionen i ett flertal rapporter.37 
  
 En första reflektion är att de exempel på när gränsdragningen har varit ett problem som redogörs för i Finansinspektionens rapporter och de avgöranden från Allmänna reklamationsnämnden (ARN) som Utredningen om konsumentskydd vid finansiell rådgiv- ning redogör för,38 handlar om den situationen att Finansinspek- tionen, eller kunden, anser att det har varit fråga om rådgivning, men företaget i fråga hävdar att det inte har varit det. I det material utredningen har haft tillgång till har dock slutsatsen i princip i samtliga fall blivit att kunden/Finansinspektionen har haft rätt och företaget har haft fel. I alla avgöranden av ARN som Utredningen om konsumentskydd vid finansiell rådgivning redogjort för beträff- ande frågan om ett agerande har varit rådgivning eller inte, har nämnden kommit fram till att det har varit fråga om rådgivning och tillämpat rådgivningslagens bestämmelser om skadestånd.39 Nämnden synes i dessa fall ha utgått från kundens perspektiv och tillämpat den s.k. befogade tillitens princip40, dvs. om kunden med fog har uppfattat det som rådgivning och näringsidkaren inte har markerat en annan mening, har det också varit rådgivning och rådgivnings- lagen är tillämplig. Detsamma gäller naturligtvis även de närings- rättsliga kraven på hur rådgivaren ska agera (lämna lämpliga råd, iaktta kundens intressen, dokumentera osv). Även dessa delar av regleringen – oavsett om den finns i rådgivningslagen eller lagen om värdepappersmarknaden – har som enda syfte att skydda kon- sumenterna och ska tolkas från konsumentens perspektiv. Som utredningen har förstått det är utgångspunkten för Finansinspek- tionen i tillsynen följaktligen att en rådgivningssituation föreligger 
  
 37Se Finansinspektionens rapporter Rådgivningen, kunden och lagen – en undersökning av finansiell rådgivning (2007:5), s. 10, Konsumentskyddet på finansmarknaden (2007:9), s. 28 ff, Konsumentskyddet på finansmarknaden (2008:13), s. 16 ff. Försäkringsförmedlare – i gränslandet mellan marknadsföring och förmedling (2009:4) s. 4 ff., Konsumentskyddet på finansmark- naden (2009:10) s. 16 ff, Tillsynsrapport 2011 s. 21 och Tillsynsrapport 2010, s. 27 ff. 
  
 38Se SOU 2014:4 s.  
 262–264. 
  
 39Avgörande  
 2009-10-08 
  nr.  
 2008-7932, 
  Avgörande  
 2009-11-09 
  nr.  
 2009-2407 
  och Lowe ande  
 2012-12-19 
  nr.  
 2011-6872. 
  
 40Se prop. 2002/03:133 s. 46. 
  
 408 
  
 SOU 2015:2 
  
 En enhetlig reglering av finansiell rådgivning och investeringsrådgivning 
  
 när kunden har befogad anledning att tro att han eller hon ska få råd.41 De av Finansinspektionens sanktionsärenden som rör rådgiv- ning har – även om företagen i något fall har invänt att det inte har varit fråga om rådgivning – slutat i att Finansinspektionens bedöm- ning, att det har varit fråga om rådgivning, har stått fast och före- tagen har ålagts sanktioner för olika brister avseende dokumentation, information och lämplighetsbedömningar.42 Problemet bör därför inte beskrivas som en gränsdragningsproblematik i allmänhet, utan det är snarare fråga om att företagen har en tendens att tolka vad som är rådgivning snävare än lagstiftaren (och Finansinspektionen och ARN). Enligt utredningens uppfattning tyder Finansinspektionens beslut och ARN:s avgöranden på området snarare på bristande regelefterlevnad än på bristande reglering. 
  
 En lösning på detta problem som ibland framförs är att göra lagregleringen tydligare.43 Här instämmer dock utredningen i den slutsats som Utredningen om konsumentskydd vid finansiell råd- givning har dragit, nämligen att det kan sättas i fråga om det är möjligt att formulera en heltäckande definition av vad som utgör rådgivning. En sådan definition skulle troligen med nödvändighet bli tämligen omfångsrik och i sin tur innehålla moment och kri- terier som kan bli föremål för olika tolkningar. Det är också svårt att undvika att en sådan definition skulle upprepa de kriterier som lagstiftningen redan nu ställer upp, t.ex. att näringsidkaren ska anpassa lämnade råd till en konsuments individuella förutsätt- ningar. Därtill kommer att ett försök till definition av begreppet rådgivning redan återfinns i förarbetena till rådgivningslagen. Att införa denna definition i lagtext torde inte innebära att gräns- dragningen mellan marknadsföring, försäljning och rådgivning under- lättas. Det är inte heller så att en tydligare definition i lagtexten leder till ett bättre konsumentskydd. Enligt gällande rätt är det kundens uppfattning om huruvida det har varit fråga om rådgivning som är utgångspunkten, och det åligger näringsidkaren att klargöra om denne inte anser att det är fråga om rådgivning. Det är alltså 
  
 41Se Konsumentskyddet på finansmarknaden (2009:10) s. 20 och SOU 2014:4 s. 296. 
  
 42Se t.ex. Finansinspektionens beslut den 24 maj 2010 (dnr  
 10-4543), 
  beslut den 9 november 2011 (dnr  
 10-6683), 
  beslut den 6 december 2011 (dnr  
 11-1104), 
  beslut den 15 maj 2012 (dnr  
 10-10416), 
  tre beslut den 10 december 2012 (dnr  
 11-12153, 
  
 11-8616 
  och  
 12-2525), 
  beslut den 15 april 2013 (dnr  
 12-5043) 
  samt beslut den 10 december 2013 (dnr  
 12-5044). 
  
 43Se t.ex. Finansinspektionens Tillsynsrapport 2010, s. 30. 
  
 409 
  
 En enhetlig reglering av finansiell rådgivning och investeringsrådgivning 
  
 SOU 2015:2 
  
 näringsidkaren som bär risken vid eventuella oklarheter. Vid en direktkontakt mellan en näringsidkare och en konsument torde utrymmet vara ytterst litet för att endast marknadsföra eller salu- föra finansiella instrument, utan att något moment av rådgivning ingår. Genom att näringsidkaren vid en sådan direktkontakt i prak- tiken rekommenderar konsumenten att investera i ett specifikt instrument har näringsidkaren de facto också gjort bedömningen att instrumentet är lämpligt för konsumenten, och konsumenten saknar normalt anledning att uppfatta det på annat sätt. Detta gäller oavsett om näringsidkaren endast ansett sig marknadsföra eller saluföra finansiella instrument. Om man, i stället för att utgå från kundens befogade uppfattning, inför ytterligare rekvisit och tydlig- göranden i lagen finns det en risk för att det minskar utrymmet för tolkningar till kundens förmån. 
  
 Till detta kommer att definitionen av vad som är investerings- rådgivning återfinns i MiFID II med ytterligare förtydliganden i delegerade akter från kommissionen. Utrymmet för att på nationell nivå ändra den definitionen är mycket litet. Men även på  
 EU-nivå 
  är det fråga om reglering i kundskyddande syfte och en tolkning utifrån kundens perspektiv på det sätt som hittills gällt i svensk rätt är därför, enligt utredningens uppfattning, förenlig med direktivet. 
  
 Någon förändring av definitionen av vad som är investerings- rådgivning föreslås därför inte. Genom att, som lagstiftaren har avsett, utgå från konsumentens perspektiv vid bedömningen av om en kommunikation mellan en näringsidkare och en konsument är rådgivning, blir utrymmet för en näringsidkare att rekommendera en placering eller en investering utan att detta ska anses utgöra tillståndpliktig investeringsrådgivning ytterst begränsat. 
  
 7.4.2Rådgivning avseende andra tillgångar än finansiella instrument 
  
 För att det ska röra sig om den enligt MiFID II tillståndspliktiga tjänsten investeringsrådgivning ska rådgivningen avse finansiella instrument (eller strukturerade insättningar, se avsnitt 5.5). Detsamma gäller i princip för tillämpningen av rådgivningslagen. Rådgivning avseende helt andra tillgångar, som t.ex. placeringar i guld eller i aktier i privata aktiebolag, omfattas varken av lagen om värde- pappersmarknaden eller av rådgivningslagen. Det innebär emeller- 
  
 410 
  
 SOU 2015:2 
  
 En enhetlig reglering av finansiell rådgivning och investeringsrådgivning 
  
 tid inte att det inte finns något skydd för konsumenter i sådana situationer. I förarbetena till rådgivningslagen anges att det inte finns något som hindrar att den lagen kan tillämpas analogvis. En utgångspunkt för bedömningen av frågan om en analogisk tillämp- ning bör komma i fråga bör vara att skyddsintresset för konsu- menten framstår som likvärdigt med de fall som lagen är direkt tillämplig på.44 Detta bör gälla även om bestämmelserna om hur rådgivaren ska agera m.m. – med utredningens förslag – kommer att återfinnas i lagen om värdepappersmarknaden. Uttalanden i för- arbetena till rådgivningslagen torde dock i första hand ta sikte på de civilrättsliga bestämmelserna. Det går knappast för Finansinspek- tionen att med stöd av lagen om värdepappersmarknaden ingripa mot ett företag utan tillstånd som sysslar med rådgivning avseende någon tillgång som ligger utanför tillämpningsområdet för den lagen och kräva att företaget vidtar någon åtgärd eller upphör med verk- samheten. Reglerna i lagen om värdepappersmarknaden, om bl.a. lämplighetsbedömningar och skyldighet att iaktta kundens intressen, torde emellertid kunna användas för att bedöma hur väl en upp- dragsgivare har uppfyllt sin omsorgsplikt även utanför lagens direkta tillämpningsområde. Av rättspraxis följer nämligen att en närings- idkare som ägnar sig åt rådgivning eller liknande verksamhet har en generell omsorgsplikt.45 
  
 När det gäller värdepappersinstitut skulle även ett sådant företag kunna ägna sig åt rådgivning som inte utgör investeringsrådgivning enligt lagen om värdepappersmarknaden. Ett exempel är om insti- tutet ägnar sig åt att till sina kunder lämna råd avseende placeringar i aktier i privata aktiebolag.46 Sådana aktier anses inte vara över- låtbara värdepapper och därmed inte heller finansiella instrument.47 För rådgivning avseende sådana aktier krävs, åtminstone för värde- pappersbolag, särskilt tillstånd enligt 2 kap. 3 § lagen om värde- pappersmarknaden. För den verksamheten gäller institutets generella skyldighet enligt 8 kap. 1 § att handla hederligt, rättvist och pro- 
  
 44Prop. 2002/03:133 s. 15. 
  
 45Se bl.a. NJA 1957 s. 621, NJA 1987 s. 692, NJA 1992 s. 502, NJA 1994 s. 532, NJA 1994 s. 598, NJA 1995 s. 693 och NJA 1997 s. 65. 
  
 46Vad som avses är rådgivning till företagets kundkrets om placeringar utan att kunderna har någon särskild koppling till bolaget i fråga. Ett företag som lämnar råd till ägarkretsen i ett familjeföretag om omstruktureringar, generationsskifte m.m. är en annan fråga som inte be- rörs i detta avsnitt. 
  
 47Prop. 2006/07:115, s.  
 280–281. 
  
 411 
  
 En enhetlig reglering av finansiell rådgivning och investeringsrådgivning 
  
 SOU 2015:2 
  
 fessionellt samt på ett sätt så att allmänhetens förtroende för värdepappersmarknaden upprätthålls. Eftersom det är det fråga om rådgivningsverksamhet som ligger mycket nära investeringsrådgiv- ning är det naturligt att ha de bestämmelser som reglerar investe- ringsrådgivningen som utgångspunkt för att fylla ut det allmänt hållna kravet i 8 kap. 1 §. I vilken utsträckning det kan bli fråga om en analogvis tolkning är dock en fråga för rättstillämpningen. Ett sådant synsätt vinner också stöd i 2004 års MiFID. I skäl 81 i genomförandedirektivet48 till 2004 års direktiv anges att i sådana fall då ett värdepappersföretag lämnar råd som i och för sig faller utanför direktivets definition av investeringsrådgivning – för att råden är av generell karaktär och inte avser specifika finansiella instrument – skulle en bristande lämplighetsbedömning sannolikt strida mot kraven på att handla hederligt, rättvist och professionellt i enlighet med kunders bästa intresse, och även strida mot kraven på att all information som ett värdepappersföretag lämnar till en kund ska vara rättvisande, tydlig och inte vilseledande. Detta gäller visserligen för 2004 års direktiv men det finns ingen anledning att anta att någon inskränkning i kundskyddet är avsedd i MiFID II. 
  
 48 Kommissionens direktiv 2006/73/EG. 
  
 412 
  
 8Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 8.1Inledning 
  
 Utöver de generella bestämmelserna om intressekonflikter, som behandlas i avsnitt 9.2, finns i MiFID II nya regler för oberoende rådgivare och portföljförvaltare. Reglerna går i korthet ut på att varken oberoende rådgivare eller portföljförvaltare får ta emot och behålla ersättning från tredjepart, t.ex. för att lämna råd om den tredjepartens produkter. Regleringen i MiFID II är en minimireg- lering, och medlemsstaterna får införa strängare nationella regler på området. I detta kapitel behandlas i avsnitt 8.2 minimireglerna i MiFID II, i avsnitt 8.3 den nuvarande svenska regleringen, i av- snitt 8.4 de problem med intressekonflikter och provisoner som finns, i avsnitt 8.5 regleringen i ett par andra länder och i avsnitt 8.6 hur regleringen bör se ut i framtiden. I avsnitt 8.7 slutligen, be- handlas MiFID II:s övriga regler om ersättningar från tredjepart. 
  
 8.2Minimireglerna i MiFID II 
  
 Enligt artikel 24.4 i MiFID II ska ett värdepappersinstitut infor- mera sina kunder om huruvida den rådgivning som tillhandahålls är oberoende, huruvida den utgår från en bred analys av många olika investeringsalternativ eller bara några få samt i vilken mån institutet kommer att regelbundet bedöma lämpligheten av de finansiella instrument som rekommenderas. Detta får sedan konsekvenser för hur investeringsrådgivningen ska tillhandahållas. Om institutet har informerat kunden om att rådgivningen är oberoende får institutet inte ta emot och behålla ersättningar från någon tredjepart, och institutet måste i sin rådgivning utgå från flera olika produkter från 
  
 413 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 SOU 2015:2 
  
 andra emittenter och producenter än institutet självt eller närstå- ende företag. Inte heller en portföljförvaltare får ta emot och be- hålla ersättningar från tredjepart. Om en oberoende rådgivare eller en portföljförvaltare tar emot ersättning från en tredjepart måste rådgivaren/förvaltaren betala ut ersättningen till kunden. Detta inne- bär att i de fall institutet tar emot en ersättning måste ersättningen lämnas vidare till kunden så snart det är möjligt och det är inte tillåtet att avräkna betalningar från tredjepart från de avgifter som kunden ska betala till institutet, se skäl 74. 
  
 Denna utformning av provisionsförbudet – ett förbud att ta emot och behålla ersättningen – har tillkommit relativt sent under förhandlingarna om direktivet. I kommissionens förslag till direktiv var förbudet utformat som ett förbud att ta emot ersättningar över huvud taget. Möjligen har praktiska skäl för ett genomförande påverkat utformningen. Eftersom provisioner från tredjeparter i dag förekommer i relativt stor utsträckning och fondbolagens förvalt- ningsavgifter även täcker t.ex. distributionsersättningar är det möj- ligt att den tidigare utformningen av förbudet skulle kräva alltför stora förändringar under kort tid. I sak innebär ändringen dock ingen större skillnad. Den oberoende rådgivaren ska antingen se till att inte få några ersättningar från tredjepart eller, om han ändå får det, se till att betala ut pengarna till slutkunden. Inte i något fall kan den oberoende rådgivaren behålla ersättningen och basera sin verksamhet på denna intäkt. 
  
 Från dessa bestämmelser har undantagits mindre ersättningar som är av en sådan karaktär att de höjer kvaliteten på tjänsten och är av en sådan storlek och art att de inte kan anses påverka före- tagets skyldighet att agera i kundens intresse. Någon närmare väg- ledning om vad det skulle kunna vara fråga om för ersättningar finns inte i direktivet; möjligen kommer sådan vägledning i kommissionens genomförandebestämmelser. 
  
 8.3Nuvarande reglering 
  
 Det finns i dag regler baserade på 2004 års direktiv som i och för sig rör rådgivares möjligheter att ta emot ersättningar från tredje- part. Generella bestämmelser om att värdepappersinstituten ska till- varata sina kunders intressen och handla hederligt, rättvist och 
  
 414 
  
 SOU 2015:2 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 professionellt finns i 8 kap. 1 § lagen om värdepappersmarknaden1. Det finns också bestämmelser om att ett värdepappersinstitut ska vidta åtgärder för att identifiera de intressekonflikter som föreligger i verksamheten och förhindra att kundernas intressen därigenom påverkas negativt (8 kap. 21 §)2. Dessa allmänt hållna regler om att iaktta kundernas intressen och hantera intressekonflikter finns också i MiFID II, och även om frågan om ersättningar från tredjepart och rådgivning kan sägas rymmas inom ramen för de bestämmelserna får de nya reglerna i artikel 24, som uttryckligen talar om rådgivning och ersättningar, betraktas som en vidareutveckling och special- reglering på just områdena rådgivning och portföljförvaltning. 
  
 Regler om ersättningar från tredjepart vid tillhandahållande av investeringstjänster, t.ex. investeringsrådgivning, finns i 12 kap. 1 § Finansinspektionens föreskrifter, FFFS 2007:16. Enligt den bestäm- melsen är det förbjudet för värdepappersinstitut att ta emot ersätt- ning från någon annan än kunden, såvida inte kunden informeras om ersättningen samt ersättningen är utformad för att höja kvali- teten på den berörda tjänsten och inte hindrar företaget från att uppfylla sin skyldighet att tillvarata kundens intressen.3 Bestäm- melsen är baserad på artikel 19.2 och 19.3 i 2004 års direktiv, (8 kap. 22 § lagen om värdepappersmarknaden och genomförande- direktivet till 2004 års direktiv). Motsvarande bestämmelser om ersättningar från tredjepart i förhållande till investeringstjänster generellt finns även i MiFID II (artikel 24.9). Nämnda bestämmel- ser om ersättningar från tredjepart gäller all värdepappersinstitutens verksamhet, medan de nya bestämmelserna i artikel 24 tar sikte på sådana ersättningar i samband med investeringsrådgivning och portföljförvaltning. De generella bestämmelserna om ersättningar från tredjepart tillåter sådana ersättningar under vissa förutsätt- ningar, medan specialbestämmelserna avseende oberoende rådgivare och portföljförvaltare innebär ett förbud mot att ta emot och be- hålla sådana ersättningar. 
  
 1Det svenska genomförandet av artikel 19 i 2004 års direktiv. 
  
 2Det svenska genomförandet av artikel 18 i 2004 års direktiv. 
  
 3Bestämmelsen gäller inte alla ersättningar. Clearingavgifter, depåavgifter och andra avgifter av samma karaktär är undantagna. 
  
 415 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 SOU 2015:2 
  
 8.4Problemen med nuvarande reglering 
  
 Finansinspektionen har under senare år i sin tillsyn uppmärksammat att många av problemen på rådgivningsområdet bottnar i grund- läggande intressekonflikter. Dessa konflikter beror bl.a. på att råd- givare inte tar betalt av kunden, utan i stället får ersättning i form av provisioner från dem som tar fram placeringsprodukter (t.ex. fondbolag och utgivare av strukturerade produkter).4 Då vissa pro- dukter genererar högre provisioner än andra uppstår ekonomiska incitament för rådgivaren att ge råd utifrån provisionens storlek snarare än utifrån kundens intressen. I stort sett samma proble- matik finns beträffande rådgivare som lämnar råd om egna pro- dukter. I stället för provisioner från externa leverantörer är det då fråga om att vissa produkter ger en högre marginal än andra.5 
  
 Provisioner kan falla ut vid olika tidpunkter, t.ex. direkt när kunden tecknar sig för produkten (s.k.  
 up-front 
  provision) eller löp- ande. Storleken på provisionen kan också variera kraftigt mellan olika produkter och mellan olika producenter. 
  
 Ett tydligt exempel på en intressekonflikt är när rådgivaren rekommenderar en placering som innebär fördel för rådgivaren (genom att rådgivaren erhåller provision för försäljningen) och det samtidigt finns likartade alternativa placeringar som skulle vara lämpligare för kunden, t.ex. genom lägre administrativa avgifter. Ett annat exempel på en otillåten intressekonflikt är när rådgivaren rekommenderar en placering som inte kan anses vara lämplig för kunden, utan föranleds av att rådgivaren får egna fördelar av att transaktionen genomförs. Ett ytterligare exempel på en otillåten intressekonflikt är när rådgivaren rekommenderar kunden att placera i institutets produkter som innebär att kunden låser sitt kapital under lång tid (vilket innebär intäkter för värdepappersinstitutet under motsvarande tid), trots att rådgivaren inser att kunden kan komma att behöva sitt kapital innan löptiden gått ut.6 
  
 Att det finns ett samband mellan intressekonflikter och problemen på rådgivningsområdet syns också i flera sanktionsärenden från senare år. 
  
 4Se Finansinspektionens tillsynsrapporter 2011, s.  
 20–21, 
  och 2013, s.  
 13–16. 
  
 5Se Finansinspektionens delrapport Ett år med MiFID, så klarar värdepappersföretagen de nya värdepappersreglerna,  
 2008-11-28, 
  s. 13. 
  
 6Korling, Rådgivningsansvar, s. 472. 
  
 416 
  
 SOU 2015:2 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 Ärendet FI Dnr  
 10-10416, 
  beslut  
 2012-05-16, 
  rörde en försäk- ringsförmedlare med tillstånd till sidoverksamheten investerings- rådgivning. Förmedlaren förmedlade huvudsakligen försäkringar från ett utländskt försäkringsbolag och utländska företagsobligationer utgivna av ett annat bolag. Kunderna erbjöds ett paket bestående av försäkringen och en placering i företagsobligationen inom ramen för försäkringen. Två tredjedelar av förmedlarens intäkter under den undersökta perioden bestod av ersättningar från det aktuella försäkringsbolaget och utgivaren av företagsobligationen. Finans- inspektionen ansåg att försäkringsförmedlaren inte baserat sina råd på kundernas förutsättningar. Trots att kunderna haft olika risk- profil och erfarenhet av investeringar hade de fått råd om samma kapitalförsäkring och samma företagsobligation. Detta indikerade enligt inspektionen en systematisk förmedling av produkter som genererar hög ersättning till bolaget, men till synes helt utan hän- syn till kundernas önskemål och behov.7 
  
 Ärendet FI Dnr  
 12-2525, 
  beslut  
 2012-12-11, 
  rörde ett värde- pappersbolag som lämnat råd om försäkringar och strukturerade produkter. I ärendet var både reglerna i lagen om värdepappers- marknaden och lagen om försäkringsförmedling tillämpliga. När det gällde rådgivningen om strukturerade produkter ansåg inspek- tionen att bolaget inte, på det sätt lagen kräver, hade informerat kunderna om de ersättningar bolaget fick från emittenten. Bolagets information var utformad så att kunderna fick intryck av att ersätt- ningen var lägre än den var. Bolaget gjorde inte heller en tillräcklig undersökning av kundens ekonomiska förutsättningar, riskvilja m.m., men rekommenderade ändå en dyr kapitalförsäkring och komplicerade strukturerade produkter. Finansinspektionen bedömde att bolaget hade satt sitt eget intresse att erhålla provisioner fram- för kundernas intresse av lämpliga investeringar.8 
  
 Ärendet FI Dnr  
 12-5043, 
  beslut  
 2013-04-16, 
  rörde ett värde- pappersbolag som lämnat råd om försäkringar och strukturerade produkter. Bolagets intäkter utgjordes uteslutande av ersättningar från tredjepart för de instrument och försäkringar bolaget förmed- lade. Bolaget hade dock inte informerat om de ersättningar det fick 
  
 7Se s. 12 i beslutet. 
  
 8Se s. 16 i beslutet. 
  
 417 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 SOU 2015:2 
  
 och hade åsidosatt sin skyldighet att inhämta tillräcklig information om kunderna för att kunna lämna lämpliga råd. 
  
 Ärendet FI Dnr  
 11-5811, 
  beslut  
 2013-11-13, 
  rörde ett värde- pappersbolag som lämnat råd om försäkringar och strukturerade produkter. Bolaget hade brustit i sin hantering av intressekonflikter genom att det funnits starka incitament för bolagets rådgivare att rekommendera kunderna vissa produkter framför andra utifrån bolagets ersättningssystem. Bolagets ersättningssystem hade också skapat incitament för rådgivarna att rekommendera kunderna att genomföra omstruktureringar i sina värdepappersinnehav, även om detta inte varit lämpligt för kunderna. 
  
 Ärendena FI Dnr  
 12-2527, 
  beslut  
 2013-04-16, 
  FI Dnr  
 11-8616, 
  beslut  
 2012-12-11, 
  och FI Dnr  
 11-9769, 
  beslut  
 2012-04-23 
  rör alla liknande frågeställningar, dvs. provisioner/ersättningar kombinerat med dålig rådgivning. 
  
 8.5Regleringen i ett par andra länder 
  
 8.5.1Holland9 
  
 I Holland har nyligen en större förändring genomförts av reglerna för provisioner till värdepappersinstitut som sysslar med order- exekvering, rådgivning och portföljförvaltning. Från och med den 1 januari 2014 är det förbjudet för denna typ av företag att ta emot eller betala ersättningar till tredjepart när företaget utför en inve- steringstjänst till en  
 icke-professionell 
  kund. 
  
 Den holländska marknaden 
  
 Den holländska värdepappersmarknaden för  
 icke-professionella 
  kunder domineras av sex större banker/värdepappersinstitut, vilka står för ca  
 80–85 
  procent av marknaden. Av de sex aktörerna är det tre banker, ING, ABN/AMRO och RABO, som är störst. Mer- parten av de  
 icke-professionella 
  kundernas investeringar, ca 60 pro- cent, sker genom s.k.  
 execution-only-tjänster, 
  dvs. hantering av 
  
 9 Beskrivningen av de holländska reglerna bygger på den information som inhämtades vid utredningens besök i Holland hösten 2013 och efterföljande informationsutbyte våren 2014. 
  
 418 
  
 SOU 2015:2 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 kunders order utan rådgivning.  
 Icke-professionella 
  kunder investe- rar huvudsakligen i fonder (mest  
 UCITS-fonder). 
  Tidigare hade de stora bankerna egna fondbolag. Sedan några år går dock utveck- lingen mot en åtskillnad mellan fondverksamhet och tillhanda- hållande av investeringstjänster. För närvarande avser den rådgivning och orderhantering som de sex stora aktörerna ägnar sig åt till största delen externa produkter. I samband med reformen avseende provisionsförbud har det bland kritiker argumenterats för att pro- visionsförbudet kommer att leda till att bankerna återigen startar egna fondbolag och går över till att enbart lämna råd om egna pro- dukter. Den holländska finansinspektionen, Autoriteit Financiële Markten (AFM), bedömer att detta inte kommer att hända men avser att följa utvecklingen. 
  
 Utvecklingen av provisionsförbudet i Holland 
  
 När 2004 års MiFID genomfördes i Holland år 2007 infördes, som i alla  
 EES-länder, 
  en bestämmelse om incitament/ersättningar från tredjepart vid utförandet av en investeringstjänst. Enligt denna regel som baserades på artikel 26 i genomförandedirektivet till 2004 års direktiv är incitament endast tillåtna, om 
  
 1.kunden har informerats om ersättningen, och 
  
 2.ersättningen inte hindrar företaget från att uppfylla sin skyldig- het att agera i kundens intresse och höjer kvaliteten på tjänsten. 
  
 När regeln infördes fokuserades både företagens och AFM:s arbete angående provisioner på informationsfrågan, dvs. punkt 1 ovan. Efter diskussioner med AFM började värdepappersföretagen år 2009 att på sina hemsidor publicera listor på hur mycket provision de fick avseende olika fonder. Under åren 2010 och 2011 övergick diskussionen till frågan om hur företagen hanterade intressekon- flikten mellan ersättning från en produktleverantör och företagets skyldighet att agera i kundens intresse, t.ex. vid rådgivning. AFM:s uppfattning var att ett värdepappersföretag i och för sig kunde ta emot incitament, men att utrymmet för ersättningar från en pro- duktleverantör var mycket begränsat för företag som tillhandahöll rådgivning eller portföljförvaltning. AFM:s grundinställning var att kunderna borde betala direkt för dessa tjänster och att ersättning 
  
 419 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 SOU 2015:2 
  
 från en produktleverantör, t.ex. ett fondbolag vars fonder värde- pappersföretaget lämnar råd om, störde företagets skyldighet att iaktta kundernas intressen. I samband med översynen på europa- nivå av 2004 års direktiv, åren 2011 och 2012, rörde sig AFM allt- mer mot ett generellt förbud av incitament och i januari 2013 kom AFM avtalsvägen överens med de fyra största bankerna om att avskaffa incitament.10 I januari 2014 blev förbudet lagfäst och gäller samtliga värdepappersföretag i Holland. 
  
 Utformningen av provisionsförbudet 
  
 Provisionsförbudet finns i artikel 168a i den holländska lagen om finansiell kontroll, Wtf,11 och innebär att det är förbjudet för ett värdepappersföretag att ta emot ersättningar från tredjepart när företaget, till en  
 icke-professionell 
  kund, tillhandahåller någon av investeringstjänsterna utförande av order, mottagande och vidare- befordran av order, investeringsrådgivning och portföljförvaltning. Förbudet omfattar s.k.  
 kick-backs. 
  Om ett värdepappersinstitut lämnar råd till sina kunder eller förvaltar kundernas portföljer och därefter vidarebefordrar order för dessa kunder till ett annat före- tag som utför dem mot courtage, förekommer det att det order- utförande institutet tar en del av courtaget och betalar till det vidarebefordrande företaget. Denna ersättning kallas  
 kick-back. 
  Förbudet omfattar också provisioner från fondbolag till värdepappers- institut, t.ex. konstruktioner där det rådgivande institutet får ersätt- ning i form av en andel av fondens förvaltningsarvode för de fonder som har förmedlats. Förbudet omfattar även ersättningar från andra produktleverantörer än just fondbolag. Förbudet omfattar också arvoden till marknadsförare, dvs. ett värdepappersföretag får inte betala ersättning för kunder som företaget har fått till följd av ett utomstående företags marknadsföringsaktiviteter. 
  
 Det bör noteras att provisionsförbudet inte bara gäller rådgiv- ning och portföljförvaltning utan också ren orderhantering, det som holländarna kallar  
 execution-only-tjänster. 
  Anledningen till att även sådana tjänster omfattas är att ett företag som tillhandahåller 
  
 10Detta är ju ett, jämfört med svenska förhållanden, lite märkligt förfarande. 
  
 11Wet op het financieel toezicht, se Staatsblad van het Wilson, 537 Besluit va 6 december 2013. 
  
 420 
  
 SOU 2015:2 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 en  
 execution-only-tjänst 
  på t.ex. internet, tenderar att lyfta fram de fonder och produkter som ger bäst provision. Detta sker t.ex. genom att en viss fond lyfts fram som månadens fond eller att ett visst fondutbud – bestående av de fonder som ger bäst ersättning – är mer lättåtkomligt än hela utbudet. Att förbudet även omfattar dessa tjänster innebär att man i Holland inte kommer att ha något problem med företag som tillhandahåller både rådgivning och  
 execution-only-tjänster; 
  provisioner är förbjudna i båda fallen. I annat fall hade man behövt hantera problemet med att t.ex. utbudet av fonder i  
 Carroll 
  delen (där företaget kan få ersättning) kan påverka vilka fonder som väljs i företagets rådgivningsverksam- het (där företaget inte kan få ersättning). 
  
 Förbudet infördes år 2014 och går utöver de krav som gäller enligt 2004 års direktiv. Holland har därför använt sig av det s.k. artikel  
 4-förfarandet 
  och anmält provisionsförbudet till kommis- sionen.12 
  
 Konsekvenser av förbudet 
  
 AFM har redan iakttagit vissa förändringar på marknaden och be- dömer att provisionsförbudet kommer att leda till ytterligare för- ändringar. Exempelvis har fondmarknaden förändrats. Fondbolagen har startat nya fonder – eller infört särskilda fondandelsklasser i befintliga fonder – med lägre förvaltningsarvoden. Tanken med dessa nya fondklasser är att värdepappersinstitut som distribuerar andelar i fonden ska kunna ta betalt direkt av kunden utan att nivån på vad kunden betalar i sin helhet förändras jämfört med tidigare. Om en fond tidigare hade ett förvaltningsarvode på en procent av värdet, varav värdepappersinstitutet erhöll hälften, kommer den nya fond- andelsklassen att ha ett förvaltningsarvode på 0,5 procent, och värdepappersinstitutet får ta ut en avgift på 0,5 procent direkt från kunden. Förutom en del praktiska problem med byte av befintliga kunders innehav kommer detta, enligt AFM:s bedömning, att leda till att några kunder kommer att få betala lite mer, många kommer att ha en oförändrad situation och några kunder kommer att betala 
  
 12 Enligt artikel 4 i genomförandedirektivet till 2004 års MiFID kan medlemsstaterna införa nationella strängare krav om detta anses vara av särskild betydelse. Detta ska i så fall anmälas till kommissionen en månad innan kravet träder i kraft. 
  
 421 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 SOU 2015:2 
  
 mindre än i dag. Det är också möjligt att det kommer att ske en viss förskjutning från rådgivning och portföljförvaltning mot execution-  
 only-tjänster, 
  eftersom det finns en viss ovilja att betala direkt för rådgivningstjänster. 
  
 Övriga regler rörande investeringsrådgivning 
  
 I Holland finns inte lika detaljerade krav på dokumentation avseende rådgivning som i svensk rätt. AFM förväntar sig att företagen har viss dokumentation av rådgivningen men har koncentrerat sig på hur lämplighetsbedömningen utförs. AFM har t.ex. utarbetat guider 
  
 – motsvarigheten till allmänna råd – om vilka frågor som bör ställas vid en lämplighetsbedömning för att utröna kundens riskbenägen- het, placeringshorisont m.m. 
  
 Det finns i holländsk rätt vissa generella krav på rådgivarnas kompetens, men företagen kan själva utbilda och testa sina råd- givare. Det kommer dock att föreslås mer detaljerade regler av- seende kompetenskrav och krav på att man ska ha genomgått ett externt test och hålla sina kunskaper uppdaterade. 
  
 8.5.2Storbritannien13 
  
 I Storbritannien har man under flera år arbetat med en översyn och förändring av reglerna runt rådgivning till  
 icke-professionella 
  kunder. Arbetet har benämnts Retail Distribution Review (RDR). Under år 2012 infördes inom ramen för RDR ett förbud för rådgivare att ta emot ersättningar från tredjepart. 
  
 Den brittiska marknaden 
  
 Merparten av rådgivningen till  
 icke-professionella 
  kunder (ca 66 pro- cent) tillhandahålls av oberoende rådgivare, dvs. rådgivare som ut- går från en bred analys av olika produkter från olika leverantörer, se nedan. 
  
 13 Beskrivningen av de brittiska reglerna bygger på den information som inhämtades vid utredningens besök hösten 2013 och efterföljande informationsutbyte våren 2014. 
  
 422 
  
 SOU 2015:2 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 Utformningen av provisionsförbudet i Storbritannien 
  
 Sedan  
 RDR-projektet 
  lanserades år 2007 har ett antal regler runt rådgivning förändrats. De förändringar som skett rör bl.a. begreppet oberoende rådgivare, kvalifikationskrav, informationskrav och pro- visionsförbud. 
  
 Att någon är en oberoende rådgivare innebär att denne i sin rådgivning gör en bred analys av ett tillräckligt stort antal pro- dukter. En oberoende rådgivare kan i och för sig ha avtalsrelationer med produktleverantörer, och även vara ägd eller finansierad av en produktleverantör, men måste då se till att rådgivningen inte påver- kas av avtals- eller ägarrelationen.14 Den som inte är en oberoende rådgivare tillhandahåller begränsad rådgivning (restricted advice) och måste förklara för kunden på vilket sätt hans rådgivning är begrän- sad, t.ex. om rådgivningen är begränsad till vissa produktkategorier eller produkter från en viss leverantör. 
  
 År 2012 infördes ett provisionsförbud som innebär att den som tillhandahåller rådgivning inte får ta betalt för detta på annat sätt än genom en avgift direkt från den kund som rådgivningen ges till. Rådgivaren får inte ta emot provisioner eller ersättningar från andra, varken för rådgivningen eller för tjänster – t.ex. order- exekvering – som har samband med rådgivningen,15 och detta gäller även om pengarna slussas vidare till rådgivningskunden. Provisions- förbudet omfattar all rådgivning oavsett om den är oberoende eller inte. Man resonerade som så att ett förbud inte skulle bli effektivt om det enbart träffade oberoende rådgivare, eftersom många av dem som innan provisionsförbudet tillhandahöll oberoende rådgiv- ning i så fall skulle gå över till att tillhandahålla restricted advice. Till en början gick man i Storbritannien inte så långt som i Holland och införde ett provisionsförbud för alla investeringstjänster till  
 icke-professionella 
  kunder. Det ansågs inte föreligga något behov av det, då tjänster som t.ex. orderexekvering inte påverkas av pro- visioner på samma sätt som när det gäller rådgivning. I april 2014 infördes dock ett förbud för den som tillhandahåller plattforms- tjänster (platform service providers), t.ex. tjänster där kunder kan köpa andelar i fonder förvaltade av olika fondbolag, att ta emot ersätt- 
  
 14Se COBS  
 6.2A.14–16. 
  
 15Se COBS 6.1A.4. 
  
 423 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 SOU 2015:2 
  
 ning från den som står bakom en produkt som tillhandahålls på plattformen, t.ex. ett fondbolag.16 
  
 När det gäller bankerna – som själva eller genom dotterbolag är produktleverantörer – kommer provisionsförbudet att påverka dessa i mindre utsträckning än vad som blir fallet för de mindre obero- ende rådgivningsföretagen. Den behöriga myndigheten, FCA, har dock valt att inte införa ett generellt krav på rådgivare, t.ex. att utgå från ett brett utbud av produkter från andra. Det skulle kunna innebära ett försämrat kundskydd då det antagligen skulle leda till att bankerna i högre grad utförde  
 execution-only-tjänster 
  än råd- givning. FCA anser att reglerna om att inte belöna sin personal på ett sätt som skapar intressekonflikter, se artikel 24.10 i MiFID II, och de övriga kraven på lämplighetsbedömningar m.m. är tillräck- liga. 
  
 Konsekvenser av förbudet 
  
 Provisionsförbudet har fått konsekvenser för rådgivningsmark- naden. Antalet rådgivare och utbudet av rådgivningstjänster har minskat något (preliminärt runt elva procent). Samtidigt som pro- visionsförbudet infördes har dock andra regelskärpningar skett inom ramen för RDR. Kvalifikationskraven har t.ex. höjts så att den som ägnar sig åt rådgivning ska genomgå ny utbildning och nya examinationer för att kunna fortsätta som rådgivare. Ett antal banker har också begränsat sin rådgivning så att rådgivningstjänster enbart tillhandahålls kunder med viss förmögenhet (ca 100 000 euro). 
  
 Övriga regler rörande investeringsrådgivning 
  
 Förutom kraven på rådgivarnas kvalifikationer har man i Stor- britannien dokumentationskrav och krav på att lämna ut viss doku- mentation till kunden. Den information som inhämtas vid en lämp- lighetsbedömning ska dokumenteras och kunden ska få ett s.k. suitability statement, dvs. ett dokument som beskriver vilket råd kunden har fått och varför detta är lämpligt i förhållande till kundens 
  
 16 SE FCA Policy Statement PS13/1 Payments to platform service providers and cash rebates from providers to consumers, April 2013. 
  
 424 
  
 SOU 2015:2 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 kunskap och erfarenhet, ekonomiska situation, riskprofil och pla- ceringshorisont. 
  
 8.6Regleringen i framtiden 
  
 Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tas in bestämmelser om att värdepappersinstitut inte får ta emot er- sättningar från tredjepart när investeringsrådgivning eller port- följförvaltning tillhandahålls  
 icke-professionella 
  kunder, om ersätt- ningen kan påverka kundens intressen negativt. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela när- mare föreskrifter om vilka ersättningar det kan vara fråga om. 
  
 Ett värdepappersinstitut ska ha en organisation och arrange- mang som säkerställer att verksamhet där ersättning från tredje- part är tillåten inte blandas samman med verksamhet där ersätt- ning från tredjepart är förbjuden. Vidtagna åtgärder ska doku- menteras. 
  
 Endast institut som inte tar emot ersättningar från andra än kunden själv och som enbart lämnar råd om externa produkter får kalla sig oberoende rådgivare eller informera sina kunder om att de tillhandahåller oberoende rådgivning. 
  
 Minimiregeln i MiFID II – ett förbud för den som tillhandahåller portföljförvaltning och den som utger sig för att tillhandahålla obe- roende rådgivning, att ta emot och behålla ersättningar från tredje- part – måste genomföras i svensk rätt, se avsnitt 8.7. Frågan som behandlas i detta avsnitt är om minimiregeln är tillräcklig för att åstadkomma ett stärkt konsumentskydd eller om Sverige, som direk- tivet tillåter,17 bör gå längre. 
  
 I det följande beskrivs några olika alternativ. 
  
 17 Artikel 24.12 i MiFID II. 
  
 425 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 SOU 2015:2 
  
 8.6.1Minimiregeln 
  
 Minimiregeln på rådgivningsområdet innebär att den som utger sig för att tillhandahålla oberoende rådgivning är förhindrad att ta emot och behålla ersättningar från tredjepart, t.ex. fondbolag och andra produktleverantörer. Därutöver måste dessa rådgivare tillhanda- hålla ett tillräckligt stort antal produkter från olika aktörer, och urvalet får inte vara begränsat till produkter som tagits fram av det rådgivande bolaget självt eller närstående bolag, t.ex. fondbolag som ingår i samma koncern. För ett företag som inte utger sig för att tillhandahålla oberoende rådgivning gäller dock varken pro- visionsförbudet eller kravet på ett tillräckligt stort antal produkter från olika aktörer. Minimiregeln innebär inte heller något förbud för ett värdepappersföretag att ta emot och behålla en ersättning från tredjepart när företaget tillhandahåller andra investerings- tjänster än (oberoende) investeringsrådgivning och portföljförvalt- ning, t.ex. utförande av order. I dessa fall gäller i stället bestäm- melserna om att ersättningar kan tas emot under vissa förutsätt- ningar, se artikel 24.9. 
  
 Ett genomförande av minimiregeln skulle innebära att det på marknaden skulle förekomma två typer av investeringsrådgivning, dels uttalad oberoende rådgivning, dels annan rådgivning. För den ena kategorin – de oberoende rådgivarna – skulle gälla ett tyd- ligt provisionsförbud och tydliga krav på ett tillräckligt brett urval av produkter. Frågan är vad som skulle gälla andra rådgivare. Reglerna om att agera i kundens intresse (artikel 24.1) och om att hantera intressekonflikter (artikel 23.1) skulle fortfarande gälla vid samtliga investeringstjänster, dvs. även sådan rådgivning som inte är oberoende. Vid investeringsrådgivning innebär dessa regler att företaget ska sätta kundens intressen främst och föreslå den pro- dukt som bäst stämmer överens med kundens behov och förutsätt- ningar, utan hänsyn till företagets egna intressen. Dessutom gäller enligt artikel 24.9 att provisioner och andra tredjepartsersättningar endast är tillåtna om kunden informeras om ersättningen och denna är utformad för att höja kvaliteten på den berörda tjänsten samt inte hindrar företaget från att uppfylla sin skyldighet att tillvarata kundens intressen.18 Kraven när det gäller produkturval och pro- 
  
 18 Dvs. samma krav som gäller i dag enligt 12 kap. 1 § FFFS 2007:16. 
  
 426 
  
 SOU 2015:2 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 visioner kan dock inte vara lika långtgående som för oberoende rådgivare. I annat fall skulle specialregleringen i artikel 24.7 i MiFID II avseende oberoende rådgivare sakna betydelse. Enligt utredningens uppfattning skulle det, med enbart minimiregeln, bli mycket svårt för de andra rådgivarna att dra gränsen för vad som – i fråga om provisioner och produktval – är förenligt med de grundläggande reglerna om att iaktta kundens intressen, hantera intressekonflikter och reglerna om vilka ersättningar till tredjepart som är tillåtna. 
  
 Det bör också beaktas att ett värdepappersinstitut som tillhanda- håller oberoende rådgivning samtidigt kan tillhandahålla annan rådgivning där det inte råder något provisionsförbud. Ett värde- pappersinstitut skulle alltså vara förhindrat att ta emot och behålla en ersättning från ett fondbolag när institutet som ett resultat av en oberoende rådgivning för en kunds räkning köper andelar i en fond som fondbolaget förvaltar. När samma värdepappersinstitut, för samma kund, köper fondandelar som ett resultat av företagets icke- oberoende rådgivning, skulle dock ersättning kunna utgå. Det finns en uppenbar risk att värdepappersinstituten i en sådan situation försöker styra om sin verksamhet i förhållande till kunderna, så att så mycket som möjligt blir annan rådgivning i stället för obero- ende rådgivning. Ett köp av fondandelar till följd av en oberoende rågivning ser på ytan exakt likadant ut som ett köp till följd av annan rådgivning. Det kommer därför att bli mycket svårt att utreda om institutet har gått för långt och tagit emot och behållit provisioner när detta har varit förbjudet. Dessutom finns det risk för att institutets oberoende rådgivningsverksamhet påverkas av det faktum att institutet i en annan del av verksamheten får provisioner för sin rådgivning avseende vissa investeringsproduk- ter. Informationen och tillgängligheten för de fonder och instru- ment som institutet får ersättning för kommer troligen att vara bättre än de fonder och instrument som institutet inte får ersätt- ning för, vilket sannolikt kommer att påverka även institutets obe- roende rådgivning. 
  
 Enligt artikel 24.4.a (ii) ska värdepappersföretagen tydligt infor- mera sina kunder om sitt produkturval och huruvida detta är begränsat till företagets egna eller närståendes produkter, och enligt artikel 24.4.c ska kunderna informeras om företaget tar emot ersätt- ningar från tredjepart. Tanken är att kunden därefter ska kunna göra ett välgrundat val om huruvida denne ska anlita en oberoende råd- 
  
 427 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 SOU 2015:2 
  
 givare – med det starkare skydd som det innebär – eller en icke oberoende rådgivare. För kundens val kommer dock inte enbart frågan om ett starkare eller svagare skydd att vara avgörande, utan det kommer troligen också att bli en prisfråga. Den oberoende rådgivaren kommer att behöva ta betalt för rådgivningen direkt av kunden, eftersom rådgivaren inte får ta emot och behålla ersätt- ningar från tredjepart. 
  
 Enligt utredningens uppfattning skulle enbart minimiregeln inte åtgärda de problem med provisioner och intressekonflikter som har beskrivits i avsnitt 8.4, och en sådan lösning skulle inte leda till en tillräcklig förstärkning av konsumentskyddet. 
  
 Harrell mot s.k.  
 up-front 
  provisioner 
  
 Finansinspektionen har i sin tillsynsrapport år 2013 tagit upp problemet provisioner, till stor del med fokus på försäkrings- förmedlare.19 Resonemangen i rapporten är emellertid tillämpliga även på investeringsrådgivning enligt lagen om värdepappersmark- naden. Ett problem som inspektionen tar upp är de situationer där provisioner till rådgivare/försäkringsförmedlare betalas ut i samband med att produkten tecknas (s.k.  
 up-front). 
  Det finns en klar risk att rådgivaren/förmedlaren inte agerar långsiktigt om stora delar av ersättningen för försäkringsperioden – för t.ex. en kapitalförsäk- ring – eller löptiden – för t.ex. en strukturerad produkt – betalas ut direkt i samband med att försäkringen eller den strukturerade pro- dukten tecknas. För att komma till rätta med detta föreslår inspek- tionen som ett steg att förbjuda  
 up-front 
  provisioner. Förslaget innebär att produktbolagen måste betala ut eventuella provisioner löpande över tiden till rådgivaren. Detta skulle ge mest effekt där problemen är som störst, samtidigt som riskerna för nya problem eller negativa bieffekter till följd av regleringen är begränsade. För- budet skulle till stor del ta bort incitamenten att teckna lösningar med höga initiala kostnader och även minska incitamenten att föreslå omplaceringar enbart i syfte att generera nya intäkter. Genom att tillåta provisioner som utbetalas löpande får rådgivaren ersättning så länge kunden inte avslutar sitt kundförhållande, vilket 
  
 19 Finansinspektionens tillsynsrapport maj 2013 s.  
 14–16. 
  
 428 
  
 SOU 2015:2 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 också skapar incitament att verka för kundintresset.20 Inspektionen framhåller dock i sin rapport att ett förbud mot  
 up-front 
  provisioner ensamt inte räcker till; svårigheterna med att identifiera och han- tera intressekonflikter torde ändå kvarstå i betydande grad. 
  
 Ett förbud mot  
 up-front 
  provisioner skulle visserligen ha effekt på sådana situationer som Finansinspektionen pekar ut (nyteckning av dyra produkter och onödiga omplaceringar) men åtgärdar egent- ligen inte grundproblemet, dvs. att en rådgivare lämnar råd om en placering som inte gynnar kunden men rådgivaren. 
  
 8.6.3Ett mer långtgående provisionsförbud 
  
 Omfattningen av ett mer långtgående förbud 
  
 För att komma åt problemet med de intressekonflikter som pro- visioner från en tredjepart innebär för rådgivning till  
 icke-professio- 
  nella kunder bör en framtida reglering av provisioner omfatta all rådgivning, inte bara rådgivning som tillhandahålls av den som ut- ger sig för att vara oberoende. En lösning skulle vara att helt enkelt förbjuda värdepappersinstitut som sysslar med investeringsrådgiv- ning till  
 icke-professionella 
  kunder att ta emot ersättningar från tredjepart, oavsett om värdepappersinstitutet utger sig för att till- handahålla oberoende rådgivning eller inte. Detsamma skulle gälla när portföljförvaltning tillhandahålls till  
 icke-professionella 
  kunder. Portföljförvaltning ligger nära tjänsten rådgivning; skillnaden be- står i att vid portföljförvaltning genomför förvaltaren eventuella transaktioner utan att, som vid investeringsrådgivning, kontakta kunden vid varje transaktion. För att undvika att skyddsnivån blir olika vid dessa två tjänster, vilket skulle kunna föranleda institut som i dag tillhandahåller investeringsrådgivning att till sina kunder i stället erbjuda portföljförvaltning, bör bestämmelserna om ersätt- ningar från tredjepart vara desamma för dessa två tjänster. Enligt artikel 24.12 i MiFID II kan medlemsstaterna i undantagsfall införa ytterligare krav på värdepappersföretagen på de områden som täcks av artikel 24. Sådana ytterligare krav måste vara proportionerliga och syfta till att åtgärda specifika risker avseende investerarskyddet eller marknadsintegriteten. En medlemsstat som avser att införa ytter- 
  
 20 Finansinspektionens tillsynsrapport maj 2013 s. 15. 
  
 429 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 SOU 2015:2 
  
 ligare krav ska underrätta kommissionen om detta. Kommissionen ska i sin tur, inom två månader, avge ett yttrande över om reglerna är proportionerliga och motiverade. Exempel på mer långtgående regler är provisionsförbuden i Holland och Storbritannien, se av- snitt 8.5. Dessa provisionsförbud omfattar all investeringsrådgiv- ning till  
 icke-professionella 
  kunder och i Holland även andra investeringstjänster till samma kundkategori. Holländarna har an- mält sina regler till kommissionen i enlighet med bestämmelserna i genomförandedirektivet till 2004 års direktiv. Reglerna om att införa striktare krav och om anmälan till kommissionen i 2004 års direktiv motsvarar i sak de regler som gäller enligt MiFID II. Eftersom man i Holland och Storbritannien har kunnat införa ett provisionsförbud som omfattar all rådgivning, bör utgångspunkten vara att Sverige kan införa åtminstone lika strikta regler. Skälen för att gå längre än minimiregeln är behovet av att komma till rätta med de problem som har redogjorts för i avsnitt 8.4. 
  
 Om det införs ett provisionsförbud avseende all investerings- rådgivning och portföljförvaltning till  
 icke-professionella 
  kunder kvarstår dock problemet med att värdepappersinstitut samtidigt kan tillhandahålla andra investeringstjänster, som t.ex. genomför- ande av kunders order där provisioner är tillåtna. Utan provisions- förbud på den verksamheten skulle ett värdepappersinstitut alltså kunna få provision från ett fondbolag när institutet i sin verk- samhet utföra kunders order för en kunds räkning köper andelar i en fond som fondbolaget förvaltar. Detta riskerar, som nämnts i avsnitt 8.6.1, att leda till dels att instituten styr över kundkontakt- erna till den verksamhet som inte utgör investeringsrådgivning i lagens mening, dels att institutens rådgivning påverkas av den övriga verksamheten. Detta problem uppmärksammades i Holland varför provisionsförbudet där även gjordes tillämpligt på andra investe- ringstjänster, t.ex. utförande av order och mottagande och vidare- befordran av order till  
 icke-professionella 
  kunder. I Storbritannien har man inte gått riktigt lika långt, men man har i vart fall utvidgat provisionsförbudet även till s.k. fondplattformar, där kunder – utan föregående rådgivning – kan investera i fonder förvaltade av olika fondbolag, se avsnitt 8.5.2. För svensk del skulle ett provisions- förbud beträffande rådgivning och portföljförvaltning innebära en relativt stor förändring. Att förbjuda provisioner även avseende andra tjänster skulle innebära en ännu större förändring. Mot bak- 
  
 430 
  
 SOU 2015:2 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 grund av att de problem som finns på den svenska marknaden har rört just investeringsrådgivning och inte andra investeringstjänster (se avsnitt 8.4) är det inte motiverat, åtminstone inte i ett första skede, att gå längre än att förbjuda provisioner när tjänsten rådgiv- ning eller den snarlika tjänsten portföljförvaltning tillhandahålls. 
  
 Ett provisionsförbud kommer sannolikt att påverka marknaden. Som har framgått i avsnitt 8.5.1 har man i Holland redan sett att fondmarknaden har förändrats. Fondbolagen har startat nya fonder 
  
 – eller infört särskilda fondandelsklasser i befintliga fonder – med lägre förvaltningsarvoden. Tanken med dessa nya fondklasser är att värdepappersinstitut som distribuerar andelar i fonden ska kunna ta betalt direkt av kunden utan att nivån på vad kunden betalar i sin helhet förändras jämfört med tidigare. Om en fond tidigare hade ett förvaltningsarvode på en procent av värdet, varav värdepappers- institutet erhöll hälften, kommer den nya fondandelsklassen att ha ett förvaltningsarvode på 0,5 procent, och värdepappersinstitutet får ta ut en avgift på 0,5 procent direkt från kunden. Förutom en del praktiska problem med byte av befintliga kunders innehav kom- mer detta, enligt den holländska tillsynsmyndighetens bedömning, att leda till att några kunder kommer att få betala lite mer, många kommer att ha en oförändrad situation och några kunder kommer att betala mindre än i dag. Det är också möjligt att det kommer att ske en viss förskjutning, från rådgivning och portföljförvaltning mot rena orderhanteringstjänster, eftersom det finns en viss ovilja att betala direkt för rådgivningstjänster. En liknande utveckling torde komma att ske även i Sverige. 
  
 Den närmare utformningen av ett provisionsförbud 
  
 Att ersättningar från tredjepart har visat sig leda till intresse- konflikter och att rådgivare sätter sina egna intressen, att få höga provisioner, framför kundens intressen innebär inte att samtliga konstruktioner med provisoner leder till att kunderna förfördelas. Det finns många varianter av ersättningar från tredjepart, varav några kan leda till att kundernas intressen påverkas negativt, medan andra inte gör det. Variationerna blir ännu fler när man beaktar att ett provisonsförbud vid rådgivning och portföljförvaltning, enligt utredningens förslag, ska vara tillämpligt även på andra företag än 
  
 431 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 SOU 2015:2 
  
 värdepappersinstitut. Ett absolut provisionsförbud skulle stoppa både sådana provisoner som leder till intressekonflikter och sådana som inte gör det. 
  
 I en departementspromemoria som nyligen tagits fram lämnas ett förslag på lagstiftning om provisioner till försäkringsförmed- lare.21 Enligt förslaget ska en försäkringsförmedlare enligt lagen om försäkringsförmedling inte få ta emot och behålla en provision eller annan liknande ersättning från någon annan än kunden, om ersätt- ningen kan påverka kundens intressen negativt. Finansinspektionen ska enligt förslaget ges rätt att närmare precisera vilka ersättningar det kan vara fråga om.22 Förslaget har samband med ett förslag om utökad flytträtt för vissa tjänstepensions- och livförsäkringar, och man befarar att utan ett provisionsförbud finns det risk för att försäkringsförmedlare förespråkar flyttar som inte är privatekono- miskt fördelaktiga för de försäkrade.23 
  
 Ett provisionsförbud utformat enligt promemorians förslag skulle antagligen fungera även för värdepappersinstituten och andra råd- givare. Ett sådant provisionsförbud kan – med hjälp av föreskrifter från Finansinspektionen – utformas så att det träffar just sådana provisioner som innebär att kundernas intressen påverkas negativt, utan att träffa sådana provisioner som inte gör det. Att förbudet kan utformas så är särskilt viktigt när det ska tillämpas på många olika företagstyper. Det har inte varit möjligt för utredningen att kartlägga och bedöma effekterna av ett provisonsförbud för alla befintliga och framtida provisionskonstruktioner och företagstyper (det är knappast möjligt för någon). Ett absolut provisonsförbud skulle således kunna leda till oönskade effekter, som att även pro- visonskonstruktioner som leder till fördelar för kunderna för- svinner. En annan aspekt är att ändrade regler ofta leder till ändrade beteenden. Ett provisionsförbud i lagen kan efter en tid visa sig otillräckligt därför att marknadens aktörer ändrar sitt beteende eller uppfinner metoder för att kringgå förbudet. Om den närmare utformningen av förbudet – vilka ersättningar som kan påverka kundens intressen negativt – i stället hanteras av Finansinspektionen kan inspektionen snabbt anpassa förbudet efter förändringar på 
  
 21Ds 2014:22 Stärkt konsumentskydd vid försäkringsförmedling. 
  
 22Ds 2014:22 s. 59 ff. 
  
 23Ds 2014:22 s. 64. 
  
 432 
  
 SOU 2015:2 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 rådgivningsmarknaden och efter vad inspektionen uppmärksammar i sin tillsyn. 
  
 Utredningen har övervägt att utforma förbudet och föreskrifts- rätten som ett generellt förbud i lagen med rätt för Finansinspek- tionen att föreskriva om undantag från förbudet. I sak skiljer sig en sådan utformning inte särskilt mycket från den utformning som nu föreslås. I den mån inspektionen inte utnyttjar sin förskriftsrätt skulle det dock innebära ett totalt förbud för alla tredjepartsersätt- ningar oavsett om de skadar kundernas intressen eller inte. En rätt för inspektionen att enbart föreskriva om undantag torde också göra det svårare att anpassa de svenska föreskrifterna till nivå II- reglerna från kommissionen. Utredningen föreslår därför att pro- visionsförbudet utformas med förslaget i ovan nämnda promemoria som förebild; dock bör det i lagtexten utformas som ett förbud mot att ta emot och inte ta emot och behålla en ersättning, se nedan. Ett värdepappersinstitut bör således inte få ta emot en ersätt- ning från någon annan än kunden, om ersättningen kan påverka kundens intressen negativt, och Finansinspektionen bör ges rätt att närmare föreskriva vilka ersättningar det kan vara fråga om. 
  
 I utredningen har diskuterats om en föreskriftsrätt på detta område är förenlig med grundlagen. Diskussionen har haft sin ut- gångspunkt i 8 kap. 2 § 1 regeringsformen, där det anges att före- skrifter som avser enskildas personliga ställning och deras person- liga och ekonomiska förhållanden inbördes ska regleras genom lag (civilrättslig reglering). Det går inte att delegera en föreskrift på detta område till regeringen. Däremot kan riksdagen delegera före- skriftsrätten när det gäller förhållandet mellan enskilda och det allmänna, även om föreskrifterna gäller skyldigheter för enskilda eller i övrigt avser ingrepp i enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden (offentligrättslig reglering).24 Frågan är alltså om den reglering som blir följden av den föreskriftsrätt som utredningen föreslår ska kategoriseras som civilrättslig eller offentligrättslig. Gränsdragningsproblematiken har behandlats i expertgruppsrapporten Normgivningsmakten (SOU 2008:42) som tagits fram på uppdrag av Grundlagsutredningen. I rapporten anges att en vedertagen defi- nition är att en regel som kan åberopas av en enskild mot en annan enskild är civil- eller privaträttslig, medan en rättsregel som kan 
  
 24 Se 8 kap. 3 § regeringsformen. 
  
 433 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 SOU 2015:2 
  
 åberopas av eller mot en representant för det allmänna är offentlig- rättslig. Avgörande för om en regel kategoriseras som civilrättslig eller offentligrättslig blir med detta synsätt vilken rättsföljd eller sanktion som är knuten till regeln. Om en regel är sanktionerad med t.ex. ett straff eller av att en tillsynsmyndighet kan gripa in med förbud är regeln offentligrättslig. Om sanktionen däremot är en rätt för en enskild att kräva skadestånd av en annan enskild är regeln civilrättslig.25 I rapporten anförs vidare: 
  
 Svårbedömd är vidare den typ av näringsrättslig reglering som medger att ett tillstånd för juridiska personer att bedriva näring kan återkallas. Återkallelsen kan medföra att den juridiska personen måste upplösas och därmed beröra den personliga ställningen. Andra gränsdragnings- problem kan uppkomma vid tolkningen av begreppen enskildas per- sonliga och ekonomiska förhållanden inbördes. I rättsfallet RÅ 1980 2:69 prövades grundlagsenligheten av en förordning som regeringen utfär- dat med stöd av bemyndigande från riksdagen och som rörde före- skrifter om vissa betalningsvillkor vid yrkesmässig försäljning av bilar. I förordningen föreskrevs vissa krav på lägsta kontantinsats och längsta kredittid vid bilförsäljning. Säljare som lämnade ut bilar utan att vill- koren var uppfyllda kunde enligt förordningen straffas med böter. Regeringsrättens majoritet godtog förordningen. Enligt Sawyer bör detta vara den korrekta utgången eftersom överträdelse av betalnings- villkoren medförde bötesansvar men inte påverkade avtalets giltighet (Sawyer, Normgivningsmakten enligt 1974 års regeringsform, s. 71 f).26 
  
 Av intresse i denna fråga är också förarbetena till personuppgifts- lagen (1998:204).27 Den lagen innehåller en rad bestämmelser om hur personuppgifter ska behandlas och i lagen finns bestämmelser om offentligrättsliga sanktioner men också en skadeståndsbestäm- melse som enskilda kan grunda en rätt till skadestånd på, om personuppgifter har behandlats i strid mot lagen. I lagen har skett en omfattande delegering av normgivningskompetensen. Regeringen får t.ex. föreskriva om en rad undantag från vissa bestämmelser i lagen och även precisera de generella regler och principer som lagen innehåller. I lagstiftningsärendet invände Lagrådet att de aktuella normerna borde hänföras till 8 kap. 2 § regeringsformen (det civil- rättsliga området), eftersom en enskild kunde förpliktas att betala 
  
 25Normgivningsmakten, Expertgruppsrapport, SOU 2008:42 s. 42. 
  
 26SOU 2008:42 s. 43. 
  
 27Prop. 1997/98:44. 
  
 434 
  
 SOU 2015:2 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 skadestånd till annan enskild enligt personuppgiftslagen. Rege- ringen anförde att frågan huruvida bestämmelser har offentligrätts- lig eller privaträttslig karaktär ofta är svårbedömd men att det i förevarande fall rörde sig inte om i grunden privaträttsliga bestäm- melser utan om bestämmelser som till sin natur har offentligrättslig karaktär. Bestämmelser om skydd för personuppgifter hade också alltid i praktiken behandlats som offentligrättsliga. Regeringen an- såg inte heller att skadeståndssanktionen i lagen var av så avgörande betydelse att bestämmelserna i grunden förvandlades till privaträtts- liga i stället för offentligrättsliga.28 
  
 När det gäller den föreslagna bestämmelsen i lagen om värde- pappersmarknaden rör även den ett område som i praktiken be- handlas som offentligrättsliga regler. Det finns, till skillnad mot t.ex. personuppgiftslagen, inte i lagen om värdepappersmarknaden några bestämmelser som direkt ger enskilda rätt till skadestånd eller ersättning gentemot andra enskilda. Utredningens uppfattning är därför att en rätt för Finansinspektionen att föreskriva om vilka ersättningar som omfattas av ett i lagen angivet förbud (ett brott mot detta förbud i sig skulle leda till offentligrättsliga sanktioner) är förenlig med grundlagen. 
  
 Samband med rådgivningen/portföljförvaltningen 
  
 Provisionsförbudet bör utformas så att det är provisioner som be- talas ut i samband med rådgivning eller portföljförvaltning som ska kunna förbjudas. Om en kund får rådet att placera i ett visst finan- siellt instrument, och rådgivaren därefter bistår kunden med att köpa det aktuella instrumentet, får rådgivaren inte ta emot någon provision från någon annan än kunden. Visserligen innebär köpet att rådgivaren tillhandahåller en annan investeringstjänst än investe- ringsrådgivning – rådgivaren utför kundens order eller tar emot och vidarebefordrar ordern till någon annan för utförande – men tjänsten har samband med rådgivningen och rådgivaren ska därför kunna vara förhindrad att ta emot någon provision. För att förhindra kringgåenden bör samband tolkas extensivt. Man ska inte kunna kringgå ett provisionsförbud genom att kunden efter rådgivningen 
  
 28 Se prop. 1997/98:44 s. 59 ff. 
  
 435 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 SOU 2015:2 
  
 ombeds att själv genomföra köpet, t.ex. via en internettjänst. Om kundens transaktion i sådant fall leder till att en ersättning på något sätt kommer rådgivaren till godo är det fråga om en sådan ersätt- ning i samband med rådgivning som kan vara förbjuden. Även om kundens order utförs av ett annat företag och det är detta företag som primärt får provisionen kan det vara fråga om en otillåten ersättning, om ersättningen till slut når rådgivaren eller något före- tag med nära anknytning till rådgivaren. 
  
 Ett förbud mot att ta emot eller att ta emot och behålla provisioner? 
  
 Enligt direktivets minimiregel innebär provisionsförbudet ett förbud att ta emot och behålla en ersättning från tredjepart. En rådgivare ska enligt minimiregeln således kunna ta emot en ersättning t.ex. från ett fondbolag, men i så fall ska ersättningen vidarebefordras till kunden. Med en sådan konstruktion kan den rådgivningsavgift som kunden ska betala till rådgivaren bekostas med de provisioner rådgivaren får från produktleverantörer. Enligt skäl 74 i direktivet är det dock inte tillåtet att avräkna betalningar från tredjepart från de avgifter som kunden ska betala till institutet. Någon uttrycklig regel om detta finns inte i direktivet, men möjligen kan en bestäm- melse om detta komma i kommissionens nivå  
 II-regler 
  på området. Fördelarna med en sådan utformning är att företagen kan behålla dagens system med provisioner mellan produktleverantörer och rådgivare och bara behöver genomföra förändringar när det gäller utbetalningar till kunderna. Detta är dock samtidigt en av nack- delarna. Provisionsförbudet riskerar med en sådan utformning att bli en informationsfråga. I avsaknad av en uttrycklig regel om att det inte är tillåtet att avräkna betalningar från tredjepart från de avgifter som kunden ska betala kan det inte uteslutas att rådgivare kan fortsätta att ta emot provisioner precis som i dag och nöjer sig med att informera kunden om att den provision rådgivaren fått har använts till att betala kundens rådgivningsavgift. Det kan noteras att både i Holland och Storbritannien har förbudet utformats som ett förbud att ta emot provisioner, och som utredningen har för- stått det har man i de länderna resonerat så att systemet annars inte blir tillräckligt tydligt och att man, med ett system där rådgivaren får ta emot men inte behålla provisioner, inte kommer tillrätta med 
  
 436 
  
 SOU 2015:2 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 de intressekonflikter som provisioner innebär. Samma skäl talar för att även det svenska provisionsförbudet bör utformas som ett förbud att ta emot provisioner. En fördel med att i stället använda samma ordalydelse som i minimiregeln i MiFID II – ett förbud mot att ta emot och behålla – är att det skulle innebära en mer direktiv- nära reglering. Med den konstruktion som utredningen föreslår – med föreskriftsrätt för Finansinspektionen – kan dock en samord- ning av den nationella regeln med direktivets ske på föreskriftsnivå. Inspektionen kan föreskriva om hur och när en tredjepartsersätt- ning ska vidarebefordras till kunden för att den ska vara tillåten. Det kan tänkas att nivå  
 II-reglerna 
  beträffande oberoende rådgivare och portföljförvaltare kommer att tillgodose de behov som finns för investeringsrådgivning i allmänhet. I så fall skulle inspektionen kunna använda sin föreskriftsrätt till att föreskriva att ersättningar som är tillåtna för oberoende rådgivare enligt nivå  
 II-reglerna, 
  ska vara tillåtna för alla rådgivare i Sverige. 
  
 Vilka ersättningar omfattas? 
  
 I direktivets artikel 24 talas det i samband med provisionsförbudet om avgifter, provisioner eller monetära eller  
 icke-monetära 
  ersätt- ningar som utbetalas eller tillhandahålls av någon tredjepart eller person som agerar för tredjeparts räkning. Syftet med denna något omständliga beskrivning är att täcka in alla de olika former av ersättningar som kan bli aktuella. I den svenska lagtexten bör dock i stället begreppet ersättningar användas. Det är ersättningar från någon annan än kunden som inte är tillåtna. Det väsentliga är att en ekonomisk fördel som rådgivaren erhåller från en tredjepart kan inverka på rådgivarens skyldighet att i sin rådgivning i första hand iaktta den rådsökande kundens intresse. En sådan ersättning ska därför vara förbjuden oavsett hur den har betecknats. I begreppet ersättningar bör således innefattas alla de exempel som räknas upp i direktivtexten. Även olika former av rabatter bör omfattas. Ett institut som för sin rådgivningsverksamhet köper in finansiella instru- ment, som t.ex. strukturerade produkter, till ett pris och sedan i sam- band med rådgivning, säljer dem till ett högre pris till kunderna ska kunna omfattas av ett förbud. 
  
 437 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 SOU 2015:2 
  
 Enligt minimiregeln i artikel 24.7 ska från det förbjudna området undantas mindre  
 icke-monetära 
  förmåner som uppenbarligen inte kan inverka på rådgivarens skyldighet att iaktta kundens intressen, se artikel 24.7.b andra meningen. Med den konstruktion av för- budet som utredningen föreslår finns det dock inget större behov av en sådan bestämmelse. I den mån några förmåner ska undantas kan Finansinspektionen ange det i sina föreskrifter. 
  
 Organisatoriska krav för verksamhet där provisionsförbud råder 
  
 Ett provisionsförbud utformat enligt utredningens förslag kommer att innebära att ett och samma företag kan bedriva både verksamhet där provisioner är tillåtna och verksamhet där provisioner är för- bjudna. En bank kan t.ex. tillhandahålla rådgivning avseende fonder, och banken kan då vara förhindrad att ta emot ersättningar från fondbolagen som förvaltar fonderna. Samtidigt kan banken tillhanda- hålla en fondplattform där kunderna själva, utan föregående rådgivning, kan köpa fondandelar. I den verksamheten kan banken ta emot ersättningar från fondbolagen. Det kommer att bli svårt både för kunderna, för banken själv och för Finansinspektionen att hålla reda på vilken försäljning som har skett i vilken verksamhet. Särskilt om order som har föregåtts av rådgivning utförs i samma system som order som inte har föregåtts av rådgivning. Enligt arti- kel 16.3 i MiFID II ska ett värdepappersföretag fastställa och tillämpa effektiva organisatoriska och administrativa förfaranden så att alla rimliga mått och steg vidtas för att förhindra att deras kunders intressen påverkas negativt av intressekonflikter. När det gäller frågan om ersättningar från tredjepart bör den bestämmelsen tolkas så att företagen måste ha en sådan organisation och sådana arrange- mang som säkerställer att verksamhet där ersättningar från tredje- part är tillåtna inte blandas samman med verksamhet där ersätt- ningar från tredjepart är förbjudna. I annat fall riskerar företaget att ersättningar tas emot trots att detta är förbjudet, vilket innebär att kundernas intressen påverkas negativt. Därutöver finns en bestäm- melse i artikel 16.6 om att värdepappersföretagen måste dokumen- tera sina tjänster och verksamhet på ett sådant sätt att informa- tionen är tillräcklig för att den behöriga myndigheten ska kunna ut- föra sina tillsynsuppgifter. På provisionsområdet innebär det, enligt 
  
 438 
  
 SOU 2015:2 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 utredningens mening, att företagens organisation och arrangemang för att säkerställa att verksamhet där ersättningar från tredjepart är tillåtna inte blandas samman med verksamhet där ersättningar från tredjepart är förbjudna måste dokumenteras på ett sådant sätt att Finansinspektionen kan utöva tillsyn över att bestämmelserna följs. Företagen måste således på fråga från inspektionen, kunna visa upp dokumentation av vilka åtgärder som har vidtagits för att särskilja provisonsbaserad verksamhet från sådan verksamhet där ersätt- ningar från tredjepart är förbjudna och dokumentation av hur före- tagen har säkerställt att transaktioner i den verksamhet där ersätt- ningar från tredjepart är förbjudna inte ingår bland de transaktioner som ligger till grund för provisionsberäkningen. För tydlighets skull bör denna skyldighet komma till uttryck i lagtexten. Av lagtexten bör också framgå att vidtagna åtgärder ska dokumenteras. I och med att förslagen avseende ersättningar från tredjepart går utöver minimiregeln i artikel 24 bör det av lagen uttryckligen framgå vad det får för konsekvenser när det gäller värdepappersinstitutens orga- nisation och dokumentation. 
  
 8.6.4Högre ställda krav på oberoende rådgivare 
  
 Ett provisionsförbud vid rådgivning får effekt på situationer där ett företags rådgivare lämnar råd om ett annat företags produkter, t.ex. ett värdepappersinstitut som lämnar råd om ett utomstående fond- bolags fonder. Det är i de situationerna produktbolaget betalar en ersättning till det rådgivande företaget. Ett provisionsförbud har dock ingen effekt på den situationen att det rådgivande företaget lämnar råd om sina egna produkter eller om närstående bolags produkter. När t.ex. rådgivare i en bank lämnar råd om fonder som förvaltas av ett fondbolag som är dotterbolag till banken behöver någon ersättning i form av provisioner inte utgå för att banken ska tjäna på att lämna råd om dotterbolagets fonder. Dotterbolagets vinst blir, lite förneklat, aktieutdelning till moderbolaget, banken. Om fondbolaget tjänar pengar gynnar det banken och det finns ett incitament för banken att lämna råd om just dotterbolagets fonder. Incitamentet är möjligen inte lika starkt som när ersättningen utgår direkt i förhållande till sålda fondandelar, men det finns ändå där och kan uppenbarligen påverka bankens rådgivning. Problemet har 
  
 439 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 SOU 2015:2 
  
 uppmärksammats av Sveriges Konsumenter i en skrivelse till utred- ningen.29 Organisationen föreslår att man ska förbjuda använd- ningen av orden rådgivare och rådgivning när egna produkter ingår i utbudet, eftersom de ger ett vilseledande intryck. I stället bör orden säljare och säljsamtal (eller liknande) vara tvingande. Det är, enligt utredningens bedömning, dock tveksamt om en sådan förändring är genomförbar inom ramen för artikel 24.12. Vilka termer och uttryck som får användas omfattas knappast av arti- kel 24. Även om en sådan reglering vore tillåten uppstår särskilda problem i förhållande till begreppet rådgivning. Investeringsrådgiv- ning har enligt andra bestämmelser i MiFID II en viss betydelse och verksamheten ska bedrivas på ett visst, i andra artiklar, angivet sätt. Det är i det perspektivet knappast möjligt att förbjuda användingen av begreppet rådgivning när ett företag lämnar råd om egna pro- dukter, en verksamhet som faller in under direktivets definition av investeringsrådgivning. Utredningen har övervägt möjligheten att utsträcka kravet på att tillhandahålla ett tillräckligt antal externa produkter till alla som tillhandahåller investeringsrådgivning till  
 icke-professionella 
  kunder. Bestämmelser om detta för den som tillhandahåller oberoende rådgivning finns i artikel 24.7 och det är således möjligt att enligt artikel 24.12 införa mer strikta regler, t.ex. låta kravet gälla alla rådgivare. Problemen med en sådan lösning är delvis desamma som att förbjuda användingen av begreppet råd- givning. Vad som är investeringsrådgivning definieras i MiFID II. Som har framhållits i avsnitt 7.4.1 ska tolkningen utgå från kundens perspektiv, dvs. det är fråga om investeringsrådgivning om kunden med fog har uppfattat det hela som rådgivning och näringsidkaren borde ha förstått det och inte markerat en avvikande mening. Med dessa utgångspunkter kommer det att bero på omständigheterna i det enskilda fallet om en interaktion mellan en näringsidkare och en konsument har utgjort rådgivning eller inte. När en närings- idkare rekommenderar någon produkt kan detta, beroende på hur näringsidkaren och kunden agerar, utgöra investeringsrådgivning. Ett företag som distribuerar enbart egna produkter kan vid en diskussion med en kund hamna i en situation där företaget anses tillhandahålla rådgivning. I en sådan situation kan det vara praktiskt 
  
 29 Sveriges Konsumenter, konsumentskydd vid finansiella rådgivning – problembeskrivning och krav från Sveriges Konsumenter,  
 2013-10-25. 
  
 440 
  
 SOU 2015:2 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 eller legalt30 omöjligt att utgå från ett brett urval av externa pro- dukter. Det är därför knappast möjligt att kräva att varje gång en näringsidkare rekommenderar en produkt till en kund, närings- idkaren ska utvärdera ett antal andra näringsidkares produkter. 
  
 En annan möjlighet är dock att skärpa kraven för att någon ska få kalla sig oberoende rådgivare. Enligt minimiregeln får en obero- ende rådgivare lämna råd om egna produkter, så länge det i det produktutbud rådgivaren har ingår ett tillräckligt antal externa produkter. Kravet kan dock skärpas så att endast den som enbart lämnar råd om externa produkter får kalla sig oberoende rådgivare. Det skulle innebära att beteckningen oberoende rådgivare i första hand blir förbehållen företag som helt saknar kopplingar till pro- ducenter av investeringsprodukter. En oberoende rådgivare är med en sådan lösning endast den som enbart lämnar råd om externa produkter och som inte tar emot ersättningar från producenter. Oberoende rådgivning kan visserligen tillhandahållas av en stor- bank men måste i så fall avse enbart produkter från producenter utanför koncernen. Utredningen föreslår att ett sådant skärpt krav införs för att en rådgivare ska få utge sig för att tillhandahålla oberoende rådgivning. Det finns i MiFID II ingen uttrycklig defini- tion av oberoende, men av artikel 24 följer att den som utger sig för att tillhandahålla oberoende rådgivning dels inte får ta emot och behålla provisioner, dels måste utgå från ett tillräckligt brett pro- duktutbud. I svensk rätt bör läggas till att endast företag som inte tar emot och behåller ersättningar från andra än kunden själv och som enbart lämnar råd om externa produkter får kalla sig obero- ende rådgivare eller utge sig för att tillhandahålla oberoende råd- givning. Därutöver gäller, enligt, artikel 24.7.a, att ett sådant värde- pappersinstitut i sin rådgivningsverksamhet ska bedöma ett tillräck- ligt stort och diversifierat urval av finansiella instrument som är tillgängliga på marknaden för att säkerställa att kundens investe- ringsmål på lämpligt sätt kan tillgodoses. Med diversifierat avses dels att urvalet ska omfatta olika instrumenttyper, dels att instru- menten ska härröra från olika emittenter eller leverantörer. 
  
 30 Ett exempel är fondbolag utan sidotillstånd som kan lämna råd om egna fonder – men inte andras – inom ramen för sitt tillstånd för fondverksamhet. 
  
 441 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 SOU 2015:2 
  
 8.6.5För och nackdelar med ett utvidgat provisionsförbud 
  
 Fakta om sparande och rådgivning 
  
 Någon heltäckande statistik över investeringsrådgivning till konsu- menter finns inte. Med hjälp av uppgifter om hushållens sparande31 och Fondbolagens förenings undersökning av fondparandet 201432 går det dock att bilda sig en ungefärlig uppfattning. 
  
 Hushållens sparande i finansiella tillgångar uppgick första kvar- talet 2014 till ca 9 216 miljarder kronor netto. Där ingår dock även bostadsrätter (ca 1 772 miljarder kronor). I övrigt är fördelningen på olika tillgångsslag följande: 
  
 Bankinlåning 
  
 1 288 
  
 Obligationer 
  
 109 
  
 Aktier 
  
 1 647 
  
 Fonder 
  
 697 
  
 Försäkring (individuellt) 
  
 873 
  
 Försäkring (kollektivt) 
  
 2 466 (varav PPM 672) 
  
 Övrigt 
  
 363 (mynt, lån till andra än banker m.m.) 
  
 Bland de produkter som kan bli föremål för investeringsrådgivning dominerar aktier och fonder (mycket av försäkringssparandet sker indirekt i fonder). Bankinlåning är inget finansiellt instrument och omfattas formellt inte av reglerna om investeringsrådgivning. 
  
 Av Fondbolagens förenings undersökning framgår att 86 pro- cent av svenskarna i åldersgruppen  
 18–76 
  år sparar på konto i bank eller liknande institut, 76 procent sparar i fonder (direkt och inom ramen för tjänstepensionen), 68 procent har en traditionell pensions- försäkring, 37 procent sparar genom att amortera lån och 28 pro- cent sparar i aktier. Av dem som sparar i fonder anger över hälften (54 procent) att de har valt fond efter rekommendation från en rådgivare och fyra av tio uppger att de har fått rådgivning om fonder de senaste två åren. Av de tillfrågade i undersökningen kunde 28 procent tänka sig att betala för oberoende finansiell råd- givning. I detta avseende fanns en skillnad mellan åldersgrupper. 
  
 31SCB och Finansinspektionens Sparometer första kvartalet 2014. 
  
 32Fondspararundersökningen 2014, Fondbolagens förening. 
  
 442 
  
 SOU 2015:2 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 Av de tillfrågade i åldersgruppen  
 18–42 
  år kunde 35 procent tänka sig att betala, men endast 16 procent i åldersgruppen 63 år eller äldre kunde tänka sig det. 
  
 Enligt uppgifter som Fondbolagens förening har hämtat in från sina medlemmar skedde år 2012 61 procent av fondsparandet i fonder förvaltade av fondbolag med anknytning till någon av de fyra storbankerna, 13 procent i fonder förvaltade av fondbolag med anknytning till försäkringsbolag och 27 procent i fonder förvaltade av andra fondbolag. År 1999 var storbankernas fondbolag betydligt mer dominerande; 85 procent av fondsparandet skedde hos dem och enbart 8 procent hos oberoende fondbolag. 
  
 Det går inte att direkt översätta siffrorna avseende svenskars fondparande till sparandet i andra tillgångar, t.ex. aktier och spar- konto. Exempelvis torde konsumenters inlåning på bankkonto i mindre utsträckning än fondparandet ha föregåtts av någon form av rådgivning och antalet personer som sparar i aktier är betydligt lägre än antalet som sparar i fonder, samtidigt som det totala värdet av aktiesparandet ligger i paritet med fondsparandet. Det torde dock vara ett rimligt antagande att även en betydande del av detta sparande har föregåtts av rådgivning, om än inte över 50 procent som beträffande fondsparandet. Det är antagligen också så att stor- bankerna dominerar även på dessa områden, men att dominansen har minskat de senaste tio åren. 
  
 Sammanfattningsvis kan man dra slutsatsen att majoriteten av svenskarna sparar i fonder – direkt och inom ramen för olika pen- sionslösningar – och att sparande i fonder, förutom sparande på sparkonto, är den vanligast förekommande sparformen. Över hälften av dem som sparar i fonder har fått rådgivning om sitt fond- sparande och en stor andel av dem har sannolikt fått rådgivning av någon av storbankerna samt har placerat i fonder som förvaltas av ett fondbolag som ingår i en bankkoncern. Under de senaste tio åren har dock fler svenskar placerat i fonder förvaltade av andra fondbolag än storbankernas, och antalet rådgivare som inte ingår i bankkoncernerna har ökat (antalet försäkringsförmedlare anslutna till Svenska försäkringsförmedlares förening har t.ex. ökat med 77 procent mellan åren 2002 och 2013).33 Beträffande sparandet i andra produkter kan antas att situationen är likartad; merparten av 
  
 33 Se SOU 2014:4 s. 198. 
  
 443 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 SOU 2015:2 
  
 rådgivningen tillhandahålls av storbankerna, men andelen rådgivare utanför bankkoncernerna är ökande. 
  
 Konsekvenser av ett provisionsförbud 
  
 Ett provisionsförbud kommer, som nämnts, antagligen att leda till minskad rådgivning, dvs. färre personer får råd och färre personer kommer att ägna sig åt rådgivning. I Storbritannien har flera av de större aktörerna dragit ner på rådgivningen till  
 icke-professionella 
  kunder, och någon aktör har satt en gräns på så sätt att rådgivning inte tillhandahålls den som har en förmögenhet under 100 000 pund.34 Den brittiska behöriga myndighetens bedömning är att rådgivningen har minskat med ca elva procent (till viss del dock beroende på höjda kompetenskrav) och att minskningen har varit störst bland kunder med mindre förmögenhet (under 75 000 pund).35 En liknande utveckling torde komma att ske i Sverige, om ett pro- visionsförbud vid investeringsrådgivning till konsumenter införs här. 
  
 Det bör tilläggas att minskningen antagligen kommer att bli störst bland de rådgivare som inte ingår i någon av de fyra stor- bankskoncernerna. De rådgivarna är, i högre grad än storbankernas rådgivare, beroende av provisioner. Det är också sannolikt att svenskarnas placeringar i fonder och andra produkter från fond- bolag och leverantörer utanför storbankskoncernerna kommer att minska. Fondbolag och andra leverantörer utan eget distributions- nät – t.ex. i form av ett kontorsnät – är mer beroende av att kunna betala provisioner för sin distribution än bankkoncernerna. Den befarade minskningen beror på att konsumenter är obenägna att betala för rådgivningstjänster.36 Ytterligare en konsekvens av ett provisionsförbud, som branschorganisationerna har framhållit, är att den omfördelning från kunder med mycket pengar till kunder med lite pengar kommer att upphöra eller i vart fall minska. Ett system med provisioner innebär t.ex. på fondområdet att rådgiv- 
  
 34Restricting Sales Inducemnets, perspecticve on the Availability and Quality of Financial Advice for Individual Investors, CFA Institute 2013, s.  
 12–13, 
  (CFA Institute är en inter- nationell branschorganisation). 
  
 35RDR adviser population  Professionalism research, 2012 Survey; Atkin, Simon, Morgan, Horton. A research study for the FSA, April 2013. 
  
 36Enligt Fondbolagens Fondspararundersökning 2014 var endast 28 procent av de tillfrågade beredda att betala för oberoende finansiell rådgivning. 
  
 444 
  
 SOU 2015:2 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 aren får ersättning som är relaterad till placerat belopp, t.ex. i form av en andel av förvaltararvodet för fonden. Om förvaltararvodet är en procent och rådgivaren får hälften av detta innebär det att råd- givaren får 50 000 kr för rådgivningen till en person som placerar tio miljoner kronor och 50 kr för rådgivningen till en person som placerar 10 000 kronor. Ett belopp på 50 kronor täcker inte råd- givarens kostnader medan 50 000 kr vida överstiger rådgivnings- kostnaden. De kunder som har mycket pengar kan på detta sätt sägas bekosta rådgivningen till kunder som har mindre pengar. Om kunderna skulle betala rådgivarens arvode direkt så skulle tio- miljonerskunden knappast gå med på att betala 50 000 kronor för en timmes rådgivning och fördelningseffekten skulle därmed komma att utebli. 
  
 Nackdelarna med ett provisionsförbud kan sammanfattas så att ett förbud troligen skulle leda till att rådgivningen till konsumenter minskar något. På konsumentsidan skulle minskningen bli störst bland kunder med mindre tillgångar att placera. På företagssidan skulle ett provisionsförbud i första hand drabba rådgivare utanför storbankskoncernerna. Även för företag som tar fram placerings- produkter, t.ex. fondbolag, skulle effekten bli störst utanför bank- koncernerna. Detta skulle i sin tur leda till minskad konkurrens både vad gäller rådgivning och sparprodukter. Dessa nackdelar bör dock kunna lindras genom den utformning av förbudet – enbart provisoner som kan påverka kundens intressen negativt förbjuds – som utredningen föreslår. 
  
 De befarade nackdelarna med ett provisionsförbud hänger samman med antagandet att kunder är obenägna att betala direkt för råd- givning. Det är dock inte korrekt att säga att kunderna i dag inte betalar för rådgivningen men skulle bli tvungna att göra det om ett provisionsförbud infördes. Det system med provisioner som tillämpas i dag innebär att rådgivaren får betalt för sin rådgivning genom en provision från producenten. Producenten i sin tur tar betalt av kunden, t.ex. genom en förvaltningsavgift för en fond eller via marginalen på en strukturerad produkt. Provisionen härrör således från vad kunden betalar. Med andra ord så betalar kunden för rådgivningen, men betalningen är konstruerad så att kunden inte riktigt känner till det. Man skulle kunna invända att det finns bestämmelser om att rådgivare ska redovisa vilka ersättningar som rådgivaren får från tredjepart, t.ex. från leverantörer av sparpro- 
  
 445 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 SOU 2015:2 
  
 dukter. Men om dessa bestämmelser faktiskt hade den effekten att kunderna blivit fullt införstådda med vad de betalar för rådgiv- ningen är det svårt att förstå varför kunderna plötsligt skulle bli mindre villiga att betala för rådgivningen enbart för att betalningen ska ske på ett annat sätt, direkt till rådgivaren. En kund som i dag betalar ett förvaltningsarvode på en procent för en fond och är fullt medveten om att hälften av detta går till rådgivaren lär inte vara obenägen att betala 0,5 procent i förvaltningsarvode och 0,5 pro- cent i rådgivningsavgift37; den totala ersättningen är ju densamma. Om antagandet att kunderna är obenägna att betala för rådgivning är riktigt så måste detta bero på att kunderna i dag inte riktigt känner till att de redan betalar för rådgivningen. Trots nackdelarna med ett provisionsförbud är det därför enligt utredningens mening tveksamt om dagens system, som synes bygga på att kunderna efterfrågar rådgivningstjänster i en viss omfattning därför att de inte känner till vad de betalar för tjänsterna, är försvarligt. Den minskning av efterfrågan på rådgivningstjänster som ett provisions- förbud skulle leda till är i det perspektivet närmast att betrakta som en korrigering av det marknadsmisslyckande som dagens system med provisioner har lett till. Med den utformning av provisions- förbudet som utredningen föreslår kommer inte heller sådana pro- visoner som inte kan påverka kundens intressen negativt att omfattas. 
  
 Ett starkt skäl för att införa ett provisionsförbud enligt utred- ningens förslag är att man på så sätt skulle komma till rätta med den intressekonflikt som dagens system med provisioner ger upp- hov till, dvs. att rådgivare rekommenderar en placering som innebär fördel för rådgivaren (genom att rådgivaren erhåller provision för försäljningen) i stället för en placering som är lämplig för kunden, se avsnitt 8.4 och exemplen där från Finansinspektionens tillsyn. Ett provisionsförbud skulle också innebära att kunderna fick tyd- ligt klart för sig vad de betalar för. Detta kommer antagligen att leda till att kunderna i minskad utsträckning efterfrågar rådgivning i de former som erbjuds i dag. Nackdelarna i form av minskad rådgivning och minskad konkurrens är dock en konsekvens av att kunderna får klart för sig vad de betalar för. Med den utformning 
  
 37 Utredningen är medveten om att detta är en mycket förenklad beskrivning. Den provision som rådgivare i dag erhåller täcker betydligt mer än enbart kostnaderna för själva rådgiv- ningen eftersom det i många fall handlar om att rådgivaren sköter om alla uppgifter – redo- visning, information, förvaring, kringtjänster – vad gäller kontakten med kunden. 
  
 446 
  
 SOU 2015:2 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 av provisonsförbudet som utredningen föreslår kommer rådgivare som får sådana provisoner som inte kan påverka kundens intressen negativt dock inte att omfattas, vilket innebär att effekterna på konkurrensen blir mindre än med ett absolut provisionsförbud. Därutöver torde utredningens förslag om ökade krav för att få utge sig för att tillhandahålla oberoende rådgivning innebära en fördel för rådgivare utan anknytning till de fyra bankkoncernerna. Enligt utredningens mening överväger fördelarna med ett förbud mot provisioner, som kan påverka kundens intressen negativt, nack- delarna. Ett sådant förbud bör därför införas. 
  
 8.6.6Provisionsförbud för andra än värdepappersinstitut 
  
 Förslag: Förbudet mot att ta emot ersättningar från tredjepart som kan påverka kundens intressen negativt ska också gälla för försäkringsföretag och försäkringsförmedlare när ett sådant före- tag inom sin ordinarie verksamhet lämnar finansiell rådgivning till konsumenter. Detsamma ska gälla bestämmelsen om att endast företag som inte tar emot ersättningar från andra än kunden själv och som enbart lämnar råd om externa produkter får kalla sig oberoende rådgivare eller utge sig för att tillhandahålla obe- roende rådgivning. 
  
 Det föreslagna provisonsförbudet har en central betydelse för att komma till rätta med de brister avseende rådgivares skyldighet att iaktta kundernas intressen som har beskrivits i avsnitt 8.4. Dessa brister är inte begränsade till rådgivning från värdepappersinstitut, utan förekommer i minst lika stor utsträckning vid rådgivning till- handahållen av t.ex. försäkringsförmedlare. Reglerna föreslås därför omfatta alla som lämnar finansiell rådgivning till konsumenter, se avsnitt 7.3. Fondbolag och  
 AIF-förvaltare 
  kan i sin ordinarie verk- samhet enbart lämna råd om fonder som bolaget eller förvaltaren själv förvaltar, varför provisionsförbudet inte är relevant för dessa företagstyper. Om ett fondbolag eller en  
 AIF-förvaltare 
  lämnar råd med stöd av ett sidoverksamhetstillstånd ska dock reglerna om provisioner, liksom andra regler om investeringsrådgivning i lagen om värdepappersmarknaden, tillämpas. För detta talar även kon- kurrensskäl. Det skulle riskera att snedvrida konkurrensen om det 
  
 447 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 SOU 2015:2 
  
 för i allt väsentligt likartad verksamhet gällde helt olika regler för möjligheten att ta emot provisoner. 
  
 För försäkringsförmedlarnas del innebär detta ingen större för- ändring i förhållande till det provisionsförbud som föreslagits i Ds 2014:22. Provisionsförbudet enligt förslaget i promemorian före- slås träda i kraft i mars 2015, och kan betraktas som ett första steg inför det provisionsförbud som utredningen föreslår ska träda i kraft år 2017. 
  
 8.7Övriga regler om ersättningar från tredjepart 
  
 8.7.1Minimiregeln 
  
 Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tas in bestämmelser om att ett värdepappersinstitut som har infor- merat sina kunder om att institutet tillhandahåller oberoende rådgivning inte får ta emot och behålla ersättningar från någon annan än kunden. Detsamma ska gälla för institut som tillhanda- håller portföljförvaltning. Denna regel ska gälla värdepappersinstitut som tillhandahåller portföljförvaltning och oberoende investerings- rådgivning till professionella kunder. För företag som tillhanda- håller sådana tjänster till  
 icke-professionella 
  kunder ska den natio- nella regeln som redogjorts för i avsnitt 8.6 gälla. 
  
 Enligt utredningens förslag bör Sverige gå längre än minimiregeln när det gäller investeringsrådgivning och portföljförvaltning till icke- professionella kunder. Det innebär dock att minimiregeln i MiFID II, se beskrivningen i avsitt 8.2, också måste genomföras, eftersom den rör även professionella kunder. Ett värdepappersinstitut som har informerat sina kunder om att institutet tillhandahåller oberoende rådgivning ska således inte få ta emot och behålla ersättningar från någon annan än kunden. Detta provisionsförbud blir tillämpligt när institutet tillhandahåller oberoende rådgivning till professionella kunder. Detsamma gäller institut som tillhandahåller portföljförvalt- ning. Även i detta fall blir regeln aktuell när tjänsten tillhandahålls till professionella kunder, eftersom portföljförvaltning till icke- professionella kunder omfattas av den föreslagna svenska mer långtgående bestämmelsen. 
  
 448 
  
 SOU 2015:2 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 Minimiregeln måste dock upprätthållas i förhållande till även  
 icke-professionella 
  kunder. Här blir det främst fråga om att inspek- tionen måste utforma sina föreskrifter så att de inte tillåter någon ersättningsmodell som inte skulle vara tillåten enligt minimiregeln. Kommissionen ska enligt artikel 24.13 i MiFID II kunna anta dele- gerade akter, bl.a. avseende denna typ av ersättningar, och det blir således en fråga för inspektionen att utforma föreskifter som ställer minst lika höga krav som kommissionens rättsakter när det gäller tredjepartsersättningar i samband med rådgivning eller portfölj- förvaltning till  
 icke-professionella 
  kunder. 
  
 Från det förbjudna området ska, i enlighet med artikel 24.7.b andra meningen, undantas mindre  
 icke-monetära 
  förmåner som uppenbarligen inte kan inverka på rådgivarens skyldighet att iaktta kundens intressen. Sådana förmåner ska dock, i enlighet med nämnda artikel, redovisas tydligt för kunden. 
  
 8.7.2Generella regler om ersättningar från tredjepart 
  
 Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tas in en bestämmelse om att värdepappersinstitut, när det utför tjänster åt kunder inte får ta emot ersättning från någon annan än kun- den, om inte kunden har informerats om ersättningen och ersättningen är utformad för att höja kvaliteten på den berörda tjänsten samt inte hindrar institutet från att uppfylla sin skyl- dighet att tillvarata kundens intressen. 
  
 Utöver reglerna om ersättningar från tredjepart till oberoende råd- givare och portföljförvaltare finns i artikel 24.9 i MiFID II gene- rella regler om ersättningar från tredjepart. Reglerna gäller alla investeringstjänster och innebär att det är förbjudet38 för värde- pappersföretaget att ta emot ersättning från någon annan än kunden, såvida inte kunden informeras om ersättningen och ersättningen är utformad för att höja kvaliteten på den berörda tjänsten samt inte hindrar företaget från att uppfylla sin skyldighet att tillvarata kundens intressen. Med det provisionsförbud som utredningen förslår, se 
  
 38 I artikeln är förbudet uttryckt som att värdepappersföretagen ska anses agera i strid med sina förpliktelser enligt artikel 23 eller artikel 24.1 om bestämmelserna inte följs. 
  
 449 
  
 Regler om ersättningar till eller från tredjepart 
  
 SOU 2015:2 
  
 avsnitt 8.6, avseende  
 icke-professionella 
  kunder, och minimiregeln vid portföljförvaltning och oberoende rådgivning, se 8.7.1, har reg- lerna i artikel 24.9 främst betydelse när andra tjänster än dessa till- handahålls kunder oavsett kategori. En bestämmelse motsvarande artikel 24.9 bör därför tas in i lagen om värdepappersmarknaden. Det bör dock framhållas att artikel 24.9 är tillämplig även vid investeringsrådgivning och portföljförvaltning. Det innebär att det inte är tillräckligt att en ersättning är förenlig med de speciella regler som föreslås gälla för dessa tjänster, utan kraven i artikel 24.9 på att ersättningen ska vara utformad för att höja kvaliteten på den berörda tjänsten, att den inte ska hindra företaget från att uppfylla sin skyldighet att tillvarata kundens intressen och att kunden ska få tydlig information om ersättningen också måste vara uppfyllda. 
  
 450 
  
 9Övriga investerarskydds- och rörelseregler 
  
 9.1Inledning 
  
 Förutom reglerna om ersättningar från tredjepart innebär MiFID II vissa förändringar och nyheter i fråga om de regler som syftar till att skydda investerare. Det gäller reglerna om kompetenskrav (avsnitt 9.2), lämplighetsbedömningar (avsnitt 9.3), information om lämpligt råd (avsnitt 9.4), intressekonflikter (avsnitt 9.5), pakete- rade produkter (avsnitt 9.6), execution only (avsnitt 9.7), reglerna om bästa orderutförande och orderhantering (avsnitt 9.8), regler om att ta fram och distribuera produkter (avsnitt 9.9), bandinspelning och annan dokumentation av order (avsnitt 9.10), undantag för vissa bostadslåneavtal (avsnitt 9.11), förbud mot säkerhetsöverlåtelser i vissa fall (avsnitt 9.12) och regler om transaktioner med jämbördiga motparter (avsnitt 9.13). 
  
 9.2Kompetenskrav 
  
 Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tas in en bestämmelse om att värdepappersinstitut ska säkerställa att de fysiska personer som lämnar investeringsrådgivning samt infor- mation om finansiella instrument, investeringstjänster eller sido- tjänster har den kunskap och kompetens som krävs för att upp- fylla institutets skyldigheter gentemot sina kunder. Finansinspek- tionen ges rätt att utfärda föreskrifter som närmare anger kraven på kunskaper och kompetens. 
  
 451 
  
 Övriga investerarskydds- och rörelseregler 
  
 SOU 2015:2 
  
 Enligt artikel 25.1 i MiFID II, som är en ny bestämmelse i förhåll- ande till 2004 års direktiv, ska värdepappersföretagen säkerställa att de fysiska personer som lämnar investeringsrådgivning samt de fysiska personer som lämnar information om finansiella instrument, investe- ringstjänster eller sidotjänster har den kunskap och kompetens som krävs för att uppfylla skyldigheterna enligt artiklarna 24 och 25 i MiFID II. De kriterier som används för att bedöma kunskap och kompetens ska offentliggöras av medlemsstaterna. Enligt artikel 25.9 ska Esma anta riktlinjer som specificerar dessa kriterier. 
  
 I svensk rätt finns i dag på föreskriftsnivå bestämmelser som till viss del motsvarar artikel 25.1 i MiFID II. Enligt 6 kap. 1 § 4 Finans- inspektionens föreskrifter (FFFS 2007:16) om värdepappersrörelse, ska värdepappersföretagen anställa personal med den kompetens och kunskap som krävs för att kunna fullgöra sina arbetsuppgifter, och enligt 16 kap.  
 2–8 
  §§ i ovan nämnda föreskrift ställs särskilda kompetenskrav på den personal som ägnar sig åt investerings- rådgivning till konsumenter. Dagens svenska regler omfattar dock inte hela den målgrupp – alla kunder – som avses i artikel 25.1 i MiFID II. För att genomföra artikel 25.1 bör därför en uttrycklig bestämmelse, motsvarande artikeln, tas in i lagen. Finansinspek- tionen bör ges rätt att anta närmare föreskrifter, och dessa kan där- efter utformas i enlighet med Esmas riktlinjer. 
  
 Kompetenskraven, såvitt avser rådgivare, ska gälla även andra rådgivare – försäkringsföretag, försäkringsförmedlare, fondbolag och  
 AIF-förvaltare 
  – när dessa lämnar råd till konsumenter, se avsnitt 7.3. 
  
 9.3Förtydligande av och tillägg till kraven på lämplighetsbedömningar 
  
 Förslag: Lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden komplet- teras med förtydliganden som innebär att den information om kundens ekonomiska situation som ett värdepappersinstitut ska inhämta ska inbegripa kundens förmåga att bära förluster, och att informationen om kundens mål med investeringen ska in- begripa kundens risktolerans samt att lämpligheten ska bedömas särskilt i förhållande till detta och kundens förmåga att bära för- luster. Det införs också en bestämmelse om att den som lämnar rekommendationer om ett paket av kombinerade tjänster och 
  
 452 
  
 SOU 2015:2 
  
 Övriga investerarskydds- och rörelseregler 
  
 produkter, i sin lämplighetsbedömning ska beakta om paketet som helhet är lämpligt. 
  
 En ny bestämmelse tas in i lagen om att ett värdepappers- institut ska informera kunden om huruvida företaget regelbundet kommer att bedöma lämpligheten avseende de finansiella instru- ment som har rekommenderats. 
  
 I 2004 års direktiv finns regler om hur värdepappersföretagen ska gå till väga när företagen tillhandahåller investeringsrådgivning eller portföljförvaltning. Reglerna, som finns i artikel 19.4 i 2004 års direktiv, går ut på att företagen ska inhämta information om kundens kunskaper och erfarenhet av investeringar, om kundens ekonomiska situation och kundens mål med investeringen, för att sedan med hjälp av den inhämtade informationen kunna lämna ett lämpligt råd eller föreslå en lämplig förvaltningsstrategi. Dessa regler finns även i MiFID II (artikel 25.2) men har utvecklats något så att det när- mare anges vad som avses med ekonomisk situation, mål med investeringen och vad som avses med lämplig. Informationen om kundens ekonomiska situation ska enligt artikeln innefatta kundens förmåga att bära förluster. Informationen om kundens mål med investeringen ska innefatta kundens risktolerans och lämpligheten ska bedömas särskilt i förhållande till detta och kundens förmåga att bära förluster. Därutöver finns, i artikel 25.2 andra stycket, en ny bestämmelse om att företag som lämnar rekommendationer om ett paket av kombinerade tjänster och produkter – t.ex. en investe- ring tillsammans med en kredit – i sin lämplighetsbedömning ska beakta om paketet som helhet är lämpligt. 
  
 En annan nyhet jämfört med 2004 års direktiv är bestämmelsen i artikel 24.4.a iii i MiFID II om att ett värdepappersföretag ska infor- mera kunden om huruvida företaget regelbundet kommer att be- döma lämpligheten avseende de finansiella instrument som har re- kommenderats. 
  
 Redan enligt gällnade rätt ska värdepappersinstitut vid investe- ringsrådgivning och portföljförvaltning lämna lämpliga råd, vilket bl.a. innebär att kunden finansiellt ska kunna bära de risker som är förenade med investeringen, och investeringen ska stämma överens med kundens mål (se 15 kap. 2 § 1 och 2 FFFS 2007:16). När insti- tuten inhämtar information om kundens mål med investeringen, så innefattar det bl.a. information om kundens riskvilja och riskprofil 
  
 453 
  
 Övriga investerarskydds- och rörelseregler 
  
 SOU 2015:2 
  
 (se 15 kap. 5 § samma föreskrift). Föreskriften har utformats med förebild i artikel 35 i kommissionens genomförandedirektiv till 2004 års direktiv.1 Detta genomförandedirektiv kommer att ersättas med andra rättsakter, och utgångspunkten bör vara att bestämmel- ser som återfinns på nivå I – dvs. i MiFID II – inte kommer att dubbleras i rättsakter på en lägre nivå. Detta bör i sin tur få till följd att nuvarande föreskrifter från Finansinspektionen på området kommer att behöva ändras. För att åstadkomma ett direktivnära genomförande bör de bestämmelser som på europeisk nivå flyttas från en lägre nivå till nivå I flyttas på samma sätt i svensk rätt. De nuvarande reglerna om lämplighetsbedömningar (8 kap. 23 § lagen om värdepappersmarknaden) bör därför kompletteras med förtyd- liganden avseende kundens förmåga att bära förluster, kundens risktolerans och att lämpligheten ska bedömas särskilt i förhållande till kundens risktolerans och förmåga att bära förluster. Vidare bör i lagen införas bestämmelsen från artikel 25.2 andra stycket, om att den som lämnar rekommendationer om ett paket av kombinerade tjänster och produkter i sin lämplighetsbedömning ska beakta om paketet som helhet är lämpligt. 
  
 Därutöver bör en bestämmelse tas in i lagen som motsvarar arti- kel 24.4.a iii, dvs. att ett värdepappersföretag ska informera kunden om huruvida företaget regelbundet kommer att bedöma lämplig- heten avseende de finansiella instrument som har rekommenderats. Kraven avseende lämplighetsbedömningar, inklusive de ändringar som föreslagits ovan, ska gälla alla rådgivare som lämnar råd till kon- sumenter, dvs. även för försäkringsföretag, försäkringsförmedlare, fondbolag och  
 AIF-förvaltare, 
  se avsnitt 7.3. 
  
 9.4Information om lämpligt råd 
  
 Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tas in en bestämmelse om att värdepappersinstitut som tillhandahåller investeringsrådgivning ska upplysa kunden om varför det råd som 
  
 1 Kommissionens direktiv 2006/73/EG av den 10 augusti 2006 om genomförandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG vad gäller organisatoriska krav och villkor för verksamheten i värdepappersföretag, och definitioner för tillämpning av det direk- tivet. 
  
 454 
  
 SOU 2015:2 
  
 Övriga investerarskydds- och rörelseregler 
  
 institutet lämnar är lämpligt. Upplysningen ska lämnas i skriftlig form innan den transaktion som företaget föreslår äger rum, och den ska ange på vilket sätt rådet uppfyller kundens behov, prefe- renser och andra karakteristika. Om transaktionen genomförs på distans, t.ex. via telefon, kan institutet tillhandahålla upplys- ningen i efterhand, i ett varaktigt medium. 
  
 Enligt artikel 25.6 andra stycket i MiFID II, som är en ny bestäm- melse i förhållande till 2004 års direktiv, ska ett värdepappersföre- tag som tillhandahåller investeringsrådgivning upplysa kunden om varför det råd som företaget lämnar är lämpligt. Upplysningen ska lämnas i skriftlig form innan den transaktion som företaget föreslår äger rum, och den ska ange på vilket sätt rådet uppfyller kundens behov, preferenser och andra karakteristika. Om transaktionen genomförs på distans, t.ex. via telefon, kan företaget tillhandahålla upplysningen i efterhand, i ett varaktigt medium. 
  
 Någon regel motsvarande artikel 25.6 andra stycket finns inte i 2004 års direktiv och inte heller i svensk rätt. Det finns dock när- liggande regler i 16 kap. Finansinspektionens föreskrifter (FFFS 2007:16) om värdepappersrörelse. Dessa regler gäller när ett värde- pappersinstitut lämnar råd till konsumenter. Ett värdepappers- institut ska enligt 16 kap. 11 § dokumentera de råd som lämnas, och enligt 16 kap. 14 § ska dokumentationen lämnas till konsumen- ten i samband med det första rådgivningstillfället eller i nära anslutning därtill. Om råd lämnas även vid senare tillfällen behöver, enligt 16 kap. 16 §, dokumentationen endast lämnas ut på begäran av konsumenten i samband med eller efter rådgivningen. Detta förutsätter att konsumentens huvudsakliga placeringsinriktning är oförändrad och att dokumentationen har skett genom ljudupptag- ning av telefonsamtal mellan konsumenten och företaget. De svenska reglerna innehåller inget uttryckligt krav på att det av den doku- mentation som kunden får ska framgå varför ett visst råd är lämp- ligt. Utgångspunkten i reglerna är att kunden ska få dokumenta- tionen i fråga i samband med eller direkt efter rådgivningstillfället. De befintliga svenska reglerna är således inte tillräckliga för att genomföra artikel 25.6 andra stycket i MIFID II. För att följa sys- tematiken i direktivet bör en regel motsvarande artikeln tas in i lagen om värdepappersmarknaden. Detta bör också föranleda en ändring i nämnda föreskrifter, så att det inte finns olika regler med 
  
 455 
  
 Övriga investerarskydds- och rörelseregler 
  
 SOU 2015:2 
  
 olika innehåll angående vilka upplysningar om institutets råd som konsumenter ska få. 
  
 De befintliga dokumentationskraven och det nya kravet på infor- mation om lämpligheten innan någon transaktion genomförs ska gälla för alla rådgivare som lämnar råd till konsumenter, dvs. även för försäkringsföretag, försäkringsförmedlare, fondbolag och  
 AIF-förval- 
  tare, se avsnitt 7.3. 
  
 9.5Intressekonflikter 
  
 9.5.1Organisationsregler och kundskyddsregler 
  
 Förslag: Lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden kom- pletteras med en bestämmelse om att värdepappersinstitut ska fastställa och tillämpa effektiva organisatoriska och administra- tiva förfaranden, så att alla rimliga åtgärder vidtas för att förhindra att kunderna påverkas negativt av intressekonflikter. 
  
 Den nuvarande bestämmelsen i 8 kap. 21 § kompletteras med en bestämmelse om att ett värdepappersinstitut, förutom att identifiera intressekonflikter, också ska förebygga eller hantera dem. 
  
 Regler om intressekonflikter finns både i artikel 16.3 och i arti- kel 23 i MiFID II. Båda artiklarna rör värdepappersföretagens orga- nisation. Enligt artikel 16.3 ska ett värdepappersföretag fastställa och tillämpa effektiva organisatoriska och administrativa förfaran- den, så att alla rimliga mått och steg vidtas för att förhindra att kunderna påverkas negativt av intressekonflikter. Artikel 23 är mer utförlig och enligt den artikeln ska ett värdepappersföretag vidta alla rimliga åtgärder för att identifiera intressekonflikter som upp- står vid tillhandahållandet av investeringstjänster och sidotjänster. Med intressekonflikter avses dels sådana mellan företaget självt – inbegripet ledning, personal, anknutna ombud m.fl. – och kunder, dels sådana mellan olika kunder. Om åtgärderna inte räcker för att ge rimliga garantier för att effektivt förhindra att kundernas intressen påverkas negativt, ska värdepappersföretaget, enligt arti- kel 23.2, klart och tydligt informera kunden om den allmänna arten av eller källorna till intressekonflikten innan företaget åtar sig verk- 
  
 456 
  
 SOU 2015:2 
  
 Övriga investerarskydds- och rörelseregler 
  
 samhet för kundens räkning. Så långt motsvarar reglerna i MiFID II i stort sett reglerna i 2004 års direktiv, där motsvarande bestäm- melser finns i artiklarna 13.3 och 18. Dessa artiklar genomfördes i svensk rätt genom 8 kap. 21 § lagen om värdepappersmarknaden. Enligt utredningens bedömning skulle dock tolkningen och tillämpningen av reglerna underlättas om de delades upp i en regel med krav på organisationen (motsvarande artikel 16.3) och en annan med krav på att identifiera, förebygga och hantera intresse- konflikter samt i vissa fall lämna information till kunderna (mot- svarande artikel 23). Kommissionen kan enligt artikel 16.12, genom delegerade akter, närmare ange de konkreta organisatoriska krav som ska ställas enligt artikel 16.3. Om kraven på organisationen finns i en egen paragraf blir det lättare att koppla ihop bestäm- melserna i den svenska lagen med kommissionens kommande delegerade akter. På motsvarande sätt kan kommissionen ange vilka slags åtgärder ett företag förväntas vidta för att identifiera, före- bygga och hantera intressekonflikter enligt artikel 23. Den nuvarande intressekonfliktsregeln i 8 kap. 21 § lagen om värdepappersmarknaden bör dessutom – för att åstadkomma ett direktivnära genomförande av artikel 23 – kompletteras med en bestämmelse om att ett värde- pappersföretag, förutom att identifiera intressekonflikter, också ska förebygga eller hantera dem. 
  
 9.5.2Information till kunderna på ett varaktigt medium 
  
 Förslag: Lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden komplet- teras med en bestämmelse om att information till en kund om intressekonflikter ska lämnas på ett varaktigt medium och vara tillräckligt detaljerad med hänsyn till hur värdepappersinstitutet har kategoriserat kunden, så att kunden kan fatta ett välgrundat beslut när det gäller den investeringstjänst eller sidotjänst där intressekonflikten uppstår. 
  
 Som nämnts ovan ska ett värdepappersföretag, om de åtgärder som vidtagits avseende intressekonflikter inte är tillräckliga för att ge rimliga garantier för att effektivt förhindra att kundernas intressen påverkas negativt klart och tydligt informera kunden om den all- männa arten av eller källorna till intressekonflikten innan företaget 
  
 457 
  
 Övriga investerarskydds- och rörelseregler 
  
 SOU 2015:2 
  
 åtar sig verksamhet för kundens räkning (artikel 23.2 i MiFID II). I MiFID II har tillagts att den information som lämnas enligt arti- kel 23.2 ska lämnas på ett varaktigt medium (se definitionen i arti- kel 4.1.62) och vara tillräckligt detaljerad för att kunden i fråga ska kunna fatta beslut om huruvida kunden fortfarande vill anlita värdepappersföretaget för tjänsten i fråga. En motsvarande bestäm- melse finns i artikel 22.4 i genomförandedirektivet2 till 2004 års direktiv och genomfördes i svensk rätt genom 11 kap. 6 § Finans- inspektionens föreskrifter (FFFS 2007:16) om värdepappersrörelse. Det är alltså bara en fråga om en rent lagteknisk ändring; en bestämmelse som tidigare fanns på föreskriftsnivå, lyfts upp till nivå I. En motsvarande förändring bör göras i svensk rätt, så att nämnda bestämmelse i Finansinspektionens föreskrifter förs in i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 9.5.3Regler om belöningssystem 
  
 Förslag: Lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden komplet- teras med en bestämmelse om att värdepappersinstitut inte ska belöna eller bedöma sin personal på ett sätt som kommer i konflikt med företagets skyldighet att iaktta kundernas intressen. Instituten ska i synnerhet undvika belöningssystem som kan leda till att personalen rekommenderar ett visst finansiellt instru- ment till en  
 icke-professionell 
  kund när företaget borde ha före- slagit ett annat instrument som bättre hade motsvarat kundens behov. 
  
 En, i förhållande till 2004 års direktiv, ny regel som har ett nära samband med reglerna om intressekonflikter är artikel 24.10 i MiFID II. Enligt den artikeln ska värdepappersföretag undvika att belöna eller bedöma sin personal på ett sätt som kommer i konflikt med företagets skyldighet att iaktta kundernas intressen. Regeln tar i synnerhet sikte på belöningssystem som kan leda till att perso- nalen rekommenderar ett visst finansiellt instrument till en icke- professionell kund, när företaget borde ha föreslagit ett annat instru- ment som bättre motsvarade kundens behov. Även om det inte 
  
 2 Kommissionens direktiv 2006/73/EG. 
  
 458 
  
 SOU 2015:2 
  
 Övriga investerarskydds- och rörelseregler 
  
 framgår uttryckligen av artikeln torde detsamma gälla vid portfölj- förvaltning, dvs. belöningssystemet får inte vara utformat så att förvaltaren väljer att investera i ett annat instrument än något som bättre hade passat kunden och kundens portfölj. Artikeln innebär att värdepappersföretag ska undvika bonusar kopplade direkt till vissa produkter och säljtävlingar avseende specifika produkter. Artikeln förbjuder dock inte ett produktneutralt ersättnings- eller utvärderingssystem, dvs. ett system som ger lika mycket ersättning oavsett vilken produkt som säljs. I ett sådant fall leder inte sys- temet i sig till att risken ökar för att en viss kund får fel produkt. Regeln saknar som sagt motsvarighet i 2004 års direktiv. Det finns visserligen i dag regler i svensk rätt om rörliga ersättningar för personal i värdepappersinstitut, se Finansinspektionens föreskrifter (FFFS 2011:1) om ersättningssystem i kreditinstitut, värdepappers- bolag och fondbolag med tillstånd för diskretionär portföljförvalt- ning. Dessa regler är dock baserade på kapitaltäckningsreglerna och fokuserar främst på företagens interna riskhantering. Det är därför knappast lämpligt att genomföra artikel 24.10 genom ändringar av dessa regler. Artikel 24.10 rör dessutom mer än rena ersättningar till de anställda och omfattar även bedömningar och utvärderingar av personalen av andra skäl. En regel motsvarande artikeln bör i stället tas in i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 9.6Paketlösningar avseende produkter och tjänster 
  
 Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tas in en bestämmelse om att värdepappersinstitut som tillhandahåller en paketlösning som består av en investeringstjänst tillsammans med en annan tjänst eller produkt, eller i att tillhandahållandet av en tjänst eller produkt är en förutsättning för en annan pro- dukt eller tjänst, ska informera kunden om huruvida det är möj- ligt att köpa de olika komponenterna i paketet var för sig och om kostnaderna för var och en av komponenterna. För det fall att paketet i sig innebär en förhöjd risk jämfört med om de olika komponenterna tillhandahållits var för sig, ska institutet infor- mera kunden om hur de olika komponenterna påverkar risknivån. 
  
 459 
  
 Övriga investerarskydds- och rörelseregler 
  
 SOU 2015:2 
  
 I artikel 24.11 i MiFID II regleras den situationen att värdepappers- företag tillhandahåller en paketlösning som består av en investe- ringstjänst tillsammans med en annan tjänst eller produkt, eller att tillhandahållandet av en tjänst eller produkt är en förutsättning för en annan tjänst eller produkt. Ett exempel på ett sådant paket skulle kunna vara att ett värdepappersinstitut tillhandahåller en depåtjänst (förvaring av finansiella instrument) tillsammans med en depåkredit (kreditgivning). I sådana fall ska institutet informera kunden om huruvida det är möjligt att köpa de olika komponen- terna i paketet var för sig och om kostnaderna för var och en av komponenterna. För det fall att paketet i sig innebär en förhöjd risk jämfört med om de olika komponenterna tillhandahållits var för sig ska institutet informera kunden om hur de olika komponen- terna påverkar risknivån. Handel med värdepapper med hjälp av en depåkredit innebär t.ex. att kunden inte bara riskerar att värde- papper som har köpts in förlorar i värde utan också att en tvångs- försäljning sker för att värdepapperen inte längre utgör tillräcklig säkerhet för krediten. I 2004 års direktiv finns ingen regel som motsvarar artikel 24.11 i MiFID II. För att genomföra artikeln bör en motsvarande regel tas in i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 9.7Execution only 
  
 Förslag: Bestämmelserna om undantag från s.k. passande- bedömningar i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden justeras så att 
  
 1.aktier – förutom aktier i företag för kollektiva investeringar som inte är  
 UCITS-fonder 
  – och räntebärande instrument upptagna till handel på en  
 MTF-plattform 
  samt strukturerade insättningar ska betraktas som okomplicerade instrument, 
  
 2.aktier och penningmarknadsinstrument som innehåller ett derivatinslag inte ska betraktas som okomplicerade instru- ment, 
  
 460 
  
 SOU 2015:2 
  
 Övriga investerarskydds- och rörelseregler 
  
 3.ränteinstrument, penningmarknadsinstrument och struktu- rerade insättningar vars struktur gör det svårt för kunden att förstå risken inte ska betraktas som okomplicerade instru- ment, och 
  
 4.andelar i  
 UCITS-fonder 
  som är s.k. strukturerade fondföre- tag, inte ska betraktas som okomplicerade instrument. 
  
 Undantaget för passandebedömningar ska inte gälla om ett finansiellt instrument – oavsett om instrumentet är okompli- cerat eller inte – förvärvas i samband med att en kredit beviljas. 
  
 Huvudregeln i artikel 25.3 i MiFID II är att ett värdepappers- företag som tillhandahåller en investeringstjänst till en kund ska inhämta information om kundens kunskaper och erfarenheter för att bedöma om tjänsten eller produkten i fråga passar för kunden. Samma regel finns i artikel 19.5 i 2004 års direktiv och genom- fördes genom 8 kap. 24 § lagen om värdepappersmarknaden. Kravet på att göra denna typ av passandebedömning gäller vid tillhanda- hållandet av andra investeringstjänster än investeringsrådgivning och portföljförvaltning. När de tjänsterna tillhandahålls ska värde- pappersinstituten göra en mer omfattande bedömning, dels av kundens kunskaper och erfarenheter, dels avseende ekonomisk situation, placeringshorisont m.m. Passandebedömningen handlar dock enbart om hur transaktionen eller instrumenttypen förhåller sig till kundens kunskap och erfarenhet, dvs. om kunden förstår vad han eller hon ger sig in på. Kravet på passandebedömning torde få störst praktisk betydelse vid utförande av order samt mottag- ande och vidarebefordran av order. Kravet på passandebedömning i sig är oförändrat i förhållande till 2004 års direktiv och föranleder ingen lagändring. MiFID II innebär dock vissa ändringar när det gäller vilka situationer som en passandebedömning krävs. 
  
 Från kravet på passandebedömningar finns ett undantag i arti- kel 25.4 i MiFID II. För att undantaget ska vara tillämpligt måste fyra kriterier vara uppfyllda; tjänsten måste avse ett s.k. okompli- cerat finansiellt instrument (artikel 25.4.a), kunden ska själv ta ini- tiativ till tjänsten (artikel 25.4.b), kunden ska ha fått information om att det inte kommer att ske någon passandebedömning (arti- kel 25.4.c) och värdepappersföretaget ska hantera sina intresse- 
  
 461 
  
 Övriga investerarskydds- och rörelseregler 
  
 SOU 2015:2 
  
 konflikter enligt artikel 23 (artikel 25.4.d).3 En motsvarande regel finns i artikel 19.6 i 2004 års direktiv och genomfördes genom 8 kap. 25 § lagen om värdepappersmarknaden. Bestämmelsen i MiFID II är dock ändrad i några avseenden när det gäller vilka finansiella instru- ment som undantaget kan tillämpas på, dvs. vilka instrument som betraktas som okomplicerade. Enligt 2004 års direktiv gäller undan- taget aktier och ränteinstrument upptagna till handel på en reglerad marknad, eller motsvarande marknad i tredjeland. Enligt MiFID II gäller undantaget därutöver för aktier och ränteinstrument upp- tagna till handel på en  
 MTF-plattform. 
  Sådana aktier och ränte- instrument kan även enligt 2004 års direktiv betraktas som okompli- cerade instrument, om de uppfyller vissa i artikel 38 i kommission- ens genomförandedirektiv4 angivna kriterier. En skillnad mot 2004 års direktiv är således att de okomplicerade instrumenten pekas ut direkt i MiFID II. En annan skillnad är att aktier i företag för kollektiva investeringar som inte är  
 UCITS-fonder 
  inte ingår i denna kategori. Det rör sig t.ex. om andelar i alternativa investe- ringsfonder. En sådan andel kan i och för sig vara en aktie, och en sådan aktie skulle kunna vara upptagen till handel på en reglerad marknad eller på en  
 MTF-plattform. 
  Men den är inte en sådan aktie som ska betraktas som ett okomplicerat instrument enligt arti- kel 25.4.a (i). Beroende på andelens och fondens egenskaper m.m. kan den dock vara ett okomplicerat instrument enligt artikel 25.4.a (vi): andra  
 icke-komplexa 
  instrument. Men det förutsätter att instrumentet uppfyller de krav som kommer att anges i nivå II- reglerna avseende denna instrumentkategori. 
  
 Vidare gäller att aktier som innehåller ett derivatinslag inte om- fattas av undantaget. Aktier i ett svenskt aktiebolag kan knappast innehålla ett derivatinstrument. I ett europeiskt perspektiv kan dock begreppet aktier (shares) ha en något vidare innebörd och omfatta andelar eller delägarrätter som är konstruerade så att de innehåller ett derivatinslag. Motsvarande bestämmelse om obliga- tioner som innehåller ett derivatinslag, som finns också i 2004 års 
  
 3Kravet i artikel 25.4.d på intressekonfliktshantering framstår som överflödigt eftersom detta krav gäller all verksamhet som företaget bedriver – inte enbart när företaget utför eller för- medlar order utan att göra en passandebedömning. När motsvarande artikel i 2004 års direk- tiv genomfördes i svensk rätt genom 8 kap. 25 § lagen om värdepappersmarknaden togs inte intressekonfliktshantering med som ett uttryckligt krav i paragrafen. 
  
 4Kommissionens direktiv 2006/73/EG. 
  
 462 
  
 SOU 2015:2 
  
 Övriga investerarskydds- och rörelseregler 
  
 direktiv, omfattar t.ex. s.k. aktieindexobligationer, dvs. obligationer där avkastningen, och ibland även delar av kapitalbeloppet, är bero- ende av utvecklingen av ett underliggande index eller ett finansiellt instrument. Om en sådan produkt inte konstrueras som en obliga- tion kan den betraktas antingen som en aktie med ett derivatinslag eller som ett rent derivatinstrument. Oavsett vilket så kan ett så- dant instrument aldrig betraktas som ett okomplicerat instrument, och ett värdepappersföretag måste alltid genomföra en passande- bedömning när företaget hanterar en kunds order avseende ett så- dant instrument. 
  
 Förutom obligationer med ett derivatinslag ska inte heller obliga- tioner som är strukturerade på ett sådant sätt att det är svårt för kunden att förstå risken med instrumentet betraktas som okompli- cerade instrument. På samma sätt som obligationer ska penning- marknadsinstrument som innehåller ett derivatinslag eller är struk- turerade på ett sådant sätt att det är svårt för kunden att förstå risken inte heller betraktas som okomplicerade instrument. För strukturerade insättningar gäller att de betraktas som okompli- cerade om de inte innehåller en struktur som gör det svårt för kunden att förstå risken avseende avkastning eller kostnaden för att avsluta investeringen i förtid. Allt detta är nyheter jämfört med 2004 års direktiv. När det gäller penningmarknadsinstrument med ett derivatinslag bör utgångspunkten vara densamma som för aktier och obligationer, dvs. om ett instrument konstrueras med ett derivat- inslag är det aldrig att betrakta som okomplicerat. När det sedan gäller konstruktioner som gör det svårt för kunden att förstå risken går det inte att bedöma närmare vad som avses. Vad det är fråga om för instrument ska Esma, enligt artikel 25.10, klargöra i riktlinjer. 
  
 Ytterligare en ändring jämfört med 2004 års direktiv gäller vissa  
 UCITS-fonder. 
  Enligt artikel 25.4.a (iv) ska sådana  
 UCITS-fonder 
  som är strukturerade fondföretag enligt artikel 36.1 i kommissionens genomförandeförordning5, inte betraktas som okomplicerade instru- ment. Med strukturerade fondföretag avses enligt nämnda arti- kel fondföretag som – vid vissa förutbestämda tidpunkter – ger investerare algoritmbaserade vinster som är relaterade till resultat 
  
 5 Kommissionens förordning (EU) nr 583/2010 av den 1 juli 2010 om genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG rörande basfakta för investerare eller prospekt som tillhandahålls på annat varaktigt medium än papper eller på en webbplats. 
  
 463 
  
 Övriga investerarskydds- och rörelseregler 
  
 SOU 2015:2 
  
 eller till realiserade prisförändringar eller andra villkor med avseende på finansiella tillgångar, index eller referensportföljer eller fond- företag med liknande egenskaper. 
  
 Slutligen anges i artikel 25.4 första stycket i MiFID II att undan- taget för passandebedömningar aldrig ska tillämpas om kundens order har samband med beviljandet av krediter eller lån. Oavsett om det instrument som kundens order avser är att betrakta som okompli- cerat så ska en passandebedömning ändå göras om kunden beviljas en kredit i samband med transaktionen. Detta gäller dock enbart om en ny kredit beviljas. Om kunden redan har en kreditlimit eller en kontokredit krävs ingen passandebedömning förutsatt att kundens transaktion ryms inom ramen för befintlig limit eller kredit. 
  
 För att genomföra artikel 25.4 bör lagen om värdepappersmark- naden justeras i enlighet med vad som anges i förslagsrutan. 
  
 9.8Bästa orderutförande 
  
 Förslag: Lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden komplet- teras med bestämmelser enligt följande. 
  
 Vid bedömningen av bästa orderutförande för en icke- professionell kunds räkning ska utgångspunkten vara bästa möj- liga resultat med hänsyn till den totala ersättningen, som utgör priset för det finansiella instrumentet och kostnaderna i sam- band med utförandet. Den totala ersättningen ska inbegripa kundens alla utgifter som hänför sig direkt till orderns utför- ande, däribland handelsplatsens avgifter, clearing- och avvecklings- avgifter och alla andra avgifter som betalats till tredjeparter som deltagit i utförandet av ordern. Vid bedömningen och jämförel- sen av de resultat för kunden som skulle uppnås på olika handels- platser ska institutets egna provisioner och kostnader för utför- andet av ordern på var och en av handelsplatserna inkluderas. 
  
 Den som driver en reglerad marknad, en  
 MTF-plattform 
  eller en  
 OTF-plattform 
  samt systematiska internhandlare ska åtmin- stone en gång per år publicera information om sin exekverings- kvalitet. Den information som publiceras ska innehålla uppgifter om priser, kostnader, snabbhet och sannolikheten för avslut av- seende olika finansiella instrument. 
  
 464 
  
 SOU 2015:2 
  
 Övriga investerarskydds- och rörelseregler 
  
 Värdepappersinstitut ska åtminstone en gång per år offentlig- göra uppgifter om de fem handelsplatser som under det föregå- ende året använts mest för olika instrumentklasser. Den infor- mation som kunderna får om institutets riktlinjer för order- utförande ska med tillräcklig detaljeringsgrad tydligt förklara hur orderexekveringen faktiskt går till. 
  
 I artikel 27 i MiFID II finns regler om bästa orderutförande (i den engelska översättningen best execution), som i förhållande till 2004 års direktiv (artikel 21) är något ändrade. Reglerna i MiFID II innebär att värdepappersföretag, när företagen utför kunders order, ska vidta alla rimliga åtgärder för att uppnå bästa möjliga resultat med beaktande av olika faktorer, såsom pris, kostnad och skynd- samhet. I den mån kunden har gett företaget specifika instruktio- ner ska dessa följas. Värdepappersföretagen ska anta riktlinjer för utförande av order. I riktlinjerna ska för varje kategori av finansiella instrument anges de olika handelsplatser där värdepappersföretagen utför sina kundorder och vilka faktorer som påverkar valet av handelsplats när en enskild order ska utföras. Riktlinjerna ska om- fatta åtminstone de handelsplatser som gör det möjligt för värde- pappersföretaget att stadigvarande uppnå bästa möjliga resultat vid utförande av kundorder. Värdepappersföretagen ska informera kund- erna om sina riktlinjer i lämplig omfattning och i förväg inhämta kundernas godkännande av riktlinjerna. Företagen ska också göra regelbundna bedömningar av om de handelsplatser som anges i riktlinjerna erbjuder det för kunderna bästa möjliga resultatet. I den mån väsentliga förändringar sker i riktlinjerna eller systemen ska värdepappersföretagen underrätta sina kunder om dessa förändringar. 
  
 En nyhet i MiFID II är att det i artikel 27.1 har tagits in en regel om hur bedömningen av vad som är bästa orderutförande för en  
 icke-professionell 
  kund ska göras. Enligt bestämmelsen är den totala ersättningen avgörande, dvs. priset på instrumentet i fråga inklusive kostnader hänförliga till orderns utförande. En motsvarande regel finns i genomförandedirektivet6 till 2004 års direktiv. En annan ny- het är ett krav (artikel 27.3) på att handelsplatser och systematiska internhandlare åtminstone en gång per år ska publicera information 
  
 6 Kommissionens direktiv 2006/73/EG. 
  
 465 
  
 Övriga investerarskydds- och rörelseregler 
  
 SOU 2015:2 
  
 om sin exekveringskvalitet. Informationen ska innehålla uppgifter om priser, kostnader, snabbhet och sannolikheten för avslut avseende olika finansiella instrument. Dessa uppgifter kan sedan användas av värdepappersföretagen när de gör sina regelbundna utvärderingar av vilka handelsplatser som används. Värdepappersföretagen själva ska i sin tur, enligt artikel 27.6, åtminstone en gång per år, offentlig- göra uppgifter om de fem handelsplatser som använts mest under det föregående året för olika instrumentklasser (t.ex. aktier och obligationer). 
  
 Därutöver har ett förtydligande om företagens riktlinjer för bästa orderutförande lagts till i artikel 27.5 andra stycket. Den informa- tion som kunderna får om företagets riktlinjer ska tydligt förklara, med tillräcklig detaljeringsgrad, hur orderexekveringen faktiskt går till, dvs. vad som avgör att en order skickas till en viss handelsplats i stället för till en annan. Närmare bestämmelser om vilken information som ska lämnas kommer att finnas i delegerade akter från kommissionen, se artikel 27.9. 
  
 För att genomföra ändringarna beträffande bästa orderutförande bör lagen om värdepappersmarknaden kompletteras med regler om att totalkostnaden är avgörande för bästa orderutförande för icke- professionella kunder (artikel 27.1 andra och tredje styckena), handelsplatsers och systematiska internhandlares publicering av exe- kveringsdata (artikel 27.3), värdepappersinstitutens offentliggörande av vilka handelsplatser som främst har använts (artikel 27.6) och information om företagets riktlinjer för bästa orderutförande (arti- kel 27.5). 
  
 9.9Regler om att producera och distribuera produkter 
  
 9.9.1Processen hos det institut som producerar produkterna 
  
 Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tas in bestämmelser om att värdepappersinstitut som producerar finan- siella instrument för försäljning till sina kunder ska säkerställa att instrumenten är utformade för att uppfylla behoven hos en i förväg fastställd målgrupp, att strategin för att distribuera pro- dukten är förenlig med denna målgrupp samt att rimliga åtgär- 
  
 466 
  
 SOU 2015:2 
  
 Övriga investerarskydds- och rörelseregler 
  
 der vidtas för att säkerställa att instrumentet distribueras till målgruppen i fråga. Institutet ska regelbundet se över de finan- siella instrument som erbjuds och bedöma om instrumenten fort- farande stämmer överens med behoven hos den tilltänkta mål- gruppen. 
  
 I artiklarna 16.3 och 24.2 i MiFID II ställs krav på att värde- pappersföretagen ska ha en process för godkännande av finansiella instrument som tas fram för försäljning till företagets kunder. Processen ska vara utformad så att företaget ska fastställa en mål- grupp för vilken instrumentet i fråga är anpassat. Det kan t.ex. vara fråga om konsumenter med viss erfarenhet eller en viss riskprofil. Med utgångspunkt i den tänkta målgruppen ska värdepappersföre- taget bedöma om instrumentet i fråga typiskt sett är lämpligt, t.ex. med hänsyn till de risker som är förenade med en investering. Bedömningen ska också innefatta de förändringar som kan inträffa (se artikel 16.3 andra stycket), t.ex. värdeförändringar på grund av händelser på marknaden. När väl instrumentet har gått igenom godkännandeprocessen och utgör en del av värdepappersföretagets utbud ska institutet regelbundet utvärdera instrumentet – med beakt- ande av de händelser som väsentligt skulle kunna påverka mål- gruppen – för att bedöma om målmarknaden och distributionen fortfarande är lämplig (se artikel 16.3 fjärde stycket). Några uttryck- liga regler för framtagandeprocessen för finansiella instrument finns inte i svensk rätt och bestämmelser motsvarande artiklarna 16.3 och 24.2 bör tas in i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 9.9.2Processen hos de institut som distribuerar produkter 
  
 Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tas in bestämmelser om att värdepappersinstitut som producerar finan- siella instrument ska förse distributörer med all lämplig infor- mation om det finansiella instrumentet och processen för pro- duktframtagande, inbegripet den fastställda målgruppen för pro- dukten. 
  
 Ett värdepappersinstitut som erbjuder eller rekommenderar finansiella instrument som institutet inte självt producerar ska 
  
 467 
  
 Övriga investerarskydds- och rörelseregler 
  
 SOU 2015:2 
  
 ha adekvata arrangemang för att erhålla ovan angivna informa- tion. Institutet ska även ha arrangemang som säkerställer att be- rörd personal förstår de finansiella instrument som distribueras samt kan bedöma om instrumenten är förenliga med behoven hos de kunder de distribueras till – med beaktande av den mål- grupp som instrumenten är avsedda för – samt säkerställa att de finansiella instrumenten erbjuds endast när detta ligger i kundens intresse. 
  
 I artikel 16.3 finns också bestämmelser om att den som tar fram finansiella instrument ska förse sina distributörer med relevant information om det finansiella instrumentet, vilket inbegriper vilken målgrupp instrumentet har tagits fram för. Omvänt ska det värde- pappersföretag som distribuerar instrument, framtagna av andra, se till att få tillgång till denna information och kunna förstå egen- skaperna hos instrumentet i fråga och vilken målgrupp de är av- sedda för. Företaget ska också, enligt artikel 24.2 andra stycket, säker- ställa att instrumenten distribueras till den avsedda målgruppen och endast erbjuds till kunder när detta ligger i kundens intresse. De delar av artiklarna 16.3 och 24.2 som träffar distributörerna ska inte förväxlas med reglerna som gäller för rådgivning i det enskilda fallet. De nu aktuella bestämmelserna avser distributionen i stort – distri- butören ska förstå hur instrumenten fungerar, vilken målgruppen är osv. – men när distributören väl agerar i förhållande till en enskild kund blir även bestämmelserna om lämplighetsbedömningar och passandebedömningar tillämpliga. Några bestämmelser mot- svarande artiklarna 16.3 och 24.2 avseende distributörer av finan- siella instrument finns inte i svensk rätt och bestämmelser mot- svarande artiklarna bör därför tas in i lagen om värdepappersmark- naden. 
  
 9.10Bandinspelning och annan dokumentation av order 
  
 Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tas in bestämmelser om att värdepappersinstitut ska spela in telefon- samtal som är avsedda att leda till transaktioner i finansiella instrument för institutets egen eller för kunders räkning. Elek- 
  
 468 
  
 SOU 2015:2 
  
 Övriga investerarskydds- och rörelseregler 
  
 tronisk kommunikation i samma syfte ska bevaras. Dokumen- tationen ska sparas i fem år – eller den längre tid som Finans- inspektionen föreskriver, dock längst sju år – och lämnas ut till kunder på begäran. Kunders order som tas emot på annat sätt än via telefon eller elektroniskt ska dokumenteras på varaktigt medium. 
  
 Värdepappersinstitut ska informera sina kunder om att inspel- ning sker och att elektronisk dokumentation bevaras. Innan kunderna har informerats får värdepappersinstitutet inte ta emot order per telefon eller elektroniskt. 
  
 Huvudregeln i artikel 16.7 i MiFID II är att telefonsamtal som är avsedda att leda till transaktioner i finansiella instrument ska spelas in, och elektronisk kommunikation i samma syfte ska bevaras. Värdepappersföretagen ska vidta alla rimliga åtgärder för att säker- ställa att order inte tas emot via telefoner eller elektroniskt om inte inspelning/bevarande sker. Det är således fråga om en betydande utvidgning i förhållande till gällande svensk rätt som endast kräver att telefonsamtal vid mäklarbord, lokaler med tillgång till handels- systemet hos en reglerad marknad och i lokaler som inrättats sär- skilt för handel med finansiella instrument ska spelas in (se 21 kap. 3 § FFFS 2007:16). Därutöver krävs enligt artikel 16.7 att kunderna informeras om att inspelning/bevarande kommer att ske. Innan kunderna har informerats får företaget inte tillhandahålla någon av investeringstjänsterna mottagande och vidarebefordran av order eller utförande av order via telefon eller elektroniskt. I de fall order tas emot på annat sätt än via telefon eller elektronsikt ska order- dokumentationen ske på annat sätt, men dokumentationen måste enligt artikel 16.7 sjunde stycket ske på ett varaktigt medium. För att genomföra artikel 16.7 bör bestämmelser som motsvarar artikeln tas in i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 Utredningen om konsumentskydd vid finansiell rådgivning har föreslagit att alla rådgivningssamtal – oavsett om samtalet äger rum vid ett personligt möte, via telefon eller via internet – ska spelas in.7 En sådan regel skulle innebära en betydande utvidgning av de krav på bandinspelning som finns i MiFID II. Kommissionen kan, enligt 
  
 7 SOU 2014:4 s. 315 ff. 
  
 469 
  
 Övriga investerarskydds- och rörelseregler 
  
 SOU 2015:2 
  
 artikel 16.12 anta nivå  
 II-regler 
  till artikel 16, där kraven på doku- mentation och bandinspelningen finns. Det är möjligt att dessa reg- ler kommer att ge utrymme för krav på bandinspelning utöver vad som följer av artikel 16.7. Det framgår av de förslag till nivå II- regler som denna utredning har tagit del av att inriktningen är att reglerna kommer att innehålla minimikrav vad gäller dokumenta- tionskraven. Om detta även blir slutresultatet skulle det vara möjligt för en enskild medlemsstat att ställa längre gående krav. Utredningens bedömning är dock att kraven på bandinspelning utvidgas avsevärt redan enligt minimiregeln i MiFID II; alla telefon- samtal och all internetkommunikation som leder till eller syftar till transaktioner ska spelas in/bevaras. Att gå ännu längre och ställa krav på inspelning av alla rådgivningssamtal innan det finns nivå II- regler på plats är en mycket långtgående åtgärd för att komma till rätta med de fall då rådgivningsdokumentationen inte överensstäm- mer med vad som har behandlats vid rådgivningssamtalet. Utred- ningen om konsumentskydd vid finansiell rådgivning redovisar inte omfattningen av detta problem. Det finns därför för närvarande inte tillräckligt starka skäl att gå utöver MiFID II:s minimireglering på detta område. 
  
 9.11Undantag för bostadslåneavtal 
  
 Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tas in en bestämmelse som innebär att om ett bostadslåneavtal, som omfattas av reglerna för kreditvärdighetsbedömning av kunder i Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/17/EU av den 4 februari 2014 om konsumentkreditavtal som avser bostads- fastighet och om ändring av direktiven 2008/48/EG och 2013/36/EU och förordning (EU) nr 1093/2010, förutsätter till- handahållande till samma kund av en investeringstjänst avseende hypoteksobligationer som emitteras specifikt i syfte att säkra finansieringen av och har identiska villkor med bostadslåne- avtalet för att lånet ska kunna betalas, refinansieras eller lösas in, ska reglerna om rådgivning och passandebedömningar inte tillämpas på investeringstjänsten. 
  
 470 
  
 SOU 2015:2 
  
 Övriga investerarskydds- och rörelseregler 
  
 I det s.k. bolånedirektivet, rådets direktiv 2014/17/EU, finns sär- skilda kundskyddsregler med utgångspunkt i krediter för bostads- lån. I vissa medlemsländer används investeringstjänster i samband med upptagande av bolån, t.ex. ges i vissa länder ut obligationer som specifikt avser sådana lån. Det skulle därför kunna uppstå en situation där både bolånedirektivets och MiFID II:s kundskydds- bestämmelser blev tillämpliga. För att undvika detta har en undan- tagsbestämmelse tagits in i artikel 25.7 i MiFID II. Bestämmelsen innebär att reglerna i artikel 25, dvs. reglerna om rådgivning och passandebedömningar, inte ska tillämpas i dessa fall. Även om denna typ av regelkonflikter inte är aktuella på den svenska bolåne- marknaden, bör en regel motsvarande artikel 25.7 tas in i lagen om värdepappersmarknaden, för att genomföra även denna del av MiFID II. 
  
 9.12Förbud mot säkerhetsöverlåtelser i förhållande till  
 icke-professionella 
  kunder 
  
 Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tas in en bestämmelse om att värdepappersinstitut inte får ingå avtal om säkerhetsöverlåtelse av finansiella instrument, medel på konto eller medel som tas emot med redovisningsskyldighet, med icke- professionella kunder, i syfte att säkra eller täcka kunders aktu- ella eller framtida, faktiska eller villkorade förpliktelser. 
  
 Enligt artikel 16.10 i MiFID II får ett värdepappersföretag i förhåll- ande till  
 icke-professionella 
  kunder inte ingå avtal om finansiell äganderättsöverföring enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/47/EG av den 6 juni 2002 om ställande av finansiell säkerhet (säkerhetsdirektivet). Avtal om finansiell ägande- rättsövergång definieras i artikel 2.1.b i säkerhetsdirektivet som avtal (inklusive återköpsavtal) enligt vilka en säkerställare överför full äganderätt till en finansiell säkerhet till en säkerhetstagare för att säkerställa eller på annat sätt täcka fullgörandet av de relevanta ekonomiska förpliktelserna (säkerhetsöverlåtelse). Det är således den typ av avtal som i svensk rätt brukar gå under benämningen säkerhetsöverlåtelse som avses, se prop. 2004/05:30 s. 28 ff. Det infördes dock inte någon uttrycklig definition av detta i lagen när 
  
 471 
  
 Övriga investerarskydds- och rörelseregler 
  
 SOU 2015:2 
  
 säkerhetsdirektivet genomfördes i svensk rätt. Enligt definitionen i säkerhetsdirektivet är det säkerhetsöverlåtelse av finansiell säkerhet som avses. Inte heller begreppet finansiell säkerhet defini- erades i den svenska lagen när direktivet genomfördes. Av för- arbetena framgår dock att det är finansiella instrument och betal- ningsmedel i form av pengar på inlåningskonto eller medel som tagits emot med redovisningsskyldighet som avses, se prop. 2004/05:30 s. 32 ff. För att genomföra artikel 16.10 bör en bestäm- melse med motsvarande innehåll tas in i lagen om värdepappers- marknaden. I stället för finansiell säkerhet bör i lagen anges de typer av tillgångar som inte får omfattas av en säkerhetsöverlåtelse. 
  
 9.13Transaktioner med jämbördiga motparter 
  
 Förslag: Bestämmelsen i lagen (2007:528) om värdepappers- marknaden om transaktioner med jämbördiga motparter ändras, dels så att ett värdepappersinstitut även i förhållande till jäm- bördiga motparter ska kommunicera på ett sätt som är rätt- visande, tydligt och inte vilseledande, dels så att undantaget från kundskyddsreglerna inte ska omfatta skyldigheten att lämna viss information enligt de bestämmelser som genomför artikel 24.4 och 24.5 i MiFID II, och inte heller skyldigheten att lämna rapporter om de tjänster som företaget har tillhandahållit. 
  
 Liksom i 2004 års direktiv finns i MiFID II ett undantag från kund- skyddsreglerna när ett värdepappersföretag utför eller tar emot och vidarebefordrar order för en jämbördig motpart. Med jämbördig motpart avses andra värdepappersföretag, kreditinstitut m.fl. till- ståndspliktiga finansiella företag. Den typen av företag har ansetts inte behöva ett kundskydd på samma nivå som andra. Dessutom kan det i transaktioner mellan sådana företag – t.ex. när ett värde- pappersinstitut säljer ett finansiellt instrument från det egna lagret och ett annat institut köper instrumentet till det egna lagret – vara svårt att avgöra vem som är kund. I 2004 års direktiv gällde undan- taget samtliga kundskyddsregler.8 I MiFID II har undantaget, som 
  
 8 Artikel 24 i 2004 års direktiv. 
  
 472 
  
 SOU 2015:2 
  
 Övriga investerarskydds- och rörelseregler 
  
 återfinns i artikel 30, begränsats i några avseenden. För det första gäller enligt artikel 30.1 andra stycket att ett värdepappersföretag även i förhållande till jämbördiga motparter ska agera hederligt, rättvist och professionellt och kommunicera på ett sätt som är rätt- visande, tydligt och inte vilseledande. För det andra ska några av de mer specifika kundskyddsreglerna i artiklarna 24 och 25 tillämpas även i relation till jämbördiga motparter. Det gäller dels bestäm- melserna i artikel 24.4 och 24.5 om att kunder och presumtiva kunder ska få information i begriplig form om värdepappersföretaget, dess tjänster, finansiella instrument, priser m.m., dels bestämmelserna i artikel 25.6 om att värdepappersföretaget på ett varaktigt medium ska lämna rapporter om de tjänster som företaget har tillhanda- hållit. 
  
 I svensk rätt återfinns bestämmelsen om jämbördiga motparter i 8 kap. 20 § lagen om värdepappersmarknaden. Enligt den bestäm- melsen ska 8 kap.  
 22–33 
  §§ inte tillämpas gentemot jämbördiga motparter. Bestämmelsen innebär således inget undantag från den allmänna skyldigheten i 8 kap. 1 § att agera hederligt, rättvist och professionellt. För att genomföra de förändringar som artikel 30 i MiFID II innebär bör bestämmelsen i 8 kap. 20 § lagen om värde- pappersmarknaden ändras, dels så att ett värdepappersinstitut även i förhållande till jämbördiga motparter ska kommunicera på ett sätt som är rättvisande, tydligt och inte vilseledande, dels så att de bestämmelser som genomför artiklarna 24.4, 24.5 och 25.6 i MiFID II också ska tillämpas gentemot jämbördiga motparter. 
  
 473 
  
 10 Verksamhet över gränserna 
  
 10.1Inledning 
  
 Det s.k. Europapasset, dvs. de europeiska värdepappersföretagens och marknadsoperatörernas rätt att bedriva verksamhet i andra medlemsstater med stöd av tillståndet i sitt hemland, regleras i artik- larna  
 34–38 
  och 53.6 i MiFID II. Reglerna i MiFID II för de euro- peiska företagen är i stort sett desamma som reglerna i 2004 års direktiv. De förändringar som finns behandlas i avsnitt 10.2. Nytt i MiFID II är reglerna om företag från länder utanför EES som etablerar en filial inom EES. Detta behandlas i avsnitt 10.3. 
  
 10.2Europeiska företag 
  
 Förslag och bedömning: De bestämmelser i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden som reglerar filialverksamhet ändras så att de omfattar även verksamhet genom anknutna ombud i en annan medlemsstat. De bestämmelser i lagen som reglerar gräns- överskridande verksamhet utan att inrätta en filial (5 kap. 4 § första stycket 3 och 6 §) justeras så att de enbart gäller anknutna ombud i Sverige. Kraven på underrättelser m.m. – både avseende anknutna ombud i Sverige och anknutna ombud i andra medlems- stater – ska gälla även för kreditinstitut. Reglerna om europeiska företags gränsöverskridande verksamhet och filialer i övrigt i MiFID II, föranleder inga lagstiftningsåtgärder. 
  
 Reglerna om gränsöverskridande och filialetablering för värdepappers- företag hemmahörande inom EES finns i artiklarna  
 34–38 
  i MiFID II. Reglerna om reglerade marknaders gränsöverskridande verksamhet är långt ifrån lika utförliga och är begränsade till dels en rätt att vidta 
  
 475 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 SOU 2015:2 
  
 åtgärder på andra medlemsstaters territorium för att underlätta för deltagare från den medlemsstaten, dels av en rätt att träffa överens- kommelser med clearingorganisationer i andra medlemsstater. Dessa regler i MiFID II är desamma som i 2004 års direktiv och kommer inte att berörars ytterligare. 
  
 Reglerna om värdepappersföretagens gränsöverskridande och filial- verksamhet är till övervägande del desamma i MiFID II som i 2004 års direktiv. I korthet ska ett värdepappersföretag som avser att ägna sig åt gränsöverskridande verksamhet eller filialverksamhet underrätta den behöriga myndigheten i sin hemmedlemsstat. Den myndighe- ten ska i sin tur underrätta den behöriga myndigheten i det land där verksamheten ska bedrivas eller filialen inrättas. En nyhet i MiFID II är dock synen på anknutna ombud. I 2004 års direktiv beskrivs an- knutna ombud etablerade i värdmedlemsstaten under den artikel (artikel 31) som reglerar gränsöverskridande verksamhet utan filial. Enligt artikeln ska ett värdepappersföretag som avser att ägna sig åt gränsöverskidande verksamhet och använda anknutna ombud i värd- medlemsstaten lämna information om detta i sin underrättelse till den behöriga myndigheten i hemmedlemsstaten. Den behöriga myn- digheten i värdmedlemsstaten ska få denna information vidarebe- fordrad till sig på begäran. Detta innebär, enligt 2004 års direktiv, att det är reglerna om gränsöverskridande verksamhet som gäller för verksamhet i en annan medlemsstat genom ett anknutet ombud i den medlemsstaten. Om ett värdepappersföretag har inrättat en filial i värdmedlemsstaten ska dock anknutna ombud i samma medlemsstat anses vara en del av filialen, se artikel 32.2 andra stycket i 2004 års direktiv. I MiFID II är dock huvudregeln att om ett värdepappers- företag använder sig av ett anknutet ombud i en annan medlemstat, så är det bestämmelserna om filialer som ska tillämpas, och detta oav- sett om någon filial formellt har inrättats, se artikel 35.2 andra stycket. Ett värdepappersföretag som avser att ägna sig åt gränsöverskridande verksamhet, utan att inrätta någon filial, kan visserligen använda sig av anknutna ombud, men dessa måste i så fall vara etablerade i före- tagets hemmedlemstat (se artikel 34.2.b och 34.2 andra stycket). Detta förändrade synsätt får återverkningar på innehållet i och för- farandet vid underrättelser om gränsöverskridande verksamhet och filialetablering. För det första ska bestämmelserna om underrättelser m.m. avseende filialer tillämpas även när ett värdepappersföretag anlitar ett anknutet ombud i en annan medlemsstat utan att någon 
  
 476 
  
 SOU 2015:2 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 filial formellt etableras. I ett sådant fall är det – i stället för filialens 
  
 –ombudets namn, adress och organisationsstruktur som ska beskrivas i underrättelsen till den behöriga myndigheten i hemmedlemsstaten (se artikel  
 35.2.a–f). 
  Denna information ska alltid, inte bara på be- gäran, vidarebefordras till den behöriga myndigheten i värdmedlems- staten (se artikel 35.3). Enligt artikel 35.7 gäller detsamma för ett kreditinstitut med tillstånd att driva värdepappersrörelse. Ett an- knutet ombud till ett sådant företag kommer inte att anses vara en filial avseende kreditinstitutsverksamheten, men väl för värdepap- persrörelsen, och ett sådant institut ska lämna samma information till den behöriga myndigheten i hemmedlemstaten som ett värde- pappersföretag ska göra. De svenska bestämmelser som reglerar filialverksamhet bör med anledning av detta ändras så att de omfattar även verksamhet genom anknutna ombud i en annan medlemsstat. 
  
 Den förändrade synen på anknutna ombud får också återverk- ningar på bestämmelserna om gränsöverskridande verksamhet (utan att inrätta en filial). Något utrymme för att inom ramen för en sådan verksamhet anlita anknutna ombud i värdmedlemsstaten finns inte längre. De svenska bestämmelser som innehåller den typen av regler 
  
 –5 kap. 4 § första stycket 3 och 6 § lagen om värdepappersmark- naden – bör justeras så att de enbart gäller anknutna ombud i Sverige. 
  
 10.3Värdepappersföretag från tredjeland 
  
 Förslag: Sverige ska utnyttja den möjlighet som artikel 39 i MiFID II ger att kräva filialetablering för att företag utanför EES ska få tillhandahålla investeringstjänster i Sverige. Lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden justeras för att genomföra reglerna i direktivet om filialtillstånd för sådana företag. Lagen komplet- teras med en bestämmelse om att Finansinspektionen inom sex månader från en ansökan om tillstånd ska underrätta företaget om huruvida tillstånd har beviljats. 
  
 477 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 SOU 2015:2 
  
 Bestämmelser om värdepappersföretag från tredjeland finns i artik- larna  
 39–43 
  i MiFID II. 
  
 Enligt artikel 39 får medlemsstaterna kräva att ett värdepappers- företag från ett land utanför EES, som avser att tillhandahålla in- vesteringstjänster, utföra investeringsverksamhet eller sidotjänster inom dess territorium, ska etablera en filial. För en sådan etablering ska det krävas tillstånd, och tillstånd får ges endast om följande förutsättningar är uppfyllda. 
  
 De tjänster värdepappersföretaget ansöker om tillstånd för ska omfattas av tillstånd och tillsyn i värdepappersföretagets hem- land. 
  
 Värdepappersföretagets hemland får inte vara uppfört på den för- teckning över territorier som sammanställs av FATF.1 
  
 För att säkerställa ett informationsutbyte i syfte att bevara mark- nadens integritet och skydda investerare ska det finnas lämpliga samarbetsarrangemang mellan behöriga myndigheter i den med- lemsstat där filialen ska etableras och tillsynsmyndigheter i det tredjeland där värdepappersföretaget är etablerat. 
  
 Filialen ska kunna fritt förfoga över tillräckligt startkapital. 
  
 En eller flera personer ska vara utsedda att ingå i filialens ledning och var och en av dem ska uppfylla kriterierna i artikel 9.1. 
  
 Mellan det tredjeland där värdepappersföretaget är etablerat och den medlemsstat där filialen ska inrättas ska det finnas en skrift- lig överenskommelse som helt uppfyller normerna i artikel 26 i OECD:s modellavtal för skatter på inkomst och förmögenhet och säkerställer ett effektivt informationsutbyte i skatteärenden, inklusive eventuella multilaterala skatteavtal. 
  
 Företaget ska tillhöra ett investerarskyddssystem som godkänts eller erkänts i enlighet med direktiv 97/9/EG2. 
  
 1Financial Action Task Force. 
  
 2Europaparlamentets och rådets direktiv 97/9/EG av den 3 mars 1997 om system för ersätt- ning till investerare. 
  
 478 
  
 SOU 2015:2 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 Tillståndsförfarandet för ett icke  
 EES-baserat 
  värdepappersföretag ska vara detsamma som för ett  
 EES-baserat 
  värdepappersföretag och ansökan om tillstånd ska innehålla detsamma, med vissa justeringar. En ansökan från ett icke  
 EES-baserat 
  värdepappersföretag ska enligt artikel 40 i MiFID II innehålla följande. 
  
 Namn på den myndighet som ansvarar för tillsynen i det land där värdepappersföretaget är etablerat. Om det är flera myndigheter som ansvarar för tillsynen, ska de olika myndigheternas tillsyns- och kompetensområden framgå. 
  
 Uppgifter om företaget, såsom dess namn, rättslig form, säte och adress, medlemmar i ledningsorganet och en verksamhetsplan, där investeringstjänster och/eller investeringsverksamhet samt sidotjänster som tillhandahålls ska framgå. Vidare ska filialens organisationsstruktur framgå, inklusive en beskrivning av all out- sourcing till tredjepart av viktiga operativa funktioner. 
  
 Namn på de personer som ansvarar för ledningen av filialen och relevanta dokument för att visa att dessa personer uppfyller kra- ven i artikel 9.1. 
  
 Information om det startkapital som filialen fritt kan förfoga över. 
  
 Om den behöriga myndigheten har förvissat sig om att villkoren i artikel 39 är uppfyllda och att filialen kommer att kunna uppfylla de villkor som framgår av bestämmelserna i artikel 41.2 ska tillstånd ges (artikel 41.1). Den behöriga myndigheten ska, inom sex månader från det att en fullständig ansökan har inlämnats, underrätta värde- pappersföretaget om huruvida tillstånd har beviljats. Filialen ska uppfylla de skyldigheter som fastställs i artiklarna  
 16–20, 
  
 23–25, 
  27, 28.1 och  
 30–32 
  i direktivet och i artiklarna  
 3–26 
  i MiFIR samt de bestämmelser som antagits med stöd av dessa artiklar. Filialen ska vidare vara föremål för tillsyn av den behöriga myndigheten i den medlemsstat där tillståndet har beviljats. 
  
 Om ett värdepappersföretag från tredjeland tillhandahåller en investeringstjänst eller utför investeringsverksamhet uteslutande på initiativ av en  
 icke-professionell 
  kund – eller en kund som på begäran får behandlas som en professionell kund enligt avsnitt II i bilaga II till direktivet – som är etablerad eller befinner sig i unionen, ska till- 
  
 479 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 SOU 2015:2 
  
 ståndskraven i artikel 39 inte tillämpas på värdepappersföretagets tillhandahållande av tjänsten eller utförande av verksamheten för den personen, inbegripet en relation som har specifikt samband med till- handahållandet av tjänsten eller utförandet av verksamheten. Ett initiativ från sådana kunder ska inte ge tredjelandsföretaget rätt att marknadsföra nya kategorier av investeringsprodukter eller investe- ringstjänster till denna kund på annat sätt än genom filialen när detta krävs enligt nationell rätt (artikel 42). 
  
 Enligt artikel 43 ska den behöriga myndigheten som beviljar ett tillstånd enligt artikel 41 kunna återkalla tillståndet, om företaget inte utnyttjar det inom tolv månader, uttryckligen avstår från tillståndet eller inte har tillhandahållit några investeringstjänster eller bedrivit någon investeringsverksamhet under de föregående sex månaderna, såvida inte den berörda medlemsstaten har bestämmelser om att tillståndet återkallas automatiskt i dessa fall. Tillståndet ska också återkallas om företaget vid tillståndsförfarandet har lämnat falska uppgifter eller på något annat sätt handlat otillbörligt, om företaget inte längre uppfyller de villkor enligt vilka tillståndet har beviljats, om företaget allvarligt och systematiskt har brutit mot bestämmel- ser i MiFID II som reglerar villkor för verksamheten i värdepappers- företag och som gäller för tredjelandsföretag samt om företaget omfattas av någon föreskrift i nationell lagstiftning som föreskriver återkallelse. 
  
 I svensk rätt finns bestämmelser om företag hemmahörande utan- för EES i 4 kap.  
 4–6 
  §§ lagen om värdepappersmarknaden. Enligt dessa bestämmelser krävs det redan i dag etablering av filial och till- stånd för att ett företag hemmahörande utanför EES ska få bedriva värdepappersrörelse i Sverige. För att behålla denna ordning bör den möjlighet som artikel 39 ger utnyttjas vid genomförandet. De be- fintliga reglerna för företag utanför EES måste emellertid justeras så att de stämmer överens med kraven i artiklarna  
 39–43. 
  
 I 4 kap. 4 § anges förutsättningarna för att ett sådant företag ska kunna få tillstånd att etablera en filial. Enligt 4 kap. 4 § 1 ska före- taget stå under betryggande tillsyn i sitt hemland. Någon uttrycklig bestämmelse (motsvarande artikel 39.2.a) om att företaget i sitt hem- land också ska ha tillstånd för verksamhet motsvarande den som bedrivs i filialen finns dock inte. Ett sådant krav bör tas in i lagen. I bestämmelsen finns inte heller motsvarigheter till direktivets krav på att det i hemlandet ska finnas tillräckliga regler avseende motver- 
  
 480 
  
 SOU 2015:2 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 kande av penningtvätt (artikel 39.2.a sista ledet) och samarbets- arrangemang mellan Finansinspektionen och tillsynsmyndigheten i hemlandet (artikel 39.2.b). Vidare saknas uttryckliga regler i den svenska lagen om startkapital (artikel 39.2.c), krav på lednings- personer (artikel 39.2.d) och skatteavtal enligt normerna i OECD:s modellavtal. 4 kap. 4 § 1 bör kompletteras med sådana bestämmel- ser. Enligt 4 kap. 4 § 2 ska filialen tillhöra ett investerarskydd som uppfyller minst de krav som gäller inom EES. I artikel 39.2.f är kravet på investerarskyddet utformat så att detta ska vara godkänt eller erkänt enligt investerarskyddsdirektivet3. Den svenska bestämmelsen bör justeras så att den motsvarar artikel 39.2.f. 
  
 Den svenska bestämmelsen om vad en ansökan om tillstånd ska innehålla (4 kap. 5 §) ställer enbart krav på att ansökan ska inne- hålla en verksamhetsplan. Detta hänger samman med att det finns en tendens i svensk rätt att inte i lag i detalj reglera vad en tillstånds- ansökan ska innehålla. Detta har i stället reglerats på föreskrifts- nivå.4 Enligt utredningens mening bör dock i vart fall de grund- läggande kraven på ansökans innehåll framgå av lagen. 4 kap. 5 § bör därför kompletteras, så att det av paragrafen framgår att en ansökan om tillstånd ska innehålla uppgift om den eller de behöriga myndig- heter som ansvarar för tillsynen i hemlandet (artikel 40.a), uppgifter om företagets, namn, rättsliga form, säte, adress och om hur före- taget är organiserat (artikel 40.b), uppgifter om dem som ska ingå i ledningen av filialen och företagets ägare (artikel 40.c och b) samt uppgifter om filialens startkapital (artikel 40.d). 
  
 Bestämmelserna om tillstånd som redogjorts för ovan innebär att tillstånd ska beviljas enbart om Finansinspektionen bedömer att före- taget uppfyller kraven. Några ytterligare lagregler för att genomföra artikel 41.1.a och 41.1.b behövs därför inte. Däremot bör en regel tas in i lagen om att inspektionen inom sex månader ska underrätta företaget om huruvida tillstånd har beviljats, se artikel 41.1 andra stycket. 
  
 När ett företag har beviljats tillstånd ska vissa regler i MiFID II tillämpas på företaget. Det är i första hand fråga om kundskydds- regler och transparensregler, se artikel 41.2. Finansinspektionen ska utöva tillsyn över företaget. Regler med sådant innehåll finns redan 
  
 3Rådets direktiv 97/9/EG. 
  
 4Se t.ex. prop. 2006/07:115 s. 350 f. om tillståndsasökningar från värdepappersbolag. 
  
 481 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 SOU 2015:2 
  
 i svensk rätt – om tillämpliga regler i 1 kap. 2 § lagen om värde- pappersmarknaden, och om inspektionens tillsyn i 23 kap. 1 § tredje stycket – och några nya bestämmelser för att genomföra arti- kel 41.2 behövs inte. 
  
 Bestämmelsen i artikel 42, om att det inte ska krävas tillstånd för filialetablering i situationer då en  
 icke-professionell 
  kund på eget initiativ kontaktar ett utländskt företag och får en investeringstjänst utförd, får närmast betraktas som en tolkningsregel för vad som avses med tillståndspliktig värdepappersrörelse inom en medlems- stats territorium. I svensk rätt har det inte tidigare betraktats som en filialetablering när en svensk person vänder sig till ett företag utomlands. Den situation som beskrivs i artikel 42 är således redan enligt gällande rätt en sådan situation som inte kräver tillstånd en- ligt 4 kap. 4 § lagen om värdepappersmarknaden. I artikel 42 beskrivs vidare att det förhållandet att en tjänst har tillhandahållits på kun- dens initiativ inte ger det utländska företaget rätt att marknadsföra ytterligare tjänster och produkter i medlemsstaten. Även detta stäm- mer överens med gällande rätt. Ett företag hemmahörande utanför EES, som vill marknadsföra tjänster och produkter i Sverige, måste ansöka om tillstånd enligt 4 kap. 4 § lagen om värdepappersmark- naden. Det krävs därför inga lagändringar för att genomföra arti- kel 42. 
  
 I artikel 43 finns bestämmelser om återkallelse av tillstånd i vissa särskilda fall. Detta behandlas i avsnitt 13.3.3. 
  
 482 
  
 11 Bolagsstyrning m.m. 
  
 11.1Inledning 
  
 I 2004 års MiFID är reglerna om de tillståndspliktiga företagens led- ning relativt knapphändiga. Det finns i artiklarna 9 och 37 krav på att de personer som leder verksamheten har tillräckligt god vandel och tillräcklig erfarenhet för att säkerställa en sund och ansvarsfull ledning av företaget. I MiFID II ställs i artiklarna 9 och 45 mer detal- jerade krav på dem som leder verksamheten – ledningsorganet – och i direktivet anges också vissa uppgifter som personerna i fråga måste utföra. 
  
 11.2Ledningsorganets kvalifikationer, sammansättning och uppgifter 
  
 11.2.1Ledningsorganet 
  
 Förslag: Med begreppet ledningsorganet ska för svenska före- tag avses styrelse eller styrelsen och verkställande direktör. Be- greppet ledningsorganet införs inte i svensk rätt. I stället ska i varje särskilt fall anges om det är styrelsen eller styrelsen och verk- ställande direktören som omfattas av respektive bestämmelse. 
  
 I 2004 års direktiv talas om de personer som leder verksamheten (artiklarna 9.1 och 37.1), medan det i MiFID II talas om lednings- organet. Med detta avses enligt artikel 4.1.36 det eller de organ i institutet som har utsetts i enlighet med nationell rätt och har be- myndigats att fastställa enhetens strategi, mål och allmänna inrikt- ning, och som kontrollerar och övervakar ledningens beslutsfattan- de. Det omfattar också personer som i praktiken leder enhetens 
  
 483 
  
 Bolagsstyrning m.m. 
  
 SOU 2015:2 
  
 verksamhet. En i stort sett identisk definition av vad som avses med ledningsorganet finns i artikel 3.1.7 i kapitaltäckningsdirektivet.1 När det direktivet genomfördes i svensk rätt ansågs ledningsorganet, för svenska förhållanden, primärt avse styrelsen i ett aktiebolag. Emellertid konstaterades i förarabetena att kapitaltäckningsdirekti- vet var utformat för att tillämpas inom EU med mycket skiftande bolagsrättsliga traditioner, vilket innebär att bestämmelserna om ledningsorgan i vissa fall borde anses ta sikte på såväl styrelsen som den verkställande direktören. I enlighet med svensk lagstiftnings- tradition borde det därför i varje särskilt fall anges om det är styrel- sen eller styrelsen och verkställande direktören som omfattas av respektive bestämmelse.2 I samma lagstiftningsärende konstaterades att med styrelsen (styrelseledamöter) respektive verkställande direk- tör inte automatiskt avsågs ersättare för dessa såvida inte det sär- skilt angivits. Detsamma bör enligt utredningens bedömning gälla för vad som avses med ledningsorganet i MiFID II. Det begreppet bör därför inte införas i svensk rätt. I direktivet har rådet och par- lamentet varit tvungna att utforma ett begrepp och en definition som ska kunna tillämpas på de olika associationsformer som finns i medlemsstaterna. I den enskilda medlemsstaten finns det dock inga skäl att utforma regleringen lika övergripande. Det är den behöriga myndigheten i värdepappersföretagets eller marknadsoperatörens hemland som sköter tillståndsgivningen och därmed kontrollerar att kraven på ledningsorganet är uppfyllda. Värdepappersföretagets eller marknadsoperatörens hemmedlemsstat är det land där företaget har sitt säte (se artikel 4.1.55.a och b i MiFID II). För svensk del innebär det att utgångspunkten alltid kommer att vara svensk associations- rätt. I svensk rätt kan således styrelsen eller styrelse och verk- ställande direktör användas i stället för ledningsorganet. 
  
 1Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU av den 26 juni 2013 om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om särskild tillsyn av kreditinstitut och värdepappers- företag, om ändring av direktiv 2002/87/EG och om upphävande av direktiv 2006/48/EG och 2006/49/EG. 
  
 2Se prop. 2013/14:228 s. 167. 
  
 484 
  
 SOU 2015:2 
  
 Bolagsstyrning m.m. 
  
 11.2.2Kraven på ledningsorganets kvalifikationer 
  
 och sammansättning samt nomineringskommitté 
  
 Bedömning och förslag: Kraven i MiFID II på styrelsen och dess ledamöter samt verkställande direktör i värdepappersinstitut är redan genomförda genom de bestämmelser som genomför kraven enligt kapitaltäckningsdirektivet.3 Motsvarande bestämmelser – styrelsens samlade kunskap och erfarenhet, begränsningen av antalet uppdrag som ledningspersoner kan ha samt kravet på att avsätta tillräcklig tid för att kunna utföra sitt uppdrag – avseende börser bör tas in i lagen (2007:528) om värdepappers- marknaden. De mer specifika kraven på styrelsen och dess leda- möter samt verkställande direktör i en börs ska genomföras genom myndighetsföreskrifter. Bestämmelserna om nomineringskom- mitté genomförs inte i svensk rätt. 
  
 Kraven på vandel, kunskap, färdigheter och erfarenhet 
  
 För värdepappersföretag gäller enligt artikel 9.1 i MiFID II att deras ledningsorgan ska uppfylla kraven enligt artiklarna 88 och 91 i kapitaltäckningsdirektivet. Artikel 88 rör bl.a. krav på nomine- ringskommitté och i artikel 91 finns kraven på ledningsorganet. För marknadsoperatörerna finns ingen sådan hänvisning utan bestämmel- ser motsvarande nämnda artiklar i kapitaltäckningsdirektivet finns i artikel 45 i MiFID II. Styrelse och verkställande direktör ska enligt de bestämmelserna ha tillräckligt god vandel samt tillräcklig kunskap, tillräckliga färdigheter och tillräcklig erfarenhet. Kraven är i stort sett desamma som enligt 2004 års direktiv. Där nämns dock enbart vandel och erfarenhet, inte kunskap och färdigheter. 
  
 Dessa allmänt hållna krav kompletteras med bestämmelser om att styrelse och verkställande direktör kollektivt ska ha tillräckliga kun- skaper, färdigheter och erfarenheter för att förstå företagets verksam- het i allmänhet och riskerna i verksamheten i synnerhet (artikel 91.1 i kapitaltäckningsdirektivet och artikel 45.1 i MiFID II). Var och en av styrelseledamöterna samt verkställande direktören ska agera heder- ligt samt med integritet och oberoende, för att effektivt kunna 
  
 3 Rådets direktiv 2013/36/EU. 
  
 485 
  
 Bolagsstyrning m.m. 
  
 SOU 2015:2 
  
 ifrågasätta beslut av ledande befattningshavare i företaget och för att kunna övervaka beslutsfattandet (artikel 91.8 i kapitaltäcknings- direktivet och artikel 45.2.c i MiFID II). Från ett svenskt associa- tionsrättsligt perspektiv ska styrelsen kunna ifrågasätta och övervaka den verkställande direktören, som i sin tur ska kunna ifrågasätta och övervaka sina underlydande. 
  
 I artikel 91.9 i kapitaltäckningsdirektivet och artikel 45.3 i MiFID II ställs också krav på att företaget självt ska avsätta till- räckliga resurser för introduktion och utbildning av styrelseleda- möter och verkställande direktör. 
  
 Begränsningar i antalet uppdrag 
  
 Enligt artikel 91.2 och 91.3 i kapitaltäckningsdirektivet och arti- kel 45.2.a i MiFID II ska ledamöter i styrelsen och den verkstäl- lande direktören avsätta tillräcklig tid för att fullgöra sina uppgifter för värdepappersföretaget eller marknadsoperatören. Detta innebär bl.a. en begränsning i det antal styrelseuppdrag som personerna i fråga kan ha samtidigt. För samtliga företag gäller att en allmän skälighetsbedömning ska göras av hur många uppdrag en enskild ledamot bör ha. Bedömningen är beroende av arten, omfattningen och komplexiteten i verksamheten. För företag av betydande stor- lek finns även en uttrycklig kvantitativ begränsning. För en beskriv- ning av vilka företag som är att betrakta som betydande hänvisas till prop. 2013/14:228 s. 171 f. Huvudregeln för dessa företag är att en person kan kombinera ett uppdrag som verkställande direktör med två styrelseuppdrag, och en styrelseledamot som inte är verkställan- de direktör kan ha högst fyra styrelseuppdrag. Enligt artiklarna 9.2 och 45.2.a fjärde stycket i MiFID II kan den behöriga myndigheten tillåta att en medlem i ledningsorganet får ha ytterligare ett uppdrag i ett ledningsorgan, dock utan verkställande funktion, dvs. detta ytterligare uppdrag kan inte vara ett uppdrag som verkställande direktör. Sådana tillstånd ska den behöriga myndigheten underrätta Esma om. 
  
 När det gäller antalet uppdrag enligt huvudregeln ska styrelse- uppdrag i samma koncern, eller i företag där värdepappersföretaget eller marknadsoperatören har ett kvalificerat innehav, räknas som ett enda uppdrag. Uppdrag i organisationer som inte har ett huvud- 
  
 486 
  
 SOU 2015:2 
  
 Bolagsstyrning m.m. 
  
 sakligt kommersiellt syfte, t.ex. ideella föreningar, ska inte räknas med. 
  
 Nomineringskommitté 
  
 I artikel 88 i kapitaltäckningsdirektivet och artikel 45.4 i MiFID II finns fakultativa regler om en nomineringskommitté för att utse styrelse och verkställande direktör i vissa värdepappersföretag och marknadsoperatörer. Enligt artiklarna ska nomineringskommittén bestå av befintliga styrelseledamöter. Artiklarna beskriver hur kom- mittén ska utföra sitt arbete. Artiklarna är fakultativa på så sätt att de inte behöver genomföras i medlemsstater där styrelsen enligt nationell rätt inte har behörighet att utse eller välja sina ledamöter. 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 När kapitaltäckningsdirektivet i dessa delar genomfördes i svensk rätt gjordes bedömningen att några av de mer specifika kraven bl.a. avseende kunskaper och erfarenheter inte lämpade sig för att regleras i lag utan borde genomföras på lägre nivå och att regeringen eller den myndighet regeringen bestämde skulle bemyndigas att med- dela föreskrifter i dessa avseenden. Dock genomfördes kravet på styrelsens samlade kunskap, begränsningen av antalet uppdrag som ledningspersoner kan ha samt kravet på att avsätta tillräcklig tid för att kunna utföra sitt uppdrag genom lag.4 Detta är således vad som gäller för värdepappersinstitutens del. Motsvarande bestämmelser för marknadsoperatörer bör genomföras på samma sätt. 
  
 När det gäller frågan om nomineringskommitté konstaterades vid genomförandet av kapitaltäckningsdirektivet att bestämmelserna så som de är utformade – en valberedning bestående av styrelsen – stäm- de dåligt överens med svensk rätt.5 Bestämmelsen i kapitaltäcknings- direktivet genomfördes därför inte. Detsamma bör gälla motsva- rande bestämmelse för marknadsoperatörer, se artikel 45.4 femte stycket i MiFID II om möjligheten att inte genomföra reglerna om nomineringskommitté i nationell rätt. 
  
 4Se prop. 2013/14:228 s, 167 ff. 
  
 5Se prop. 2013/14:228 s. 177 f. 
  
 487 
  
 Bolagsstyrning m.m. 
  
 SOU 2015:2 
  
 11.3Styrelsens och verkställande direktörens uppgifter 
  
 Förslag: En katalog över styrelsens och verkställande direktörens uppgifter, motsvarande artiklarna 9.3 och 45.6 i MiFID II, tas in 8 och 12 kap. lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. 
  
 I artiklarna 9.3 och 45.6 i MiFID II ställs krav på ledningsorganets styrning av företaget. Som framgår av avsnitt 11.2.1 avses med led- ningsorganet styrelsen eller styrelsen och verkställande direktören. Kraven är relativt allmänt hållna. Ledningsorganet ska utforma och implementera (eller övervaka implementeringen av) styrningsarrange- mang som säkerställer en effektiv och sund styrning av organisa- tionen, vilket inkluderar åtskillnad av arbetsuppgifter inom företaget och förebyggande av intressekonflikter. För värdepappersföretag preciseras detta något mer. Ledningsorganet ska etablera, godkänna och ha uppsikt över företagets organisation när det gäller tillhanda- hållandet av investeringstjänster. Detta inkluderar vilka färdigheter, kunskaper och expertis som krävs av personalen samt vilka resurser, rutiner och arrangemang som behövs för att tillhandahålla tjänster och bedriva verksamheten. Vid utformningen av organisationen ska arten, omfattningen och komplexiteten i företagets verksamhet be- aktas (artikel 9.3.a). Ledningsorganet ska också etablera, godkänna och ha uppsikt över en policy för vilka tjänster, aktiviteter, produkter och verksamheter som företaget ska erbjuda eller ägna sig åt. Detta ska ske i enlighet med företagets risktolerans samt med beaktande av vilka kunderna är och vilka behov de har. Policyn ska även inklu- dera i vilken utsträckning företaget ska utföra lämpliga stresstester i förekommande fall (artikel 9.3.b). Ledningsorganet ska även ut- forma en ersättningspolicy som syftar till att kunderna ska behandlas rättvist och att intressekonflikter undviks (artikel 9.3.c). 
  
 Ledningsorganet ska slutligen, enligt artikel 9.3 tredje stycket, regelbundet övervaka och utvärdera företagets styrningsmodell och policies avseende tillhandahållande av tjänster samt vidta relevanta åtgärder för att korrigera brister. Ledningsorganet ska också ha till- gång till all information som behövs för att kunna övervaka besluts- fattandet i företaget. 
  
 488 
  
 SOU 2015:2 
  
 Bolagsstyrning m.m. 
  
 De uppgifter som åvilar ledningsorganet enligt artiklarna 9.3 och 45.6 I MIFID II är i princip sådana som redan enligt gällande rätt åvilar styrelse och verkställande direktör i ett aktiebolag, se 8 kap. 4 och 29 §§ aktiebolagslagen (2005:551). Detta gäller t.ex. uppgifter att säkerställa en effektiv och sund styrning av organisationen, utforma strategiska mål och övervaka verksamheten. I vissa delar är upp- gifterna i direktivet något mer preciserade, t.ex. att utforma orga- nisationen så att intressekonflikter undviks och att utforma en policy för tillhandahållandet av tjänster och produkter. Preciseringarna är dock en följd av den verksamhet som bedrivs av värdepappers- företag. För att genomföra artikel 9.3 i MiFID II bör en katalog över styrelsens och verkställande direktörens uppgifter, motsvarande artikeln, tas in 8 kap. lagen om värdepappersmarknaden. För att genomföra artikel 45.6 bör en bestämmelse motsvarande den artik- eln, tas in i 12 kap. samma lag. 
  
 11.3.1Ändringar av styrelsen, antal ledamöter m.m. 
  
 Bedömning: Det krävs inga lagstiftningsåtgärder för att genom- föra artiklarna  
 9.4–6, 
  45.7 och 45.8 i MiFID II. 
  
 I artikel  
 9.4–6 
  (avseende värdepappersföretag) och artikel 45.7 och 45.8 (avseende marknadsoperatörer) finns regler om att ändringar i styrelsens sammansättning ska anmälas till den behöriga myndig- heten, att myndigheten inte ska ge företag tillstånd med mindre än att myndigheten anser att ledningen uppfyller ställda krav, samt – för värdepappersföretag – en regel om minsta antalet ledamöter. 
  
 Motsvarande regler finns i 2004 års direktiv avseende värdepap- persföretag (artikel  
 9.2–9.4) 
  och någon lagändring behövs inte för att genomföra artikel  
 9.4–6 
  i MiFID II. Regler om att anmäla änd- ringar i fråga om styrelsens sammansättning och att det är en förut- sättning för tillstånd att ledande befattningshavare uppfyller kraven finns visserligen inte i 2004 års direktiv när det gäller marknads- operatörer, men sådana regler finns för börser i svensk rätt, se 12 kap. 2 § 4 lagen om värdepappersmarknaden och 2 kap. 6 § Finans- inspektionens föreskrifter (FFFS 2007:17) om verksamheten vid marknadsplatser. Det behövs därför inte heller någon lagändring för att genomföra artikel 45.7 och 45.8 i MiFID II. 
  
 489 
  
 Bolagsstyrning m.m. 
  
 SOU 2015:2 
  
 11.4Krav på organisation av verksamheten i värdepappersinstitut 
  
 Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tas in en bestämmelse om att ett värdepappersinstitut ska ha sunda skydds- mekanismer för att säkerställa skyddet och autentiseringen vid informationsöverföring, samt för att minimera risken för dataför- vanskning och för obehörig åtkomst till informationen. 
  
 I artikel 16.5 i MiFID II ställs krav bland annat när det gäller out- sourcing och sunda förfaranden för förvaltning och redovisning m.m. Motsvarande krav finns i artikel 13.5 i 2004 års direktiv. Den artikeln genomfördes genom 8 kap. 11 och 14 §§ lagen om värde- pappersmarknaden. I artikel 16.5 tredje stycket i MiFID II finns dock ett nytt krav i förhållande till 2004 års direktiv. Enligt artikeln ska ett värdepappersinstitut ha inrättat sunda skyddsmekanismer för att garantera skyddet och autentiseringen vid informationsöver- föring, samt för att minimera risken för dataförvanskning och för obehörig åtkomst till informationen och för att förhindra informa- tionsläckor, så att informationen alltid behandlas konfidentiellt. Enligt artikeln ska dessa krav dock inte inverka på de behöriga myn- digheternas rätt att få tillgång till informationen. De mekanismer som avses ska alltså skydda både mot förvanskning av data och mot att någon obehörig kommer åt t.ex. kundinformation. 
  
 För att genomföra artikel 16.5 bör motsvarande bestämmelser tas in i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 490 
  
 12 Tillsyn 
  
 12.1Inledning 
  
 De befogenheter som den behöriga myndigheten ska ha för att utreda och förhindra överträdelser av MiFID II motsvarar i stor utsträck- ning de befogenheter som myndigheten skulle utrustas med enligt 2004 års direktiv. Liknande bestämmelser har nyligen varit föremål för överväganden i anledning av genomförandet av EU:s marknads- missbruksförordning. I det följande redogörs för de befogenheter som de behöriga myndigheterna ska ha enligt bestämmelserna i MiFID II. 
  
 12.1.1Rätt att få tillgång till dokument, data och information 
  
 Bedömning: Det krävs ingen lagstiftningsåtgärd för att genom- föra artikel 69.2.a och b i MiFID II. 
  
 Enligt artikel 69.2.a ska den behöriga myndigheten kunna få till- gång till dokument och andra uppgifter i vilket format som helst, och enligt artikel 69.2.b ska myndigheten även kunna begära att få information från vem som helst, inklusive från dem som har varit inblandade i en transaktion, samt vid behov kalla en sådan person till förhör. Artikel 69.2.a och b motsvarar artikel 50.2.a och b i 2004 års direktiv och 23 kap. 3 § första stycket 1 och 2 lagen om värde- pappersmarknaden. Ett företag eller någon annan är enligt gällande rätt skyldig att efter anmodan tillhandahålla uppgifter eller hand- lingar till Finansinspektionen. Inspektionen har också rätt att kalla den som förväntas kunna lämna upplysningar till förhör. Undantag gäller dock avseende bestämmelserna om prospekt samt om det skulle strida mot den i lag reglerade tystnadsplikten för advokater. 
  
 491 
  
 Tillsyn 
  
 SOU 2015:2 
  
 Om ett företag eller någon annan inte följer en sådan anmodan från Finansinspektionen får inspektionen förelägga vederbörande att göra rättelse. Enligt 25 kap. 29 § lagen om värdepappersmarknaden kan ett sådant föreläggande förenas med vite. Inspektionen får enligt all- männa regler ansöka vid länsrätt om att vitet ska dömas ut. Bestäm- melser om viten finns i lagen (1985:206) om viten. 
  
 Med hänsyn till formuleringen i artikel 72.1 i MiFID II, om att befogenheterna ska utövas i enlighet med nationell rätt, måste det svenska undantaget för advokater anses godtagbart (jfr prop. 2004/05:142, s. 117 f. och prop. 2006/07:115 s. 492). Formulering- en omhändertar också skyddet för meddelare som regleras i tryck- frihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Detta behöver dock inte uttryckas i lag eftersom det är en självklar konsekvens av tryck- och yttrandefrihetslagstiftningen att bestämmelser i lag inte får tillämpas i den mån de strider mot grundlag. Finansinspektionens rätt enligt 23 kap. 3 § första stycket 1 och 2 lagen om värdepappers- marknaden, att begära in information och kalla personer till förhör, är i övrigt inte begränsad till vissa personer eller företag, utan om- fattar var och en som kan förväntas lämna uppgifter. Artikel 69.2.a och b föranleder därför inte någon lagstiftningsåtgärd. 
  
 12.1.2Rätt att utföra undersökningar på plats 
  
 Förslag: 23 kap. 4 § lagen (2007:528) om värdepappersmark- naden kompletteras så att Finansinspektionen ges rätt att utföra platsundersökningar även hos leverantörer av datarapporterings- tjänster. 
  
 Enligt artikel 69.2.c ska den behöriga myndigheten kunna utföra platsundersökningar. Artikeln har sin motsvarighet i artikel 50.2.c i 2004 års direktiv. Finansinspektionens möjligheter att utföra under- sökningar på plats för övervakningen av bestämmelserna i lagen om värdepappersmarknaden följer av 23 kap. 4 § samma lag. I detta fall har det i lagtexten uttryckligen angetts att rätten att göra platsunder- sökningar gäller i förhållande till företag under tillsyn. Regeringen har i förarbetena till marknadsmissbrukslagen (2005:377) tolkat direktivtexten så att bestämmelsen endast avser inspektioner i före- tags kontorslokaler och liknande, alltså inte inspektioner i privat- 
  
 492 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillsyn 
  
 bostäder (prop. 2004/05:142, s. 118). Samma tolkning gjordes vid genomförandet av 2004 års direktiv. Enligt utredningens mening bör samma tolkning göras när det gäller motsvarande bestämmelse i MiFID II. Artikel 69.2.c är således, såvitt avser värdepappers- institut och börser, genomförd genom 23 kap. 4 § lagen om värde- pappersmarknaden, men paragrafen bör kompletteras så att rätten att göra platsundersökningar utvidgas till att gälla även leverantörer av datarapporteringstjänster. 
  
 12.1.3Rätt att ta del av bandinspelade telefonsamtal eller bevarad elektronisk kommunikation 
  
 Bedömning: Det krävs ingen lagstiftningsåtgärd för att genom- föra artikel 69.2.d i MiFID II. 
  
 Enligt artikel 69.2.d ska den behöriga myndigheten ha möjlighet att få del av bandade telefonsamtal eller bevarad elektronisk kommuni- kation från värdepappersföretag, kreditinstitut och andra finansiella institutioner. 
  
 Bestämmelsen i 23 kap. 3 § första stycket 1 lagen om värdepap- persmarknaden, om Finansinspektionens rätt att få uppgifter, hand- lingar eller annat, omfattar även en rätt att få bandinspelningar av telefonsamtal och bevarad elektronisk kommunikation. Redan enligt gällande rätt finns en skyldighet för värdepappersinstitut att använda bandinspelning vid t.ex. mäklarbord, se 21 kap. 3 § Finansinspek- tionens föreskrifter (FFFS 2007:16) om värdepappersrörelse. Utre- dningen föreslår att denna skyldighet utvidgas till att avse alla telefon- samtal som är avsedda att leda till transaktioner med finansiella instrument, se avsnitt 9.10. I andra fall kommer bandinspelning att användas av tillståndspliktiga företag för att fullgöra dokumenta- tionsskyldigheter avseende t.ex. rådgivning utan att det finns något uttryckligt lag- eller föreskriftskrav på att just bandinspelning ska användas. Även i dessa fall har Finansinspektionen rätt att få ut in- spelningarna. Någon lagstiftningsåtgärd behövs därför inte på detta område. 
  
 493 
  
 Tillsyn 
  
 SOU 2015:2 
  
 12.1.4Rätt att begära att tillgångar fryses eller beläggs med kvarstad 
  
 Genomförandet av artikel 69.2.e, om den behöriga myndighetens rätt att begära att tillgångar fryses och/eller beläggs med kvarstad, behandlas i avsnitt 13.6.2. 
  
 12.1.5Rätt att förbjuda viss yrkesverksamhet 
  
 Förslag: Finansinspektionens rätt att förbjuda ageranden som kan antas strida mot lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden eller MiFIR ska innefatta en rätt att förbjuda viss yrkesverksam- het. 
  
 Enligt artikel 69.2.f i MiFID II ska den behöriga myndigheten kunna begära tillfälligt förbud mot viss yrkesverksamhet. Ett motsvarande krav finns i artikel 50.2.g i 2004 års direktiv. 
  
 De regler som finns i svensk rätt om att förbjuda viss yrkes- eller näringsverksamhet är utformade som sanktioner, se t.ex. reg- lerna om näringsförbud i lagen (1986:436) om näringsförbud samt möjligheterna för Finansinspektionen att återkalla tillstånd enligt 25 kap. 1 § lagen om värdepappersmarknaden. Vad som avses i arti- kel 69.2.f är dock ingen sanktion utan en tillsyns- och övervaknings- befogenhet, dvs. en åtgärd som ska kunna tillgripas under utred- ningen av en misstänkt överträdelse. Den rätt för inspektionen som föreslås i avsnitt 12.1.10 – att förbjuda ageranden som kan antas stå i strid mot lagen eller MiFIR – bör därför utformas så att den också ger inspektionen möjlighet att förelägga någon att upphöra med viss yrkesverksamhet. 
  
 12.1.6Rätt att begära uppgifter från revisorer för värdepappersföretag och reglerade marknader 
  
 Bedömning: Det krävs ingen lagstiftningsåtgärd för att genom- föra artikel 69.2.g i MiFID II. 
  
 494 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillsyn 
  
 Enligt artikel 69.2.g ska den behöriga myndigheten ha rätt att begära uppgifter från revisorer för värdepappersföretag, reglerade markna- der och leverantörer av datarapporteringstjänster. En i stort sett motsvarande artikel, med undantag för revisorer för leverantörer av datarapporteringstjänster, finns i 2004 års direktiv (artikel 50.2.h). Några förbehåll för nationella rättsliga bestämmelser om tystnads- plikt finns inte. Upplysningsskyldigheten måste därför anses gå före befintliga bestämmelser om tystnadsplikt för denna yrkes- grupp. Rättigheten för Finansinspektionen att begära in uppgifter täcks genom bestämmelsen i 23 kap. 3 § första stycket 1 lagen om värdepappersmarknaden, om att inspektionen ska ha rätt att ålägga vem som helst att tillhandahålla uppgifter eller handlingar. Någon lagstiftningsåtgärd krävs därför inte. 
  
 12.1.7Rätt att överlämna ärenden till åtal 
  
 Bedömning: Det krävs ingen lagstiftningsåtgärd för att genom- föra artikel 69.2.h i MiFID II. 
  
 En artikel motsvarande artikel 69.2.h finns i 2004 års direktiv (arti- kel 50.2.i). Eftersom det inte finns något som hindrar att Finans- inspektionen överlämnar ärenden till åtal behövs ingen lagstiftnings- åtgärd. 
  
 12.1.8Rätt att låta revisorer eller sakkunniga utföra kontroller eller undersökningar 
  
 Förslag: 23 kap. 7 § lagen (2007:528) om  
 värdepappers-mark- 
  naden kompletteras så att Finansinspektionen ges rätt att för- ordna revisor även i ett företag som är en leverantör av data- rapporteringstjänster. 
  
 Den behöriga myndigheten ska enligt artikel 69.2.i ha rätt att ge revisorer eller sakkunniga i uppdrag att utföra kontroller eller utred- ningar. Motsvarande bestämmelse finns i artikel 50.2.m i 2004 års direktiv. 
  
 495 
  
 Tillsyn 
  
 SOU 2015:2 
  
 Av 23 kap. 7 § lagen om värdepappersmarknaden framgår att Finansinspektionen har rätt att förordna en revisor att med övriga revisorer delta i revisionen av ett företag. I Finansinspektionens all- männa råd (FFFS 1998:5) för revisorer, förordnade av Finans- inspektionen, anges att råden är allmänt hållna och att inspektionen därutöver kan lämna instruktioner avseende särskilda områden som granskningen bör omfatta (1 §). Revisorn arbetar på Finansinspek- tionens uppdrag och fullgör tillsammans med övriga i institutet utsedda revisorer uppdraget att granska institutet i den omfattning som följer av god redovisningssed (2 §). Revisorn bör ägna särskild uppmärksamhet åt institutets interna kontrollsystem. Revisorn bör även särskilt uppmärksamma hanteringen av de i verksamheten före- kommande riskerna samt hur riktlinjer och instruktioner tillämpas (4 §). Revisorn bör kontrollera att institutet har upprättat rutiner som säkerställer att rapportering till Finansinspektionen är korrekt och sker i enlighet med lagar och andra föreskrifter (5 §). Därut- över framgår i de allmänna råden vad revisorns rapporteringsskyl- dighet omfattar  
 (6–8 
  §§). 
  
 Möjligheten för Finansinspektionen att förordna en revisor uppfyller MiFID II:s krav såvitt avser värdepappersinstitut och börser. Denna tillsynsbefogenhet bör dock även omfatta leveran- törer av datarapporteringstjänster vilket bör läggas till i 23 kap. 7 § lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 12.1.9Rätt att få information och dokumentation om storleken eller syftet med en position eller en exponering i råvaruderivat m.m. 
  
 Bedömning: Det krävs inga lagstiftningsåtgärder för att genom- föra artikel 62.2.j i MiFID II. 
  
 Den behöriga myndigheten ska, enligt artikel 69.2.j, kunna kräva eller begära information, inbegripet all relevant dokumentation, från vem som helst om storleken eller syftet med en position eller en exponering i råvaruderivat samt om tillgångar och skulder avseende underliggande tillgångar till sådana derivat. 
  
 Denna befogenhet är endast en variant av rätten att inhämta in- formation från vem som helst och ryms i Finansinspektionens rätt 
  
 496 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillsyn 
  
 att inhämta information enligt 23 kap. 3 § första stycket 1 lagen om värdepappersmarknaden. Det krävs därför inga lagstiftningsåtgärder för att genomföra artikel 62.2.j. 
  
 12.1.10Rätt att kräva att varje praxis eller uppträdande som den behöriga myndigheten anser strider mot bestämmelser i MiFID II eller MiFIR upphör tillfälligt eller permanent 
  
 Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tas in en bestämmelse som ger Finansinspektionen rätt att förbjuda age- randen som kan antas strida mot lagen eller MiFIR. Ett sådant förbud ska gälla för viss tid och bara under den tid en utredning pågår. 
  
 Enligt artikel 69.2.k i MiFID II ska den behöriga myndigheten ha rätt att kräva att varje praxis eller uppträdande, som den behöriga myndigheten anser strider mot direktivet eller MiFIRs bestämmel- ser, tillfälligt eller permanent upphör samt förhindra en upprepning av denna praxis eller detta uppträdande. 
  
 Enligt nuvarande regler kan Finansinspektionen enligt 6 kap. 2 § lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument förelägga den som deltar i handel med ett finansiellt instrument att upphöra med verksamheten, om handeln strider mot den s.k. sundhetsregeln i 1 kap. 2 § samma lag. Enligt förarbetena utgör den regeln i första hand en måttstock för utformningen av de finansiella instrument som får förekomma på marknaden.1 Om det skulle uppkomma handel i in- strument som äventyrar allmänhetens förtroende kan Finansinspek- tionen med stöd av denna paragraf och 6 kap. 2 § första stycket 1 ingripa med t.ex. vitesföreläggande. Enligt förarbetena utgör para- grafen också grund för inspektionens verksamhet i syfte att övervaka att handeln överensstämmer med god sed på värdepappersmarkna- den. Bestämmelsen torde således kunna användas t.ex. om någon systematiskt deltar i handel som inspektionen bedömer är marknads- manipulation. Enligt 25 kap. 1 § lagen om värdepappersmarknaden har Finansinspektionen rätt att ingripa mot värdepappersinstitut 
  
 1 Prop. 1990/91:142 s.  
 144–145. 
  
 497 
  
 Tillsyn 
  
 SOU 2015:2 
  
 och marknadsoperatörer genom att förelägga företaget att begränsa rörelsen i något avseende, minska riskerna i den eller vidta någon annan åtgärd för att komma till rätta med situationen. Inspektionen kan enligt samma paragraf förbjuda verkställighet av beslut och även återkalla företagets tillstånd. Som förutsättning för detta anges att företaget har agerat i strid mot lagen eller någon annan författning eller föreskrift som reglerar företagets verksamhet. Motsvarande reg- ler finns för andra företag under tillsyn, t.ex. banker (15 kap. 1 § lagen, 2004:297, om bank- och finansieringsrörelse) och fondbolag (12 kap. 1 § lagen, 2004:46, om värdepappersfonder). 
  
 Dessa regler innebär att Finansinspektionen kan förbjuda viss handel (6 kap. 2 § lagen om handel med finansiella instrument) och viss verksamhet (verksamhet som bedrivs av tillståndspliktiga före- tag). Reglerna ger således Finansinspektionen i viss utsträckning befogenheter i enlighet med artikel 69.2.k i MiFID II. Dock kan in- spektionen ingripa med stöd av 25 kap. 1 § lagen om värdepappers- marknaden först om det kan konstateras att företaget i fråga faktiskt har agerat i strid mot lagen, inte redan när detta kan misstänkas. Inspektionen bör därför ges en mer generell utredningsbefogenhet att förbjuda ageranden som strider mot MiFIR. I förordningen har den aktuella befogenheten formulerats så att det är ageranden som den behöriga myndigheten anser strider mot förordningen som ska kunna förbjudas. Så bör dock inte befogenheten förmuleras i svensk rätt. Det bör i stället uppställas ett beviskrav – kan antas – som kan prövas vid ett eventuellt överklagande. 
  
 12.1.11Rätt att vidta varje slag av åtgärd för att se till att värdepappersföretag, reglerade marknader och andra som omfattas av MiFID II eller MiFIR kontinuerligt följer lagstiftningen 
  
 Bedömning: Det krävs ingen lagstiftningsåtgärd för att genom- föra artikel 69.2.l i MiFID II. 
  
 Artikel 69.2.l anger att den behöriga myndigheten ska ha rätt att vidta varje slag av åtgärd – i enlighet med nationell rätt – för att se till att värdepappersföretag, reglerade marknader och andra som 
  
 498 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillsyn 
  
 omfattas av MiFID II eller MiFIR kontinuerligt följer lagstiftningen. Bestämmelsen har sin motsvarighet i artikel 50.2.i i 2004 års direktiv. 
  
 De i det föregående nämnda befogenheterna som Finansinspek- tionen har, eller föreslås få, får anses tillräckliga för att uppfylla kraven i MiFID II i denna del. 
  
 12.1.12Rätt att tillfälligt avbryta handeln med ett finansiellt instrument och kräva att ett finansiellt instrument ska avföras från handel 
  
 Förslag: Bestämmelserna i 22 kap. 1 och 2 §§ lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden justeras för att åstadkomma ett direktivnära genomförande och för att anpassa reglerna till de nya bestämmelserna som genomför artiklarna 32.2 och 52.2 i MiFID II om börsers och värdepappersinstituts handelsstopp. 
  
 Enligt artikel 69.2.m och n i MiFID II (artikel 50.2.j och k i 2004 års direktiv) ska den behöriga myndigheten ha rätt att begära att handeln med ett finansiellt instrument tillfälligt stoppas och att ett finansiellt instrument avförs från handel vare sig det omsätts på en reglerad marknad eller i någon annan form av organiserad handel. Uttrycket någon annan form av organiserad handel bör, enligt ut- redningens mening, innefatta både handel på en  
 MTF-plattform, 
  en  
 OTF-plattform 
  och handel som systematisk internhandlare. 
  
 Enligt 22 kap. 2 § lagen om värdepappersmarknaden har Finans- inspektionen rätt att meddela beslut om handelsstopp på en handels- plattform eller i annan handel, organiserad av ett värdepappersinsti- tut. Denna bestämmelse motsvarar således kraven i artikel 69.2.m i MiFID II. Genom MiFID II har dock tillkommit bestämmelser om handelsstopp på reglerade marknader och på handelsplattformar, se avsnitten 6.2.2 och 6.2.3. Dessa bestämmelser innebär i korthet att en börs som driver en reglerad marknad eller ett värdepappers- institut som driver en handelsplattform ska informera den behöriga myndigheten om handelsstopp som börsen eller institutet har be- slutat. Om handelsstoppet beror på misstänkt marknadsmissbruk, ett uppköpserbjudande eller på att investerarna har undanhållits insiderinformation som skulle ha offentliggjorts enligt EU:s mark- nadsmissbruksförordning, ska handeln i instrumentet stoppas av 
  
 499 
  
 Tillsyn 
  
 SOU 2015:2 
  
 den behöriga myndigheten. Detta handelsstopp ska gälla även andra handelsplatser och handel genom systematiska intern- handlare som ligger under den behöriga myndighetens jurisdiktion. Myndigheten ska vidare informera Esma och andra behöriga myn- digheter, vilka i sin tur kan besluta om handelsstopp för sina handelsplatser och systematiska internhandlare. Utredningen har föreslagit att bestämmelserna om börsers och värdepappersinstituts handelsstopp tas in i de kapitel i lagen som reglerar verksamheterna i fråga. Bestämmelserna i 22 kap. 1 och 2 §§ lagen om värde- pappersmarknaden bör därför justeras i konsekvens med detta. Därutöver bör förutsättningarna för Finansinspektionens handelsstopp utformas mer direktivnära, så att det framgår att detta kan komma i fråga när handelsstoppet beror på misstänkt mark- nadsmissbruk, ett uppköpserbjudande eller på att investerarna har undanhållits insiderinformation som skulle ha offentliggjorts enligt EU:s marknadsmissbruksförordning. 
  
 Finansinspektionen har i dag inte möjlighet att begära att ett finansiellt instrument ska avregistreras eller avföras från handel på en handelsplats. Artiklarna 32.2, 52.2 och 69.2.m innebär dock att den behöriga myndigheten ska ha en sådan möjlighet. Den svenska regleringen är uppbyggd på så sätt att den som driver handelsplatsen är skyldig att i vissa fall avföra ett finansiellt instrument från handel, se avsnitten 6.2.2 och 6.2.3. Den som driver handelsplatsen ska vidare omedelbart offentliggöra ett beslut om avförande och med- dela Finansinspektionen detta. Om den som driver en handelsplats i strid mot bestämmelsen inte avför ett instrument har Finansinspek- tionen möjlighet att ingripa, t.ex. genom ett föreläggande. Enligt ut- redningen måste en sådan reglering – tillsammans med befogen- heten att meddela beslut om handelsstopp på en handelsplats och genom systematiska internhandlare – anses stå i överensstämmelse med artikel 69.2.n i MiFID II. 
  
 500 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillsyn 
  
 12.1.13Rätt att begära att en person vidtar åtgärder för att minska storleken på en position eller exponering 
  
 Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tas in en bestämmelse som ger Finansinspektionen rätt att begära att en person vidtar åtgärder för att minska storleken på en position eller exponering. 
  
 Enligt artikel 69.2.o i MiFID II ska den behöriga myndigheten kunna begära att en person vidtar åtgärder för att minska storleken på en position eller exponering. Artikeln saknar motsvarighet i 2004 års direktiv. 
  
 Enligt artikel 57.1 i MiFID II ska den behöriga myndigheten fast- ställa gränser – i form av kvantitativa trösklar – för hur stora posi- tioner i råvaruderivat som en enskild person eller ett enskilt företag kan ha under en viss tidsperiod. Syftet är att förhindra marknads- missbruk och att främja en ordnad prisbildning och ordnade avveck- lingsförhållanden, se avsnitt 6.6. Operatören ska också kunna tvinga fram en stängning eller minskning av en position i råvaruderivat – permanent eller tillfälligt – och även kunna tvinga den som har en stor eller dominerande position att tillhandahålla likviditet tillbaka till marknaden, t.ex. genom att ställa bindande köp- och säljbud. Enligt artikel 69.2.o ska Finansinspektionen kunna förelägga en operatör att vidta åtgärder för att minska storleken på en position eller expo- nering. Några bestämmelser som motsvarar artikel 69.2.o finns inte i svensk rätt och bör därför tas in i lagen om värdepappersmark- naden. 
  
 Som framgått torde artikel 69.2.o i första hand avse expone- ringar i råvaruderivat. Artikeln är dock enligt sin ordalydelse inte uttryckligen begränsad till just sådana instrument. Enligt utred- ningens bedömning skulle det inte vara ett korrekt genomförande av artikeln att lägga till en sådan avgränsning i den svenska lagen. 
  
 501 
  
 Tillsyn 
  
 SOU 2015:2 
  
 12.1.14Rätt att begränsa möjligheten för en person att ingå ett råvaruderivatkontrakt 
  
 Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tas in en bestämmelse som ger Finansinspektionen rätt att begränsa möjlig- heten för en person att ingå ett råvaruderivatkontrakt. 
  
 Enligt artikel 69.2.p i MiFID II ska den behöriga myndigheten kunna begränsa möjligheten för en person att ingå ett råvaruderivat- kontrakt, bl.a. genom att införa gränser för storleken på en position som en person kan inneha vid alla tidpunkter i enlighet med arti- kel 57. Finansinspektionen har enligt 25 kap. 1 § andra stycket lagen om värdepappersmarknaden rätt att förelägga företag under tillsyn att vidta åtgärder. Artikel 69.2.p omfattar emellertid även andra än tillståndspliktiga företag. En bestämmelse motsvarande artikeln bör därför tas in i lagen. 
  
 12.1.15 Rätt att utfärda offentliga underrättelser 
  
 Bedömning: Det krävs ingen lagstiftningsåtgärd för att genom- föra artikel 69.2.q i MiFID II. 
  
 I artikel 69.2.q anges att den behöriga myndigheten ska kunna ut- färda offentliga underrättelser. 
  
 Det finns inget som hindrar att Finansinspektionen i dag publi- cerar information som kan behövas för investerare och allmänhet. Någon lagstiftningsåtgärd med anledning av artikeln behövs därför inte. 
  
 12.1.16Rätt att få ut uppgifter om datatrafik från teleoperatörer 
  
 Förslag: Finansinspektionen ges inte rätt att få ut uppgifter om datatrafik från teleoperatörer. 
  
 502 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillsyn 
  
 Enligt artikel 69.2.r i MiFID II ska den behöriga myndigheten, i den mån det är tillåtet enligt nationell lag, kunna få ut befintliga uppgifter över tele- och datatrafik som innehas av en teleoperatör, om det finns rimliga misstankar om överträdelser och om sådana uppgifter kan vara av betydelse för att undersöka överträdelser av MiFID II eller MiFIR. Denna bestämmelse är ny i förhållande till 2004 års direktiv. 
  
 Ett liknande krav finns i artikel 69.2.d i MiFID II (artikel 50.2.d i 2004 års direktiv). Den artikeln, som dock inte uttryckligen pekar ut teleoperatörer, ansågs vid införandet av 2004 års direktiv genom- förd genom att Finansinspektionen kunde begära in uppgifter om tele- och datatrafik från värdepappersinstitut med stöd av 23 kap. 3 § första stycket 1 lagen om värdepappersmarknaden. Finans- inspektionens rätt att få ut uppgifter kompletteras enligt gällande rätt även av Åklagarmyndighetens rätt att få information från tele- operatörer vid vissa brottsutredningar. 
  
 Frågan om myndigheters och andras möjligheter att få ut upp- gifter om enskildas datatrafik är föremål för en omfattande, och i många delar svårgenomtränglig, reglering på både europeisk och nationell nivå. På europeisk nivå är det främst Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/58/EG av den 12 juli 2002 om behandling av personuppgifter och integritetsskydd inom sektorn för elektronisk kommunikation (direktivet om integritet och elektronisk kommu- nikation) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/24/EG av den 15 mars 2006 om lagring av uppgifter som genererats eller behandlats i samband med tillhandahållande av allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster eller allmänna kommunika- tionsnät och om ändring av direktiv 2002/58/EG (datalagrings- direktivet)2 som är av intresse. På nationell nivå regleras frågan fram- för allt i lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation. Teleopera- törens uppgifter om kommunikationskälla, datum, tidpunkt och 
  
 2 Den 8 april 2014 ogiltigförklarade  
 EU-domstolen 
  direktivet om integritet och elektronisk kommunikation i en dom i de förenade målen  
 C-293/12 
  och  
 C-594/12 
  Digital Rights Ireland och Donaldson m.fl. Med anledning av domen förordnades en utredare att bl.a. grundligt analysera reglerna om lagring av uppgifter enligt 6 kap. 16  
 a–f 
  §§ lagen om elektronisk kom- munikation, samt övriga bestämmelser om tillgång och behandling av sådana uppgifter, och deras förhållande till unionsrätten. Av analysen framgår att utredarens samlade bedömning är att det svenska regelverket om lagring och utlämnande av uppgifter ryms inom de ramar som ställs upp av unions- och Europarättens allmänna principer och kravet på respekt för grund- läggande rättigheter, se DS 2014:23. 
  
 503 
  
 Tillsyn 
  
 SOU 2015:2 
  
 varaktighet för kommunikationen, typ av kommunikation m.m. får enligt lagen om elektronisk kommunikation bara lämnas ut under vissa förutsättningar. När det gäller uppgifter om abonnemang är operatören skyldig att lämna ut sådana till åklagare och polis vid misstanke om brott (se 6 kap. 22 § 2). Det får enligt förarbetena till lagen anses stå klart att  
 IP-nummer 
  är att betrakta som en uppgift om abonnemang. Någon begränsning till att det ska vara fråga om brott av viss svårhetsgrad finns inte. När det gäller uppgifter om vem som har kommunicerat med vem är dock åtkomsten mer begrän- sad. Sådana uppgifter kan åklagare få ut under de förutsättningar som anges i 27 kap.  
 19–21 
  §§ rättegångsbalken. Det krävs som huvud- regel att det är fråga om en förundersökning angående brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse i sex månader. Vidare finns i 6 kap. 16  
 a–16 
  f §§ lagen om elektronisk kommunika- tion bestämmelser om lagring av vissa uppgifter. Uppgifter som lagrats enligt dessa bestämmelser får endast lämnas ut i brotts- bekämpande syfte (se 16 c § lagen om elektronisk kommunika- tion). De uppgifter som ska lagras sammanfaller dock i många delar med uppgifter – t.ex. abonnentuppgifter – som en operatör be- höver för andra ändamål, t.ex. fakturering. Har uppgifterna lagrats för något sådant ändamål får de lämnas ut. Då gäller i stället tyst- nadsplikten i 6 kap. 20 § lagen om elektronisk kommunikation, dvs. uppgifterna får inte lämnas ut obehörigen. Det är dock inget obehörigt utlämnande att lämna ut uppgifter enligt 6 kap. 22 §, se ovan. Regleringen ger sammanfattningsvis uttryck för en intresse- avvägning mellan å ena sidan den enskildes integritet och å den andra sidan samhällets intressen, t.ex. av att beivra brott. 
  
 Som lagen om elektronisk kommunikation är utformad är det inte möjligt för Finansinspektionen att få ut uppgifter om tele- och data- trafik från teleoperatörer. Bestämmelsen i artikel 69.2.r om att den behöriga myndigheten ska kunna få ut uppgifter i den mån det är tillåtet enligt nationell rätt måste anses innebära att medlemsstater- na själva kan besluta om i vilken utsträckning den behöriga myn- digheten ska få ut denna typ av uppgifter. De principer och krav för utlämnande av uppgifter som normalt tillämpas i Sverige bör därför tillämpas även i detta fall. För andra uppgifter än uppgifter om abonnemang har i svensk rätt avvägningen mellan den enskildes integritetsskydd och möjligheterna att kunna utreda brott lett till att det krävs brott av en viss svårhetsgrad för att brottsbekämpande 
  
 504 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillsyn 
  
 myndigheter ska få tillgång till uppgifterna. Någon begränsning till att det ska vara fråga om brott av viss svårhetsgrad finns dock inte när det gäller uppgifter om abonnemang. Sådana uppgifter har ansetts vara betydligt mindre integritetskänsliga än uppgifter om ett med- delande. Uppgifter om abonnemang får, med vissa undantag, även lämnas ut till Skatteverket och Kronofogdemyndigheten för använd- ning i deras fiskala respektive exekutiva verksamhet. Finansinspek- tionens utredningar på det område som omfattas av MiFID II och MiFIR rör inte brott eller företeelser som tidigare varit kriminalise- rade,3 varför det inte kan bli aktuellt att inspektionen skulle kunna få tillgång till andra uppgifter än uppgifter om abonnemang. Det är dock svårt att se vilken nytta inspektionen skulle ha av abonne- mangsuppgifter när det gäller tillsynen av efterlevnaden av bestäm- melserna i lagen om värdepappersmarknaden och MiFIR, varför en avvägning mellan den enskildes integritetsskydd och möjligheterna att kunna utreda brott eller motsvarande leder till att inspektionen inte bör kunna få ut uppgifter om tele- och datatrafik från tele- operatörer 
  
 12.1.17Rätt att stoppa marknadsföring eller försäljning av finansiella instrument eller strukturerade insättningar 
  
 Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tas in en bestämmelse som ger Finansinspektionen rätt att stoppa mark- nadsföring eller försäljning av finansiella instrument eller struk- turerade insättningar, om ett värdepappersinstitut har underlåtit att utveckla eller tillämpa en effektiv process för produktfram- tagande, eller om institutet på annat sätt har underlåtit att upp- fylla sina skyldigheter enligt artikel 16.3 i MiFID II. 
  
 Bedömning: Det krävs inga lagstiftningsåtgärder för att genom- föra artikel 69.2.s i MiFID II. 
  
 3 Jfr SOU 2014:46 s. 273 ff. där det föreslås att Finansinspektionen ska ha rätt att få ut vissa uppgifter för utredningar avseende marknadsmissbruk. 
  
 505 
  
 Tillsyn 
  
 SOU 2015:2 
  
 Enligt skäl 29 i MiFIR ska den behöriga myndighetens befogen- heter kompletteras med en tydlig mekanism för att förbjuda eller begränsa marknadsföring, distribution och försäljning av någon typ av finansiellt instrument eller strukturerade insättningar som väcker allvarliga betänkligheter i fråga om investerarskyddet, finansmark- nadernas eller råvarumarknadernas korrekta funktion och integritet eller stabiliteten i hela eller delar av finanssystemet. Detta ska ske i kombination med en lämplig samordning av och beredskapsbefogen- heter för Esma eller, när det gäller strukturerade insättningar, Europeiska tillsynsmyndigheten, inrättad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1093/2010 av den 24 november 2010 om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska bank- myndigheten), om ändring av beslut nr 716/2009/EG och om upphävande av kommissionens beslut 2009/78/EG. 
  
 Enligt artikel 69.2.s i MiFID II ska den behöriga myndigheten kunna stoppa marknadsföring eller försäljning av investeringspro- dukter eller strukturerade insättningar, om villkoren i artiklarna 40– 42 i MiFIR är uppfyllda, och enligt artikel 69.2.t ska den behöriga myndigheten kunna stoppa marknadsföring eller försäljning av finan- siella instrument eller strukturerade insättningar i de fall då värde- pappersföretaget inte har utvecklat eller tillämpat en effektiv process för framtagande av produkter. 
  
 En första reflektion är att det i artikel 69.2.s talas om investe- ringsprodukter, medan det i artikel 69.2.t talas om finansiella instrument. Någon definition av vad som avses med investerings- produkter finns dock inte och i samtliga artiklar i MiFIR som arti- kel 69.2.s hänvisar till – som reglerar både de europeiska och natio- nella myndigheternas rätt att ingripa – talas det enbart om finansiella instrument och strukturerade insättningar. Utredningens utgångs- punkt är därför att termen investeringsprodukter i artikel 69.2.s inte omfattar något annat eller mer än termen finansiella instrument. 
  
 När det gäller rätten att stoppa marknadsföring eller försäljning enligt artikel 69.2.s i MiFID II är det alltså när villkoren i artiklarna  
 40–42 
  i MiFIR är uppfyllda som ett sådant stopp kan bli tillämpligt. 
  
 Enligt artikel 42 i MiFIR kan den behöriga myndigheten förbjuda eller begränsa 
  
 506 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillsyn 
  
 a)marknadsföring, distribution eller försäljning av vissa finansiella instrument eller strukturerade insättningar eller finansiella instru- ment eller strukturerade insättningar med vissa särskilda egen- skaper, eller 
  
 b)en viss typ av finansiell verksamhet eller praxis. 
  
 Den behöriga myndigheten får vidta dessa åtgärder, om myndig- heten på rimliga grunder kan fastställa 
  
 a)att ett finansiellt instrument, en strukturerad insättning eller en finansiell verksamhet eller praxis ger upphov till allvarliga problem med investerarskyddet eller innebär ett hot mot finans- marknadernas eller råvarumarknadernas korrekta funktion och integritet eller mot stabiliteten i hela eller delar av det finansiella systemet i minst en medlemsstat, eller att ett derivat inverkar negativt på prisbildningsmekanismen på den underliggande mark- naden, 
  
 b)att de krav enligt unionsrätten som är tillämpliga på det finan- siella instrumentet, den strukturerade insättningen eller den be- rörda finansiella verksamheten eller praxisen inte i tillräckligt hög grad avvärjer de risker som beskrivs under a) och frågan inte på ett bättre sätt kan lösas genom förbättrad övervakning eller kontroll av efterlevnaden av befintliga krav, 
  
 c)att åtgärden är proportionell med hänsyn till de identifierade riskernas natur, de berörda investerarnas eller marknadsaktörer- nas sofistikeringsgrad och åtgärdens sannolika effekter för de investerare och marknadsaktörer som kan inneha, använda eller dra nytta av det finansiella instrumentet, den strukturerade in- sättningen eller verksamheten eller praxisen, 
  
 d)att den behöriga myndigheten på ett tillfredsställande sätt har samrått med de behöriga myndigheter i andra medlemsstater för vilka åtgärden kan få betydande konsekvenser, 
  
 e)att åtgärden inte har någon diskriminerande verkan på tjänster och aktiviteter som tillhandahålls från en annan medlemsstat, och 
  
 f)att den behöriga myndigheten på ett tillfredsställande sätt har samrått med de offentliga organ som är ansvariga för översynen, förvaltningen och tillsynen av fysiska jordbruksmarknader enligt 
  
 507 
  
 Tillsyn 
  
 SOU 2015:2 
  
 rådets förordning (EG) nr 1234/2007 av den 22 oktober 2007 om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarkna- derna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksproduk- ter, om ett finansiellt instrument eller en verksamhet eller praxis utgör ett allvarligt hot mot den fysiska jordbruksmarknadens korrekta funktionssätt och integritet. 
  
 När ovan nämnda villkor är uppfyllda kan den behöriga myndig- heten av försiktighetsskäl införa ett förbud eller begränsning innan ett finansiellt instrument eller en strukturerad insättning har mark- nadsförts, distribuerats eller sålts till kunder. 
  
 Den behöriga myndigheten ska minst en månad innan åtgärden är avsedd att träda i kraft, skriftligen eller genom ett annat medium, som myndigheterna har kommit överens om, tillhandahålla alla övriga berörda behöriga myndigheter och Esma 
  
 a)uppgift om det finansiella instrument eller den finansiella verk- samhet eller praxis som den föreslagna åtgärden avser, 
  
 b)exakta uppgifter om det föreslagna förbudets eller den före- slagna begränsningens natur och uppgift om när förbudet eller begränsningen planeras börja gälla, och 
  
 c)de underlag som ligger till grund för beslutet och genom vilka det kan fastställas att samtliga villkor som nämnts ovan är uppfyllda. 
  
 I undantagsfall kan den behöriga myndigheten vidta provisoriska åtgärder. Sådana åtgärder får endast vidtas då myndigheten bedömer det nödvändigt för att förhindra att finansiella instrument, struktu- rerade insättningar, praxis eller verksamheter som avses i artikel 42.1 i MiFIR ger upphov till skada. Inspektionen ska då skriftligen, minst 24 timmar innan åtgärden är avsedd att träda i kraft, meddela alla andra behöriga myndigheter och Esma eller, för strukturerade insätt- ningar, Europeiska bankmyndigheten (EBA). De provisoriska åtgärderna får endast gälla upp till tre månader. 
  
 Vidare ska den behöriga myndigheten, enligt artikel 42.5 i MiFIR, på sin webbplats offentliggöra ett tillkännagivande av varje beslut om att införa ett förbud eller en begränsning som avses i artikel 42.1 i MiFIR. Tillkännagivandet ska innehålla uppgift om förbudet eller begränsningen, när åtgärden kommer att verkställas och skäl för beslutet. 
  
 508 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillsyn 
  
 Enligt artikel 42.7 i MiFIR ska kommissionen anta delegerade akter i enlighet med artikel 50, som specificerar de kriterier och fak- torer som ska beaktas av den behöriga myndigheten vid fastställan- det av när det föreligger ett allvarligt problem med investerarskyd- det eller ett hot mot finansmarknadernas eller råvarumarknadernas korrekta funktionssätt och integritet eller mot stabiliteten i hela eller delar av det finansiella systemet i minst en medlemsstat. 
  
 Utöver artikel 42 i MiFIR hänvisar artikel 69.2.s i MiFID II även till artiklarna 40 och 41 i MiFIR. De artiklarna handlar om Crawford och EBA.s rätt att ingripa. Myndigheterna kan enligt dessa artiklar göra samma sak som en behörig myndighet kan enligt artikel 42 i MiFIR, nämligen förbjuda marknadsföring och försäljning av en viss produkt eller förbjuda viss verksamhet. Förutsättningarna är också desamma. Esma och EBA ska dock bara ingripa om en nationell behörig myndighet inte redan har gjort det. Proceduren ser däremot lite annorlunda ut, t.ex. i fråga om vem de ska samråda med. Det följer av artiklarna 40 och 41 i MiFIR att ett beslut av Esma eller EBA har företräde framför ett beslut av en nationell be- hörig myndighet. En annan skillnad är att Esma:s och EBA:s beslut kan gälla i hela EU eller delar av unionen, medan en behörig myn- dighets beslut gäller endast nationellt. 
  
 Sammanfattningsvis reglerar alltså artiklarna  
 40–42 
  i MiFIR både de europeiska (Esma och EBA) och de nationella tillsynsmyndig- heternas rätt att stoppa marknadsföring och försäljning av vissa produkter och att stoppa viss verksamhet. Rätten för en nationell behörig myndighet att besluta om ett sådant stopp följer direkt av artikel 42 i MiFIR, liksom förutsättningarna för ett sådant beslut och hur det förhåller sig till ett beslut av Esma eller EBA. Arti- kel 69.2.s i MiFID II tillför således inget i sak. MiFIR kommer att gälla som svensk lag och Finansinspektionen kommer att med stöd av artikel 42 i förordningen ha den befogenhet som krävs enligt artikel 69.2.s i direktivet. Några lagstiftningsåtgärder behövs därför inte för att genomföra artikeln. 
  
 Förutsättningarna för att stoppa marknadsföring eller försäljning enligt artikel 69.2.t i MiFID II är dock andra. Enligt den artikeln är det när ett värdepappersinstitut saknar, eller har underlåtit att tilläm- pa, en effektiv process för framtagande av produkter som den be- höriga myndigheten ska kunna ingripa med ett stopp för försäljning eller marknadsföring av finansiella instrument eller strukturerade 
  
 509 
  
 Tillsyn 
  
 SOU 2015:2 
  
 insättningar. Processen för att ta fram produkter regleras i artikel 16.3 i MiFID II och det krävs enligt den artikeln bl.a. att institutet de- finierar en målgrupp för vilka ett finansiellt instrument är avsett och ser till att instrumentet i fråga är förenligt med behoven hos den målgruppen, se avsnitt 9.9. Även i de fall när institutet i och för sig har en process, men inte har tillämpat den korrekt, t.ex. genom att inte följa upp att instrumenten verkligen distribueras till den målgrupp som de är avsedda för, eller har underlåtit att förse sina distributörer med lämplig information om det aktuella finansiella instrumentet eller målgruppen, kan ett stopp enligt artikel 69.2.t bli aktuellt. Rätten att förbjuda marknadsföring eller försäljning av ett instrument på grund av brister i processen för att ta fram produkter kan inte anses följa direkt av artikel 42 i MiFIR och en bestämmelse som ger Finansinspektionen en sådan befogenhet bör därför tas in i lagen. 
  
 12.1.18Rätt att kräva att en fysisk person avsätts från styrelsen i ett värdepappersföretag eller en marknadsoperatör 
  
 Bedömning: Det krävs ingen lagstiftningsåtgärd för att genom- föra artikel 69.2.u i MiFID II. 
  
 Enligt artikel 69.2.u kan den behöriga myndigheten kräva att en per- son avsätts från styrelsen. Motsvarande bestämmelse finns i 25 kap. 4 § lagen om värdepappersmarknaden, där det framgår att om någon som ingår i ett värdepappersbolags, en börs eller en svensk clearing- organisations styrelse eller är verkställande direktör inte uppfyller de krav som anges i 3 kap. 1 § första stycket 5, 12 kap. 2 § 4 och 19 kap. 3 § 4, ska Finansinspektionen återkalla företagets tillstånd under vissa i lagen angivna omständigheter. I stället för att återkalla tillståndet får Finansinspektionen besluta att en styrelseledamot eller verkställande direktör inte längre får vara det. Någon ny lagstift- ning med anledning av denna artikel behövs därför inte. 
  
 510 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillsyn 
  
 12.2Samarbete mellan behöriga myndigheter 
  
 I spåren av finanskrisen åren 2007 och 2008 blev det tydligt att det förekom brister i den finansiella tillsynen inom EU. Den främsta anledningen till detta var att tillsynsmodellerna fortfarande till stora delar var nationellt inriktade, trots en fortlöpande integrering av de europeiska finansmarknaderna med en mängd finansinstitut som be- driver gränsöverskridande verksamhet. Samarbete och samordning mellan de nationella tillsynsmyndigheterna uppvisade också stora brister. 
  
 För att komma tillrätta med dessa problem beslutade Europaparla- mentet och rådet den 24 november 2010, genom  
 ESA-förordningar4, 
  om ett europeiskt system för finansiell tillsyn (ESFS). Systemet består av tre europeiska tillsynsmyndigheter; Europeiska bankmyndigheten (EBA), Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten (Eiopa) och Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (Esma). De europeiska tillsynsmyndigheterna ska intimt samarbeta med de nationella tillsynsmyndigheterna i syfte att förbättra den inre marknadens funktionssätt. De europeiska tillsynsmyndigheter- na ska utveckla bindande tekniska standarder, verka för en enhetlig tillämpning av det gemenskapsrättsliga regelverket på finansmark- nadsområdet, kunna fatta bindande medlingsbeslut vid tvister mellan medlemsstaternas tillsynsmyndigheter, övervaka att medlemsstater- nas tillsynsmyndigheter följer antagna  
 EU-regler 
  och vid behov ut- färda rekommendationer. Myndigheterna ska även samla in data och information. I krislägen har myndigheterna också särskilda över- nationella befogenheter. 
  
 Vidare inrättades en europeisk systemrisknämnd, ESRB (se Europaparlamentets och rådets förordning EU nr 1092/2010). Nämnden har till uppgift att ansvara för makrotillsynen inom EU genom att identifiera risker för den finansiella stabiliteten och vid 
  
 4 Rådets förordning (EU) nr 2010/1093, (europeiska bankmyndigheten), Europaparla- mentets och rådets förordning (EU) nr 1094/2010 av den 24 november 2010 om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndig- heten), om ändring av beslut nr 716/2009/EG och om upphävande av kommissionens beslut 2009/79/EG och Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1095/2010 av den 24 november 2010 om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten), om ändring av beslut nr 716/2009/EG och om upphävande av kommissionens beslut 2009/77/EG. 
  
 511 
  
 Tillsyn 
  
 SOU 2015:2 
  
 behov utfärda riskvarningar och rekommendationer till åtgärder för att hantera sådana risker. Nämnden ingår i ESFS. 
  
 Den 24 november 2010 beslutade Europaparlamentet och rådet även omnibusdirektivet.5 Genom ändring av en rad sektorsdirektiv preciseras genom detta direktiv de europeiska tillsynsmyndigheter- nas befogenheter. 
  
 12.2.1Samarbete och utbyte av information med utländska myndigheter 
  
 Förslag och bedömning: 23 kap. 5 § lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden kompletteras med en bestämmelse om infor- mationsutbyte med byrån för samarbete mellan energimyndig- heter (Acer), offentliga organ som har behörighet för tillsyn över spotmarknader och auktionsmarknader och med behöriga myn- digheter, registerförvaltare och andra offentliga organ som har uppdrag att utöva tillsyn av efterlevnaden enligt Europaparla- mentets och rådets direktiv 2003/87/EG av den 13 oktober 2003 om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen och om ändring av rådets direktiv 96/61/EG och offentliga organ som är ansvariga för tillsyn, förvaltning och reglering av fysiska jordbruksmarknader enligt Europaparla- mentets och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 av den 17 december 2013 om upprättande av en samlad marknadsord- ning för jordbruksprodukter och om upphävande av rådets för- ordningar (EEG) nr 922/72, (EEG) nr 234/79, (EG) nr 1037/2001 och (EG) nr 1234/2007. 
  
 23 kap. 6 § lagen om värdepappersmarknaden kompletteras med en bestämmelse om att i de fall en utländsk myndighet närvarar vid en kontroll, så ska även Esma få närvara. 
  
 5 Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/78/EU av den 24 november 2010 om ändring av direktiven 98/26/EG, 2002/87/EG, 2003/6/EG, 2003/41/EG, 2003/71/EG, 2004/39/EG, 2004/109/EG, 2005/60/EG, 2006/48/EG, 2006/49/EG och 2009/65/EG, vad gäller befogen- heterna för Europeiska tillsynsmyndigheten (Europeiska bankmyndigheten), Europeiska tillsynsmyndigheten (Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten) och Euro- peiska tillsynsmyndigheten (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten). 
  
 512 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillsyn 
  
 I MiFID II ställs vissa grundläggande krav på vad som ska gälla för behöriga myndigheters samarbete inom det europeiska samarbetet för finansiell tillsyn (artikel 79). Bestämmelsen motsvaras av artikel 56 i 2004 års direktiv. Jämfört med det direktivet har det i MiFID II tillkommit en bestämmelse i artikel 79 andra stycket som reglerar rätten till kontakt med de rättsliga myndigheterna när man har valt att föreskriva straffrättsliga påföljder vid överträdelser i enlighet med artikel 70. När en begäran avser rättslig hjälp i brottmål gäller lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål. Några tilläggsbestämmelser torde därför inte behövas. 
  
 Den behöriga myndigheten får även samarbeta med behöriga myndigheter i andra medlemstater för att underlätta indrivning av sanktionsavgifter. Detta är också nytt i förhållande till 2004 års direktiv men omfattas av den generella bestämmelsen i 23 kap. 5 § lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 Enligt artikel 79.5 i MiFID II ska den behöriga myndigheten meddela Esma och andra behöriga myndigheter varje begäran om att reducera storleken på en position eller exponering i enlighet med artikel 69.2.o och eventuella begränsningar av personers möjligheter att investera i ett råvaruderivat i enlighet med artikel 69.2.p. När det är relevant ska meddelandet innehålla uppgifter om ett krav eller en begäran i enlighet med artikel 69.2.j, inbegripet identitetsuppgifter beträffande den eller de personer till vilka begäran riktades och skälen till detta. Vidare ska meddelandet innehålla uppgifter om om- fattningen av de gränser som införts i enlighet med artikel 69.2.p, inklusive den berörda personen, tillämpliga finansiella instrument, eventuella begränsningar av storleken på de positioner som en person kan inneha vid varje tidpunkt, eventuella undantag från detta som beviljats i enlighet med artikel 57 och skälen till detta. Meddelan- dena ska lämnas senast 24 timmar innan åtgärderna eller bestämmel- serna är avsedda att träda i kraft. Under exceptionella omständig- heter får Finansinspektionen lämna meddelandet senare om det inte är möjligt att ge 24 timmars varsel. Detta är nytt i förhållande till 2004 års direktiv men omfattas av den generella regeln om sam- arbete som finns i 23 kap. 5 § lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 Om en åtgärd enligt ovan avser energiprodukter som handlas på grossistmarknaden ska den behöriga myndigheten också meddela 
  
 513 
  
 Tillsyn 
  
 SOU 2015:2 
  
 byrån för samarbete mellan energitillsynsmyndigheter (Acer), vilken inrättades i enlighet med förordning (EG) nr 713/20096. 
  
 När det gäller utsläppsrätter ska Finansinspektionen samarbeta med offentliga organ som har behörighet för tillsyn över spot- marknader och auktionsmarknader och med behöriga myndigheter, registerförvaltare och andra offentliga organ som har uppdrag att utöva tillsyn av efterlevnad enligt rådets direktiv 2003/87/EG i syfte att säkerställa att de kan skaffa en samlad överblick över marknader för utsläppsrätter. 
  
 När det gäller jordbruksråvaruderivat, ska den behöriga myndig- heten rapportera till och samarbeta med de offentliga organ som är ansvariga för tillsyn, förvaltning och reglering av fysiska jordbruks- marknader enligt rådets förordning (EU) nr 2013/1308/. 
  
 Motsvarande bestämmelser finns inte i 2004 års direktiv, men även dessa situationer omfattas av den generella regeln om samarbete i 23 kap. 5 § lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 I artikel 80.1 i MiFID II regleras samarbetet mellan behöriga myndigheter vid tillsyn, utredningar och i samband med kontroller på plats. Artikeln motsvarar till övervägande del artikel 57 i 2004 års direktiv, som genomfördes genom 23 kap.  
 5–6 
  a §§ och när det gäller fjärrdeltagare på en reglerad marknad genom 14 kap. 6 § andra stycket. En nyhet i MiFID II är att Esma ska få delta i utredningar på plats som genomförs gemensamt av två eller flera myndigheter. Ett tillägg bör därför göras i 23 kap. 6 § om att i de fall en utländsk myndighet närvarar vid en kontroll så ska även Esma få närvara. 
  
 I artikel 81, som motsvarar artikel 58 i 2004 års direktiv, finns regler om informationsutbytet mellan de behöriga myndigheterna. Artikel 58 i 2004 års direktiv genomfördes genom 23 kap.  
 5–6 
  a §§ lagen om värdepappersmarknaden och några ytterligare lagstiftnings- åtgärder behövs inte för att genomföra artikel 81 i MiFID II. Det- samma gäller artikel 83, som rör behöriga myndigheters möjligheter att vägra samarbeta och som motsvarar artikel 59 i 2004 års direktiv. 
  
 Artikel 82, som motsvarar artikel 58.a i 2004 års direktiv, rör möjligheten att hänskjuta vissa frågor till Esma. Artikel 58.a i 2004 års direktiv genomfördes genom 23 kap. 5 a § lagen om värdepappers- marknaden. Förutom ändringar av redaktionell natur (uppdatering 
  
 6 Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 713/2009 av den 13 juli 2009 om inrättande av en byrå för samarbete mellan energitillsynsmyndigheter. 
  
 514 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillsyn 
  
 av hänvisningar till artiklar i direktivet) krävs inga lagstiftnings- åtgärder för att genomföra artikel 82. 
  
 Slutligen rör artikel 88 samarbetet med tillsynsmyndigheter utan- för EES. Den artikeln motsvarar artikel 63 i 2004 års direktiv, som ansågs genomförd genom befintliga regler om sekretess och Finans- inspektionens befogenheter.7 Utredningen gör ingen annan bedöm- ning beträffande artikel 88 i MiFID II. 
  
 12.2.2Samråd mellan myndigheter före beviljande av auktorisation 
  
 Bedömning: Bestämmelserna i MiFID II om samråd mellan myn- digheter före beviljande av auktorisation till ett värdepappers- företag kräver ingen lagstiftningsåtgärd. 
  
 Enligt artikel 84, som motsvarar artikel 60 i 2004 års direktiv, ska samråd ske med de behöriga myndigheterna i den andra berörda medlemsstaten före beviljande av auktorisation när ett värde- pappersföretag i de i artikeln uppräknade fallen är närbesläktat med ett företag som auktoriserats i en annan medlemsstat. Motsvarande bestämmelser finns i 3 kap. 9 § lagen om värdepappersmarknaden. Någon lagstiftningsåtgärd krävs därför inte. 
  
 12.2.3Värdmedlemsstaternas befogenheter 
  
 Bedömning: Bestämmelserna i MiFID II om värdmedlems- statens befogenheter kräver ingen lagstiftningsåtgärd. 
  
 Värdmedlemsstaten får enligt artikel 85 (artikel 61 i 2004 års direk- tiv) för statistiska ändamål kräva att värdepappersföretag med filialer inom landets territorium lämnar regelbundna rapporter om filialens verksamhet. Värdmedlemsstaten får vidare kräva att filialerna till- handahåller den information som behövs för övervakningen av att de följer de normer i värdlandet som ligger under den behöriga myn- 
  
 7 Se prop. 2006/07:115 s.  
 515–517 
  och bilaga 8 s. 220. 
  
 515 
  
 Tillsyn 
  
 SOU 2015:2 
  
 dighetens tillsynsområde, (se artikel 35.8). Uppgiftsskyldigheten enligt 23 kap. 2 § lagen om värdepappersmarknaden gäller även ut- ländska företag som driver värdepappersrörelse från filial här i landet. Bestämmelserna i MiFID II om värdmedlemsstatens befogenheter kräver därför ingen lagstiftningsåtgärd. 
  
 12.2.4Försiktighetsåtgärder som värdmedlemsstaten är skyldig att vidta 
  
 Bedömning: Det krävs ingen lagstiftningsåtgärd för att genom- föra artikel 86 i MiFID II. 
  
 Artikel 86 motsvarar artikel 62 i 2004 års direktiv. I artikel 86.1 och 86.2 finns bestämmelser som anger vilka åtgärder en behörig myndig- het i en värdmedlemsstat har rätt att vidta då ett utländskt värde- pappersföretag – som antingen driver verksamhet genom filial eller genom direkt tillhandahållande av tjänster (gränsöverskridande verk- samhet) – bryter mot de bestämmelser som antagits med stöd av direktivet. I artikel 86.3 finns motsvarande bestämmelser för den som driver en reglerad marknad eller en  
 MTF-plattform. 
  I MiFID II gäller principen om hemlandstillsyn, vilket innebär att huvudansvaret för tillsynen åvilar den behöriga myndigheten i företagets hemland, och detta oberoende av var inom EES som verksamheten bedrivs. När det gäller gränsöverskridande verksamhet är det helt och hållet hemlandsmyndigheten som är ansvarig för tillsynen och därmed har ansvaret för att värdepappersföretaget uppfyller direktivets krav. När det gäller filialer har dock värdmedlemsstaten enligt artikel 35.8 ansvaret för övervakningen av att filialen tillhandahåller tjänster i enlighet med reglerna i artiklarna 24 (allmänna principer och infor- mation till kunder), 25 (lämplighetsbedömning och rapportering till kunder), 27 (bästa orderutförande) och 28 (hantering av kund- order). Även om den behöriga myndigheten har tilldelats tillsyns- befogenheter i dessa delar har naturligtvis den behöriga myndig- heten i hemmedlemsstaten fortfarande möjlighet att utöva tillsyn över att filialen drivs i enlighet med samtliga de regler som gäller i hemlandet. Artikel 86.2 reglerar vilka möjligheter en behörig myn- dighet i en värdmedlemsstat har att ingripa mot ett utländskt värde- pappersföretag med filial i värdmedlemsstaten som bryter mot 
  
 516 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillsyn 
  
 bestämmelser över vilka värdlandsmyndigheten har tillsynsbefogen- heter. Myndigheten ska då i första hand kräva att värdepappers- företaget upphör med att bryta mot bestämmelserna. Om detta inte får avsedd effekt ska myndigheten vidta alla lämpliga åtgärder och samtidigt meddela hemlandsstaten om de åtgärder som vidtas. Först om inte detta hjälper får den behöriga myndigheten i värd- medlemsstaten bestraffa eller förhindra att värdepappersföretaget inleder fler transaktioner inom dess territorium. Kommissionen ska då omedelbart underrättas. 
  
 Om en behörig myndighet i en värdmedlemsstat har upptäckt att ett värdepappersföretag som bedriver gränsöverskridande handel 
  
 – där således hemmedlemsstatens behöriga myndighet har tillsyns- ansvaret – inte uppfyller sina förpliktelser enligt direktivet är arti- kel 86.1 tillämplig. Denna artikel ska även tillämpas när en filial i värdmedlemsstaten har brutit mot förpliktelser som den behöriga myndigheten i värdmedlemsstaten inte har tillsynsansvaret för. Om detta sker ska den behöriga myndigheten i värdmedlemsstaten i första hand anmäla detta till hemmedlemsstaten. Om värdepappersföre- taget fortsätter att handla på ett sätt som tydligt skadar värdmed- lemsstatens investerares intressen eller leder till att marknaderna inte fungerar korrekt ska den behöriga myndigheten i värdmedlems- staten vidta lämpliga åtgärder för att skydda investerarna och se till att marknaderna fungerar väl. Detta får dock ske först efter att hemmedlemsstatens behöriga myndighet har informerats. Kommis- sionen ska dessutom omgående informeras om åtgärderna. 
  
 Av 23 kap. 1 § tredje stycket lagen om värdepappersmarknaden framgår att tillsynen av ett utländskt företag som driver värdepap- persrörelse eller en reglerad marknad eller clearingverksamhet från filial i Sverige omfattar att företaget följer de lagar och andra för- fattningar som gäller för företagets verksamhet i Sverige. Bestäm- melserna i MiFID II i denna del kräver därför ingen lagstiftnings- åtgärd. 
  
 12.2.5Tystnadsplikt 
  
 Bedömning: Bestämmelserna i MiFID II, om att inhämta och lämna information till andra behöriga myndigheter och Esma, kräver ingen lagstiftningsåtgärd. 
  
 517 
  
 Tillsyn 
  
 SOU 2015:2 
  
 För att kunna fullfölja sina skyldigheter enligt MiFID II måste Finansinspektionen ha möjlighet att inhämta den information som behövs från andra tillsynsmyndigheter inom EES och att lämna den information som behövs hos dessa myndigheter och Esma. Finans- inspektionens möjlighet att lämna ut uppgifter till utländska tillsyns- myndigheter har behandlats vid genomförandet av 2004 års direktiv, se prop. 2006/07:115. Då konstaterades det att informationsskyl- dighet som följer av bestämmelserna i 2004 års direktiv (som i stort sett är utformade på samma sätt i MiFID II) till stor del avser sådana uppgifter som är sekretessbelagda enligt 30 kap. 4 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). En svensk myndighets möjlighet att lämna ut sekretessbelagda uppgifter till en utländsk myndighet regleras i 8 kap. 3 § samma lag. Sekretessbelagda uppgifter får enligt bestämmelsen inte lämnas ut till utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation, i annat fall än om utlämnandet sker i enlighet med föreskrift därom i lag eller förordning eller om upp- giften i motsvarande fall skulle få lämnas ut till svensk myndighet och det enligt den utlämnande myndighetens prövning står klart att det är förenligt med svenska intressen att uppgiften lämnas till den utländska myndigheten eller mellanfolkliga organisationen. Det kon- staterades även att det i tidigare lagstiftningsärenden under 1990- talet med hänvisning till sistnämnda bestämmelse har bedömts att Finansinspektionen har goda möjligheter att lämna ut uppgifter till utländska myndigheter i den utsträckning som olika  
 EG-direktiv 
  föreskriver (jfr prop. 1992/93:89 s. 135 f., prop. 1994/95:50 s. 134 f. och s. 273 f., prop. 1994/95:184 s. 230 f., prop. 1995/96:173 s. 93 ff. och prop. 1999/2000:94 s. 56 ff.). Beträffande Finansinspektionens möjligheter att inhämta information från myndigheter i andra med- lemsländer och därvid behålla eventuell sekretess gäller följande. För uppgifter som inspektionen har fått från en utländsk myndighet gäller sekretess, om uppgifterna har tagits emot enligt ett av riks- dagen godkänt avtal härom med främmande stat (30 kap. 7 § första och andra styckena offentlighets- och sekretesslagen). I begreppet avtal enligt denna bestämmelse anses ingå rättsakter som gäller till följd av Sveriges medlemskap i EU, dvs. anslutningsfördragen, för- ordningar och direktiv som utfärdas av EU:s institutioner. Sekretess kommer således att gälla för information som tas emot av Finans- inspektionen i enlighet med MiFID II och som inte får lämnas ut enligt direktivet (jfr de bedömningar som gjorts i ovan nämnda pro- 
  
 518 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillsyn 
  
 positioner). Finansinspektionen har med stöd av regeringens be- myndigande slutit samarbetsavtal med såväl tillsynsmyndigheter i länderna inom EES som med motsvarande myndigheter i länder utan- för EES. Avtalen innehåller regelmässigt bestämmelser om sekretess för uppgifter som utbyts mellan myndigheterna. Enligt 30 kap. 7 § första och andra styckena offentlighets- och sekretesslagen gäller sekretess hos Finansinspektionen i den mån regeringen föreskriver det för uppgifter som inspektionen har fått på grund av avtal med utländsk myndighet. En bestämmelse motsvarande artikel 76.1 i MiFID II finns i 2 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen. Enligt denna paragraf gäller nämligen ett förbud att röja eller utnyttja sekretessbelagd uppgift för myndighet där uppgiften är sekretess- belagd samt för personer som på grund av anställning eller uppdrag hos myndigheten deltar eller har deltagit i myndighetens verksam- het och därvid fått kännedom om uppgiften. Det kan mot bakgrund av ovanstående anses att direktivets bestämmelser om utbyte av konfidentiell information och den sekretess och den tystnadsplikt som ska omgärda uppgifterna kan komma till stånd inom ramen för gällande rätt. 
  
 12.2.6Förhållandet till revisorer 
  
 Bedömning: 23 kap. 8 § lagen (2007:528) om värdepappers- marknaden justeras så att underrättelseskyldigheten även gäller revisorer med uppdrag i börser och leverantörer av data- rapporteringstjänster. 
  
 I artikel 77 i MiFID II finns en skyldighet för revisorer och särskilda granskare att till den behöriga myndigheten rapportera allvarliga regelöverträdelser m.m. av ett värdepappersföretag, en reglerad marknad eller en leverantör av datarapporteringstjänster. I 2004 års direktiv finns en liknande bestämmelse som dock enbart gällde revisorer i värdepappersföretag. Den artikeln genomfördes genom 23 kap. 8 och 9 §§ lagen om värdepappersmarknaden. De svenska bestämmelserna bör, för att genomföra artikel 77 i MiFID II, justeras så att rapporteringsskyldigheten även gäller revisorer med uppdrag i börser och leverantörer av datarapporteringstjänster. 
  
 519 
  
 Tillsyn 
  
 SOU 2015:2 
  
 12.2.7Skydd för personuppgifter 
  
 Bedömning: Bestämmelserna i MiFID II om skyddet för person- uppgifter kräver ingen lagstiftningsåtgärd. 
  
 Enligt artikel 78 i MiFID II ska behandlingen av personuppgifter som har samlats in vid tillsynen enligt direktivet ske i enlighet med de nationella regler som genomfört Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (dataskyddsdirektivet) och i före- kommande fall Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av den 18 december 2000 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar per- sonuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter. Data- skyddsdirektivet har i svensk rätt genomförts genom personuppgifts- lagen som är tillämplig även på behandlingen av personuppgifter vid tillsyn enligt MiFID II. Den nämnda förordningen, som rör skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter, är direkt tillämplig i Sverige och gäller även personuppgiftsbehandling enligt MiFID II. Någon lagstift- ningsåtgärd för att genomföra artikel 78 krävs därför inte. 
  
 12.3System och skydd för visselblåsare 
  
 12.3.1Inledning 
  
 I artikel 73 i MiFID II finns bestämmelser om system och skydd för visselblåsare. Artikeln ställer krav dels på effektiva system för rapportering och skydd för den som rapporterar överträdelser till den behöriga myndigheten, dels på att tillståndspliktiga företag ska inrätta sådana system för intern rapportering. En arbetstagare som rapporterar allvarliga överträdelser ska skyddas mot repressalier, diskriminering och andra former av missgynnande behandling. Där- utöver ska identiteten på både anmälaren och på den som anmäls (om det är en fysisk person) skyddas, om det inte enligt nationell rätt krävs att identiteten röjs i samband med ytterligare utredning eller efterföljande rättsligt förfarande. Syftet med särskilda rappor- 
  
 520 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillsyn 
  
 teringssystem, s.k. visselblåsarsystem är att möjliggöra för i första hand samtlig personal att utan rädsla för repressalier kunna rappor- tera om allvarliga händelser. Reglerna i MiFID II gäller dock även andra än anställda. Ett bra skydd för visselblåsare innefattar således inte endast särskilda rapporteringssystem utan även ett skydd för att den som väljer att rapportera eventuella missförhållanden inte drabbas av repressalier från arbetsgivarens sida. 
  
 Det finns i svensk rätt ingen särskild skyddslagstiftning för arbets- tagare som slår larm om missförhållanden. Vid arbetstagares larm tillämpas därför en rad olika rättsregler från olika rättsområden, bl.a. finns ett skydd i arbetsrätten genom kravet på saklig grund för uppsägning i lagen (1982:80) om anställningsskydd. Även rättsgrund- satsen om god sed på arbetsmarknaden som upprätthålls genom Arbetsdomstolens praxis på området, bl.a. om att omplacering under vissa förhållanden kan underkastas en rättslig prövning som liknar prövningen vid uppsägning (s.k. bastubadarprincipen), ger visst skydd. Anställda i offentlig sektor har dessutom ett särskilt skydd om de använder sig av den grundlagsskyddade meddelarfriheten (se 3 kap. tryckfrihetsförordningen). Även enskildas rätt till yttrande- frihet enligt den Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europa- konventionen) kan under vissa förutsättningar ge skydd mot rep- ressalier för anställda som slagit larm om missförhållanden. 
  
 Utredningen om stärkt skydd för arbetstagare som slår larm har dock nyligen föreslagit en generell reglering som ska vara tillämplig på hela arbetsmarknaden.8 Den föreslagna lagen ska gälla för arbetstagare som slår larm om förhållanden som skäligen kan misstänkas avse brott, på vilket fängelse kan följa, eller därmed jämförliga missförhållanden. Med därmed jämförliga missförhållanden aves bl.a. underlåtenhet att följa gällande föreskrifter och överträdelser av regler till skydd för fungerande marknader, t.ex. regler på finansmarknadsområdet som syftar till att upprätthålla stabilitet, sundhet och ordning samt regler som syftar till att skydda konsumenter.9 
  
 Price 2014:31. 
  
 Mckay s. 248 ff. 
  
 521 
  
 Tillsyn 
  
 SOU 2015:2 
  
 12.3.2Krav på speciella procedurer för hur anmälningar ska omhändertas hos behöriga myndigheter 
  
 Bedömning: Skyldigheten enligt artikel 73.1 i MiFID II för be- höriga myndigheter att inrätta effektiva procedurer för att motta och följa upp anmälningar om överträdelser av MiFID II eller MiFIR ska genomföras genom föreskrifter på förordningsnivå. 
  
 Medlemsstaterna ska enligt artikel 73.1 säkerställa att behöriga myn- digheter etablerar effektiva och tillförlitliga mekanismer för att möjliggöra anmälningar av potentiella eller faktiska överträdelser av de nationella bestämmelserna om införlivande av MiFID II och MiFIR. I mekanismerna ska bl.a. ingå särskilda förfaranden för hur anmälningar tas emot och följs upp (73.1.a). Motsvarande regler finns i kapitaltäckningsdirektivet. Vid genomförandet av de bestäm- melserna konstaterades att Finansinspektionen utövar tillsyn över företagen på flera olika sätt, där en av inspektionens metoder består i att ta emot och följa upp tips från anmälare. På Finansinspek- tionens hemsida framgår att myndigheten gärna tar emot tips och anmälningar från privatpersoner, och enskilda informeras om hur den som vill lämna tips om oegentligheter ska gå till väga.10 En sådan anmälan kan därefter, om det bedöms föreligga skäl för det, läggas till grund för en inspektion eller andra former av undersökningar av företaget i fråga. Regeringen bedömde att Finansinspektionen i prak- tiken uppfyller de krav på effektiva och tillförlitliga mekanismer för att uppmuntra rapportering och att motta rapporter beträffande överträdelser som följer av kapitaltäckningsdirektivet och att artikeln, såvitt avser själva mekanismerna för att möjliggöra och ta emot an- mälningar, borde genomföras genom föreskrifter på förordnings- nivå. En sådan bestämmelse finns i 5 b § förordningen (2009:93) med instruktion för Finansinspektionen. Utredningen gör samma bedömning beträffande reglerna i MiFID II. 
  
 10 Prop. 2013/14:228 s.  
 244–245. 
  
 522 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillsyn 
  
 12.3.3Skydd för den som rapporterar mot att drabbas av repressalier 
  
 Bedömning: Kravet i artikel 73.2.b i MiFID II på att anställda som anmäler överträdelser av institutet inte ska drabbas av repres- salier, diskriminering eller liknande från arbetsgivarens sida om- fattas av gällande rätt. 
  
 Enligt artikel 73.2.b i MiFID II ska anställda som anmäler överträ- delser av det institut där de är anställda inte drabbas av repressalier, diskriminering eller andra former av missgynnande behandling från arbetsgivarens sida. Även till denna bestämmelse finns det en mot- svarighet i kapitaltäckningsdirektivet. Vid genomförandet av det direktivet bedömde regeringen att kraven redan var tillgodosedda i gällande rätt, och man hänvisade bl.a. till arbetstagarnas skydd en- ligt 7 och 18 §§ lagen om anställningsskydd (1982:80), som fastslår att en uppsägning ska vara sakligt grundad och avsked endast kan motiveras i de fall då arbetstagaren grovt åsidosatt sina åligganden mot arbetsgivaren, samt den praxis som Arbetsdomstolen utvecklat.11 Utredningen gör ingen annan bedömning avseende samma regel i MiFID II. Därutöver kommer den lag om stärkt skydd för arbets- tagare som slår larm om allvarliga missförhållanden, som föreslagits i SOU 2014:31, att omfatta även arbetstagare i den finansiella sektorn, och lagens tillämpningsområde – vad avser vilka missförhållanden som omfattas – kommer enligt förslaget att sammanfalla med de missförhållanden som avses i artikel 73 i MiFID II. 
  
 12.3.4Sekretess avseende identiteten på anmälaren och den som anmälan avser 
  
 Förslag: I 30 kap. 4 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) tas in en bestämmelse om att sekretessen ska gälla även en fysisk person som i en anmälan pekas ut som ansvarig för en överträ- delse. 
  
 11 Prop. 2013/14:228 s. 246 f. 
  
 523 
  
 Tillsyn 
  
 SOU 2015:2 
  
 I artikel 73.1.c i MiFID II ställs krav på medlemsstaterna att införa regler som säkerställer att identiteten på den person som rapporterar en överträdelse inte röjs. Av direktivet följer att det är rapportering av överträdelser av bestämmelser som genomför MiFID II och över- trädelser av MiFIR som avses. Ett sådant skydd behöver inte erbju- das om det med stöd av nationell rätt krävs att identitetsuppgifter- na röjs för att kunna utreda överträdelsen eller överlämna ärendet för en rättslig process. Av artikeln följer också att även identiteten på en fysisk person som i anmälan anklagas för att vara ansvarig för överträdelsen ska skyddas. En motsvarande bestämmelse finns i kapitaltäckningsdirektivet; i den bestämmelsen saknas dock kravet på skydd för den anmäldes identitet. Kapitaltäckningsdirektivets regel genomfördes genom 30 kap. 4 b § offentlighets- och sekretess- lagen, om att sekretess ska gälla i en statlig myndighets verksamhet som består i tillståndsgivning eller tillsyn för uppgifter i en anmälan eller utsaga om överträdelse av en bestämmelse som gäller för den som myndighetens verksamhet avser, om uppgiften kan avslöja an- Gilbert identitet.12 Genom den bestämmelsen är även kraven i artikel 73.1.c i MiFID II genomförda såvitt gäller anmälarens iden- titet. När det gäller skyddet för identiteten på den som anmälan avser är skälen för sekretessen och skyddsintresset ett annat än för anmälaren. Syftet med sekretessen avseende anmälaren är att möjlig- göra för personal att utan rädsla för repressalier kunna rapportera allvarliga överträdelser begångna inom institutet.13 Något sådant syfte finns inte med sekretesskyddet för den som anmäls. I dessa fall finns det inte anledning att införa någon längre gående sekre- tess än den som redan gäller för Finansinspektionens verksamhet, t.ex. för uppgifter om den som har trätt i affärsförbindelse eller lik- nande förbindelse med ett institut, se 30 kap. 4 § offentlighets- och sekretesslagen. Nämnda bestämmelse bör dock ändras så att det framgår att sekretess enligt den paragrafen även gäller för uppgift som kan avslöja identiteten på en fysisk person som i en anmälan pekas ut som ansvarig för en överträdelse. 
  
 12Prop. 2013/14:228 s. 254 ff. 
  
 13Prop. 2013/14:228 s.  
 257–258. 
  
 524 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillsyn 
  
 12.3.5Krav på företag att inrätta särskilda system för anmälningar 
  
 Förslag: Bestämmelsen i 8 kap. 4 a § lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden – som innebär att värdepappersinstitut ska ha ändamålsenliga system för att från anställda omhänderta an- mälningar om eventuella missförhållanden inom instituten – ska gälla även för marknadsoperatörer och leverantörer av datarappor- teringstjänster. 
  
 Av artikel 73.2 i MiFID II framgår att medlemsstaterna ska kräva att de tillståndspliktiga företagen har lämpliga rutiner för att deras anställda ska kunna rapportera överträdelser internt genom en särskild, oberoende och självständig kanal. Artikeln ställer inte några särskilda krav i fråga om vilken typ av procedur som instituten ska tillhandahålla för anställda som vill rapportera överträdelser mer än att dessa ska vara ändamålsenliga. En motsvarande regel finns i kapitaltäckningsdirektivet. Den genomfördes – för värde- pappersinstitutens del – genom en uttrycklig regel i lagen om värde- pappersmarknaden (8 kap. 4 a §) som ålägger instituten att ha ett sådant system.14 I förarbetena till den bestämmelsen beskrivs närmare hur ett sådant system kan utformas och hur behandlingen av personuppgifter i ett sådant system förhåller sig till reglerna i personuppgiftslagen. Genom bestämmelsen i lagen om värdepappers- marknaden är således även kraven i artikel 73.2 i MiFID II uppfyllda såvitt avser värdepappersinstituten. Enligt artikeln ska dock det- samma gälla även för marknadsoperatörer och leverantörer av data- rapporteringstjänster. Bestämmelsen bör därför gälla även för dessa företagstyper. 
  
 14 Prop. 2013/14:228 s. 248 ff. 
  
 525 
  
 Tillsyn 
  
 SOU 2015:2 
  
 12.4Vissa bestämmelser avseende konsumentskydd m.m. 
  
 12.4.1Skadestånd 
  
 Bedömning: Det krävs inga lagstiftningsåtgärder för att genom- föra artikel 69 tredje stycket i MiFID II. 
  
 I artikel 69, som i övrigt handlar om den behöriga myndighetens tillsynsbefogenheter, finns i tredje stycket en bestämmelse som anger att medlemsstaterna ska se till att det finns mekanismer som säker- ställer att ersättning kan betalas ut eller annan avhjälpandeåtgärd kan vidtas i enlighet med nationell rätt för en finansiell förlust eller annan skada till följd av en överträdelse av MiFID II eller MiFIR. Vad utredningen erfarit har utgångspunkten under förhandlingarna om direktivet varit att den aktuella bestämmelsen inte innebär att medlemsstaterna ska införa några nya skadeståndsregler eller lik- nande. Bestämmelsen innebär enbart att i den mån en överträdelse av direktivet också kan vara skadeståndsgrundande enligt nationell rätt, ska det finnas mekanismer så att den skadelidande kan göra skadeståndanspråk gällande. För denna tolkning talar också passusen om att åtgärderna i fråga ska kunna vidtas i enlighet med nationell rätt. För svenskt vidkommande skulle detta kunna bli aktuellt av- seende t.ex. skadestånd på grund av vårdslös rådgivning, enligt lagen (2003:82) om finansiell rådgivning till konsumenter,15 och skade- stånd enligt kommissionslagen (2009:865). I sådana fall finns det redan enligt gällande rätt mekanismer i form av domstolar och Kronofogdemyndigheten för att föra talan om skadestånd och få ersättningsbeslut verkställda. Några lagstiftningsåtgärder behövs därför inte för att genomföra artikel 69 tredje stycket. 
  
 15 I SOU 2014:4 föreslås de näringsrättsliga bestämmelserna utmönstras och att skadestånds- reglerna tas in i en ny lag. 
  
 526 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillsyn 
  
 12.4.2Klagomål och konsumentorganisationers rätt att föra talan 
  
 Bedömning: Det krävs inga lagstiftningsåtgärder för att genom- föra artiklarna 74.2 och 75 i MiFID II. 
  
 I artikel 74.2 i MiFID II ställs krav på att medlemstaterna ska före- skriva att offentliga organ eller konsumentorganisationer ska kunna vidta åtgärder i konsumenternas intresse vid domstol eller annan myndighet, och i artikel 75 ställs krav på klagomåls- och tvistlös- ningsförfaranden utanför domstol. Artiklarna motsvarar till över- vägande del artiklarna 52.2 och 53 i 2004 års direktiv. Kraven i de artiklarna ansågs vid genomförandet av 2004 års direktiv tillgodo- sedda genom de regelverk och organisationer som redan fanns på plats.16 Det finns ingen anledning att nu göra någon annan bedöm- ning. 
  
 I förhållande till 2004 års direktiv har dock kravet i artikel 75 på klagomålsförfaranden/tvistlösning utanför domstol ändrats på så sätt att medlemsstaterna ska säkerställa att alla värdepappersföretag är anslutna till ett eller flera organ för sådan tvistlösning. Vid genom- förandet av 2004 års direktiv ansågs Allmänna reklamationsnämnden vara det organ för tvistlösning som tillgodosåg direktivets krav. Det sker dock ingen anslutning av företag till nämnden, utan denna kan enligt 1 § förordningen (2007:1041) med instruktion för All- männa reklamationsnämnden pröva tvister mellan konsumenter och näringsidkare som rör en vara, tjänst eller annan nyttighet som näringsidkaren har tillhandahållit konsumenten och rekommendera en lösning av tvisten. Alla värdepappersinstitut omfattas således av nämndens möjlighet att pröva tvister. Nämndens beslut är i och för sig inte rättsligt bindande men det anses vara god marknadssed att följa beslutet. För värdepappersinstitutens del kan det strida mot kravet i 8 kap. 1 § lagen om värdepappersmarknaden att handla hederligt, rättvist och professionellt att inte följa nämndens beslut. Den befintliga ordningen uppfyller därför enligt utredningens bedöm- ning även det nya kravet på att alla värdepappersföretag ska vara anslutna till ett organ för tvistlösning. Det kan i sammahanget 
  
 16 Se prop. 2006/07:115 s.  
 525–527. 
  
 527 
  
 Tillsyn 
  
 SOU 2015:2 
  
 tilläggas att rådet och parlamentet den 21 maj 2014 antog ett nytt direktiv om alternativ tvistlösning för konsumenter17. Det direk- tivet innehåller vissa kvalitetskrav på alternativa tvistlösningsorgan men bygger på frivillighet när det gäller näringsidkares deltagande. Direktivet gäller med några få undantag för alla typer av avtalsrätts- liga tvister mellan konsumenter och näringsidkare. Genomförande av direktivet i svensk rätt har föreslagits ske genom att Allmänna reklamationsnämndens kompetensområde utvidgas när så krävs, och att nämndens verksamhet även i övrigt anpassas till direktivets krav.18 Det vore olyckligt om någon annan ordning än den som ska gälla generellt för konsumenttvister skulle införas på värdepappers- området. 
  
 12.5Avgifter till Finansinspektionen 
  
 Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tas in en bestämmelse som uttryckligen ger Finansinspektionen möjlighet att ta ut avgifter för prövning av ansökningar, anmälningar och underrättelser enligt lagen samt för ansökningar, anmälningar och underrättelser enligt MiFIR. 
  
 Generellt gäller att de företag som står under tillsyn betalar avgifter till inspektionen enligt förordningen (2007:1135) om årliga avgifter för finansiering av Finansinspektionens verksamhet. Detta gäller även för inspektionens verksamhet avseende det område som om- fattas av MiFID II och MiFIR, se 23 kap. 12 § lagen om värde- pappersmarknaden. Finansinspektionen tar även ut avgifter för prövningen av olika typer av ärenden. Sådana avgifter regleras i förordningen (2001:911) om avgifter för prövning av ärenden hos Finansinspektionen. Någon uttrycklig bestämmelse om detta finns dock inte i lagen om värdepappersmarknaden. I nyare lagstiftning på finansmarknadsområdet brukar bestämmelserna om avgifter ut- tryckligen ange att det är fråga om både årliga avgifter och avgifter 
  
 17Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/11/EU av den 21 maj 2013 om alternativ tvistlösning vid konsumenttvister och om ändring av förordning (EG) nr 2006/2004 och direktiv 2009/22/EG. 
  
 18SOU 2014:47 s. 172 ff. 
  
 528 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tillsyn 
  
 för prövning av ansökningar, anmälningar och underrättelser.19 Det- samma bör gälla även i fråga om lagen om värdepappersmarknaden. I 23 kap. 12 § bör därför tas in en bestämmelse om att inspektionen får ta ut avgifter för prövningen av olika typer av ärenden. Det gäller prövning av ärenden både enligt lagen och enligt MiFIR. Frågor om den behöriga myndighetens tillstånd för undantag från transparens- reglerna och uppskjutet offentliggörande (se t.ex. artiklarna 4, 7, 8, 11 och 21.4) regleras nämligen direkt i MiFIR. 
  
 19 Se t.ex. 13 kap. 15 § första stycket och 15 kap. 2 § 18 lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder, 33 § andra stycket och 34 § 4 lagen (2014:275) om viss verksamhet med konsumentkrediter, 9 kap. 1 § andra stycket och 10 kap. 3 § lagen (2014:968) om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag samt 9 kap. 1 § och 10 kap. 2 § lagen (2014:966) om kapitalbuffertar. 
  
 529 
  
 13 Ingripanden 
  
 13.1Inledning 
  
 Bestämmelserna om administrativa sanktioner och åtgärder i artik- larna 70 och 71 i MiFID II skiljer sig väsentligt från motsvarande bestämmelser i 2004 års direktiv, vilka var utformade så att medlemsstaterna ålades att se till att det finns verkningsfulla sanktioner mot överträdelser av direktivets bestämmelser. Den närmare utformningen av sanktionerna var sedan en fråga för varje medlemsstat att ta hand om. I MiFID II är bestämmelserna betyd- ligt mer detaljerade. Där anges vilka överträdelser som ska kunna rendera sanktioner, att sanktionerna ska kunna drabba även fysiska personer i ett värdepappersföretags och en marknadsoperatörs ledningsorgan, en minimilista med de olika slag av sanktioner som ska finnas och storleken på sanktionsavgifter. Av artikel 72.2 fram- går vidare omständigheter som ska beaktas vid utövandet av sank- tionsbefogenheterna. 
  
 I avsnitten  
 13.2–13.4 
  behandlas de lagändringar som föranleds för genomförandet av nämnda artiklar. Utredningens överväganden och förslag om handläggning av och beslut i överträdelseärenden (artikel 72.1) finns i avsnitt 13.5 och frågor om bl.a. verkställighet behandlas i avsnitt 13.6. 
  
 13.2Ändrad struktur för bestämmelserna om ingripanden mot svenska företag 
  
 Förslag: Den nuvarande strukturen med en allmän regel för över- trädelser och ingripanden i lagen (2007:528) om värdepappers- marknaden ersätts med nya bestämmelser för varje tillståndsplik- tigt företag. För svenska värdepappersinstitut, börser och svenska 
  
 531 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 leverantörer av datarapporteringstjänster anges de bestämmelser i lagen och de artiklar i MiFIR som kan medföra ingripanden vid en överträdelse. I den nya bestämmelsen för svenska clearing- organisationer införs dock inte någon sådan uppräkning (över- trädelsekatalog). 
  
 För att genomföra omstruktureringen, som med flera nya paragrafer får återverkningar på övrig lagtext, upphävs 25 kap. och ett nytt kapitel med samma beteckning och benämning in- förs i lagen. 
  
 I artikel 70.3.a i MiFID II finns en uppräkning av bestämmelserna i direktivet som ska kunna leda till sanktioner vid en överträdelse. En motsvarande uppräkning beträffande MiFIR finns i artikel 70.3.b i direktivet. 
  
 Några av de bestämmelser som anges i artikel 70.3 och 70.4 utgör regelöverträdelser som kan begås av någon som i och för sig inte står under tillsyn. Artikel 70.4 rör bl.a. den som tillhandahåller till- ståndspliktiga tjänster utan tillstånd och exempelvis artikel 70.3.a.iii tar sikte på den som skaffar sig, ändrar eller gör sig av med ett kvali- ficerat ägande i ett värdepappersföretag, utan att underrätta den behöriga myndigheten. Liksom tillståndsplikten omfattar under- rättelseskyldigheten vem som helst, dvs. både fysiska och juridiska personer. Skyldigheten gäller alltså även i de fall då t.ex. ett värde- pappersbolag har för avsikt att förvärva eller avyttra ett kvalificerat innehav i ett annat sådant bolag, men bestämmelsen gäller inte bolaget i egenskap av ett tillståndspliktigt företag. 
  
 Till övervägande del är det dock fråga om överträdelser av be- stämmelser i MiFID II och MiFIR som tar sikte på tillståndspliktiga företag, dvs. värdepappersföretag, reglerade marknader, marknads- operatörer, leverantörer av datarapporteringstjänster (datarapporte- ringstjänstföretag), kreditinstitut när det gäller investeringstjänster eller investeringsverksamhet samt sidotjänster och tredjelandsföre- tags filialer. Uppräkningen omfattar de skyldigheter som företagen har enligt direktivet och förordningen, såsom krav på organisationen av verksamheten, kundskyddsregler och informations- och rapporte- ringsskyldighet, samt sådana särskilda villkor som uppställs i rätts- akterna för viss typ av verksamhet, exempelvis algoritmisk handel. 
  
 Bestämmelser om ingripanden mot företag och personer som omfattas av den svenska regleringen på området finns i dag i 25 kap. 
  
 532 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 lagen om värdepappersmarknaden. Enligt 25 kap. 1 § kan Finans- inspektionen ingripa (dvs. besluta om sanktioner och andra åtgärder) mot ett svenskt värdepappersinstitut, en börs eller en svensk clearing- organisation som har åsidosatt sina skyldigheter enligt lagen om värdepappersmarknaden, andra författningar som reglerar företagets verksamhet, företagets bolagsordning, stadgar, reglemente eller interna instruktioner som har sin grund i en författning som reglerar företagets verksamhet. I 25 kap. 4 och 5 §§ anges vissa särskilda brister och ageranden som kan leda till ingripanden. Av 25 kap. 4 § följer att om någon styrelseledamot eller verkställande direktör inte uppfyller de krav som ställs på sådana befattningshavare, eller om styrelsen som helhet inte uppfyller uppställda krav, ska Finans- inspektionen återkalla företagets tillstånd, alternativt besluta att en styrelseledamot eller verkställande direktör inte längre får vara det. Enligt 25 kap. 5 § kan ingripande ske i form av återkallelse av verk- samhetstillstånd alternativt meddelande av en varning, om företaget har fått tillstånd genom att lämna falska uppgifter (punkten 1), om företaget inte bedriver sådan verksamhet som tillståndet avser (punk- terna 2 och 4), om företaget förklarat sig avstå från tillståndet (punk- ten 3) samt om företagets egna kapital inte är tillräckligt (punkten 5). I  
 12–16 
  §§ finns bestämmelser om ingripanden som riktar sig enbart mot utländska företag som driver verksamhet i Sverige och enligt 17 § ska ingripande ske bl.a. mot den som saknar tillstånd. Därutöver finns särskilda bestämmelser om ingripande också mot emittenter i  
 18–24 
  §§. 
  
 Den nuvarande regleringen i lagen om värdepappersmarknaden täcker i och för sig de överträdelser som räknas upp i artikel 70.3– 70.5 i MiFID II; vissa uttryckligen i 25 kap.  
 4–5 
  och 17 §§ och i bestämmelserna för utländska företag, men flertalet genom den generella bestämmelsen i 25 kap. 1 § om att ett ingripande kan följa på i princip varje överträdelse av de regler som gäller för verksam- heten. 
  
 Det är knappast så att ett korrekt genomförande av direktivet kräver att den nuvarande generella utformningen av ingripande- bestämmelserna i den svenska lagen överges och att i stället de olika regelöverträdelserna räknas upp i likhet med strukturen i arti- kel  
 70.3–70.5 
  i direktivet. När det gäller t.ex. de nya kapitaltäck- ningsreglerna är strukturen i kapitaltäckningsdirektivet densamma som i MiFID II, dvs. med en uppräkning av de olika överträdel- 
  
 533 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 serna. I det fallet föreslås emellertid att den befintliga strukturen i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse behålls.1 
  
 Även om det inte är ett krav att utforma de svenska bestämmel- serna enligt samma struktur som i direktivet kan det finnas skäl att ändå övergå till en sådan utformning. I lagen (2012:735) med kom- pletterande bestämmelser till EU:s blankningsförordning har bestäm- melserna utformats på så sätt att det i 6 § anges de olika överträdel- ser på vilka sanktioner eller andra administrativa åtgärder kan följa. Samma struktur återfinns i lagen (2013:287) med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om  
 OTC-derivat, 
  centrala mot- parter och transaktionsregister, där de olika regelöverträdelserna räknas upp i 2 kap. 1 §. Detsamma gäller förslaget till genomförande av EU:s marknadsmissbruksförordning.2 Denna struktur har valts för att skapa tydlighet så att det står klart för både företagen och Finansinspektionen vari en överträdelse kan bestå och vad som kan bli följden av den.3 Båda de nämnda lagarna kompletterar direkt- verkande förordningar. Detta innebär att själva förbuden och på- buden finns i förordningarna och inte i lagen, vilket kan ha bidragit till att lagstiftaren i författningstexten har velat vara extra tydlig. Detsamma gäller delvis även för ingripanden enligt MiFID II. Till övervägande del är det överträdelser av bestämmelser i lagen om värdepappersmarknaden (som genomför artiklar i direktivet) som ska kunna leda till sanktioner eller andra administrativa åtgärder, men i flera fall handlar det om överträdelser av bestämmelser i för- ordningen, MiFIR, varför samma krav på tydlighet gör sig gällande som beträffande blankning och  
 OTC-derivat. 
  Det är i och för sig möjligt att utforma regleringen så att de uppräknade förordnings- artiklarna anges uttryckligen i författningstexten, medan det för de uppräknade direktivbestämmelserna i lagen bara anges att inspek- tionen ska ingripa mot den som brutit mot lagen och andra författ- ningar som styr verksamheten etc. En sådan lösning framstår dock som inkonsekvent. För att åstadkomma en enhetlig, konsekvent och tydlig reglering bör både de i lagen genomförda bestämmelserna och förordningsartiklarna som, vid en överträdelse, kan leda till ett ingripande, preciseras i den svenska författningstexten. Ett tungt 
  
 1Se prop. 2013/14:228 s. 231 ff. (SOU 2013:65 s. 363 f.). 
  
 2SOU 2014:46, s. 52 och 461. 
  
 3Se prop. 2011/12:175 s. 25 och prop. 2012/13:72 s. 32 samt SOU 2014:46 s. 461. 
  
 534 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 vägande skäl för den föreslagna lagtekniska lösningen är dessutom att det på så sätt skapas en tydlig ordning för vad som gäller be- träffande ingripanden mot fysiska personer i företagens lednings- organ, se avsnitt 13.3.1. 
  
 I detta sammanhang finns anledning att särskilt uppmärksamma artiklarna 8.b och 44.5.b i MiFID II, vilka omfattas av uppräk- ningen i artikel 70.3.a i direktivet. I nämnda artiklar slås fast att den behöriga myndigheten ska återkalla tillståndet för ett värdepappers- företag respektive en reglerad marknad, om tillståndet har erhållits genom falska uppgifter eller på något annat otillbörligt sätt. Som nämnts finns i 25 kap. 5 § 1 en bestämmelse med denna innebörd som gäller för svenska värdepappersinstitut, börser och svenska clearing- organisationer. Den omständigheten att artiklarna 8.b och 44.5.b omfattas av uppräkningen i artikel 70.3.b får dock anses innebära att ett sådant agerande – utöver att det som regel ska medföra en återkallelse av verksamhetstillståndet – utgör en regelöverträdelse, för vilken en ytterligare sanktion kan påföras företaget eller den reglerade marknaden. Detta bör komma till uttryck även i den svenska regleringen genom att bestämmelsen i 5 § 1 i stället ingår i överträd- elsekatalogen för respektive företag. Även för leverantörer av datarapporteringstjänster finns, i artikel 62.b i MiFID II, en bestämmelse om återkallelse av verksamhetstillstånd på samma grunder. Den artikeln omfattas däremot inte av uppräkningen i artikel 70.3.a i direktivet. Någon förklaring till utelämnandet ges inte i skälen till direktivet. Det torde knappast finnas sakliga skäl för att dessa företag ska behandlas annorlunda i detta avseende, och oavsett anledningen till diskrepansen är det förenligt med direk- tivet att, utöver en återkallelse av tillståndet, påföra även data- rapporteringstjänstföretag en ytterligare sanktion. 
  
 Att ersätta den gällande, allmänna ingripandebestämmelsen med en överträdelsekatalog för respektive tillståndspliktigt företag torde innebära en inskränkning av det sanktionsbara området. Som redan nämnts omfattas många – antagligen merparten – av de överträ- delser som kan komma i fråga för de tillståndspliktiga företagen av uppräkningarna i artikel  
 70.3–70.5 
  i MiFID II. Det finns dock över- trädelser som faller utanför de i direktiv- och förordningsartiklarna angivna. Sådana regelöverträdelser bör kunna leda till sanktioner eller andra administrativa åtgärder även fortsättningsvis. Det gäller bl.a. vid överträdelser av bestämmelserna om förvärv och innehav 
  
 535 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 av egendom (7 kap. lagen om värdepappersmarknaden) samt vid åsidosättande av skyldigheter enligt lagen om investerarskydd och lagen om insättningsgaranti (se även författningskommentaren).4 
  
 För att behålla det sanktionsbara området oförändrat bör där- för överträdelsekatalogen kompletteras med en generell bestämmelse, utformad med den gällande ingripandebestämmelsen som förebild.5 Man kan givetvis ifrågasätta en lagteknisk ordning som innebär en uppräkning av bestämmelser som vid en överträdelse ska med- föra ett ingripande, och som därutöver innehåller en generalklausul som täcker in alla andra tänkbara överträdelser. En alternativ lös- ning skulle kunna vara att behålla den nuvarande generella sanktions- regeln för företagen, men då krävs i stället en överträdelsekatalog för fysiska personer i företagets ledningsorgan. Enligt förslaget till genomförande av kapitaltäckningsdirektivets bestämmelser om sank- tioner för fysiska personer i kreditinstituts ledningsorgan har en sådan lösning valts. Till skillnad från vad som gäller för överträdelser av och sanktioner mot juridiska personer finns det, enligt rege- ringen, skäl att frångå den nuvarande strukturen i lagen om värde- pappersmarknaden beträffande fysiska personer i företagets led- ningsorgan, och i lagtexten bör alltså uttryckligen anges vilka 
  
 bestämmelser som, om de överträds, ska medföra ett ingripande.6 Eftersom ett ingripande mot en sådan fysisk person förutsätter 
  
 att företaget är ansvarigt för en regelöverträdelse framstår det dock, enligt utredningen, som både lämpligt och mer tydligt att en upp- räkning av regelöverträdelserna finns i bestämmelser för företagen och inte tvärtom. Dessutom skiljer sig bestämmelsen om ingripande mot fysiska personer i företagens ledningsorgan i MiFID II från den i kapitaltäckningsdirektivet. Som närmare behandlas i avsnitt 13.3.1 får, såvitt gäller fysiska personer i ledningsorgan för en leverantör av datarapporteringstjänster, ett ansvarsutkrävande anses vara in- skränkt och skulle, med den lagtekniska lösning som föreslagits för genomförandet av kapitaltäckningsdirektivets bestämmelse, kräva en särskild reglering. Det kommer att vara nödvändigt att göra en åtskillnad, lämpligtvis genom särskilda bestämmelser, mellan värde- 
  
 4Jfr prop. 2006/07:115 s. 503. 
  
 5För sådana överträdelser bör det dock inte bli aktuellt med sanktioner mot fysiska personer, se avsnitt 13.3.1. 
  
 6Lagrådsremiss den 4 december 2014 Nya administrativa sanktioner på finansmarknadsom- rådet, s.  
 26–29. 
  
 536 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 pappersbolag och svenska värdepappersinstitut beroende på om det är fråga om en överträdelse av, å ena sidan, kapitaltäckningsregler och, å andra sidan, artiklar i MiFIR eller bestämmelser som genom- för reglerna i MiFID II. 
  
 En modell med överträdelsekataloger för de olika tillstånds- pliktiga företagen torde underlätta lagstiftningsarbetet när det blir aktuellt att genomföra författningsändringar i form av nya eller ändrade regelöverträdelser som kan bli föremål för sanktioner eller andra administrativa åtgärder, i synnerhet i fråga om framtida änd- ringar som berör enbart en viss typ av företag. Detta utgör också ett starkt skäl för en ny lagteknisk struktur. 
  
 MiFID II reglerar inte clearingverksamhet som sådan, och inne- håller inte heller regler om ingripanden mot clearingorganisationer eller mot personer i sådana företags ledningsorgan. Däremot berörs verksamheten av vissa artiklar i direktivet. När det gäller MiFIR framgår det av artikel 1.4 i förordningen att avdelning IV (artiklarna  
 35–38) 
  är tillämplig på centrala motparter och personer som har äganderätt till referensvärden. Någon motsvarighet till uppräkningen i artikel  
 70.3–70.5 
  i MiFID II av direktiv- eller förordningsartiklar som vid en överträdelse ska leda till ingripande finns dock inte för clearingorganisationer. För dessa företag bör tills vidare den nuvarande regleringen med en allmänt hållen bestämmelse behållas. Om eller när förordningen om  
 OTC-derivat, 
  centrala motparter och transaktionsregister (EMIR)7 kompletteras med nya bestäm- melser eller på annat sätt revideras och de svenska bestämmelserna till följd därav behöver ändras, kan en överträdelsekatalog även för clearingorganisationer tillskapas. Av den anledningen och för att åstadkomma enhetlighet bör därför ingripanden mot clearing- organisationer, i likhet med övriga företag, regleras i en egen paragraf. Likaså bör som en överträdelse särskilt anges, att företaget har fått sitt tillstånd genom att lämna falska uppgifter eller på något annat otillbörligt sätt. 
  
 Leverantörer av datarapporteringstjänster utgör en ny typ av tillståndspliktiga företag, som således inte omfattas av den generellt hålla bestämmelsen i 25 kap. 1 § lagen om värdepappersmarknaden. Utöver de artiklar som gäller för dessa företag och som räknas upp i artikel  
 70.3.a.xxxvii–70.3.a.xxxx 
  i direktivet bör den svenska bestäm- 
  
 7 Förordning (EU) nr 648/2012. 
  
 537 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 melsen innehålla en generalklausul på samma sätt som föreslås för övriga institut och företag. I likhet med vad som ovan anförts bör också som en överträdelse särskilt anges, att företaget har fått sitt tillstånd genom att lämna falska uppgifter eller på något annat otill- börligt sätt. 
  
 Förslaget innebär att ett flertal nya paragrafer måste införas i 25 kap. lagen om värdepappersmarknaden. Det kommer också att behövas nya paragrafer för att genomföra direktivets krav avseende ingripanden mot fysiska personer i företagens ledningsorgan. Detta får återverkningar på övrig lagtext och kommer att kräva en inte obetydlig omstrukturering av paragrafnumreringen i kapitlet. För att genomföra de föreslagna ändringarna och åstadkomma överskådlig- het är det i stället en bättre och mindre arbetskrävande lösning att upphäva 25 kap. i dess nuvarande utformning och införa ett nytt kapitel i lagen med samma beteckning och benämning. 
  
 13.3Utökade och mer flexibla ingripandebefogenheter 
  
 I förhållande till 2004 års direktiv innebär alltså MiFID II utökade och preciserade ingripandebefogenheter vid regelöverträdelser. En betydande skillnad är också bestämmelsen i artikel 70.2 om sank- tioner mot fysiska personer i ett företags ledningsorgan. 
  
 Om värdepappersföretag, marknadsoperatörer, leverantörer av dataraporteringstjänster, kreditinstitut såvitt avser investeringstjänster eller investeringsverksamhet och sidotjänster samt tredjelandsföre- tags filialer är ansvariga för en överträdelse som enligt direktivet ska föranleda en sanktion, ska – i enlighet med de villkor som gäller i nationell rätt på områden som inte har harmoniserats genom direk- tivet – sanktioner och åtgärder kunna tillämpas på 
  
 medlemmarna i värdepappersföretagens och marknadsoperatörernas ledningsorgan, och alla andra fysiska eller juridiska personer som enligt nationell rätt är ansvariga för en överträdelse. 
  
 Som inledningsvis nämnts innehåller dessutom direktivet en detaljerad uppräkning av de administrativa sanktioner och andra åtgärder som ska kunna påföras respektive vidtas vid regelöverträdelser (arti- kel 70.6). 
  
 538 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 I det följande redovisas först utredningens förslag och över- väganden om ansvarsutkrävande avseende fysiska personer i före- tagens ledningsorgan och därefter ingripanden mot den som saknar tillstånd och den som åsidosätter anmälningsskyldigheten avseende förvärv eller avyttringar av kvalificerade innehav i bl.a. värde- pappersbolag.8 I avsnitt 13.3.3 behandlas vissa övriga frågor om sanktioner och i avsnitt 13.4 behandlas bestämmelsen i artikel 70.1 andra stycket i MiFID II, som innebär att medlemsstaterna ges möjlighet att inte fastställa regler om administrativa sanktioner för överträdelser som är föremål för straffrättsliga påföljder i nationell rätt. 
  
 13.3.1Ingripanden mot fysiska personer i företagens ledningsorgan 
  
 Förslag: När ett svenskt värdepappersinstitut, en börs och en svensk leverantör av datarapporteringstjänster kan hållas an- svariga för en regelöverträdelse enligt lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden ska en styrelseledamot eller en verkställande direktör i värdepappersinstitutet eller börsen, eller deras ersättare, kunna påföras en sanktion, om överträdelsen är allvarlig och personen i fråga av uppsåt eller grov oaktsamhet har agerat på ett sätt som föranlett överträdelsen. Detsamma ska gälla i fråga om tredjelandsföretag som driver värdepappersrörelse från filial i Sverige; vid en överträdelse från företagets sida ska en sanktion kunna påföras den eller de personer som har ansvaret för led- ningen av filialen. 
  
 De sanktioner som i dessa fall kan beslutas är sanktionsavgift, och – såvitt gäller fysiska personer i ledningsorganet för ett svenskt värdepappersinstitut – förbud mot att utöva ledningsuppdrag i ett sådant institut. Ett förbud ska gälla under viss tid, minst tre och högst tio år, eller på obegränsad tid, om det är fråga om upprepade överträdelser. 
  
 8 Kraven i MiFID II och omständigheter som bör beaktas vid genomförandet av direktivet i svensk rätt överensstämmer i allt väsentligt med vad som gäller för t.ex. kapitaltäcknings- direktivet. Redogörelser och resonemang i det följande bygger i stora delar på Promemoria om sanktioner enligt CRD IV, Dnr Fi2014/1356/FMA/BF. Se avsnitt 13.5.1. 
  
 539 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 I det nya 25 kap. i lagen om värdepappersmarknaden införs en bestämmelse om att ingripande enligt lagen inte ska ske om det otillåtna agerandet samtidigt är föremål för åtal. 
  
 Inledning 
  
 Som tidigare redovisats innehåller artikel  
 70.3–70.5 
  i MiFID II en uppräkning av ett stort antal artiklar som – om de överträds – ska kunna leda till sanktioner eller andra administrativa åtgärder. Utifrån denna uppräkning (överträdelsekatalog) kan konstateras att en över- trädelse i regel består i att ett företag med tillstånd att bedriva värde- pappersrörelse, en handelsplats eller att leverera datarapporterings- tjänster har underlåtit att fullgöra en skyldighet eller i övrigt agerat i strid mot en bestämmelse i direktivet eller MiFIR. Endast i ett fall rör det sig om att skyldigheten uttryckligen åvilar ledningsorganet, nämligen skyldigheten att utföra sina uppgifter enligt bestämmel- serna om bolagsstyrning (artikel  
 9.1–9.6 
  för värdepappersföretag, artikel  
 45.1–45.6 
  och 45.8 för marknadsoperatörer/reglerade mark- nader samt artikel 63.1, 63.3 och 63.4 för datarapporteringstjänst- företag). Denna skyldighet åvilar styrelsen och verkställande direk- tören i de ifrågavarande företagen. En överträdelse kan också bestå i att någon bedriver tillståndpliktig verksamhet utan att ha tillstånd eller det godkännande som krävs (artikel 70.4.a) eller att inte anmäla förvärv eller avyttringar av kvalificerade innehav i ett värdepappers- företag (artikel 11.1). För sistnämnda överträdelser finns, som nämnts, redan bestämmelser om ingripande i svensk rätt, vilka kan tillämpas både på juridiska och fysiska personer och som till viss del motsvarar direktivets krav, se vidare avsnitt 13.3.2. 
  
 Kretsen av personer och ansvarsfördelning dem emellan 
  
 Som framgått är det alltså till övervägande del fråga om i vilken ut- sträckning Sverige kan och ska besluta om sanktioner även mot fysiska personer i ledningsorganet för överträdelser från det till- ståndspliktiga företagets sida. 
  
 540 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 Artikel 70.2 i direktivet omfattar regelöverträdelser av samtliga tillståndspliktiga företag.9 Det är dock enbart mot medlemmar i värdepappersföretagens och marknadsoperatörernas ledningsorgan, som sanktioner och andra åtgärder ska kunna vidtas i fråga om överträdelser från företagens sida, se även skäl 141 i direktivet. Ett genomförande enligt artikelns ordalydelse innebär alltså för svenskt vidkommande att ett ingripande inte kan ske mot personer i ledningsorganet för en leverantör av datarapporteringstjänster för överträdelser från företagets sida, om inte företaget samtidigt utgör ett värdepappersinstitut10 eller en börs. Någon förklaring till artik- elns utformning ges inte i direktivets skäl och, såvitt utredningen känner till, inte heller någon annanstans. Som framgår av det följande är bestämmelsen om sanktioner mot fysiska personer för företagens överträdelser inte avsedd att tillämpas regelmässigt, utan enbart i vissa fall där det är särskilt påkallat. Av den anledningen och utifrån de allmänna utgångpunkter för genomförandet av rätts- akterna som utredningen har arbetat, bör den svenska bestämmelsen inte gå utöver det som föreskrivs i artikeln. 
  
 I artikel 70.2 anges alltså att sanktioner och andra administrativa åtgärder ska kunna påföras eller vidtas mot medlemmarna i ett värdepappersföretags och en marknadsoperatörs ledningsorgan, och på alla andra fysiska eller juridiska personer som enligt nationell rätt är ansvariga för en överträdelse från företagets sida (the members of the management body, and any other natural or legal persons who, under national law, are responsible for an infringe- ment). 
  
 Frågan om vad som torde avses med medlemmar i lednings- organet och på alla andra fysiska eller juridiska personer som enligt nationell rätt är ansvariga för en överträdelse från företagets sida var aktuell också för 2012 års marknadsmissbruksutredning. En sanktion med likartad lydelse finns i artikel 30.2.e och 30.2.f i EU:s marknadsmissbruksförordning. I betänkandet anfördes att det inte är en rimlig tolkning att ett förbud skulle kunna omfatta 
  
 9Värdepappersföretag, marknadsoperatör, leverantör av datarapporteringstjänster, kredit- institut när det gäller investeringstjänster eller investeringsverksamhet samt sidotjänster, och tredjelandsföretags filialer. 
  
 10I den svenska definitionen av värdepappersinstitut omfattas bl.a. det som i MiFID II be- nämns kreditinstitut när det gäller investeringstjänster eller investeringsverksamhet samt sidotjänster, se avsnitt 4.2. 
  
 541 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 alla fysiska personer som kan hållas ansvariga utan bara personer med en viss ställning i ett värdepappersföretag; i annat fall framstår utpekandet av personer i ledningsorganet helt överflödigt.11 Samma slutsats kan också dras beträffande artikel 70.2 i MiFID II. Formu- leringens syfte torde vara att fånga in de personer som utövar kontrollen av företagens affärsverksamhet (jfr skäl 141 i direktivet). 
  
 Enligt artikel 4.1.36 utgörs ledningsorganet av 
  
 ett eller flera organ i ett värdepappersföretag eller hos en mark- nadsplatsoperatör12 eller en leverantör av datarapporteringstjänster som har utsetts i enlighet med nationell rätt och har bemyndigats att fastställa enhetens strategi, mål och allmänna inriktning, och som kontrollerar och övervakar ledningens beslutsfattande och omfattar de personer som i praktiken leder enhetens verksamhet. 
  
 I artikeln anges vidare att medlemsstaterna ska identifiera de ansva- riga organen eller de ansvariga medlemmarna i ledningsorgan i enlighet med nationell rätt. För svenskt vidkommande får med ledningsorganet avses styrelsen, eller styrelsen och verkställande direktör, liksom ersättare för styrelseledamöter och verkställande direktör (se avsnitt 11.2.1). Det är vidare av intresse att redovisa vad som gäller enligt svensk rätt avseende ansvarsfördelningen mellan styrelse och verkställande direktör. 
  
 Enligt associationsrättslig lagstiftning ansvarar styrelsen för bo- lagets organisation och förvaltning av bolagets angelägenheter, se t.ex. 8 kap. 4 § aktiebolagslagen (ABL). Av bestämmelsen följer ett ansvar för att bolagets organisation är ändamålsenligt organiserad och att den rymmer kvalitetssäkrade rutiner och funktioner. Styrel- sen ska bl.a. se till att det finns effektiva system för uppföljning och kontroll av bolagets verksamhet och se till att det finns en till- fredsställande kontroll av bolagets efterlevnad av lagar och andra reg- ler som gäller för verksamheten. Styrelsen i ett värdepappersinstitut har t.ex. ett ansvar för att det finns skriftliga interna riktlinjer och instruktioner i den omfattning som behövs för att styra verksam- heten. Styrelsen har också huvudansvar för att bolagets informa- tionsgivning dels präglas av öppenhet, dels är korrekt, relevant och tillförlitlig. Enligt 8 kap. 46 a § ABL ska styrelsen i ett publikt aktie- 
  
 11SOU 2014:46 s. 304 f. 
  
 12I den svenska språkversionen har benämningen marknadsplatsoperatör använts i arti- kel 4.1.36 och 4.1.37. Vad som torde avses är marknadsoperatör, jfr den engelska språk- versionen i vilken det talas om market operator. 
  
 542 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 bolag årligen fastställa en skriftlig arbetsordning för sitt arbete, där det ska anges bl.a. hur arbetet ska fördelas mellan styrelsens leda- möter. Syftet med att införa ett krav på arbetsordning var att under- lätta bedömningen av enskilda styrelseledamöters ansvar.13 Det för- hållandet att en styrelseledamot tilldelats huvudansvaret för en viss uppgift är en omständighet som kan vara av betydelse vid bedöm- ningen av om denne ska kunna påföras en sanktion eller sanktions- avgift som ansvarig för en överträdelse från bolagets sida. En verk- ställande direktör ansvarar för den löpande förvaltningen i ett institut, se t.ex. 8 kap. 29 § ABL. En verkställande direktör är emellertid vid utövandet av sitt uppdrag underordnad styrelsen och styrelsen har rätt att meddela riktlinjer och anvisningar även för den löpande förvaltningen. Styrelsen kan också själv avgöra ärenden som ingår i den löpande förvaltningen. Om styrelsen går in och beslutar i den löpande förvaltningen, upphör verkställande direktörens befogen- het i motsvarande mån. Den närmare avgränsningen mellan styrelsens och verkställande direktörens ansvar i ett publikt aktiebolag ska framgå av de instruktioner som styrelsen ska meddela enligt 8 kap. 46 b § ABL. På samma sätt som arbetsordningen för styrelsen kan en instruktion för verkställande direktören vara till ledning för bedömningen av vem som är ansvarig för en överträdelse i ett visst fall. 
  
 När det gäller privata aktiebolag eller andra bolag som inte träffas av ABL:s krav på arbetsordning och instruktioner om arbets- fördelningen mellan olika bolagsorgan får, som anförts av Utred- ningen om ändrade informationskrav på värdepappersmarknaden, en samlad bedömning göras av vem som är ansvarig för överträd- elsen i fråga.14 
  
 Också vid regelöverträdelser av ett tredjelandsföretags filial ska en sanktion kunna påföras den eller de personer som är ansvariga för filialen. Av 8 § lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. framgår att filialen ska stå under ledning av en verkställande direk- tör. Dessutom får en eller flera vice verkställande direktörer utses. Enligt 10 § samma lag är verkställande direktören ansvarig för filialens verksamhet. 
  
 13Prop 2013/14:86 s. 56. 
  
 14SOU 2014:70 s. 237. 
  
 543 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ansvarig för överträdelsen – uppfyllande av objektiva eller subjektiva rekvisit? 
  
 När det gäller sanktioner eller andra administrativa åtgärder mot ett tillståndspliktigt företag förutsätter direktivets regler inte någon bedömning av subjektiva rekvisit. Det är dock inte självklart att detsamma ska gälla för beslut om sanktioner mot fysiska personer. Direktivet föreskriver att bestämmelser om sanktioner ska tillämpas på medlemmar i företagens ledningsorgan, och på alla andra fysiska personer som enligt nationell rätt är ansvariga för en överträdelse. Stadgandet är inte entydigt. Det är dock utredning- ens uppfattning att ansvariga i detta sammanhang har betydelsen kan hållas ansvarig. Ett uttalande från kommissionen talar i denna riktning, när det anges att avsikten är att fysiska personer framför allt ska påföras sanktioner när de kan hållas ensamt ansvariga för en överträdelse. I uttalandet anges vidare att sanktioner bör riktas mot institutet, om personen som var ansvarig handlade för att gynna institutet.15 
  
 Frågan är då om prövningen av påförande av sanktioner i dessa fall ska grundas på enbart objektiva rekvisit eller om det bör upp- ställas krav på subjektiva rekvisit. Återigen får ovan nämnda passus betydelse; medlemsstaternas nationella rätt är styrande i detta av- seende och direktivet hindrar inte att det uppställs krav på sub- jektiva rekvisit. Olika länders rättsordningar kommer alltså, trots kravet på en ökad enhetlighet inom EU, att tillåta variationer i fråga om i vilka situationer som sanktioner kan beslutas mot fysiska personer för överträdelser från företagets sida. 
  
 I svensk rätt förefaller det krävas oaktsamhet eller uppsåt för att en fysisk person ska kunna drabbas av sanktioner – civilrättsliga eller straffrättsliga – för en juridisk persons överträdelser. 
  
 Det kollektiva organansvaret konkretiseras och individualiseras genom skadeståndsansvaret. Om en styrelseledamot eller verkstäl- lande direktör, när han eller hon fullgör sitt uppdrag, skadar bolaget, 
  
 15 COM(2010) 716 final, s. 13: Sanctions should be imposed on the individuals responsible for a violation and/or on the financial institution to the benefit of which those individuals are acting when committing a breach. Sanctioning the individuals responsible for a violation may be more appropriate where a violation is exclusively their responsibility. On the other hand, where that individual is part of a financial institution, fining the financial institution is frequently appropriate if the person responsible acted to the benefit of a financial institution. It could also encourage financial institutions to take the organisational measures and provide the staff training necessary to prevent violations. 
  
 544 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 kan skadeståndsansvar komma i fråga. Detsamma gäller när skadan tillfogas aktieägare eller annan genom en överträdelse av tillämplig associationsrättslig lagstiftning, lagen om årsredovisning eller bolags- ordning (se t.ex. 29 kap. 1 § ABL). Det associationsrättsliga ansvaret är emellertid inte strikt, utan baseras på en individuell oaktsamhets- bedömning, där ansvar endast kan bli aktuellt vid uppsåt eller oakt- samhet från en enskild styrelseledamot eller verkställande direktör. 
  
 På det straffrättsliga området har principerna om företagaransvar i tidigare lagstiftningsärenden beskrivits enligt följande.16 Ansvaret åvilar i fråga om aktiebolag och andra juridiska personer med lik- artad struktur främst styrelsen och den verkställande direktören. I de flesta större företag måste arbetsuppgifter och ansvar som primärt åvilar företagsledningen delegeras nedåt i organisationen. Det är nödvändigt dels eftersom företagsledningen i praktiken inte kan ha kontroll över hela verksamheten, dels eftersom ledningen av effektivi- tetsskäl inte kan syssla med detaljfrågor. Om en sådan delegering genomförs på ett korrekt sätt medför den i allmänhet att också straff- ansvaret flyttas från företagsledningen till den som arbetsuppgiften delegerats till. Detta förutsätter att företagsledningen har organi- serat företagets verksamhet på ett rationellt sätt, utsett kompetenta befattningshavare samt sett till att erforderliga instruktioner lämnats. Det fordras vidare att den som fått ansvaret delegerat till sig också har tillräckliga beslutsbefogenheter och ekonomiska resurser för att vidta de åtgärder som är påkallade. Företagsledaren är alltid skyldig att skapa förutsättningar för en betryggande tillsyn och kontroll även om han inte kan utöva den själv. Det bör emellertid observeras att företagsledningens ansvar inte upphör ens efter en korrekt ut- förd delegering. Skulle företagsledningen känna till eller borde den känna till att arbetsuppgifter som delegerats inte utförs på ett god- tagbart sätt, kan den hållas straffrättsligt ansvarig för att inte ha ingripit för att rätta till förhållandena. När det gäller straffrätten kan således en person i företagsledningen hållas ansvarig, men det förutsätter att det subjektiva rekvisit som finns i det aktuella straff- stadgandet är uppfyllt. 
  
 Enligt MiFID II ska alltså en sanktion kunna beslutas när någon är ansvarig för en överträdelse. Vid valet av sanktion ska bl.a. över- trädelsens svårhetsgrad och graden av ansvar hos den person som 
  
 16 Se prop. 1998/99:19 s.  
 62–63 
  och prop. 2004/05:142 s. 95. 
  
 545 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 har gjort sig skyldig till överträdelsen beaktas (artikel 72.2 första stycket). Vidare ska sanktionerna vara avskräckande (artikel 70.1 första stycket). Med beaktande härav måste direktivets krav på sank- tioner i dessa fall anses ha också ett bestraffande syfte gentemot fysiska personer som gjort något klandervärt. Enligt svenska straff- rättsliga principer ska den typen av straffrättsliga eller åtminstone straffliknande sanktioner inte utdömas utan att gärningsmannen i något avseende har visat uppsåt eller oaktsamhet. 
  
 Det kan i sammanhanget också vara värt att nämna de rätts- säkerhetskrav som uppställs enligt Europakonventionen.17 Även om bestämmelserna om sanktioner i förevarande fall ska tillämpas på en begränsad definierad krets personer torde dess avskräckande syfte medföra att åtminstone de föreskrivna sanktionsavgifterna faller in under artikel 6 i konventionen. I konsekvens därmed bör misstanke om överträdelse som kan föranleda en sanktionsavgift i det följande jämställas med anklagelse om brott.18 Bland de grund- läggande rättigheterna finns t.ex. oskuldspresumtionen i artikel 6.2 som innebär att den som är anklagad för brott ska betraktas som oskyldig tills hans eller hennes skuld lagligen fastställts. Ingen ska således betraktas som skyldig till brott utan att en domstol har konstaterat den misstänktes skuld efter ett förfarande där han eller hon fått tillfälle att försvara sig mot anklagelsen. Rätten att försvara sig innebär att ansvaret inte bör utformas som ett strikt ansvar utan det måste finnas någon form av ventil, t.ex. i form av ett subjektivt rekvisit. 
  
 En prövning av sanktioner mot ansvariga fysiska personer i de berörda företagens ledningsorgan kommer att behöva göras på grund- val av flera omständigheter och lämna större utrymme för bedöm- ningar i ansvarsfrågan än vad som gäller vid sanktioner mot juridiska personer och i överträdelseärenden mot fysiska personer som åsido- satt anmälningsskyldigheten avseende förvärv eller avyttringar av kvalificerade innehav i tillståndspliktiga företag. Enligt utredningen framstår det därför av rättssäkerhetsskäl inte som lämpligt med en 
  
 17Sverige undertecknade Europakonventionen den 28 november 1950 och ratificerade denna den 4 februari 1952 och den blev svensk lag 1995 genom lagen (1994:1219) om den Euro- peiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. 
  
 18Se om kriterierna för att avgöra vad som är en anklagelse för brott i Walton m.fl. mot Nederländerna, dom den 8 juni 1976. 
  
 546 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 lösning med strikt ansvar vid prövning av sanktioner mot ansvariga fysiska personer vid överträdelser från företagens sida. 
  
 En fördel med ett krav på subjektiva rekvisit är vidare att det går att laborera med olika nivåer – oaktsamhet, grov oaktsamhet, uppsåt 
  
 – för att avgränsa sanktionerna till att avse de klandervärda bete- enden som bör bli föremål för sanktioner. Utgångspunkten bör även fortsättningsvis vara att sanktioner i första hand ska beslutas mot företag. Som framgår av det följande bör sanktioner mot fysiska personer komma i fråga endast i vissa särskilt allvarliga fall. Att an- vända ett subjektivt rekvisit framstår därför också av denna anled- ning som en lämplig lösning. Sammantaget skulle bestämmelser som genomför kraven i MiFID II om administrativa sanktioner mot fysiska personer vara förenliga med svensk rätt om de utformas så att det klart framgår vad överträdelsen består i – dvs. vad den fysiska personen ska ha gjort eller inte ha gjort för att drabbas av en sank- tion – och att oskuldspresumtionen vidmakthålls. En lämplig metod för det senare är att fastställa att ett subjektivt rekvisit ska vara upp- fyllt för att sanktioner ska komma i fråga. 
  
 Uppsåt, grov oaktsamhet, oaktsamhet? 
  
 De allmänna skuldformer som finns i svensk rätt är uppsåt och oakt- samhet. Om det inte framgår av lagtexten att direkt uppsåt krävs för ansvar, omfattas varje form av uppsåt som svensk rätt erkänner, nämligen förutom direkt uppsåt även indirekt uppsåt och den numera accepterade formen likgiltighetsuppsåt. Vad som anses vara oaktsamt är mycket beroende på omständigheterna i det enskilda fallet. En person har varit oaktsam då han eller hon på något sätt avvikit från att iaktta en önskvärd aktsamhet och följaktligen tagit en otillåten risk. För att veta vad som skulle ha utgjort ett aktsamt beteende kan man exempelvis hämta vägledning från myndigheters anvisningar eller föreskrifter i författningar. När detta saknas får man göra en bedömning av hur aktsam en normalt försiktig och ansvarskännande person skulle ha varit under de omständigheter som förelåg i det konkreta fallet (se NJA 1989 s. 552). Efter att man gjort en bedömning av vad som hade varit aktsamt och jämfört med vad som faktiskt hänt, ska hänsyn tas till individens personliga förutsättningar. Man ska fråga sig om en sådan aktsamhet kunnat 
  
 547 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 krävas av just den enskilde personen. Vid denna bedömning ska hänsyn tas bl.a. till personens erfarenhet och utbildning. Den som ger sig in på att göra något som kräver särskilda kunskaper kan man kräva mer av.19 I underlåtenhetssammanhang brukar oaktsamhet också kallas försummelse.20 För att någon ska kunna dömas för att ha varit försumlig på grund av underlåtenhet att göra något påbjudet krävs att det otillåtna risktagandet har varit relevant i förhållande till effekten. 
  
 Endast krav på uppsåt för att besluta om en sanktion mot en fysisk person för en överträdelse från företagets sida riskerar att göra regleringen tandlös, och i så fall torde direktivets krav på effek- tiva sanktioner inte anses uppfyllda. Det talar för att även oakt- samma regelöverträdelser ska kunna medföra en sanktion. 
  
 Var gränsen för det subjektiva rekvisitet bör dras i fråga om fysiska personers ansvar för överträdelser enligt MiFID II beror dels på vad överträdelsen består i, dels hur ingripande sanktionen är för styrelseledamoten eller den verkställande direktören. 
  
 Nivåerna för sanktionsavgifterna och följderna av ett förbud mot att vara styrelseledamot eller verkställande direktör i ett företag som omfattas av regelverket samt det faktum att personen i fråga agerar som legal företrädare för en juridisk persons räkning, utan egen direkt vinning, talar starkt för att det endast är en mer kvalificerad form av försummelse och oaktsamhet som bör föranleda en sank- tion. Grov oaktsamhet anses föreligga endast om personen i fråga genom sitt beteende gjort sig skyldig till oaktsamhet i mer avsevärd mån. 
  
 Enligt uppräkningen i artikel  
 70.3–70.5 
  i MiFID II ska fysiska personer kunna hållas ansvariga för ett företags underlåtelse att full- göra en skyldighet enligt direktivet eller MiFIR. Styrelsens och verk- ställande direktörens ansvar i detta sammanhang gäller således inte att de har fattat felaktiga affärsmässiga beslut i allmänhet eller tagit vissa affärsmässiga risker, t.ex. såsom vid skadeståndsskyldighet enligt 29 kap. 1 § ABL. 
  
 De överträdelser som kan leda till sanktioner mot fysiska per- soner framgår med förslaget i avsnitt 13.2 tydligt i lagtext. Ansvars- utkrävande ska bara ske i fråga om regelöverträdelser som mot- 
  
 19Jareborg, Allmän kriminalrätt, s. 321 f. 
  
 20Jareborg, a.a. s. 204. 
  
 548 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 svaras av uppräkningen i artikel  
 70.3–70.5, 
  och inte sådana som faller in under den generella bestämmelsen om juridiska personers överträdelser. 
  
 Ett flertal överträdelser enligt artikel 70.3 i MiFID II består i att t.ex. ett värdepappersinstitut har underlåtit att lämna information eller lämnar felaktig information till bl.a. Finansinspektionen. Om styrelsen eller verkställande direktören i dessa sammanhang med- vetet har tagit en risk i fråga om uppgifternas riktighet bör det anses grovt oaktsamt.21 Ett sådant medvetet risktagande får det anses vara fråga om när styrelsen eller den verkställande direktören har underlåtit att se till att det finns en ändamålsenlig organisation för rapporteringen eller informationslämnandet eller underlåtit att regelbundet följa upp hur det fungerar. Huvudansvaret för detta torde åvila styrelsen. I många fall kan företagens rapporteringsskyldigheter vara tekniskt komplicerade och regleringen kan åtminstone i detaljerna vara otydlig och lämna utrymme för tolkningar. I sådana fall torde det krävas att styrelsen och den verkställande direktören har fått tydliga indikationer på att det föreligger brister (t.ex. i form av påpekanden eller rättelseåtgärder från Finansinspektionen riktade till institutet) och ändå underlåtit att vidta åtgärder, för att agerandet ska anses ha skett med sådan grad av oaktsamhet att sanktioner bör komma i fråga. 
  
 När det gäller reglerna om styrning och kontroll (jfr artikel 16) finns en rad tydliga krav i lag och föreskrifter. Ett svenskt värde- pappersinstitut ska bl.a. enligt 8 kap. 4 § lagen om värdepappers- marknaden identifiera, mäta, styra och internt rapportera och ha kontroll över de risker som dess rörelse är förknippad med. Bestäm- melsen kompletteras med regler på föreskriftsnivå, t.ex. om att institu- ten ska ha interna regler om sin riskhantering beslutade av styrelsen (se 6 kap. 11 § Finansinspektionens föreskrifter [FFFS 2007:16] om värdepappersrörelse) och oberoende funktioner för, regelefter- levnad, riskkontroll och internrevison (6 kap. 9, 10 och  
 12–14 
  §§ FFFS 2007:16). 
  
 På andra rättsområden har det ansetts grovt oaktsamt att under- låta att ta reda på faktiska förhållanden och rättsregler som uppen- 
  
 21 Se NJA 1983 s. 374 och NJA 2013 s. 369 (punkten 6 i Högsta domstolens dom). 
  
 549 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 barligen har betydelse i sammanhanget.22 Många gånger lämnar dock både lag- och föreskriftsbestämmelser utrymme för tolkningar och bedömningar. Institutet ska bl.a. uppfylla allmänna organisatoriska krav, varvid hänsyn ska tas till verksamhetens art, omfattning och komplexitet (se 6 kap. 1 § FFFS 2007:16), en kontrollfunktion ska ha de befogenheter, resurser och den sakkunskap som krävs, (se t.ex. 6 kap. 10 § FFFS 2007:16) och institutet ska ha lämpliga riktlinjer och rutiner för t.ex. egna affärer (8 kap. 1 och 1 a §§ FFFS 2007:16). Om det i efterhand visar sig att styrelsens eller verkstäl- lande direktörens bedömning – t.ex. av vad som var ändamålsenligt eller lämpligt – var felaktig, bör inte detta i sig innebära att det har varit fråga om ett så oaktsamt beteende att sanktioner blir aktuella. Men liksom vid rapporteringsskyldigheterna torde en underlåten- het att agera trots upprepade påpekanden från kontrollfunktioner, revisorer eller Finansinspektionen ofta tyda på en så allvarlig oakt- samhet att sanktioner kan komma i fråga. 
  
 Mot bakgrund av vad som anförts bör enligt utredningens be- dömning bestämmelserna utformas så att en styrelseledamot eller verkställande direktör – eller en ersättare för dem – i ett tillstånds- pliktigt företag ska kunna påföras en sanktion om personen i fråga av uppsåt eller grov oaktsamhet har agerat på ett sätt, som resul- terat i en överträdelse från bolagets sida.23 
  
 Endast allvarliga överträdelser från företagets sida bör leda till ansvar även för fysiska personer i företagets ledningsorgan 
  
 MiFID II ger inga närmare anvisningar om i vilka fall sanktioner ska kunna påföras ansvariga personer i företagets styrelse eller led- ning. När det gäller motsvarande bestämmelser i kapitaltäcknings- direktivet har det konstaterats att det direktivet inte förutsätter att sanktioner regelmässigt beslutas gentemot fysiska personer varje gång ett kreditinstitut begår en överträdelse.24 Som påtalats i vissa remissvar – både beträffande betänkandet från Utredningen om nya kapitaltäckningsregler och beträffande Promemorian om sanktioner 
  
 22Se NJA 1983 s. 374. 
  
 23Samma nivå för det subjektiva rekvisitet föreslås gälla för ansvar för fysiska personer avseende kreditinstituts överträdelser i lagrådsremissen Nya administrativa sanktioner på finansmarknadsområdet, s. 31 f. 
  
 24SOU 2013:65 s. 356, jfr Promemoria om sanktioner enligt CRD IV, s. 72. 
  
 550 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 enligt CRD IV – torde syftet med det direktivet vara att fysiska per- soner bör påföras sanktioner för överträdelser från institutets sida bara i undantagsfall.25 Detsamma kan anföras också för motsvaran- de bestämmelse om ansvarsutkrävande för fysiska personer enligt MiFID II. För att genomföra direktivet i denna del är det, enligt utredningens bedömning, tillräckligt att det i svensk rätt finns en möjlighet att för en och samma överträdelse rikta sanktioner också mot ansvariga fysiska personer. 
  
 Att sanktioner endast kan komma i fråga när styrelseledamöter eller verkställande direktören har handlat uppsåtligt eller grovt oakt- samt innebär en viss begränsning. I de situationer när den fysiska personens agerande har varit uppsåtligt eller grovt oaktsamt, medan den överträdelse som den juridiska personen till följd av agerandet har gjort sig skyldig till har varit mindre allvarlig är det emellertid inte proportionerligt att besluta om sanktioner och sanktionsavgifter mot en styrelseledamot, verkställande direktören eller någon ersättare för dessa för samma överträdelse. För att understryka att det är in- stituten som ska står i fokus då sanktioner övervägs och att sank- tioner mot fysiska personer endast bör komma i fråga i särskilda fall, bör sanktioner mot fysiska personer komma i fråga endast om den juridiska personens överträdelse är av allvarligare slag. Bedöm- ningen av allvarligheten bör ske utifrån de kriterier som ska vara styrande inför valet av sanktion.26 
  
 Vilka sanktioner ska kunna påföras de fysiska personerna? 
  
 Som sanktionsbestämmelserna i MiFID II har utformats är sank- tionskatalogen (artikel 70.6) densamma för fysiska och juridiska per- soner. För svenskt vidkommande kan dock återkallelse av tillstånd (artikel 70.6.c) och tillfällig förbud för ett värdepappersföretag att vara medlem av eller deltagare på reglerade marknader eller MTF- plattformar eller kund hos  
 OTF-plattformar 
  (artikel 70.6.e) inte tillämpas på fysiska personer. Av artikel 70.6.f, om sanktionsavgifter för juridiska personer, framgår uttryckligen att den bestämmelsen inte avser fysiska personer. De sanktioner och andra administrativa 
  
 25Se t.ex. yttranden från Finansinspektionen och Fakultetsnämnden vid Stockholms universitet. 
  
 26Detsamma föreslås gälla för sanktioner mot fysiska personers vid kreditinstituts överträ- delser, se lagrådsremissen Nya administrativa sanktioner på finansmarknadsområdet, s. 30 f.1. 
  
 551 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 åtgärder som kan beslutas mot fysiska personer i de berörda före- tagens ledningsorgan är således: 
  
 1.Föreläggande att upphöra med visst agerande och inte upprepa detta (70.6.b). 
  
 2.Tillfälligt eller, vid upprepade överträdelser, permanent förbud för en medlem av ett värdepapperföretags ledningsorgan (och annan fysisk person som hålls ansvarig) att utöva sådana lednings- uppdrag (70.6.d). 
  
 3.Sanktionsavgifter (70.6.g och h). 
  
 Därutöver ska den behöriga myndigheten offentliggöra varje beslut om administrativa sanktioner eller åtgärder på grund av en regel- överträdelse (artikel 71, jfr artikel 70.6.a, se vidare avsnitt 13.3.5). 
  
 Att förelägga någon att upphöra med visst agerande är en åtgärd som passar väl i förhållande till ett värdepappersinstitut; det är i huvudsak instituten och de övriga tillståndspliktiga företagen som har att iaktta regler som följer av MiFID II, och som står under Finansinspektionens tillsyn. Det går att finna många exempel på när Finansinspektionen kan ha anledning att förelägga ett institut att upphöra med något som strider mot lagen eller MiFIR. Det är betyd- ligt svårare att finna exempel på när denna typ av ingripande skulle kunna tillämpas på fysiska personer (i ledningsorganet). Ingripande- åtgärden kan dock tillämpas när en fysisk person utan tillstånd be- driver tillståndspliktig verksamhet. I sådana fall är det emellertid den fysiska personen själv som gjort sig skyldig till överträdelsen för egen räkning och det är inte fråga om att han eller hon ska få en sanktion för något som t.ex. ett värdepappersinstitut har gjort. Ett annat exempel är när en fysisk person åsidosatt anmälningsskyldig- heten avseende förvärv eller avyttringar av kvalificerade innehav i ett svenskt värdepappersinstitut, en börs eller en svensk clearing- organisation. Dessa regelöverträdelser och ingripanden mot dem bör, i likhet med vad som redan gäller, regleras särskilt. 
  
 I övrigt åvilar således, i svensk rätt, samtliga skyldigheter enligt MiFID II och MiFIR de juridiska personerna. Vid en överträdelse bör därför ett ingripande i form av ett föreläggande att upphöra med något riktas mot den juridiska personen. Det är möjligt att det i andra rättsordningar kan förhålla sig så att motsvarande förelägg- ande bör rikas mot en fysisk person i företagets ledning och att 
  
 552 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 artikeln därför fyller en funktion även i förhållande till fysiska per- soner. Såsom svensk rätt är utformad på området bör den möjlighet som i dag finns att förelägga någon som driver tillståndspliktig verksamhet att upphöra med detta anses tillräcklig för att genom- föra direktivets krav i denna del. 
  
 När det gäller förbudet för en medlem av ett värdepappersföretags ledningsorgan att utöva sådana ledningsuppdrag (70.6.d) finns en väsentlig skillnad om sanktionen riktar sig mot den juridiska per- sonen eller mot en fysisk person. I först nämnda fall gäller den enbart i förhållande till det företag mot vilket ingripandet sker, dvs. det är fråga om ett förbud för en viss person att (fortsätta att) vara styrelseledamot eller verkställande direktör i just det företaget. Denna sanktionsbefogenhet har Finansinspektionen i viss utsträck- ning redan i dag enligt 25 kap. 4 § lagen om värdepappersmark- naden, men den kan bara tillämpas om personen i fråga inte upp- fyller lagens krav på en styrelseledamot eller en verkställande direk- tör. 
  
 När sanktionen riktar sig mot en styrelseledamot eller en verk- ställande direktör, i egenskap av medlem i ledningsorganet och för en överträdelse från företagets sida, bör den innebära att personen i fråga inte får ha en motsvarande position i något sådant företag. Här bör särskilt uppmärksammas att såsom sanktionen enligt direk- tivet är utformad gäller den enbart för personer i ledningen av ett värdepappersföretag och förbudet att inneha ett ledningsuppdrag är begränsat till just värdepappersföretag. Det är i och för sig inget som hindrar att ett genomförande av sanktionen sker på så sätt att den kan riktas även mot personer i ledningen av en börs och att förbudet kan omfatta också uppdrag i ett företag med tillstånd att driva börs- verksamhet. Av artikel 70.7 i direktivet framgår att sanktionskata- logen utgör en minimireglering. Av samma skäl som anförts i det föregående (Kretsen av personer och ansvarsfördelning) bör dock sanktionen i artikel 70.6.d genomföras i enlighet med ordalydelsen. Sanktionen, som kommer att kunna riktas mot en styrelseledamot eller en verkställande direktör i ett svenskt värdepappersinstitut, eller en ersättare för någon av dem, innebär således ett förbud mot att utöva ledningsuppdrag i ett sådant värdepappersinstitut. 
  
 Sanktionen liknar i stor utsträckning näringsförbud enligt lagen (2014:836) om näringsförbud. Det går att argumentera för att dagens regler om näringsförbud kan anses uppfylla direktivets krav. Att 
  
 553 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 näringsförbudet är avsett att gälla generellt medan sanktionen i MiFID II är begränsad till ledningsuppdrag i enbart värdepappers- företag, och att syftet med sanktionen är att motverka nya över- trädelser (jfr skäl 148 i direktivet), talar dock för att befogenheten att meddela ett förbud bör tas in i lagen om värdepappersmark- naden. Dessutom, vilket framgår av avsnitt 13.5.8, föreslås att sank- tioner mot fysiska personer i företagets ledning för överträdelser från företagets sida ska beslutas genom ett sanktionsföreläggande eller, om det inte godkänns, av domstol på talan av Finansinspek- tionen. Med en sådan beslutsordning är det lämpligt att samtliga sank- tioner som kan bli aktuella behandlas i ett och samma förfarande. 
  
 Förbudet bör som regel och i likhet med ett näringsförbud vara bestämt till viss tid. Detta bör framgå av lagtexten. För näringsför- bud gäller att ett sådant ska bestämmas till lägst tre, högst tio år (5 § lagen om näringsförbud). Av förarbetena till lagen framgår att det, vid bestämmandet av förbudstidens längd, är av betydelse om näringsidkaren förorsakat stor skada för borgenärer, anställda, kon- kurrenter eller avtalsparter. Det är också av vikt vilken inställning näringsidkaren har haft. En omständighet som bör verka i skärpan- de riktning är om näringsidkaren har visat sig helt likgiltig för de regler som gäller för näringsverksamhet. Om näringsidkaren tidigare har varit underkastad näringsförbud men vägrat att ta rättelse av detta, kan det finnas skäl att meddela en längre förbudstid.27 Om- ständigheterna som ska beaktas vid näringsförbud stämmer väl över- ens med omständigheter som ska beaktas enligt artikel 72.2 MiFID II. Vid bedömningen av förbudstidens längd bör således ledning kunna hämtas i den praxis som finns beträffande näringsförbud. Vid upp- repade överträdelser föreskriver direktivet att ett permanent förbud meddelas. Det torde vara avsett för sådana fall då det i ett överträ- delseärende framkommer att personen i fråga regelmässigt har agerat på ett sätt som utgör allvarliga regelöverträdelser. Härmed avses dock inte ett krav på att personen tidigare har meddelats ett sådant förbud. Ett permanent förbud är en ingripande sanktion, som natur- ligtvis måste stå i proportion till överträdelserna. Ett motsvarande resultat kan dock antas uppkomma vid en tillämpning av reglerna om ledningsprövning. Om en styrelseledamot eller en verkställande direktör har påförts en administrativ sanktion eller ådömts ett straff, 
  
 27 Prop. 1995/96:98 s.  
 36–37. 
  
 554 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 särskilt om det är fråga om överträdelser eller brott i näringsverk- samhet, torde det normalt sett innebära att personen i fråga inte heller anses lämplig att ingå i ledningen för ett värdepappersinstitut.28 
  
 Sanktionsavgifter utgör en lämplig sanktion som ska ingå i sanktionskatalogen för fysiska personer i fråga om överträdelser från företagens sida. När det gäller regelöverträdelser av tredjelands- företags filialer är sådana avgifter den enda relevanta sanktionen för fysiska personer som är ansvariga för filialen. 
  
 Förslag och överväganden om bestämmelser om sanktionsavgifter för fysiska personer och hur de ska bestämmas, (dvs. genomförandet av artikel 70.6.g och 70.6.h) behandlas i avsnitt 13.3.4. 
  
 Hur ska sanktionerna förhålla sig till varandra? 
  
 De sanktioner som ska kunna bli aktuella för fysiska personer på grund av ett värdepappersinstituts, en börs eller ett datarapporte- ringstjänstföretags överträdelser är således sanktionsavgift och – i fråga om värdepappersinstituts överträdelser – förbud att utöva ledningsuppdrag i ett sådant institut. Ett förbud att utöva lednings- uppdrag i ett värdepappersinstitut bör kunna förenas med en sank- tionsavgift. 
  
 För det fall de objektiva förutsättningarna för en sanktion före- ligger, krävs alltså att personen i fråga har gjort sig skyldig till minst grov oaktsamhet i sin egenskap av styrelseledamot eller verkställande direktör och att företagets överträdelse har varit allvarlig. 
  
 Beträffande värdepappersinstitut bör därför, i vart fall när det gäller överträdelser av reglerna om styrning och kontroll, utgångs- punkten vara att den sanktion som regelmässigt ska komma i fråga är ett förbud för den fysiska personen att under viss tid vara styrelse- ledamot eller verkställande direktör i ett värdepappersinstitut. 
  
 En parallell kan här dras till reglerna om lämplighetsprövning av ledande befattningshavare. Om en ledande befattningshavare i dag 
  
 – av oaktsamhet eller uppsåt – har medverkat till ett företags över- trädelse och överträdelsen är så allvarlig att den lett till en sanktion mot företaget torde detta normalt ha en inverkan på ledningspröv- 
  
 28 Se även Promemoria om sanktioner enligt CRD IV s. 79 ff. 
  
 555 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 ningen av personen i fråga, om denne skulle vara föreslagen att ingå i ledningen för ett tillståndspliktigt företag. Det är då naturligt att den sanktion som i första hand blir aktuell är att förbjuda personen att under viss tid ingå i ledningen för ett värdepappersinstitut. När det gäller sanktionsavgift bör en sådan alltid kunna bli aktuell i de fall då det går att konstatera att personen i fråga har gjort en vinst eller undvikit en förlust på grund av överträdelsen. I dessa fall ska avgiften bestämmas till två gånger vinsten eller den undvikna för- lusten, se artikel 70.6.h. Även i de fall då det inte går att fastställa att den fysiska personen själv har gjort en vinst eller undvikit en för- lust, men att värdepappersinstitutet har gjort det, bör en sanktions- avgift bli aktuell. Det kan i dessa fall vara fråga om att man und- viker att vidta åtgärder för att hålla nere kostnaderna eller bortser från brister för att de genererar vinster. En lämplig sanktion i dessa fall är just ekonomiska sanktioner. Kostnaderna för att inte följa reglerna kan då komma att överstiga vinsterna (jfr skäl 142 i direk- tivet). Detta kan i bästa fall medföra att en rent ekonomisk kalkyl leder till en bättre regelefterlevnad. I de fall det inte går att se att överträdelsen har lett till några vinster eller undvikna kostnader, vare sig för företaget eller för den fysiska personen i fråga, bör dock sanktionsavgifter komma i fråga om överträdelsen har lett till allvar- liga ekonomiska konsekvenser på annat sätt. Ledning kan då hämtas i de omständigheter som enligt artikel 72.2 (som i sak motsvarar gällande bestämmelser i 1 a och 1 b §§ lagen om värdepappersmark- naden) ska användas vid sanktionsvalet. Om överträdelsen har lett till förluster för tredjepart (artikel 72.2.e) bör sanktionsavgift regel- mässigt övervägas som sanktionsform. 
  
 När det gäller överträdelser som en börs är ansvariga för utgör sanktionsavgifter den enda möjliga sanktionen för fysiska personer i företagens ledningsorgan. 
  
 Angående omständigheter som ska beaktas vid valet av sanktion och eftergiftsmöjligheten, se vidare avsnitt 13.3.3. 
  
 Något om sanktioner mot fysiska personer i företagens ledningsorgan i förhållande till lämplighetsbedömningen av ledande befattningshavare 
  
 Som nämnts i det föregående finns det ett visst samband mellan sanktioner mot fysiska personer och den lämplighetsbedömning av ledande befattningshavare som enligt lagen om värdepappersmark- 
  
 556 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 naden ska ske när ett värdepappersinstitut ansöker om tillstånd (3 kap. 1 § 5), när någon förvärvar ett kvalificerat innehav i företaget (3 kap. 1 § 4, 2 § och 24 kap. 3 §) och när en ny styrelseledamot eller verkställande direktör utses (5 kap. i Finansinspektionens före- skrifter [FFFS 2007:16]).29 
  
 Vid lämplighetsbedömningen ska Finansinspektionen ta hänsyn till en rad olika faktorer såsom insikt och erfarenhet, vilket inklude- rar både utbildning och praktisk yrkeslivserfarenhet, och lämplighet, vilket inkluderar anseende, intressekonflikter och möjligheten att ägna tillräckligt mycket tid åt uppdraget. 
  
 Om en styrelseledamot eller en verkställande direktör har påförts en sanktion för ett värdepappersinstituts överträdelser kommer detta normalt att innebära att personen i fråga inte heller är lämplig att ingå i ledningen för ett sådant institut. Personen har ju gjort sig skyldig till minst grov oaktsamhet i sin egenskap av styrelseledamot eller verkställande direktör. I sådana fall bör sanktionen i normal- fallet vara just ett förbud mot att ingå i ledningen för ett värdepappers- institut. Denna sanktion är dock begränsad till ledningen för just värdepappersinstitut, men bör beaktas vid ledningsprövningen även för andra tillståndspliktiga företagstyper. Däremot gäller inte det omvända. Om personen i fråga har ingått i ledningen för ett värde- pappersinstitut som har påförts en sanktion, men någon sanktion inte har beslutats avseende den fysiska personen, innebär inte detta att han eller hon är lämplig att ingå i ledningen för ett annat företag. Det faktum att någon sanktion inte har blivit aktuell kan t.ex. bero på att personen i fråga inte ansetts ha gjort sig skyldig till grov oaktsamhet eller att företagets överträdelse inte har varit tillräckligt allvarlig. Gränsen för när någon kan anses olämplig för att ingå i ledningen kan dock ligga betydligt lägre än vid grov oaktsamhet och allvarliga överträdelser. Ledningsprövningen har som nämnts helt andra syften – säkerställa att vissa för samhället och enskilda särskilt viktiga ändamål kan uppnås – än sanktioner mot fysiska personer. Ledningsprövningen bör därför ses som en egen process skild från systemet med sanktioner mot fysiska personer, och bedömningen av personens lämplighet bör liksom i dag påverkas av sanktioner och andra administrativa åtgärder mot företag där personen i fråga har 
  
 29 Motsvarande bestämmelser för en börs finns i 12 kap. 2 § 3 och 4 lagen om värdepappers- marknaden. 
  
 557 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 varit verksam. Det kan också nämnas att vid ledningsprövningen är det företaget som ska visa att personen i fråga är lämplig att ingå i företagets ledning.30 Det omvända gäller för sanktioner mot fysiska personer. 
  
 Något om sanktioner mot fysiska personer i företagens ledningsorgan i förhållande till förbudet mot dubbel lagföring och straff och rätten att inte belasta sig själv 
  
 Förbudet mot dubbel lagföring och straff återfinns i sjunde tilläggs- protokollet till Europakonventionen och i EU:s rättighetsstadga. Som nämnts gäller Europakonventionen med tilläggsprotokoll som lag i Sverige. EU:s rättighetsstadga, som blev rättsligt bindande genom Lissabonfördragets ikraftträdande den 1 december 2009, har samma rättsliga värde som fördragen och ingår således i EU:s primära regelverk. Detta innebär att förbudet mot dubbel lagföring och straff är tillämpligt i svensk rätt och att rättstillämpande myn- digheter är skyldiga att ta hänsyn till förbudet. Förbudet innebär enligt Europakonventionen att ingen får lagföras eller straffas på nytt i en brottmålsrättegång i samma stat för ett brott för vilket denne redan har blivit slutligt frikänd eller dömd i enlighet med lagen och rättegångsordningen i denna stat. EU:s rättighetsstadga har en bestämmelse med motsvarande innehåll med den skillnaden att förbudet gäller ett mer vidsträckt geografiskt område än vad som anges i Europakonventionen då det i stället för stat talas om Europeiska unionen. Stadgan riktar sig till medlemsstaterna endast när de tillämpar unionsrätten. 
  
 Högsta domstolen och Högsta förvaltningsdomstolen har i två rättsfall, som behandlar relationen mellan skattetillägg och skatte- brott mot bakgrund av förbudet mot dubbel lagföring och straff, slagit fast att det föreligger hinder mot att pröva en straffliknande sanktion i ett senare förfarande redan i och med att ett första för- farande grundat på samma gärning har inletts, om det i de båda för- farandena görs en självständig prövning av de faktiska omständig- heterna (NJA 2013 s. 502 och HFD 2013 ref. 71). 
  
 30 Se HFD 2013 ref. 74. 
  
 558 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 Det är inte uteslutet att vissa överträdelser av reglerna i MiFID II och MiFIR, vilka kan leda till att en fysisk person påförs en admi- nistrativ sanktion, även kan innebära att personen i fråga kan lagföras för brott. Det är vidare utredningens uppfattning att ett påförande av sanktion enligt den reglering som nu föreslås anses som en an- klagelse för brott och straff i Europakonventionens mening. I en sådan situation aktualiseras konventionens förbud mot dubbel lag- föring. Eftersom det här är fråga om tillämpning av  
 EU-rätt 
  aktuali- seras dessutom förbudet i rättighetsstadgan. 
  
 Problemet med dubbel lagföring torde dock uppkomma endast i undantagsfall. Några regler i MiFID II och MiFIR innebär att värde- pappersinstitutet av kundskyddsskäl ska agera på visst sätt, lämna viss information och interagera med kunder på angivet sätt. Andra regler innebär att instituten gentemot marknadsplatser och andra aktörer ska offentliggöra viss information och handla finansiella in- strument på visst sätt. En överträdelse av dessa regler kommer inte i sig att innebära något brott. I dessa situationer kommer knappast heller någon fysisk persons vårdslösa eller ens uppsåtliga agerande att utgöra något brott. Vad personen i fråga kan göra sig skyldig till är t.ex. att oaktsamt eller uppsåtligt underlåta att se till att det finns system och processer för att företaget ska fullgöra sina skyldigheter. Även om en styrelseledamot eller en verkställande direktör aktivt fattar beslut om att montera ned processer eller system eller beordrar personalen att bryta mot reglerna torde ett sådant agerande inte utgöra något brott. 
  
 Ett exempel på när en överträdelse enligt MiFID II samtidigt skulle kunna vara ett brott är den situationen att ett värdepappersinstitut har fått sitt tillstånd genom att lämna falska uppgifter (se artikel 8.b). Samma gärning skulle kunna utgöra urkundsförfalskning enligt 14 kap. brottsbalken. Ett annat exempel är bestämmelserna om algo- ritmisk handel. Enligt artikel 17.1 ska ett värdepappersinstitut som bedriver sådan handel säkerställa att systemet inte används för mark- nadsmissbruk. Om ett institut på t.ex. verkställande direktörens initiativ i strid mot den regeln använder sitt system för algoritmisk handel för att genomföra order och transaktioner på ett sätt som otillbörligen påverkar marknadspriset kan detta utgöra brottet otill- börlig marknadspåverkan samtidigt som det är en överträdelse av direktivets bestämmelse. Man kan också tänka sig att en överträ- delse enligt MiFID II utgör ett led i annan brottslig verksamhet. 
  
 559 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 En underlåtenhet att fullgöra sina skyldigheter att övervaka handeln på en marknadsplats (artiklarna 31 och 54) eller inrätta kontroller för att säkerställa att ett värdepaperinstituts system för direkt elektr- oniskt tillträde inte används för marknadsmissbruk (artikel 17.5) skulle kunna ske medvetet för att t.ex. underlätta för någon annan att begå insiderbrott eller otillbörlig marknadspåverkan. Agerandet skulle i sådana fall också kunna vara straffbart som medverkan till insiderbrott eller otillbörlig marknadspåverkan, se 2 och 8 §§ lagen (2005:377) om straff för marknadsmissbruk vid handel med finan- siella instrument (marknadsmissbrukslagen) och 23 kap. 4 § brotts- balken. 
  
 Även om det således går att hitta exempel på gärningar som både utgör brott och som kan ligga till grund för en administrativ sank- tion mot en fysisk person är det fråga om undantagsfall. Det är en rad omständigheter som ska inträffa för att detta ska ske. I de mycket få fall som det antas bli fråga om när det gäller administrativa sank- tioner mot fysiska personer med anledning av ett instituts överträ- delser, måste de myndigheter som hanterar ärendet, oavsett om det är Finansinspektionen eller rättsvårdande myndigheter, handlägga ärendet med hänsyn till reglerna om förbudet mot dubbel lagföring och straff. Beroende på den enskilda situationen kan en konsekvens av reglerna bli att en handläggning hos Finansinspektionen i vissa fall kan hindra en handläggning hos andra myndigheter eller tvärt om. Det krävs i och för sig inte att några särskilda regler kring hand- läggningen införs, de befintliga reglerna om förbudet måste beaktas vid handläggningen av varje enskilt ärende med utgångspunkt i ären- dets särskilda omständigheter. Det kan dock konstaterats att han- teringen av t.ex. marknadsmissbruksärenden, som är ett av exemp- len på när samma gärning skulle kunna omfattas av både reglerna i MiFID II och i straffrätten, har reglerats i lag. Enligt 19 § marknadsmissbrukslagen ska Finansinspektionen anmäla till åklagare när det finns anledning att anta att ett brott enligt den lagen har begåtts. Motsvarande bestämmelse, tillsammans med ytterligare regler om samarbetet mellan Finansinspektionen och Ekobrotts- myndigheten samt om hanteringen av marknadsmissbruksärenden, finns i de förslag till nya regler på marknadsmissbruksområdet som lämnats i SOU 2014:46. Bland annat föreslås en bestämmelse om att 
  
 560 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 ett ingripande enligt de administrativa reglerna inte får ske om en överträdelse omfattas av ett åtal.31 Det kan därför vara befogat att införa något motsvarande i lagen om värdepappersmarknaden. När det gäller skyldigheten att anmäla brott föreligger på marknads- missbruksområdet den speciella situationen att Finansinspektionen har ett i lag uttalat tillsynsansvar på just marknadsmissbruksområdet. Det har därför funnits ett behov av att klargöra var inspektionens tillsynsansvar slutar och var de brottsutredande myndigheternas arbete börjar.32 När det, som beträffande sanktioner för överträd- elser enligt MiFID II, inte är fråga om några specifika brott utan brott i allmänhet finns det knappast behov av en uttrycklig regel om att Finansinspektionen ska anmäla detta. Det får anses ligga i en tillsynsmyndighets funktion att överträdelser – som t.ex. brott be- gångna i den verksamhet som tillsynen avser – möts med de åtgärder som påkallas av omständigheterna. När det föreligger en klar misstanke om att det har begåtts en straffbar överträdelse, måste en åtalsanmälan i allmänhet anses påkallad.33 Däremot bör, för tydlighets skull, en regel tas in i lagen om att ett ingripande enligt lagen om värdepappersmarknaden inte ska ske om samma otillåtna agerande också är föremål för åtal. 
  
 I lagen om värdepappersmarknaden finns ett antal bestämmelser som innebär en skyldighet att lämna uppgifter eller tillhandahålla information. I 24 kap. regleras bl.a. skyldigheten att anmäla förvärv och ökning av eller avyttring och minskning av kvalificerade innehav i ett värdepappersbolag, en börs eller en svensk clearing- organisation. Anmälningsskyldighet gäller för ägare och tilltänkta förvärvare (1 och 4 §§), men även ett värdepappersbolag, en börs och en svensk clearingorganisation som får kännedom om sådana förvärv eller avyttringar ska snarast anmäla detta till Finans- inspektionen (5 §). Som framgår av det följande föreslås att bestämmelserna om ingripande vid åsidosättande av anmälnings- skyldigheten i 24 kap. ändras i enlighet med artikel 70 i MiFID II, vilket innebär att inspektionens befogenheter utvidgas till att om- fatta t.ex. påförande av sanktionsavgift. De utvidgade sanktions- 
  
 31Se 3 kap. 2 § fjärde stycket i den föreslagna lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s marknadsmissbruksförordning, SOU 2014;46 s. 53 och 464. 
  
 32Se prop. 1990/91:42 s.  
 60–65, 
  prop. 1999/2000:109 s.  
 45–48, 
  prop. 2004/05:142 s.  
 107–110 
  och SOU 2014:46 s. 254 ff. 
  
 33Se JO 1988/89 s. 382. 
  
 561 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 befogenheterna i dessa fall och den föreslagna bestämmelsen om ingripande mot någon som ingår i ett företags ledningsorgan skulle kunna medföra att samma person kan åläggas sanktionsavgift dels för att ha skaffat sig, ökat, minskat eller avyttrat ett kvalificerat innehav av aktier i exempelvis ett värdepappersbolag utan Finans- inspektionens tillstånd, dels för att han eller hon i egenskap av t.ex. styrelseledamot i bolaget medverkat till att det inte har anmält förvärvet eller avyttringen till inspektionen. Med anledning härav finns det anledning att i detta sammanhang nämna något också om den s.k. passivitetsrätten, dvs. rätten att tiga eller inte belasta sig själv eller, som det också benämns, skyddet mot självinkriminering. 
  
 Europakonventionen innehåller visserligen ingen uttrycklig bestämmelse, men passivitetsrätten anses ligga i rätten till en fair trial i straffrättsliga förfaranden.34 Passivitetsrätten är inte begrän- sad att gälla endast en tilltalads rätt i en brottmålsrättegång. Även i fall då någon rättegång ännu inte har inletts kan den enskilde ha rätt att vara tyst eller vägra fullgöra en föreskriven uppgifts- skyldighet.35 Enligt den praxis som utvecklats i Europadomstolen krävs det i sådana fall att denne är anklagad för något brott (jfr any criminal charge i art. 6.1 i konventionen) och att de uppgifter som efterfrågas har samband med den misstänkta gärningen. Vidare förutsätts att det är fråga om uppgifter som kan utkrävas med någon form av tvångsmedel (såsom  
 vites-, 
  fängelse eller annat sanktionshot) som inte endast är av det slaget att den enskilde själv kan bestämma om han eller hon vill lämna de uppgifter som efter- frågas.36 
  
 34I artikel 14 punkt 3 g i Förenta Nationernas konvention om civila och politiska rättigheter (1966) finns ett uttryckligt förbud mot att tvingas belasta sig själv. Den anklagade har rätt att inte be compelled to testify against himself or to confess guilt. Vissa aspekter av rätten att vara passiv och att inte tvingas att belasta sig själv är lagfästa i svensk rätt. Regler om att erkännande inte får tvingas fram och att bestämmelser om tvångsmedel under förunder- sökning ska följa bestämmelserna om straffprocessuella tvångsmedel finns i 23 kap. 12 och 
  
 16§§ rättegångsbalken, jfr även reglerna i 36 kap. 1 och 6 §§ rättegångsbalken om vittnes- förhör. 
  
 35Rätten att i ett förfarande utom rätta tiga eller vägra lämna uppgifter anses föreligga när en behörig myndighet har underrättat den enskilde om anklagelsen om brott eller när myndig- heten har vidtagit en åtgärd som gör att dennes situation väsentligen har påverkats av att det finns en misstanke mot honom eller henne, se bl.a. Europadomstolens dom den 20 oktober 1997 i målet Serves mot Frankrike. 
  
 36Se bl.a. domarna den 25 februari 1993 i målet Scott ./. Frankrike, den 21 december 2000 i målet Black and McGuinness ./. Irland, den 21 december 2000 i målet Cook mot Irland och den 8 april 2004 i målet Weh mot Österrike. Några avgöranden från Europadomstolen som behandlar andra än den anklagades rätt att förhålla sig passiv finns inte. 
  
 562 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 Sanktionsavgifter på grund av överträdelser av bestämmelser som genomför MiFID II eller av artiklar i MiFIR kan, som tidigare anförts, antas kunna jämställas med straff, och misstanke om en regelöverträdelse är därmed att anses som en anklagelse om brott i Europakonventionens mening. Att det således torde föreligga en rätt att vara passiv innebär dock inte att uppgifterna inte får efter- frågas eller inhämtas från annat håll än från den anklagade, eller att uppgiftsskyldigheten måste vara osanktionerad. Det innebär däremot att det kan uppkomma en situation då en sanktion inte kan be- slutas, om det är fråga om ett framtvingande av belastande upp- gifter. 
  
 Regelsystemet som sådant kan således inte anses vara oförenligt med Europakonventionen. Det är dock viktigt att se till att tillämpningen av bestämmelserna om uppgiftsskyldighet och sank- tionsbefogenheter inte strider mot konventionen. Ytterst är det alltså en tillämpningsfråga; en bedömning får göras i varje enskilt fall om det föreligger hinder mot ett ingripande. I princip torde det vara samma bedömningar som görs oavsett vilken form av sank- tion, inbegripet vitesföreläggande, som aktualiseras. Är det fråga om en uppgift som kan komma att belasta den anklagade bör inte någon sanktion påföras. 
  
 13.3.2Ingripanden mot den som saknar tillstånd m.m. och mot vissa ägare av värdepappersbolag, börser och svenska clearingorganisationer 
  
 Förslag: I det nya 25 kap. i lagen (2007:528) om värdepappers- marknaden införs en bestämmelse motsvarande gällande rätt angående ingripandeåtgärder mot den som driver verksamhet utan tillstånd och mot den som använder beteckningen börs vid handel med finansiella instrument utan att ha tillstånd att driva reglerad marknad. För dessa överträdelser ska dock Finans- inspektionen kunna ingripa också genom beslut om sanktions- avgift. I samma paragraf tas in en bestämmelse som ger Finans- inspektionen rätt att ingripa mot den som överträder en posi- tionslimit avseende råvaruderivat som inspektionen eller någon annan behörig myndighet har beslutat. 
  
 563 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 Finansinspektionens sanktionsbefogenheter mot den som åsidosätter skyldigheten att anmäla förvärv, ökning, minskning eller avyttring av kvalificerade innehav i ett värdepappersbolag, en börs eller en svensk clearingorganisation utvidgas till att även omfatta meddelande av en varning, beslut om att en styrelse- ledamot eller en verkställande direktör i ett värdepappersbolag, en börs eller en svensk clearingorganisation inte längre får vara det, beslut om sanktionsavgift och beslut om återkallelse av tillstånd. 
  
 Att inte anmäla förvärv, ökning, minskning eller avyttring av kvalificerade innehav i ett värdepappersföretag (artikel 11.1) eller att bedriva tillståndpliktig verksamhet utan att ha tillstånd (artik- larna 5, 6.2, 39, 44 och 49) eller, i fråga om filialverksamhet eller gränsöverskridande verksamhet, inte ha underrättat den behöriga myndigheten i förväg (artiklarna 34 och 35) utgör en överträdelse enligt artikel 70.3.a.iii respektive 70.4.a i MiFID II. 
  
 För dessa överträdelser finns, som nämnts, redan bestämmelser om ingripande i svensk rätt vilka kan tillämpas både på juridiska och fysiska personer. Dessa bestämmelser bygger och bör bygga på strikt ansvar. 
  
 Finansinspektionens befogenhet att ingripa mot den som saknar tillstånd m.m. omfattar även tredjelandsföretags filialer i Sverige (25 kap. 17 §). Bestämmelsen torde i och för sig kunna tillämpas också på svenska företag som inte har uppfyllt kraven på före- skrivet underrättelseförfarande för filialverksamhet och gränsöver- skridande verksamhet inom EES (5 kap. lagen om värdepappermark- naden, jfr artiklarna 34 och 35 i MiFID II). Det är emellertid ett mer direktivnära genomförande att ett åsidosättande av denna under- rättelseskyldighet omfattas av den nya bestämmelsen med över- trädelsekatalog för svenska värdepappersinstitut. Ingripandebefogen- heten är enligt gällande rätt begränsad till att förelägga företaget (eller personen) i fråga att upphöra med verksamheten. Av de sanktioner och administrativa åtgärder som enligt artikel 70.6 i direktivet ska kunna följa på ett åsidosättande av tillståndsplikten är det – utöver den redan befintliga möjligheten att meddela den fysiska eller juridiska personen ett föreläggande – bara beslut om sanktionsavgifter som kan komma i fråga. Någon sådan möjlighet finns inte enligt gällande rätt, och bör därför införas i lagen. 
  
 564 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 Med en sådan ändring av paragrafen är det lämpligt att här också ta in en bestämmelse om sanktioner mot den som överträder en positionslimit avseende råvaruderivat som har beslutats av Finans- inspektionen eller en annan behörig myndighet. Som redogjorts för i avsnitt 6.6 ska Finansinspektionen fastställa gränser – i form av kvantitativa trösklar – för hur stora positioner i råvaruderivat en enskild person eller ett enskilt företag kan ha under en viss tids- period, s.k. positionslimiter. I vissa fall, när samma derivatinstru- ment handlas i olika medlemsstater, kan positionslimiter komma att fastställas av en behörig myndighet i någon annan medlemsstat. Positionslimiter beslutade av Finansinspektionen eller någon annan behörig myndighet kan tillämpas även för andra än tillstånds- pliktiga företag, och enligt artikel 57.14 ska den behöriga myn- digheten kunna ingripa med sanktioner mot den som överträder en sådan limit. De sanktioner som kan bli aktuella vid sådana över- trädelser är att förelägga företaget eller personen i fråga att vidta åtgärder för att komma till rätta med situationen samt sanktions- avgifter. 
  
 Den gällande bestämmelsen om ingripande mot någon som an- vänder sig av benämningen börs utan att ha tillstånd att driva en regle- rad marknad (25 kap. 17 §) är en nationell regel som kan tillämpas på exempelvis ett värdepappersinstitut med tillstånd att driva en  
 MTF-plattform 
  och som kallar verksamheten börs. Bestämmelsen är alltjämt befogad och direktivet utgör inte något hinder mot att behålla den. En överträdelse bör, utöver den befintliga möjligheten att rättelseförelägga företaget i fråga, kunna medföra beslut om sanktionsavgift. 
  
 Bestämmelserna om anmälningsskyldighet i 24 kap. lagen om värdepappersmarknaden gäller förvärv, ökning, minskning och avyttring av kvalificerade innehav även i en börs eller en svensk clearingorganisation. Dessa bestämmelser bör, som anförts, behållas. Förutom de enligt gällande rätt befintliga befogenheterna att med- dela förbud, att utöva rösträtt och att meddela föreläggande om avyttring (24 kap. 7 och 8 §§), förutsätter ett korrekt genom- förande av artikel 70.6 i direktivet att ingripande ska kunna ske också genom återkallelse av verksamhetstillstånd, ett förbud för en medlem av värdepappersföretagets ledningsorgan att utöva uppdrag i ledningsorganet i värdepappersföretag och beslut om sanktions- avgifter. Därutöver bör även en varning kunna meddelas. I 24 kap. 
  
 565 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 bör därför en bestämmelse med sådan innebörd införas. Lag- tekniskt sker det genom att det i bestämmelsen görs en hänvisning till den sanktionskatalog som föreslås införas i en ny bestämmelse i 25 kap. i lagen (se avsnitt 13.3.3). 
  
 Vid beslut om ingripande för åsidosättande av anmälningsskyl- digheten och tillståndsplikten tillämpas de gemensamma bestämmel- serna om omständigheter som ska beaktas vid val av sanktion eller andra administrativa åtgärder (se nedan). 
  
 13.3.3Övriga bestämmelser om ingripanden 
  
 Förslag: I det nya 25 kap. i lagen (2007:528) om värdepappers- marknaden införs en mer direktivnära bestämmelse med en upp- räkning av sanktioner och andra administrativa åtgärder som kan beslutas vid regelöverträdelser. Meddelande av en varning ska inte längre utgöra enbart ett alternativ till ett beslut om åter- kallelse av verksamhetstillstånd. Sanktionsavgift får beslutas i eller utan förening med andra sanktioner eller åtgärder. Sank- tionen anmärkning slopas. På tredjelandsföretag som efter till- stånd av Finansinspektionen driver filialverksamhet i Sverige ska de ingripandebefogenheter som gäller för svenska företag kunna tillämpas; i förhållande till gällande rätt utvidgas inspektionens sanktionsbefogenheter till att också omfatta beslut om att påföra sanktionsavgift. 
  
 I det nya 25 kap. införs en motsvarighet till gällande bestäm- melser om 
  
 –återkallelse av verksamhetstillstånd i vissa särskilda fall, 
  
 –förbud mot handel på olämplig marknad, 
  
 –ingripanden mot utländska företag som hör hemma inom EES, samt 
  
 –förseningsavgift. 
  
 Bestämmelsen om återkallelse i vissa särskilda fall ska kunna tillämpas också på tredjelandsföretags filialer. 
  
 De omständigheter som enligt gällande rätt ligger till grund för valet av sanktion och för sanktionsavgiftens storlek för juri- 
  
 566 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 diska personer ska gälla även i fråga om sanktioner mot fysiska personer. I förmildrande riktning ska beaktas om personen snabbt har verkat för att överträdelsen ska upphöra. 
  
 Direktivets bestämmelser 
  
 Överträdelser som omfattas av artikel  
 70.3–70.5 
  i MiFID II ska, en- ligt artikel 70.6, kunna åtföljas av åtminstone följande administrativa sanktioner och åtgärder: 
  
 a)En offentlig förklaring som anger den berörda fysiska eller juridiska personen och typen av överträdelse i enlighet med arti- kel 71. 
  
 b)Ett föreläggande enligt vilket det krävs att den fysiska eller juri- diska personen upphör med sitt agerande och inte upprepar detta agerande. 
  
 c)I fråga om ett värdepappersföretag, en marknadsoperatör som auktoriserats att driva en  
 MTF-plattform 
  eller en OTF- plattform, en reglerad marknad, ett APA, en CTP och en ARM, tillfällig indragning eller återkallelse av företagets auktorisation i enlighet med artiklarna 8, 43 och 65. 
  
 d)Ett tillfälligt, eller vid upprepade allvarliga överträdelser, ett per- manent förbud för en medlem av värdepappersinstitutets led- ningsorgan eller någon annan fysisk person som hålls ansvarig att utöva uppdrag i ledningsorganet i värdepappersföretag. 
  
 e)Ett tillfälligt förbud för ett värdepappersföretag att vara medlem eller deltagare på reglerade marknader eller  
 MTF-plattformar 
  eller kund hos  
 OTF-plattformar. 
  
 f)I fråga om en juridisk person, maximala administrativa sank- tionsavgifter på minst fem miljoner euro eller, i medlemsstater vars valuta inte är euro, det motsvarande beloppet i den nationella valutan den 2 juli 2014, eller upp till tio procent av den juridiska personens totala årsomsättning enligt den senaste tillgängliga redovisning som har godkänts av ledningsorganet. Om den juridiska personen är ett moderföretag eller ett dotter- företag till det moderföretag som måste upprätta en koncern- 
  
 567 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 redovisning i enlighet med direktiv 2013/34/EU, ska den rele- vanta totala årsomsättningen vara den totala årsomsättningen eller motsvarande typ av inkomst i enlighet med relevanta redo- visningsrättsakter enligt den senaste tillgängliga sammanställda redovisning som har godkänts av ledningsorganet för det yttersta moderföretaget till företaget. 
  
 g)För en fysisk person, maximala administrativa avgifter på minst fem miljoner euro eller, i medlemsstater vars valuta inte är euro, motsvarande värde i nationell valuta den 2 juli 2014. 
  
 h)Maximala administrativa avgifter på åtminstone två gånger be- loppet för den fördel som erhållits genom överträdelsen, om denna fördel kan fastställas, även om detta belopp överstiger maximibeloppen i leden f och g. 
  
 Medlemsstaterna får, enligt artikel 70.7, föreskriva att behöriga myndigheter, i enlighet med nationell lagstiftning, får förfoga över ytterligare sanktionsbefogenheter och att sanktionsavgifterna får bestämmas till högre belopp än vad som följer av artikel 70.6.f– 70.6.h. I artikel 72.2 första stycket anges omständigheter som ska beaktas vid valet av administrativ åtgärd eller sanktion samt vid fastställande av sanktionsavgift. Uppräkningen är inte uttömande. 
  
 Regleringen i svensk rätt 
  
 Vissa av de redovisade sanktionerna och administrativa åtgärderna har redan i princip en motsvarighet i bestämmelserna om ingripan- den mot värdepappersinstitut, börser och clearingorganisationer (25 kap. 1 § andra stycket lagen om värdepappersmarknaden). Av- görande för om Finansinspektionen ska ingripa är om ett sådant före- tag har åsidosatt sina skyldigheter enligt lagen eller andra författ- ningar som reglerar verksamheten. Om överträdelsen är ringa eller ursäktlig, om börsen eller institutet gör rättelse eller om någon annan myndighet har vidtagit åtgärder mot börsen eller institutet och dessa åtgärder bedöms som tillräckliga, får Finansinspektionen 
  
 568 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 avstå från att ingripa (1 a § andra stycket)37. När en överträdelse har skett har inspektionen möjlighet att välja vilken åtgärd som är mest ändamålsenlig i det enskilda fallet. Valet av sanktion ska i första hand bero på hur allvarlig en överträdelse är. 
  
 Den allmänna bestämmelsen i 1 § andra stycket om ingripande ger Finansinspektionen befogenhet att meddela föreläggande, för- enat med vite, om att begränsa rörelsen i något avseende, minska riskerna i den eller vidta någon annan åtgärd för att komma till rätta med situationen samt meddela förbud att verkställa beslut. Inspektionen får också meddela beslut om anmärkning, varigenom det markeras för det berörda företaget och marknaden i stort att det har skett en överträdelse, samt återkalla ett verksamhetstillstånd alternativt, om det bedöms tillräckligt, meddela en varning. En an- märkning eller varning får förenas med en sanktionsavgift (tidigare benämnd straffavgift). Syftet med sanktionsavgiften är att den ska tillföra en ekonomiskt omedelbart kännbar sanktion och ge Finans- inspektionen möjlighet att gradera en överträdelse.38 I 1 a och 1 b §§ finns bestämmelser om vilka omständigheter som ska beaktas vid val av åtgärd eller sanktion. 
  
 Härutöver finns bestämmelser om ingripanden i särskilda fall. Det rör sig om möjligheten att förbjuda svenska värdepappersinstitut att bedriva handel på olämplig marknad (3 §), ingripanden mot bl.a. värdepappersbolag vid brister hos ledningen (4 §), särskilda omstän- digheter som ska föranleda återkallelse av verksamhetstillståndet alternativt en varning (5 §), och ingripanden mot värdepappers- bolag som i sin verksamhet utomlands har överträtt värdlandets föreskrifter (7 §). I 11 § finns en bestämmelse om förseningsavgift och i  
 12–16 
  § finns bestämmelser om ingripanden mot utländska värdepappersföretag och utländska företag som driver en reglerad marknad eller clearingverksamhet. 
  
 37Bestämmelsen om bl.a. eftergift i 1 a § infördes genom lagändringar som trädde i kraft den 
  
 2augusti 2014 (SFS 2014:985). Det som förefaller vara en dubblett till paragrafens andra stycke finns sedan tidigare i 25 kap. 2 §. 
  
 38Prop. 2002/03:139 s. 387. 
  
 569 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 Nödvändiga anpassningar och ändringar av gällande rätt 
  
 I det nya 25 kap. i lagen om värdepappersmarknaden införs mot- svarigheter till bestämmelserna i  
 3–5, 
  7,  
 11–14 
  §§ men med avvikel- ser till följd av förslagen om att bestämmelsen i nuvarande 5 § 1 överförs till överträdelsekatalogerna för varje tillståndspliktigt före- tag och kompletteras för att omfatta även leverantörer av data- rapporteringstjänster (avsnitt 13.2), och att befogenheten att för- bjuda en styrelseledamot eller verkställande direktör i ett tillstånds- pliktigt företag att vara det (nuvarande 4 §) ges en utvidgad tillämpning (avsnitt 13.3.1 och nedan).39 
  
 Beträffande bestämmelser om ingripande mot utländska företag inom EES krävs vissa justeringar, främst i form av ändrade para- grafhänvisningar. För tredjelandsföretag som efter tillstånd av Finans- inspektionen driver filialverksamhet i Sverige bör, liksom tidigare, de ingripandebefogenheter som gäller för svenska företag kunna tillämpas. För ett korrekt genomförande av artikel 70.6 krävs dock att Finansinspektionen ges behörighet att också påföra sådana filialer en sanktionsavgift vid en regelöverträdelse. I artikel 43 i direktivet finns vidare en bestämmelse om att ett tillstånd ska återkallas, om företag inte har använt sig av det inom tolv månader, om företaget förklarat sig avstå från tillståndet, eller om företaget inte tillhandahållit några investeringstjänster eller bedrivit någon investeringsverksamhet under de föregående sex månaderna (artikel 43.a). Grund för återkallelse är också att filialen har erhållit tillståndet genom att lämna falska uppgifter eller på annat otillbörligt sätt (artikel 43.b), att filialen inte längre uppfyller de villkor på vilka tillståndet beviljades (artikel 43 c) eller att filialen allvarligt och systematikt har brutit mot bestämmelser som genomför MiFID II och som är tillämpliga på tredjelandsföretag (artikel 43 d). För svenska företag finns, som framgått, redan en bestämmelse om återkallelse i vissa särskilda fall (5 §), vilken motsvarar det som anges i artikel 43.a och 43.b, och som föreslås införas i det nya 25 kap. lagen om värdepappersmarknaden. Den bestämmelsen bör gälla också för tredjelandsföretags fililaler. När det gäller övriga återkallelsegrunder utgör de, beträffande värdepappersföretag, också överträdelser enligt 
  
 39 I samband med genomförandet av delar av kapitaltäckningsdirektivet bedömdes det inte finnas behov av att ändra bestämmelsen om förseningsavgift, se prop. 2013/14:228 s. 237. 
  
 570 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 uppräkningen i artikel 70.3.a och omfattas därför enligt utredningens förslag av överträdelsekatalogen för svenska värdepappersinstitut (se avsnitt 13.2 angående tillstånd som erhållits genom bl.a. falska uppgifter). Motsvarande bör gälla också för tredjelandsföretags filialer. Att artikel 43 inte ingår i uppräkningen i artikel 70.3 utgör inte något hinder mot detta. 
  
 Som tidigare anförts finns det bestämmelser om ingripanden som i stor utsträckning motsvarar de krav som ställs i MiFID II. Dagens regler är dock utformade på ett mer generellt sätt och överträdelser och sanktionstyp är beskrivna i en och samma paragraf (25 kap. 1 § andra och tredje styckena).40 Redan utredningens förslag med en katalog över överträdelser för varje tillståndspliktigt företag inne- bär att lagtexten ändras. Regler om sanktioner och andra admini- strativa åtgärder bör också utformas direktivnära och, liksom artikel 70.6, innehålla en uppräkning av de ingripandeåtgärder som finns att tillgå. Även beslut om att en styrelseledamot eller en verkställande direktör inte längre får vara det (4 §) bör ingå i en sådan sanktionskatalog. Det innebär att förbudet ges en utvidgad tillämpning och således kan bli aktuellt även vid andra slags över- trädelser och riktas mot värdepappersinstitut, till skillnad från gällan- de bestämmelse som omfattar värdepapperbolag (samt börser och svenska clearingorganisationer). 
  
 Ett fullständigt och korrekt genomförande av artikel 70.6 kräver att det införs en bestämmelse om sanktionsavgifter för fysiska personer, se vidare avsnitt 13.3.4. De administrativa åtgärder och sanktioner i artikel 70.6 som därutöver inte har en direkt motsvarig- het i gällande bestämmelser i lagen om värdepappersmarknaden är 
  
 tillfällig indragning av verksamhetstillstånd (withdrawal of the authorisation) 
  
 tillfälligt förbud (temporary ban) eller, vid upprepade över- trädelser, permanent förbud (permanent ban) för en medlem av värdepappersföretagets ledningsorgan (eller någon annan fysisk person som enligt nationell rätt hålls ansvarig för en överträdelse) att utöva uppdrag i ledningsorganet i värdepappersföretag, och 
  
 40 I förarbetena anfördes att bestämmelser om ingripande borde, som utgångspunkt, ha samma systematik som på bankområdet, se prop. 2006/07:115 s. 498. 
  
 571 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 tillfälligt förbud för ett värdepappersföretag att vara medlem av eller deltagare på reglerade marknader eller  
 MTF-plattformar 
  eller kund hos  
 OTF-plattformar. 
  
 Beträffande den föreskrivna befogenheten tillfällig indragning av ett verksamhetstillstånd (artikel 70.6.c) finns inte någon motsvarig- het explicit i 2004 års direktiv. Den tidigare Värdepappersmark- nadsutredningen föreslog dock att en sådan ingripandemöjlighet skulle införas i den svenska lagen. Enligt den utredningen skulle en sådan befogenhet möjligen kunna inrymmas i artikel 50.2.g i 2004 års direktiv (tillfälligt förbud mot utövande av yrkesverksamhet).41 Som ett alternativ till utredningsförslaget föreslog Finansinspek- tionen i sitt remissyttrande att inspektionen skulle få besluta att ett företag under en viss tid varken skulle få ingå nya kundavtal eller på annat sätt utöka sin verksamhet. Under denna period skulle före- taget stå kvar under inspektionens tillsyn och verksamheten skulle fortgå som vanligt i förhållande till företagets befintliga kundkrets. 
  
 Varken förslaget från utredningen eller förslaget från inspektionen genomfördes. Regeringen anförde att sådana ingripandemöjligheter krävde ytterligare överväganden, bl.a. avseende vilka konskevenser de får för såväl företaget som investerarna. Vidare påpekades att vid mindre allvarliga överträdelser finns redan möjligheten för Finans- inspektionen att förelägga ett företag att begränsa sin rörelse i något avseende. Redan därigenom kan inspektionen förelägga ett företag att t.ex. inte ingå nya kundavtal.42 
  
 Resonemanget äger fortfarande giltighet och torde även kunna anföras när det gäller befogenheten att meddela tillfälligt förbud för ett värdepappersinstitut att vara medlem av eller deltagare på reglerade marknader eller  
 MTF-plattformar 
  eller kund hos OTF- plattformar i artikel 70.6.e i MiFID II. Enligt utredningens bedöm- ning krävs inte någon särskild lagstiftningsåtgärd för att genomföra artikel 70.6.c och 70.6.e. 
  
 Beträffande den föreskrivna befogenheten att besluta att en medlem av ett värdepappersföretags ledningsorgan inte längre får vara det, finns det till viss del en motsvarighet i gällande svensk rätt (25 kap. 4 §). Som framgått föreslås en utvidgad tillämpning av denna 
  
 41SOU 2006:50 s. 431. 
  
 42Prop. 2006/07:115 s. 506 f. 
  
 572 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 sanktion. Den kan då anses utgöra ett slags näringsförbud, och bör som sådan sanktion i regel vara tidsbegränsad (avsnitt 13.3.1). Om det däremot är fråga om att använda förbudet som ett ingripande mot t.ex. ett värdepappersinstitut – utan att någon fysisk person dessutom påförs en sanktion – gäller förbudet enbart i förhållande till det ifrågavarande institutet. Ett sådant förbud bör, liksom enligt gällande rätt, som regel vara permanent. 
  
 Ökad flexibilitet vid val av åtgärd eller sanktion 
  
 Nuvarande administrativa åtgärder och sanktioner har olika karak- tär och kan delas in i olika nivåer, där återkallelse av verksamhets- tillstånd är den allvarligaste formen av ingripande. De olika ingri- pandeåtgärderna är i vissa avseenden alternativa. Föreläggande och anmärkning bör t.ex. inte komma i fråga för samma överträdelse, och i vart fall av förarbetena framgår att återkallelse alternativt varning ska användas i stället för föreläggande eller anmärkning vid allvar- ligare överträdelser.43 
  
 Som nämnts får varning och anmärkning förenas med sanktions- avgift. Det förefaller dock inte vara möjligt att kombinera föreläg- gande/förbud eller återkallelse av verksamhetstillstånd med sank- tionsavgift.44 Det finns knappast något behov av att kombinera de olika sanktionerna föreläggande/förbud, anmärkning, varning och återkallelse. De är alla avsedda för olika situationer eller olika all- varlighetsgrad. Systemet med olika nivåer beroende på överträdelsens allvarlighet bör också behållas för att bevara enhetligheten i sank- tionsreglerna på det finansiella området. 
  
 Det saknas dock anledning att sammankoppla återkallelse av verksamhetstillstånd och varning. Likaså bör sanktionsavgift kunna påföras som en självständig sanktion; med andra ord ska sanktions- avgift, om skäl föreligger, kunna beslutas med eller utan koppling till en annan sanktion eller rättelseåtgärd. Till skillnad från den svenska regleringen innehåller sanktionskatalogen i MiFID II inte några motsvarande krav eller begränsningar för sanktioner och andra administrativa åtgärder. På grund av denna omständighet och 
  
 43Prop. 2006/07:115 s. 498 f. 
  
 44Prop. 2002/03:139 s. 551. Jfr prop. 2002/03:139 s. 387. 
  
 573 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 för att göra systemet än mer flexibelt bör dessa begränsningar inte längre gälla. 
  
 En varning bör alltså inte bara utgöra ett alternativ till åter- kallelse. Enligt förarbeten och praxis har det viktigaste kriteriet vid bedömningen av om en varning är en tillräckligt ingripande sank- tion varit huruvida företaget har vidtagit sådana åtgärder att det går att räkna med att företaget fortsättningsvis följer reglerna. En sådan bedömning är relevant att göra även om varning i framtiden kan beslutas som en sanktion utan koppling till återkallelse av tillstån- det. En god prognos bör alltjämt vara en förutsättning. 
  
 Genom att ingripandeåtgärderna frikopplas finns det anledning att överväga huruvida det fortfarande finns behov av möjligheten att göra en anmärkning. Anmärkning infördes ursprungligen som ett sanktionsmedel för överträdelser enligt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. Det ansågs angeläget att det fanns ett sanktionsmedel även för regelöverträdelser som inte var så allvar- liga att en återkallelse av verksamhetstillståndet var aktuell.45 I brist på ett sådant hade Finansinspektionen börjat använda ett slags oreg- lerat klander i form av offentliggjorda synpunkter på ett företags regelefterlevnad. Inspektionen fick samtidigt befogenhet att besluta om straffavgifter som en ekonomisk reaktion och en gradering av hur allvarlig överträdelsen är; en möjlighet som inspektionen använt sig av i stor utsträckning. Det förekommer att mindre allvarliga överträdelser, för vilka en återkallelse av verksamhetstillståndet inte är aktuell, har medfört en anmärkning i kombination med avgift som varit högre än en avgift som kombineras med en varning skulle ha blivit. Uppdelningen mellan anmärkning och varning och hur de har kommit att användas ger inte ett träffsäkert utryck för en bedöm- ning av hur allvarlig en regelöverträdelse är i det enskilda fallet.46 Detta, i förening med förslaget om att varning ska kunna meddelas som en självständig sanktion, som i likhet med andra ingripanden ska offentliggöras, talar för att det inte längre finns skäl för sank- tionsmedlet anmärkning. 
  
 De föreslagna ändringarna bör på sikt övervägas också för övriga företag med tillståndsplikt och som står under Finansinspektionens 
  
 45Prop. 2002/03:139 s. 381 ff. 
  
 46Se Finansinspektionens remissvar  
 2014-05-15 
  (FI Dnr  
 14-5973) 
  angående Promemoria om sanktioner enligt CRD IV. 
  
 574 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 tillsyn. Särskilt ingripandebestämmelser på bank- och finansierings- området bör ha samma systematik, eftersom ett kreditinstitut kan driva värdepappersrörelse. 
  
 Möjligheten att förelägga ett institut att begränsa rörelsen, minska riskerna, vidta andra åtgärder och förbjuda verkställighet av beslut bör behållas i sak oförändrad och inte begränsas till en möjlighet att förelägga institutet att upphöra med visst agerande. Att behålla dessa delar av de svenska sanktionsbestämmelserna är förenligt med direk- tivet, som i denna del uttryckligen tillåter medlemsstaterna att gå längre än direktivet, (se artikel 70.6 som anger att befogenheten ska avse åtminstone uppräknade sanktioner och åtgärder och arti- kel 70.7 som medger att medlemsstaterna får införa andra typer av sanktioner utöver dem som räknas upp i artikel 70.6). Men det faktum att föreläggande/förbud inte går att kombinera med sank- tionsavgift har inneburit att ett institut som uppvisat fel eller brister av mindre allvarlig karaktär och på eget initiativ vidtagit åtgärder, har kunnat få en anmärkning och en sanktionsavgift, medan ett annat institut med samma fel eller brist, och som inte rättat till dem, kan föreläggas att vidta åtgärder, men kan inte åläggas att betala sank- tionsavgift. Föreläggandet kan visserligen förenas med vite men om institutet vidtar åtgärden i rätt tid ska vitet inte utgå. Konsekvensen blir att det institut som på eget initiativ har åtgärdat bristen drabbas av en ekonomiskt mer kännbar sanktion än det institut som åtgär- dar samma brist först efter det att Finansinspektionen ingripit. För att undvika sådana effekter bör även förelägganden/förbud kunna kombineras med sanktionsavgift.47 Med en sådan kombination får dock föreläggandet inte samtidigt förenas med vite. 
  
 Genom de föreslagna justeringarna får Finansinspektionen ett större utrymme än i dag att bedöma vilken åtgärd som är lämplig i en viss situation samt får fler medel till sitt förfogande. Inspektionen ska, liksom tidigare, välja det alternativ som bedöms mest verknings- fullt i det enskilda fallet. Bedömningen görs enligt de nuvarande bestämmelserna i 25 kap. 1 a och 1 b §§, som utgör ett genom- förande av artiklarna 70.c och 70.d i kapitaltäckningsdirektivet. Dessa artiklar överensstämmer med artikel 72.2 i MiFID II. Bestäm- melser med motsvarande innebörd bör därför tas in i nya 25 kap. Eftersom det är svårt att i förväg förutse vilken åtgärd eller sank- 
  
 47 Jfr motsvarande förslag i Promemoria om sanktioner enligt CRD IV, s. 73 ff. 
  
 575 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 tion som ska tillämpas i olika situationer bör några mer detaljerade riktlinjer inte lämnas här utan överlämnas till rättstillämpningen (se dock författningskommentaren). 
  
 13.3.4Särskilt om sanktionsavgifter och sådana avgifters storlek 
  
 Förslag: En bestämmelse om sanktionsavgifter för fysiska per- soner tas in i det nya 25 kap. i lagen (2007:528) om värdepappers- marknaden. En sådan avgift ska som högst bestämmas till ett belopp som per den 2 juli 2014 motsvarade fem miljoner euro eller, i de fall beloppet kan beräknas, till två gånger beloppet av de vinster som har erhållits eller de kostnader som har undvikits genom överträdelsen. Bestämmelsen ska tillämpas även vid fast- ställande av sanktionsavgift för fysiska personer som har åsido- satt skyldigheten att anmäla förvärv, ökning, minskning eller avyttring av kvalificerade innehav i ett svenskt värdepappers- institut, en börs eller en svensk clearingorganisation samt mot den som driver tillståndspliktig verksamhet utan tillstånd. Av- giften tillfaller staten. 
  
 En bestämmelse motsvarande gällande rätt om sanktions- avgifter för juridiska personer tas också in i lagen, liksom en motsvarighet till den gällande bestämmelsen med de omstän- digheter som ska beaktas när sanktionsavgifter fastställs, vilken dock anpassas till att gälla också för fysiska personer. 
  
 Som framgått ska sanktionsavgifter för juridiska personer kunna uppgå till fem miljoner euro eller upp till tio procent av årsomsätt- ningen enligt den senast tillgängliga årsredovisningen som har god- känts av styrelsen. Om den juridiska personen är ett moderföretag eller ett dotterföretag till ett moderföretag som är skyldigt att upp- rätta konsoliderad redovisning enligt direktiv 2013/34/EU248 ska den totala omsättningen vara den totala årliga omsättningen eller motsvarande slag av intäkt enligt de relevanta räkenskapsdirektiven 
  
 48 Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/34/EU av den 26 juni 2013 om årsbokslut, koncernredovisning och rapporter i vissa typer av företag, om ändring av Europarlamentets och rådets direktiv 2006/43/EG om upphävande av rådets direktiv 78/660/EEG och 83/349/EEG, EUT L 182, 29.6.2013, s.  
 19–76 
  (Celex 32013L0034). 
  
 576 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 enligt senast tillgängliga konsoliderade årliga redovisning som god- känts av styrelsen för det yttersta moderföretaget. Om sanktions- avgifterna blir högre ska de, i stället för vad som angetts ovan, uppgå till två gånger beloppet av den ekonomiska fördel som erhållits genom överträdelsen (dvs. de vinster som har erhållits eller de för- luster som undvikits), om dessa belopp kan fastställas. 
  
 Även för fysiska personer ska sanktionsavgifterna kunna uppgå till fem miljoner euro eller, om sanktionsavgifterna blir högre, två gånger beloppet av den ekonomiska fördel som erhållits genom över- trädelsen (dvs. de vinster som har erhållits eller de förluster som undvikits), om dessa belopp kan fastställas. 
  
 Beloppsnivåerna är angivna i euro men ska omräknas till motsva- rande belopp i en annan  
 EU-valuta 
  vid dagen för direktivets ikraft- trädande, dvs. den 2 juli 2014.49 
  
 Den nuvarande bestämmelsen om hur en sanktionsavgift ska fast- ställas (9 §) ändrades den 2 augusti 2014 som ett led i genomförandet av kapitaltäckningsdirektivet. Genom ändringen överensstämmer den svenska bestämmelsen till viss del med artikel 70.6.g och 70.6.h i MiFID II, såtillvida att det finns alternativa beräkningssätt för att fastställa sanktionsavgifter, nämligen utifrån årsomsättningen eller utifrån erhållna ekonomiska fördelar. Av paragrafens andra stycke framgår att den lägsta avgiften inte får understiga 5 000 kr och i tredje stycket finns ett tak; avgiften får inte vara så stor att institutet därefter inte kan uppfylla kapital- och likviditetskraven.50 
  
 Till skillnad från MiFID II finns det i kapitaltäckningsdirektivet inte någon angiven beloppsnivå. När bestämmelsen i sistnämnda direktiv genomfördes anfördes att de sanktionsavgifter som ska kunna utgå enligt kapitaltäckningsdirektivet kan komma att över- stiga den i svensk rätt införda beloppsbegränsningen om 50 miljoner kronor, varför taket borde tas bort.51 
  
 Som nämnts följer det av artikel 70.6.h i MiFID II att belopps- nivån, fem miljoner euro, (eller såvitt avser juridiska personer, be- räkningen utifrån årsomsättningen) inte utgör något maximibelopp 
  
 49Eurokursen var den dagen 9,1571, vilket innebär att sanktionsavgifter för fysiska och juri- diska personer ska alltså kunna uppgå till 45 785 500 kronor. 
  
 50Begränsningsregeln har införts för att förhindra att uttaget av straffavgiften får till följd att regelöverträdarens tillstånd måste återkallas, se a. prop. s. 552. Se även förslag i SOU 2013:65 s. 370 f. 
  
 51Prop. 2013/14:228, s. 236. 
  
 577 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 eller tak. Om det är möjligt att fastställa storleken av en erhållen ekonomisk fördel (vinst eller undviken förslust), ska i stället avgiften motsvara två gånger det beloppet. Således kan en sanktionsavgift bestämmas till ett belopp som överstiger såväl fem miljoner euro som tio procent av ett företags årsomsättning. 
  
 I likhet med vad som gäller enligt kapitaltäckningsdirektivet finns det alltså alternativa beräkningssätt för inspektionen att fastställa sanktionsavgiftens storlek. Det högsta beloppet enligt de alternativa beräkningarna utgör ett avgiftstak.52 Ett korrekt genomförande av artiklarna  
 70.6.f–70.6.h 
  torde alltså inte kräva att det i bestämmel- sen om sanktionsavgifter för juridiska personer anges en beloppsnivå motsvarande fem miljoner euro. 
  
 I nämnda lagstiftningsärende konstaterade regeringen vidare att begränsningen till att avgiften inte får vara så stor att institutet där- efter inte uppfyller lagreglerade krav på soliditet och likviditet(9 § tredje stycket) skulle kunna förhindra att de i kapitaltäcknings- direktivet föreskriva sanktionsbeloppen döms ut. Regeringen gjorde dock bedömningen att ett beslut om så höga sanktionsavgifter för ett enskilt institut inte kan anses uppfylla direktivets krav på pro- portionalitet, varför det inte ansågs föreligga något hinder mot att begränsningen kvarstår. Vidare ansågs genomförandet av direktivet inte heller kräva att det nuvarande golvet om 5 000 kronor tas bort.53 Enligt utredningens mening saknas det anledning att beträffande kraven i artikel 70.6 i MiFID II göra en annan bedömning i detta avseende. 
  
 När det gäller fysiska personer finns det inte någon bestämmelse om sanktionsavgifter i lagen om värdepappermarknaden, varför en ny paragraf är nödvändig. En bestämmelse i enlighet med arti- kel 70.6.g och 70.6.h, tillsammans med en motsvarighet till gällande bestämmelser om omständigheter som ska beaktas vid fastställande av en sådan avgift, torde uppfylla kraven enligt den av Europarådet antagna rekommendationen om administrativa sanktioner.54 Som närmare behandlas i det följande torde sanktionsavgifter enligt MiFID II ha karaktär av straff i enlighet med Europakonventionen och således omfattas av de rättssäkerhetsgarantier som uppställs i 
  
 52Jfr a. prop. s. 235. 
  
 53Prop. 2013/14:228, s. 236. 
  
 54Europarådets rekommendation nr R (91) om administrativa sanktioner, antagen den 
  
 13februari 1991, se vidare SOU 2014:46 s. 190. 
  
 578 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 artikel 6 i konventionen, vilket i sin tur ställer krav på utformningen av bestämmelserna om sådana avgifter och bl.a. hur de ska beslutas, se vidare avsnitt 13.5. 
  
 Den nya bestämmelsens ramar för fastställande av en sanktions- avgift bör gälla även för fysiska personer som ska påföras en sådan avgift på grund av att personen i fråga har drivit verksamhet utan tillstånd eller har åsidosatt anmälningsskyldigheten avseende förvärv eller avyttring av kvalificerade innehav i ett tillståndspliktigt före- tag. 
  
 Sanktionsavgiften tillfaller staten. 
  
 Något om ramarna för att fastställa sanktionsavgifternas storlek 
  
 Bestämmelsen om att sanktionsavgiften ska fastställas till högst två gånger beloppet av den ekonomiska fördel som har erhållits (dvs. de vinster som erhållits eller de kostnader som undvikits) genom överträdelsen finns även i andra rättsakter från EU, t.ex. kapital- täckningsdirektivet55, och har alltså redan genomförts i bl.a. bestämmelsen i nuvarande 25 kap. 9 § lagen om värdepappers- marknaden. En förutsättning för beräkningsmodellen är att det går att konstatera att överträdelsen har lett till t.ex. en vinst. I fall där någon drivit verksamhet utan tillstånd torde det vara möjligt att i efterhand fastställa om detta har lett till en vinst. När det gäller överträdelser som består i att ett företag har underlåtit att lämna viss föreskriven information, organisera sig på visst sätt eller vidta vissa åtgärder, torde det många gånger vara fråga om kostnader som har sparats snarare än att en överträdelse har lett till någon vinst. Det kan vara svårt att fastställa exakt hur stora kostnader som har sparats men kraven bör inte ställas alltför högt, utan en rimlig be- dömning av vilka kostnader ett agerande enligt reglerna hade inne- burit bör vara tillräckligt vid en jämförelseberäkning. När det gäller en fysisk person är det den personens vinst eller undvikna kostnader som ska vara utgångspunkten. Det torde i dessa fall vara fråga om relativt sällsynta situationer där en person har kunnat uppbära lön, styrelsearvode, aktieutdelning eller bonus tack vare överträdelsen. 
  
 55 Jfr artikel  
 30.2.h–30.2.j 
  i EU:s marknadsmissbruksförordning där lägsta högstanivån är minst tre gånger beloppet av den vinst som uppkommit eller den förlust som undvikits. 
  
 579 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 Om det inte är möjligt att fastställa ett belopp som motsvarar två gånger den ekonomiska fördelen eller, såvitt avser juridiska per- soner, om den beräkningsmodellen inte blir högre än tio procent av företagets årsomsättning, ska alltså den senare beräkningsmodellen i stället användas. För fysiska personer är det i sådant fall utifrån det angivna beloppet fem miljoner euro som sanktionsavgiften ska fastställas. Att för en fysisk person i ledningen av ett svenskt värde- pappersinstitut eller en börs, för en överträdelse från företagets sida, fastställa en sanktionsavgift på eller i direkt närhet av den avgivna beloppsnivån torde knappast bli aktuellt. Kravet på medlemsstater- na enligt artikel 70.2 i direktivet får uppfattas på så sätt att är till- räckligt att svensk rätt erbjuder en möjlighet att rikta sanktioner, t.ex. i form av sanktionsavgifter, mot fysiska personer, men att denna möjlighet inte bör användas regelmässigt utan bara om det på grund av omständigheterna i det enskilda fallet finns särskilda skäl för det. Det svenska sanktionssystemet kommer således att bestå av sanktioner och andra administrativa åtgärder både mot juridiska och fysiska personer. Utgångspunkten är alltså att ett ingripande i första hand ska ske gentemot företaget. Detta talar för att sank- tionsavgifter för fysiska personer i praktiken bör fastställas utifrån en nivå som är väsentligt lägre än den angivna beloppsnivån. Det är dock inte lämpligt att i detta skede lämna riktlinjer om hur höga sanktionsavgifter som ska kunna beslutas, utan det får överlämnas åt rättstillämpningen. 
  
 Bestämmelsen föreslås gälla också för sanktionsavgifter på grund av överträdelser som består i att en fysisk person har bedrivit tillståndspliktig verksamhet utan tillstånd eller åsidosatt anmäl- ningsskyldighet avseende förvärv eller avyttringar av kvalificerade innehav i ett svenskt värdepappersinstitut, en börs eller en clearing- organisation. På samma sätt som vid fastsällande av sanktionsavgift för fysiska personer i företagens ledningsorgan ska alltså de ramar som bestämmelsen ställer upp beaktas samt att sanktionen ska vara proportionell i förhållande till överträdelsen i fråga. 
  
 580 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 Omständigheter som ska beaktas vid fastställande av sanktionsavgifter 
  
 Som framgått utgör de nuvarande bestämmelserna i 25 kap. 1 a och 1 b §§ lagen om värdepappersmarknaden, som reglerar valet av sanktion, och nuvarande bestämmelse om fastställande av sank- tionsavgift i 10 § ett genomförande av artiklarna 70.c och 70.d i kapitaltäckningsdirektivet. Dessa artiklar överensstämmer med artikel 72.2 i MiFID II. Av artikel 72.2 följer att samtliga relevanta omständigheter ska beaktas vid valet av ingripande och fastställ- ande av eventuell sanktionsavgift. Medlemsstaterna är inte för- hindrade att införa eller beakta andra än de angivna omständig- heterna. När det är fråga om att fastställa sanktionsavgifter för fysiska personer kan det vara relevant att i skälig omfattning, och utöver de omständigheter som anges i artikeln, beakta om per- sonens förutsättningar för fortsatt eller framtida anställning eller om han eller hon kan komma att drabbas av annat hinder eller syn- nerlig svårighet i yrkes- eller näringsutövning (jfr 29 kap. 5 § brotts- balken). Som framgår av den nuvarande bestämmelsen i 25 kap. 9 § och artikel 72.2.c ska den ansvariga fysiska (och juridiska) personens finansiella ställning beaktas. I artikeln nämns årsinkomst och netto- tillgångar (respektive totala årsomsättning). Vid bestämmande av exempelvis dagsböter utgörs bedömningsgrunderna även av för- mögenhet, försörjningsbörda och ekonomiska förhållanden i övrigt (25 kap. 2 § brottsbalken)56 Något hinder föreligger inte enligt direktivet mot att också ta hänsyn till dessa omständigheter. 
  
 13.3.5Offentliggörande av beslut om sanktioner och andra administrativa åtgärder 
  
 Bedömning: Skyldigheten att publicera beslut om sanktioner och andra administrativa åtgärder bör genomföras genom föreskrifter på förordningsnivå. 
  
 56 Riksåklagaren har utfärdat riktlinjer för beräkningen av dagsbotsbeloppet, se RåR 2007:2. Se även 4 § tredje stycket förundersökningskungörelsen (1947:948) om dagsbotsutredning. 
  
 581 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 Artikel 71 innehåller anvisningar för vad som ska gälla i fråga om offentliggörande av de behöriga myndigheternas beslut om sank- tioner och administrativa åtgärder. Myndigheten ska, på sin officiella webbplats och utan otillbörligt dröjsmål efter det att personen i fråga har underrättats om beslutet, offentliggöra varje administrativ sanktion som har ålagts till följd av en överträdelse av bestämmel- serna i MiFIR eller av de nationella bestämmelser som har antagits för att genomföra MiFID II. Offentliggörandet ska innehålla åt- minstone information om överträdelsens typ och art och om vilka personer som är ansvariga. Om beslutet överklagas, ska den behöriga myndigheten även informera om detta samt om ärendets utgång vid dess prövning av högre instans. Skyldigheten gäller dock inte beslut av utredningskaraktär. 
  
 I vissa fall kan besluten offentliggöras på anonym grund eller så kan offentliggörandet skjutas upp eller underlåtas helt och hållet, nämligen om myndigheten bedömer att en publicering av en juri- disk persons identitet eller personuppgifter rörande en fysisk person utgör en oproportionerlig åtgärd, eller om ett offentliggörande ut- gör ett hot mot stabiliteten hos de finansiella marknaderna eller äventyrar en pågående utredning. Den behöriga myndigheten ska vidare säkerställa att ett offentliggörande som ägt rum ska finnas kvar på den officiella webbplatsen i minst fem år. Om besluten inne- håller personuppgifter får dessa behållas där så länge som det är för- enligt med relevanta dataskyddsregler. 
  
 Enligt artikel 71.4 ska medlemsstaterna informera Esma om alla administrativa sanktioner som påförts i enlighet med direktivet. 
  
 I och med att direktivet ställer krav på offentliggörande av Finans- inspektionens beslut om sanktioner, krävs ställningstagande till om ett sådant offentliggörande är tillåtet enligt bestämmelserna i offent- lighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL. I 30 kap.  
 4–5 
  §§ i den lagen finns bestämmelser om sekretess för vissa uppgifter som fram- kommer vid Finansinspektionens tillståndsgivnings- och tillsyns- verksamhet. 
  
 Sekretessen enligt 30 kap. 5 § OSL gäller i särskilt angivna ären- den för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhål- landen, men gäller aldrig för uppgifter i Finansinspektionens beslut. Bestämmelsen kan därmed inte utgöra ett hinder för ett offentlig- görande i enlighet med artikel 71. Sekretessen enligt 30 kap. 4 § OSL gäller däremot för Finansinspektionens beslut. Bestämmelsen 
  
 582 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 innebär att sekretess gäller för uppgift om affärs- eller driftsför- hållanden hos den som myndighetens verksamhet avser, om det kan antas att han eller hon lider skada om uppgiften röjs. Det föreligger alltså en presumtion för att Finansinspektionen får offentliggöra uppgifter om åtgärder eller sanktioner, men sekretess råder om det kan antas att den berörde lider skada om uppgiften röjs. Eftersom direktivets påbud om offentliggörande av beslut tillåter att besluten publiceras utan att avslöja identiteten på den som beslutet avser, om en publicering av identiteten utgör en oproportionerlig åtgärd eller bedöms orsaka en oproportionell skada för berörda institut eller de fysiska personer som berörs, gör utredningen bedömningen att bestämmelserna om sekretess inte utgör hinder för att publicera besluten på det sätt som föreskrivs i direktivet. Enligt de nya be- stämmelserna, 30 kap. 4 a och 4 b §§ som trädde i kraft i augusti 2014, gäller sekretesskydd dels för uppgifter som ingår i Statistiska centralbyråns databas för övervakning av och tillsyn över finans- marknaderna57, dels för sådan uppgift, i en anmälan eller utsaga till Finansinspektionen om misstänkta överträdelser av bestämmelser som gäller för den som myndighetens verksamhet avser, om upp- giften kan avslöja anmälarens identitet.58 
  
 Kravet på offentliggörande av sanktioner mot enskilda och ett offentliggörande av besluten på myndighetens webbplats kommer att utgöra en behandling av personuppgifter i enlighet med person- uppgiftslagen. I sammanhanget bör noteras att Datainspektionen i beslut den 5 oktober 2010 (dnr.  
 663-2010) 
  bedömt att JO:s publi- cering av egna avgöranden med namn på anmälaren i JO:s egen praxis- bas på internet normalt sett inte är tillåten. Genom att det är möjligt att i vissa fall publicera besluten anonymt, innehåller artikeln skydds- mekanismer för att tillgodose skyddet för personuppgifter. Om det ändå anses föreligga skäl för att offentliggöra personuppgifter ställs krav på att uppgifterna inte behålls på myndighetens webbplats 
  
 57Sekretessbestämmelsen innebär att uppgifterna i databasen omfattas av ett skydd motsva- rande det som gäller enligt 30 kap. 4 § när de förekommer i Riksbankens eller Finansinspek- tionens verksamhet för övervakning respektive tillsyn. Till skillnad från i den bestämmelsen beskrivs de sekretessreglerade uppgifterna genom hänvisning till en krets av uppgiftsskyldiga. I denna krets ingår först och främst de som är skyldiga att lämna uppgifter till Riksbanken och Finansinspektionen. Utöver dem ingår även juridiska personer som Finansinspektionen kan ha begärt in uppgifter om från andra behöriga myndigheter inom det europeiska systemet för finansiell tillsyn med stöd av EU:s tillsynsförordning. Se vidare prop. 2013/14:161 s. 70. 
  
 58Se prop. 2013/14:228 s. 320. 
  
 583 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 under en längre tid än vad som är förenligt med gällande regler för uppgiftsskydd (artikel 71.3)59. Regeringen konstaterade, vid genom- förandet av motsvarande bestämmelser i kapitaltäckningsdirektivet, att bestämmelserna om skyldigheten att offentliggöra beslut om sank- tioner och administrativa åtgärder borde ske genom föreskrifter på förordningsnivå.60 Detsamma bör gälla för genomförandet av be- stämmelserna i MiFID II. 
  
 13.4Straffrättsliga påföljder 
  
 Bedömning: Undantagsregeln i artikel 70.1. andra stycket i MiFID II om en straffrättslig reglering i stället för administra- tiva sanktioner är, för svenskt vidkommande, inte aktuell att tillämpa. 
  
 Medlemsstater som redan infört en straffrättslig reglering för över- trädelser som anges i direktivet och förordningen behöver inte införa en reglering med administrativa sanktioner för samma överträdelse. Denna valmöjlighet följer av artikel 70.1 andra stycket. 
  
 Gällande svensk rätt innehåller inte någon straffrättslig reglering för juridiska personer som driver värdepappersrörelse, en handels- plattform, en reglerad marknad eller verksamhet som clearingorgani- sation. En juridisk person kan dock drabbas av särskilda rättsverk- ningar av brott, t.ex. genom att utbyte av brott förverkas eller genom att företaget påförs en företagsbot. Vad gäller fysiska personer kan det däremot inte hållas för uteslutet att exempelvis ett åsidosättande av den  
 EU-rättsliga 
  regleringen i vissa fall kan leda till att personer åtalas och lagförs för brott (se föregående avsnitt). Dessa regler kan emellertid inte betraktas som alternativ till det administrativa sank- tionssystem som presenteras i direktivet. För Sveriges del bör det alltså inte bli aktuellt att tillämpa undantaget. 
  
 59Se också artikel 78 i MiFID II som fastslår att all behandling av personuppgifter ska ske i enlighet med nationell rätt som genomfört direktiv 95/46/EU av den 24 oktober 1995, EGT L 281, 23.11.1995, s. 31 (dataskyddsdirektivet), se även avsnitt 12.2.7. 
  
 60Prop. 2013/14:228, s. 233 f., se även SOU 2013:65 s.  
 366–367. 
  
 584 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 13.5Beslut i överträdelseärenden 
  
 13.5.1Inledning 
  
 Som framgått i det föregående förutsätter MiFID II, till skillnad från 2004 års direktiv, att ingripanden ska kunna ske inte bara mot en juridisk person som inte fullgör sina skyldigheter utan även mot fysiska personer i den juridiska personens ledningsorgan (och mot alla andra personer som enligt nationell rätt är ansvariga för en sådan överträdelse). Sålunda krävs överväganden om hur överträdelse- ärenden ska handläggas samt hur sanktioner och andra administra- tiva åtgärder ska beslutas. 
  
 Vid sidan av att det behövs nya regler om sanktioner för fysiska personer i ett värdepappersinstituts och en börs ledningsorgan och hur sådana ska beslutas kan som ytterligare skäl för att överväga en ny handläggningsordning på finansmarknadsområdet anföras att det är olämpligt att Finansinspektionen, som har i uppdrag att vara både tillsynsmyndighet och behörig myndighet, ska besluta om sanktioner, eftersom inspektionen då agerar som både utredare, åkla- gare och domstol, samt dessutom har rätt att meddela föreskrifter. Detta har företrädare för olika branschorganisationer tidigare påtalat i framställningar till regeringen.61 Enligt branschorganisationerna innebär en sammanblandning av de olika rollerna att förtroendet för inspektionen och dess beslut undergrävs samt risk för intressekon- flikter. I sammanhanget bör nämnas att Internationella valutafonden (IMF) väckt frågan om institutens möjlighet att före ett beslut om sanktioner framföra sina åsikter till inspektionen.62 
  
 Frågan om handläggning av sanktionsärenden har under senare tid behandlats i flera lagstiftningssammanhang, inte minst på finans- marknadsområdet. En viktig fråga har då varit huruvida samma beslutsordning ska gälla för både juridiska och fysiska personer. 
  
 Utredningen om nya kapitaltäckningsregler, som utrett frågan om administrativa sanktioner på kapitaltäckningsområdet (kapital- täckningsdirektivet), föreslog att sanktioner och andra ingripande- åtgärder – även mot fysiska personer i ett företags styrelse eller 
  
 61Se framställan den 11 oktober 2011 från Svenska Bankföreningen, Svensk Försäkring, Svenska Fondhandlareföreningen, Fondbolagens förening och FAR, och framställan den 
  
 14november 2012 från Finansbolagens förening. 
  
 62Se bl. a. IMF Country Report No. 11/172 s. 20. 
  
 585 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 ledning vid överträdelser från företagets sida – ska beslutas av Finansinspektionen enligt samma ordning som gäller i dag.63 
  
 Regeringen följde utredningens förslag beträffande sanktioner mot juridiska personer.64 Beslutsordningen för fysiska personer behand- lades däremot inte i propositionen, då den frågan ansågs behöva utredas ytterligare. Det kan i detta sammanhang åter påpekas att den särskilda utredaren i denna utredning, som är densamma som i 2012 års marknadsmissbruksutredning, upprättade en promemoria i ämnet som lämnades till Finansdepartementet i april 2014.65 Med ambitionen att åstadkomma en enhetlig, rättssäker och effektiv reg- lering av sanktionerna på det finansiella området, lämnades i pro- memorian ett förslag på utformningen av de nya bestämmelserna om administrativa sanktioner mot fysiska personer för överträdelser en- ligt kapitaltäckningsdirektivet. Förslaget innebar att sanktionerna för fysiska personers överträdelser enligt kapitaltäckningsdirektivet ska prövas av Finansinspektionen genom sanktionsföreläggande. Om ett sådant föreläggande inte godkänts av den mot vilket det riktas ska frågan prövas av Stockholms tingsrätt efter talan av in- spektionen. Den föreslagna regleringen är utformad efter samma principer som också har föreslagits av 2012 års marknadsmissbruks- utredning.66 Även Utredningen om ändrade informationskrav på värdepappersmarknaden, som i ett delbetänkande har lämnat för- slag om genomförandet av bl.a. sanktionsbestämmelser enligt EU:s ändrade öppenhetsdirektiv67, föreslår en beslutsordning som i prin- cip överensstämmer med modellen i den nämnda promemorian och i betänkandet från 2012 års marknadsmissbruksutredning.68 Utred- ningen om ändrade informationskrav på värdepappersmarknaden föreslår dock att ett icke godkänt sanktionsföreläggande ska prövas av allmän förvaltningsdomstol (i stället för allmän domstol). 
  
 63SOU 2013:65 s.  
 407–430. 
  
 64Prop. 2013/14:228, s. 236 f. 
  
 65Promemoria om sanktioner enligt CRD IV. 
  
 66SOU 2014:46, s. 346 ff. 
  
 67Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/50/EU av den 22 oktober 2013 om ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/109/EG om harmonisering av insynskraven angående upplysningar om emittenter vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad, av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/71/EG om de prospekt som ska offentliggöras när värdepapper erbjuds till allmänheten eller tas upp till handel och av kommissionens direktiv 2007/14/EG om tillämpningsföreskrifter för vissa bestämmelser i direktiv 2004/109/EG, EUT L 294, 6.11.2013, s.  
 13–27 
  (Celex 32013L0050). 
  
 68Ändrade informationskrav på värdepappersmarknaden SOU 2014:70. 
  
 586 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 Som tidigare har nämnts (avsnitt 2.2) har regeringen i en lag- rådsremiss nyligen lämnat förslag till hur sanktionsbestämmelserna mot fysiska personer enligt kapitaltäckningsdirektivet ska genom- föras. Förslaget innebär att sanktioner ska beslutas av Finansinspek- tionen genom ett sanktionsföreläggande eller, om det inte godtas, efter prövning av allmän förvaltningsdomstol, se vidare av- snitten 13.5.8 och 13.5.9. 
  
 13.5.2Utgångspunkter för utformningen av beslutsordningen 
  
 Enligt artikel 72.1 i MiFID II ska den behöriga myndigheten utöva alla tillsynsbefogenheter, inbegripet utredningsbefogenheter och befogenheter att besluta om administrativa sanktioner och åtgärder enligt artiklarna 69 och 70, i enlighet med deras nationella rättsliga ramar 
  
 direkt, 
  
 i samarbete med andra myndigheter, 
  
 på eget ansvar genom delegering till enheter till vilka uppgifter har delegerats enligt artikel 67.2, eller 
  
 genom ansökan hos de behöriga rättsliga myndigheterna. 
  
 Artikeln får tolkas så att det står medlemsstaterna fritt att i sin natio- nella lagstiftning behålla eller införa en ordning som innebär att en sanktionsbefogenhet får utövas t.ex. genom ett ansökningsförfa- rande hos domstol. Inget hindrar heller en modell där den behöriga myndigheten själv fattar det första rättsligt bindande beslutet, eller att det beslutas genom ett utfärdat sanktionsföreläggande som, om det godkänns, är att jämställa med en lagakraftvunnen dom. 
  
 Vid genomförandet av bestämmelserna om administrativa sank- tioner och sanktionsbefogenheter sätts ramarna av rättssäkerhets- krav. Därutöver bör hänsyn tas till rådande rättstradition när det gäller vilka uppgifter som svenska förvaltningsmyndigheter normalt ansvarar för. 
  
 De administrativa åtgärder och sanktioner som föreskrivs i MiFID II ska vara effektiva, proportionella och avskräckande. Effek- tivitet får i detta sammanhang anses innebära ett krav på effektivitet i sanktionssystemet som helhet, inbegripet handläggningen och be- 
  
 587 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 slutsordningen av överträdelseärenden samt samarbete mellan berörda myndigheter. Som framgått finns motsvarande bestämmelser i EU:s marknadsmissbruksförordning och kapitaltäckningsdirektivet. Den följande redogörelsen har, i tillämpliga delar, hämtats från den tidigare nämnda promemorian och från 2012 års marknadsmiss- bruksutrednings betänkande.69 
  
 13.5.3Rättssäkerhetsgarantier 
  
 Enligt vad som tidigare anförts torde åtminstone sanktionsavgifter- na enligt MiFID II ha karaktär av straff i Europakonventionens mening. Enligt artikel 6 i konventionen har den enskilde då en rätt till bl.a. en rättvis och offentlig rättegång inför en oavhängig och opartisk domstol. Konventionen hindrar dock inte att förvalt- ningsmyndigheter beslutar om sanktionsavgifter. Det avgörande är att rätten till domstolsprövning tillgodoses och att övriga krav en- ligt artikel 6 är uppfyllda i ett helhetsperspektiv.70 Detta betyder att om en förvaltningsmyndighet har befogenhet att fatta bindande be- slut om sanktionsavgifter får myndighetens agerande inte försämra eller omintetgöra rättssäkerhetsgarantierna, eftersom artikel 6 då riskerar att kränkas. Det krävs dessutom, enligt artikel 2 i det sjunde tilläggsprotokollet, att det finns en möjlighet att få myndighetens beslut prövat i domstol samt en möjlighet till överklagande av dom- stolens beslut. 
  
 Som ett led i arbetet med att tillgodose effektivitets- och rätts- säkerhetskrav har regeringen fastslagit riktlinjer för när sanktions- avgifter bör användas och hur de bör utformas.71 I dessa riktlinjer anges bl.a. att det i vissa fall är lämpligt att överlämna prövningen om avgiftsskyldighet till de allmänna domstolarna, främst när av- giftsskyldigheten görs beroende av huruvida överträdelsen skett av uppsåt eller oaktsamhet och när reglerna är utformade på sådant sätt att det finns utrymme för betydande skönsmässiga bedömningar. Det uttalas vidare att bestämmelser om beräkning av avgiftsbe- loppet bör konstrueras så att de utgår från ett mätbart moment i 
  
 69Promemoria om sanktioner enligt CRD IV, s.  
 86–94 
  och SOU 2014:46, s.  
 327–337. 
  
 70 
 Warnling-Nerep, 
  Prince, Sanktionsavgifter – särskilt i näringsverksamhet, 2010, s. 161. Se även t.ex. SOU 2013:65 s. 411. 
  
 71Prop. 1981/82:142 s. 25, jfr regeringens skrivelse En tydlig, rättssäker och effektiv tillsyn (skr. 2009/10:79). 
  
 588 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 den aktuella överträdelsen, en parameter, som gör det möjligt att förutse och fastställa hur stor avgiften ska bli i det särskilda fallet. 
  
 När det gäller avgifternas storlek har emellertid Finansinspek- tionen ett stort avgiftsspann att använda sig av enligt exempelvis lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument och lagen med kompletterade bestämmelser till EU:s blankningsförordning (2012:735). Finansinspektionen har för övrigt befogenheter att be- sluta om att påföra administrativa sanktionsavgifter både för fysiska och juridiska personer, t.ex. vid överträdelser av bestämmelserna om anmälningsskyldighet för insynspersoner och börsbolag (20 § lagen [2000:1087] om anmälningsskyldighet för vissa finansiella instru- ment).72 
  
 Dessa sanktionsbestämmelser skiljer sig i och för sig från de be- stämmelser om administrativa åtgärder och sanktioner gentemot fysiska personer i företagens ledningsorgan som utredningen har föreslagit i avsnitt 13.3.1 genom att de förstnämnda inte förutsätter någon prövning av subjektiva rekvisit. Trots det torde ett genom- förande av sanktionsbefogenheterna, så att Finansinspektionen ges rätt att fatta det första rättsligt bindande beslutet även för fysiska personer, vara förenligt med Europakonventionens krav och gäll- ande riktlinjer om sanktionsavgifter, under förutsättning att de nya reglerna utformas på liknande sätt, dvs. att inspektionens beslut om sanktioner har föregåtts av ett förfarande i vilket den enskilde bl.a. ska ha underrättats om vilken överträdelse som det är fråga om och getts tillfälle att yttra sig över anklagelsen, där rätten att inte vara verksam till sin egen nackdel och oskuldsprincipen har beaktats samt att beslutet kan överprövas i två domstolsinstanser. 
  
 13.5.4Hantering av och beslut i sanktionsärenden inom andra rättsområden 
  
 Tillsynsmyndigheten utreder och fattar beslut 
  
 Det är inte bara på finansmarknadsområdet som det förekommer att en förvaltningsmyndighet utreder en misstänkt överträdelse och, som första instans, fattar beslut i ärendet om att påföra t.ex. sanktions- 
  
 72 Bestämmelsen föreslås upphöra att gälla, eftersom den har en motsvarighet i EU:s mark- nadsmissbruksförordning, se SOU 2014:46 s. 72, 298 ff. och 411 ff. 
  
 589 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 avgifter. Det är fallet beträffande det skattetillägg som Skatteverket enligt 49 kap. skatteförfarandelagen (2011:1244) har rätt att besluta om då en skattskyldig lämnat en oriktig uppgift eller skönstaxerats. Även vissa överträdelser inom miljörättsområdet kan föranleda sank- tionsavgift (miljösanktionsavgift) som beslutas av tillsynsmyndig- heten (30 kap.  
 1–3 
  §§ miljöbalken). Ytterligare exempel på admi- nistrativa sanktionsavgifter som beslutas av tillsynsmyndighet finns inom bl.a. tullområdet och plan- och byggnadslagstiftningen (8 kap.  
 2–8 
  §§ tullagen [2000:1281] och 11 kap.  
 4–11 
  §§ plan- och bygg- lagen [2010:900]). 
  
 Gemensamt för de angivna exemplen är att sanktionsbestäm- melserna bygger på en prövning av objektiva kriterier. För att till- godose rättssäkerhetskrav finns säkerhetsventiler i form av bestäm- melser om jämkning samt avgiftseftergift i vissa undantagsfall där den avgiftsskyldiges agerande framstår som ursäktligt. Det är fråga om regler som är relativt enkla att tillämpa och beslutsfattandet är förhållandevis schabloniserat, vilket är omständigheter som ofta framhålls i förarbetsuttalanden som skäl för att förvaltningsmyn- digheter kan anses vara lämpade för att fatta beslut i sådana ären- den.73 Av uttalanden i andra lagstiftningsärenden framgår att det kan behövas en domstolsprövning i första instans, i stället för pröv- ning av tillsynsmyndigheten, om det är aktuellt att göra bedöm- ningar av framför allt subjektiva rekvisit eller om det är fråga om kännbara ingripanden mot fysiska personer. Det avgörande anses vara om de bedömningar som krävs är sådana att de är lämpliga att lägga på den berörda fackmyndigheten. Den förbjudna handlingen måste i så fall vara väl definierad och inte ställa krav på en bedöm- ning av uppsåt eller oaktsamhet hos personen i fråga och inte heller i övrigt innefatta alltför skönsmässiga bedömningar. 
  
 Det kan nämnas att 1999 års skattetilläggskommitté föreslog att subjektiva rekvisit skulle införas i fråga om skattetillägg. Likväl före- slog kommittén inte någon ändring avseende beslutsförfarandet, dvs. det skulle fortfarande vara Skatteverket (vid den aktuella tidpunk- ten Riksskatteverket) som utredde och beslutade i ärendet. Några subjektiva rekvisit infördes dock inte, då det, enligt regeringen, skulle försvåra beslutsfattandet för Skatteverket. Det anfördes att bedömningar av uppsåt och oaktsamhet inte sällan är juridiskt kom- 
  
 73 Se t.ex. prop. 2002/03:106 s. 138 f. samt SOU 2004:37 s. 97 ff. och prop. 2005/06:182 s. 43 f. 
  
 590 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 plicerade och att Skatteverkets utredningar är begränsade. Däremot ansågs det finnas anledning att ändra befrielsegrunderna för att prövningen skulle bli mer nyanserad och förutsebar. 
  
 Prövning och beslut i domstol 
  
 Även om administrativa sanktioner vanligtvis beslutas av en förvalt- ningsmyndighet förekommer det att sådana sanktioner i stället ut- döms inom ramen för en kontradiktorisk domstolsprocess. Det gäller exempelis för konkurrensskadeavgift enligt 3 kap. 5 § konkurrens- lagen (2008:579). Stockholms tingsrätt får, på talan av Konkurrens- verket, besluta att ett företag ska betala en sådan avgift, om företaget eller någon som handlar på dess vägnar uppsåtligen eller av oakt- samhet har överträtt förbuden i 2 kap. 1 eller 7 § eller förbuden i artiklarna 101 eller 102 i  
 EU-fördraget 
  (Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt)74 Som skäl för en sådan ordning har anförts att målen har likheter med brottmål och att det kan behövas en domstolsprövning i första instans, i stället för prövning av tillsyns- myndigheten.75 
  
 Företrädaransvaret enligt skatteförfarandelagen utgör i och för sig inte en administrativ sanktion, men en jämförelse är ändå av visst intresse. I sådana mål ingår en prövning av subjektiva rekvisit som påminner om en straffrättslig bedömning. En företrädare för en juri- disk person som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet inte har gjort föreskrivet skatteavdrag, är betalningsskyldig för den ifrågavarande skatten. Om det finns särskilda skäl, får företrädaren helt eller delvis befrias från betalningsskyldigheten. Beslut om betalningsansvar fattas av allmän förvaltningsdomstol (59 kap.  
 12–16 
  §§ skatteför- farandelagen). Enligt den ursprungliga regleringen var ansvaret ut- format mot bakgrund av straffansvaret för underlåtenhet att betala innehållen skatt och förutsatte alltså uppsåt eller grov oaktsamhet. Det var åklagaren som, i samband med åtal, förde det allmännas talan om företrädaransvar i allmän domstol. När straffansvaret för underlåtenhet att betala in innehållen skatt avskaffades år 1997, 
  
 74Även ärenden om marknadsstörningsavgift enligt marknadsföringslagen (2008:486) prövas i Stockholms tingsrätt, efter talan av Konsumentombudsmannen. 
  
 75Prop. 2007/08:135 s. 84, jfr uttalande ang. t.ex. miljösanktionsavgifter, som inte kräver uppsåt eller oaktsamhet, prop. 2005/06:182 s. 46 f. 
  
 591 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 blev det i stället Riksskatteverket som skulle företräda det allmänna. Verket hade möjlighet att delegera uppgiften i ett enskilt fall eller i en grupp av ärenden till en skattemyndighet eller kronofogdemyn- dighet. Beslut om företrädaransvar fattades, liksom tidigare, av allmän domstol. Vid handläggningen av målen tillämpades bestämmelserna om dispositiva tvistemål. Redan under den inledande utredningen om företrädaransvar kunde parterna träffa en förlikning. 
  
 Frågan om företrädaransvaret och beslutsförfarandet har varit föremål för flera utredningar. Både Utredningen om säkerhets- åtgärder m.m. i skatteprocesser och 1993 års skattebrottsutredning föreslog att prövningen av företrädaransvaret skulle flyttas till allmän förvaltningsdomstol.76 Sistnämnda utredning övervägde, men före- slog inte, att skattemyndigheten som första instans skulle fatta be- slut om företrädaransvar. Det som ansågs tala emot en sådan ordning var att det kunde bli fråga om stora belopp, att det kunde upp- komma frågor som annars inte förekommer i skattemål och att målen ofta avgörs genom förlikning. Ett sådant förslag, med möjlighet att överklaga till förvaltningsdomstol, lämnades däremot av Skatte- betalningsutredningen, som också föreslog att de dåvarande subjek- tiva rekvisiten skulle tas bort, och omarbetas till objektiva förutsätt- ningar med i sak samma innebörd.77 Den prövning som skattemyn- digheten skulle göra enligt den utredningens förslag, kan därmed sägas inte ha skilt sig från den som gjordes av allmän domstol. 
  
 Regeringen uttalade att man såg åtskilliga fördelar med Skatte- betalningsutredningens förslag, och nämnde snabbare handläggning, förbättrade förutsättningar för en framgångsrik indrivning samt resursbesparingar för det allmänna. Med hänsyn till den kritik som riktats mot förslaget och till att en ordning med skattemyndigheten som både part och beslutande onekligen också kan tänkas medföra vissa komplikationer, avstod dock regeringen från att lägga fram förslaget.78 Däremot ersattes de subjektiva rekvisiten av objektiva förutsättningar. Högsta domstolen har därefter funnit att de all- männa bestämmelserna som motiverar befrielse från betalnings- 
  
 76SOU 1983:23 och SOU 1995:10. 
  
 77SOU 1996:100 s. 337 ff. 
  
 78Prop. 1997/97:100 s. 459. De kritiska remissinstanserna anförde som skäl mot förslaget bl.a. frågornas komplicerade karaktär och de betydande belopp det var fråga, och de förordade att målen även fortsättningsvis borde handläggas av de allmänna domstolarna. 
  
 592 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 skyldighet, när särskilda skäl föreligger, inte kan anses tillräckliga för att säkerställa att rättsläget är detsamma som tidigare.79 
  
 Mot denna bakgrund och efter kritik från Lagrådet ansåg rege- ringen att övervägande skäl talade för att de tidigare subjektiva rekvisiten uppsåt och grov oaktsamhet skulle återinföras. Samtidigt flyttades beslutsförfarandet från allmän domstol till allmän förvalt- ningsdomstol.80 Regeringen gjorde inte heller vid detta tillfälle någon annan bedömning än att beslut om betalningsskyldighet borde fattas av domstol som första instans. Beslutsordningen har som framgått behållits oförändrad i skatteförfarandelagen. 
  
 Förfaranden med avgiftsföreläggande 
  
 I konkurrensrätten och inom arbetsmiljöområdet finns avseende sanktionsavgifter ett beslutsförfarande som kan sägas vara ett mellan- ting av domstolsbeslut och förvaltningsmyndighetsbeslut. När den nu gällande konkurrenslagen trädde i kraft år 2008 infördes en möjlighet för Konkurrensverket att meddela beslut om konkurrens- skadeavgift genom ett avgiftsföreläggande. Om ett avgiftsföreläggan- de skriftligen godkänns av företaget inom den tid som Konkurrens- verket bestämmer, gäller det som en lagakraftvunnen dom och kan verkställas enligt utsökningsbalkens bestämmelser. Ett godkännan- de som inte sker på detta sätt saknar verkan. (3 kap.  
 16–19 
  §§ kon- kurrenslagen). Systemet bygger alltså på frivillighet. Om företaget inte godkänner ett sådant föreläggande återstår för Konkurrens- verket att väcka talan vid Stockholms tingsrätt. 
  
 I förarbetena anförde regeringen att det inte för närvarande var påkallat att ge Konkurrensverket en generell behörighet att fatta bindande beslut om konkurrensskadeavgift. Däremot ansågs det resurseffektivt och angeläget att i medgivna fall ge Konkurrensverket rätten att besluta om avgift.81 Att föra sådana mål till domstol är inte resurseffektivt, vare sig för företaget, för Konkurrensverket eller för domstolarna. Det anfördes vidare, med hänsyn till rättssäker- hetskrav, att ett avgiftsföreläggande bara borde utfärdas när det står 
  
 79NJA 2000 s. 132. 
  
 80prop. 2002/03:128 s. 29. I lagstiftningsärendet anfördes på nytt att åtskilliga fördelar skulle kunna vinnas genom att införa en beslutsordning där skattemyndigheten fattade det första rättsligt bindande beslutet. 
  
 81Prop. 2007/08:135 s. 87. 
  
 593 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 klart att det inte finns några betydande osäkerhetsmoment beträf- fande utgången av en alternativ domstolsprocess. Ett avgiftsföre- läggande ansågs inte vara aktuellt när sakomständigheterna rörande överträdelsen är oklara, även om det aktuella företaget skulle medge överträdelsen. Detsamma angavs gälla också om Konkurrensverket skulle bedöma att det finns ett prejudikatintresse.82 Sådana fall bör alltså i stället prövas av domstol. I övrigt finns inte några begräns- ningar, utan avgiftsföreläggande kan meddelas generellt. Av de i pro- positionen återgivna remissinstanserna var det bara Advokatsam- fundet som avstyrkte förslaget och ställde sig tveksam till införandet av en möjlighet för företagen att betala konkurrensskadeavgift för att slippa en domstolsprocess. Samfundet ansåg vidare att den typ av allvarliga överträdelser som det är fråga om inte lämpar sig för avgiftsföreläggande. 
  
 Sanktionssystemet i arbetsmiljölagen (1977:1160) är konstruerat så att vissa överträdelser kan leda till antingen straff eller sanktions- avgift. Till skillnad från vad som gäller för straffrättsligt ansvar får sanktionsavgift tas ut även om en överträdelse har skett utan uppsåt eller oaktsamhet (8 kap. 1, 2 och 5 §§ arbetsmiljölagen). Sanktions- avgiften ska tas ut av den fysiska eller juridiska person som drev den verksamhet där överträdelsen skedde. Såvitt avser påförande av sank- tionsavgift enligt arbetsmiljölagen beslutades detta tidigare av allmän förvaltningsdomstol efter ansökan av Arbetsmiljöverket. Verket hade dock möjlighet att, innan sådan talan väcktes, pröva frågan genom ett avgiftsföreläggande. Om föreläggandet godkändes gällde det som en lagakraftägande dom. Förfarandet var avsett att använ- das när det var relativt lätt att konstatera att en överträdelse hade skett.83 Lagstiftningen har nyligen ändrats. Eftersom förfarandet med avgiftsföreläggande var det som regelmässigt hade använts, ansåg regeringen att förfarandet skulle vara obligatoriskt och det har nu gjorts till huvudregel.84 Det innebär att den som bedöms vara an- svarig för en överträdelse föreläggs att godkänna avgiften inom viss tid. Om Arbetsmiljöverkets föreläggande inte godkänns får verket väcka talan vid förvaltningsdomstol (7 §). Högsta avgift har höjts från 100 000 kr till 1 000 000 kr. Liksom tidigare gäller att före- 
  
 82Prop. 2007/08:135 s. 88. 
  
 83Prop. 1993/94:186 s. 52. 
  
 84Prop. 2012/13:143 s. 75 f. 
  
 594 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 skrifter om sanktionsavgifter ska ange hur avgiften beräknas för olika slag av överträdelser och avgiftsbeloppet ska kunna fastställas direkt med ledning av den angivna beräkningsgrunden. 
  
 Sammanfattningsvis kan följande konstateras. Det är framför allt när det är fråga om prövningen av subjektiva rekvisit eller när det är påkallat på grund av ärendets karaktär som det anses föreligga behov av eller vara lämpligt att det första rättsligt bindande beslutet fattas av en domstol i stället för en förvaltningsmyndighet.85 Något definitivt ställningstagande har dock inte krävts eftersom flertalet sanktionsavgifter, utom t.ex. konkurrensskade- och marknads- störningsavgifterna, bygger på strikt ansvar. Beslut om att påföra en sanktionsavgift genom att förvaltningsmyndigheten meddelar ett avgiftsföreläggande förekommer för närvarande enbart i konkurrens- rätten och i arbetsmiljörätten, och får verkan bara när avgifts- skyldigheten har medgetts av den som anspråket riktar sig mot. 
  
 13.5.5Lämplighetsaspekter 
  
 Som framkommit kan varken rådande rättssäkerhetskrav eller redo- visade uttalanden i tidigare lagstiftningsärenden anses lägga något absolut eller principiellt hinder mot att en förvaltningsmyndighet fattar beslut i ärenden om administrativa sanktioner eller sanktions- avgifter som är att jämställa med en brottsanklagelse eller om det i prövningen ingår ställningstagande till subjektiva rekvisit. Avgöran- de för hanteringen av och beslutsordningen för sådana ärenden är i stället en avvägning mellan lämplighet och effektivitet, i form av ett enklare och snabbare beslutsförfarande. 
  
 Förekomsten av subjektiva rekvisit och bedömningar av dem, liksom ärendenas karaktär, är däremot av betydelse för frågan huru- vida det är lämpligt att låta förvaltningsmyndigheten fatta det första rättsligt bindande beslutet. Det är dock här värt att upprepa att även om administrativa sanktionsavgifter vanligtvis bygger på en prövning av objektiva kriterier, ska subjektiva rekvisit ändå beaktas som ett led i prövningen. En avgift ska kunna efterges helt eller delvis om agerandet anses ursäktligt eller om det annars finns sär- 
  
 85 Jfr prop. 1981/82:142 s. 21 ff. 
  
 595 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 skilda skäl, och i denna del ingår således en prövning av subjektiva förutsättningar. 
  
 Man bör vidare ha i åtanke att krav på uppsåt och oaktsamhet inte alltid behöver vara den mest komplicerade bedömnigen i ett ärende. En oaktsamhetsbedömning kan ske på mer eller mindre objektiva grunder. När exempelvis bestämmelserna om företrädaransvar om- arbetades ansågs, som framgått, de objektiva förutsättningar som ersatte de subjektiva rekvisiten ha i sak samma innebörd. 
  
 Komplicerade händelseförlopp kan däremot kräva mer eller mindre omfattande bevisning. Ett helt och hållet skriftligt förfarande kan då vara en nackdel. Om det dessutom är fråga om att påföra höga sanktionsavgifter kan ett kontradiktoriskt förfarande i domstol vara mer lämpligt, se vidare nedan. Höga sanktionsavgifter i sig eller ett stort utrymme för att fastställa storlek på sanktionsavgiften behöver dock inte vara något som hindrar att en förvaltningsmyndighet får fatta beslut om sanktionen. I sådana fall bör däremot avgiftens stor- lek motiveras och ska kunna överprövas i domstol. Tydlighet när det gäller beräkning av avgifter kan vidare antas bidra till förtro- endet för beslutsförfarandet. 
  
 En annan aspekt som bör vägas in i lämplighetsbedömningen är om det kan finnas en risk, verklig eller upplevd, för konflikter mellan en förvaltningsmyndighets olika uppgifter. En myndighet kan, om lagstiftningen innehåller ett bemyndigande, upprätta kompletterande föreskrifter som sedan används vid myndighetens tillsyn, utredande verksamhet och i rollen som beslutsfattare vid ett ingripande med sanktioner. För förtroendet för hela processen är det därför av vikt att det finns tydliga regler om att den utredande verksamheten och beslutsfattandet inte sammanblandas, och att det för alla också står klart att så inte sker. 
  
 Kompetens och sakkunskap inom ett specialområde kan natur- ligtvis också påverka bedömningen huruvida det är lämpligt att låta en förvaltningsmyndighet fatta det första rättsligt bindande beslutet. Myndighetens beslutsfattande kan antas få större genomslag i den verksamhet som tillsynen avser och bli vägledande. En väl funge- rande tillsyn av de finansiella marknaderna förutsätter dessutom en handläggnings- och beslutsordning som möjliggör en effektiv tillämpning av reglerna. Genom förfarandet måste åtgärder kunna vidtas inom rimlig tid efter att en regelöverträdelse har upptäckts, annars är sanktionerna inte effektiva. 
  
 596 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 Huruvida det kan anses vara lämpligt att Finansinspektionen beslutar om administrativa åtgärder och sanktioner för överträdel- ser av de bestämmelser som genomför MiFID II beror alltså främst på vilken typ av prövning det är fråga om. Förutom uppsåts- och oaktsamhetsbedömningar kommer det i vissa fall att bli aktuellt att göra bedömningar i andra bevis- och rättsfrågor. 
  
 Det bör dock framhållas att MIFID II i princip inte innebär änd- ringar i sak när det gäller sanktioner mot de företag som omfattas av regleringen, även om nivåerna för sanktionsavgifter kan bli högre. Någon bedömning av huruvida det föreligger uppsåt eller oaktsam- het ska inte göras. Den frågan blir, enligt utredningens förslag, bara aktuell när det gäller sanktioner mot enskilda personer i ett svenskt värdepappersinstituts eller en börs ledningsorgan. Mot denna bak- grund finns det, enligt utredningens mening, skäl att överväga en annan handläggningsordning främst i överträdelseärenden som rör fysiska personer i sådana företags ledningsorgan. 
  
 13.5.6Förfarandet vid beslut om administrativa sanktioner och åtgärder mot juridiska personer 
  
 Förslag: Finansinspektionen ska ha fortsatt befogenhet att be- sluta om administrativa sanktioner och åtgärder mot juridiska personer vid regelöverträdelser enligt lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden. 
  
 När det gäller beslut om administrativa åtgärder och sanktioner, bör utgångspunkten vara att de ska fattas av befintlig tillsynsmyndighet och inte av domstol. Straffrättsanvändningsutredningen har på- pekat att det bör gälla även om ett sanktionsavgiftssystem omfattar överträdelser som i olika avseenden ställer krav på bedömningar av den beslutande myndigheten. Bedömningarna kan t.ex. avse frågan om ett visst beteende utgör en sådan överträdelse som kan föranleda en sanktionsavgift. Det kan också handla om att myndigheten vid utredning av om en eventuell överträdelse har skett måste göra viss bevisvärdering.86 
  
 86 SOU 2013:62 s. 546. 
  
 597 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 Som framgått av det föregående förekommer det inom flera olika rättsområden att svenska förvaltningsmyndigheter som första instans både utreder ärendet och därefter beslutar om t.ex. att på- föra en sanktionsavgift. Även vid en internationell jämförelse såvitt avser finansmarknadsreglering och inom EU förefaller detta vara vanligt förekommande. I Sverige har avsteg från denna ordning gjorts för handläggningen av t.ex. konkurrensskadeavgiften, framför allt på grund av att målen har brottmålsliknande karaktär.87 
  
 På värdepappersområdet är det Finansinspektionen som står närmast tillsynsobjekten, och myndigheten har därmed möjligheter till en snabb upptäckt och reaktion vid överträdelser.88 Finansinspek- tionen har redan i dag befogenhet att besluta om administrativa sanktioner vid överträdelser avseende uppställda krav och de skyldig- heter som nu regleras i MiFID II och MiFIR. Regleringen på finans- marknadsområdet med t.ex. en särskild avgift som tas ut av regel- överträdare har ansetts tillgodose  
 EU-rättsliga 
  krav på effektiva, proportionella och avskräckande sanktioner.89 Det framstår därför som lämpligt att ta de befintliga bestämmelserna om ingripanden som utgångspunkt även vid utformningen av motsvarande bestäm- melser vid överträdelser enligt MiFID II och MiFIR. 
  
 Sanktionsbestämmelserna i MiFID II är, liksom tidigare, kon- struerade utifrån ett strikt ansvar, vilket anses göra dem tämligen enkla att tillämpa. Det ska alltså inte göras bedömningar huruvida det föreligger uppsåt eller oaktsamhet, och ett av de skäl som anförts för en särskild handläggningsordning för exempelvis konkurrens- skadeavgiften gör sig därmed inte gällande. Att påföra sanktioner vid överträdelser i sådana fall har ansetts kunna godtas från rättssäker- hetssynpunkt även utan en kontradiktorisk process.90 Sanktions- avgifterna kommer dock efter genomförandet av MiFID II att kunna uppgå till betydligt högre belopp än tidigare. I lagrådsremissen om Förstärkta kapitaltäckningsregler, som också innehöll förslag om höjda sanktionsavgiftsnivåer, föreslogs att Finansinspektionen i första instans skulle fatta beslut om sanktionsavgifter. Lagrådet konstate- 
  
 872012 års marknadsmissbruksutredning har, bl.a. av den anledningen, bedömt att Finans- inspektionen inte bör ha en generell sanktionsbefogenhet beträffande fysiska och juridiska personers överträdelser av förbuden mot marknadsmissbruk, se SOU 2012:46, s. 346 ff. 
  
 88Jfr prop. 2005/06:182 s. 47. 
  
 89Se t.ex. prop. 2004/05:158 s. 142 f., prop. 2005/06:140 s. 77 och prop. 2011/12:175 s. 25. 
  
 90Se t.ex. prop. 2013/14:228 s. 232. 
  
 598 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 rade vid sin granskning att bestämmelserna om nya sanktionsavgifter mot kreditinstitut skulle kunna uppgå till mycket höga belopp och att det därför av rättssäkerhetsskäl borde vara en uppgift för dom- stol att pröva sanktionsavgiften.91 Regeringen fann dock inte skäl att frångå den nuvarande ordningen som innebär att Finansinspek- tionen fattar beslut om sanktioner och sanktionsavgifter som kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol.92 
  
 Mot bakgrund av regeringens ställningstagande i nämnda lag- stiftningsärende är utgångspunkten att samma beslutsordning ska tillämpas även vid juridiska personers överträdelser enligt MiFID II och MiFIR, trots de nya högre avgiftsnivåerna. Finansinspektionen besitter dessutom den kunskap som erfordras för att fatta beslut med anledning av överträdelser av de ifrågavarande skyldigheterna. Inspektionens beslut om sanktioner och sanktionsavgifter kommer alltjämt att kunna överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Som framgått är en sådan ordning förenlig med de grundläggande rätts- säkerhetsgarantierna i Europakonventionen. 
  
 Sammantaget talar anförda omständigheter för att Finansinspek- tionen bör, fullt ut, ha rätt att även fortsättningsvis besluta om administrativa sanktioner och åtgärder vid juridiska personers över- trädelser av angivna bestämmelser i lagen om värdepappersmarknaden och MiFIR. Med denna beslutsordning torde myndighetssamarbetet med Esma och övriga medlemsländer gynnas. 
  
 Finansinspektionens olika roller och risken för att det därigenom kan uppstå verkliga eller upplevda intressekonflikter har, som nämnts, i tidigare sammanhang anförts som skäl mot att överträdelseärenden prövas av inspektionen. Utredningen om nya kapitaltäckningsreg- ler har haft i uppdrag att bl.a. överväga om det finns skäl att införa ett särskilt förfarande för handläggning av sanktionsärenden av- seende överträdelser av det finansiella regelverket som styrs av kapitaltäckningsdirektivet. Utredningen redovisar i sitt betänkande hur handläggningen av sanktionsärenden ser ut hos Finansinspek- tionen och gör, efter jämförelser med handläggning av bl.a. kon- kurrensrättliga sanktionsärenden, bedömningen att Finansinspek- tionen bör behålla rätten att besluta om sanktioner mot finansiella företag och dess ledning. Det anses inte finnas tillräckliga skäl att 
  
 91Lagrådets yttrande, se utdrag ur protokoll vid sammanträde  
 2014-04-24, 
  s.  
 16–17. 
  
 92Prop. 2013/14:228 s. 236 f. 
  
 599 
  
 Ingripanden SOU 2015:2 
  
 inom Finansinspektionen inrätta ett särskilt organ med uppgift att besluta i sanktionsärenden. 93. 
  
 Att Finansinspektionen successivt har fått ett allt större tillsyns- område och därmed fler sanktionsbefogenheter har påtalats av såväl nyss nämnda utredning som 2012 års marknadsmissbruksutredning. Det kan även här påpekas att om denna utveckling fortgår och för- stärks kan det finnas skäl att återigen överväga frågan om att inrätta en sanktionsnämnd på finansmarknadsområdet eller ett särskilt organ inom inspektionen. Det kan även finnas skäl att ta ett samlat grepp om förfarandet med sanktionsavgifter, i synnerhet på finans- marknadsområdet. 
  
 13.5.7Förfarandet vid beslut om sanktioner mot den som driver tillståndspliktig verksamhet utan 
  
 att vara berättigad till det och mot vissa ägare av värdepappersbolag, börser och svenska clearing- organisationer 
  
 Förslag: Finansinspektionen ska ha fortsatt befogenhet att besluta om administrativa sanktioner och åtgärder mot den som utan tillstånd driver verksamhet som omfattas av lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden samt mot den som underlåter att till in- spektionen anmäla förvärv, ökning, minskning eller avyttring av ett kvalificerat innehav i ett värdepappersbolag, en börs eller en svensk clearingorganisation. Detsamma ska gälla vid överträdelser av ett beslut om positionslimit. 
  
 Skyldigheterna och påbuden i MiFID II och MiFIR riktar sig i huvudsak mot juridiska personer som står under Finansinspektion- ens tillsyn. Därutöver finns bl.a. bestämmelserna om tillståndsplikt för att driva de verksamheter som omfattas av rättsakterna (och sålunda av lagen om värdepappersmarknaden). Gällande svensk rätt förutsätter att det är fråga om en juridisk person, men Finans- inspektionen ska ingripa även i förhållande till en fysisk person som bedriver tillståndspliktig verksamhet utan att vara berättigad till det. 
  
 93 SOU 2013:65, s.  
 425–430. 
  
 600 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 Skyldigheten att anmäla ett förvärv eller en avyttring av kvali- ficerade innehav i ett värdepappersbolag, en börs eller en svensk clearingorganisation gäller i och för sig även ett tillståndspliktigt företag, om förutsättningarna är uppfyllda, men den åvilar inte ett sådant företag i egenskap av t.ex. värdepappersinstitut. Skyldig- heten gäller för såväl fysiska som juridiska personer. Inspektionens befogenhet att ingripa vid överträdelser är sålunda inte inskränkt till juridiska personer. 
  
 Bestämmelserna om tillståndsplikt och anmälningsskyldighet byg- ger på en prövning av objektiva rekvisit. Detsamma gäller skyldighet att följa ett beslut om meddelad positionslimit. Samma motiv som anförts i avsnitt 13.5.6 för att behålla nuvarande ordning gör sig därmed gällande även i dessa fall. Att det efter genomförandet av MiFID II kan bli fråga om att påföra betydligt högre sanktionsavgifter än vad som tidigare har varit möjligt kan dock anses utgöra ett skäl för en annan beslutsordning, åtminstone såvitt avser fysiska personer. Ett alternativ skulle kunna vara att Finansinspektionen får fatta det första rättsligt bindande beslutet bara då det är aktuellt att påföra en för- hållandevis låg avgift eller i fall som är av enkel beskaffenhet. I övriga fall skulle man kunna tänka sig att påförande av en sanktion prövas genom ett sanktionsföreläggande eller ett ansökningsförfarande. Överväganden av detta slag har gjorts av Utredningen om ändrade informationskrav på värdepappersmarknaden när det gäller flagg- ningsöverträdelser.94 I likhet med sådana överträdelser kan en över- trädelse av tillståndsplikten eller ett åsidosättande av anmälnings- skyldigheten (vid förvärv eller avyttring av kvalificerade ägarinnehav) anses utgöra ett okomplicerat rättsområde med tämligen enkla be- dömningar. Skäl för en särskild beslutsordning torde därmed inte föreligga. En beloppsgräns för när prövningen ska ske på annat sätt än att Finansinspektionen fattar det första rättsligt bindande beslutet kan dock vara svår att fastställa. Som anförts av nämnda utredning kan en sådan gräns dessutom på ett omotiverat sätt avhålla inspek- tionen från att påföra högre sanktionsavgifter för att slippa att gå vägen via ett sanktionsföreläggande. Med instämmande i den utred- ningens bedömning bör därför någon sådan lösning inte heller väljas för överträdelser av tillståndsplikten och anmälningsplikten avse- ende ägarinnehav. 
  
 94 SOU 2014:70, s. 256 f. 
  
 601 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 13.5.8Förfarandet vid beslut om sanktioner mot fysiska personer i ett svenskt värdepappersinstitut eller 
  
 en börs i fråga om överträdelser från företagets sida 
  
 Förslag: Finansinspektionen ska genom sanktionsföreläggande pröva frågor om sanktioner mot ansvariga fysiska personer i ett svenskt värdepappersinstitut eller en börs i fråga om överträdel- ser från det företagets sida. 
  
 Om ett sådant föreläggande inte godkänts inom föreskriven tid får Finansinspektionen ansöka hos allmän förvaltningsdom- stol om att sanktion ska beslutas. En sådan ansökan ska göras hos den förvaltningsrätt som är behörig att pröva ett överklagande av Finansinspektionens beslut om ingripande mot institutet eller företaget för samma överträdelse. Prövningstillstånd ska krävas vid överklagande till kammarrätten. 
  
 Prövning av förvaltningsmyndighet eller i domstol eller genom ett förfarande med sanktionsföreläggande? 
  
 Ett snabbt och effektivt förfarande mot regelöverträdelser gäller naturligtvis även i fråga om fysiska personer. 
  
 Finansinspektionen har, som framgått, befogenheter att besluta om sanktionsavgifter även för fysiska personer, bl.a. i fråga om an- mälningsskyldighet enligt 24 kap. 1 och 4 §§ lagen om värdepappers- marknaden, liksom enligt annan finansmarknadsrättlig lagstiftning, t.ex. vid överträdelser av flaggningsreglerna i 4 kap. lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument. Bestämmelserna om admi- nistrativa sanktioner mot fysiska personer i ett svenskt värdepap- persinstituts eller en börs ledning vid överträdelser från företagets sida kommer, enligt utredningens föreslag, att innehålla subjektiva rekvisit (avsnitt 13.3.1). Bestämmelserna skiljer sig därmed från övriga sanktionsbestämmelser vid överträdelser enligt MiFID II och MiFIR, liksom de flesta andra förbud och skyldigheter, som enligt andra författningar är förenade med bestämmelser om administrativa sank- tioner. När det gäller ifrågavarande överträdelseärenden blir det alltså aktuellt att pröva subjektiva rekvisit. Detta är, som framgått i det föregående, omständigheter som brukar anföras mot att en förvalt- ningsmyndighet bör ges en egen sanktionsbefogenhet, särskilt om det 
  
 602 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 är aktuellt med muntlig bevisning och när det är fysiska personer som är föremål för prövning. Som tidigare konstaterats behöver inte bedömningar av subjektiva rekvisit alltid vara så komplicerade att göra. Att på ett förutsebart sätt och med en allmän regel skilja ut enkla fall från komplicerade fall är dock i regel inte möjligt. 
  
 En ordning där Finansinspektionen måste väcka talan hos dom- stol för att få prövat påförandet av en sanktion skulle å andra sidan sannolikt försena ett beslut om administrativa sanktioner, vilket kan sägas motverka effektivitetssyftet i MiFID II (och MiFIR), i den utsträckning man därmed avser enbart ett snabbare beslutsförfaran- de. Påståendet torde dock inte vara relevant i de fall då den som är föremål för överträdelseärendet bestrider ansvar. Eftersom ett över- trädelseärende enligt värdpappersmarknadsregelverket torde vara att likställa med en brottsanklagelse enligt Europakonventionen, gäller också artikel 2 i det sjunde tilläggsprotokollet om rätten att över- klaga en brottsmålsdom. Det betyder att – om Finansinspektionen ges en generell sanktionsbefogenhet – den som ålagts exempelvis en sanktionsavgift därefter har rätt till domstolsprövning i två instanser i stället för en överprövningsinstans, om det första rättsligt bin- dande beslutet hade fattats av en domstol. 
  
 Ett alternativ till redovisade beslutsordningar är en modell med sanktionsföreläggande eller, som det benämns i konkurrensrätten och på arbetsmiljöområdet, avgiftsföreläggande. 
  
 I de fall ett sanktionsföreläggande i ett överträdelseärende enligt lagen om värdepappersmarknaden eller MiFIR godtas av den fysiska personen i fråga motverkas inte det angivna effektivitetssyftet. Det kan också förutsättas att dessa förelägganden i regel innehåller en tydligare redogörelse för de skäl som ligger till grund för myndig- hetens bedömning än vad som normalt framgår av en stämnings- ansökan. För den enskilde är skillnaden mellan ett bindande beslut och ett sanktionsföreläggande som inte godtas, att passivitet i det förra fallet innebär att beslutet blir gällande, och i det senare att en domstolsprövning måste ske. 
  
 Genom ett förfarande med sanktionsföreläggande går det att kombinera fördelarna med att kunna använda domstolarnas process för bevisföring med det snabbare förfarande som ett beslut av Finans- inspektionen innebär. Den kompetens om finansmarknaderna som finns hos inspektionen kommer till sin rätt, och på samma sätt som 
  
 603 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 när bindande beslut fattas kan inspektionen utforma rättsbildande praxis. 
  
 En ordning med sanktionsföreläggande är därför att föredra när det gäller överträdelseärenden mot fysiska personer i de berörda företagens ledningsorgan. Därmed är prövning i domstol nödvän- dig enbart i de fall då ett sådant föreläggande inte godtas. 
  
 Prövning i allmän domstol eller i allmän förvaltningsdomstol? 
  
 Beslut om administrativa sanktioner och åtgärder vid överträdelser enligt lagen om värdepappersmarknaden och MiFIR får anses vara av offentligrättslig karaktär, åtminstone såvitt avser juridiska personers överträdelser. Sådana ska enligt gällande ordning (över)prövas av allmän förvaltningsdomstol. Mot bakgrund av utredningens förslag beträffande prövning av sanktioner för fysiska personer i de berörda företagens styrelse eller ledning bör det övervägas om det finnas skäl att avvika från denna ordning. 
  
 I lagstiftningen finns, som framgått, exempel på att prövning av administrativa sanktioner i domstol, efter ansökan av en tillsyns- myndighet, kan ske vid såväl allmän domstol som allmän förvalt- ningsdomstol och handläggas enligt olika processrättsliga regler. Det är alltså främst rättssäkerhetsaspekter som bör vara styrande vid valet av domstolsslag. 
  
 Historiskt har processordningen för förvaltningsdomstolar skilt sig från den i allmänna domstolar genom att oftast ha varit en en- partsprocess. Sedan år 1996 är dock även förvaltningsprocessen helt kontradiktorisk (7 a § förvaltningsprocesslagen, 1971:291). Utrym- met för den s.k. muntlighetsprincipen är större i processerna vid all- män domstol än vid allmän förvaltningsdomstol, men utvecklingen har på senare tid medfört att rättegångar i de båda domstolsslagen även i detta avseende har närmat sig varandra. Det finns dessutom möjlighet att i lag bestämma om särskilda krav på muntligt inslag i ett annars skriftlig förfarande.95 Förutom muntlighetsprincipen präglas processen i allmän domstol av omedelbarhets- och koncentra- tionsprinciperna, dvs. domen ska grundas på vad som förekommit 
  
 95 När det gäller företrädaransvar finns det, utöver den allmänna rätten till muntlig förhandling enligt förvaltningsprocesslagen (1971:291) ett slags presumtion för en rätt till muntlig förhand- ling. 
  
 604 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 vid förhandlingen och denna ska så långt som möjligt fortgå i ett sammanhang. 
  
 De skillnader som finns i processordningarna för de olika dom- stolsslagen utgör i detta fall inte i sig tillräckliga skäl för att välja allmän domstol framför allmän förvaltningsdomstol eller vice versa. Däremot kan samma skäl som talar mot en generell sanktionsbefo- genhet för Finansinspektionen anföras till stöd för att talan ska väckas i allmän domstol; bedömning av subjektiva rekvisit ingår regel- mässigt i brottmål, som prövas i allmän domstol. Det är å andra sidan inte främmande för allmän förvaltningsdomstol att göra så- dana bedömningar. Som tidigare angetts ingår det exempelvis i mål om företrädaransvar. Här kan dock tilläggas att i det lagstiftnings- ärende genom vilket beslutsfattandet avseende företrädaransvar flyttades från allmän domstol till allmän förvaltningsdomstol ansåg Lagrådet att det inte hade anförts övertygande skäl för en sådan förändring. Vissa remissinstanser hade avstyrkt den nya ordningen. Bland de kritiska synpunkter som framfördes mot förslaget kan nämnas att det ansågs vara tveksamt om den aktuella måltypen skulle ha större samband med skattemål än sedvanliga tvistemål och att frågan om vilken insikt en företrädare har haft borde prövas av allmän domstol som ansågs ha bäst möjlighet att styra rättsutveck- lingen på det här området.96 Advokatsamfunden har i ett annat sam- manhang gett uttryck för att den ändrade beslutsordningen för företrädaransvar är ett varnande exempel i rättssäkerhetshänseende, eftersom frågan om en företrädares ansvar numera i praktiken avgörs utifrån objektiva kriterier (beträffande huruvida relevanta avveck- lingsåtgärder vidtagits eller inte), trots att lagen för ansvar kräver uppsåt eller grov oaktsamhet. 
  
 Vid sidan av att den föreslagna sanktionsbestämmelsen innehåller subjektiva rekvisit har de aktuella sanktionerna som sådana en tyd- ligt bestraffande karaktär, även om det bakomliggande syftet främst är att förebygga nya överträdelser. Sanktionsavgifternas högsta nivåer är så höga att de torde vara att jämställa med brottspåföljd. Det talar för att det är lämpligt att de beslutas i den ordning som är föreskriven för prövning av brottmål. I Promemorian om sank- tioner enligt CRD IV framfördes anförda omständigheter samman- taget för att prövningen skulle ske i allmän domstol, trots de hand- 
  
 96 Prop. 2002/03:128, s. 28 f. och s. 98. 
  
 605 
  
 Ingripanden SOU 2015:2 
  
 läggningsproblem som förutsågs vid prövning av överträdelser i skilda domstolsslag för juridiska respektive fysiska personer.97 En ytterli- gare aspekt som vägdes in i bedömningen var att åstadkomma en enhetlig, rättssäker och effektiv reglering av sanktionerna på det finansiella området genom en gemensam modell som kunde tilläm- pas för banker och andra kreditinstitut (kapitaltäckningsdirektivet), för värdepappersinstitut och marknadsplatser (MiFID/MiFIR) samt på marknadsmissbruksområdet (EU:s marknadsmissbruksförord- ning). Det påpekades också att när lagstiftningen även på andra områden, t.ex. på fond- och försäkringsområdena, förändras till följd av ändrade regler på europeisk nivå, skulle den föreslagna modellen kunna användas även på dessa områden. Med förslag om att samt- liga sådana överträdelseärenden, i vilka ett sanktionsföreläggande inte hade godtagits, prövas i en och samma domstol (Stockholms tingsrätt) skulle det bli möjligt att bygga upp och bibehålla särskilda kunskaper inom aktuella rättsområden samt i viss utsträckning även inom aktuella sakområden, med de positiva effekter i effektivitets- och kvalitetshänseende det i sin tur skulle kunna medföra. I av- saknad av en särskild sanktionsnämnd på finansmarknadsområdet skulle den föreslagna modellen vara ett lämpligt alternativ. 
  
 Regeringens har dock föreslagit att påförande av sanktioner för fysiska personer i företagens ledningsorgan såvitt gäller genomföran- det av kapitaltäckningsdirektivet ska ske genom ett av Finansinspek- tionen utfärdat sanktionsföreläggande och, i de fall sanktionsföre- läggandet inte godkänts, av allmän förvaltningsdomstol efter ansökan av inspektionen. 98 
  
 Mot bakgrund av att tidigare lämnade förslag om att destinera samtliga överträdelseärenden på finansmarknadsområdet såvitt gäller personer i företags ledningsorgan till en och samma allmänna dom- stol inte kommer att kunna genomföras, kommer alltså saken delvis i ett annat läge. 
  
 En viktig skillnad mellan reglerna i kapitaltäckningsdirektivet å den ena sidan och reglerna i EU:s marknadsmissbruksförordning å den andra är att ingripanden avseende kapitaltäckningsreglerna tidi- gare har varit en fråga för Finansinspektionen och att dessa ingri- 
  
 97Se promemorian s.  
 96–98. 
  
 98Lagrådsremiss den 4 december 2014, Nya administrativa sanktioner på finansmarknads- området. 
  
 606 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 panden riktar sig mot en begränsad krets, medan överträdelser av marknadsmissbruksreglerna tidigare har varit enbart straffrättsligt reglerade och är riktade mot i princip envar. Sistnämnda bestämmel- ser saknar koppling till ett företags regelöverträdelse. Bestämmelser- na om administrativa sanktioner och åtgärder för regelöverträdelser enligt MiFID II har i detta avseende mer gemensamt med motsva- rande bestämmelser i kapitaltäckningsdirektivet än med regleringen i EU:s marknadsmissbruksförordning. Såväl kapitaltäckningsdirek- tivet som MiFID II är näringsrättsliga regelverk och ingripanden och sanktioner berör endast tillståndspliktiga företag och personer i ledningsorganen för värdepappersföretag och marknadsoperatörer. Med den utgångspunkten kan det anföras att regleringen i lagen om värdepappersmarknaden bör vara densamma som enligt kapital- täckningsreglerna. Det kan här tilläggas att Utredningen om ändra- de informationskrav på värdepappermarknaden har förslagit att mot- svarande sanktionsbestämmelser mot fysiska personer i företagens ledningsorgan ska genomföras genom att icke godkända sanktions- förelägganden prövas genom talan hos allmän förvaltningsdomstol. 
  
 Eftersom det i lagstiftningsärendet beträffande kapitaltäcknings- direktivet, och möjligen även i det pågående ärendet angående EU:s ändrade öppenhetsdirektiv, har bedömts vara av så stor vikt att pröv- ningen av den juridiska och den fysiska personens ansvar kan göras samtidigt eller i nära anslutning till varandra, och det har ansetts att den ska ske i allmän förvaltningsdomstol, bör denna ordning gälla också för motsvarande överträdelseärenden enligt MiFID II. Det bör dock beaktas att ett sådant val får vissa processrättsliga konskeven- ser, till vilka utredningen återkommer. 
  
 För att uppnå den eftersträvade fördelen med en sammanhållen domstolsprocess har regeringen när det gäller beslutsordningen för sanktioner mot fysiska personer enligt kapitaltäckningsdirektivet föreslagit att ansökan bör ske hos den förvaltningsrätt där Finans- inspektionens beslut om ingripande mot kreditinstitutet för samma överträdelse kan överklagas, dvs. i dag Förvaltningsrätten i Stockholm. Förutsättningar bör därför ges för att handläggningen av prövningen mot kreditinstitutet och mot dess ledning för samma överträdelse bör kunna ske i ett sammanhang vid samma förvaltningsrätt. Genom att förlägga prövningen av sanktioner mot fysiska personer i insti- tutens ledning till samma förvaltningsrätt som har att pröva institutets överträdelse tas även den kompetens tillvara som redan finns hos 
  
 607 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 Förvaltningsrätten i Stockholm att pröva överträdelser av regelverket på finansmarknadsområdet.99 Samma skäl gäller även beträffande påförande av sanktioner mot fysiska personer i ledningsorganen för berörda företag enligt MiFID II. 
  
 13.5.9Något om regleringen av förfarandet med sanktionsföreläggande 
  
 Förslag: Förfarandet med sanktionsföreläggande i fråga om sank- tioner mot fysiska personer i ett svenskt värdepappersinstituts eller en börs ledningsorgan ska vara obligatoriskt. 
  
 Ett sådant föreläggande ska innehålla uppgift om 
  
 1.den fysiska person som föreläggandet avser, 
  
 2.överträdelsen och de omständigheter som är nödvändiga för att känneteckna den, 
  
 3.de bestämmelser som är tillämpliga på överträdelsen, och 
  
 4.den sanktion som föreläggs personen. 
  
 Den fysiska personen ska i föreläggandet också upplysas om att talan om sanktionen kan väckas vid domstol, om personen inte godkänner föreläggandet inom den tid som Finansinspektionen anger. 
  
 Ett sanktionsföreläggande som har godkänts ska efter klagan kunna undanröjas, om godkännandet av föreläggandet inte kan anses som en giltig viljeförklaring, om det vid ärendets hand- läggning har förekommit ett sådant fel att föreläggandet bör an- ses ogiltigt eller om föreläggandet av annan anledning inte överensstämmer med lag. Den som vill klaga ska göra detta skriftligen hos allmän förvaltningsdomstol inom ett år från det att föreläggandet godkändes. 
  
 99 Lagrådsremiss den 4 december 2014 Nya administrativa sanktioner på finansmarknadsom- rådet, s. 51. 
  
 608 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 Ett system med sanktionsföreläggande kommer inte att fylla sin funktion om möjligheten att meddela förelägganden i praktiken inte används eller om utfärdade föreläggandena sällan eller aldrig god- känns. Det är därför av stor vikt att ett sådant regelverk utformas på ett sätt att det kan antas att förläggandena kommer att godtas. Enligt uppgifter från representanter för Konkurrensverket har det bara i något eller några enstaka fall förekommit godkända föreläg- ganden sedan möjligheten till detta förfarande infördes i konkurrens- lagen100. Någon konkret orsak till detta utfall har inte kunnat konsta- teras. Tilläggas kan att Konkurrensverket i en framställan till Närings- departementet har påtalat ett behov av att tillsätta en utredning för att överväga och föreslå förändringar för att öka effektiviteten i sanktionsärendena.101 Motsatt resultat gäller dock på arbetsmiljö- området, där alltså majoriteten av sanktionsbesluten utgörs av god- kända avgiftsförelägganden. 
  
 Beslut genom sanktionsföreläggande bör i likhet med vad som gäller på arbetsmiljöområdet, göras obligatoriskt. Som tidigare an- getts torde tydliga riktlinjer om avgifternas storlek, och att dessa avgifter inte är alltför höga, skapa förtroende för sanktionsproces- sen. Sådana riktlinjer kan vidare antas bidra till att sanktionsföre- lägganden i högre utsträckning godkänns. I detta sammanhang kan tilläggas att den finska Finansinspektionen har rätt att fatta eget beslut om sanktionsavgift (påföljdsavgift) som uppgår till högst en miljon euro. Vid högre belopp påförs avgiften av marknadsdom- stolen, på framställning av Finansinspektionen.102 Befogenhet att utfärda ett sanktionsföreläggande bör dock inte inskränkas genom en fastslagen beloppsgräns utan gälla generellt.103 MiFID II inne- håller dessutom redan ett tak för sanktionsavgifternas storlek. 
  
 Ett sanktionsföreläggande måste innehålla vissa uppgifter för att kunna identifiera överträdelsen och avgränsa den mot andra förfaran- den. I likhet med vad som gäller för ett strafföreläggande enligt 
  
 100Bestämmelsen i 3 kap. 16 § trädde i kraft den 1 november 2008. 
  
 101N2013/2665/MK. De argument som anförs för en utökad beslutanderätt för verket när det gäller bl.a. konkurrensskadeavgift är framför allt de utdragna handläggningstiderna i domstolsförfarandet och det faktum att de flesta länder inom EU har en ordning där kon- kurrensmyndigheten är både utredande och beslutsfattande myndighet. 
  
 102Uppgift hämtad på finska Finansinspektionens webbplats: Norton 
  
 103Jfr prop. 2007/08:135 s. 88. 
  
 609 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 48 kap. 6 § rättegångsbalken bör föreläggandet innehålla uppgift om den fysiska person som föreläggandet avser, överträdelsen och de omständigheter som är nödvändiga för att känneteckna den, de bestämmelser som är tillämpliga på överträdelsen och den sanktion som föreläggs personen. Några ytterligare krav på innehållet i före- läggandet bör inte ställas. 
  
 För att undvika att Finansinspektionen väcker talan måste per- sonen i fråga skriftligen godkänna föreläggandet inom den tid som inspektionen bestämmer. Den tidsperioden bör vara kort. Om den förelagda personen uttryckligen förklarat att denne inte godkänner föreläggandet, bör dock inspektionen kunna väcka talan i domstol om den överträdelse som föreläggandet avser. Ett godkänt före- läggande ska kunna verkställas enligt utsökningsbalkens bestäm- melser såsom en lagakraftvunnen dom. 
  
 Möjlighet att undanröja oriktiga sanktionsförelägganden 
  
 Ett sanktionsföreläggande kan inte överklagas, vilket uttryckligen framgår av utredningens förslag avseende lagens bestämmelser om överklaganden. Även om det sannolikt inte kommer att bli vanligt med godkända sanktionsförelägganden som visar sig vara felaktiga måste sådana fall kunna hanteras. I detta sammanhang konstatera- des i Promemorian om sanktioner enligt CRD IV och av 2012 års marknadsmissbruksutredning att ett sådant föreläggande bör kunna undanröjas på motsvarande sätt och under de förutsättningar som gäller för strafföreläggande (59 kap. 6 § första stycket rättegångs- balken). Förslagen bygger dock på att överträdelseärenden enligt kapitaltäckningsdirektivet och EU:s marknadsmissbruksförordning i vilka ett sanktionsföreläggande inte godtagits prövas av allmän domstol.104 Med en modell där talan i stället väcks i allmän förvalt- ningsdomstol finns det anledning att överväga saken på nytt. 
  
 En förvaltningsmyndighet får i egenskap av beslutsfattare rätta skrivfel, räknefel eller liknande fel som gett upphov till uppenbara oriktigheter. Förutom självrättelse vid förbiseendefel ska besluts- myndigheten som första instans ompröva och ändra sina beslut, om den finner att besluten av något skäl är uppenbart oriktiga på grund 
  
 104 Se promemorian s. 107 och SOU 2014:46 s. 354. De föreslagna bestämmelserna har utformats med förebild i 3 kap. 19 § konkurrenslagen. 
  
 610 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 av nya omständigheter eller annan anledning (27 § förvaltnings- lagen). Omprövningsskyldigheten är inte undantagslös, och gäller t.ex. inte om särskilda skäl talar mot att myndigheten ändrar be- slutet. Detta undantag har i förarbetena motiverats med att det ibland, trots att övriga förutsättningar för omprövning är uppfyllda, framstår som mindre lämpligt att myndigheten omprövar sitt beslut. Det anses gälla bl.a. vissa beslut av sådan karaktär att de i princip bör vara orubbliga som domstolarnas domar sedan de har vunnit laga kraft, t.ex. folkbokföringsbeslut och beslut om disciplinpåföljd eller beslut i ärenden som påminner om tvistemål eller brottmål.105 På några områden finns det specialbestämmelser som ska tillämpas i stället för förvaltningslagens omprövningsregler (3 §). Bestämmel- serna är av olika karaktär. Ibland innefattar de ett självständigt system för omprövning, t.ex. på skatteområdet. En annan typ av special- bestämmelser som finns i en del författningar innebär att förvalt- ningslagens omprövningsregler inte ska tillämpas i vissa typer av ärenden, se t.ex. 15 kap. 9 § vallagen (2005:837), 22 § andra stycket lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder och 16 § tredje stycket lagen (1976:839) om Statens  
 va-nämnd. 
  Skälen för dessa undantag varierar. Ibland är motivet att man velat förebygga att handläggningen av en speciell typ av överklaganden fördröjs (se prop. 1986/87:39 s. 58). I andra fall har lagstiftaren hänvisat till att förvaltningslagens omprövningsregler inte bör tillämpas hos en viss myndighet på grund av dess domstolsliknande karaktär (se prop. 1986/87:39 s. 56 och 86). 
  
 Med hänsyn till förutsättningarna för omprövningsinstitutet och det som i det föregående anförts förefaller det inte vara ett sätt att hantera godkända sanktionsförelägganden som visar sig vara felaktiga. 
  
 Utredningen har vidare övervägt om resningsinstitutet kan utgöra ett möjligt alternativ för att hantera felaktiga förelägganden. Förutsättningarna för att bevilja resning regleras i 37 b § förvalt- ningsprocesslagen (1971:291). Av bestämmelsen följer att resning får beviljas om det på grund av något särskilt förhållande finns 
  
 105 Prop. 1985/86:80, s. 79. Möjligheten att ändra ett beslut att inte ingripa disciplinärt mot en arbetstagare har prövats i AD 1995 nr 68, varvid Arbetsdomstolen fann att myndigheten inte fick ta upp saken på nytt och ålägga arbetstagaren disciplinpåföljd. Jfr RÅ 2002 ref. 39 där en beslutsmyndighet ansågs kunna återkalla lagakraftvunna vitesförelägganden trots att dessa överprövats och fastställts av domstol. Se  
 Warnling-Nerep, 
  Wiweka i FT 1993 s. 232 och FT 2008 s. 213. 
  
 611 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 synnerliga skäl att pröva saken på nytt. Förvaltningsprocesslagens bestämmelse är mer allmänt hållen än motsvarande bestämmelser i rättegångsbalken om när resning får beviljas (58 kap.  
 1–3 
  §§). Det torde dock inte innebära att prövningen som görs i förvaltnings- domstol är mer begränsad än den som kan göras i allmän domstol. Regleringen tillkom år 1995. Innan dess hade Högsta förvalt- ningsdomstolen (dåvarande Regeringsrätten) utifrån den allmänt hållna bestämmelsen i regeringsformen (11 kap. 13 §) utvecklat en praxis kring institutet som var betydligt mer generös än den som gällde i allmän domstol utifrån de relativt detaljerade reglerna i rättegångsbalken. I förarbetena uttalas att resning kan begäras i en mängd olika fall.106 Även beslut som i författning frånkänts över- klagbarhet och därmed omedelbart vinner laga kraft är resningsbara. Således har exempelvis beslut om betyg, vilka inte kan överklagas, ansetts kunna bli föremål för resning.107 Har beslutet verkningar av tillräcklig grad kan alltså resning beviljas, trots att lagstiftaren stängt den normala överklagandevägen. Det avgörande är om beslutet prin- cipiellt sett uppfyller kraven för överklagbarhet. För att ett beslut ska kunna bli föremål för resning krävs att det har verkningar av viss grad, rättsliga, personliga, ekonomiska eller faktiska. 
  
 Att hantera felaktiga sanktionsförelägganden genom resnings- institutet föreslogs i den tidigare nämnda Lagrådsremissen Nya administrativa sanktioner på finansmarknadsområdet. I sitt yttrande över remissen har dock Lagrådet avrått ifrån en sådan lösning och i stället förespråkat förslaget i Promemoria om sanktion enligt CRD IV. I yttrandet påpekas att resningsinstitutet skiljer sig från en reglering som bygger på den modell som ges i 59 kap. 6 § rättegångsbalken genom att resningsinstitutet inte torde ge möjlig- heter till undanröjande i alla de situationer som omfattas av en sådan modell och att det vid tillämpning av resningsinstitutet torde 
  
 106Prop. 1994/95:27 s. 165. 
  
 107RÅ84 2:48. Jfr även RÅ 2003 ref. 54. Resning beviljades i ett mål om arbetsgivaravgifter och avgiftstillägg och i vilket ett överklagande hade avvisats med hänvisning till att bolaget i ifråga konkurs var upplöst efter avslutad. Som skäl för resning anfördes att de omständig- heter som legat till grund för påförandet av avgiftstillägg inte hade blivit föremål för dom- stols prövning och att de dessutom låg till grund för en väckt talan om företrädaransvar för en f.d. styrelseledamot. Högsta förvaltningsdomstolen framhöll att avgiftstillägg är att anse som sådana påföljder som omfattas av rättssäkerhetsgarantierna i artikel 6 i Europakonven- tionen. 
  
 612 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 kunna förekomma att den som sanktionen riktas mot därefter kan åläggas att betala en högre avgift. 
  
 Med beaktande av det anförda bör därför en särskild bestäm- melse tas in i lagen om värdepappersmarknaden som gör det möjligt att undranröja ett sanktionsföresläggande, om det tillkom- mit på ett felaktigt sätt eller under felaktiga premisser. Eftersom det bör vara allmän förvaltningsdomstol som efter klagan avgör saken är det inte lämpligt att hänvisa till bestämmelsen i 59 kap. 6 § rättegångsbalken, utan den föreslagna bestämmelsen bör i stället utformas med förebild i nämnda paragraf. Det innebär att sank- tionsföreläggandet kan undanröjas, om godkännandet av strafföreläggandet inte kan anses som en giltig viljeförklaring, om det vid ärendets handläggning har förekommit ett sådant fel att föreläggandet bör anses ogiltigt eller om föreläggandet av annan anledning inte överensstämmer med lag. Vidare bör det av bestäm- melsen framgå att om ett föreläggande har undanröjts, får för samma otillåtna agerande inte beslutas en strängare sanktion. På motsvarande sätt som vid undanröjande av ett strafföreläggande bör det krävas att den som önskar ett undanröjande ska klaga inom ett år från det att sanktionsföreläggandet godkändes. En sådan begäran ska göras hos den förvaltningsrätt som är behörig att pröva ett överklagande av Finansinspektionens beslut om ingripande mot institutet eller företaget för samma överträdelse, dvs. Förvaltnings- rätten i Stockholm. 
  
 13.5.10Möjlighet till gemensam handläggning av ingripandeärenden och ärenden om återkallelse av tillstånd på frivillig grund 
  
 Förslag: Om ett svenskt värdepappersinstitut, en börs, en svensk clearingorganisation eller en svensk leverantör av datarapporte- ringstjänster har förklarat sig avstå från verksamhetstillståndet och det samtidigt pågår ett ärende om ingripande mot företaget i fråga eller mot en fysisk person i dess ledningsorgan, får Finansinspektionen, om det är till nytta för utredningen i ingripandeärendet, förena ärendena för gemensam handläggning. I ett sådant fall får Finansinspektionen, om det kan ske utan betydande olägenhet för det berörda företaget, avgöra frågan om 
  
 613 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 ingripande innan inspektionen avgör om tillståndet ska återkallas på frivillig grund. Om det finns skäl för det får Finansinspek- tionen besluta om att ärendena inte längre ska handläggas gemen- samt. 
  
 Genom den nuvarande bestämmelsen i 25 kap. 5 § 3 lagen om värde- pappersmarknaden (som föreslås få en motsvarighet i det nya kapitlet om ingripanden, se avsnitt 13.3.3) kan den juridiska personen och en fysisk person i ledningsorganet för ett svenskt värdepappers- institut eller en börs undgå fortsatta konsekvenser av bristande regel- efterlevnad genom att det berörda företaget förklarar sig frivilligt avstå från verksamhetstillståndet. 
  
 I sin tillsynsverksamhet har Finansinspektionen konstaterat att så har skett i fråga om t.ex. försäkringsförmedlare, som alltså efter det att inspektionen har inlett ett ärende om ingripande mot för- medlaren har förklarat sig avstå från sitt tillstånd att utöva försäk- ringsförmedling. Av bl.a. den anledningen finns i en upprättad pro- memoria förslag om ändring av förfarandet för beslut om återkallelse av tillstånd. Förslaget innebär att det i ett enskilt fall ska vara möjligt att besluta att frågan om återkallelse av tillstånd på frivillig grund ska handläggas gemensamt med ärendet om ingripande, och att Finansinspektionen får avgöra sistnämnda ärende innan beslut om återkallelse fattas (Ds 2014:22). 
  
 I promemorian anförs att det inte är möjligt att skjuta upp ett beslut om återkallelse enligt 8 kap. 2 § första stycket 2 lagen (2005:405) om försäkringsförmedling på den grunden att ett ärende om ingripande pågår. Det skulle stå i strid mot de allmänna krav på handläggningen av ärenden hos förvaltningsmyndighet som anges i 7 § förvaltningslagen, bl.a. att varje ärende ska handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. 108 I ett ärende om begäran om återkallelse av tillstånd torde förutsätt- ningarna för att fatta ett sådant beslut vara uppfyllt redan när en korrekt undertecknad handling inkommit till Finansinspektionen. Ett ärende om ingripande tar i regel betydligt längre tid att hand- lägga. Det kan därför antas att det sällan finns förutsättningar för 
  
 108 Ds 2014:22, s. 34. 
  
 614 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 att fatta beslut om en eventuell sanktion i ingripandeärendet innan begäran om återkallelse av tillstånd prövas. 
  
 Samma förutsättningar gäller alltså i fråga om t.ex. värdepappers- institut. Finansinspektionen har under år 2014 uppmärksammat ett par fall då värdepappersbolag har återkallat sitt verksamhetstillstånd på frivillig grund i samband med att de erhållit information om att företaget är föremål för en sanktionsprocess. Verksamheterna har dock i dessa fall fortsatt. Det har skett genom att värdepappers- verksamheten har överlåtits till och drivits vidare av ett annat bolag med sådant tillstånd samtidigt som det överlåtande bolagets tillstånd har återkallats. I likhet med det som anförs beträffande försäkrings- förmedlare kan det således framstå som befogat att Finansinspek- tionen har möjlighet att först avsluta ett ingripandeärende mot ett företag eller en person i dess ledningsorgan före prövningen av ett ärende om frivillig återkallelse av företagets verksamhetstillstånd. På så sätt hindras tillsynsobjektet att disponera över Finansinspektion- ens behörighet att utöva tillsyn. Vidare kan det finnas ett befogat intresse av att få till stånd ett beslut om ingripande som kan tjäna till ledning vid en eventuell ny tillståndsansökan. För t.ex. värde- pappersinstitut är detta relevant trots den ledningsprövning som görs vid en ny tillståndsansökan. Med hänsyn till behovet av regelefter- levnad på finansmarknaden finns det också ett befogat intresse av att ingripa mot en överträdelse, t.ex. genom en sanktionsavgift, även om företaget i fråga inte avser att driva verksamheten vidare. Att en sanktion kan undgås på detta sätt kan i vissa fall framstå som stötande. Trots att det – i likhet med vad som anförts beträffande försäkringsförmedlare – kan invändas att företaget därigenom måste driva verksamheten vidare mot sin vilja, får behovet av att i ett sådant fall kunna fatta beslut i ingripandeärendet anses väga tyngre än företagets intresse av att omedelbart kunna avsluta verksam- heten. Att tillståndet fortfarande gäller innebär inte att föreetaget måste utöva någon faktisk verksamhet utan kan, i praktiken, avveckla den. Ett företag kan visserligen kringgå regleringen genom att nöd- vändiga villkor för verksamhetstillståndet inte längre är uppfyllda, vilket innebär att tillståndet ska återkallas. I ett sådant fall kan dock eventuella överträdelser beaktas om ett nytt tillstånd söks av samma juridiska person i vilken samma fysiska person ingår i ledningen. Sammantaget talar övervägande skäl för att bestämmelserna om pröv- 
  
 615 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 ningen av en begäran om återkallelse av tillstånd att utöva värde- papperrörelse bör ändras. 
  
 I den nämnda promemorian förespråkas en bestämmelse som ger Finansinspektionen en möjlighet att i ett enskilt fall besluta att frågan om återkallelse av tillstånd på frivillig grund ska handläggas gemensamt med ärendet om ingripande, och att det i bestämmelsen anges att inspektionen får avgöra frågan om ingripande innan frågan om återkallelse avgörs. Det konstateras att en sådan ordning kan liknas vid den möjlighet som finns för allmän domstol att handlägga två eller flera tvistemål gemensamt (s.k. kumulation, 14 kap. 6 § rättegångsbalken). Möjligheten bör, i likhet med vad som gäller för kumulation vid allmän domstol, förbehållas de fall där det är till nytta för utredningen, i detta fall utredningen i ingripandeärendet. Avsikten är att denna möjlighet inte ska användas regelmässigt, utan i de fall då det framstår som befogat och under vissa angivna förutsättningar.109 
  
 En motsvarande bestämmelse bör, enligt utredningen, införas också i lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 13.6Frågor om verkställighet, preskription och betalningssäkring 
  
 Förslagen om utökade ingripandebefogenheter, inbegripet sanktions- avgifter mot fysiska personer i ett svenskt värdepappersinstituts och en börs ledningsorgan, föranleder överväganden också om verkställighet, preskription samt – när det gäller sanktionsavgifter – betalningsrutiner och frysning av tillgångar eller kvarstad (arti- kel 69.1.e i MiFID II). 
  
 13.6.1Verkställighet och preskription 
  
 Förslag: Gällande bestämmelser om verkställighet av sanktions- avgifter justeras så att det framgår att tiden för betalning av en sådan avgift räknas från det att även en dom om att ta ut avgiften har vunnit laga kraft. 
  
 109 Ds 2014:22, s. 36. 
  
 616 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 Det införs vidare en bestämmelse i lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden som uttryckligen anger att en sanktion får påföras en fysisk person i ledningen för ett svenskt värdepappers- institut eller en börs för en regelöverträdelse från företagets sida bara om personen i fråga har delgetts ett sanktionsföreläggande inom tre år från det att överträdelsen ägde rum. Detsamma ska gälla om en person i ledningen av ett tredjelandsföretags filial påförs en sanktionsavgift för en överträdelse från företagets sida. 
  
 Enligt gällande rätt ska betalning av bl.a. sanktionsavgifter ske till Finansinspektionen inom trettio dagar efter det att beslutet har vunnit laga kraft eller den längre tid som anges i beslutet (25 kap. 25 § lagen om värdepappersmarknaden). Innebörden av en sådan bestämmelse tillsammans med en föreskrift om verkställighet, är att det inte krävs något domstolsavgörande för att driva in avgiften om den är obetald och förfallen till betalning (se 3 kap. 1 § första stycket 6 utsökningsbalken). Verkställighet får därmed ske enligt utsökningsbalkens bestämmelser. Effektivitetsskäl talar för denna ordning, som också gäller för liknande avgifter (se t.ex. 15 kap. 11 och 12 §§ lagen [2004:297] om bank- och finansieringsrörelse). Avgiften preskriberas i den utsträckning verkställighet inte har skett inom fem år (25 kap. 28 § lagen om värdepappersmarknaden). 
  
 Det saknas skäl som motiverar en annan ordning när det gäller betalning, verkställighet och preskriptionstid än vad som redan gäller. Motsvarigheter till dessa bestämmelser bör alltså införas i det nya 25 kap. i lagen om värdepappersmarknaden Med anledning av förslaget om beslutsordning för sanktioner mot fysiska personer i ledningen av ett värdepappersinstitut och en börs, bör dock bestäm- melsen om betalning justeras så att det framgår att tiden även räknas från det att en dom om att ta ut avgiften har vunnit laga kraft. 
  
 Preskription är relevant också i ett annat sammanhang. I straff- rätten finns bestämmelser om s.k. åtalspreskription (35 kap. brotts- balken). Åtalspreskription innebär att en påföljd inte får ådömas om preskription har inträtt. Det finns flera skäl bakom regeln. Från allmänpreventiv synpunkt är det inte lika angeläget att beivra över- trädelser när en längre tid förflutit. Det kan vidare tyckas rimligt att den som begått överträdelsen efter en viss tid ska kunna inrätta sig efter att det inte blir någon reaktion från samhället i anledning av brottet. 
  
 617 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 Sanktionsavgifter uppvisar stora likheter med bötestraff. Det bör därför även för sanktionsavgifter finnas bestämmelser om under hur lång tid ansvar kan utkrävas. Sådana bestämmelser finns t.ex. i 6 kap. 3 b § lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument och 8 § lagen (2012:735) med kompletterande bestämmelser till EU:s blankningsförordning. Beslut om att ta ut en särskild avgift en- ligt dessa bestämmelser får bara meddelas om den berörda personen har delgetts en upplysning om detta inom viss tid efter det att överträdelsen skett.110 
  
 Den tid som i nämnda lagar anges för vissa fall av överträdelser – två år – förefaller väl lämpad för de slag av överträdelser som det där är fråga om. Såvitt gäller beslut om sanktionsavgifter gentemot fysiska personer i ledningsorganen för ett svenskt värdepappers- institut eller en börs samt för personer med ansvaret för ledningen av ett tredjelandsföretags filial för överträdelser från de berörda före- tagens sida finns det emellertid skäl att överväga en längre tid. Preskriptionstiden räknas från det att överträdelsen ägde rum. I regel uppdagas regelöverträdelser bara i samband med Finansinspek- tionens tillsynsverksamhet, och då kan det redan ha passerat en längre tid sedan den ägt rum. Vidare är vissa av de aktuella regel- överträdelserna betydligt mer komplicerade att utreda än de som regleras i de ovan nämnda lagarna, bl.a. ingår en prövning av sub- jektiva rekvisit. 
  
 Enligt en av Finansinspektionen nyligen beslutad undersöknings- process bör ett överträdelseärende normalt inte ta mer än nio månader innan det avslutas eller överlämnas för sanktionsprövning. I den sistnämnda prövningen, som inte bör ta längre tid en fem månader, ingår bl.a. upprättande av en begäran om yttrande, tid för företaget att yttra sig och upprättande och kvalitetssäkring av ut- kast till sanktionsbeslut samt slutlig bearbetning av utkastet. Ett enskilt ärende kan ta både kortare och längre tid. Inspektionen har ännu inte upprättat någon process för arbetet med sanktioner mot fysiska personer, men det finns möjligen anledning att låta en fysisk person yttra sig först sedan inspektionen anser sig ha klarlagt att 
  
 110 Även i lagen om värdepappersmarknaden finns en bestämmelse om preskription, men det gäller bara för särskild avgift som påförts en emittent som inte offentliggjort regelbunden finansiell information (25 kap. 20 §). 
  
 618 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 företaget brutit mot reglerna, varför tidsutdräkten i dessa fall kan bli ännu längre. 
  
 Den tid det tar att nå fram till ett sanktionsbeslut enligt Finans- inspektionens undersöknings- och sanktionsprövningsprocesser räk- nas alltså från tidpunkten då en undersökning inleds, och inte från när överträdelsen ägde rum. De beräknade tiderna för utredning och sanktionsprövning framstår som rimliga mot bakgrund av de överträdelser som det kommer att vara fråga om. Mot denna bakgrund får tre år anses utgöra en lämplig preskriptionstid. 
  
 Med anledning av den föreslagna beslutsordningen för de ifråga- varande överträdelseärendena (avsnitt 13.5.8) bör således beslut om sanktionsavgifter få meddelas bara om Finansinspektionen inom tre år från det att överträdelsen ägde rum har delgett den berörda personen ett sanktionsföreläggande. Beträffande ett svenskt värde- pappersinstituts överträdelser kan det för fysiska personer i lednings- organet för institutet bli aktuellt att besluta om förbud att utöva ett uppdrag som styrelseledamot eller inneha en tjänst som verkställan- de direktör (eller vara ersättare för någon av dem). Också i för- hållande till denna sanktion bör en preskriptionstid om tre år gälla. 
  
 13.6.2Att frysa eller belägga tillgångar med kvarstad 
  
 Förslag: I det nya 25 kap. i lagen (2007:528) om värdepappers- marknaden tas in bestämmelser som möjliggör betalningssäk- ring av en sanktionsavgift på grund av en överträdelse av de be- stämmelser i lagen som genomför MiFID II och i lagen angivna artiklar i MiFIR. 
  
 Som inledningsvis nämnts ska de behöriga myndigheterna enligt artikel 69.1.e i MiFID II ha befogenhet att kräva att tillgångar fryses eller beläggs med kvarstad, eller båda (require the freezing or the sequestration of assets, or both). Motsvarande bestämmelse finns i artikel 50.2.f i 2004 års direktiv. Ett bakomliggande syfte med be- fogenheten torde vara att säkerställa att sanktionsavgifter verkligen betalas. 
  
 619 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 Några allmänna regler om frysning av tillgångar finns inte i Sverige.111 Vid genomförandet av 2004 års direktiv gavs inte Finans- inspektionen någon uttrycklig befogenhet i enlighet med direktivet, eftersom kravet ansågs vara uppfyllt genom rättegångsbalkens be- stämmelser om kvarstad. Det anmärktes att dessa regler också i ett tidigare lagstiftningsärende hade ansetts tillgodose syftena bakom frysningsinstitutet.112 
  
 Det lagstiftningsärende som regeringen hänvisade till är genom- förandet av EU:s marknadsmissbruksdirektiv från år 2003. I 2012 års marknadsmissbruksutrednings betänkande påpekas dock att den hänvisade slutsatsen har sin grund i den tidigare kopplingen till den straffrättsliga regleringen för bekämpning av marknadsmissbruk. Eftersom kravet på medlemsstaterna att säkerställa att det finns en möjlighet att frysa tillgångar numera finns i EU:s marknadsmiss- bruksförordning, och att befogenheten ska kunna användas inte bara vid brott utan också vid överträdelser av marknadsmissbruks- förordningen, gör 2012 års marknadsmissbruksutredning bedöm- ningen att det vid genomförandet av förordningens krav inte går att förlita sig på de utredningsbefogenheter som är tillgängliga för polis och åklagare. Det föreslås därför att Finansinspektionen ska ges en egen rätt att begära kvarstad på tillgångar för att säkra betalnings- anspråk avseende sanktionsavgifter för ageranden i strid mot mark- nadsmissbruksförordningen.113 Bestämmelsen om en rätt för Finans- inspektionen att begära kvarstad är utformad med förebild i mot- svarande befogenhet för Konkurrensverket, dvs. beslut av domstol efter ansökan med tillämpning av bestämmelserna i 15 kap. rätte- gångsbalken om kvarstad i tvistemål. 
  
 Kvarstadsinstitutet som sådant uppfyller sannolikt kraven i arti- kel 69.2.e, men det torde vara nödvändigt att befogenheten också görs tillgänglig för Finansinspektionen genom en rätt att begära att tillgångar hos den som är föremål för ett överträdelseärende beläggs med kvarstad. 
  
 Förslaget från 2012 års marknadsmissbruksutredning avseende möjligheten att frysa tillgångar/belägga dem med kvarstad bygger 
  
 111Däremot finns regler om erkännande och verkställighet av andra medlemsstaters frys- ningsbeslut i lagen (2005:500) om erkännande och verkställighet inom Europeiska unionen av frysningsbeslut. 
  
 112Prop. 2006/07:115 s. 495. 
  
 113SOU 2014:46 s. 278 f. 
  
 620 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 på att det är allmän domstol som (om inte ett utfärdat sanktions- föreläggande har godkänts) prövar frågan om att påföra sanktioner på grund av överträdeser av förbuden mot marknadsmissbruk. När det gäller sanktioner och andra administrativa åtgärder för överträ- delser enligt lagen om värdepappermarknaden innebär den föreslagna beslutsordningen att Finansinspektionen utfärdar sanktionsföreläg- gande (fysiska personer i ledningsorganen för ett svenskt värde- pappersinstitut eller en börs) och fattar beslut (övriga överträdelse- ärenden). Vidare är det allmän förvaltningsdomstol som prövar en ansökan om att påföra sanktioner, om ett utfärdat sanktionsföre- läggande inte godkänts, och prövar beslut av Finansinsektionen som har överklagats. 
  
 Det är inte möjligt för allmän förvaltningsdomstol att med tillämp- ning av rättegångsbalkens regler besluta om kvarstad, eftersom den gällande principen är att det är en domstol som tillämpar rättegångs- balken, dvs. allmän domstol, som beslutar om kvarstad.114 Inte heller kan det anses vara lämpligt att prövningen av en begäran om kvar- stad handläggs av allmän domstol när överträdelseärendet i sak avgörs i allmän förvaltningsdomstol i de fall ett sanktionsföre- läggande inte har godkänts eller ett beslut av Finansinspektionen har överklagats. 
  
 Det är alltså bara allmän domstol som kan besluta om kvarstad. Allmän förvaltningsdomstol, som tillämpar förvaltningsprocesslagen (1971:291), har dock möjlighet att besluta om betalningssäkring. Fråga uppstår då om bestämmelserna om betalningssäkring i stället kan tillämpas. Det skulle i viss mån innebära en principiell nyhet. 
  
 Betalningssäkring enligt gällande rätt 
  
 Med betalningssäkring avses att Skatteverket tar en betalnings- skyldigs egendom i anspråk för att säkerställa betalning av skatt, avgift, särskild avgift eller ränta (46 kap. 2 § skatteförfarande- lagen)115. Syftet med betalningssäkring är att, i situationer då det finns en påtaglig risk för att den som är betalningsskyldig drar sig undan sin skyldighet, tillfälligt säkerställa det allmännas fordrings- 
  
 114Prop. 2003/04:121 s. 165. 
  
 115Skatteförfarandelagens bestämmelser om betalningssäkring har ersatt den tidigare Betal- ningssäkringslagen ((1978:880). 
  
 621 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 anspråk till dess att fordringen frivilligt betalas eller kan bli föremål för indrivning. 
  
 Betalningssäkring liknar således kvarstadsinstitutet. Det är en provisorisk tvångsåtgärd som ligger vid sidan av det ordinarie för- farandet att bestämma och debitera skatter och avgifter. Enligt 46 kap. 2 § skatteförfarandelagen får betalningssäkring ske för att säkerställa betalning av fordran på skatt, avgift, särskild avgift eller ränta. Förutom skatt omfattas bl.a. skattetillägg, förseningsavgift eller liknande avgift, om den fordran som tillägget eller avgiften avser får betalningssäkras. Betalningssäkring enligt lagen är således direkt tillämplig på allt som betecknas som skatt. När det gäller avgifter krävs däremot att det särskilt föreskrivs att bestämmelserna om betalningssäkring enligt skatteförfarandelagen är tillämplig. Sam- tidigt som skatteförfarandelagen trädde i kraft upphävdes torg- kontrollagen, branschkontrollagen och kassaregisterlagen116 och bestämmelserna i de lagarna överfördes till skatteförfarandelagen. Till skillnad från tidigare är betalningssäkring därmed numera möj- lig också för de lagarnas kontrollavgifter. Även kontrollavgift som kan påföras exempelvis säljare av investeringsguld som inte har fullgjort skyldigheten att anteckna en köpares identitet (50 kap. 7 § skatteförfarandelagen) kan betalningssäkras. I förarbetena uttalas att det saknas skäl att i detta avseende behandla kontrollavgifterna annorlunda än skattetilläggen och förseningsavgifterna.117 
  
 Betalningssäkring får användas också om annan än den skatt- eller avgiftsskyldige är betalningsskyldig för belopp som får betal- ningssäkras. Detta framgick direkt av en bestämmelse i 2 § betalningsäkringslagen, men avsikten är att dessa fall i fortsätt- ningen ska täckas av lydelsen betalning av skatt, avgift, särskild avgift eller ränta i 46 kap. 2 §.118 Det rör sig om fall där en före- trädare för en juridisk person har ålagts betalningsansvar för den juridiska personens skatt, s.k. företrädaransvar. För sådant ansvar krävs att företrädaren har agerat uppsåtligt eller varit grovt oaktsam (59 kap.  
 12–15 
  §§ skatteförfarandelagen).119 En fordran på en före- 
  
 116Lagen (1998:514) om särskild skattekontroll av torg- och marknadshandel m.m., lagen (2006:575) om särskild skattekontroll i vissa branscher, och lagen (2007:592) om kassa- register m.m. 
  
 117Prop. 2010/11:165 s. 431. 
  
 118Prop. 2010/11:165 s 905. 
  
 119Skatteförfarandelagens bestämmelser om företrädaransvar fanns tidigare i den numera upphävda skattebetalningslagen (1997:483) 
  
 622 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ingripanden 
  
 trädare för en juridisk person har ansetts inte utgöra en fordran på skatt i vedertagen bemärkelse, och har i praxis bedömts som civil- rättsliga fordringar av skadeståndsliknande karaktär.120 Eftersom lagstiftaren således har ansett att betalningsskyldighet till följd av företrädaransvar avser något annat än skatt var det, innan bestäm- melserna infördes i skatteförfarandelagen, nödvändigt att särskilt ange att betalningssäkring fick användas även när annan än den skattskyldige är betalningsskyldig.121 
  
 Betalningssäkring för sanktionsavgift enligt lagen om värdepappersmarknaden 
  
 Bestämmelserna om betalningssäkring är alltså direkt tillämpliga på allt som betecknas som skatt. De kan dock, som framgått, tillämpas även i fråga om företrädaransvar. Vidare kan de användas för åter- betalning av de medel som utbetalas till en utförare enligt lagen (2009:194) om förfarandet vid skattereduktion för hushållsarbete, trots att sådana fordringar inte utgör skatt.122 Dessa fordringar har visserligen en viss koppling till skatter, vilket sanktionsavgifter en- ligt lagen om värdepappersmarknaden inte har. Eftersom bestäm- melserna om betalningssäkring används också för att säkra betalning av fordringar som avser vissa särskilda avgifter och kontrollavgifter, dvs. ett slags administrativa sanktionsavgifter som utgör en reak- tion på en regelöverträdelse, torde det vara möjligt att i lagen om värdepappersmarknaden införa en bestämmelse som, med förebild i 46 kap.  
 5–7 
  §§ skatteförfarandelagen, ger Finansinspektionen en möjlighet att ansöka om betalningssäkring för sanktionsavgifter enligt lagen om värdepappersmarknaden. En sådan ansökan prövas av Förvaltningsrätten i Stockholm, varvid vissa angivna bestäm- melser i 46 kap. skatteförfarandelagen bör tillämpas. Härigenom kan kraven i artikel 69.2.e i MiFID II genomföras samtidigt som principen att en domstol som har att tillämpa förvaltningsprocess- lagen också är den domstol som får besluta om betalningssäkring. 
  
 I likhet med betalningssäkring för t.ex. skatter bör betalnings- säkring för en sanktionsavgift enligt lagen om värdepappersmark- 
  
 120Prop. 1978/79:28 s. 138. 
  
 121Prop. 2010/11:165 s 905. 
  
 122Prop. 1978/79:28 s. 138 samt prop. 2014/15:10 s. 32. 
  
 623 
  
 Ingripanden 
  
 SOU 2015:2 
  
 naden få användas endast när vissa särskilt angivna förutsättningar är uppfyllda. Det bör krävas det ska vara sannolikt att en betalnings- skyldighet (för en sanktionsavgift) kommer att fastställas, det ska finnas en påtaglig risk för att företaget eller personen i fråga, genom att avvika, skaffa undan egendom eller förfara på annat sätt, undan- drar sig att betala avgiften, och betalningsskyldigheten ska avse ett betydande belopp. Genom hänvisningar till tillämpliga bestämmelser i skatteförfarandelagen krävs vidare att åtgärden ska vara proportio- nerlig. Ett beslut om betalningssäkring ska dessutom upphävas helt eller delvis om det inte längre finns förutsättningar för beslutet eller beslutet av någon annan anledning inte bör kvarstå. 
  
 624 
  
 14Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 14.1Inledning 
  
 Genomförandet av MiFIR och MiFID II innebär att förordningen blir gällande rätt, att nationella bestämmelser som genomför direk- tivet ska börja gälla och att vissa nationella regler, som motsvarar regler i förordningen, ska upphöra att gälla. 
  
 14.2MiFIR 
  
 14.2.1Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 Bedömning: Det behövs inga bestämmelser om ikraftträdande eller några övergångsbestämmelser avseende MiFIR. De över- gångsbestämmelser som finns i förordningen gäller direkt som svensk lag. 
  
 MiFIR ska börja tillämpas från och med den 3 januari 2017, med undantag för reglerna om referensvärden i artikel  
 37.1–3 
  som ska börja tillämpas den 3 januari 2019. 
  
 Den 3 januari 2017 respektive den 3 januari 2019 inträder alltså skyldigheter för enskilda i Sverige i enlighet med förordningens bestämmelser, och nuvarande bestämmelser i den svenska lagen som motsvarar bestämmelser i förordningen ska upphöra att gälla. MiFIR är direkt tillämplig och varken ska eller får genomföras i eller om- vandlas till nationell rätt. Några särskilda åtgärder för att förord- ningen ska börja gälla i Sverige ska därför inte vidtas och några övergångsbestämmelser behövs inte. I förordningen finns några övergångsbestämmelser om tredjelandsföretag som tillhandahåller 
  
 625 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 SOU 2015:2 
  
 tjänster och verksamheter i en medlemsstat (artikel 54.1) och om börshandlade derivat (artikel 54.2). 
  
 14.3MiFID II 
  
 14.3.1Ikraftträdande 
  
 Förslag: Ändringarna i lagen (2007:528) om värdepappersmark- naden ska börja gälla den 3 januari 2017, med undantag för de bestämmelser som genomför artikel 65.2 i MiFID II vilka be- stämmelser ska börja tillämpas den 3 september 2018. 
  
 Enligt artikel 93 i MiFID II ska medlemsstaterna senast den 3 juli 2016 anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att genomföra direktivet. De nationella bestäm- melserna ska enligt samma artikel tillämpas från och med den 3 januari 2017, med undantag för reglerna om en CTP:s skyldighet, enligt artikel 65.2, att samla in och offentliggöra information om handel med obligationer, strukturerade finansiella produkter, utsläpps- rätter och derivat. Dessa regler ska tillämpas från och med den 3 september 2018. De ändringar i lagen om värdepappersmarknaden som utredningen har föreslagit bör därför börja gälla den 3 januari 2017, med undantag för de bestämmelser som genomför artikel 65.2. 
  
 14.3.2Övergångsbestämmelser 
  
 Förslag: En övergångsbestämmelse införs som innebär att Finans- inspektionen får bevilja undantag från tillämpningen av bestäm- melserna om clearingkrav och riskhanteringsåtgärder i EMIR1 avseende  
 C6-energiderivatkontrakt2 
  som har ingåtts av den som har fått tillstånd enligt lagen (2007:528) om värdepappersmark- naden från och med den 3 januari 2017. Undantag får beviljas fram till och med den 3 juli 2020. Därutöver ska i övergångsbestäm- 
  
 1Förordning (EU) nr 648/2012. 
  
 2Optioner, terminer (futures), swappar och andra derivatkontrakt som nämns i avsnitt C.6 i bilaga I till MiFID II, avseende kol eller olja som handlas på en  
 OTF-plattform 
  och som måste avvecklas fysiskt. 
  
 626 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 melserna anges att sanktioner mot fysiska personer och sanktio- ner mot företag enligt de nya bestämmelserna får beslutas endast för överträdelser som har skett efter ikraftträdandet. 
  
 I artikel 95 finns vissa övergångsbestämmelser om  
 C6-energi- 
  derivatkontrakt. Artikel 95.1.a innebär i korthet att om en part har ingått ett sådant derivatkontrakt ska kraven på central clearing och riskhanteringsförfaranden som följer av EMIR, och som gäller för kontrakt mellan finansiella motparter, inte tillämpas förrän den 3 juli 2020, på den som får tillstånd som värdepappersinstitut från och med den 3 januari 2017. Ett icke tillståndpliktigt företag räknas normalt som en  
 icke-finansiell 
  motpart enligt EMIR för vilka kraven på central clearing m.m. inte gäller. Utan övergångsregel skulle ett  
 icke-finansiellt 
  företag som får tillstånd som värdepappersinstitut behöva tillämpa reglerna i EMIR från det att företaget fick tillstånd, men med övergångsregeln behöver ett sådant företag inte tillämpa nämnda regler i EMIR förrän den 3 juli 2020. Enligt artikel 95.1.b ska sådana  
 C6-derivatkontrakt, 
  till och med den 3 juli 2020, inte betraktas som  
 OTC-derivatkontrakt 
  när man, i enlighet med arti- kel 10 i EMIR, beräknar det tröskelvärde som innebär att en icke- finansiell motpart ska omfattas av EMIR:s clearingkrav. Enligt artikel 95.2 ska de undantag som artikel 95.1 innebär, beviljas av relevanta behöriga myndigheter, som i sin tur ska underrätta Esma om vilka undantag som har beviljats. Artikel 95.2 innebär att arti- kel 95.1 inte kan utformas som en ren övergångsbestämmelse till lagen utan snarare bör utformas som en möjlighet för Finans- inspektionen att fram till den 3 juli 2020, under de förutsättningar som anges i artikel 95.1, bevilja undantag från tillämpningen av vissa bestämmelser i EMIR. 
  
 Av 2 kap. 10 § regeringsformen följer ett förbud mot retroaktiv strafflagstiftning. Förbudet omfattar formellt inte administrativa sanktioner. Enligt förarbetena skulle det emellertid innebära ett kringgående av förbudet att ge retroaktiv verkan åt administrativa sanktioner av uppenbart repressiv, straffliknande karaktär.3 Den nya lagens bestämmelser om sanktioner mot fysiska personer bör inte ges retroaktiv verkan. Sådana sanktioner bör således få beslutas endast 
  
 3 Prop. 1975/76:209 s. 125. 
  
 627 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 SOU 2015:2 
  
 för överträdelser som har skett efter den nya lagens ikraftträdande. Detta bör framgå av en särskild bestämmelse. För företagens del bör, för överträdelser som har skett före de nya reglernas ikraft- trädande, dagens bestämmelser tillämpas medan de nya reglerna ska gälla för överträdelser som har skett efter ikraftträdandet. 
  
 628 
  
 15 Konsekvensbeskrivning 
  
 15.1Inledning 
  
 I betänkandet har utredningen lämnat förslag till de ändringar av svensk rätt som är nödvändiga med anledning av MiFID II och MiFIR. Utredningen har därutöver lämnat förslag rörande en enhet- lig reglering av finansiell rådgivning och investeringsrådgivning som inte är direkt föranledda av  
 EU-rättsakterna. 
  
 MiFID II och MiFIR innebär stärkta ramar för den befintliga regleringen av marknader för finansiella instrument, också då handeln sker utanför reglerade marknader och andra handelsplatser. Direk- tivets och förordningens syften är att öka transparensen, förbättra investerarskyddet, förstärka förtroendet för marknaderna, ta itu med oreglerade områden, minska potentiellt skadliga effekter av svag- heter i bolagsstyrningsarrangemang och se till att de behöriga myndig- heterna har tillräckliga befogenheter för att fullgöra sina uppgifter.1 
  
 Framför allt för att motverka betydande snedvridning av kon- kurrensen, skapa större rättslig förutsebarhet samt minska regel- systemets komplexitet har det ansetts nödvändigt att genom en direktverkande förordning inrätta en enda uppsättning regler om vissa krav som gäller för alla företag och institut i samtliga med- lemsstater. Bestämmelserna om handel och krav på transparens finns därför i MiFIR, medan MiFID II, liksom 2004 års direktiv, inne- håller regler om bl.a. auktorisation, villkoren för verksamheten, och tillsynsmyndigheternas utrednings- och sanktionsbefogenheter. Bak- grunden till och en översikt av rättsakterna finns i kapitel 3. 
  
 Medlemsstaterna ska säkerställa att direktivet genomförs i natio- nell rätt. Om så inte sker eller om de till följd av förordningen nöd- vändiga anpassningarna av gällande rätt inte görs, riskerar Sverige 
  
 1 Se skälen  
 3–5 
  i MiFID II. Se även skälen 1 och 5 i MiFIR. 
  
 629 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 SOU 2015:2 
  
 att kommissionen inleder ett förfarande om fördragsbrott. Något utrymme för alternativa förslag eller att avstå från ett genom- förande eller att vidta nödvändiga anpassningar finns alltså inte. Genomförandet av MiFID II medger dock i vissa delar strängare nationella bestämmelser än vad som föreskrivs i direktivet, t.ex. beträffande sanktioner och andra ingripanden. Som regel har utred- ningens lagförslag lagts på direktivets miniminivå, se redogörelsen för de allmänna utgångspunkterna för utredningens förslag i kapi- tel 4. I den mån det har bedömts finnas val- eller tolkningsmöjlig- heter i direktivet har utredningen valt att kontinuerligt i betänk- andet beskriva alternativa lösningar, analysera deras för- och nack- delar och motivera varför just den valda lösningen har föreslagits. Detta gäller för frågan om provisionsförbud vid investerings- rådgivning till  
 icke-professionella 
  kunder (avsnitt 8.6). I detta kapitel ges en mer övergripande och sammanfattande beskrivning av de nya föreslagna reglernas förväntade konsekvenser.2 
  
 15.2Vissa samhällsekonomiska konsekvenser 
  
 Ytterligare harmonisering av regelverket för handeln på värdepappers- marknaderna kan förväntas innebära bl.a. bättre transparens av handeln samt ett i allmänhet förbättrat investerarskydd, vilket torde ha positiva effekter på de finansiella marknadernas effektivitet. Effektivare finansiella marknader anses generellt sett leda till lägre finansieringskostnader (för små och medelstora företag) och effek- tivare riskhantering, vilket i sin tur torde ha positiva effekter på samhällsekonomin som helhet i form av bl.a. ökad tillväxt. 
  
 Det nya regelverket kommer dock att innebära omställningskost- nader, bl.a. kommer det att krävas investeringar i och för löpande drift av nya och ändrade tekniska och administrativa system och rutiner. Därutöver uppstår kostnader till följd av administrativt och juridiskt merarbete. I första hand är det aktörerna på värdepappers- marknaden som direkt berörs av detta, men även Finansinspek- tionen och investerarkollektivet påverkas. 
  
 2 Krav på vad som ska ingå i en konsekvensanalys finns i  
 14–15 
  §§ kommittéförordningen (1998:1474). 
  
 630 
  
 SOU 2015:2 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 De ökade kostnaderna och regelverkets mer direkt styrande effek- ter påverkar både utbud och efterfrågan på enskilda finansiella tjänster på ett sätt som kan leda till en viss anpassning av berörda instituts och företags affärsinriktning. Tjänster som hittills varit tillgängliga kan helt eller delvis komma att undandras från mark- nadens utbud eller anses vara för dyra att utnyttja av vissa inve- sterarkategorier. Samtidigt kan omställningen leda till att nya affärs- möjligheter uppstår, däribland de nya datarapporteringstjänsterna. 
  
 Den avvägning mellan, å ena sidan, de långsiktiga och svårupp- skattade vinsterna av ökad harmonisering och ökad effektivitet och, å andra sidan, de mer närliggande kostnaderna för att införa och efterleva de nya bestämmelserna får anses ha skett genom antagandet av MiFID II och MiFIR. Eftersom beslutet är taget är det knappast meningsfullt att på detta stadium eftersträva en hel- hetsbedömning av det nya regelverket och dess ekonomiska konse- kvenser. Något alternativ till att genomföra rättsakterna står, som nämnts, inte till buds.3 I det följande görs dock ett försök att sche- matiskt sammanställa de viktigaste konsekvenserna för värdepappers- marknadernas aktörer samt för Finansinspektionen och domstolarna. 
  
 Det som därutöver kan och bör närmare övervägas, så långt det är möjligt, är konsekvenserna av att helt eller delvis utnyttja det utrymme som MiFID II ger medlemsstaterna att i viss utsträckning avvika från direktivets minimiregler, vilket har föreslagits beträff- ande provisionsförbudet för investeringsrådgivning till  
 icke-professio- 
  nella investerare (se avsnitt 15.3.2 där även vissa samhällsekonomiska konsekvenser redovisas). Vidare behandlas utredningens förslag rör- ande en enhetlig reglering av finansiell rådgivning och investerings- rådgivning. 
  
 3 Jfr prop. 2006/07:115 s. 528. 
  
 631 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 SOU 2015:2 
  
 15.3Konsekvenser för företag och enskilda 
  
 15.3.1Vissa konsekvenser till följd av bestämmelserna i MiFID II 
  
 De nya bestämmelserna för bolagsstyrning för värdepappersbolag och börser kommer att innebära ökade krav på institutens och övriga företags styrelser och riskhantering, även om merparten av dessa regler för värdepappersbolagens del redan har trätt i kraft i och med genomförandet av kapitaltäckningsdirektivet.4 Åtminstone kostnad- erna kopplade till arbetet med och anpassningar av befintliga rutiner för att tillsätta styrelser förväntas öka. I takt med att styrelsens sammansättning anpassas kan dock dessa kostnader förväntas minska och på längre sikt normaliseras. Någon kvantifiering av hur kost- nadsbilden kan förväntas komma att se ut låter sig inte enkelt göras. 
  
 Även utvidgningen av kraven på system för visselblåsare till börser och leverantörer av datarapporteringstjänster kan innebära vissa administrativa kostnader för berörda företag. System för rappor- tering av missförhållanden kommer att behöva införas och andra anpassningar kan sannolikt också bli aktuella i anledning av det nya regelverket, vilket initialt kan innebära ökade kostnader för före- tagen. I detta sammanhang bör dock noteras att krav på system för visselblåsare uppställs även i andra  
 EU-rättsakter 
  på finansmarknads- området (t.ex. prop. 2013/14: 228 s. 244). 
  
 De nya kraven för kontroller och hantering av system för algoritmisk handel och direkt elektroniskt tillträde kommer troligen att innebära i viss mån ökade kostnader för tekniska system hos värdepappersinstitut och börser. Det torde dock i första hand röra sig om förändringar i befintliga system, eftersom företagen redan enligt gällande rätt har en skyldighet att hantera sin orderläggning korrekt och att övervaka handeln. Den som yrkesmässigt handlar för egen räkning utan att erbjuda några tjänster till kunder har tidi- gare varit undantagen från tillståndsplikt. Detta undantag är dock enligt de nya reglerna inte tillämpligt om företaget i fråga använder direkt elektroniskt tillträde. Detta kan komma att medföra att vissa professionella investerare måste ansöka om tillstånd och underkasta sig de regler som gäller för värdepappersinstitut. 
  
 4 Se prop. 2013/14:228. 
  
 632 
  
 SOU 2015:2 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 Reglerna om positionslimiter för handeln med råvaruderivat m.m. kommer att påverka både de företag som driver handelsplatser där sådana instrument handlas och de företag som handlar med instru- menten. De nya kraven på rapportering och offentliggörande kom- mer att kräva anpassningar hos dessa företag. 
  
 De nya och ändrade kundskyddsreglerna kommer att få konse- kvenser för värdepappersinstitutens del. Det kommer att krävas vissa investeringar för att klara kraven på t.ex. lämplighetsintyg och bandinspelning. I denna del torde det dock främst röra sig om för- ändringar i befintliga system och processer. De nya och förändrade sanktionsreglerna bedöms däremot inte öka den administrativa bördan för företagen. 
  
 15.3.2Konsekvenser till följd av förslaget om ett provisionsförbud 
  
 De nya reglerna om provisionsförbud vid investeringsrådgivning och portföljförvaltning kommer att innebära en stor påverkan på den svenska rådgivningsmarknaden. Detta gäller särskilt för rådgiv- ning och portföljförvaltning i förhållande till  
 icke-professionella 
  investerare, där utredningen föreslår ett, i förhållande till minimi- regeln i MiFID II, mer långtgående förbud. 
  
 Det föreslagna provisonsförbudet har en central betydelse för att komma till rätta med de brister avseende rådgivares skyldighet att iaktta kundernas intressen som har beskrivits i avsnitt 8.4, främst problemet med att rådgivare lämnar råd utifrån provisionens stor- lek snarare än utifrån kundens intressen. 
  
 Som tidigare har anförts (avsnitt 8.4) kommer ett provisions- förbud antagligen att leda till minskad rådgivning, dvs. färre perso- ner får råd och färre aktörer kommer att ägna sig åt rådgivning. En sådan utveckling har man kunnat konstatera i t.ex. Storbritannien, där minskningen har bedömts uppgå till elva procent. Den befarade minskningen hänger samman med att ett provisionsförbud innebär att rådgivaren måste ta betalt direkt av kunden för rådgivningen och att kundernas vilja att betala för rådgivning har bedömts vara förhållandevis låg. Det kan dock konstateras att kunderna i dag be- talar för rådgivning indirekt via avgifter i de produkter som rådgiv- ningen leder fram till. Många konsumenter betalar således redan – indirekt – mer för rådgivning än vad de tror och egentligen vill. 
  
 633 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 SOU 2015:2 
  
 Detta är knappast ett försvar för att behålla den nuvarande affärs- modellen. 
  
 Det går dock inte att bortse från att ett provisionsförbud troligen kommer att innebära en minskning av antalet företag, främst i fråga om mindre företag som sysslar med rådgivning, t.ex. mindre försäkringsförmedlare. De rådgivarna är, i högre grad än storbanker- nas rådgivare, beroende av provisioner. En konsolidering mot färre och större bolag är tänkbar och innebär en försämrad konkurrens. 
  
 Även när det gäller företag som tillhandahåller placeringspro- dukter, t.ex. fondbolag, kommer ett provisionsförbud troligtvis att innebära en minskning av antalet företag. Stora etablerade fond- bolag med tillgång till t.ex. distribution genom en bank eller ett värde- pappersbolag inom samma koncern kommer antagligen att påverkas mindre, medan effekten blir störst för mindre fondbolag m.fl. utanför bankkoncernerna. 
  
 Ett provisionsförbud torde således leda till en minskad kon- kurrens både vad gäller rådgivning och sparprodukter. Det är också sannolikt att svenskarnas placeringar i fonder och andra produkter från fondbolag och leverantörer utanför storbankskoncernerna kom- mer att minska. 
  
 Det bör dock framhållas att nackdelarna av ett provisionsförbud i form av minskad rådgivning och minskad konkurrens är en kon- sekvens av att kunderna får klart för sig vad de betalar för. 
  
 15.3.3Konsekvenser av förslaget om en enhetlig reglering av finansiell rådgivning och investeringsrådgivning 
  
 Förslagen rörande en enhetlig reglering av finansiell rådgivning och investeringsrådgivning innebär att bestämmelserna om investerings- rådgivning i lagen om värdepappersmarknaden ska gälla även för försäkringbolag, försäkringsförmedlare, fondbolag och förvaltare av alternativa investeringsfonder när företaget i fråga tillhandahåller rådgivning till konsumenter. Det innebär visserligen förändrade och i vissa delar skärpta krav, men samtidigt bör en enhetlig reglering underlätta både för företag som driver olika verksamheter och för koncerner där flera olika företagstyper ingår. 
  
 634 
  
 SOU 2015:2 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 15.3.4Vissa konsekvenser till följd av bestämmelserna om värdepappersmarknadens infrastruktur 
  
 Flera av reglerna om värdepappersmarknadens infrastruktur åter- finns i den direktverkande förordningen MiFIR. Konsekvenserna av dessa regler följer således av förordningen och inte av utred- ningens förslag; likväl bör här några av dem beröras. 
  
 De ökade transparenskraven vid handel med finansiella instru- ment kan få positiva effekter för investerare men också försämra förutsättningarna för vissa marknadsaktörer. På en marknad med relativt få aktörer, som den svenska räntemarknaden, kan det bli fråga om transparens inte bara av handeln utan också de facto av enskilda aktörers positioner. Detta kan påverka viljan och möjlig- heten för t.ex. marknadsgaranter att ta större positioner. Resultatet kan bli en sämre marknadslikviditet vilket i sin tur kan få negativa konsekvenser för såväl investerare som emittenter. 
  
 Vidare kan kravet på att handeln i vissa instrument ska ske på visst sätt komma att innebära minskad likviditet och inte bara en förflyttning från ett handelssätt till ett annat. 
  
 Avslutningsvis kan nämnas att de förändrade rapporterings- och dokumentationskrav som föreskrivs kommer att innebära vissa anpassningar av befintliga system och rutiner. Den utökade admini- strationen är dock, som nämnts, inte en konsekvens av utredningens förslag, utan en följd av skyldigheterna i den direkt tillämpliga för- ordningen. 
  
 15.4Konsekvenser för staten 
  
 Utredningens förslag bedöms få konsekvenser för staten primärt genom påverkan på Finansinspektionens verksamhet i egenskap av behörig myndighet. Det sanktionssystem som utredningen föreslår bedöms även kunna medföra vissa konsekvenser för domstolsväsen- det. 
  
 Utöver den sedvanliga information om nya regelverk som Finans- inspektionen tillhandahåller bedöms utredningens förslag inte med- föra något behov av några särskilda informationsinsatser från sam- hällets sida. 
  
 635 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 SOU 2015:2 
  
 15.4.1Konsekvenser för Finansinspektionen 
  
 Finansinspektionen är den myndighet som är behörig myndighet enligt MiFID II och ansvarar därmed för tillsynen över att de lag- regler som följer av direktivet, och nu även MiFIR, efterlevs. Inspektionen beslutar också om ingripande vid regelöverträdelser antingen direkt eller, såvitt gäller fysiska personer i företagets ledningsorgan, genom sanktionsföreläggande. 
  
 Finansinspektionen kommer att behöva anpassa sin tillstånds- och tillsynsverksamhet med anledning av det nya och ändrade regel- verket. Vidare kommer ett genomförande av MiFID II att ge upp- hov till ett visst initialt resursbehov för Finansinspektionen för föreskriftsarbete samt informationsinsatser. Med hänsyn till att bestämmelserna på nivå II inte är färdigställda har någon uppskatt- ning av förändrat resursbehov och de sammanhängande kostnaderna inte kunnat göras. 
  
 I vissa avseenden är det fråga om samma slags anpassningar som är nödvändiga också på grund av genomförandet av andra  
 EU-rätts- 
  akter på finansmarknadsområdet. Det gäller bl.a. i fråga om hand- läggning av överträdelseärenden och den föreslagna beslutsordningen avseende fysiska personer i företagens ledningsorgan. I materiellt hän- seende bedöms de förändringar som är en följd av reglerna i MiFID II och MiFIR inte medföra någon större förändring av antalet över- trädelseärenden för Finansinspektionen. Det kan dock inte uteslutas att ärendehanteringen kan komma att bli mer komplex och resurs- krävande till följd bl.a. av att nya slag av finansiella instrument om- fattas av regleringen. Samtidigt innebär förslaget om ett mer direktiv- nära genomförande av överträdelsekataloger för respektive företag ökad tydlighet och kan möjligen på sikt leda till att färre överträd- elser begås. 
  
 Beträffande den föreslagna regleringen av ersättningar från tredje- part har det från Finansinspektionens sida anförts att en effekt som kan förutses av förslaget är ett potentiellt alternativt användande av inspektionens tillsynsresurser genom att resurser troligtvis inte skulle behöva läggas på att hantera de problem som provisionsstyrd råd- givning ger upphov till i dag. Förslaget kan således bidra till en effek- tivare tillsyn överlag. 
  
 636 
  
 SOU 2015:2 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 15.4.2Konsekvenser för Sveriges domstolar 
  
 Utredningen föreslår att Finansinspektionen alltjämt ska besluta om ingripanden gentemot de företag som omfattas av tillståndsplikt enligt lagen om värdepappersmarknaden samt mot den som bedrivit verksamhet utan föreskrivet tillstånd och den som inte anmält för- värv eller avyttringar av kvalificerade innehav i ett värdepappers- bolag, en börs eller en svensk clearingorganisation. 
  
 I fråga om sanktioner mot ansvariga fysiska personer vid över- trädelser från företagets sida, föreslår utredningen att inspektionen ska besluta om ingripande genom att utfärda ett sanktionsföre- läggande. Om föreläggandet inte godkänns inom utsatt tid, har Finansinspektionen att ansöka hos allmän förvaltningsdomstol om att sanktionen ska beslutas. Ansökan ska i sådana fall göras hos den förvaltningsrätt som är behörig att pröva ett överklagande av Finans- inspektionens beslut om ingripande mot bolaget i fråga (Förvalt- ningsrätten i Stockholm). Som påtalats bör sanktionsbefogenheten såvitt avser fysiska personer i företagens ledningsorgan inte tillgripas regelmässigt, utan endast vid överträdelse som bedöms vara av all- varlig art och om den fysiska personen av uppsåt eller grov oakt- samhet har agerat på ett sätt som har föranlett överträdelsen. 
  
 Hanteringen av de administrativa sanktioner som följer av utred- ningens förslag bedöms inte leda till någon väsentligt ökad belast- ning för förvaltningsdomstolarna. Enligt utredningens bedömning får därmed förslaget om handläggning av sanktionsärenden inte några konsekvenser för Sveriges domstolar som måste finansieras i särskild ordning. 
  
 15.5Övriga konsekvenser 
  
 Det nya regelverket medför bl.a. ökad transparens och ökade kon- trollmöjligheter av den finansiella handeln. Därmed torde det också genom allmänprevention ha en viss brottsförebyggande inverkan på bl.a. vissa former av marknadsmissbruk och annan ekonomisk brotts- lighet. Rättsakterna bedöms däremot inte medföra några konsekven- ser på de övriga områden som berörs i 15 § kommittéförordningen. Det finns med andra ord inga uppenbara konsekvenser av betydelse för den kommunala självstyrelsen, sysselsättning och offentlig service 
  
 637 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 SOU 2015:2 
  
 i olika delar av landet, jämställdheten mellan kvinnor och män eller möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. 
  
 638 
  
 16 Författningskommentar 
  
 16.1Förslaget till lag om ändring i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden 
  
 1 kap. 
  
 1 § I denna lag finns bestämmelser om värdepappersmarknaden. 
  
 I  
 2–9 
  och 11 kap. finns särskilda bestämmelser om värdepappersrörelse, i 10 kap. om leverantörer av datarapporteringstjänster, i  
 12–18 
  kap. om börs- verksamhet m.m. och i  
 19–21 
  kap. om clearingverksamhet. I  
 22–26 
  kap. finns vissa gemensamma bestämmelser. 
  
 För sådan clearingverksamhet som avses i 4 c § 1.b gäller endast följande bestämmelser i denna lag: 
  
 –1 kap. 11 och  
 12–14 
  §§ om tystnadsplikt, uppgiftsskyldighet, med- delandeförbud och ansvar, 
  
 –23 kap. 1 § första och andra styckena, 2 §, 4 § första stycket samt 7, 11, 12 och 14 §§ om tillsyn, 
  
 –25 kap. 6, 8, 9, 11, 14,  
 16–18, 
  20, 21 samt  
 38–41 
  §§ om ingripanden, och 
  
 –26 kap. 1 § om överklagande. 
  
 Ytterligare bestämmelser om sådan clearingverksamhet som avses i 4 c § 1.b finns i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 648/2012 om  
 OTC-derivat, 
  centrala motparter och transaktionsregister och lagen (2013:287) med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om  
 OTC-derivat, 
  centrala motparter och transaktionsregister. 
  
 Ändringen i andra stycket är en följd av att bestämmelserna om leverantörer av datarapporteringstjänster har införts i 10 kap. och ändringen i tredje stycket beror på strukturen i det nya 25 kap. 
  
 2 § För utländska företags verksamhet i Sverige gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i denna lag och i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 600/2014 av den 15 maj 2014 om marknader för finansiella instru- ment och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012. För filialer till ut- ländska företag gäller i övrigt lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. 
  
 639 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 Av artikel 35.8 följer att förutom kundskyddsreglerna i MiFID II (artiklarna 24, 25, 27 och 28) ska även ett antal artiklar i MiFIR (artiklarna  
 14–26) 
  gälla för utländska  
 EES-baserade 
  företags verk- samhet i Sverige. Det innebär, såvitt gäller MiFID II, att de svenska kundskyddsreglerna gäller för sådana utländska företags verksam- het här i Sverige – även de nationella reglerna om ersättningar från tredjepart – som är baserade på artikel 24.12 i MiFID II. För svenska företags verksamhet i andra  
 EES-länder 
  gäller det omvända, dvs. värdmedlemsstatens kundskyddsregler gäller. Detta följer dock inte av denna lag utan av direktivet och reglerna i värdmedlems- staten. Tredjelandsföretag (dvs. utländska icke  
 EES-baserade 
  före- tag) får, liksom tidigare, vara verksamma i Sverige efter tillstånd av Finansinspektionen (4 kap. 4 §). Av artikel 41.2 i MiFID II framgår att även för dessa företag gäller de ovan nämnda bestämmelserna. Därutöver ska de bestämmelser som genomför artiklarna  
 16–20, 
  23 och  
 30–32 
  i direktivet samt artiklarna  
 3–13 
  i förordningen tillämpas på tredjelandsföretagens verksamhet. 
  
 Hänvisningen till förordningen i förevarande paragraf genomför de delarna av artiklarna 35.8 och 41.2 samt artiklarna 34.1 andra stycket, 35.1 andra stycket och 41.2 andra stycket, om att det inte får ställas ytterligare eller andra krav på utländska företag än vad som följer av direktivet. 
  
 3 § I fråga om europabolag och europakooperativ som har ett sådant för- valtningssystem som avses i artiklarna  
 39–42 
  i rådets förordning (EG) nr 2157/2001 av den 8 oktober 2001 om stadga för europabolag eller artik- larna  
 37–41 
  i rådets förordning (EG) nr 1435/2003 av den 22 juli 2003 om stadga för europeiska kooperativa föreningar  
 (SCE-föreningar) 
  ska det som sägs i följande bestämmelser i denna lag om styrelsen eller dess ledamöter tillämpas på tillsynsorganet eller dess ledamöter: 
  
 –1 kap. 11 § om tystnadsplikt i fråga om värdepappersbolag, 
  
 –1 kap. 13 § om meddelandeförbud, 
  
 –3 kap. 1 § första stycket 5, 12 kap. 2 § 4 och 19 kap. 3 § 4 om led- ningsprövning, 
  
 –9 kap. 41 § andra stycket 1 och femte stycket om kredit m.m. till styrelseledamot, 
  
 –23 kap. 11 § om rätt för Finansinspektionen att sammankalla styr- elsen och närvara vid sådant sammanträde och delta i överläggningarna, samt 
  
 –25 kap. 8 § första stycket 4 och 6 om rätt för Finansinspektionen att ingripa mot ett företag som inte uppfyller kraven i 3 kap. 1 § första stycket 5 och 6, 10 kap. 2 § 2, 12 kap. 2 § 4, eller 19 kap. 3 § 4 avseende dess styrelse eller verkställande direktör. 
  
 640 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 Av 16 § andra stycket och 22 § lagen (2004:575) om europabolag samt 21 § andra stycket och 26 § lagen (2006:595) om europakooperativ framgår att de i första stycket angivna bestämmelserna om styrelsen eller dess ledamöter ska tillämpas också på ett europabolags eller ett europa- kooperativs lednings- eller förvaltningsorgan eller dess ledamöter. 
  
 Ändringarna i första stycket innebär att hänvisningarna till bestäm- melser i 8 kap. ersätts av hänvisningar till motsvarande bestämmelser i 9 kap. Även hänvisningen till 25 kap. om ingripande har justerats med anledning av det nya kapitlets struktur och disposition. Någon ändring i sak är inte avsedd utan Finansinspektionen ska, liksom tidigare, kunna återkalla ett tillstånd alternativt besluta att en leda- mot eller verkställande direktör inte längre får vara det, om upp- ställda krav på personer i ledningen av företagen inte är uppfyllda. 
  
 4 § I denna lag betyder 
  
 1. finansiella instrument: överlåtbara värdepapper, penningmarknads- instrument, andelar i företag för kollektiva investeringar, finansiella derivat- instrument och sådana utsläppsrätter som består av enheter som erkänts med avseende på kraven i Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG av den 13 oktober 2003 om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen och om ändring av rådets direktiv 96/61/EG, 
  
 2. överlåtbara värdepapper: sådana värdepapper utom betalningsmedel som kan bli föremål för handel på kapitalmarknaden, till exempel: 
  
 a)aktier i aktiebolag och motsvarande andelsrätter i andra typer av företag samt depåbevis för aktier, 
  
 b)obligationer och andra skuldförbindelser inklusive depåbevis för sådana värdepapper, och 
  
 c)andra värdepapper som ger rätt att överlåta eller förvärva sådana överlåtbara värdepapper som anges i a och b, eller som resulterar i en kontantavveckling som beräknas utifrån kurser på överlåtbara värde- papper, valutor, räntor eller avkastningar, råvaror eller andra index eller mått, 
  
 3.penningmarknadsinstrument: statsskuldväxlar, inlåningsbevis, företags- certifikat och andra instrument som normalt omsätts på penningmark- naden, dock inte betalningsmedel, 
  
 4.depåbevis: värdepapper som kan bli föremål för handel på kapital- marknaden och som innebär äganderätt till en  
 icke-etablerad 
  emittents värdepapper samtidigt som de kan tas upp till handel på en reglerad marknad och handlas oberoende av den  
 icke-etablerade 
  emittentens värdepapper, 
  
 5.finansiella derivatinstrument: sådana derivatinstrument som kan hän- föras till någon av följande kategorier: 
  
 a)optioner, terminskontrakt, swappar, räntesäkringsavtal och varje annat derivatkontrakt som avser värdepapper, valutor, räntor eller avkast- ningar, eller andra derivatinstrument, finansiella index eller finansiella mått som kan avvecklas fysiskt eller kontant, 
  
 641 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 b)optioner, terminskontrakt, swappar, räntesäkringsavtal och varje annat derivatkontrakt som avser råvaror, som måste avvecklas kontant eller kan avvecklas kontant på en av parternas begäran, på grund av ett annat skäl än utebliven betalning eller någon annan händelse som leder till att kontraktet upphör, 
  
 c)optioner, terminskontrakt, swappar och varje annat derivatkontrakt som avser råvaror som kan avvecklas fysiskt förutsatt att de handlas på en reglerad marknad eller en handelsplattform, 
  
 d)optioner, terminskontrakt, swappar, terminskontrakt som inte är upptagna till handel på en reglerad marknad eller en motsvarande marknad utanför EES (forwards) och varje annat derivatkontrakt som 
  
 –avser råvaror, 
  
 –kan avvecklas fysiskt, 
  
 –inte omnämns i c och som inte är för kommersiella ändamål, och 
  
 –som anses ha egenskaper som andra derivat avseende finansiella instrument, med utgångspunkt från bland annat om clearing och avveck- ling sker via erkända system för clearing eller om de är föremål för regel- mässig marginalsäkerhetskrav, 
  
 e)derivatinstrument för överföring av kreditrisk, 
  
 f)finansiella kontrakt avseende prisdifferenser, 
  
 g)optioner, terminskontrakt, swappar, räntesäkringsavtal och varje annat derivatkontrakt som avser klimatvariationer, fraktavgifter, utsläpps- rätter eller inflationstakten eller någon annan officiell ekonomisk statistik, som måste avvecklas kontant eller kan avvecklas kontant på en av parternas begäran, på grund av ett annat skäl än utebliven betalning eller någon annan händelse som leder till att kontraktet upphör, samt varje annat derivatkontrakt som 
  
 –avser tillgångar, rättigheter, skyldigheter, index och åtgärder som inte tidigare omnämnts i denna punkt, och 
  
 –anses ha egenskaper som andra derivat avseende finansiella instru- ment, med utgångspunkt från bland annat om det handlas på en reglerad marknad eller en handelsplattform, om clearing och avveckling sker via erkända system för clearing eller om de är föremål för regelmässiga margi- nalsäkerhetskrav. 
  
 Ytterligare bestämmelser om vilka derivatinstrument som omfattas av första stycket 5 d och g finns i artiklarna X och Y i genomförande- förordningen. 
  
 Ändringarna i paragrafen genomför de ändringar i definitionen av finansiella instrument som MiFID II innebär. I punkten 1 har fond- andelar bytts ut mot direktivets uttryck andelar i företag för kollek- tiva investeringar. Liksom i fondandelar inryms sådana fonder som omfattas av  
 UCITS-direktivet 
  och även andra typer av fonder, t.ex.  
 AIF-fonder 
  och utländska fonder som varken är UCITS- eller  
 AIF-fonder 
  (se prop. 2006/07:115 s. 287). Det är inte fråga om en ändring i sak utan en språklig justering för att åstadkomma ett 
  
 642 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 direktivnära genomförande, se avsnitt 5.2.1. Tillägget avseende ut- släppsrätter i samma punkt innebär dock en ändring i sak och är en utvidgning av tillämpningsområdet, se avsnitt 5.2.1. Utsläppsrätter har tidigare inte inrymts i begreppet finansiella instrument (se prop. 2006/07:115 s. 285) men gör det i och med genomförandet av MiFID II. Den nuvarande definitionen av fondandelar i punkten 4 utgår, och i stället införs en definition av depåbevis, motsvarande artikel 4.1.45. 
  
 Definitioner av vissa rättsakter 
  
 4 a § I denna lag betyder 
  
 1.direktivet om marknader för finansiella instrument: Europaparla- mentets och rådets direktiv 2014/65/EU av den 15 maj 2014 om marknader för finansiella instrument och om ändring av direktiv 2002/92/EG och av direktiv 2011/61/EU, 
  
 2.förordningen om marknader för finansiella instrument: Europaparla- mentets och rådets förordning (EU) nr 600/2014 av den 15 maj 2014 om marknader för finansiella instrument och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012, 
  
 3.genomförandeförordningen: kommissionens förordning (EG) nr X/ZZZZ av den Dorsey om genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/65/EU av den 15 maj 2014 om marknader för finansiella 
  
 instrument och om ändring av direktiv 2002/92/EG och av direk- tiv 2011/61/EU, 
  
 4.marknadsmissbruksförordningen: Europaparlamentets och rådets för- ordning (EU) nr 596/2014 av den 16 april 2014 om marknadsmissbruk (mark- nadsmissbruksförordning) och om upphävande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/6/EG och kommissionens direktiv 2003/124/EG, 2003/125/EG och 2004/72/EG, och 
  
 5.öppenhetsdirektivet: Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/109/EG av den 15 december 2004 om harmonisering av insynskraven angående upplysningar om emittenter vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad och om ändring av direktiv 2001/34/EG, senast ändrad genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/50/EU. 
  
 Paragrafen är ny och innehåller definitioner av olika rättsakter. Punkten 1 motsvarar 5 § 7 i dess tidigare lydelse; den är dock uppdaterad till det nu gällande direktivet. Punkten 2 är ny och defini- erar förordningen om marknader för finansiella instrument. Punkten 3 motsvarar 5 § 11 i dess tidigare lydelse. Under utredningens arbete har dock inga nivå  
 II-regler 
  antagits och det har inte av de förslag som funnits att tillgå gått att utläsa vilken rättslig form de kommer 
  
 643 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 att ha eller hur många rättsakter det kommer att vara. Punkten behöver därför justeras senare i lagstiftningsprocessen. I den nya punkten 4 finns en definition av marknadsmissbruksförordningen, till vilken hänvisningar sker bl.a. i bestämmelserna om marknads- övervakning och algoritmisk handel. Punkten 5 motsvarar 5 § 29; den är dock justerad genom hänvisningen till det senaste ändrings- direktivet. 
  
 Definitioner av olika aktörer 
  
 4 b § I denna lag betyder 
  
 1.anknutet ombud: en fysisk eller juridisk person som har träffat avtal med ett svenskt värdepappersinstitut eller ett utländskt värdepappersföretag som hör hemma inom EES om att för bara detta instituts eller företags räk- ning 
  
 a) marknadsföra investerings- eller sidotjänster, 
  
 b) ta emot eller vidarebefordra instruktioner eller order avseende investe- ringstjänster eller finansiella instrument, 
  
 c) placera finansiella instrument, eller 
  
 d) tillhandahålla investeringsrådgivning till kund avseende dessa instru- ment eller tjänster, 
  
 2.behörig myndighet: i Sverige Finansinspektionen och i särskilt angivna fall Bolagsverket och i övrigt en utländsk myndighet som har behörighet att utöva tillsyn över utländska värdepappersföretag och företag som driver en reglerad marknad eller annan motsvarande marknad eller som har behörighet att utöva tillsyn över emittenter vars överlåtbara värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad, 
  
 3.börs: ett svenskt aktiebolag eller en svensk ekonomisk förening som har fått tillstånd enligt denna lag att driva en eller flera reglerade marknader, 
  
 4.clearingdeltagare: den som får delta i clearingverksamheten hos en clearingorganisation, 
  
 5.clearingorganisation: ett företag som har fått tillstånd enligt 19 kap. eller förordningen (EU) nr 648/2012 att driva clearingverksamhet, 
  
 6.emittent: i fråga om aktier aktiebolaget och i fråga om annat finansiellt instrument utgivaren eller utfärdaren av instrumentet, 
  
 7.företag i tredjeländer: företag som skulle vara värdepappersföretag, om dess huvudkontor eller säte var beläget inom EES, 
  
 8.godkänd rapporteringsmekanism (ARM): en person som har tillstånd att för värdepappersinstituts räkning rapportera uppgifter om transaktioner till behöriga myndigheter eller Europeiska värdepappers- och marknads- myndigheten, 
  
 9.godkänt publiceringsarrangemang (APA): en person auktoriserad att för värdepappersinstituts räkning publicera rapporter om värdepappershan- deln enligt artiklarna 20 och 21 i förordningen om marknader för finansiella instrument, 
  
 644 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 10.handelsplats: en reglerad marknad, en multilateral handelsplattform (MTF) eller en organiserad handelsplattform (OTF), 
  
 11.handelsplattform: en  
 MTF-plattform 
  eller en  
 OTF-plattform, 
  
 12.kreditinstitut: bank, kreditmarknadsföretag och utländskt bank- eller kreditföretag som driver bank- eller finansieringsrörelse från filial i Sverige, 
  
 13.leverantör av datarapporteringstjänster: en godkänd rapporterings- mekanism (ARM), ett godkänt publiceringsarrangemang (APA) eller en till- handahållare av konsoliderad handelsinformation (CTP), 
  
 14.marknadsgarant: en person som på finansiella marknader på fort- löpande basis åtagit sig att handla för egen räkning genom att köpa och sälja finansiella instrument med utnyttjande av eget kapital till priser som fast- ställts av denne, 
  
 15.marknadsoperatör: en eller flera personer som driver en eller flera reg- lerade marknader, 
  
 16. 
 MTF-plattform: 
  ett multilateralt system som drivs av ett värde- pappersinstitut, ett utländskt värdepappersföretag eller en marknadsoperatör och som sammanför flera tredjeparters köp- och säljintressen i finansiella instrument så att detta leder till ett kontrakt i enlighet med bestämmelserna i denna lag, 
  
 17. 
 OTF-plattform: 
  ett multilateralt system som inte är en reglerad mark- nad eller en  
 MTF-plattform, 
  och inom vilket flera tredjeparters köp- och säljintressen i obligationer, strukturerade finansiella produkter, utsläppsrätter eller derivat kan interagera inom systemet så att det leder till ett kontrakt i enlighet med bestämmelserna i denna lag, 
  
 18.professionell kund: en sådan kund som avses i 9 kap. 2 eller 3 §, 
  
 19.reglerad marknad: ett multilateralt system inom EES som drivs eller leds av en marknadsoperatör, vilket sammanför eller underlättar samman- förandet av flera tredjeparters köp- och säljintressen i finansiella instrument så att detta leder till ett kontrakt i fråga om finansiella instrument upptagna till handel enligt det multilaterala systemets regler eller system, 
  
 20.statlig emittent: någon av följande som emitterar skuldinstrument: 
  
 a)Europeiska unionen, 
  
 b)en medlemsstat, inbegripet förvaltningar, organ eller en särskild funk- tion i medlemsstaten, 
  
 c)när det gäller en federal medlemsstat, en delstat i federationen, 
  
 d)en särskild funktion för flera medlemsstater, 
  
 e)en internationell finansinstitution som etablerats av minst två medlems- stater och vars mål är att ordna finansiering och tillhandahålla finansiellt bistånd till de medlemmar som har eller riskerar att få allvarliga finan- sieringsproblem, 
  
 f)Europeiska investeringsbanken, 
  
 21.systematisk internhandlare: värdepappersinstitut som i en organiserad, frekvent, systematisk och väsentlig omfattning handlar för egen räkning när det utför kundorder utanför en reglerad marknad eller en handelsplats utan att utnyttja ett multilateralt system, 
  
 22.tillhandahållare av konsoliderad handelsinformation (CTP): en per- son som har tillstånd för att samla in rapporter om handeln med de finan- siella instrument som anges i artiklarna 6, 7, 10, 12, 13, 20 och 21 i för- 
  
 645 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 ordningen om marknader för finansiella instrument från handelsplatser och från ett eller flera APA samt konsolidera rapporterna till ett kontinuerligt elektroniskt informationsflöde med uppgifter om priser och volymer per finan- siellt instrument, 
  
 23.tillväxtmarknad för små och medelstora företag: en  
 MTF-plattform 
  som är registrerad som en tillväxtmarknad för små och medelstora företag i enlighet med 11 kap. 13 §, 
  
 24.utländskt värdepappersföretag: ett utländskt företag som i hemlandet har tillstånd att driva värdepappersrörelse, 
  
 25.värdepappersbolag: ett svenskt aktiebolag som har fått tillstånd enligt denna lag att driva värdepappersrörelse och som inte är ett bankaktiebolag eller ett kreditmarknadsbolag enligt lagen (2004:297) om bank- och finan- sieringsrörelse, 
  
 26.värdepapperscentral: värdepapperscentral enligt definitionen i arti- kel 2.1.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 909/2014 av den 23 juli 2014 om förbättrad värdepappersavveckling i Europeiska unionen och om värdepapperscentraler samt ändring av direktiv 98/26/EG och 2014/65/EU och förordning (EU) nr 236/2012, 
  
 27.värdepappersinstitut: värdepappersbolag, svenska kreditinstitut som har fått tillstånd enligt denna lag att driva värdepappersrörelse och utländska företag som driver värdepappersrörelse från filial i Sverige, och 
  
 28.värdepappersrörelse: verksamhet som består i att yrkesmässigt tillhanda- hålla investeringstjänster eller utföra investeringsverksamhet. 
  
 Paragrafen är ny och innehåller definitioner av de olika aktörerna. Vissa definitioner är nya och genomför artikel 4 i MiFID II. Vissa definitioner har flyttats till förevarande paragraf från 5 §. 
  
 Punkterna  
 1–5 
  har flyttats oförändrade från 5 §  
 1–5. 
  Definitionen av emittent, punkten 6, har flyttats oförändrad från 
  
 5 § 9 i dess tidigare lydelse. 
  
 I punkten 7, som genomför artikel 4.1.57, definieras företag i tredjeländer som företag som skulle vara värdepappersföretag, om dess huvudkontor eller säte var beläget inom EES. 
  
 Definitionen av godkänd rapporteringsmekanism (ARM) i punk- ten 8 är ny. Med en ARM avses enligt artikel 4.1.54 i MiFID II en person som har godkänts enligt reglerna i direktivet för att till- handahålla tjänsten att för ett värdepappersföretags räkning rapportera transaktioner till behöriga myndigheter eller Esma. Det är huvud- sakligen transaktionsrapportering enligt artikel 26 i MiFIR som av- ses, se avsnitt 6.5.2. 
  
 Definitionen av godkänt publiceringsarrangemang (APA) i punk- ten 9 är ny. Vad som avses med ett APA definieras i artikel 4.1.52 i MiFID II som en person som har auktoriserats enligt reglerna i 
  
 646 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 direktivet för att tillhandahålla tjänsten att för ett värdepappers- företags räkning offentliggöra transaktioner enligt artiklarna 20 och 21 i MiFIR. En marknadsoperatör ska enligt dessa artiklar offentlig- göra information om transaktioner på den handelsplats operatören driver. MTF- och  
 OTF-plattformar 
  kan drivas av värdepappers- företag, och den som tillhandahåller tjänsten godkänt publicerings- arrangemang offentliggör alltså  
 post-trade 
  information för sådana värdepappersföretag. 
  
 Definitionen av handelsplats i punkten 10 är ny och genomför artikel 4.1.24 i MiFID II. I direktivet görs skillnad på de olika typerna av handelsplatser: reglerade marknader,  
 MTF-plattformar 
  och  
 OTF-plattformar. 
  Det finns bestämmelser bl.a. om handels- platsernas organisation, vad som gäller för att ta upp finansiella in- strument till handel på handelsplatsen och vilka som kan delta i handeln. Dessa frågor behandlas i avsnitt 6.2. I MiFIR finns regler om att vissa derivatinstrument ska handlas på en handelsplats; detta behandlas i avsnitt 6.3. I MiFIR regleras också bl.a. vilka krav på transparens – offentliggörande av bud och transaktioner – som ska gälla för olika typer av finansiella instrument på olika typer av handelsplatser samt handel utanför dessa. Transparenskraven gäller både handelsplatser och värdepappersföretag och behandlas i av- snitt 6.4. 
  
 Definitionen av handelsplattform i punkten 11 har i förhållande till den tidigare definitionen i 5 § 12 ändrats på så sätt att OTF- plattformar omfattas av definitionen. Ändringen innebär att handels- plattformar blir en gemensam benämning på MTF- och  
 OTF-platt- 
  formar. I flera avseenden gäller samma regler för MTF- och OTF- plattformar, men på några punkter skiljer sig reglerna åt för de olika plattformarna. Benämningen handelsplattform används i de fall då båda plattformstyperna avses. Handelsplattformar behandlas i avsnitt 6.2.3. 
  
 Definitionen av kreditinstitut i punkten 12 motsvarar 5 § 17 i dess tidigare lydelse. 
  
 I punkten 13, som genomför artikel 4.1.63 i MiFID II, har be- nämningen leverantör av datarapporteringstjänster tagits in som en samlingsbenämning för en ARM, ett APA och en CTP, termer som i sin tur definieras i punkterna 8, 9 respektive 22. 
  
 Definitionen av marknadsgarant i punkten 14 är ny och genom- för artikel 4.1.7. Normalt är det värdepappersinstitut som med stöd 
  
 647 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 av sitt tillstånd att handla för egen räkning är marknadsgaranter för att tillhandahålla likviditet så att t.ex. handeln i ett finansiellt instru- ment ska fungera, se avsnitt 6.2. 
  
 Definitionen av marknadsoperatör, i punkten 15 som genomför artikel 4.1.18, innefattar en eller flera personer som driver en eller flera reglerade marknader och får vara den reglerade marknaden själv. I begreppet ingår både svenska marknadsoperatörer, som enligt punkten 3 betecknas börser, och utländska operatörer. 
  
 Ipunkten 16, som genomför artikel 4.1.22, definieras MTF- plattform. Definitionen av  
 MTF-plattform 
  i MiFID II är i sak den- samma som i artikel 4.1.15 i 2004 års direktiv. En  
 MTF-plattform 
  är ett multilateralt system som drivs av ett värdepappersföretag eller en marknadsoperatör och som sammanför flera tredjeparters köp- och säljintressen i finansiella instrument – inom systemet och i enlig- het med  
 icke-skönsmässiga 
  regler – så att detta leder till ett kontrakt 
  
 ienlighet med bestämmelserna i avdelning II i MiFID II, se vidare avsnitt 6.2.1. 
  
 Ipunkten 17 definieras  
 OTF-plattform. 
  Detta är nytt i MiFID II. En sådan plattform är enligt definitionen i artikel 4.1.23 ett multi- lateralt system som inte är en reglerad marknad eller en  
 MTF-platt- 
  form, och inom vilket system flera tredjeparters köp- och säljintressen 
  
 iobligationer, strukturerade finansiella produkter, utsläppsrätter eller derivat kan interagera inom systemet så att detta leder till ett kon- trakt i enlighet med bestämmelserna i avdelning II i MiFID II, se vidare avsnitt 6.2.1. 
  
 Ipunkten 18, som genomför artikel 4.1.10, definieras professio- nell kund. Definitionen motsvarar 5 § 19 i dess tidigare lydelse. En kund som inte uppfyller kriterierna för professionell kund är en  
 icke-professionell 
  kund, se artikel 4.1.11. 
  
 Definitionen av reglerad marknad i punkten 19 har ändrats i förhållande till motsvarande definition i 5 § 20 så att ordalydelsen i högre grad motsvarar artikel 4.1.21. En reglerad marknad är ett multilateralt system inom EES som drivs eller leds av en marknads- operatör vilket system sammanför eller underlättar sammanförandet av flera tredjeparters köp- och säljintressen i finansiella instrument 
  
 –inom systemet och i enlighet med dess  
 icke-diskretionära 
  regler – så att detta leder till ett kontrakt i fråga om finansiella instrument upptagna till handel enligt dess regler eller system. I direktivets definition nämns också att handelsplatsen ska vara auktoriserad och 
  
 648 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 löpande verksam. Att handelsplatsen ska vara auktoriserad följer dock av tillståndskravet i 12 kap. 1 §, och av 25 kap. 9 § 3 följer att tillståndet kan återkallas om marknaden inte är verksam under sex månader. Dessa delar behöver därför inte finnas med i definitionen, se vidare avsnitt 6.2. 
  
 Definitionen av statlig emittent i punkten 20, som genomför artikel 4.1.60, är ny och omfattar inte emittenter från tredjeland. Begreppet används inte i lagtexten på annat sätt än att det ingår i definitionen av statspapper (se 5 § 17). 
  
 I punkten 21, som genomför artikel 4.1.20, definieras systematisk internhandlare. Definitionen motsvarar 5 § 24 i dess tidigare lydelse. Huruvida ett värdepappersinstitut på ett frekvent och systematiskt sätt handlar för egen räkning genom att utföra kundorder utanför en reglerad marknad, en MTF- eller  
 OTF-plattform 
  utan att ut- nyttja ett multilateralt system ska, enligt artikel 4.1.20 andra stycket, bedömas utifrån det antal  
 OTC-transaktioner 
  med det finansiella instrumentet som värdepappersinstitutet genomför för egen räk- ning genom att utföra kundorder. Om det rör sig om ett substan- tiellt sätt ska bedömas antingen utifrån volymen på värdepappers- institutets  
 OTC-handel 
  i förhållande till institutets totala handel med ett specifikt finansiellt instrument, eller utifrån volymen på insti- tutets  
 OTC-handel 
  i förhållande till den totala handeln inom unionen med ett specifikt finansiellt instrument. Definitionen av systematisk internhandlare ska inte tillämpas om inte de på förhand uppsatta gränserna – den för ett frekvent och systematiskt sätt och den för ett substantiellt sätt – båda överskrids. Ett värdepappersinstitut kan dock frivilligt välja att vara en systematisk internhandlare och följa de regler som gäller för denna verksamhet, även om kriterierna i definitionen inte är uppfyllda. 
  
 Definitionen av tillhandahållare av konsoliderad handelsinfor- mation (CTP) i punkten 22, som genomför artikel 4.1.53, är ny. En CTP tillhandahåller en samlad bild av transaktioner från flera olika handelsplatser, vilket underlättar för marknadsaktörer att få till- gång till relevant information, se skäl 117 i MiFID II. CTP har be- handlats i avsnitt 6.7. 
  
 I punkten 23, som genomför artikel 4.1.12, definieras tillväxtmark- nad för små och medelstora företag. Med små och medelstora före- tag avses enligt 5 § 15, företag som har ett genomsnittligt börsvärde som understiger 200 miljoner euro, beräknat på slutkurser för de 
  
 649 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 tre föregående kalenderåren. Enligt skäl 135 ska bedömningen grun- das på börsvärdet de tre föregående kalenderåren, för att garantera en smidig övergång från en tillväxtmarknad till en ordinarie handels- plats. Det hela får förstås så att det är ett genomsnittligt värde de tre föregående kalenderåren som avses.  
 50-procentskravet 
  ska, enligt skäl 135, tillämpas med flexibilitet. För tillväxtmarknader för små och medelstora företag finns särskilda regler i 11 kap.  
 13–16 
  §§, se vidare avsnitt 6.2.4. 
  
 I punkterna 24 och 25 definieras utländskt värdepappersföretag och värdepappersbolag. Definitionerna motsvarar 5 § 25 och 26 i deras tidigare lydelse. 
  
 Definitionen i punkten 26 av värdepapperscentral är ny. Med värdepapperscentral avses enligt förordning (EU) nr 909/2014 en juridisk person som driver ett avvecklingssystem för värdepapper som avses i avsnitt A punkt 3 i bilagan till förordningen och som tillhandahåller minst ytterligare en huvudtjänst som förtecknas i av- snitt A i bilagan. De tjänster som räknas upp i bilaga A till förord- ningen är ursprunglig registrering av värdepapper i ett kontobaserat system, tillhandahållande och förande av värdepapperskonton på högsta nivå och drift av ett avvecklingssystem för värdepapper. 
  
 I punkterna 27 och 28 definieras värdepappersinstitut och värde- pappersrörelse. Definitionerna motsvarar 5 § punkterna 27 och 28 i deras tidigare lydelse. 
  
 Definitioner av olika tjänster och verksamheter 
  
 4 c § I denna lag betyder 
  
 1. clearingverksamhet: fortlöpande verksamhet som består i att 
  
 a)på clearingdeltagarnas vägnar göra avräkningar i fråga om deras för- pliktelser att leverera finansiella instrument eller att betala i svensk eller utländsk valuta, 
  
 b)träda in som motpart till både köpare och säljare av finansiella instru- ment, eller 
  
 c)på annat väsentligt sätt ansvara för att förpliktelserna avvecklas genom överförande av likvid eller instrument, 
  
 2.handel för egen räkning: handel med utnyttjande av eget kapital som utmynnar i transaktioner med ett eller flera finansiella instrument, 
  
 3.investeringsrådgivning: tillhandahållande av personliga rekommenda- tioner till en kund, i fråga om en eller flera transaktioner som avser finan- siella instrument, 
  
 650 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 4. investeringstjänster och investeringsverksamheter: de tjänster och verk- samheter som anges i 2 kap. 1 §, i fråga om de instrument som avses i 1 kap. 
  
 4§, 
  
 5.portföljförvaltning: förvaltning av värdepapper på diskretionär basis enligt uppdrag från enskilda kunder, om dessa portföljer innehåller ett eller flera finansiella instrument, 
  
 6.sidotjänster: de tjänster som anges i 2 kap. 2 §, 
  
 7.sidoverksamheter: 
  
 a)för ett värdepappersbolag de verksamheter som anges i 2 kap. 3 och 4 §§ 
  
 b)för en börs de verksamheter som anges i 13 kap. 12 §, och 
  
 c)för en clearingorganisation de verksamheter som anges i 20 kap. 7 §, och 
  
 8. utförande av order på kunders uppdrag: att köpa eller sälja ett eller flera finansiella instrument på kunders uppdrag, inbegripet ingående av avtal för att sälja finansiella instrument som utfärdats av ett värdepappersinstitut eller ett utländskt värdepappersföretag vid tidpunkten för utfärdandet av dessa. 
  
 I förevarande paragraf har definitioner av olika tjänster och verk- samheter samlats. Vissa definitioner har flyttats oförändrade från 5 § till förevarande paragraf. Övriga definitioner i paragrafen genom- för artikel 4 i MiFID II. 
  
 Definitionen av clearingverksamhet i punkten 1 motsvarar 5 § 6 i dess tidigare lydelse. 
  
 Definitionen av handel för egen räkning i punkten 2 är ny. I artikel 4.1.6 i MiFID II definieras verksamheten handel för egen räkning som handel med utnyttjande av eget kapital som ut- mynnar i att transaktioner med ett eller flera finansiella instrument ingås. Definitionen är delvis densamma som i artikel 4.1.6 i 2004 års direktiv. Vid genomförandet av 2004 års direktiv togs någon defini- tion dock inte in i lagen, se vidare avsnitt 5.3.3. 
  
 I punkten 3, som genomför artikel 4.1.4, definieras investerings- rådgivning. I direktivets definition anges att det kan vara fråga om investeringsrådgivning, oavsett om rekommendationen tillhanda- hålls på kundens begäran eller på initiativ från värdepappersföre- taget. Detsamma gäller enligt den svenska definitionen; det finns ingen begränsning i vem som initierar tillhandahållandet, se vidare avsnitt 5.3.5. 
  
 Med investeringstjänster och investeringsverksamheter, som defi- nieras i punkten 4, avses enligt artikel 4.1.2 i MiFID II ett antal i avsnitt A i bilaga 1 till direktivet uppräknade tjänster och verksam- heter när dessa relaterar till finansiella instrument. Flertalet tjänster och verksamheter motsvarar dem som finns i 2004 års direktiv: mottagande och vidarebefordran av order, utförande av order, handel 
  
 651 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 för egen räkning, diskretionär portföljförvaltning, investeringsråd- givning, garantigivning och placering av finansiella instrument med eller utan ett fast åtagande samt drift av handelsplattformar. Defini- tionen motsvarar 5 § 14 i dess tidigare lydelse. 
  
 Portföljförvaltning, som definieras i punkten 5, är enligt arti- kel 4.1.8 i MiFID II förvaltning av värdepapper på diskretionär basis enligt uppdrag från enskilda kunder, om dessa portföljer inne- håller ett eller flera finansiella instrument. Definitionen är den- samma som i artikel 4.1.9 i 2004 års direktiv, se avsnitt 5.3.4. 
  
 Punkterna 6 (sidotjänster) och 7 (sidoverksamheter) motsvarar 5 § 21 och 22 i deras tidigare lydelse. 
  
 Investeringstjänsten utförande av order på kunders uppdrag har i punkten 8 betecknats på samma sätt som i direktivets bilaga 1 avsnitt A och inte som i definitionen i artikel 4.1.5 i direktivet, där den i den svenska språkversionen benämns utförande av order för kunds räkning. Av den engelska språkversionen av direktivet fram- går att någon skillnad mellan bilagan och definitionen inte är av- sedd, se avsnitt 5.3.2. 
  
 5 § I denna lag betyder 
  
 1.algoritmisk handel: handel med finansiella instrument där en dator- algoritm automatiskt bestämmer enskilda orderparametrar med begränsat eller inget mänskligt ingripande, 
  
 2.börshandlad fond: en fond där minst en andels- eller aktieklass handlas hela dagen på minst en handelsplats och med minst en marknadsgarant som vidtar åtgärder för att säkerställa att andels- eller aktiepriset på handels- platsen inte i betydande grad skiljer sig från dess substansvärde och, i tillämpliga fall, från dess preliminära substansvärde, 
  
 3.certifikat: certifikat enligt definitionen i artikel 2.1.27 i förordningen om marknader för finansiella instrument, 
  
 4.direkt elektroniskt tillträde: ett handelsplatsarrangemang där en del- tagare på en handelsplats ger en person tillåtelse att använda dennes handels- kod, så att personen elektroniskt kan vidarebefordra order avseende ett finan- siellt instrument direkt till handelsplatsen, 
  
 5.EES: Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, 
  
 6.filial: ett avdelningskontor med självständig förvaltning, varvid även ett utländskt värdepappersföretags etablering av flera driftställen i Sverige ska anses som en enda filial, 
  
 7.hemland: det land där ett företag har fått tillstånd att driva sådan verksamhet som avses i denna lag, 
  
 8.kapitalbas: detsamma som avses i artikel 72 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013 om tillsyns- krav för kreditinstitut och värdepappersföretag, 
  
 652 
  
 SOU 2015:2 Författningskommentar 
  
 9. koncern: detsamma som i 1 kap. 11 och 12 §§ aktiebolags- lagen (2005:551), varvid det som sägs om moderbolag tillämpas även på andra juridiska personer än aktiebolag 
  
 10.kvalificerat innehav: ett direkt eller indirekt ägande i ett företag, om innehavet beräknat på det sätt som anges i 5 a § representerar tio procent eller mer av kapitalet eller av samtliga röster eller annars möjlig- gör ett väsentligt inflytande över ledningen av företaget, 
  
 11.likvid marknad: en marknad för ett finansiellt instrument eller en klass av finansiella instrument, där det ständigt finns beredda och villiga köpare och säljare, enligt en bedömning utifrån 
  
 a) den genomsnittliga transaktionsfrekvensen och transaktionsvolymen under ett antal marknadsvillkor, 
  
 b) antalet och typen av marknadsaktörer, och 
  
 c) den genomsnittliga storleken på skillnader mellan köp- och säljkurser (spreadar), 
  
 12.matchad principalhandel: en transaktion där en mellanhand träder emellan transaktionens köpare och säljare 
  
 a) på ett sådant sätt att den under transaktionens utförande aldrig exponeras för marknadsrisk, 
  
 b) där båda sidor av transaktionen genomförs samtidigt, och 
  
 c) där transaktionen genomförs till ett pris som innebär att mellanhanden inte gör någon vinst eller förlust, förutom tidigare tillkännagivna arvoden eller avgifter för transaktionen, 
  
 13.multilateralt system: ett system där flera tredjeparters köp- och sälj- intressen i finansiella instrument kan interagera inom systemet, 
  
 14.råvaruderivat: detsamma som i artikel 2.1.30 i förordningen om mark- nader för finansiella instrument, 
  
 15.små och medelstora företag: ett företag som har ett genomsnittligt börsvärde som understeg 200 miljoner euro beräknat på slutkurser för de tre föregående kalenderåren, 
  
 16.startkapital: det kapital som för värdepappersföretag avses i arti- kel 4.51 i förordning (EU) nr 575/2013, 
  
 17.statspapper: ett skuldinstrument som emitteras av en statlig emittent, 
  
 18. strukturerad insättning: en insättning enligt definitionen i 2 § 3 lagen (1995:1571) om insättningsgaranti, som måste betalas helt på förfallo- dagen enligt villkor som innebär att eventuell ränta eller premie ska beräknas utifrån 
  
 a)ett index eller en kombination av index, med undantag för ränteindex, 
  
 b)ett finansiellt instrument eller en kombination av finansiella instrument, 
  
 c)en råvara eller en kombination av råvaror eller andra  
 icke-fungibla 
  tillgångar, 
  
 d)en valutakurs eller en kombination av valutakurser, eller 
  
 e)andra motsvarande faktorer, 
  
 19.strukturerade finansiella produkter: detsamma som i artikel 2.1.28 i förordningen om marknader för finansiella instrument, 
  
 20.teknik för algoritmisk högfrekvenshandel: en teknik för algoritmisk handel som kännetecknas av 
  
 653 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 a)att infrastrukturen är avsedd att minimera latensen genom samlokali- sering, närvärdskap eller elektroniskt höghastighetstillträde, 
  
 b)att systemet beslutar om när en order ska initieras, genereras, styras eller utföras utan mänsklig medverkan för enskilda handelstransaktioner eller enskilda order, och 
  
 c)stor mängd intradagsmeddelanden som utgör order, bud eller an- nulleringar, och 
  
 21. varaktigt medium: ett instrument som 
  
 a)gör det möjligt för kunden att bevara information som riktas till denne personligen på ett sätt som är tillgängligt för användning i framtiden under en tid som är lämplig med hänsyn till vad som är avsikten med informationen, och 
  
 b)möjliggör oförändrad återgivning av den bevarade informationen. 
  
 I förevarande paragraf har övriga definitioner samlats. Vissa defini- tioner, såsom EES, filial, hemland, kapitalbas, koncern, kvalificerat innehav och startkapital finns kvar oförändrade i förevarande para- graf, de har endast bytt plats. Övriga definitioner i paragrafen genom- för artikel 4 i MiFID II. 
  
 I punkten 1, som genomför artikel 4.1.39, definieras algoritmisk handel som handel med finansiella instrument där en dataalgoritm automatiskt bestämmer orderparametrar, såsom om en order ska läggas överhuvudtaget, när ordern ska läggas, vilket pris som ska sättas på ordern, kvantitet finansiella instrument som ordern ska avse och hur ordern ska hanteras när den väl har lagts. I defini- tionen ingår inte system som används endast för dirigeringen av order till en eller flera handelsplatser eller för expediering av order utan att några handelsparametrar fastställs. Inte heller system som används för bekräftelse av order eller bearbetning av utförda trans- aktioner efter handeln utgör algoritmisk handel enligt MiFID II, se avsnitt 6.8. 
  
 Definitionen av börshandlad fond, Exchange Traded Fund (ETF), i punkten 2, genomför artikel 4.1.46. 
  
 Definitionen av certifikat i punkten 3, som genomför arti- kel 4.1.47, omfattar värdepapper som kan bli föremål för handel på kapitalmarknaden och vilka, om emittenten betalar tillbaka en investe- ring, har företräde framför aktier men efterställs obligationsinstru- ment utan säkerhet eller andra liknande instrument. 
  
 I punkten 4, som genomför artikel 4.1.41, definieras direkt elek- troniskt tillträde. Denna definition omfattar även arrangemang som innebär att personen använder deltagarens infrastruktur, eller något 
  
 654 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 förbindelsesystem som tillhandahålls av deltagaren, för att vidare- befordra dessa order (direkt marknadstillträde) och arrangemang där en sådan infrastruktur inte används av en person (sponsrat tillträde). Med deltagare avses också en medlem av eller kund på en handelsplats. Beträffande denna definition har det vid utform- ningen av nivå  
 II-reglerna 
  förts en diskussion om definitionen också träffar vanliga  
 icke-professionella 
  kunders handel via värdepappers- institutens internettjänster. Detta har antagligen inte varit avsikten och Esma har därför föreslagit att det på nivå II bör klargöras att i den mån tillträdet till handelsplatsen delas mellan många kunder genom en kollektiv kanal utan att någon enskild kund tillhandahålls någon särskild systemkapacitet och latens (svarstid mellan kundens och handelsplatsens system) bör detta falla utanför definitionen av direkt elektroniskt tillträde, se avsnitt 6.9. 
  
 Definitionen av likvid marknad i punkten 11 genomför arti- kel 4.1.25 i MiFID II. Även de specifika marknadsstrukturerna för det finansiella instrumentet eller klassen av finansiella instrument ska tas i beaktande. Alltså ska beaktas den genomsnittliga trans- aktionsfrekvensen och transaktionsvolymen under ett antal mark- nadsvillkor med hänsyn till produkternas art och livscykel inom klassen av finansiella instrument, antalet och typen av marknads- aktörer, inbegripet förhållandet mellan antalet marknadsaktörer och antalet instrument som handlas när det gäller en särskild pro- dukt, samt den genomsnittliga storleken på spreadar, om det finns uppgift om detta. Definitionen skiljer sig något från vad som avses med en likvid marknad i artikel 2.1.17 i MiFIR. Definitionen i MiFIR ska dock enbart tillämpas i förhållande till de i artikel 2.1.17 särskilt angivna artiklarna i MiFIR. 
  
 Definitionen av matchad principalhandel i punkten 12 genomför artikel 4.1.38 i MiFID II. Matchad principalhandel innebär att opera- tören gör affärer mot det egna lagret men på ett sådant sätt att operatören aldrig utsätts för någon marknadsrisk, dvs. köp- och säljtransaktionerna måste utföras simultant, eller så simultant som det är tekniskt möjligt, se avsnitt 6.2.2. 
  
 I punkten 13, som genomför artikel 4.1.19, definieras multilate- ralt system. Begreppet ingår som en del i definitionerna för MTF- plattform och  
 OTF-plattform 
  (4 b § punkterna 16, 17 och 19). 
  
 Definitionen av råvaruderivat i punkten 14, genomför artikel 4.1.50. Definitionen hänvisar till artikel 2.1.30 i MiFIR, som i sin tur hän- 
  
 655 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 visar tillbaka till MiFID II med vissa tillägg. Det är enligt defini- tionen fråga om dels värdepapper som ger rätt att överlåta eller förvärva en råvara eller ett basvärde (som anges i avsnitt C 10 i bi- laga I till MiFID II), dels instrument enligt punkterna 6, 7 och 10 i avsnitt C i bilaga I till MiFID II. 
  
 Definitionen av små och medelstora företag i punkten 15 genom- för artikel 4.1.13 i MiFID II. Med små och medelstora företag avses företag som har ett genomsnittligt börsvärde som understiger 200 miljoner euro beräknat på slutkurser för de tre föregående kalender- åren. Enligt skäl 135 ska bedömningen grundas på börsvärdet de tre föregående kalenderåren, för att garantera en smidig övergång från en tillväxtmarknad till en ordinarie handelsplats. Det hela får förstås så att det är ett genomsnittligt värde de tre föregående kalenderåren som avses.  
 50-procentskravet 
  ska, enligt skäl 135, tillämpas med flexibilitet, se avsnitt 6.2.4. 
  
 I punkten 17, som genomför artikel 4.1.61, definieras statspapper som skuldinstrument (obligationer m.m.) utgivna av en statlig emittent. Definitionen av statlig emittent finns i 4 b § 20. 
  
 Med strukturerad insättning, punkten 18, avses enligt artikel 4.1.43 i MiFID II inlåning till kreditinstitut, där räntan eller avkastningen bestäms av ett index, ett eller flera finansiella instrument, råvaror eller en valutakurs. Det är alltså fråga om inlåning men där inlånaren – kunden – är exponerad mot något annat än en ren ränterisk. I Sverige har denna typ av placeringsprodukter normalt utformats som ett värdepapper, t.ex. som en aktieobligation, som är en obligation där avkastningen beror på utvecklingen av ett aktieindex. I sådana fall är det fråga om ett finansiellt instrument och kundskyddsreglerna i lagen om värdepappersmarknaden är tillämpliga. Genom artikel 1.4 i MiFID II har tillämpningsområdet för flertalet kundskyddsregler (information, rådgivning, orderhantering m.m.) och flera organisa- toriska regler (krav på organisationen, hantering av intressekonflik- ter m.m.) utvidgats till den situationen att värdepappersföretag säljer eller lämnar råd om s.k. strukturerade insättningar, se avsnitt 5.5. I direktivet talas det om att räntan eller premien på insättningen betalas eller riskeras. Avkastningen på insättningen kan således vara negativ. I den svenska lagtexten har betalas eller riskeras ersatts med beräknas vilket inrymmer även en negativ avkastning. Enligt punkten a) är ränteindex såsom Euribor och Libor eller STIBOR undantagna. Det framgår av direktivets definition att 
  
 656 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 punkterna  
 a–c 
  är exempel på faktorer som kan ligga till grund för beräkningen av avkastningen på en strukturerad insättning. Det är möjligt att ytterligare exempel kan komma på nivå II, vilka i så fall ryms under andra motsvarande faktorer i punkten d). 
  
 I punkten 19, som genomför artikel 4.1.48, definieras strukturerade finansiella produkter som värdepapper avsedda att värdepapperisera och överföra kreditrisker kopplade till en pool av finansiella till- gångar, vilka ger värdepappersinnehavaren rätt att erhålla regel- bundna betalningar i förhållande till likviditetsflödet från de under- liggande tillgångarna. 
  
 Teknik för algoritmisk högfrekvenshandel definieras i punkten 20, som genomför artikel 4.1.40. Algoritmisk högfrekvenshandel är en delmängd av den algoritmiska handeln (se punkten 1) och en tek- nik för sådan handel karakteriseras av att den är avsedd att mini- mera latensen, dvs. minimera svarstider mellan handlarens och handelsplatsens system. Detta kan åstadkommas genom t.ex. sam- lokalisering och närvärdskap – dvs. att handlarens datorer rent fysiskt placeras nära handelsplatsens datorer – och höghastighets- tillträde till handelsplatsen. Ytterligare karakteristika är att systemet automatiskt, utan mänsklig medverkan, beslutar när enskilda order ska läggas, styras (Thornton) eller utföras och att systemet genererar en stor mängd order, bud eller annullerade order per dag, se avsnitt 6.8. 
  
 Definitionen av varaktigt medium i punkten 21 genomför arti- kel 4.1.62. 
  
 5 a § Vid bedömningen av om ett innehav utgör ett kvalificerat innehav enligt 5 § 10 ska följande bestämmelser i 4 kap. lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument tillämpas: 
  
 –2 § första stycket 1 om depåbevis, 
  
 –4 § första stycket, andra stycket  
 1–8, 
  samt tredje och femte styckena, om beräkning av innehavet, 
  
 –5 § andra stycket om beräkning av antalet aktier eller röstetal, 
  
 –12 § 1 och 2 om undantag för aktier som innehas för clearing och avveckling eller förvaltas för någon annans räkning, 
  
 –13 § om aktier som ingår i handelslager, 
  
 –14 § om aktier som innehas av marknadsgaranter, samt 
  
 –16 och 17 §§ om undantag för vissa moderföretag. 
  
 Vid bedömningen ska också tillämpas föreskrifter 
  
 – om aktier som innehas av marknadsgaranter, som har meddelats med stöd av 7 kap. 1 § 3 lagen om handel med finansiella instrument eller 23 kap. 15 § 1 denna lag, och 
  
 657 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 – om undantag för vissa moderföretag, som har meddelats med stöd av 7 kap. 1 § 4 lagen om handel med finansiella instrument. 
  
 Det som föreskrivs om aktier i de bestämmelser som ska tillämpas enligt första och andra styckena ska också tillämpas för andra andelar i företag. 
  
 Aktier eller andelar som ett värdepappersinstitut eller ett kreditinstitut som bedriver finansieringsrörelse innehar till 
  
 följd av verksamhet enligt 2 kap. 1 § 6 ska dock inte beaktas vid bedöm- ningen, under förutsättning att 
  
 1.rösträtten inte utnyttjas eller används på annat sätt för att ingripa i emittentens förvaltning, samt 
  
 2.aktierna eller andelarna avyttras inom ett år från förvärvet. 
  
 Det som föreskrivs i fjärde stycket ska gälla också för aktier eller andelar som innehas under motsvarande förutsättningar av ett utländskt värdepappersföretag eller av ett utländskt kreditinstitut som bedriver finansieringsrörelse. 
  
 Ändringen i första stycket är redaktionell. 
  
 2 kap. 
  
 1 § För att driva värdepappersrörelse krävs tillstånd av Finansinspek- tionen, om inte något annat framgår av denna lag. Tillstånd får ges för 
  
 1.mottagande och vidarebefordran av order i fråga om ett eller flera finansiella instrument, 
  
 2.utförande av order på kunders uppdrag, 
  
 3.handel för egen räkning, 
  
 4.portföljförvaltning, 
  
 5.investeringsrådgivning, 
  
 6.garantigivning avseende finansiella instrument och placering av finan- siella instrument med ett fast åtagande, 
  
 7.placering av finansiella instrument utan fast åtagande, 
  
 8.drift av  
 MTF-plattformar, 
  och 
  
 9.drift av  
 OTF-plattformar. 
  
 Den ändrade ordalydelsen i punkterna  
 2–5, 
  innebär ingen ändring i sak utan syftar till att åstadkomma en mer direktivnära utformning av lagtexten, bl.a. för att underlätta tolkningen av kompletterande rättsakter från kommissionen och Esma, se avsnitt 5.3. Defini- tioner av verksamheterna enligt punkterna  
 3–5 
  finns i 4 c § och definitionerna av handelsplattformarna, punkterna 8 och 9, finns i 4 b §. När det gäller portföljförvaltning är det liksom tidigare endast diskretionär förvaltning som avses. Detta följer av definitionen i 1 kap. 4 c § 5. Sådan rådgivande förvaltning som före genomföran- 
  
 658 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 det av 2004 års direktiv betraktades som portföljförvaltning utgör inte portföljförvaltning i lagens mening.1 Investeringsverksamheten drift av  
 OTF-plattformar 
  i punkten 9 är ny och har beskrivits i avsnitt 6.2.3. 
  
 2 § Ett värdepappersbolag får efter tillstånd av Finansinspektionen som ett led i rörelsen 
  
 1.förvara finansiella instrument för kunders räkning och ta emot medel med redovisningsskyldighet, 
  
 2.lämna kunder kredit för att kunden, genom värdepappersbolaget, ska kunna genomföra en transaktion i ett eller flera finansiella instrument, 
  
 3.lämna råd till företag om kapitalstruktur, företagsstrategi 
  
 och liknande frågor samt lämna råd och utföra tjänster vid fusioner och företagsuppköp, 
  
 4.utföra valutatjänster om dessa har samband med investerings- tjänster, 
  
 5.utarbeta och sprida investerings- och finansanalyser samt andra former av allmänna rekommendationer rörande handel med finansiella instrument, 
  
 6.utföra tjänster i samband med garantigivning avseende finansiella instrument, 
  
 7.utföra investeringstjänster, investeringsverksamhet och sidotjänster avseende underliggande faktorer till sådana finansiella derivatinstrument som avses i 1 kap. 4 § första stycket 5  
 b–d 
  och g, 
  
 8.ta emot kunders medel på konto för att underlätta värdepappers- rörelsen, och 
  
 9.utföra datarapporteringstjänster enligt 10 kap., 
  
 Tillstånd enligt första stycket 9 får ges bara till företag med tillstånd enligt 1 § 8 eller 9 och tillstånd enligt första stycket 8 får ges bara tillsammans med tillstånd enligt första stycket 2. 
  
 Tillstånd enligt första stycket 1 omfattar inte verksamhet som värde- papperscentral. 
  
 I den nya punkten 9 har datarapporteringstjänster tagits in som en ny sidoverksamhet. De olika datarapporteringstjänsterna, ARM, APA och CTP, definieras i 1 kap. 4 b § punkterna 8, 9 och 22 och verksamheten och förutsättningarna för tillstånd regleras i 10 kap. Enligt artikel 59.2 i MiFID II ska värdepappersföretag (och mark- nadsoperatörer) kunna utföra datarapporteringstjänster, men det ska i så fall framgå av deras tillstånd. Möjligheten har därför ut- formats som en sidotjänst och när Finansinspektionen ger tillstånd enligt förevarande punkt ska inspektionen ange vilken datarappor- 
  
 1 Se prop. 2006/07:115 s. 309 f. 
  
 659 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 teringstjänst tillståndet avser. Ändringen i andra stycket begränsar, i enlighet med artikel 59.2, möjligheten att utföra (få tillstånd för) datarapporteringstjänster till värdepappersbolag som driver en handelsplattform. För banker krävs inget tillstånd för sidotjänster utan en bank kan ägna sig åt dessa verksamheter med stöd av sitt tillstånd enligt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, se prop. 2006/07:115 s. 321. För att en datarapporteringstjänst ska anses ha ett sådant naturligt samband med den övriga verksam- heten som en bank driver, som krävs enligt enligt 7 kap. 1 § lagen om bank- och finansieringsrörelse, måste dock banken driva en handelsplattform. 
  
 Det nya tredje stycket klargör att ett tillstånd att förvara finan- siella instrument inte innebär att ett värdepappersbolag enbart med stöd av tillstånd för denna sidoverksamhet får vara värdepappers- central, se avsnitt 5.4. 
  
 5 § Tillstånd enligt 1 § behövs inte för 
  
 1.Sveriges riksbank, Riksgäldskontoret och Kammarkollegiet, 
  
 2.anknutna ombud för de verksamheter som anges i 1 kap. 4 b § 1, 
  
 3.börs som driver verksamhet med stöd av sitt tillstånd, 
  
 4.försäkringsföretag med tillstånd enligt försäkringsrörelselagen, 
  
 5.företag inom en koncern som tillhandahåller investeringstjänster uteslutande till andra företag i koncernen, 
  
 6.fysiska och juridiska personer som tillhandahåller investerings- tjänster, om tjänsten tillhandahålls tillfälligt i samband med annan yrkes- mässig verksamhet som regleras av 
  
 a)bestämmelser i lag eller annan författning, eller 
  
 b)etiska regler som avser yrkesverksamheten i fråga och som inte utesluter att tjänsten tillhandahålls, 
  
 7.fysiska och juridiska personer som inte tillhandahåller investerings- tjänster eller utför investeringsverksamhet utom handel för egen räkning med andra finansiella instrument än råvaruderivat, utsläppsrätter eller deri- vat av dessa, såvida de inte 
  
 a)är marknadsgaranter, 
  
 b)är deltagare på en reglerad marknad eller en  
 MTF-plattform 
  eller har direkt elektroniskt tillträde till en handelsplats, 
  
 c)tillämpar en teknik för algoritmisk högfrekvenshandel, eller 
  
 d)handlar för egen räkning vid utförandet av kundorder, 
  
 8.företag som tillhandahåller investeringstjänster som uteslutande består i förvaltning av ett program som syftar till delägarskap för de anställda i företaget, 
  
 9.företag som tillhandahåller både 
  
 a)investeringstjänster som uteslutande består i förvaltning 
  
 av program som syftar till delägarskap för de anställda i företaget, och 
  
 660 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 b)andra investeringstjänster än sådana som anges i a uteslutande till andra företag i koncernen, 
  
 10.fondbolag, förvaltningsbolag och fondföretag som får driva verk- samhet enligt lagen (2004:46) om investeringsfonder samt  
 AIF-förvaltare 
  som får driva verksamhet enligt lagen (2013:561) om förvaltare av alter- nativa investeringsfonder i andra fall än efter registrering enligt 2 kap. den lagen, 
  
 11.företag som handlar med råvaruderivat, utsläppsrätter eller derivat av dessa för egen räkning utan att utföra kundorder, eller tillhandahåller investeringstjänster i fråga om sådana instrument till kunderna i sin huvudsakliga verksamhet, om 
  
 a)detta utgör en kompletterande verksamhet eller, om företaget ingår 
  
 ien koncern, detta utgör en kompletterande verksamhet sett till kon- cernen i dess helhet, 
  
 b)den huvudsakliga verksamheten inte utgörs av tillhandahållande av investeringstjänster eller sådana tjänster som avses i 7 kap. 1 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, eller verksamhet som mark- nadsgarant för råvaruderivat, 
  
 c)företaget inte tillämpar en teknik för algoritmisk högfrekvenshandel, och 
  
 d)företaget årligen anmäler till Finansinspektionen att undantaget ut- nyttjas samt på inspektionens begäran rapporterar på vilken grund företaget anser att verksamheten endast är en kompletterande verksamhet, 
  
 12.fysiska och juridiska personer som tillhandahåller investerings- rådgivning till kund inom ramen för annan yrkesmässig verksamhet än sådan som omfattas av bestämmelserna i denna lag, om det inte lämnas någon specifik ersättning för rådgivningen, 
  
 13.annan verksamhet än drift av en handelsplats, om verksamheten bedrivs av en systemansvarig, och företag eller personer vilka fullgör uppdrag för den systemansvarige, för överföringssystem enligt definitionerna i arti- kel 2.4 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/72/EG av den 13 juli 2009 om gemensamma regler för den inre marknaden för el och om upp- hävande av direktiv 2003/54/EG och artikel 2.4 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/73/EG av den 13 juli 2009 om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas och om upphävande av direktiv 2003/55/EG, när företagen i fråga fullgör verksamhet enligt nämnda direktiv eller Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 714/2009 av den 13 juli 2009 om villkor för tillträde till nät för gränsöverskridande elhandel och om upphävande av förordning (EG) nr 1228/2003 eller Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 715/2009 av den 13 juli 2009 om villkor för tillträde till naturgasöverföringsnäten och om upphävande av förordning (EG) nr 1775/2005, 
  
 14.verksamhet enligt 1 § 1 och 5 som drivs av den som är registrerad för förmedling av alla slag av försäkringar eller bara livförsäkringar enligt 2 kap. 3 § lagen (2005:405) om försäkringsförmedling, om 
  
 a)verksamheten bara är en sidoverksamhet till försäkringsförmed- lingen och bara avser mottagande och vidarebefordran av order avseende andelar i investeringsfonder eller sådana fondföretag som avses i 1 kap. 7 § lagen om investeringsfonder eller andelar i specialfonder eller sådana 
  
 661 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 utländska fonder som avses i 4 kap. 2 eller 3 § eller 5 kap. 6 § första stycket 1 eller andra stycket eller 11 § första stycket 1 lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt investeringsrådgivning till kund avseende sådana andelar, 
  
 b)kunders order vidarebefordras bara direkt till fondbolag, förvalt- ningsbolag, fondföretag samt  
 AIF-förvaltare 
  som avses i a, och 
  
 c)försäkringsförmedlaren i denna verksamhet inte tar emot kunders medel eller fondandelar, 
  
 15.verksamhetsutövare enligt 1 kap. 2 a § lagen (2004:1199) om handel med utsläppsrätter, som handlar med utsläppsrätter för egen räkning, om 
  
 a)företaget i fråga inte tillhandahåller andra investeringstjänster eller ägnar sig åt annan investeringsverksamhet, samt 
  
 b)företaget inte tillämpar en teknik för algoritmisk högfrekvenshandel, och 
  
 16.värdepapperscentraler med tillstånd enligt artikel 16 i Europaparla- mentets och rådets förordning (EU) nr 909/2014 för att tillhandahålla de tjänster som uttryckligen anges i avsnitten A och B i bilagan till den för- ordningen. 
  
 Tillstånd krävs inte heller för sådan förvaltning av finansiella instru- ment som är reglerad i någon annan lag. 
  
 Ändringen i första stycket punkten 2 innebär att hänvisningen till bestämmelsen i 1 kap. 5 § ersätts av en hänvisning till motsvarande bestämmelse i 1 kap. 4 b §. Ändringen i punkten 7 genomför arti- kel 2.1.d i MiFID II. Enligt direktivet är det en förutsättning för detta undantag att företaget varken är medlem eller deltagare på en reglerad marknad eller en  
 MTF-plattform. 
  I svensk rätt används enbart termen deltagare på en reglerad  
 marknad/MTF-plattform. 
  Detta innefattar dock att vara medlem på en handelsplats i en jurisdiktion som fortfarande använder sig av termen medlem. Ändringarna i punkten 11 genomför artikel 2.1.j. Det nuvarande undantaget i punkten 13 utgår och den nya punkten 13 motsvarar artikel 2.1.n. Det nuvarande undantaget i punkten 14 utgår och den nya punkten 14 motsvarar den nuvarande punkten 15. Undantagen i de nya punkterna 15 och 16 genomför artiklarna 2.1.e och 2.1.o. Samtliga ändringar har behandlats i avsnitt 5.6. 
  
 5 a § Bestämmelserna i 15 a kap. gäller även för den som är undantagen från tillståndsplikt enligt 5 §. För den som är deltagare i handeln på en reglerad marknad eller på en  
 MTF-plattform 
  men som är undantagen från tillstånds- plikt enligt 5 § 4, 10, 11 eller 15 gäller 8 kap.  
 18–27 
  §§. 
  
 662 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 Paragrafen genomför artikel 1.5 och 1.6 i MiFID II och har behandlats i avsnitt 5.6.7. I direktivet talas det om medlem eller deltagare på en reglerad marknad eller en  
 MTF-plattform. 
  I svensk rätt används enbart termen deltagare på en handelsplats. Detta inne- fattar dock att vara medlem på en handelsplats i en jurisdiktion som fortfarande använder sig av termen medlem. 
  
 4 kap. 
  
 4 § Ett företag som hör hemma utanför EES får efter tillstånd av Finans- inspektionen driva värdepappersrörelse från filial i Sverige. Tillstånd till filialetablering ska ges om 
  
 1.tillhandahållandet av tjänster för vilka företaget ansöker om tillstånd omfattas av tillstånd och tillsyn av en behörig myndighet i hemlandet, 
  
 2.filialen tillhör ett investerarskydd som har godkänts eller erkänts i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 97/9/EG av den 3 mars 1997 om system för ersättning till investerare, 
  
 3.det finns skäl att anta att den planerade verksamheten kommer att drivas enligt bestämmelserna i denna lag och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen, 
  
 4.myndigheten i hemlandet har vidtagit nödvändiga åtgärder för att mot- verka penningtvätt och finansiering av terrorism, 
  
 5.det har inrättats samarbetsarrangemang mellan Finansinspektionen och de behöriga myndigheterna i företagets hemland som inbegriper bestämmelser som reglerar informationsutbyte i syfte att bevara marknadens integritet och skydda investerare, 
  
 6.filialen fritt förfogar över ett tillräckligt startkapital, 
  
 7.det har utsetts en eller flera personer som ska ha ansvaret för ledningen av filialen, och dessa uppfyller kraven i 3 kap. 1 § 5 och 6 samt 3 kap. 5 §, och 
  
 8.det tredjeland där företaget är etablerat har undertecknat en överens- kommelse med Sverige, som uppfyller normerna i artikel 26 i OECD:s modellavtal för skatter på inkomst och förmögenhet och säkerställer ett effek- tivt informationsutbyte i skatteärenden, inklusive eventuella multilaterala skatteavtal. 
  
 Paragrafen genomför artikel 39 i MiFID II. Enligt den artikeln har medlemsstaterna rätt att kräva att ett värdepappersföretag från ett land utanför EES, som avser att tillhandahålla investeringstjänster, utföra investeringsverksamhet eller sidotjänster inom dess territorium genom etablering av en filial, i förväg har tillstånd, och företaget måste uppfylla vissa kriterier. 
  
 Kraven på ledningen enligt punkten 7 är desamma som ställs på styrelse och verkställande direktör i ett svenskt värdepappersbolag 
  
 663 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 enligt 3 kap. 1 § 5 och 6 samt 3 kap. 5 §. Dessa krav tillsammans med föreskrifter från Finansinspektionen genomför artiklarna 88 och 91 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU av den 26 juni 2013 om behörighet att utöva verksamhet i kredit- institut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag, om ändring av direktiv 2002/87/EG och om upphävande av direktiv 2006/48/EG och 2006/49/EG. 
  
 Om ett tredjelandsföretag tillhandahåller en investeringstjänst eller utför investeringsverksamhet uteslutande på initiativ av en  
 icke-professionell 
  kund eller en professionell kund som är etablerad i eller befinner sig i unionen, ska kraven på tillstånd i 4 § inte tillämpas på tredjelandsföretagets tillhandahållande av tjänsten eller utförande av verksamheten för denna person, inbegripet en relation som har specifikt samband med tillhandahållandet av tjänsten eller utföran- det av verksamheten. Ett initiativ från sådana kunder ska inte ge tredjelandsföretaget rätt att marknadsföra nya kategorier av investe- ringstjänster till denna kund på annat sätt än genom filialen när detta krävs enligt nationell rätt, se artikel 42. Bestämmelserna har behandlats i avsnitt 10.3. 
  
 5 § En ansökan om tillstånd enligt 4 § ska innehålla 
  
 1.uppgifter om den eller de myndigheter som har ansvaret för tillsyn över företaget i det berörda tredjelandet, 
  
 2.en verksamhetsplan för den avsedda verksamheten i Sverige med uppgift om företagets organisation, 
  
 3.uppgift om företagets namn, rättslig form, säte, registrerad adress, ansvariga ledning och ägare, och 
  
 4.uppgift om det startkapital som filialen fritt förfogar över. 
  
 Paragrafen genomför artikel 40 i MiFID II. Om fler än en myn- dighet har ansvaret (punkten 1) för tillsyn ska närmare uppgifter om respektive kompetensområden anges. En verksamhetsplan enligt punkten 2 ska innehålla uppgifter om vilka investeringstjänster som ska tillhandahållas och vilken investeringsverksamhet som ska ut- föras, vilka sidotjänster som ska tillhandahållas och uppgifter om filialens organisationsstruktur, inklusive en beskrivning av eventuell utkontraktering av väsentliga driftsfunktioner till tredjepart. I den ansvariga ledningen (punkten 3) ingår de personer som har befatt- ningar motsvarande styrelseledamot, verkställande direktör och ersättare för dessa. Bestämmelserna har behandlats i avsnitt 10.3 
  
 664 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 6 § Ett företag med tillstånd enligt 4 § får efter tillstånd av Finans- inspektionen tillhandahålla sidotjänster enligt 2 kap. 2 § eller driva sido- verksamhet enligt 2 kap. 3 §. Tillstånd får bara ges om företaget får tillhandahålla motsvarande tjänster eller driva motsvarande verksamhet i sitt hemland. 
  
 Tillstånd enligt 2 kap. 2 § första stycket 2 och 8 får bara ges om insättningar hos filialen omfattas av garanti enligt lagen (1995:1571) om insättningsgaranti eller av en utländsk garanti som 
  
 1.omfattar insättningar som anges i 2 § lagen om insättningsgaranti, och 
  
 2.har en ersättningsnivå som åtminstone motsvarar 100 000 euro. 
  
 Tillstånd enligt 2 kap. 2 § första stycket 9 får ges bara till företag med 
  
 tillstånd enligt 2 kap. 1 § 8 eller 9. 
  
 I 2 kap. 2 § första stycket 9 har datarapporteringstjänster tagits in som en ny sidoverksamhet. Det nya tredje stycket i förevarande para- graf begränsar möjligheten att utföra datarapporteringstjänster till tredjelandsföretag som driver en handelsplats. 
  
 7 § Finansinspektionen ska inom sex månader efter det att en fullständig ansökan har lämnats in informera företaget om huruvida tillstånd har be- viljats. 
  
 Paragrafen, som är ny, genomför artikel 41 i MiFID II och har behandlats i avsnitt 10.3 
  
 5 kap. 
  
 1 § Ett värdepappersbolag som avser att inrätta en filial eller använda anknutna ombud i ett annat land inom EES ska underrätta Finans- inspektionen innan verksamheten påbörjas. Underrättelsen ska innehålla 
  
 1. en verksamhetsplan för den avsedda verksamheten med uppgift om filialens och de anknutna ombudens organisation, och 
  
 2. uppgift om i vilket land filialen ska inrättas och ett anknutet ombud användas samt om filialens och det anknutna ombudets adress och ansvariga ledning. 
  
 Första stycket gäller även kreditinstitut som avser att bedriva värde- pappersrörelse genom att använda anknutna ombud i ett annat land inom EES. 
  
 Paragrafen genomför artikel 35.2 i MiFID II. Denna artikel, utom bestämmelserna om användandet av anknutna ombud, har sin mot- svarighet i 2004 års direktiv (artikel 32). Den underrättelseskyl- dighet som finns i artikel 35.2 finns redan stadgad i förevarande 
  
 665 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 paragraf. Paragrafen har emellertid kompletterats med de bestäm- melser om underrättelseskyldighet avseende anknutna ombud som MiFID II kräver. Värdepappersbolaget ska, enligt artikel 35.2.d, underrätta den behöriga myndigheten när anknutna ombud ska användas i en medlemsstat där värdepappersbolaget inte har etablerat någon filial, innehållande en beskrivning av den avsedda användningen av de anknutna ombuden tillsammans med en organisationsstruktur, inklusive rapporteringsrutiner, som anger hur ombuden passar in i värdepappersbolagets struktur. Eftersom det följer redan av första meningen att ett värdepappersbolag ska underrätta Finansinspek- tionen om bolaget avser att använda anknutna ombud har den tidigare punkten 2 utgått. Om ett värdepappersbolag använder an- knutna ombud i en medlemsstat där värdepappersbolaget har etablerat en filial är de anknutna ombuden en del av filialen, se artikel 35.2 andra stycket. 
  
 I verksamhetsplanen ska anges vilka investeringstjänster, vilken investeringsverksamhet samt vilka sidotjänster som ska tillhandahållas eller utföras. Bestämmelserna har behandlats i avsnitt 10.2. 
  
 Andra stycket genomför artikel 35.7. För kreditinstitut som av- ser att inrätta en filial i ett annat land gäller i övrigt bestämmelserna i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. 
  
 4 § Ett värdepappersbolag som avser att driva verksamhet i ett annat land inom EES, genom att erbjuda och tillhandahålla tjänster utan att inrätta filial där, ska underrätta Finansinspektionen innan verksamheten påbörjas. Underrättelsen ska innehålla 
  
 1.en verksamhetsplan för den avsedda verksamheten med uppgift om vilka tjänster som ska erbjudas, 
  
 2.uppgift om i vilket land verksamheten ska drivas, och 
  
 3.uppgift om huruvida bolaget avser att använda anknutna ombud i Sverige för verksamhet i det landet. 
  
 Finansinspektionen ska inom en månad från det att underrättelsen togs emot lämna över den och verksamhetsplanen till den behöriga myn- digheten i det land där verksamheten ska drivas. 
  
 Ett svenskt värdepappersinstitut som avser att använda anknutna ombud i en annan medlemsstat kan inte göra det med stöd av en anmälan om gränsöverskridande verksamhet enligt förevarande para- graf, utan ska tillämpa reglerna om filialverksamhet (se 1 §). Änd- ringen i första stycket 3 innebär att ett värdepappersinstitut som avser att bedriva gränsöverskridande verksamhet visserligen kan an- 
  
 666 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 vända anknutna ombud för denna verksamhet, men det måste i så fall vara fråga om anknutna ombud i Sverige. Ändringen har be- handlats i avsnitt 10.2. 
  
 6 § Ett kreditinstitut som önskar tillhandahålla investeringstjänster eller sidotjänster eller utföra investeringsverksamhet enligt 4 § första stycket genom anknutna ombud ska underrätta Finansinspektionen om vilka dessa anknutna ombud är. 
  
 Om kreditinstitutet i fall som anges i första stycket avser att använda anknutna ombud som är etablerade i Sverige, ska Finansinspektionen inom en månad från det att underrättelsen togs emot överlämna informationen till den behöriga myndigheten i värdmedlemstaten. 
  
 Paragrafen har tidigare utgjort ett undantag till 4 § för information om anknutna ombud, men enligt det nya synsättet på anknutna ombud i MiFID II ska information om eventuella anknutna ombud vidarebefordras från Finansinspektionen till den behöriga myndig- heten i värdmedlemsstaten även utan begäran. Finansinspektionens underrättelseskyldighet avser alla uppgifter i 4 §. Paragrafen har ändrats i enlighet med detta och genomför artikel 34.5 enligt vilken samma regler som finns i artikel 34.1 ska gälla ett kreditinstitut som vill tillhandahålla investeringstjänster m.m. Detta är nytt i för- hållande till 2004 års direktiv och de bestämmelser som finns i lagen om värdepappersmarknaden. Liksom tidigare kan ett värdepappers- institut inte bedriva gränsöverskridande verksamhet enbart avseende sidotjänster, se artikel 34.1. Bestämmelserna har behandlats i av- snitt 10.2. 
  
 6 kap. 
  
 1 § Ett svenskt värdepappersinstitut eller ett utländskt värdepappers- företag som hör hemma inom EES som har träffat avtal enligt 1 kap. 4 b § 1 med ett anknutet ombud som har sitt driftställe i Sverige, ska anmäla ombudet för registrering hos Bolagsverket. Institutet eller företaget ska innan det träffar ett sådant avtal kontrollera att det anknutna ombudet har tillräckliga kunskaper och kvalifikationer för den verksamhet som det ska driva samt att det även i övrigt är lämpligt att driva sådan verksamhet. 
  
 I en anmälan enligt första stycket ska det anges vilken verksamhet som ombudet ska driva. 
  
 667 
  
 Författningskommentar SOU 2015:2 
  
 2 § Ett svenskt värdepappersinstitut som har träffat avtal enligt 1 kap. 4 b § 1 med ett anknutet ombud som har sitt driftställe i ett annat land inom EES som inte tillåter att värdepappersföretag som hör hemma i det landet utser anknutna ombud, ska anmäla ombudet för registrering och utföra kontroll enligt 1 §. 
  
 5 § Ett svenskt värdepappersinstitut eller ett utländskt värdepappersföre- tag som hör hemma inom EES som har träffat avtal enligt 1 kap. 4 b § 1 med ett anknutet ombud är ansvarigt för ren förmögenhetsskada som ombudet genom sin verksamhet uppsåtligen eller av oaktsamhet orsakar en kund. 
  
 Ändringarna i 1, 2 och 5 §§ innebär att hänvisningarna till defini- tionen av anknutet ombud i 1 kap. 5 § 1 ersätts med hänvisningar till motsvarande definition i 1 kap. 4 b § 1. 
  
 6 § Ett svenskt värdepappersinstitut eller ett utländskt värdepappers- företag som hör hemma inom EES ska fortlöpande se till att anknutna ombud som det har anmält för registrering enligt 1 eller 2 § uppfyller 
  
 1.kraven på kunskaper, kvalifikationer och lämplighet enligt 1 § första stycket, och 
  
 2.det som enligt 8 kap. 1, 31 och 32 §§ samt 9 kap.  
 7–26 
  §§ gäller för värdepappersinstitut. 
  
 Ändringen i punkten 2 är en följd av att kundskyddsbestämmelserna numera till övervägande del återfinns i 9 kap. 
  
 8 kap. Rörelseregler 
  
 2 § Av bestämmelserna om värdepappersinstitut i detta kapitel ska bara det som anges i 1,  
 12–16, 
  28, 30, 31, 34,  
 36–39 
  §§ tillämpas på utländska företag som driver värdepappersrörelse i Sverige enligt 4 kap. 1 § första stycket 1. På sådana företag ska av bestämmelserna i 9 kap. bara  
 8–35, 
  43 och 44 §§ tillämpas. 
  
 Ändringen innebär att hänvisningar till vissa bestämmelser i 8 kap. ersätts med hänvisningar till motsvarande bestämmelser i 9 kap. Hän- visade paragrafer motsvarar genomförandet av de artiklar i MiFID II över vilka värdlandets behöriga myndighet, dvs. Finansinspektionen, ska utöva tillsyn enligt artikel 35.8 andra stycket. 
  
 668 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 8 e § Styrelse och verkställande direktör i ett värdepappersinstitut ska fast- ställa och övervaka genomförandet av styrningssystem som säkerställer en ansvarsfull ledning av institutet. 
  
 Styrelse och verkställande direktör ska fastställa, godkänna och övervaka 
  
 1.institutets organisation när det gäller tillhandahållandet av investe- ringstjänster och utövandet av investeringsverksamhet, 
  
 2.en policy avseende tjänster, verksamhet och produkter som institutet erbjuder eller tillhandahåller, i enlighet med institutets risktolerans och egen- skaperna och behoven hos institutets kunder, 
  
 3.en policy för ersättning till personer som deltar i tillhandahållandet av tjänster till kunder, vilken ska syfta till att främja ansvarsfulla affärsmetoder, en rättvis behandling av kunder och till att undvika intressekonflikter i för- bindelserna med kunderna. 
  
 Styrelse och verkställande direktör ska övervaka och regelbundet 
  
 1.bedöma lämpligheten hos och genomförandet av institutets strategiska mål i tillhandahållandet av investeringstjänster och utförandet av investe- ringsverksamhet och sidotjänster, 
  
 2.bedöma effektiviteten i institutets styrningsformer, 
  
 3.bedöma lämpligheten hos de strategier som har att göra med tillhanda- hållandet av tjänster till kunder, och 
  
 4.vidta lämpliga åtgärder för att rätta till eventuella brister. 
  
 Styrelsen ska ha tillgång till den information som krävs för att ha uppsikt över och övervaka ledningens beslutsfattande. 
  
 Paragrafen, som är ny, genomför artikel 9.3 i MiFID II och har behandlats i avsnitt 11.2. Kraven på styrningssystem i första stycket inbegriper krav på åtskillnad av arbetsuppgifterna inom värde- pappersinstitutet och förebyggande av intressekonflikter, på ett sätt som främjar marknadens integritet och kundernas intressen, se arti- kel 9.3 första stycket. När det gäller styrelsens och verkställande direktörens skyldighet att fastställa, godkänna och övervaka institutets organisation enligt andra stycket 1 inbegriper detta de färdigheter, de kunskaper och den expertis som personalen måste ha samt resur- serna, förfarandena och arrangemangen för tillhandahållandet av tjänster och utförandet av verksamhet, med beaktande av verksam- hetens natur, omfattning och komplexitet och alla de krav som före- taget måste uppfylla, se artikel 9.3.a. En policy enligt andra stycket 2 ska inbegripa genomförande av lämpliga stresstester i förekommande fall, se artikel 9.3.b. Sista stycket motsvarar sista stycket i artikel 9.3. Enligt direktivtexten är det medlemmarna i ledningsorganet som ska ha tillgång till informationen i fråga. I denna del motsvarar led- ningsorganet ett svenskt aktiebolags styrelse. Enligt svensk bolags- 
  
 669 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 rätt är det styrelsen som ska övervaka den verkställande direktörens arbete. 
  
 10 § Ett värdepappersinstitut ska ha tillräckliga system, resurser och rutiner för att institutet ska kunna tillhandahålla investeringstjänster och utföra investeringsverksamhet kontinuerligt och regelbundet. 
  
 Ett värdepappersinstitut ska ha sunda skyddsmekanismer för att säker- ställa skyddet och autentiseringen vid informationsöverföring, samt för att minimera risken för dataförvanskning och för obehörig åtkomst till informa- tionen. 
  
 I paragrafens första stycke har enbart språkliga justeringar gjorts. Det nya andra stycket genomför artikel 16.5 tredje stycket i MiFID II. De mekanismer som avses ska skydda dels mot förvanskning av data och dels mot att någon obehörig kommer åt t.ex. kundinfor- mation. Enligt artikeln ska skyddet även motverka informations- läckor; detta innefattas dock redan i att skyddet ska omfatta obehörig åtkomst till informationen. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 11.4. 
  
 13 § Dokumentationen enligt 12 § ska inbegripa inspelning av telefonsamtal eller bevarande av elektronisk kommunikation som avser transaktioner som genomförts, eller är avsedda att leda till transaktioner som genomförs, vid handel för egen räkning och tillhandahållande av tjänster som rör mottag- ande, vidarebefordran och utförande av order på kunders uppdrag. 
  
 För att uppfylla kraven i första stycket ska ett värdepappersinstitut vidta alla rimliga åtgärder för att spela in alla telefonsamtal och bevara all elek- tronisk kommunikation som görs, sänds eller tas emot med utrustning som institutet tillhandahåller en anställd eller underleverantör eller som institutet accepterar eller tillåter att en anställd eller underleverantör använder. 
  
 Paragrafen, som är ny, genomför artikel 16.7  
 första–tredje 
  styckena i MiFID II och innebär att telefonsamtal och elektronisk kom- munikation, t.ex.  
 e-post 
  och orderläggning på internettjänster som leder till – eller är avsedda att leda till – transaktioner i finansiella instrument, som huvudregel ska spelas in (telefonsamtal) eller bevaras på annat sätt (elektronisk kommunikation). Enligt gällande rätt ska telefonsamtal vid mäklarbord, i lokaler med tillgång till handels- systemet hos en reglerad marknad och i lokaler som inrättats sär- skilt för handel med finansiella instrument spelas in (se 21 kap. 3 § FFFS 2007:16). Enligt gällande rätt är det alltså enbart telefon- samtal som sker i sådana lokaler där huvudverksamheten är handel 
  
 670 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 med och ordermottagning avseende finansiella instrument som ska spelas in. Enligt förevarande paragraf ska dock inspelning ske i samt- liga fall då samtalet leder till, eller är avsett att leda till, transaktioner med finansiella instrument oavsett i vilken typ av lokal samtalet tas emot. Syftet med dokumentationskraven är dels att säkerställa att villkoren för kunders order stämmer överens med de transaktioner som genomförs, dvs. att det finns dokumentation av vad kunden och mäklaren kom överens om vid ordergivningen som sedan kan användas om det uppstår en tvist, dels att skapa underlag som kan användas av de behöriga myndigheterna vid utredningar av miss- tänkt marknadsmissbruk, se skäl 57. Bestämmelserna har behand- lats i avsnitt 9.10. 
  
 14 § Ett värdepappersinstitut ska informera sina kunder om att telefonsamtal eller elektronisk kommunikation mellan institutet och kunder som leder eller kan leda till transaktioner kommer att spelas in eller bevaras. Sådan infor- mation ska lämnas innan några investeringstjänster tillhandahålls. 
  
 Värdepappersinstitutet får inte via telefon eller elektroniskt tillhandahålla investeringstjänsterna mottagande och vidarebefordran av order eller utför- ande av order till kunder som inte har informerats enligt första stycket. 
  
 Institutet ska vidta alla rimliga åtgärder för att förhindra att en anställd eller underleverantör genomför telefonsamtal eller elektronisk kommunika- tion som ska spelas in enligt 13 § med privatägd utrustning som institutet inte kan dokumentera eller kopiera. 
  
 Paragrafen genomför artikel 16.7  
 fjärde–sjätte 
  samt åttonde styckena i MiFID II. Enligt paragrafens första stycke ska värdepappersinstitu- tet informera sina kunder om att inspelning av telefonsamtal och bevarande av elektronisk kommunikation sker. Informationen be- höver bara lämnas en gång innan kunden tillhandahålls investerings- tjänster. Informationen kan således lämnas i avtalet som upprättas när kundförhållandet inleds. Om en kund inte har informerats enligt första stycket får institutet, enligt andra stycket, inte ta emot order från den kunden via telefon eller elektroniskt. Enligt orda- lydelsen i artikel 16.7 sjätte stycket är det ordermottagning och tillhandahållande av tjänster via telefon som inte får ske, om kun- derna inte har informerats om att kommunikationen spelas in. Enligt direktivtexten skulle det således vara tillåtet att utan att kunden har informerats t.ex. ta emot order elektroniskt. Enligt utredningens mening kan detta knappast ha varit avsikten. Det finns inga ratio- nella skäl till en sådan åtskillnad mellan olika kommunikations- 
  
 671 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 former. Sista stycket innebär en skyldighet för instituten att vidta rimliga åtgärder för att förhindra att personalen tar emot kund- order via utrustning utan inspelningsmöjligheter, t.ex. via privata telefoner. Bestämmelserna har behandlats i avsnitt 9.10. 
  
 15 § Kunders order som inte tas emot via telefon eller elektroniskt ska dokumenteras på ett varaktigt medium. 
  
 Paragrafen genomför artikel 16.7 sjunde stycket i MiFID II. Även i de fall kunders order tas emot vid fysiska möten ska orderläggningen dokumenteras. I dessa fall får dokumentationen ske på något annat sätt som är lämpligt för situationen i fråga. Dokumentationen måste dock ske på ett varaktigt medium, se definitionen i 1 kap. 5 § 21. I artikel 16.7 sjunde stycket räknas som exempel på varaktigt medium upp brev, fax,  
 e-post, 
  skriftliga protokoll och anteckningar från fysiska möten. Bestämmelserna har behandlats i avsnitt 9.10. 
  
 16 § Dokumentation enligt 12, 13 och 15 §§ ska tillhandahållas berörda kunder på begäran och ska sparas i fem år, eller den längre tid som Finans- inspektionen föreskriver. 
  
 Paragrafen genomför artikel 16.7 nionde stycket i MiFID II. Doku- mentation av orderläggning och andra investeringstjänster ska till- handahållas berörda kunder på kundernas begäran och ska bevaras i fem år, eller den längre tid som Finansinspektionen föreskriver, se bemyndigandet i 35 § 6. Reglerna har behandlats i avsnitt 9.10. 
  
 17 § Ett värdepappersinstitut som har tillstånd att driva en handels- plattform ska övervaka handeln och kursbildningen och se till att handeln sker i överensstämmelse med institutets regler, denna lag, andra för- fattningar och god sed på värdepappersmarknaden. 
  
 Värdepappersinstitutet ska avsätta de resurser som krävs för att säkerställa att övervakningen är effektiv. 
  
 Värdepappersinstitutet ska omedelbart underrätta Finansinspektionen om betydande överträdelser av handelsreglerna, otillbörliga marknadsförhållan- den, beteenden som kan tyda på överträdelser av marknadsmissbruksförord- ningen samt systemavbrott. 
  
 Paragrafens första och andra stycken genomför artikel 31.1 i MiFID II. Det har tidigare ansetts att viss organiserad handel med finansiella instrument har kunnat inrymmas i tillståndet att ta emot och vidare- befordra order enligt 2 kap. 1 §, dvs. den verksamhet som i äldre 
  
 672 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 rätt kallades att förmedla kontakt mellan köpare och säljare.2 Någon organiserad handel med stöd av tillståndet att ta emot och vidare- befordra order ska dock inte förekomma, se artikel 1.7, varför passusen om organiserad handel enligt 2 kap. 1 § 1 har utgått. I över- vakningsskyldigheten ingår också en skyldighet att övervaka order och annullerade order även om detta inte sägs uttryckligen i lagtexten. Det nya andra stycket genomför sista satsen i artikel 31.1. Tredje stycket genomför artikel 31.2 första stycket. Vad som avses med betydande överträdelser får tolkas i ljuset av vilka övriga situationer som Finansinspektionen ska underrätts om, nämligen otillbörliga marknadsförhållanden, misstänkt marknadsmissbruk och system- avbrott. Det ska alltså vara fråga om allvarliga överträdelser av han- delsreglerna som påverkar övriga aktörer eller marknadens funk- tionssätt. 
  
 Algoritmisk handel 
  
 18 § Ett värdepappersinstitut som bedriver algoritmisk handel ska ha effektiva system och riskkontroller som är avpassade för den verksamhet som bedrivs. Systemen och kontrollerna ska säkerställa att institutets handels- system är motståndskraftiga och har tillräcklig kapacitet, att de omfattas av lämpliga handelströsklar och handelsgränser samt att de förhindrar att felaktiga order skickas eller att systemet på annat sätt fungerar så att det kan skapa eller bidra till en oordnad marknad. 
  
 Institutet ska också ha effektiva system och riskkontrollåtgärder för att säkerställa att handelssystemen inte kan användas för något ändamål som strider mot marknadsmissbruksförordningen eller mot reglerna för den handels- plats där handeln sker. 
  
 Institutet ska ha inrättat effektiva arrangemang för driftskontinuitet för att hantera alla driftsavbrott i sina handelssystem och ska se till att systemen är fullt testade och vederbörligen övervakade för att säkerställa att de upp- fyller kraven i första och andra styckena. 
  
 Institutet ska dokumentera de åtgärder som har vidtagits för att uppfylla kraven i  
 första–tredje 
  styckena, så att Finansinspektionen kan övervaka efterlevnaden av denna lag. 
  
 Paragrafen genomför artikel 17.1 i MiFID II. Vad som avses med algoritmisk handel definieras i 1 kap. 5 § 1. Kravet i första stycket på effektiva system och kontroller innebär att institutet ska kunna förhindra rent tekniska fel, men också förhindra att algoritmhandel 
  
 2 Se prop. 2006/07:115 s. 306 f. 
  
 673 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 på annat sätt bidrar till en oordnad marknad. Det behöver i det senare fallet inte vara fråga om tekniska fel, utan institutet ska för- hindra att systemen används för sådana ageranden som inte direkt strider mot marknadsmissbruksförordningen (detta behandlas i andra stycket) men som på annat sätt försvårar eller skapar oreda för andra investerare, se avsnitt 6.8.1. 
  
 Enligt andra stycket ska institutet ha system och kontroller som förhindrar att algoritmhandeln används för marknadsmanipulation,  
 front-running 
  (en form av insiderhandel, se avsnitt 6.2.1) och andra ageranden i strid mot marknadsmissbruksförordningen. Systemen och kontrollerna ska också säkerställa att handeln sker i enlighet med handelsplatsens regler. Enligt direktivtexten ska det säker- ställas att handeln inte sker i strid mot reglerna på en handelsplats till vilket institutet är anslutet. Avsikten med denna reglering måste dock rimligen ha varit att handeln ska ske i enlighet med reglerna på den handelsplats där handeln sker. Ett värdepappersinstitut som är anslutet till två olika handelsplatser behöver således inte säker- ställa att institutets handel på den ena handelsplatsen sker i enlighet med reglerna på den andra handelsplatsen. 
  
 19 § Ett värdepappersinstitut som bedriver algoritmisk handel ska anmäla detta till Finansinspektionen och till den behöriga myndigheten för den handelsplats där institutet bedriver algoritmisk handel. 
  
 Paragrafen genomför artikel 17.2 första stycket i MiFID II. Ett värdepappersinstitut som bedriver algoritmisk handel ska på eget initiativ anmäla detta till både Finansinspektionen och, om handeln t.ex. sker på en utländsk handelsplats, den behöriga myndighet som utövar tillsyn över den handelsplatsen, se avsnitt 6.8.2. 
  
 20 § Ett värdepappersinstitut som tillämpar en teknik för algoritmisk hög- frekvenshandel ska bevara korrekta och kronologiska uppgifter om alla sina lagda order, inbegripet annulleringar av order, utförda order och bud på handelsplatser och ska på begäran göra dem tillgängliga för den behöriga myndigheten. 
  
 Paragrafen genomför artikel 17.2 fjärde och femte styckena i MiFID II och rör sådana värdepappersinstitut som tillämpar en teknik för algoritmisk högfrekvenshandel, vilket är en underkategori av algorit- misk handel, se definitionen i 1 kap. 5 § 20 och avsnitt 6.8.2. Hur 
  
 674 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 bevarandet av uppgifter ska ske kommer troligen att preciseras i nivå  
 II-regler 
  från kommissionen. 
  
 21 § Ett värdepappersinstitut som bedriver algoritmisk handel som ett led i en marknadsgarantstrategi ska, med beaktande av likviditeten, omfattningen och arten på den specifika marknaden och särdragen hos de instrument med vilka handel bedrivs, 
  
 a)utföra denna marknadsgarantstrategi kontinuerligt under en bestämd andel av handelsplatsens handelstider, utom under exceptionella omständig- heter, så att handelsplatsen tillhandahålls likviditet på ett regelbundet och förutsägbart sätt, 
  
 b)ingå ett bindande skriftligt avtal med handelsplatsen som åtminstone specificerar värdepappersinstitutets skyldigheter enligt a), och 
  
 c)ha infört effektiva system och kontroller som säkerställer att institutet alltid uppfyller sina skyldigheter enligt det avtal som avses i b). 
  
 Paragrafen genomför artikel 17.3 i MiFID II. Vad som avses med marknadsgarantstrategi framgår av 22 §, se avsnitt 6.8.3. 
  
 22 § Vid tillämpningen av 21 § ska ett värdepappersinstitut som bedriver algoritmisk handel anses bedriva en marknadsgarantstrategi, om institutet handlar för egen räkning som deltagare på en eller flera handelsplatser och har en strategi som omfattar att lämna fasta, samtidiga köp- och säljbud av jämförbar storlek till konkurrenskraftiga priser avseende ett eller flera finan- siella instrument på en enda handelsplats eller olika handelsplatser, så att likviditet regelbundet och löpande tillhandahålls den totala marknaden. 
  
 Paragrafen genomför artikel 17.4 i MiFID II. Vad som avses med marknadsgarant generellt anges i 1 kap. 4 b § 14 som någon som på finansiella marknader på fortlöpande basis åtagit sig att handla för egen räkning genom att köpa och sälja finansiella instrument med utnyttjande av eget kapital. Begreppet marknadsgarantstrategi enligt förevarande paragraf är snävare och förutsätter att det är fråga om ett värdepappersinstitut som agerar i egenskap av deltagare på en eller flera handelsplatser (att vara deltagare innefattar att vara med- lem på en handelsplats). Det ska därutöver vara fråga om att lämna fasta, samtidiga köp- och säljbud av jämförbar storlek i syfte att upprätthålla likviditeten. När en algoritmhandlare ägnar sig åt denna verksamhet gäller skyldigheterna enligt 21 §. Bestämmelserna har behandlats i avsnitt 6.8.3. 
  
 675 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 Direkt elektroniskt tillträde 
  
 23 § Ett värdepappersinstitut som tillhandahåller direkt elektroniskt tillträde till en handelsplats ska ha inrättat effektiva system och kontroller som säker- ställer att 
  
 a)lämpligheten hos kunder som använder tjänsten bedöms och granskas på lämpligt sätt, 
  
 b)att kunder som använder tjänsten förhindras att överskrida förinställda handels- och kredittrösklar, 
  
 c)att handel som bedrivs av kunder som använder tjänsten övervakas på lämpligt sätt, och 
  
 d)att lämplig riskkontroll förhindrar handel som kan skapa risker för värdepappersinstitutet självt eller som skulle kunna skapa eller bidra till en oordnad marknad eller stå i strid mot marknadsmissbruksförordningen eller de regler som gäller för handelsplatsen. 
  
 Paragrafen genomför artikel 17.5 första stycket i MiFID II. Direkt elektroniskt tillträde definieras i 1 kap. 5 § 4. Ett värdepappers- institut som tillhandahåller sådant tillträde ska enligt punkten a bedöma lämpligheten hos de kunder som erbjuds tjänsten. Enligt punkten b ska institutet ha trösklar, limiter och filter samt kontrollera att kundernas handel sker inom dessa ramar. Handeln ska vidare övervakas, punkten c, och institutet ska enligt punkten d kontrollera de risker som kan uppstå, t.ex. risker för att ett för stort antal trans- aktioner leder till att kunden inte kan leverera värdepapper eller pengar, risker för en oordnad handel och för att det elektroniska tillträdet används för marknadsmissbruk eller handel i strid mot handelsplatsens regler, se avsnitt 6.9. 
  
 24 § Ett värdepappersinstitut som tillhandahåller direkt elektroniskt tillträde ska se till att kunder som använder tjänsten uppfyller kraven i denna lag och följer handelsplatsens regler. 
  
 Värdepappersinstitutet ska övervaka transaktionerna för att upptäcka överträdelser av reglerna i denna lag, otillbörliga marknadsförhållanden eller ageranden som kan innebära marknadsmissbruk och som ska rapporteras till Finansinspektionen. 
  
 Värdepappersinstitutet ska säkerställa att det finns ett bindande skriftligt avtal mellan institutet och kunden rörande de huvudsakliga rättigheter och skyldigheter som följer av tillhandahållandet av tjänsten och att institutet enligt avtalet förblir ansvarigt enligt denna lag. 
  
 Paragrafen genomför artikel 17.5 andra stycket i MiFID II och ställer ytterligare krav på värdepappersinstitut som tillhandahåller direkt elektroniskt tillträde. Institutet ska enligt andra stycket övervaka att 
  
 676 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 kundernas handel inte strider mot bestämmelserna i denna lag, leder till otillbörliga marknadsförhållanden eller kan innebära marknads- missbruk. Enligt tredje stycket ska direkt elektroniskt tillträde alltid regleras i ett skriftligt avtal mellan kunden och institutet, där parter- nas rättigheter och skyldigheter ska framgå. Det ansvar som ligger på institutet, t.ex. som deltagare på en handelsplats eller enligt denna lag, kan dock inte avtalas bort. 
  
 25 § Ett värdepappersinstitut som tillhandahåller direkt elektroniskt tillträde ska anmäla detta till Finansinspektionen och till den behöriga myndigheten för den handelsplats där handeln sker. 
  
 Paragrafen genomför artikel 17.5 tredje stycket i MiFID II. Ett värdepappersinstitut som tillhandahåller direkt elektroniskt tillträde ska på eget initiativ anmäla detta till dels Finansinspektionen, dels den behöriga myndighet som utövar tillsyn över den handelsplats där handeln sker. 
  
 26 § Ett värdepappersinstitut som tillhandahåller direkt elektroniskt tillträde ska dokumentera de åtgärder som har vidtagits för att uppfylla kraven i 23 och 24 §§, så att Finansinspektionen kan övervaka efterlevnaden av denna lag. 
  
 Paragrafen genomför artikel 17.5 sjätte stycket i MiFID II och ställer krav på dokumentation hos ett värdepappersinstitut som till- handahåller direkt elektroniskt tillträde. Bestämmelsen har behand- lats i avsnitt 6.9. 
  
 Allmän clearingmedlem för andra personer 
  
 27 § Ett värdepappersinstitut som agerar som en allmän clearingmedlem för andra personer ska ha inrättat effektiva system och kontroller för att säker- ställa att avvecklingstjänster tillämpas enbart på personer som är lämpliga och uppfyller tydliga kriterier och att lämpliga krav föreskrivs för dessa personer för att minska riskerna för institutet och för marknaden. 
  
 Värdepappersinstitutet ska säkerställa att det finns ett bindande skriftligt avtal mellan institutet och personen rörande de huvudsakliga rättigheter och skyldigheter som följer av tillhandahållandet av tjänsten. 
  
 677 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 Paragrafen genomför artikel 17.6 i MiFID II och har behandlats i avsnitt 6.10. Vad som är tydliga kriterier och vad som är lämpliga krav kommer att anges i nivå  
 II-reglerna 
  (se artikel 17.7.a). 
  
 Produkthantering 
  
 28 § Ett värdepappersinstitut som producerar finansiella instrument för försäljning till sina kunder ska ha en process för att säkerställa att instru- menten är utformade för att uppfylla behoven hos en i förväg fastställd målgrupp, att strategin för att distribuera produkten är förenlig med denna målgrupp samt att rimliga åtgärder vidtas för att säkerställa att instrumentet distribueras till målgruppen i fråga. 
  
 Institutet ska också regelbundet se över de finansiella instrument som institutet erbjuder eller marknadsför, med beaktande av alla händelser som väsentligt skulle kunna påverka den potentiella risken för den fastställda målgruppen, för att bedöma huruvida produkten fortfarande är förenlig med behoven hos den fastställda målgruppen och huruvida den avsedda distri- butionsstrategin fortfarande är lämplig. 
  
 Paragrafen genomför artikel 24.2 första stycket och artikel 16.3  
 andra–fjärde 
  styckena i MiFID II. Bestämmelserna tar sikte på de institut som tar fram finansiella instrument i syfte att erbjuda dessa till sina kunder. Med producerar avses både att institutet självt ger ut instrumentet och att institutet tar fram det i samarbete med en annan utgivare. I processen för produktframtagande ska institutet säkerställa att den produkt som tas fram motsvarar behoven hos en i förväg fastställd målgrupp. Begreppet målgrupp är snävare än begreppet kundkategori. I artikel 24.2 talas det om målgrupp av slutkunder inom den relevanta kundkategorin. Detta innebär att kundkategorin  
 icke-professionella 
  kunder normalt inte i sig kan anses vara en målgrupp, utan institutet måste begränsa målgruppen, t.ex. till  
 icke-professionella 
  kunder med vissa investeringsmål, viss erfarenhet eller liknande. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 9.9. Det kommer att finnas detaljerade nivå  
 II-regler 
  avseende proces- sen för att ta fram produkter. I de utkast utredningen har tagit del av kommer reglerna i första hand att vara inriktade på styrning och kontroll av processen. 
  
 678 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 29 § Ett värdepappersinstitut som producerar finansiella instrument ska förse eventuella distributörer med all lämplig information om det finansiella instrumentet och processen för produktgodkännande, inbegripet den fast- ställda målgruppen för produkten. 
  
 Om ett värdepappersinstitut erbjuder eller rekommenderar finansiella instrument som det inte självt har producerat, ska institutet ha adekvata arrangemang för att erhålla den information som avses i första stycket och arrangemang som säkerställer att relevant personal förstår egenskaperna och de avsedda målgrupperna för varje finansiellt instrument. 
  
 Paragrafen genomför artikel 16.3 femte och sjätte styckena i MiFID II. Första stycket tar sikte på de institut som producerar finansiella instrument i syfte att erbjuda sina kunder dessa och andra stycket tar sikte på institut som distribuerar instrument, utgivna eller framtagna av andra, se avsnitt 9.9. 
  
 30 § Ett värdepappersinstitut som distribuerar finansiella instrument, ska ha en organisation som säkerställer att personal hos institutet förstår de finan- siella instrument som institutet erbjuder eller rekommenderar, och kan be- döma om instrumenten är förenliga med behoven hos de kunder instru- menten distribueras till med beaktande av den målgrupp som de är avsedda för enligt 28 §. Institutet ska säkerställa att de finansiella instrumenten erbjuds endast när detta ligger i kundens intresse. 
  
 Paragrafen, som genomför artikel 24.2 andra stycket i MiFID II, tar sikte på både de institut som ger ut finansiella instrument i syfte att erbjuda sina kunder dessa och de institut som distribuerar in- strument utgivna eller framtagna av andra, se avsnitt 9.9. Bestäm- melserna innebär inte att all personal hos institutet ska förstå de finansiella instrument som erbjuds, utan avser relevant personal, t.ex. de som arbetar med rådgivning och orderhantering avseende instru- menten i fråga. 
  
 Kompetenskrav 
  
 31 § Ett värdepappersinstitut ska säkerställa att den personal som lämnar investeringsrådgivning eller information om finansiella instrument, investe- ringstjänster eller sidotjänster, har den kunskap och kompetens som krävs för att institutet ska uppfylla sina skyldigheter enligt denna lag. 
  
 679 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 Paragrafen genomför artikel 25.1 i MiFID II. I 35 § 7 finns ett bemyndigande för Finansinspektionen att utfärda föreskrifter om de kunskapskrav som ska gälla enligt förevarande paragraf. Det är alltså dessa krav som institutet ska säkerställa att relevant personal uppfyller, se avsnitt 9.2. 
  
 Intressekonflikter 
  
 32 § Ett värdepappersinstitut ska fastställa och tillämpa effektiva organisa- toriska och administrativa förfaranden så att alla rimliga åtgärder vidtas för att förhindra att kundernas intressen påverkas negativt av intressekonflikter. 
  
 Ett värdepappersinstitut ska vid tillämpningen av första stycket särskilt beakta intressekonflikter mellan verksamhet där ersättningar från tredjepart är förbjuden enligt 9 kap. 15 § och annan verksamhet. 
  
 Första stycket genomför artikel 16.3 i MiFID II. En generell be- stämmelse om intressekonflikter finns också i 9 kap. 7 § (tidigare i 8 kap. 21 §). Medan 9 kap. 7 § är en kundskyddsregel tar före- varande bestämmelse sikte på värdepappersinstitutets organisation. Institutet ska enligt bestämmelsen organiseras så att verksamheter mellan vilka det finns intressekonflikter, t.ex. mellan institutets corporate finance verksamhet – där kunderna utgörs av emittenter – och rådgivning och orderhantering – där kunderna utgörs av in- vesterare som investerar i instrument utgivna av dessa emittenter – hålls åtskilda. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 9.5.1. 
  
 Andra stycket erinrar om att ett institut som ägnar sig åt investe- ringsrådgivning till  
 icke-professionella 
  kunder eller annan verksam- het där tredjepartsersättningar inte är tillåtna, särskilt ska beakta hur denna verksamhet förhåller sig till verksamhet där tredjeparts- ersättningar förekommer. Ett sådant institut måste kunna säker- ställa att transaktioner och order som sker till följd av verksamhet där tredjepartsersättningar är förbjudna särskiljs från andra transak- tioner och order så att tredjepartsersättningar inte tas emot när det inte är tillåtet. Att de arrangemang och organisatoriska åtgärder som vidtas ska dokumenteras följer av 12 §. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 8.6.3. 
  
 680 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 Systematiska internhandlares offentliggörande 
  
 34 § En systematisk internhandlare ska offentliggöra information om kvali- teten på sitt utförande av transaktioner. Offentliggörande ska ske avgiftsfritt minst en gång per år. 
  
 Bestämmelsen genomför artikel 27.3 i MiFID II såvitt avser skyldig- heten för systematiska internhandlare att offentliggöra data om kvaliteten på sitt orderutförande (se avsnitt 9.8). Kommissionen kan anta, av Esma utarbetade, tekniska standarder med preciserade krav på vilken data som ska offentliggöras, se artikel 27.10. 
  
 35 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 
  
 1.vad ett värdepappersinstitut ska iaktta för att uppfylla skyldigheter- na i 1 §, 
  
 2.vilka åtgärder som ett värdepappersbolag ska vidta för att uppfylla de krav på soliditet och likviditet, riskhantering och genomlysning samt riktlinjer och instruktioner som avses i  
 3–8 
  §§, 
  
 3.de riktlinjer, regler och rutiner ett värdepappersinstitut ska upprätta och tillämpa enligt 9 §, 
  
 4.vilka system, resurser och rutiner ett värdepappersinstitut ska ha enligt 10 §, 
  
 5.vad ett värdepappersinstitut ska iaktta för att uppfylla skyldigheter- na i 11 §, 
  
 6.hur lång tid dokumentation ska sparas enligt 16 §, dock högst sju år, och 
  
 7.kraven på kompetens enligt 31 §. 
  
 Flertalet bemyndiganden i paragrafen avser en rätt för Finans- inspektionen att utfärda föreskrifter som kompletterar olika bestäm- melser som har sin grund i 2004 års direktiv. Vid genomförandet av det direktivet utformades huvuddelen av nivå  
 II-reglerna 
  som ett genomföranddedirektiv från kommissionen. Det var då naturligt att ge inspektionen en föreskriftsrätt för att genomföra genom- förandedirektivet i svensk rätt. Nivå  
 II-reglerna 
  till MiFID II har inte antagits under utredningens arbete och det finns därför en viss osäkerhet om vilken rättslig form – förordning eller direktiv – som de kommer att ha. Utredningen har emellertid utgått från att nivå  
 II-reglerna 
  huvudsakligen kommer att finnas i en förordning. Detta har normalt varit fallet med nivå  
 II-regler 
  på det finansiella området under senare år. Därför bör flertalet befintliga bemyndig- anden i denna paragraf utgå. 
  
 681 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 Bemyndigandet i punkten 6 är nytt och avser den tid som doku- mentation av bandinspelningar m.m. ska bevaras. Enligt huvud- regeln i 16 § ska dokumentationen sparas i fem år, men Finans- inspektionen får föreskriva att dokumentationen ska sparas i upp till sju år. 
  
 Även bemyndigandet i punkten 7 är nytt (även om det i dag finns föreskifter avseende rådgivares kompetenskrav i 16 kap. FFFS 2007:16) och avser kompetenskraven för den personal hos ett värdepappersinstitut som lämnar investeringsrådgivning eller infor- mation om finansiella instrument, investeringstjänster eller sido- tjänster, se 31 §. Enligt artikel 25.1 ska den behöriga myndigheten offentliggöra kriterierna för den kunskap som krävs. Samtidigt ska Esma enligt artikel 25.1 anta riktlinjer avseende kunskaps- och kompetenskraven. De föreskrifter inspektionen utfärdar med stöd av bemyndigandet måste således överensstämma med Esmas riktlinjer. 
  
 9 kap. Uppföranderegler och kundskyddsregler 
  
 1 § Ett värdepappersinstitut ska dela in sina kunder i kategorierna pro- fessionell kund och  
 icke-professionell 
  kund. Ett värdepappersinstitut får behandla vissa professionella kunder som jämbördiga motparter. Ett värdepappersinstitut ska upprätta interna regler och rutiner för indelning av sina kunder. 
  
 I 2 och 3 §§ finns bestämmelser om kunder som får behandlas som professionella kunder. 
  
 I 4 och 5 §§ finns bestämmelser om kunder som får behandlas som jämbördiga motparter. 
  
 Paragrafen motsvarar i sak 8 kap. 15 § i dess tidigare lydelse. Ett värdepappersinstitut ska upprätta interna regler och rutiner för indel- ning av sina kunder. Reglerna och rutinerna ska dokumenteras skriftligt, se fjärde stycket i punkten 2 i avsnitt 2 i bilaga II till MiFID II och 2004 års direktiv. Professionell kund definieras i 1 kap. 4 b § 18. 
  
 2 § Ett värdepappersinstitut ska betrakta en kund som en professionell kund, om kunden ingår i någon av följande grupper: 
  
 1.enheter med tillstånd att verka på finansmarknaderna, 
  
 2.stora företag som på bolagsnivå uppfyller minst två av följande tre krav 
  
 a) balansomslutning enligt balansräkningen som motsvarar minst 20 000 000 euro, 
  
 682 
  
 SOU 2015:2 Författningskommentar 
  
 b) nettoomsättning enligt resultaträkningen som motsvarar minst 40 000 000 euro, och 
  
 c) eget kapital enligt balansräkningen som motsvarar minst 2 000 000 euro, 
  
 3.stater, delstater, statliga och delstatliga myndigheter, offentliga organ för förvaltning av statsskulden, centralbanker och Europeiska central- banken samt Europeiska investeringsbanken, Världsbanken, Internatio- nella valutafonden och andra liknande mellanstatliga eller överstatliga organisationer, och 
  
 4.andra institutionella investerare än dem som omfattas av  
 1–3 
  vars huvudverksamhet är att investera i finansiella instrument, inklusive före- tag som ägnar sig åt värdepapperisering av tillgångar eller andra finansiella transaktioner. 
  
 Ett värdepappersinstitut ska innan det tillhandahåller en tjänst till en kund som avses i första stycket informera kunden om att den kommer att betraktas som en professionell kund och behandlas som en sådan, om inte institutet och kunden avtalar något annat. Värdepappersinstitutet ska upplysa kunden om möjligheten att begära en ändring av avtalsvillkoren för att bli behandlad som en  
 icke-professionell 
  kund. 
  
 Om en kund som avses i första stycket begär att bli behandlad som en  
 icke-professionell 
  kund, får värdepappersinstitutet ingå ett skriftligt avtal med kunden som innebär att kunden i vissa avseenden inte ska betraktas som en professionell kund. 
  
 3 § Ett värdepappersinstitut får behandla en kund som inte ingår i någon av grupperna i 2 § första stycket som en professionell kund, om kunden skriftligen har begärt hos värdepappersinstitutet att bli behandlad som en professionell kund, antingen generellt eller i fråga om en särskild in- vesteringstjänst eller transaktion eller en viss typ av transaktion eller produkt, och kunden uppfyller minst två av följande tre krav: 
  
 1.Kunden har på den aktuella marknaden genomfört i genomsnitt minst tio transaktioner av betydande storlek per kvartal under de närmast föregående fyra kvartalen. 
  
 2.Värdet av kundens portfölj av finansiella instrument, definierad som insättningar av kontanta medel och innehav av finansiella instrument, överstiger motsvarande 500 000 euro. 
  
 3.Kunden arbetar, eller har arbetat minst ett år, inom finanssektorn i en befattning som kräver kunskap om de aktuella transaktionerna eller tjänsterna. 
  
 För att få behandla en kund som avses i första stycket som en pro- fessionell kund måste värdepappersinstitutet 
  
 1.ha gjort en adekvat bedömning av kundens sakkunskap, erfarenhet och kunskap som ger en tillräcklig grund för att anta att kunden med tanke på de planerade transaktionernas och tjänsternas karaktär är i stånd att fatta sina egna investeringsbeslut och förstå de aktuella riskerna, och 
  
 2.ha gett kunden tydlig skriftlig information om vilken rätt till skydd och ersättning till investerare som kunden kan förlora och i ett särskilt 
  
 683 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 dokument skriftligen ha fått en förklaring från kunden att den är med- veten om följderna av att förlora detta skydd. 
  
 Innan ett värdepappersinstitut godtar en begäran från en kund att bli behandlad som en professionell kund, ska institutet vidta alla rimliga åtgärder för att försäkra sig om att kunden uppfyller de krav som ställs enligt första stycket. 
  
 4 § En kund som avses i 3 § ska informera värdepappersinstitutet om alla förändringar som kan påverka förutsättningarna för att kunden ska få bli behandlad som en professionell kund. Värdepappersinstitutet ska vidta lämpliga åtgärder om det får kunskap om att kunden inte längre uppfyller de ursprungliga villkor som berättigade denne att bli behandlad som en professionell kund. 
  
 5 § Ett värdepappersinstitut får behandla en enhet som ingår i någon av följande grupper som en jämbördig motpart: 
  
 1.värdepappersbolag och utländska värdepappersföretag, 
  
 2.kreditinstitut, 
  
 3.försäkringsföretag, 
  
 4.värdepappersfonder som avses i 1 kap. 1 § första stycket 25 lagen (2004:46) om värdepappersfonder och fondföretag som avses i 1 kap. 7 § första stycket första meningen samma lag samt fondbolag eller förvalt- ningsbolag som förvaltar dem, 
  
 5.pensionsfonder och förvaltningsbolag som förvaltar dem, 
  
 6.andra finansiella företag än sådana som avses i  
 1–5 
  som har tillstånd att driva verksamhet enligt lagstiftningen i det land där de hör hemma eller som regleras i lagstiftning i det landet, 
  
 7.företag som är undantagna från tillståndsplikt enligt 2 kap. 5 § första stycket 13 och 14, 
  
 8.nationella regeringar och därmed sammanhängande organ, inklusive offentliga organ som har hand om statsskuld, centralbanker och över- statliga organisationer, samt 
  
 9.andra företag än sådana som avses i  
 1–8, 
  om de ska betraktas som professionella kunder enligt 2 § första stycket  
 1–3. 
  
 Ett värdepappersinstitut får behandla ett företag som inte ingår i någon av grupperna i första stycket som en jämbördig motpart, om företaget 
  
 1.begär att bli behandlat som en jämbördig motpart, och 
  
 2.får behandlas som en professionell kund enligt 3 § första stycket. Ett värdepappersinstitut får behandla ett företag som en jämbördig 
  
 motpart enligt andra stycket bara om företaget får behandlas som en professionell kund enligt 3 § för sådana tjänster och transaktioner. 
  
 Bestämmelserna i  
 2–5 
  §§ motsvarar i sak 8 kap.  
 16–19 
  §§ i deras tidi- gare lydelse. 
  
 684 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 6 § Ett värdepappersinstitut som har tillstånd att driva värdepappers- rörelse enligt 2 kap. 1 § 1, 2 eller 3 får i sådan verksamhet medverka till eller inleda transaktioner med jämbördiga motparter utan att tillämpa 8, 12,  
 14–17, 
  
 20–23 
  och  
 26–34 
  §§ samt 8 kap. 1, 28, 30, 31 och 34 §§ för dessa transaktioner och sidotjänster som är direkt knutna till transaktionerna. 
  
 Värdepappersinstitut ska även i förhållande till jämbördiga motparter agera hederligt, rättvist och professionellt och kommunicera på ett sätt som är rättvisande, tydligt och inte vilseledande. 
  
 En motpart har dock rätt att begära att 8, 12,  
 14–17, 
  
 20–23 
  och 26– 34 §§ samt 8 kap. 1, 28, 30, 31 och 34 §§ ska tillämpas generellt i avtals- förhållandet eller avse en enskild transaktion. Om ett värdepappersinstitut samtycker till en sådan begäran från en enhet som ingår i en sådan grupp anges i 5 § första stycket  
 1–8, 
  ska institutet behandla motparten som en professionell kund, om motparten inte uttryckligen begär att bli behandlad som en  
 icke-professionell 
  kund. Om motparten begär att bli behandlad som en  
 icke-professionell 
  kund, tillämpas i fråga om en sådan begäran 2 § andra och tredje styckena på motsvarande sätt. Innan ett värdepappersinstitut inleder en transaktion med en motpart som är ett sådant företag som avses i 5 § första stycket 9, ska företaget uttryckligen ha godtagit att bli behandlat som en jämbördig motpart. Godtagandet kan ges generellt eller avse en enskild transaktion. 
  
 I fråga om motparter som inte ingår i någon av de grupper som anges i 5 § första stycket  
 1–8 
  och som hör hemma i ett annat land inom EES gäller första stycket bara om motparten i den staten erkänns som jäm- bördig motpart i enlighet med artikel 30.3 i direktivet om marknader för finansiella instrument. I sådana fall tillämpas tredje stycket på motsvar- ande sätt. 
  
 Paragrafen motsvarar, med vissa justeringar, 8 kap. 20 § i dess tidigare lydelse, varigenom artikel 30 i MiFID II genomförs. I förhållande till tidigare ska bestämmelserna om information i 10, 11, 13 och 14 §§ samt bestämmelserna om rapportering i 24 och 25 §§ tillämpas även gentemot jämbördiga motparter. Därutöver ska ett värdepappers- institut även i förhållande till jämbördiga motparter agera hederligt, rättvist och professionellt och kommunicera på ett sätt som är rättvisande, tydligt och inte vilseledande. Redan enligt gällande rätt ska ett värdepappersinstitut agera hederligt, rättvist och professionellt gentemot jämbördiga motparter. Detta följer av 8 kap. 1 § som redan tidigare gällt gentemot jämbördiga motparter. Ändringarna har behandlats i avsnitt 9.13. 
  
 7 § Ett värdepappersinstitut ska vidta alla rimliga åtgärder för att 
  
 1. identifiera och förebygga eller hantera de intressekonflikter som kan uppkomma mellan institutet, ett anknutet ombud eller någon närstående 
  
 685 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 person till dem och en kund eller mellan kunder i samband med tillhanda- hållande av investeringstjänster och sidotjänster, samt 
  
 2. förhindra att kundernas intressen påverkas negativt av intresse- konflikter. 
  
 Om de åtgärder som ett institut har vidtagit enligt första stycket inte räcker för att förhindra att kundernas intressen kan komma att påverkas negativt, ska institutet, på ett varaktigt medium, informera kunden om arten av eller källan till intressekonflikterna innan institutet åtar sig att utföra en investeringstjänst eller sidotjänst för kundens räkning. Informa- tionen ska vara tillräckligt tydlig för att kunden ska kunna avgöra huruvida den ska anlita företaget för tjänsten. 
  
 Paragrafem motsvarar till viss del tidigare 8 kap. 21 § som genom- förde artikel 18 i 2004 års direktiv. Artikel 23 i MiFID II har samma lydelse som den artikeln förutom tillägget om att intresse- konflikterna utöver att identifieras också ska förebyggas eller han- teras samt kravet på att information om icke hanterade intresse- konflikter ska lämnas på ett varaktigt medium och vara tillräckligt tydlig för att kunden ska kunna bedöma huruvida han eller hon ska anlita företaget. I paragrafens första stycke första punkten har därför lagts till att dessa intressekonflikter också ska förbyggas eller han- teras. Detta innebär att värdepappersinstitutet ska vidta åtgärder för att så långt det är möjligt förebygga att intressekonflikter upp- står. I många fall är detta inte möjligt. Företaget kan t.ex. i en del av sin verksamhet företräda en utgivare av finansiella instrument och i en annan del företräda kunder som avser att investera i utgivarens instrument. I dessa fall ska intressekonflikten hanteras, t.ex. så att företaget organiserar sin verksamhet så att olika enheter företräder olika intressen. I andra stycket har lagts till att information till kunder om intressekonflikter ska lämnas på ett varaktigt medium och vara tillräckligt tydlig för att kunden ska kunna bedöma huru- vida den ska anlita företaget. Med dessa tillägg genomför paragrafen artikel 23. Tilläggen avseende information om intressekonflikter finns i dag i 11 kap. 6 § FFFS 2007:16, se avsnitt 9.5.2. 
  
 Enligt paragrafens nuvarande lydelse ska värdepappersinstituten informera sina kunder om intressekonflikter, om åtgärderna enligt första stycket 1 inte är tillräckliga. I första stycket 1 talas det dock enbart om att institutet ska identifiera, förebygga eller hantera intressekonflikterna. Att institutet ska vidta åtgärder följer av texten före punkten 1 och enligt punkten 2 ska institutet förhindra att kundernas intressen påverkas negativt. För att det inte ska råda någon 
  
 686 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 tveksamhet om att informationsskyldigheten inträder när de åtgär- der som vidtagits inte är tillräckliga har hänvisningen i andra stycket justerats till att avse hela första stycket. 
  
 Belöningssystem 
  
 8 § Ett värdepappersinstitut ska utforma sina belöningssystem så att per- sonalen inte belönas eller bedöms på ett sätt som kommer i konflikt med företagets skyldighet att iaktta kundernas intressen. 
  
 Paragrafen är ny och genomför artikel 24.10 i MiFID II, se avsnitt 9.5.3. Bestämmelsen innebär att ett värdepappersinstitut inte får ha belöningssystem som kan leda till att personalen rekommenderar ett visst finansiellt instrument till en  
 icke-professionell 
  kund när företaget borde ha föreslagit ett annat instrument som bättre mot- svarade kundens behov. Samma princip gäller också i andra situationer än vid just rekommendationer. Även ett belöningssystem som t.ex. leder till att personalen vid tillhandahållandet av portföljförvaltning väljer ett visst finansiellt instrument i stället för ett som bättre motsvarar kundens behov är felaktigt. 
  
 10 § Ett värdepappersinstitut ska förse sina kunder med lättbegriplig information om institutet och dess tjänster. 
  
 Informationen ska ge kunderna rimliga möjligheter att förstå arten av och vilka risker som är förknippade med de investeringstjänster och de finansiella instrument som institutet erbjuder. Informationen får lämnas i standardiserad form. 
  
 All information som ett värdepappersinstitut lämnar till sina kunder ska vara rättvisande och tydlig och får inte vara vilseledande. Marknads- föringsmaterial ska lätt kunna identifieras som sådant. 
  
 Särskilda bestämmelser om en näringsidkares marknadsföring av produkter och tjänster och vilken information som ska lämnas till kunder finns i marknadsföringslagen (2008:486) samt i lagen om distansavtal och avtal utanför affärslokaler (2005:59). 
  
 Paragrafen, som motsvarar tidigare 8 kap. 22 §, genomför de gene- rella kraven på den information som värdepappersinstituten ska förse sina kunder med (artikel 24.3 och 24.5). Informationskraven i MiFID II har preciserats jämfört med 2004 års direktiv och mer specifika bestämmelser om vad informationen ska innefatta återfinns i efterföljande paragrafer. Kravet i tredje stycket på att informationen ska vara rättvisande, tydlig och inte får vara vilseledande kan, när det 
  
 687 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 gäller marknadsföring m.m., många gånger motsvara det som gäller enligt marknadsföringslagen och distans- och hemförsäljningslagen. Tillämpningsområdena för de olika regelverken är dock inte exakt desamma, och bestämmelserna i lagen om värdepappersmarknaden kommer att kompletteras med genomförandeåtgärder från kom- missionen, t.ex. om vad information i en viss situation ska innehålla för att vara tillräckligt tydlig, och om hur informationen ska utfor- mas för att den i ett visst hänseende inte ska betraktas som vilse- ledande. 
  
 11 § Ett värdepappersinstitut ska i god tid innan en investeringstjänst eller sidotjänst tillhandahålls en kund förse kunden med lättbegriplig information om 
  
 1.finansiella instrument och föreslagna placeringsstrategier, infattande information om och varningar för de risker som är förknippade med investe- ringar i instrumenten eller enligt placeringsstrategierna samt om instru- menten i fråga är avsedda för  
 icke-professionella 
  kunder, 
  
 2.handelsplatser, 
  
 3.kostnader och avgifter förknippade med investerings- och sidotjänster, inklusive kostnaderna för rådgivning och kostnaderna för de finansiella instrument som rekommenderas samt hur kunden betalar för detta, samt 
  
 4.eventuella ersättningar från tredjepart. 
  
 Informationen om kostnader och avgifter, inbegripet kostnader och av- gifter för investeringstjänsten och det finansiella instrumentet, som inte orsakas av förekomsten av underliggande marknadsrisk, ska räknas samman så att kunden kan förstå den totala kostnaden liksom den kumulativa effekten på investeringens avkastning och, när kunden så begär, en uppdelning per post. Sådan information ska i förekommande fall ges till kunden regelbundet, åtminstone årligen, under investeringens varaktighet. 
  
 Paragrafen motsvarar till viss del 8 kap. 22 §. Den genomför arti- kel 24.4 första stycket, 24.4.b, 24.4.c och 24.4 sista stycket i MiFID II. Som nämnts har informationskraven preciserats jämfört med 2004 års direktiv och i förevarande paragraf samt i 12 § har de informationskrav som inte relaterar enbart till rådgivning samlats. Motsvarande regler, men mindre detaljerade, fanns tidigare i 8 kap. 22 §. Vad som avses med att kunden ska få informationen i god tid innan en tjänst tillhandahålls varierar beroende på situationen. Mycket av informationen kan tillhandahållas i samband med att kunden blir kund hos institutet och vara en del av det informa- tions- och avtalspaket som kunden då får. Enligt andra stycket ska dock information om kostnader och avgifter i förekommande fall tillhandahållas regelbundet, åtminstone årligen. Vad som avses med 
  
 688 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 förekommande fall torde komma att klargöras på nivå II. Av de förslag som utredningen har tagit del av framgår att regleringen blir omfattande. 
  
 12 § När en investeringstjänst erbjuds tillsammans med en annan tjänst eller produkt som en del av ett paket eller som ett villkor för samma överens- kommelse eller paket (korsförsäljning), ska värdepappersinstitutet informera kunden om huruvida det är möjligt att köpa de olika komponenterna separat, och ska tillhandahålla separata uppgifter om kostnaderna och avgifterna för varje komponent. Om riskerna med en sådan överenskommelse eller ett sådant paket som erbjuds en  
 icke-professionell 
  kund sannolikt skiljer sig från de risker som uppstår i det fall komponenterna väljs separat, ska värde- pappersinstitutet tillhandahålla en adekvat beskrivning av de olika kompo- nenterna i överenskommelsen eller paketet och av hur samverkan förändrar riskerna. 
  
 Paragrafen genomför artikel 24.11 i MiFID II. Enligt skäl 81 i direktivet kan korsförsäljning ge  
 icke-professionella 
  kunder fördelar men kan också leda till att kundens intresse inte beaktas på ett till- fredsställande sätt. Exempelvis kan vissa former av korsförsäljning, nämligen metoder med kopplingsförbehåll (tying) där två eller flera finansiella tjänster säljs tillsammans i ett paket och minst en av dessa tjänster inte är tillgänglig separat, snedvrida konkurrensen och nega- tivt påverka kundernas rörlighet och deras förmåga att göra väl- grundade val. Ett exempel på kopplingsförbehåll kan vara kravet på att öppna ett transaktionskonto när en investeringstjänst tillhanda- hålls till en  
 icke-professionell 
  kund. Paketförsäljning (bundling), där två eller flera finansiella tjänster säljs tillsammans i ett paket, men där var och en av tjänsterna också kan köpas separat, kan också snedvrida konkurrensen och negativt påverka kundrörligheten och kundernas förmåga att göra välgrundade val, men de ger åtminstone kunden valfrihet och kan därför utgöra mindre risk för värde- pappersinstitutens efterlevnad av sina skyldigheter. 
  
 13 § Ett värdepappersinstitut som tillhandahåller investeringsrådgivning ska i god tid innan tjänsten tillhandahålls informera sina kunder om huruvida 
  
 1.institutet tillhandahåller oberoende rådgivning, 
  
 2.rådgivningen är baserad på en bred analys av olika finansiella instru- ment utgivna eller tillhandahållna av andra än institutet självt eller företag som institutet har nära förbindelser med, och 
  
 3.institutet regelbundet kommer att bedöma lämpligheten avseende de finansiella instrument som har rekommenderats. 
  
 689 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 Paragrafen genomför artikel 24.4.a  
 i–iii 
  i MiFID II. I paragrafen har samlats kraven på att informera om huruvida institutet tillhanda- håller oberoende rådgivning, huruvida rådgivningen baseras på en bred analys avseende instrument tillhandahållna även av andra än institutet självt samt huruvida institutet kommer att göra regel- bundna lämplighetsbedömningar av kundens innehav. För institut som tillhandahåller denna typ av rådgivning gäller sedan vissa speci- fika skyldigheter. 
  
 14 § Ett värdepappersinstitut som har informerat sina kunder om att institutet tillhandahåller oberoende rådgivning ska i den verksamheten bedöma ett tillräckligt stort och diversifierat urval av finansiella instrument som är tillgängliga på marknaden för att säkerställa att kundens investe- ringsmål på lämpligt sätt kan tillgodoses. Värdepappersinstitutet får inte i den verksamheten lämna råd om produkter producerade av institutet eller av företag som institutet har nära förbindelser med. 
  
 Enligt paragrafen ska ett institut som har informerat sina kunder om att institutet tillhandahåller oberoende rådgivning göra en bred analys av ett tillräckligt stort och diversifierat urval av finansiella instrument som är tillgängliga på marknaden. Med diversifierat av- ses dels att urvalet ska omfatta olika instrumenttyper, dels att instrumenten ska härröra från olika emittenter eller leverantörer. I urvalet får dock inte egna produkter ingå. Bestämmelsen genomför artikel 24.7.a i MiFID II men går längre än minimiregeln, se avsnitt 8.6.4. 
  
 Ersättningar från tredjepart 
  
 15 § Utöver vad som anges i 16 och 17 §§ får ett värdepappersinstitut som tillhandahåller en investerings- eller sidotjänst till en kund betala eller ta emot en ersättning till eller från någon annan än kunden endast om 
  
 1.ersättningen är utformad för att höja kvaliteten på den berörda tjänsten till kunden, 
  
 2.ersättningen inte försämrar företagets förutsättningar att uppfylla sina skyldigheter att agera hederligt, rättvist och professionellt i enlighet med kundens bästa intresse, och 
  
 3.kunden innan tjänsten tillhandahålls på ett heltäckande, korrekt och begripligt sätt har informerats om ersättningens förekomst, art och belopp eller, om beloppet inte kan fastställas, om metoden för beräkning av beloppet. 
  
 690 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 Första stycket gäller inte ersättningar som möjliggör eller krävs för att tillhandahålla tjänsten och som inte kan stå i strid mot institutets skyldighet att agera hederligt, rättvist och professionellt i enlighet med kundens intressen. 
  
 Paragrafen genomför artikel 24.9 i MiFID II. Motsvarande bestäm- melse har hittills funnits i 12 kap. 1 § FFFS 2007:1. Med begreppet ersättningar avses, liksom i 17 §, alla former av betalningar, ersättning- ar, avgifter och kommissioner, såväl monetära som  
 icke-monetära. 
  Även olika former av rabatter omfattas. Bestämmelsen gäller alla investerings- och sidotjänster, även investeringsrådgivning och port- följförvaltning. Kraven enligt förevarande paragraf måste alltid vara uppfyllda, och en ersättning som inte är tillåten enligt paragrafen kan aldrig vara tillåten enligt 16 eller 17 §. Bestämmelserna i 16 och 17 §§ innebär att ytterligare några tredjepartsersättningar är förbjud- na. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 8.7.2. Även i artikel 27.2 finns ett förbud för värdepappersinstitut att ta emot ersättningar från marknadsoperatörer och andra som driver en handelsplats för att styra order till en viss handelsplats. Sådana ersättningar är inte tillåtna enligt förevarande paragraf som alltså även genomför arti- kel 27.2. Ersättningar som möjliggör eller krävs för att tillhanda- hålla tjänsten är enligt andra stycket, undantagna från kraven i första stycket. Som exempel på sådana ersättningar anges i artikel 24.9 tredje stycket depåkostnader, avvecklingskostnader, börsavgifter samt rättsliga avgifter och arvoden. 
  
 16 § Ett värdepappersinstitut som enligt 13 § har informerat om att institutet tillhandahåller oberoende investeringsrådgivning och institut som tillhanda- håller portföljförvaltning får inte i samband med att dessa tjänster tillhanda- hålls professionella kunder ta emot och behålla en ersättning från någon annan än kunden. 
  
 Första stycket gäller inte mindre  
 icke-monetära 
  ersättningar som kunden har informerats om och som kan höja kvaliteten på den berörda tjänsten till kunden och som är av en sådan storlek och karaktär att de inte kan anses hindra institutet från att uppfylla sin skyldighet att tillvarata kundens intressen. 
  
 Första stycket genomför MiFID II:s minimiregler (artikel 24.7.b och 24.8) om provisionsförbud för portföljförvaltare och obero- ende rådgivare men enbart när dessa tjänster tillhandahålls pro- fessionella kunder. När tjänsterna investeringsrådgivning eller port- följförvaltning tillhandahålls  
 icke-professionella 
  kunder gäller i stället 17 §. Till skillnad från provisionsförbudet enligt 17 § kan ett 
  
 691 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 institut enligt förevarande paragraf i och för sig ta emot en ersätt- ning från tredjepart, men inte behålla den. I de fall institutet tar emot en ersättning måste ersättningen lämnas vidare till kunden så snart det är möjligt och det är inte tillåtet att avräkna betalningar från tredjepart från de avgifter som kunden ska betala till institutet, se skäl 74. Utredningens utgångspunkt har varit att nivå  
 II-reglerna 
  kommer att vara i förordningsform varför Finansinspektionen, till skillnad från ersättningar enligt 17 §, inte kommer att ha föreskifts- rätt på detta område. Undantaget i andra stycket, som motsvarar artikel 24.7.b sista meningen, för vissa  
 icke-monetära 
  ersättningar ska tolkas restriktivt och omfattar endast sådana ersättningar som hör till denna kategori enligt kommissionens delegerade akter eller enligt riktlinjer från Esma. Bestämmelserna har behandlats i kapitel 8. 
  
 17 § Ett värdepappersinstitut som tillhandahåller investeringsrådgivning eller portföljförvaltning till  
 icke-professionella 
  kunder får inte i samband med att dessa tjänster tillhandahålls ta emot en ersättning från någon annan än kunden, om ersättningen kan påverka kundens intressen negativt. 
  
 Paragrafen innehåller en nationell regel som med stöd av artikel 24.12 i MiFID II ställer högre krav än vad som följer av minimiregeln på värdepappersinstitut som tillhandahåller investeringsrådgivning eller portföljförvaltning till  
 icke-professionella 
  kunder. Bestämmelsen innebär att sådana institut inte får ta emot ersättningar från tredje man, t.ex. distributionsersättningar från utgivare av finansiella instrument eller fondbolag, om ersättningen kan påverka kundens intressen negativt. Finansinspektionen kan enligt 47 § 1 meddela föreskrifter som närmare preciserar vilka ersättningar som är till- låtna och vilka som inte är det. Genom denna föreskriftsrätt kan inspektionen t.ex. föreskriva att en ersättning får tas emot om den inom viss tid och på visst sätt i sin helhet vidarebefordras till kunden. Det utvidgade förbudet mot ersättningar från tredjepart kan på så sätt komma att utformas som minimiregeln i 16 §, men med den viktiga skillnaden att den svenska regeln gäller all investe- ringsrådgivning och portföljförvaltning till  
 icke-professionella 
  kun- der. Inspektionen kan dock inte utforma föreskrifterna så att ersättningar som är förbjudna enligt minimiregeln, och de nivå II- regler som hänger samman med den, undantas. Förevarande para- graf omfattar institut som tillhandahåller oberoende rådgivning eller portföljförvaltning till  
 icke-professionella 
  kunder och det svenska 
  
 692 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 förbudet måste därför vara minst lika långtgående som förbudet enligt minimiregeln. 
  
 Med begreppet ersättningar avses alla former av betalningar, ersätt- ningar avgifter och kommissioner såväl monetära som  
 icke-mone- 
  tära. Även olika former av rabatter omfattas. Den generella bestäm- melsen om tredjepartsersättningar i 15 § gäller samtliga investe- ringstjänster, även investeringsrådgivning och portföljförvaltning. Kraven på att kunden ska informeras om ersättningen, att ersätt- ningen ska vara utformad för att höja kvaliteten på den berörda tjänsten och att ersättningen inte får försämra företagets förutsätt- ningar att uppfylla sina skyldigheter gäller således också för ersätt- ningar i samband med investeringsrådgivning eller portföljförvalt- ning till  
 icke-professionella 
  kunder. En ersättning som inte är tillåten enligt 15 § kan aldrig vara tillåten enligt förevarande paragraf. Bestämmelserna har behandlats i kapitel 8. 
  
 20 § Ett värdepappersinstitut ska, när det tillhandahåller investerings- rådgivning eller portföljförvaltning, hämta in nödvändiga uppgifter från kunden om dennes kunskaper och erfarenheter av den specifika tjänsten eller produkten samt om dennes ekonomiska situation och mål med inve- steringen, så att institutet kan rekommendera kunden de investerings- tjänster och finansiella instrument som är lämpliga för denne. 
  
 Informationen enligt första stycket ska beträffande kundens ekonomiska situation innefatta kundens möjlighet att klara av förluster och beträffande mål med investeringen innefatta kundens risktolerans. Vid valet av finan- siella instrument ska dessa omständigheter beaktas särskilt. 
  
 Om ett värdepappersinstitut tillhandahåller investeringsrådgivning avseende en kombination av tjänster eller produkter ska lämpligheten av kombinationen bedömas. 
  
 Paragrafen genomför artikel 25.2 i MiFID II. Paragrafen genom- förde i dess tidigare lydelse artikel 19.4 i 2004 års direktiv, vars innehåll till största delen är detsamma som i artikel 25.2 i MiFID II. De förändringar som har skett i MiFID II återspeglas i andra och tredje styckena, se avsnitt 9.3. Ändringarna i första stycket är föranledda av de ändrade benämningarna på investeringstjänsterna i fråga, se avsnitt 5.3. 
  
 21 § Ett värdepappersinstitut ska, när det tillhandahåller någon annan investeringstjänst än dem som anges i 20 §, begära att kunden lämnar uppgifter om sina kunskaper och erfarenheter av den specifika tjänsten eller produkten, så att institutet kan bedöma om investeringstjänsten eller produkten passar kunden. Om tjänsten avser en kombination av tjänster 
  
 693 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 eller produkter ska bedömningen avse såväl kombinationen som var och en av komponenterna. 
  
 Ett värdepappersinstitut ska, om det mot bakgrund av de uppgifter som det har fått enligt första stycket anser att tjänsten eller produkten inte passar kunden, informera kunden om detta. 
  
 Ett värdepappersinstitut ska, om en kund inte lämnar uppgifter enligt första stycket eller lämnar ofullständiga uppgifter, informera kunden om att institutet inte kan avgöra om tjänsten eller produkten passar kunden. 
  
 Ändringen i första stycket genomför artikel 25.3 i MiFID II och har behandlats i avsnitt 9.3. Paragrafen i övrigt motsvarar i sak 8 kap. 24 § i dess tidigare lydelse. 
  
 22 § Ett värdepappersinstitut får tillhandahålla investeringstjänsterna mottagande och vidarebefordran av order i fråga om ett eller flera finansiella instrument och utförande av order på kunders uppdrag utan att uppfylla kraven i 21 §, om 
  
 1. tjänsten avser 
  
 a)aktier som tagits upp till handel på en reglerad marknad eller en MTF- plattform eller på en motsvarande marknad utanför EES, med undantag för aktier i företag för kollektiva investeringar som inte omfattas av d) samt aktier som omfattar derivat, 
  
 b)penningmarknadsinstrument, med undantag för sådana instrument som omfattar derivat eller innehåller en struktur som gör det svårt för kunden att förstå den därmed förenade risken, 
  
 c)obligationer eller andra former av skuldförbindelser som upptagits till handel på en reglerad marknad, på en likvärdig marknad utanför EES eller på en  
 MTF-plattform, 
  med undantag för sådana instrument som om- fattar derivat eller innehåller en struktur som gör det svårt för kunden att förstå den därmed förenade risken, 
  
 d)andelar i en värdepappersfond som avses i 1 kap. 1 § första stycket 25 lagen (2004:46) om värdepappersfonder eller i ett fondföretag som avses i 1 kap. 7 § första stycket första meningen samma lag med undantag för strukturerade fondföretag som avses i artikel 36.1 andra stycket i förord- ning (EU) nr 583/2010, 
  
 e)strukturerade insättningar med undantag för sådana vars struktur gör det svårt för kunden att förstå den därmed förenade risken eller kostnaden för att säga upp insättningen i förtid, eller 
  
 f)andra okomplicerade finansiella instrument, 
  
 2.tjänsten tillhandahålls på kundens initiativ, samt 
  
 3.kunden klart och tydligt har informerats om att institutet inte kom- mer att bedöma om instrumentet eller tjänsten passar kunden. 
  
 Information enligt första stycket 3 får lämnas i standardiserad form. 
  
 Även om förutsättningarna i första stycket är uppfyllda måste institutet uppfylla kraven i 21 §, om en kredit beviljas i samband med investerings- tjänsten. 
  
 694 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 Paragrafen genomför artikel 25.4 i MiFID II. Paragrafen genom- förde i dess tidigare lydelse, 8 kap. 25 §, artikel 19.6 i 2004 års direktiv, vars innehåll till största delen är detsamma som i artikel 25.4 i MiFID II. De tillägg och förtydliganden som har gjorts har behandlats i avsnitt 9.7. Av tredje stycket följer att undantaget för  
 Carroll 
  i förevarande paragraf inte är tillämpligt om kunden beviljas en kredit i samband med att tjänsten utförs. Detta framgår av artikel 25.4. 
  
 23 § Ett värdepappersinstitut ska dokumentera vad institutet och en kund har kommit överens om när det gäller parternas rättigheter och skyldig- heter samt övriga villkor för de tjänster som institutet ska utföra för kunden. 
  
 24 § Ett värdepappersinstitut ska på ett varaktigt medium lämna en tillfredsställande rapportering till en kund om de tjänster som institutet har utfört för kunden. Rapporteringen ska i förekommande fall innehålla uppgifter om kostnaderna för de transaktioner och tjänster som har utförts för kundens räkning. 
  
 Den nya lydelsen av 9 kap. 23 och 24 §§ motsvarar i sak tidigare 8 kap. 26 och 27 §§. Paragraferna genomför artikel 25.5 och 25.6 första stycket i MiFID II, som motsvarar artikel 19.7 och 19.8 i 2004 års direktiv. 
  
 25 § Ett värdepappersinstitut som tillhandahåller investeringsrådgivning ska beträffande  
 icke-professionella 
  kunder, innan en transaktion till följd av rådgivningen genomförs, lämna dokumentation till kunden som specificerar vilket råd kunden har fått och hur rådet motsvarar kundens preferenser, mål och andra egenskaper (lämplighetsförklaring). 
  
 Dokumentationen enligt första stycket ska lämnas på ett varaktigt medium. Om ett avtal att köpa eller sälja ett finansiellt instrument ingås med hjälp 
  
 av en teknik för distanskommunikation som hindrar att en sådan dokumen- tation som avses i första stycket tillhandahålls i förväg, får värdepappers- institutet lämna en skriftlig lämplighetsförklaring på ett varaktigt medium omedelbart efter det att kunden har bundits av ett avtal, om 
  
 a)kunden har gett sitt samtycke till att erhålla lämplighetsförklaringen utan onödigt dröjsmål efter det att transaktionen genomförts, och 
  
 b)värdepappersinstitutet har erbjudit kunden möjligheten att senarelägga transaktionen så att lämplighetsförklaringen först kan erhållas. 
  
 Om ett värdepappersinstitut erbjuder portföljförvaltning eller har infor- merat kunden om att institutet kommer att utföra en regelbunden lämplig- hetsbedömning, ska den regelbundna rapporteringen av dessa tjänster inne- hålla en uppdaterad förklaring till hur investeringen motsvarar kundens preferenser, mål och andra egenskaper. 
  
 695 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 Paragrafen, som är ny, genomför artikel 25.6  
 andra–fjärde 
  styckena i MiFID II, se avsnitt 9.4. 
  
 26 § Ett värdepappersinstitut som har utfört en transaktion för en kunds räkning ska informera kunden om var transaktionen genomfördes. 
  
 Paragrafen genomför artikel 27.3 i MiFID II såvitt avser värdepappers- institutens skyldighet att informera sina kunder om var de har utfört kundens order. Övriga delar av artikel 27.3 – marknadsplatsernas skyldighet att offentliggöra data om kvaliteten på utförandet av transaktioner, se avsnitt 9.8 – har genomförts genom bestämmelser i 11 kap. 1 a § och 13 kap. 9 §. 
  
 27 § När ett värdepappersinstitut utför en kunds order, ska det vidta alla rimliga åtgärder för att uppnå bästa möjliga resultat för kunden med av- seende på 
  
 1.pris, 
  
 2.kostnad, 
  
 3.snabbhet, 
  
 4.sannolikhet för utförande och avveckling, 
  
 5.storlek, 
  
 6.art, och 
  
 7.andra för kunden väsentliga förhållanden. 
  
 Om en kund har gett specifika instruktioner, ska ett värdepappers- institut utföra ordern i enlighet med dessa. 
  
 Paragrafen motsvarar i sak tidigare 8 kap. 28 § och genomför artikel 27.1 i MiFID II, som motsvarar artikel 21.1 i 2004 års direktiv. 
  
 28 § När ett värdepappersinstitut utför en order för en  
 icke-professionell 
  kunds räkning ska bästa möjliga resultat fastställas med hänsyn till den totala ersättningen, som utgörs av 
  
 1.priset för det finansiella instrumentet, och 
  
 2.kostnaderna i samband med utförandet, inbegripet kundens alla utgifter som hänför sig direkt till orderns utförande. 
  
 I bedömningen av bästa möjliga resultat enligt första stycket ska värde- pappersinstitutet beakta egna avgifter och kostnader för utförandet av ordern på var och en av de handelsplatser som kan komma i fråga för utförandet. 
  
 Paragrafen genomför artikel 27.1 andra och tredje styckena i MiFID II, se avsnitt 9.8. I artikeln räknas som exempel på sådana kostnader som omfattas av första stycket punkten 2 upp handels- platsens avgifter, clearing- och avvecklingsavgifter samt alla andra avgifter som betalats till tredjeparter som deltagit i utförandet av 
  
 696 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 ordern. De egna avgifter som ska beaktas enligt andra stycket är t.ex. institutets eget courtage. 
  
 29 § Ett värdepappersinstitut ska ha system och riktlinjer för hur insti- tutet ska uppnå bästa möjliga resultat enligt 27 § när en kunds order ut- förs. 
  
 I riktlinjerna ska det för varje kategori av finansiella instrument finnas uppgifter om de olika handelsplatser där värdepappersinstitutet utför sina kundorder och de faktorer som påverkar valet av handelsplats. Rikt- linjerna ska omfatta de handelsplatser som gör det möjligt för institutet att stadigvarande uppnå bästa möjliga resultat när en kundorder utförs. 
  
 Ett värdepappersinstitut ska övervaka och regelbundet utvärdera och uppdatera sina system och riktlinjer för utförande av order samt informera de kunder med vilka institutet har en fortlöpande relation, om varje väsent- lig förändring av dessa. 
  
 I utvärderingen enligt tredje stycket ska den information som har offentlig- gjorts enligt 13 kap. 9 § beaktas. 
  
 Paragrafens  
 första–tredje 
  stycken motsvarar i sak 8 kap. 29 § i dess tidigare lydelse. Ändringarna i paragrafen genomför artikel 27.7 i MiFID II. Dels har kravet på att underrätta kunder om ändringar av riktlinjerna för orderutförande inskränkts till de kunder med vilka institutet har en fortlöpande kundrelation, dels ska den informa- tion som handelsplatser ska offentliggöra om kvaliteten på orderut- förandet (se 13 kap. 9 §, som genom hänvisningen i 11 kap. 1 a § även gäller handelsplattformar) beaktas vid utvärderingen av handels- platserna. 
  
 30 § Ett värdepappersinstitut ska förse sina kunder med lämplig information om institutets riktlinjer för utförande av order. 
  
 Innan ett värdepappersinstitut utför en kunds order, ska kunden ha godtagit de riktlinjer som avses i första stycket. 
  
 Paragrafen genomför artikel 27.5 andra stycket i MiFID II. Artikeln är i sak oförändrad i förhållande till 2004 års direktiv, men regeln om att förse kunderna med information om riktlinjerna för orderutförande genomfördes aldrig genom någon uttrycklig bestäm- melse i lagen, utan ansågs följa av att kunderna ska godkänna riktlinjerna. För ett så direktivnära genomförande som möjligt tas bestämmelsen in som ett första stycke i paragrafen. Kommissionen kan, enligt artikel 27.9.c, genom delegerade akter meddela mer detal- jerade bestämmelser om arten och omfattningen av den information 
  
 697 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 som kunderna ska få enligt bestämmelsen. Andra stycket motsvarar i sak 8 kap. 30 § första stycket i dess tidigare lydelse. 
  
 31 § Innan ett värdepappersinstitut utför en kunds order utanför en reglerad marknad eller en handelsplattform, ska kunden ha gett sitt ut- tryckliga godkännande till det. Godkännandet kan ges generellt eller avse en enskild transaktion. 
  
 32 § Om en kund begär det, ska ett värdepappersinstitut kunna visa att det har utfört kundens order i enlighet med institutets riktlinjer för utförande av order. 
  
 31 och 32 §§ motsvarar i sak tidigare 8 kap. 31 och 32 §§. Paragraferna genomför artikel 27.5 tredje stycket andra meningen och 27.8 i MiFID II, som motsvarar artikel 21.3 tredje stycket respektive 21.5 i 2004 års direktiv. 
  
 33 § Ett värdepappersinstitut som utför kundorder ska varje år offentliggöra en sammanfattning av de fem handelsplatser som främst, beräknat på handels- volym, har använts av institutet för utförande av kundorder under före- gående år. Sammanfattningen ska vara uppdelad på instrumentklasser och innehålla information om kvaliteten på utförandet. 
  
 Paragrafen genomför artikel 27.6 i MiFID II, se avsnitt 9.8. 
  
 34 § Ett värdepappersinstitut ska snabbt, effektivt och rättvist utföra en kunds order utan att denne missgynnas i förhållande till andra kunder eller på grund av institutets handel för egen räkning. I övrigt jämförbara kundorder ska utföras i den ordning som de togs emot, om det inte finns skäl för att utföra dem i en annan ordning. 
  
 Den nya lydelsen motsvarar i sak tidigare 8 kap. 33 §. Paragrafen genomför artikel 28.1 i MiFID II som motsvarar artikel 22.1 i 2004 års direktiv. 
  
 35 § Om en kund har angett ett lägsta pris vid försäljning till tredje man eller ett högsta pris vid inköp (limit) avseende aktier som är upptagna till handel på en reglerad marknad och värdepappersinstitutet inte utför ordern, ska institutet omedelbart offentliggöra ordern på ett sätt som gör den lätt tillgänglig för övriga marknadsaktörer. Detta gäller dock inte om kunden har gett andra instruktioner. 
  
 698 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 Den nya lydelsen motsvarar i sak tidigare 9 kap. 1 §. Paragrafen genomför artikel 28.2 i MiFID II som motsvarar artikel 22.2 i 2004 års direktiv. 
  
 36 § Ett värdepappersinstitut ska hålla en kunds finansiella instrument avskilda från institutets tillgångar, om inte kunden uttryckligen har god- känt något annat. 
  
 I 3 kap. lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument finns det särskilda bestämmelser om förfoganden över finansiella instrument som tillhör någon annan. För överenskommelser enligt första stycket gäller dock inte 3 kap. 1 § samma lag. 
  
 37 § Ett värdepappersinstitut som innehar en kunds medel ska 
  
 1.vidta lämpliga åtgärder för att skydda kundens rättigheter, och 
  
 2.hålla medlen avskilda från institutets tillgångar, om det inte har till- stånd att ta emot medel på konto enligt 2 kap. 2 § första stycket 8 eller är ett kreditinstitut. 
  
 Ett värdepappersbolag och ett utländskt företag som tar emot medel med redovisningsskyldighet enligt 2 kap. 2 § första stycket 1 ska omedel- bart avskilja medlen från de egna tillgångarna. 
  
 36 och 37 §§ motsvarar i sak tidigare 8 kap. 34 och 35 §§. Paragraferna genomför artikel 16.8 och 16.9 i MiFID II, som motsvarar artikel 13.7 respektive 13.8 i 2004 års direktiv. 
  
 39 § Ett värdepappersinstitut får inte ingå avtal om säkerhetsöverlåtelse av finansiella instrument, medel på konto eller medel som tas emot med redo- visningsskyldighet, med  
 icke-professionella 
  kunder i syfte att säkra eller täcka kundens aktuella eller framtida, faktiska eller villkorade förpliktelser. 
  
 Paragrafen genomför artikel 16.10 i MiFID II. Enligt artikeln är det avtal om finansiell äganderättsöverföring enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/47/EG av den 6 juni 2002 om ställande av finansiell säkerhet (säkerhetsdirektivet) som ska vara förbjudet. Avtal om finansiell äganderättsövergång definie- ras i artikel 2.1.b i säkerhetsdirektivet som avtal (inklusive åter- köpsavtal) enligt vilka en säkerställare överför full äganderätt till en finansiell säkerhet till en säkerhetstagare för att säkerställa eller på annat sätt täcka fullgörandet av de relevanta ekonomiska förpliktel- serna (säkerhetsöverlåtelse). Det är således den typ av avtal som i svensk rätt brukar gå under benämningen säkerhetsöverlåtelse som avses, se prop. 2004/05:30 s. 28 ff. Det togs dock inte in någon uttrycklig definition av detta i lagen när säkerhetsdirektivet genom- 
  
 699 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 fördes i svensk rätt. Enligt definitionen i säkerhetsdirektivet är det säkerhetsöverlåtelse av finansiell säkerhet som avses. Inte heller begreppet finansiell säkerhet definierades i den svenska lagen när direktivet genomfördes. Av förarabetena framgår dock att det är finansiella instrument och betalningsmedel i form av pengar på in- låningskonto eller medel som tagits emot med redovisningsskyldig- het som avses, se prop. 2004/05:30 s. 32 ff. Det bör framhållas att paragrafen förbjuder säkerhetsöverlåtelser som säkerhet för kunders förpliktelser men hindrar inte att en kund ingår t.ex. ett avtal om värdepapperslån som innebär att äganderätten till värdepapperet övergår från utlånaren till låntagaren. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 9.12. 
  
 41 § Vid kreditgivning enligt 2 kap. 2 § första stycket 2 gäller för värde- pappersbolag bestämmelserna i denna paragraf och 40 § i stället för bestäm- melserna i 21 kap. aktiebolagslagen (2005:551). 
  
 Ett värdepappersbolag får inte på andra villkor än sådana som bolaget normalt ställer upp lämna kredit till 
  
 1.en styrelseledamot, 
  
 2.en person som ensam eller i förening med någon annan får avgöra kreditärenden som ska avgöras av styrelsen, 
  
 3.en anställd som har en ledande ställning inom bolaget, 
  
 4.någon annan aktieägare än staten med ett aktieinnehav som mot- svarar minst tre procent av hela aktiekapitalet, 
  
 5.den som är make eller sambo till någon som avses i  
 1–4, 
  eller 
  
 6.en juridisk person i vilken någon som avses i  
 1–5 
  har ett väsentligt ekonomiskt intresse i egenskap av delägare eller medlem. 
  
 Finansinspektionen prövar efter ansökan om en anställd har sådan ledande ställning som avses i andra stycket 3. 
  
 Värdepappersbolagets styrelse ska avgöra ärenden om kredit till de personer och företag som avses i andra stycket. Bolaget ska föra in upp- gifter om sådana krediter i en förteckning. 
  
 Andra–fjärde 
  styckena tillämpas också på krediter mot säkerhet av borgen eller fordringsrätt som utfärdas av någon som avses i andra stycket. Detsamma gäller för en fordran som bolaget förvärvar och för vilken någon som avses i andra stycket är betalningsskyldig. 
  
 42 § Ett värdepappersbolag får ge förskott, lämna lån eller ställa säkerhet för lån i syfte att gäldenären ska förvärva aktier i bolaget eller ett över- ordnat bolag i samma koncern, bara om det därefter finns full täckning för det bundna egna kapitalet. Vid beräkningen av om det finns full täckning för det bundna egna kapitalet ska förskott och lån enligt första meningen behandlas som fordringar utan värde samt säkerheter enligt första meningen behandlas som bolagets skuld. 
  
 700 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 Förskott, lån eller säkerhet får dock bara lämnas i den utsträckning det framstår som försvarligt med hänsyn till 
  
 1.de krav som verksamhetens art, omfattning och risker ställer på stor- leken av det egna kapitalet, och 
  
 2.bolagets konsolideringsbehov, likviditet och ställning i övrigt. 
  
 43 § Om ett värdepappersinstitut utför en investeringstjänst som bara är en del av en finansiell produkt för vilken det finns andra regler i EU- rätten, gäller inte bestämmelserna i  
 10–26 
  §§. 
  
 Den nya lydelsen av  
 41–43 
  §§ motsvarar i sak tidigare 8 kap. 38– 40 §§. 43 § genomför artikel 24.6 i MiFID II som motsvarar artikel 19.9 i 2004 års direktiv. 
  
 44 § Om ett bostadslåneavtal som omfattas av reglerna för kreditvärdighets- bedömning av kunder i Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/17/EU förutsätter tillhandahållande till samma kund av en investeringstjänst avseende hypoteksobligationer, som emitteras specifikt i syfte att säkra finan- sieringen och har identiska villkor med bostadslåneavtalet, för att lånet ska kunna betalas, refinansieras eller lösas in, ska 8 kap. 14 d § samt  
 20–22, 
  och 25 §§ inte tillämpas på investeringstjänsten. 
  
 Paragrafen genomför artikel 25.7 i MiFID II, som torde ta sikte på utländska företeelser, som t.ex. när upptagandet av ett bostadslån kombineras med utgivandet av obligationer. Bestämmelsen har be- handlats i avsnitt 9.11. 
  
 45 § Ett värdepappersinstitut som genom förmedling av ett annat värde- pappersinstitut eller ett utländskt värdepappersföretag som hör hemma inom EES tar emot en instruktion om att utföra en investeringstjänst eller en sidotjänst för en kunds räkning, får förlita sig på de uppgifter om kunden som det har fått av det andra värdepappersinstitutet eller företaget och alla rekommendationer i fråga om tjänsten eller transaktionen som kunden har fått från det andra institutet eller företaget. Ett värde- pappersinstitut som genomför en tjänst eller transaktion utifrån sådana uppgifter och rekommendationer ansvarar för att tjänsten eller transak- tionen utförs i enlighet med bestämmelserna i 8 och 9 kap. 
  
 Ett värdepappersinstitut som har förmedlat en instruktion till ett annat värdepappersinstitut eller ett utländskt värdepappersföretag ansvarar för att den information som det har lämnat över är fullständig och riktig och att de rekommendationer och den rådgivning som institutet har tillhanda- hållit är lämpliga för kunden. 
  
 701 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 Paragrafen motsvarar i sak tidigare 8 kap. 41 §. Ändringen i första stycket innebär att hänvisning sker till motsvarande bestämmelser i 8 och 9 kap. Paragrafen genomför artikel 26 i MiFID II, som mot- svarar artikel 20 i 2004 års direktiv. 
  
 46 § Vid försäljning och rådgivning till kunder i samband med strukturerade insättningar gäller 6 kap., 8 kap. 1, 8 e, 9, 12,  
 28–30, 
  32 §§, 9 kap.  
 1–8, 
  10– 17,  
 20–35, 
  44, 45 samt  
 23–25 
  kap. 
  
 Paragrafen genomför artikel 1.4 i MiFID II, se avsnitt 5.5. 
  
 47 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 
  
 1.vilka ersättningar som ett värdepappersinstitut inte får ta emot enligt 
  
 17 §, 
  
 2.mottagande av medel på konto samt bolagets eller företagets system för hantering av vissa uppgifter enligt 38 §, 
  
 3.vilka begränsningar som ska gälla vid ställande av säkerhet enligt 39 § andra stycket, och 
  
 4.vilka uppgifter som ska antecknas i en förteckning enligt 40 § fjärde stycket. 
  
 Bemyndigandet i punkten 1 gör det möjligt för Finansinspektionen att närmare föreskriva om vilka ersättningar som omfattas av provi- sionsförbudet i 17 §, se kommentaren till den paragrafen. Bemyn- digandena i punkterna  
 2–4 
  fanns tidigare i 8 kap. 42 §  
 22–24. 
  
 10 kap. Datarapporteringstjänster 
  
 Tillståndskrav 
  
 1 § Ett företag får efter tillstånd av Finansinspektionen yrkesmässigt till- handahålla sådana datarapporteringstjänster som avses i 1 kap. 4 b § 8, 9 och 22. 
  
 Finansinspektionen ska inom sex månader efter det att en fullständig ansökan har lämnats in underrätta sökanden om huruvida tillstånd har beviljats. 
  
 Tillstånd enligt första stycket behövs inte för ett värdepappersinstitut, ett utländskt värdepappersföretag eller en marknadsoperatör. 
  
 Paragrafen genomför artiklarna 59 och 60 i MiFID II. Det ska fram- gå av tillståndet vilken datarapporteringstjänst som leverantören har tillstånd för. En leverantör av datarapporteringstjänster som vill 
  
 702 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 utvidga sin verksamhet med ytterligare datarapporteringstjänster ska lämna in en ansökan om utvidgning av sitt tillstånd. Bestäm- melserna om register och anmälningar till Esma i artikel 59.3 bör genomföras genom ändringar i förordningen (2007:572) om värde- pappersmarknaden. Paragrafen har behandlats i avsnitt 6.7. 
  
 Förutsättningar för tillstånd 
  
 2 § Tillstånd att tillhandahålla datarapporteringstjänster ska ges till företag som har sitt huvudkontor eller säte i Sverige, om 
  
 1.det finns skäl att anta att verksamheten kommer att bedrivas enligt denna lag och andra författningar som reglerar verksamheten, 
  
 2.den som ska ingå i styrelsen för företaget eller vara verkställande direk- tör, eller vara ersättare för någon av dem, har tillräcklig insikt och erfarenhet för att delta i ledningen av företaget och även i övrigt är lämplig för en sådan uppgift, 
  
 3.styrelsen i sin helhet har tillräcklig kunskap och erfarenhet för att leda företaget, och 
  
 4.företaget uppfyller de villkor i övrigt som anges i denna lag. 
  
 Paragrafen genomför artikel 59.1 och 2 och artikel 63 i MiFID II. Förutsättningarna för att bevilja tillstånd är i sak desamma som för värdepappersbolag enligt 3 kap. 1 § punkterna 3, 5, 6 och 7. 
  
 3§ En ansökan enligt 1 § ska innehålla 
  
 1.en verksamhetsplan för den avsedda verksamheten med uppgift om företagets organisation, 
  
 2.uppgift om styrelseledamöter och verkställande direktör samt ersättare för dessa, och 
  
 3.den information som krävs för att Finansinspektionen ska kunna be- döma huruvida kraven för tillstånd är uppfyllda. 
  
 Paragrafen genomför artiklarna 61.2 och 63.3 i MiFID II. De allmänt hållna kraven i punkten 3 kommer enligt artikel 61.4 att preciseras i tekniska standarder som ska antas av kommissionen. Enligt arti- kel 63.3 ska en leverantör av datarapporteringstjänster också anmäla alla ändringar avseende medlemmarna i ledningsorganet (styrelse, verkställande direktör och ersättare för någon av dessa). Motsva- rande gäller för värdepappersföretag som ansöker om tillstånd enligt artikel 9.5. Reglerna om värdepappersföretag är i denna del oförändrade jämfört med 2004 års direktiv. När 2004 års direktiv genomfördes ansågs det inte behövas någon lagregel för att genom- 
  
 703 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 föra kravet på att anmäla ändringar avseende ledningsorganet, utan detta krav kunde genomföras på föreskriftsnivå, se prop. 2006/07:115 s. 350 f. Detsamma bör gälla för de ändringsanmälningar som en leverantör av datarapporteringstjänster ska göra. 
  
 Krav på ledningsorganet hos en leverantör av datarapporteringstjänster 
  
 4 § Styrelse och verkställande direktör i ett företag som tillhandahåller data- rapporteringstjänster ska fastställa och övervaka genomförandet av styrnings- system som säkerställer en effektiv och ansvarsfull ledning av företaget. 
  
 Paragrafen genomför artikel 63.4 i MiFID II. Ett styrningssystem enligt paragrafen ska inbegripa åtskillnad mellan funktioner inom organisationen och förebyggande av intressekonflikter på ett sätt som främjar marknadens integritet och kundernas intressen, se artikel 63.4. 
  
 Godkänt publiceringsarrangemang (APA) 
  
 5 § Ett APA ska ha inrättat adekvata strategier och arrangemang för att offentliggöra den information som krävs enligt artiklarna 20 och 21 i för- ordningen om marknader för finansiella instrument så nära realtid som det är tekniskt möjligt och på rimliga affärsmässiga villkor. 
  
 Informationen ska hållas tillgänglig kostnadsfritt 15 minuter efter det att den har offentliggjorts. 
  
 Ett APA ska på ett effektivt och konsekvent sätt kunna sprida sådan infor- mation som avses i första stycket på ett sätt som säkerställer snabb tillgång till informationen, på  
 icke-diskriminerande 
  grunder och i ett format som under- lättar konsolideringen av informationen med liknande data från andra källor. 
  
 6 § Informationen enligt 5 § ska innehålla 
  
 1.identifieringskod för det finansiella instrumentet, 
  
 2.pris till vilket transaktionen genomfördes, 
  
 3.transaktionsvolymen, 
  
 4.tidpunkt för transaktionen, 
  
 5.tidpunkt då transaktionen rapporterades, 
  
 6.prisnotering för transaktionen, 
  
 7.koden för den handelsplats där transaktionen utfördes eller, om transak- tionen utfördes genom en systematisk internhandlare, koden SI, alternativt koden OTC, och 
  
 8.i tillämpliga fall, en indikator som visar att särskilda villkor gällde för transaktionen. 
  
 704 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 Bestämmelserna i 5 och 6 §§ genomför artikel 64.1 och 64.2 i MiFID II. Utgångspunkten för tidsangivelsen i 5 § andra stycket, när informationen ska tillhandahållas kostnadsfritt, är den tidpunkt när APA:t självt offentliggjorde informationen första gången. 
  
 7 § Ett APA ska ha inrättat system som på ett effektivt sätt kan kontrollera den information som erhålls från värdepappersinstitut. Systemet ska kunna kontrollera handelsrapporters fullständighet, hitta fall av utelämnad informa- tion och uppenbara fel och begära omsändning av alla sådana felaktiga rappor- ter. 
  
 Paragrafen genomför artikel 64.5 i MiFID II. 
  
 Tillhandahållare av konsoliderad handelsinformation (CTP) 
  
 8 § En CTP ska ha inrättat adekvata strategier och arrangemang för att samla in den information som offentliggjorts i enlighet med artiklarna 6, 10, 20 och 21 i förordningen om marknader för finansiella instrument, slå samman den till en kontinuerlig elektronisk dataström och göra informa- tionen tillgänglig för allmänheten så nära realtid som det är tekniskt möjligt och på rimliga affärsmässiga villkor. 
  
 Informationen ska hållas tillgänglig kostnadsfritt 15 minuter efter det att den har offentliggjorts. 
  
 En CTP ska på ett effektivt och konsekvent sätt kunna sprida sådan information som avses i första stycket på ett sätt som säkerställer snabb till- gång till informationen, på  
 icke-diskriminerande 
  grunder samt i format som är lätta att ta del av och att använda för marknadsdeltagare. 
  
 9 § Informationen enligt 8 § ska innehålla 
  
 1.identifieringskod eller identifierbara kännetecken för det finansiella instrumentet, 
  
 2.pris till vilket transaktionen genomfördes, 
  
 3.transaktionsvolymen, 
  
 4.tidpunkt för transaktionen, 
  
 5.tidpunkt då transaktionen rapporterades, 
  
 6.prisnotering för transaktionen, 
  
 7.koden för den handelsplats där transaktionen utfördes, eller om trans- aktionen utfördes genom en systematisk internhandlare koden SI, alter- nativt koden OTC, 
  
 8.i tillämpliga fall, det faktum att en datoralgoritm inom värdepappers- företaget låg bakom investeringsbeslutet och utförandet av transaktionen, 
  
 9.i tillämpliga fall, en indikator som visar att särskilda villkor gällde för transaktionen, och 
  
 10.en markering som, om undantag i enlighet med artikel 4.1.a eller 4.1.b 
  
 iförordningen om marknader för finansiella instrument gjorts från kravet att 
  
 705 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 offentliggöra den information som avses i artikel 3.1 i den förordningen, visar vilket av undantagen som gällde för transaktionen. 
  
 10 § En CTP ska säkerställa att de data som tillhandahålls har sammanställts från alla reglerade marknader,  
 MTF-plattformar, 
  
 OTF-plattformar 
  och APA och för de finansiella instrument som specificeras genom tekniska standarder antagna av kommissionen. 
  
 Bestämmelserna i  
 8–10 
  §§ genomför artikel  
 65.1–3 
  i MiFID II. Enligt 9 § punkten 1 ska informationen enligt 8 § innehålla en identi- fieringskod eller identifierbara kännetecken. När det gäller infor- mation som har offentliggjorts enligt artiklarna 6 och 20 i MiFIR ska informationen innehålla en identifieringskod, men för informa- tion enligt artiklarna 10 och 21 kan identifieringskod saknas och då kan i stället identifierbara kännetecken användas. De tekniska standarder som avses i 10 § är de som kommer att antas med stöd av artikel 65.8.c i MiFID II. 
  
 Godkänd rapporteringsmekanism (ARM) 
  
 11 § En ARM ska ha inrättat adekvata strategier och arrangemang för rapportering av den information som krävs enligt artikel 26 i förordningen om marknader för finansiella instrument så snart som möjligt, och senast vid slutet av arbetsdagen dagen efter den dag då transaktionen ägde rum. 
  
 Sådan information som avses i första stycket ska rapporteras i enlighet med kraven i artikel 26 i samma förordning. 
  
 12 § En ARM ska ha inrättat system som på ett effektivt sätt kan kontrollera transaktionsrapporters fullständighet, hitta fall av utelämnad information och uppenbara fel som orsakats av ett värdepappersinstitut och då sådana fel eller utelämnanden inträffar upplysa institutet om dem och begära omsändning av alla sådana felaktiga rapporter. 
  
 En ARM ska även ha inrättat system som gör det möjligt för ARM:n att upptäcka fel eller utelämnanden som den själv har orsakat och kunna åtgärda dessa och översända korrekta och fullständiga transaktionsrapporter eller, i förekommande fall, sända in dem på nytt. 
  
 Bestämmelserna i 11 och 12 §§ genomför artikel 66.1 och 66.4 i MiFID II. 
  
 706 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 Gemensamma bestämmelser 
  
 13 § Den som tillhandahåller en datarapporteringstjänst ska ha effektiva arrangemang för att hantera intressekonflikter. 
  
 Paragrafen genomför artiklarna 64.3, 65.4 och 66.2 i MiFID II. Om det är ett värdepappersinstitut eller en marknadsoperatör som till- handahåller en datarapporteringstjänst skulle den insamlade infor- mationen kunna utnyttjas i institutets eller operatörens ordinarie verksamhet gentemot konkurrenter. Ett sådant agerande skulle dock strida mot paragrafens krav på att hantera intressekonflikter. För att uppfylla paragrafens krav måste därför värdepappersinstitut och marknadsoperatörer behandla den information som erhålls i egen- skap av leverantörer av datarapporteringstjänster på ett  
 icke-diskri- 
  minerande sätt och ha lämpliga arrangemang för att göra åtskillnad mellan olika affärsfunktioner. 
  
 14 § Den som tillhandahåller en datarapporteringstjänst ska ha sunda skydds- mekanismer som är utformade för att garantera skyddet vid informations- överföring och för att minimera risken för dataförvanskning och för obehörigt tillträde till informationen samt upprätthålla adekvata resurser och ha in- rättat backupanordningar för att kontinuerligt kunna tillhandahålla tjänsten. 
  
 Paragrafen genomför artiklarna 64.4, 65.5 och 66.3 i MiFID II. 
  
 15 § Den som tillhandahåller en datarapporteringstjänst ska tillhandahålla ändamålsenliga rapporteringssystem för anställda som vill göra anmälningar om misstänkta överträdelser av bestämmelser som gäller för verksamheten. 
  
 Personuppgiftslagen (1998:204) gäller vid behandling av personuppgifter inom ramen för sådana rapporteringssystem som avses i första stycket. 
  
 Paragrafen genomför artikel 73.2 i MiFID II såvitt avser leveran- törer av datarapporteringstjänster. Motsvarande bestämmelser finns för värdepappersinstitut i 8 kap. 4 a § och för börser i 13 kap. 2 a §. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 12.3.5. 
  
 11 kap. 
  
 1 a § För den som driver en handelsplattform gäller 13 kap. 1  
 a–1 
  i §§, 6 a §, 7 § andra stycket samt 9 §. Det som där sägs om börs ska gälla för den som driver handelsplattformen. 
  
 707 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 För den som driver en  
 OTF-plattform 
  gäller utöver det som sägs i 13 kap. 1 b § att endast ett värdepappersinstitut som inte har nära förbindelser till den som driver plattformen får bedriva verksamhet som marknadsgarant på plattformen. 
  
 Med termen handelsplattform i första stycket avses både MTF- och  
 OTF-plattformar, 
  se definitionen i 1 kap. 4 b § 11. Paragrafens hän- visning till 13 kap. 1  
 a–1 
  i §§ och 7 § andra stycket genomför arti- kel 18.5 i MiFID II, som i sin tur hänvisar till artiklarna 48 och 49, se avsnitten 6.2.2 och 6.2.3. Hänvisningen till 13 kap. 9 § genomför artikel 27.3 såvitt avser skyldigheten att offentliggöra data om kvali- teten på orderutförandet på handelsplattformen, se avsnitt 9.8. För en  
 OTF-plattform 
  gäller, enligt andra stycket, att den som är mark- nadsgarant på en sådan handelsplats måste vara oberoende i förhåll- ande till den som driver handelsplatsen, se artikel 20.5. 
  
 1 b § Den som driver en handelsplattform ska vidta åtgärder för att identi- fiera och hantera möjliga negativa följder för driften av handelsplattformen, eller för deltagarna, av intressekonflikter mellan handelsplattformen, dess ägare eller den som driver plattformen. 
  
 Paragrafen genomför artikel 18.4 i MiFID II och har behandlats i avsnitt 6.2.3. 
  
 2 § Ett värdepappersinstitut som driver en  
 MTF-plattform 
  får inte på plattformen genomföra transaktioner mot det egna lagret. 
  
 Ett värdepappersinstitut som driver en  
 OTF-plattform 
  får inte på platt- formen genomföra transaktioner mot det egna lagret med undantag för trans- aktioner i statspapper för vilka det saknas en likvid marknad samt för matchad principalhandel i obligationer, strukturerade finansiella produkter och derivatinstrument som inte omfattas av clearingkravet enligt artikel 5 i förordningen (EU) nr 648/2012. 
  
 Paragrafens nuvarande lydelse har ändrats, eftersom den som driver en  
 MTF-plattform 
  inte på plattformen får genomföra transaktioner mot det egna lagret. Paragrafens första stycke genomför artikel 19.5 och andra stycket genomför artikel 20.2 första och andra styckena i MiFID II, se avsnitt 6.2.3. Definitionerna av MTF- respektive  
 OTF-plattform 
  finns i 1 kap. 4 b § 16 och 17, definitionen av likvid marknad i 1 kap. 5 § 11 och vad som avses med matchad principal- handel i 1 kap. 5 § 12. Bestämmelserna har behandlats i avsnitt 6.2.3. 
  
 708 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 2 a § Den som driver en  
 MTF-plattform 
  ska ha 
  
 1.tillräckliga förutsättningar för att kunna hantera de risker plattformen är exponerad för samt vidta lämpliga åtgärder och införa system för att identifiera alla betydande risker för plattformens verksamhet och för att redu- cera sådana risker, 
  
 2.verksamma åtgärder för att underlätta effektivt avslut utan dröjsmål av de transaktioner som utförs i plattformens system, samt 
  
 3.tillräckliga finansiella resurser för att goda förutsättningar ska föreligga för att plattformen ska kunna fungera korrekt med hänsyn till arten och omfattningen av de transaktioner som genomförs på marknaden samt till sammansättningen och graden av dess riskexponering. 
  
 Paragrafen genomför artikel 19.3 i MiFID II och har behandlats i avsnitt 6.2.3. 
  
 2 b § Den som driver en  
 OTF-plattform 
  får inte vara systematisk intern- handlare. 
  
 En  
 OTF-plattform 
  får inte heller anslutas till en systematisk intern- handlare eller till en annan  
 OTF-plattform 
  så att order på  
 OTF-plattformen 
  kan interagera med order och bud hos en systematisk interhandlare eller med order på den andra  
 OTF-plattformen. 
  
 Paragrafen genomför artikel 20.4 i MiFID II och har behandlats i avsnitt 6.2.3. Förbudet mot att vara systematisk internhandlare avser de instrument som handlas på  
 OTF-plattformen. 
  Detta framgår inte uttryckligen av direktivet men måste rimligen ha varit avsikten. Enligt 2 § kan den som driver en  
 OTF-plattform 
  genomföra trans- aktioner mot det egna lagret i statspapper för vilka det saknas en likvid marknad samt för matchad principalhandel i obligationer, strukturerade finansiella produkter och derivatinstrument som inte omfattas av clearingkravet enligt artikel 5 i EMIR (Förordning [EU] nr 648/2012), se avsnitt 6.3. Det innebär att transaktioner mot det egna lagret på  
 OTF-plattformen 
  i sådana instrument inte innebär att den som driver plattformen är att anse som systematisk intern- handlare. 
  
 3 § Ett värdepappersinstitut som driver en handelsplattform ska ha regler för vilka som får delta i handeln på denna. Som deltagare i handeln på en  
 MTF-plattform 
  får institutet ha Sveriges riksbank och Riksgäldskontoret samt fysiska och juridiska personer som har en betryggande kapitalstyrka, tillräckliga kunskaper och ändamålsenlig organisation av verksamheten och som i övrigt är lämpliga att delta i handeln. 
  
 709 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 Kraven för deltagande i handeln på en  
 MTF-plattform 
  är oföränd- rade. För deltagande i handeln på en  
 OTF-plattform 
  ställs dock inga specifika krav i lagen, annat än att den som driver plattformen ska ha regler för vilka som får delta. Paragrafen genomför artiklarna 18.3 och 19.2 i MiFID II och har behandlats i avsnitt 6.2.3. 
  
 3 a § På en handelsplattform ska det finnas åtminstone tre väsentligen aktiva deltagare som var och en har möjlighet att interagera med övriga deltagare för prisbildningen på plattformen. 
  
 Paragrafen genomför artikel 18.7 i MiFID II och har behandlats i avsnitt 6.2.3. 
  
 4 a § Reglerna för utförande av order på en handelsplattform ska vara icke skönsmässiga. 
  
 Den som driver en  
 OTF-plattform 
  ska dock handla diskretionärt 
  
 1.vid beslut om att lägga eller dra tillbaka en order på plattformen, eller 
  
 2.vid beslut om att inte matcha en specifik kundorder med övriga order som finns tillgängliga i systemet vid en viss tidpunkt förutsatt att detta stämmer överens med operatörens skyldigheter enligt 9 kap. 26 §. 
  
 Paragrafen genomför artiklarna 19.1 och 20.6 första och andra styckena i MiFID II, se avsnitt 6.2.3. För både MTF- och OTF- plattformar gäller enligt artikel 18.1 att det ska finnas transparenta regler för en välordnad handel på lika villkor. Huvudregeln är alltså att reglerna ska vara  
 icke-skönsmässiga. 
  För  
 OTF-plattformar 
  anges dock i artikel 20.6 första stycket att medlemsstaterna ska kräva att order utförs på diskretionär grund samtidigt som samma artikels andra stycke anger att den som driver plattformen endast får handla diskretionärt i två särskilt angivna situationer, nämligen vid beslut om att lägga eller dra tillbaka en order på plattformen och vid be- slut om att inte matcha en specifik kundorder med andra order. Ut- trycksättet är något motsägelsefullt, men utredningen har valt att använda samma uttryckssätt i den svenska bestämmelsen för att åstad- komma ett direktivnära genomförande som möjliggör en tolkning i enlighet med eventuell utveckling av rättsläget på  
 EU-nivå. 
  
 4 b § Den som driver en  
 OTF-plattform 
  i form av ett system som matchar kundorder får besluta om och i så fall när och hur mycket av två eller flera order som ska matchas inom systemet. 
  
 Den som driver en  
 OTF-plattform 
  i form av ett system som anordnar transaktioner med icke aktierelaterade instrument får underlätta förhand- 
  
 710 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 lingar kunder emellan för att sammanföra två eller flera potentiellt kompa- tibla köp- och säljintressen i en transaktion. 
  
 Paragrafen genomför artikel 20.6 tredje stycket i MiFID II, se avsnitt 6.2.3. 
  
 4 c § På transaktioner som genomförs mellan deltagarna på en MTF- plattform enligt de regler som gäller för plattformen, och på förhållandet mellan deltagarna och den som driver  
 MTF-plattformen, 
  ska 8 kap. 1, 28, 30 och 31 §§ samt 9 kap. 8,  
 10–17 
  och  
 20–35 
  §§ inte tillämpas. 
  
 Paragrafen genomför artikel 19.4 i MiFID II. Det är alltså på trans- aktioner mellan handelsdeltagarna på  
 MTF-plattformen 
  som de i paragrafen uppräknade kundskyddsreglerna (artiklarna 24, 25, 27 och 28) inte ska tillämpas. I den mån order utförs för kunders räk- ning ska dessa regler dock tillämpas i förhållandet mellan det order- utförande värdepappersinstitutet och kunden. Enligt artikel 20.8 gäller det omvända för en  
 OTF-plattform, 
  dvs. nämnda kund- skyddsbestämmelser ska tillämpas. Bestämmelserna har behandlats i avsnitt 6.2.3. 
  
 Handelsstopp 
  
 12 § Den som driver en handelsplattform får stoppa handeln i ett finansiellt instrument eller avföra instrumentet från handeln, om det inte längre upp- fyller kraven för att vara upptaget till handel och det inte är sannolikt att handelsstoppet eller avförandet orsakar väsentlig skada för investerarna eller marknadens funktion. 
  
 Vid avförande eller handelsstopp av ett finansiellt instrument ska den som driver plattformen även avföra eller stoppa handeln i finansiella derivat- instrument relaterade till det finansiella instrumentet i fråga. 
  
 Den som driver plattformen ska offentliggöra beslut om avförande och handelsstopp samt underrätta Finansinspektionen. 
  
 Paragrafen är ny och genomför artikel 32.1 och 32.2 första stycket i MiFID II, se avsnitt 6.2.3. Varje avförande av ett finansiellt instrument ska dock inte leda till avförande av derivatinstrument relaterade till instrumentet i fråga enligt andra stycket. Om avförandet endast innebär att instrumentet byter lista eller handelsplats – dvs. avförs från en lista eller handelsplats och samtidigt tas upp till 
  
 711 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 handel på en annan lista eller handelsplats – bör detta inte betraktas som ett avförande i den mening som avses i andra stycket. 
  
 Tillväxtmarknader för små och medelstora företag 
  
 13 § Den som driver en  
 MTF-plattform 
  får efter ansökan hos Finansinspek- tionen registrera plattformen som en tillväxtmarknad för små och medelstora företag, om 
  
 1.minst 50 procent av de emittenter vars finansiella instrument tas upp till handel på plattformen är små och medelstora företag vid tiden för an- sökan och under varje kalenderår därefter, 
  
 2.det finns lämpliga kriterier för upptagande av finansiella instrument till handel på plattformen, 
  
 3.det finns tillräcklig information offentliggjord för att göra det möjligt för investerare att fatta ett välgrundat beslut om att investera eller inte inve- 
  
 stera i de finansiella instrumenten, antingen i form av ett prospekt enligt 2 kap. lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument eller, om ett prospekt inte krävs enligt den lagen, ett upptagandedokument, 
  
 4.det finns ändamålsenlig, fortlöpande och regelbunden finansiell rappor- tering, 
  
 5.emittenterna och personer som har ledande ställning hos dem samt närstående uppfyller kraven i marknadsmissbruksförordningen, 
  
 6.tillsynsinformation som rör emittenterna lagras samt sprids till allmän- heten, och 
  
 7.det finns effektiva system och kontroller som syftar till att förhindra och upptäcka marknadsmissbruk i enlighet med kraven i marknadsmissbruks- förordningen. 
  
 Paragrafen genomför artikel  
 33.1–33.3 
  i MiFID II. Definitionen av vad som avses med små och medelstora företag finns i 1 kap. 5 § 15. Kravet i punkten 3 innebär att det ska finnas ett prospekt, om detta krävs enligt 2 kap. lagen om handel med finansiella instrument. Det är visserligen inte fråga om att instrumenten tas upp till handel på en reglerad marknad, men upptagandet till handel på  
 MTF-platt- 
  formen kan ske i samband med ett sådant erbjudande till allmänheten som avses i 2 kap. 1 § lagen om handel med finansiella instrument. Information enligt punkten 4 kan tillhandahållas av emittenten själv eller någon annan för emittentens räkning, se artikel 33.3.d. I artikeln tas som exempel på fortlöpande och regelbunden finansiell rappor- tering upp reviderade årsrapporter. Bestämmelserna har behandlats i avsnitt 6.2.4. 
  
 712 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 14 § På en  
 MTF-plattform 
  som har registrerats som en tillväxtmarknad för små och medelstora företag gäller inte kraven i 2  
 a–12 
  §§. 
  
 Paragrafen genomför artikel 33.4 i MiFID II. Enligt paragrafen gäller inte de ordinarie kraven på en  
 MTF-plattform 
  för en platt- form som har registrerats som tillväxtmarknad. Att bestämmelserna om emittenters offentliggörande av regelbunden finansiell informa- tion enligt 16 kap. inte ska tillämpas på emittenter vars instrument är upptagna till handel på en tillväxtmarknad följer av 16 kap. 1 §, där tillämpningsområdet för de bestämmelserna anges. Bestämmel- sen har behandlats i avsnitt 6.2.4. 
  
 15 § En  
 MTF-plattform 
  som har registrerats som en tillväxtmarknad för små och medelstora företag får avregistreras, om 
  
 1.den som driver plattformen ansöker om avregistrering, eller 
  
 2.kraven i 13 § inte längre är uppfyllda. 
  
 Paragrafen genomför artikel 33.5 i MiFID II. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.2.4. 
  
 16 § Om en emittents finansiella instrument tas upp till handel på en till- växtmarknad för små och medelstora företag, får handel med det finansiella instrumentet bedrivas på en annan tillväxtmarknad för små och medelstora företag endast när emittenten har informerats och inte framfört några invänd- ningar. I sådana fall ska emittenten inte omfattas av någon skyldighet av- seende bolagsstyrning eller offentliggörande med avseende på den sistnämnda tillväxtmarknaden för små och medelstora företag. 
  
 Paragrafen genomför artikel 33.7 i MiFID II. Enligt andra meningen ska en emittent som dubbellistas på detta sätt inte omfattas av de krav på bolagsstyrning eller offentliggörande som kan finnas på den andra marknaden. Med offentliggörande avses enligt artikel 33.7 ursprungligt (t.ex. prospekt), fortlöpande (t.ex. finansiell rapportering) och offentliggörande vid särskilt betydelsefulla händel- ser (t.ex. kurspåverkande nyheter). Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.2.4. 
  
 713 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 12 kap. 
  
 2 § Tillstånd att som börs driva en reglerad marknad ska ges ett svenskt aktiebolag eller en svensk ekonomisk förening, om 
  
 1.bolagsordningen eller stadgarna inte strider mot denna lag eller någon annan författning, 
  
 2.det finns skäl att anta att den planerade verksamheten kommer att drivas enligt bestämmelserna i denna lag och andra författningar som reglerar företagets verksamhet, 
  
 3.den som har eller kan förväntas komma att få ett kvalificerat innehav 
  
 iföretaget bedöms lämplig att utöva ett väsentligt inflytande över led- ningen av en börs, 
  
 4.den som ska ingå i styrelsen för företaget eller vara verkställande direktör i det, eller vara ersättare för någon av dem, har tillräcklig insikt och erfarenhet för att delta i ledningen av en börs och även i övrigt är lämplig för en sådan uppgift, 
  
 5.styrelsen i sin helhet har tillräcklig kunskap och erfarenhet för att leda börsen, och 
  
 6.företaget uppfyller de villkor i övrigt som anges i denna lag. 
  
 Den nya punkten 5 motsvarar det som gäller för värdepappersbolag enligt 3 kap. 1 § 6 och genomför artikel 45.1 sista meningen i MiFID II. 
  
 6 b § Styrelse och verkställande direktör ska fastställa och övervaka genom- förandet av styrningssystem som säkerställer en ansvarsfull ledning av börsen, i vilket ingår åtskillnad mellan funktioner inom organisationen och före- byggande av intressekonflikter på ett sätt som främjar marknadens integritet. 
  
 Styrelse och verkställande direktör ska övervaka och regelbundet utvär- dera effektiviteten hos styrningssystemen enligt första stycket och vidta lämp- liga åtgärder för att rätta till brister. 
  
 Styrelse och verkställande direktör ska ha tillgång till den information och de dokument som krävs för att ha uppsikt över och övervaka ledningens beslutsfattande. 
  
 Paragrafen genomför artikel 45 i MiFID II, se avsnitt 11.3. Styrelse och verkställande direktör har olika roller i ett företag och styrel- sens övervakning är inriktad främst på den verkställande direktören medan dennes övervakningsskyldigheter riktar sig mot underordnade chefer. 
  
 6 c § Den som är ledamot i styrelsen för en börs eller är dess verkställande direktör får utöver detta uppdrag ha det antal uppdrag som styrelseledamot eller verkställande direktör i andra företag som bedöms lämpligt med hänsyn 
  
 714 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 till omständigheterna i det enskilda fallet samt till arten, omfattningen och komplexiteten hos bolagets verksamhet. 
  
 Om en börs är betydande i fråga om storlek, intern organisation samt verksamhetens art, omfattning och komplexitet, får en styrelseledamot eller verkställande direktör endast inneha en av följande kombinationer av upp- drag: 
  
 1.ett uppdrag som verkställande direktör och två uppdrag som styrelse- ledamot, eller 
  
 2.fyra uppdrag som styrelseledamot. 
  
 Paragrafen, som är ny, motsvarar vad som gäller för värdepappers- bolag enligt 8 kap. 8 b § och genomför artikel 45.2.a andra stycket i MiFID II, se avsnitt 11.2. 
  
 6 d § Vid tillämpningen av 6 c § andra stycket ska 
  
 1.uppdrag inom samma koncern eller i företag där börsen har ett kvali- ficerat innehav räknas som ett enda uppdrag, och 
  
 2.uppdrag i verksamheter och organisationer som inte huvudsakligen har ett kommersiellt syfte inte beaktas. 
  
 Om styrelseledamoten representerar svenska staten gäller inte 6 c § andra stycket. 
  
 En styrelseledamot eller verkställande direktör i en börs som är betydande får, efter tillstånd av Finansinspektionen, ha ytterligare ett uppdrag som styrelseledamot utöver de som anges i 6 c § andra stycket 1 eller 2. 
  
 Paragrafen, som är ny, motsvarar vad som gäller för värdepappers- bolag enligt 8 kap. 8 c § och genomför artikel 45.2.a  
 tredje–femte 
  styckena i MiFID II, se avsnitt 11.2. 
  
 6 e § Den som är styrelseledamot eller verkställande direktör i en börs ska avsätta tillräckligt med tid för att kunna utföra sitt uppdrag. 
  
 Paragrafen, som är ny, motsvarar vad som gäller för värdepappers- bolag enligt 8 kap. 8 d § och genomför artikel 45.2.a första stycket i MiFID II, se avsnitt 11.2. 
  
 10 § En börs som avser att vidta åtgärder i ett annat land inom EES för att underlätta för deltagare på distans att få tillträde till börsens reglerade marknad eller till en handelsplattform som drivs av börsen, ska innan så- dana åtgärder påbörjas underrätta Finansinspektionen. 
  
 Finansinspektionen ska inom en månad från det att underrättelsen togs emot lämna över den till den behöriga myndigheten i det land där åtgärderna ska vidtas. På begäran ska Finansinspektionen till samma myn- dighet utan onödigt dröjsmål lämna uppgifter om vilka från det landet som deltar i handeln på en reglerad marknad eller handelsplattform. 
  
 715 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 Ändringen i andra stycket genomför artikel 53.6 andra stycket i MiFID II. 
  
 13 kap. 
  
 1 a § En börs ska inrätta effektiva system, förfaranden och arrangemang för att säkerställa att handelssystemen 
  
 1.är motståndskraftiga, 
  
 2.har tillräcklig kapacitet för att kunna hantera svåra påfrestningar på marknaden i fråga om order- och meddelandevolymer, 
  
 3.kan säkerställa ordnad handel vid förhållanden med påfrestningar på marknaden, 
  
 4.är fullständigt testade, och 
  
 5.omfattas av effektiva arrangemang för driftskontinuitet för att säker- ställa kontinuitet i verksamheten vid eventuella driftsavbrott i handels- systemet. 
  
 Paragrafen genomför artikel 48.1 i MiFID II, se avsnitt 6.2.2. Att systemen ska vara fullständigt testade innebär att de ska vara testa- de enligt vedertagna testmetoder i förhållande till sådana påfrest- ningar vad gäller ordervolymer som rimligen kan antas bli aktuella för handelsplatsen i stort, t.ex. vid ekonomiska kriser, eller avseende enskilda värdepapper, t.ex. vid offentliggörande av kurspåverkande information om en viss emittent. 
  
 1 b § Om börsen, för att uppfylla kraven i 15 kap. 2 § på en rättvis, väl- ordnad och effektiv handel, anlitar marknadsgaranter ska börsen ingå skrift- liga avtal om detta med ett tillräckligt antal värdepappersinstitut. Av avtalen ska framgå 
  
 1.att instituten ska ställa fasta bud till konkurrenskraftiga priser så att marknaden tillförs likviditet på regelbunden och förutsägbar basis, och 
  
 2.incitament i form av rabatter eller annat som erbjuds institutet för att uppfylla åtagandena enligt 1. 
  
 Börsen ska övervaka efterlevnaden av avtalen enligt första stycket och underrätta Finansinspektionen om innehållet i avtalen. 
  
 Paragrafen genomför artikel 48.2 och 48.3 i MiFID II som rör kraven på en välordnad handel, se avsnitt 6.2.2. I vissa fall kan det vara nödvändigt att en börs anlitar marknadsgaranter för att upprätt- hålla tillräcklig likviditet på marknadsplatsen. En börs kan i sådana fall kräva att det finns en marknadsgarant för att ta upp ett visst 
  
 716 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 finansiellt instrument till handel. Om en börs gör det blir paragrafens krav på skriftliga avtal och innehållen i dessa avtal tillämpliga. 
  
 1 c § Börsen ska inrätta effektiva system, förfaranden och arrangemang för att kunna avvisa order som överskrider förutbestämda volym- och priströsklar eller är uppenbart felaktiga. 
  
 Börsen ska även tillfälligt kunna stoppa eller begränsa handeln, om det finns en betydande prisrörelse för ett finansiellt instrument på den reglerade marknaden eller en närliggande marknad under en kort period, och i undan- tagsfall kunna annullera, justera eller korrigera en transaktion. 
  
 Börsen ska säkerställa att parametrarna för att stoppa handeln är lämpligt kalibrerade på ett sätt som beaktar likviditeten för olika tillgångskategorier och underkategorier, marknadsmodellens art och olika typer av användare samt räcker för att undvika betydande störningar i en ordnad handel. 
  
 Börsen ska underrätta Finansinspektionen om parametrarna enligt tredje stycket samt om betydande ändringar av dessa. 
  
 Paragrafen genomför artikel 48.4 och 48.5 i MiFID II, se avsnitt 6.2.2. 
  
 1 d § Börsen ska inrätta effektiva system, förfaranden och arrangemang för att säkerställa att deltagare som använder algoritmiska handelssystem inte kan skapa eller bidra till otillbörliga marknadsförhållanden på den reglerade marknaden samt kunna hantera eventuella otillbörliga marknadsförhållanden som kan uppstå till följd av användningen av sådana algoritmiska handels- system. 
  
 I de förfaranden som avses i första stycket ska ingå 
  
 1.krav på deltagarna att utföra lämpliga tester av algoritmer och att till- handahålla miljöer för att underlätta sådana tester, 
  
 2.system för att begränsa andelen inte utförda order i förhållande till transaktionerna som kan läggas in i systemet av en medlem eller en deltagare, och 
  
 3.system för att begränsa och upprätthålla den minsta  
 tick-size 
  som får tillämpas på marknaden. 
  
 Paragrafen genomför artikel 48.6 i MiFID II, se avsnitt 6.2.2. Att börsen ska ha system och arrangemang för att säkerställa att algoritmhandeln inte skapar otillbörliga marknadsförhållanden inne- bär att de spärrar och begränsningar som exemplifieras i andra stycket ska vara rimliga i förhållande till den algoritmhandel som förekom- mer på handelsplatsen. I begreppet otillbörliga marknadsförhållanden inryms ageranden som strider mot marknadsmissbruksförordningen, t.ex. marknadsmanipulation och  
 front-running 
  (en form av insider- handel, se avsnitt 6.2.1), men även ageranden som inte direkt strider 
  
 717 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 mot marknadsmissbruksförordningen men som på annat sätt försvå- rar eller skapar oreda för andra investerare inryms, se avsnitt 6.8.1. 
  
 Kravet i andra stycket punkten 2 innebär att systemet ska göra det möjligt att bromsa orderflödet om det finns en risk för att nå upp till gränsen för vad handelssystemet klarar av, se artikel 48.6. Med  
 tick-size 
  i andra stycket punkten 3 avses gränser för hur priset ändras på ett finansiellt instrument. Om köpkursen är 10 kr och någon vill lägga ett högre bud kan nästa nivå vara t.ex. 10,5 kr, 10,1 kr, eller 10,01 kr beroende på vilken  
 tick-size 
  som tillämpas. 
  
 1 e § En börs som tillåter direkt elektroniskt tillträde till en reglerad marknad ska ha effektiva system, förfaranden och arrangemang för att säkerställa 
  
 1.att endast värdepappersinstitut och utländska värdepappersföretag får tillhandahålla sådana tjänster, 
  
 2.att lämpliga kriterier fastställs och tillämpas i fråga om lämpligheten hos personer för vilka sådant tillträde kan medges, och 
  
 3.att deltagaren behåller ansvaret för order och transaktioner som utförs med användning av tjänsten i enlighet med kraven i denna lag. 
  
 En sådan börs som avses i första stycket ska fastställa lämpliga standarder beträffande riskkontroll och trösklar för handel via direkt elektroniskt till- träde samt särskilja och vid behov kunna stoppa order eller handel som utförs av en person som använder direkt elektroniskt tillträde. 
  
 Paragrafen genomför artikel 48.7 i MiFID II, se avsnitt 6.2.2. 
  
 1 f § En börs ska ha transparenta, rättvisa och  
 icke-diskriminerande 
  regler om samlokaliseringstjänster. 
  
 Paragrafen genomför artikel 48.8 i MiFID II. Med samlokali- seringstjänster avses att en deltagare på marknaden får ställa upp utrustning för utförande av order (t.ex. servrar) i den reglerade marknadens lokaler, se avsnitt 6.2.2. 
  
 1 g § En börs ska säkerställa att dess avgiftsstrukturer, inklusive avgifter för utförande och sidotjänster samt alla rabatter, är transparenta, rättvisa och  
 icke-diskriminerande 
  och att de inte skapar incitament för att lägga, ändra eller annullera order eller utföra transaktioner på ett sätt som bidrar till otill- börliga handelsförhållanden eller marknadsmissbruk. 
  
 Om en börs har avtal med marknadsgaranter avseende aktier, ska ersätt- ning i första hand ges i form av rabatter. 
  
 718 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 Paragrafen genomför artikel 48.9 i MiFID II, se avsnitt 6.2.3. Enligt första stycket ska börsens avgiftsstruktur – förutom att vara trans- parent, rättvis och  
 icke-diskriminerande 
  – vara utformad så att den inte främjar en oordnad handel. En börs kan t.ex. justera sina avgifter för annullerade order efter den tid som ordern upprätthölls, så att det kostar mer att snabbt återkalla ordern, och får även kalibrera avgifterna för varje finansiellt instrument för vilka de tillämpas. En börs kan också tillämpa en högre avgift för att lägga en order som senare annulleras än för en order som utförs och en högre avgift för deltagare som lägger en hög andel annullerade order i förhållande till antalet utförda order och för dem som tillämpar en teknik för algoritmisk högfrekvenshandel, se artikel 48.9 andra och tredje styckena. Bestämmelsen i andra stycket om ersättning för mark- nadsgarantskyldigheter har inte utformats exakt som direktivtexten (artikel 48.9 första stycket andra meningen). Direktivtexten ger intryck av att det måste finnas marknadsgaranter på en reglerad marknad. Bestämmelsens placering (i artikeln om avgifter) tyder dock på att den ska tolkas så att om det finns marknadsgaranter, så ska ersättningen till dessa i första hand utgå i form av rabatter. Att någon är marknadsgarant avseende aktier innefattar åtaganden både avseende enskilda aktier och en korg av olika aktier. 
  
 1 h § En börs ska med hjälp av flaggning från deltagare kunna identifiera vilka order som har genererats genom algoritmisk handel, vilka algoritmer som har använts för att skapa olika order och vilka personer som har initierat dessa. 
  
 Paragrafen genomför artikel 48.10 i MiFID II, se avsnitt 6.2.2. Det framgår inte uttryckligen av direktivtexten, men man torde kunna utgå från att det finns en koppling mellan skyldigheten att flagga order som har genererats genom algoritmisk handel enligt artikel 48.10 och att identifiera transaktioner som utförts genom sådan handel i transaktionsrapporteringen enligt artikel 26.3 i MiFIR. Esma ska, enligt artikel 26.9.a i MiFIR, i tekniska standarder fast- ställa datastandarder och format för transaktionsrapporteringen. Utgångspunkten bör därför vara att det format som används för att identifiera transaktioner som härrör från en dataalgoritm enligt artikel 26 i MiFIR också bör användas för att flagga en order enligt förevarande paragraf. 
  
 719 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 1 i § En börs ska ha regler för  
 tick-size 
  för aktier, depåbevis, börshandlade fonder, certifikat och andra liknande finansiella instrument. 
  
 Börsen ska 
  
 1.kalibrera varje  
 tick-size 
  så att de återspeglar det aktuella finansiella instrumentets likviditetsprofil och den genomsnittliga skillnaden mellan köp- och säljkurs (spread), med beaktande av önskan att möjliggöra rimligt stabila priser utan att i onödan hindra ännu mindre skillnader, och 
  
 2.på lämpligt sätt justera  
 tick-size 
  för varje finansiellt instrument. 
  
 Paragrafen genomför artikel 49 i MiFID II, se avsnitt 6.2.2. Be- greppet  
 tick-size 
  (se kommentaren till 1 d §) och begreppet spread används i både den engelska och svenska språkversionen av direk- tivet. Med stor sannolikhet kommer begreppen att användas i nivå II- reglerna på området varför de också bör förekomma i den svenska lagtexten. 
  
 2 a § En börs ska tillhandahålla ändamålsenliga rapporteringssystem för anställda som vill göra anmälningar om misstänkta överträdelser av bestäm- melser som gäller för verksamheten. 
  
 Personuppgiftslagen (1998:204) gäller vid behandling av personuppgifter inom ramen för sådana rapporteringssystem som avses i första stycket. 
  
 Paragrafen genomför artikel 73.2 i MiFID II såvitt avser börser. Motsvarande bestämmelser finns för värdepappersinstitut i 8 kap. 4 a § och för leverantörer av datarapporteringstjänster i 10 kap. 15 §. Paragrafen har behandlats i avsnitt 12.3.5. 
  
 6 a § En börs och dess deltagare ska synkronisera de klockor som används för att registrera datum och tid för sådana händelser på den reglerade marknaden som omfattas av rapporteringsskyldighet. 
  
 Paragrafen genomför artikel 50 i MiFID II. Skyldigheten att syn- kronisera de klockor som används för att registrera datum, tid m.m. åvilar både börsen och dem som deltar i handeln på den reglerade marknaden De händelser som avses är framför allt transaktioner som ska rapporteras enligt artikel 25 i MiFIR. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.2.2. 
  
 7 § Börsen ska övervaka handeln och kursbildningen vid den reglerade marknaden och se till att handeln sker i överensstämmelse med denna lag och andra författningar och god sed på värdepappersmarknaden 
  
 720 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 Börsen är skyldig att på begäran av Finansinspektionen ge inspek- tionen åtkomst till sitt system för övervakningen av handeln och kurs- bildningen 
  
 Börsen ska avsätta de resurser som krävs för att säkerställa att övervak- ningen enligt första stycket är effektiv. 
  
 Börsen ska omedelbart underrätta Finansinspektionen om betydande över- trädelser av handelsreglerna, otillbörliga marknadsförhållanden och beteenden som kan tyda på överträdelser av marknadsmissbruksförordningen samt systemavbrott. 
  
 De nya tredje och fjärde styckena genomför artikel 54.1, 54.2 första stycket och 54.3 i MiFID II, se avsnitt 6.2.2. Underrättelse- skyldigheten i fjärde stycket inkluderar även beteenden som kan tyda på överträdelser av marknadsmissbruksförordningen. Även i artikel 16.1 i den förordningen finns en skyldighet för marknadsope- ratörer att underrätta den behöriga myndigheten om ageranden som kan utgöra insiderhandel, marknadsmanipulation eller försök till insiderhandel eller marknadsmanipulation. Även om ordalydel- sen inte är exakt densamma i marknadsmissbruksförordningen och i artikel 54 i MiFID II innebär inte underrättelsesskyldigheten enligt förevarande paragraf – när det gäller insiderhandel eller marknads- manipulation och försök därtill – något annat eller mer än vad som krävs enligt artikel 16.1 i marknadsmissbruksförordningen. Under- rättelseskyldigheten enligt paragrafen omfattar dock, till skillnad från marknadsmissbruksförordningen, även betydande överträdelser av handelsreglerna, otillbörliga marknadsförhållanden och system- avbrott. 
  
 Information om orderutförande 
  
 9 § En börs ska offentliggöra information om kvaliteten på utförande av transaktioner på den eller de reglerade marknader som börsen driver. Offentliggörande ska ske avgiftsfritt minst en gång per år. 
  
 Paragrafen i dess nuvarande lydelse rör, tillsammans med 10 och 11 §§, transparens av handeln. Bestämmelser om transparens finns numera i MiFIR och utgår därför ur den svenska lagen, se avsnitt 6.4. Den nya bestämmelsen genomför artikel 27.3 i MiFID II såvitt avser skyldigheten för börsen att offentliggöra data om kvaliteten på orderutförandet på den eller de marknader som börsen driver, se avsnitt 9.8. Kommissionen kan anta, av Esma utarbetade, tekniska 
  
 721 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 standarder med preciserade krav på vilken data som ska offentlig- göras, se artikel 27.10. 
  
 12 § En börs får, utöver den verksamhet som tillståndet omfattar, på rim- liga affärsmässiga villkor ge värdepappersinstitut och utländska värde- pappersföretag tillträde till de funktioner inom den reglerade marknaden som används för att offentliggöra information enligt  
 9–11 
  §§. En börs får även driva annan verksamhet som har nära samband med den verksamhet som tillståndet omfattar. 
  
 En börs får också efter tillstånd av Finansinspektionen 
  
 1.driva en handelsplattform, 
  
 2.driva en auktionsplattform för handel med utsläppsrätter som en reglerad marknad i enlighet med förordning (EU) nr 1031/2010, och 
  
 3.utföra datarapporteringstjänster enligt 10 kap. 
  
 För verksamhet enligt andra stycket 1 ska 8 kap. 17 § och 11 kap. gälla. För verksamhet enligt andra stycket 2 ska bestämmelserna i denna lag 
  
 om reglerade marknader gälla. 
  
 Om det finns särskilda skäl, får Finansinspektionen ge tillstånd till en börs att driva även annan verksamhet. Sådan verksamhet och verksamhet enligt första stycket andra meningen får inte innefatta utförande av kund- order med utnyttjande av börsens eget kapital eller matchad principalhandel med börsen som motpart på en reglerad marknad som börsen driver. 
  
 Tillägget i andra stycket genomför artikel 59.2 i MiFID II såvitt avser en börs rätt att tillhandahålla datarapporteringstjänster. Ändringen i tredje stycket innebär att samma bestämmelse om marknadsöver- vakning, 8 kap. 17 §, gäller för både värdepappersinstut och börser som driver en handelsplattform. Eftersom sådana utsläppsrätter som avses i förordningen (EU) nr 1031/2010, se andra stycket 2, numera är finansiella instrument enligt 1 kap. 4 § 1, gäller lagens bestämmelser om finansiella instrument automatiskt för en börs som driver en auktionsplattform för handel med utsläppsrätter. Passusen i fjärde stycket om vad som ska gälla för sådana utsläppsrätter som inte är finansiella instrument behövs därför inte längre och ut- mönstras ur lagen. Ändringen i femte stycket genomför artikel 47.2, se avsnitt 6.2.2. 
  
 Handelsstopp 
  
 16 a § En börs får avföra eller stoppa handeln i ett finansiellt instrument som inte längre uppfyller kraven för att vara upptaget till handel, om det inte är sannolikt att avförandet eller handelsstoppet orsakar väsentlig skada för investerarna eller marknadens funktion. 
  
 722 
  
 SOU 2015:2 Författningskommentar 
  
 Vid avförande eller handelsstopp av ett finansiellt instrument ska börsen även avföra eller stoppa handeln i finansiella derivatinstrument relaterade till det finansiella instrumentet i fråga. 
  
 Börsen ska offentliggöra beslut om avförande eller handelsstopp samt underrätta Finansinspektionen. 
  
 Paragrafen är ny och genomför artikel 52.1 och 52.2 första stycket i MiFID II, se avsnitt 6.2.2. Varje avförande av ett finansiellt instru- ment ska dock inte leda till avförande av derivatinstrument relaterade till instrumentet i fråga enligt andra stycket. Om avförandet endast innebär att instrumentet byter lista eller handelsplats – dvs. avförs från en lista eller handelsplats och samtidigt tas upp till handel på en annan lista eller handelsplats – bör detta inte betraktas som ett avförande i den mening som avses i andra stycket. 
  
 17 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 
  
 1.övervakningen av handeln och kursbildningen enligt 7 §, 
  
 2.handelsregler för en reglerad marknad i fråga om aktiebolags förvärv och överlåtelse av egna aktier vid den reglerade marknaden, och 
  
 3.disciplinnämnd och handläggningen av disciplinärenden. 
  
 Transparenskraven regleras i MiFIR. Bemyndigandena om att med- dela föreskrifter avseende transparenskraven har därför utmönstrats ur lagen, och punkten 3 motsvarar således punkten 6 i dess tidigare lydelse. 
  
 15 a kap. Positionslimiter och hantering av positioner avseende råvaruderivat och utsläppsrätter 
  
 1 § Finansinspektionen ska fastställa kvantitativa tröskelvärden (positions- limiter) avseende storleken på den nettoposition som en person kan inneha i råvaruderivat som handlas på handelsplatser och  
 OTC-kontrakt 
  som eko- nomiskt motsvarar dessa. 
  
 Positionslimiter enligt första stycket ska fastställas enligt de beräknings- metoder som fastställs av Europeiska värdepappers- och marknadsmyndig- heten och avse alla positioner som innehas av en person eller på personens vägnar på aggregerad gruppnivå. 
  
 Positionslimiter enligt första stycket är inte tillämpliga på positioner som innehas av en  
 icke-finansiell 
  enhet eller för dess räkning och som innehas i syfte att minska riskerna i den aktuella enhetens affärsverksamhet. 
  
 723 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 Paragrafen genomför artikel 57.1 och 57.2 i MiFID II. Syftet med positionslimiterna är enligt artikeln dels att förhindra marknads- missbruk, dels att främja ordnade prissättnings- och avvecklings- villkor. Limiterna ska t.ex. förebygga positioner som snedvrider marknaden och säkerställa konvergens mellan derivatpriserna under leveransmånaden och spotpriserna för den underliggande råvaran, utan att detta inkräktar på prisbildningsprocessen på marknaden för den underliggande råvaran, se artikel 57.1.b. Reglerna om positions- limiter ska tillämpas på derivatinstrument som handlas på en handels- plats, dvs. en reglerad marknad, en MTF- eller en  
 OTF-plattform 
  samt på andra derivatinstrument som ekonomiskt motsvarar sådana instrument. 
  
 Enligt tredje stycket är positioner som innehas av  
 icke-finansiella 
  enheter undantagna om derivatpositionerna innehas för att hantera risker i enhetens affärsverksamhet. I begreppet enhet innefattas förutom företag även andra organisationer och fysiska personer. Det kan t.ex. vara fråga om ett tillverkningsföretag som genom derivat säkerställer sina el- eller råvarukostnader. För att denna typ av positioner ska undantas krävs att det på ett objektivt mätbart sätt kan fastställas att positionerna innehas i risksäkringssyfte. Kommis- sionen har rätt att anta av Esma föreslagna tekniska standarder för hur man avgör vad som innehas i risksäkringssyfte, se artikel 57.12.a. 
  
 2 § Positionslimiter enligt 1 § ska fastställas för varje råvaruderivatkontrakt som handlas på handelsplatser. 
  
 Finansinspektionen ska se över och fastställa nya positionslimiter vid betydande förändringar av underliggande levererbara tillgångar, föränd- ringar avseende öppna kontrakt eller vid andra betydande förändringar på marknaden. 
  
 Paragrafen genomför artikel 57.4 i MiFID II. Första stycket klargör att det ska finnas en positionslimit för varje råvaruderivat som handlas på en handelsplats (en reglerad marknad, en MTF- eller en  
 OTF-plattform). 
  En sådan limit ska dock även gälla innehavarens  
 OTC-kontrakt, 
  om dessa ekonomiskt motsvarar de kontrakt som handlas på handelsplatsen. Vid betydande förändringar ska Finans- inspektionen, enligt andra stycket, uppdatera positionslimiterna. 
  
 724 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 3 § Finansinspektionen kan i undantagsfall fastställa striktare positionslimiter än som följer av 1 §. 
  
 Positionslimiter enligt första stycket ska offentliggöras på Finansinspek- tionens hemsida och gälla under högst sex månader från dagen för offentlig- görandet. Giltighetstiden får därefter förlängas med högst sex månader åt gången. 
  
 Paragrafen genomför artikel 57.13 i MiFID II och ger Finans- inspektionen möjlighet att besluta om striktare positionslimiter än sådana limiter som beslutas enligt Esmas beräkningsmetoder. För att inspektionen ska få föreskriva striktare limiter krävs att dessa är objektivt motiverade och proportionella med beaktande av likvidi- teten och ett ordnat funktionssätt på den specifika marknaden på den marknaden, se artikel 57.13. 
  
 4 § När samma råvaruderivat handlas på andra handelsplatser inom EES ska Finansinspektionen, om den största andelen av handeln sker på en handelsplats i Sverige, fatta beslut om en gemensam positionslimit enligt 1 och 2 §§. 
  
 Innan inspektionen fattar beslut enligt första stycket ska samråd ske med de behöriga myndigheterna för de andra handelsplatserna. 
  
 Vid oenighet mellan de behöriga myndigheterna ska anmälan ske till Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten. 
  
 Paragrafen genomför artikel 57.6 i MiFID II. 
  
 5 § Den som driver en handelsplats där handel med råvaruderivat sker ska tillämpa kontroller för positionshantering som ger den som driver handels- platsen befogenhet att 
  
 1.övervaka personers öppna kontraktspositioner, 
  
 2.få tillgång till information och dokumentation avseende storleken på och syftet med en position eller en exponering som innehas samt om för- månstagare eller underliggande ägare till positionen, 
  
 3.få tillgång till information och dokumentation om överenskommelser, tillgångar och skulder på marknaden för derivatpositionens underliggande tillgång, 
  
 4.kräva att en person tillfälligt eller permanent stänger eller minskar en position, och 
  
 5.för att mildra effekterna av en stor eller dominerande position, kräva att en person tillfälligt återställer likviditet till marknaden till ett överens- kommet pris och i överenskommen omfattning. 
  
 Den som driver en handelsplats där handel med råvaruderivat sker ska ha arrangemang som gör det möjligt för den som driver handelsplatsen att stänga eller minska positioner för det fall ett krav enligt första stycket 4 inte efterlevs. 
  
 725 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 Paragrafen genomför artikel 57.8 i MiFID II. Bestämmelsen gäller alla typer av handelsplatser varför den som driver en handelsplats kan syfta på en börs, ett värdepappersinstitut eller ett utländskt värde- pappersföretag. Befogenheten att få del av information kan i första hand göras gällande mot dem som deltar i handeln på en handels- plats. Den som driver handelsplatsen kan i avtalet med deltagarna ålägga dem skyldigheter att tillhandahålla sådan information och vidta sådana åtgärder som anges i paragrafen. Övervakningsskyldig- heten gäller dock även gentemot bakomliggande kunder och avtalen med handelsdeltagarna måste därför utformas så att dessa i sin tur för skyldigheterna vidare på sina kunder. När det gäller informa- tion om syftet med positionen enligt punkten 2 är det i första hand fråga om huruvida positionen innehas i risksäkringssyfte. Posi- tioner som innehas i risksäkringssyfte kan enligt 1 § tredje stycket vara undantagna från bestämmelserna om positionslimiter. Enligt punkten 4 ska den som driver handelsplatsen i första hand kräva att en person tillfälligt eller permanent stänger eller minskar en position. Om personen inte efterkommer en sådan begäran ska den som driver handelsplatsen, enligt andra stycket, kunna med tvång stänga positionen. Detta kan exempelvis ske genom att avtalen som reglerar handeln ger den som driver handelsplatsen rätt att under vissa förutsättningar i innehavarens namn stänga positionen. Enligt punk- ten 5 ska den som driver handelsplatsen kunna kräva att en person återställer likviditet till marknaden för att mildra effekterna av en stor eller dominerande position. Utgångspunkten är att det är den som har en dominerande position som ska återställa likviditeten. Detta kan vara ett alternativ till att stänga positionen i sig. 
  
 6 § Positionslimiter enligt 1 och 2 §§ samt kontroller för positionshantering enligt 5 § ska vara transparenta och  
 icke-diskriminerande. 
  
 Paragrafen genomför artikel 57.9 i MiFID II. Positionslimiter och kontroller för positionshantering ska enligt bestämmelsen vara begripliga och tillgängliga, i vart fall för dem som de ska tillämpas på. Det ska framgå av beskrivningen av dem hur de tillämpas med beaktande av marknadsdeltagarnas art och sammansättning och hur de använder de aktuella derivatkontrakten. 
  
 726 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 7 § Den som driver en handelsplats där handel med råvaruderivat sker ska till Finansinspektionen anmäla detaljerade uppgifter om kontroller för posi- tionshantering enligt 5 §. 
  
 Paragrafen genomför artikel 57.10 i MiFID II. 
  
 8 § Den som driver en handelsplats där handel med råvaruderivat eller utsläppsrätter eller derivat av dessa sker ska kategorisera personer som har positioner i dessa instrument som 
  
 1.värdepappersinstitut eller kreditinstitut, 
  
 2.fonder, antingen ett företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper, fondföretag enligt definitionen i direktiv 2009/65/EG, eller en förvaltare av alternativa investeringsfonder enligt definitionen i direktiv 2011/61/EG, 
  
 3.andra finansiella institut, inklusive försäkringsföretag och återförsäk- ringsföretag enligt definitionerna i direktiv 2009/138/EG, och tjänstepensions- institut enligt definitionen i direktiv 2003/41/EG, 
  
 4.kommersiella företag, eller 
  
 5.operatörer med skyldighet till regelefterlevnad enligt direktiv 2003/87/EG. 
  
 Paragrafen genomför artikel 58.4 första stycket  
 a–e 
  i MiFID II. Uppdelningen i olika personkategorier behövs för att den som driver handelsplatsen ska kunna offentliggöra rapporter och tillhandahålla information enligt 9 och 10 §§. Punkten 5 avser endast innehavare av positioner i utsläppsrätter eller derivat av sådana. 
  
 9 § Den som driver en handelsplats där handel med råvaruderivat eller ut- släppsrätter eller derivat av dessa sker ska varje vecka offentliggöra en rapport med uppgifter om 
  
 1.de totala positioner som innehas av olika personkategorier enligt 8 § för de råvaruderivat eller utsläppsrätter eller derivat av dessa som handlas på handelsplatsen, 
  
 2.antalet långa och korta positioner per personkategori samt förändringar av dessa sedan föregående rapport, 
  
 3.procentandel öppna kontrakt totalt för varje personkategori, och 
  
 4.antalet personer som innehar en position i varje personkategori. 
  
 I rapporten enligt första stycket ska positioner som innehas i syfte att minska riskerna i en enhets affärsverksamhet skiljas från andra positioner. 
  
 Den som driver handelsplatsen ska översända rapporten till Finans- inspektionen och till Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten. 
  
 Skyldigheterna enligt  
 första–tredje 
  styckena gäller när antalet personer och öppna positioner överstiger de tröskelvärden som anges i artikel X i genom- förandeförordningen. 
  
 727 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 Paragrafens första och tredje stycken genomför artikel 58.1.a och 58.4 andra stycket i MiFID II, paragrafens andra stycke genomför artikel 58.4 tredje stycket och paragrafens fjärde stycke genomför artikel 58.1 andra stycket. Enligt andra stycket ska positioner som innehas i syfte att minska riskerna i en enhets affärsverksamhet skiljas från andra positioner i rapporterna. Sådana risksäkringsposi- tioner kan enligt 1 § vara undantagna från de av Finansinspektionen fastställda positionslimiterna. 
  
 10 § Den som driver en handelsplats där handel med råvaruderivat eller utsläppsrätter eller derivat av dessa sker ska dagligen tillhandahålla Finans- inspektionen en redovisning av positioner som innehas av deltagarna på handelsplatsen, deras kunder och slutkunder. 
  
 Paragrafen genomför artikel 58.1.b i MiFID II. Med personer på handelsplatsen avses både de som deltar i handeln direkt och deras kunder, se artikel 58.1.b. 
  
 11 § Ett värdepappersinstitut som handlar med råvaruderivat eller utsläpps- rätter eller derivat av dessa utanför en handelsplats ska dagligen till Finans- inspektionen eller den behöriga myndigheten för instrumenten i fråga lämna en redovisning av sina egna samt kunders och slutkunders positioner i sådana instrument. 
  
 Paragrafen genomför artikel 58.2 i MiFID II. Redovisningen av värdepappersinstitutens egna och kundernas positioner ska lämnas till Finansinspektionen eller den behöriga myndigheten för instru- menten i fråga. Den senare myndigheten kan bli aktuell om samma instrument handlas i olika medlemsstater. Då är det till den be- höriga myndigheten där den största volymen av handeln sker som redovisningen ska lämnas, se artikel 57.6 och 4 §. 
  
 12 § Den som deltar i handeln på en handelsplats där handel med råvaru- derivat eller utsläppsrätter eller derivat av dessa sker ska dagligen till den börs eller det värdepappersinstitut som driver handelsplatsen rapportera sina egna samt kunders och slutkunders positioner i sådana instrument. 
  
 Paragrafen genomför artikel 58.3 i MiFID II. 
  
 728 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 22 kap. 
  
 1 § Finansinspektionen ska, efter en underrättelse enligt 11 kap. 12 § tredje stycket eller 13 kap. 16 a § tredje stycket, så snart det kan ske besluta huruvida handelsstoppet ska bestå, om handelsstoppet berott på 
  
 1.misstänkt marknadsmissbruk, 
  
 2.ett uppköpserbjudande, eller 
  
 3.på att investerarna inte i tillräcklig omfattning har tillgång till infor- mation om emittenten eller instrumentet i fråga. 
  
 Inspektionen får också, utan föregående beslut av en börs eller ett värde- pappersinstitut, besluta om handelsstopp på sådan grund som anges i första stycket. 
  
 Handeln med ett visst finansiellt instrument får inte avbrytas om det allvarligt skulle skada investerarnas intressen eller hindra marknaden från att fungera korrekt. 
  
 Bestämmelsen genomför, tillsammans med efterföljande paragrafer i kapitlet, de delar av artiklarna 32.2 och 52.2 i MiFID II som be- handlar den behöriga myndighetens beslut om handelsstopp. Liksom tidigare är utgångspunkten att det normalt är börsen eller värdepappersinstitutet som driver handelsplatsen som enligt 11 kap. 12 § eller 13 kap. 16 a § först beslutar om handelsstopp eller av- förande från handel. Om handelsstoppet beror på misstänkt mark- nadsmissbruk, ett uppköpserbjudande eller på att investerarna inte i tillräcklig omfattning har tillgång till information om emittenten eller instrumentet får Finansinspektionen enligt första stycket besluta att handelsstoppet ska bestå. Det är sedan Finansinspektionens beslut som läggs till grund för handelsstopp på andra handelsplatser. I bestämmelsen i första stycket punkten 3, om att investerarna inte i tillräcklig omfattning har tillgång till information, inryms undan- hållande av insiderinformation om emittenten eller det finansiella instrumentet i strid mot artiklarna 7 och 17 i marknadsmissbruks- förordningen, se artikel 32.2 andra stycket och artikel 52.2 andra stycket. 
  
 2 § Finansinspektionen får besluta att handeln genom systematiska internhandlare ska avbrytas med ett finansiellt instrument på sådan grund som anges i 1 §. 
  
 Har Finansinspektionen meddelat ett beslut enligt 1 § eller enligt första stycket, ska börsen eller värdepappersinstitutet besluta när handeln kan återupptas. Ett beslut om att återuppta handeln får, om inte särskilda skäl finns, meddelas först efter samråd med inspektionen. Om ett beslut om att återuppta handeln har meddelats utan ett föregående samråd med 
  
 729 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 inspektionen, ska börsen eller värdepappersinstitutet omedelbart under- rätta inspektionen om beslutet. 
  
 Första stycket genomför delar av artiklarna 32.2 och 52.2 i MiFID II som behandlar den behöriga myndighetens beslut om handelsstopp för systematiska internhandlare. Andra stycket genomför artikel 32.2 sjätte stycket samt artikel 52.2 sjätte stycket. 
  
 23 kap. 
  
 1 § Finansinspektionen har tillsyn över värdepappersinstitut, börser, clearingorganisationer, leverantörer av datarapporteringstjänster och sådana utländska företag som har tillstånd att driva en reglerad marknad från filial i Sverige. 
  
 För svenska värdepappersinstitut, börser, svenska clearingorganisa- tioner och svenska leverantörer av datarapporteringstjänster omfattar till- synen att rörelsen drivs enligt denna lag, andra författningar som reglerar företagets verksamhet, företagets bolagsordning, stadgar eller reglemente och interna instruktioner som har sin grund i en författning som reglerar företagets verksamhet. 
  
 För ett utländskt företag som driver värdepappersrörelse eller en reg- lerad marknad eller clearingverksamhet från filial i Sverige omfattar till- synen att företaget följer de lagar och andra författningar som gäller för företagets verksamhet i Sverige. 
  
 Finansinspektionen har därutöver tillsyn över att bestämmelserna om regelbunden finansiell information i 16 kap. följs. 
  
 Ändringarna i första och andra styckena är en konsekvens av att även leverantörer av datarapporteringstjänster står under Finansinspek- tionens tillsyn, se avsnitt 6.7. 
  
 2 § Värdepappersinstitut, börser, clearingorganisationer, leverantörer av datarapporteringstjänster och sådana utländska företag som har tillstånd att driva en reglerad marknad från filial i Sverige ska lämna Finansinspek- tionen upplysningar om sin verksamhet och därmed sammanhängande omständigheter enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. 
  
 Företagen ska, utöver vad som anges i första stycket, lämna Finans- inspektionen de upplysningar som inspektionen begär. 
  
 Finansinspektionen får även begära sådana upplysningar som avses i första och andra styckena av personer som är anställda hos de företag som avses i första stycket samt av personer som är anställda i företag som avses i 6 kap. 1 § lagen (2014:968) om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag. 
  
 730 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 Ändringen i första stycket är en konsekvens av att även leverantörer av datarapporteringstjänster står under Finansinspektionens tillsyn, se avsnitt 6.7. 
  
 3 § För övervakningen av att bestämmelserna i denna lag och genom- förandeförordningen samt föreskrifter meddelade med stöd av lagen följs, får Finansinspektionen begära att 
  
 1.ett företag eller någon annan tillhandahåller uppgifter, handlingar eller annat, och 
  
 2.den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken inställer sig till förhör på tid och plats som inspektionen bestämmer. 
  
 Första stycket gäller inte i den utsträckning uppgiftslämnandet skulle strida mot den i lag reglerade tystnadsplikten för advokater. 
  
 Vid tillämpningen av 16 kap.  
 1–12 
  §§ och 17 kap.  
 1–4 
  §§ gäller inte första stycket 2. 
  
 Om en begäran från en utländsk myndighet enligt 6 a § avser en fråga som rör reglering som motsvarar den i 16 kap.  
 1–12 
  §§ eller 17 kap.  
 1–4 
  §§, gäller inte första stycket 2. 
  
 Finansinspektionen får förelägga den som inte följer en begäran enligt första stycket att göra rättelse. 
  
 Finansinspektionen får förelägga ett företag eller någon annan att 
  
 1.vidta åtgärder för att minska storleken på en position eller exponering, och 
  
 2.inte ingå ett råvaruderivatkontrakt. 
  
 Det nya sjätte stycket genomför artikel 69.2.o och p i MiFID II. Enligt artikel 57.1 i direktivet ska den behöriga myndigheten fast- ställa gränser – i form av kvantitativa trösklar – för hur stora posi- tioner i råvaruderivat som en enskild person eller ett enskilt företag kan ha under en viss tidsperiod. Syftet är att förhindra marknads- missbruk och att främja en ordnad prisbildning och ordnade av- vecklingsförhållanden, se avsnitt 6.6. Finansinspektionen kan med stöd av sjätte stycket tvinga fram en stängning eller minskning av en position i t.ex. råvaruderivat och även förbjuda någon att ingå sådana kontrakt. Artikel 69.2.p gäller enbart råvaruderivat, medan artikel 69.2.o, som rör möjligheten att begära att någon minskar sin posi- tion eller exponering, enligt ordalydelsen inte är begränsad till sådana instrument, även om det i första hand är på detta område den kan komma att tillämpas. Bestämmelsen har utformats på samma sätt i lagtexten. 
  
 3 a § Finansinspektionen får stoppa marknadsföring eller försäljning av finansiella instrument eller strukturerade insättningar, om det värdepappers- institut som har producerat produkten inte har utvecklat eller tillämpat en 
  
 731 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 effektiv process för framtagande av produkter eller på annat sätt underlåtit att uppfylla bestämmelserna i 8 kap.  
 28–30 
  §§. Bestämmelser om Finansinspek- tionens rätt att förbjuda marknadsföring och försäljning i andra fall finns i artikel 42 i förordningen om marknader för finansiella instrument. 
  
 Paragrafen är ny och genomför artikel 69.2.t och 69.2.s i MiFID II. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 12.1.17. 
  
 3 b § Finansinspektionen får förelägga den som kan antas ha åsidosatt sina skyldigheter enligt denna lag eller förordningen om marknader för finansiella instrument eller i övrigt har agerat i strid mot lagen eller förordningen att under viss tid upphöra med ett visst agerande. 
  
 Paragrafen, som är ny, genomför artikel 69.2.k i MiFID II, se av- snitt 12.1.10. 
  
 4 § Finansinspektionen får när det är nödvändigt genomföra en under- sökning hos 
  
 1.ett värdepappersinstitut, 
  
 2.en börs, 
  
 3.en clearingorganisation, 
  
 4.ett sådant utländskt företag som har tillstånd att driva en reglerad marknad från filial i Sverige, 
  
 5.en emittent som enligt 16 kap.  
 1–3 
  §§ omfattas av skyldigheten enligt samma kapitel att upprätta och offentliggöra regelbunden finansiell information, och 
  
 6.en leverantör av datarapporteringstjänster. 
  
 Finansinspektionen får även genomföra en undersökning hos ett anknutet ombud eller hos ett företag som har fått i uppdrag av ett värde- pappersinstitut att utföra visst arbete eller vissa funktioner, om det be- hövs för tillsynen av institutet. 
  
 Genom den nya punkten 6 i första stycket utvidgas Finansinspek- tionens möjligheter att genomföra platsundersökningar även till att omfatta leverantörer av datarapporteringstjänster. 
  
 5 § Finansinspektionen ska i sin tillsynsverksamhet samarbeta och utbyta information med behöriga myndigheter, Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten, Europeiska systemrisknämnden, byrån för sam- arbete mellan energitillsynsmyndigheter (Acer), offentliga organ som har be- hörighet för tillsyn över spotmarknader och auktionsmarknader, behöriga myndigheter, registerförvaltare och andra offentliga organ som har uppdrag att utöva tillsyn av efterlevnaden enligt Europaparlamentets och rådets direk- tiv 2003/87/EG och offentliga organ som är ansvariga för tillsyn, förvaltning och reglering av fysiska jordbruksmarknader enligt Europaparlamentets och 
  
 732 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 rådets förordning (EU) nr 1308/2013 i den utsträckning som följer av direktivet och förordningen om marknader för finansiella instrument samt öppenhetsdirektivet. 
  
 Paragrafen genomför artikel 79 i MiFID II. Ändringarna i para- grafen återspeglar förändringarna av direktivets bestämmelser i för- hållande till artikel 56 i 2004 års direktiv. Myndighetssamarbetet har i MiFID II utvidgats till att avse även andra myndigheter än de som ansvarar för tillsyn över finansmarknaderna, se avsnitt 12.2.1. 
  
 5 a § Finansinspektionen får hänskjuta frågor som rör ett förfarande av en annan behörig myndighet inom EES till Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten för tvistlösning i de fall som framgår av artik- larna 82, 86.1, 86.2 och 86.3 i direktivet om marknader för finansiella instrument och artikel 25.2a i öppenhetsdirektivet. 
  
 6 § Finansinspektionen ska inom ramen för sin befogenhet, efter begäran från en behörig myndighet i ett annat land inom EES, lämna eller kon- trollera information som behövs för att den utländska myndigheten ska kunna utöva sin tillsyn enligt direktivet om marknader för finansiella instrument. Den utländska myndigheten får närvara vid en kontroll som utförs av Finansinspektionen. 
  
 Om en utländsk myndighet närvarar vid en kontroll får även Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten närvara. 
  
 Det nya andra stycket genomför artikel 80.2 i MiFID II, se avsnitt 12.2.1. 
  
 7 § Finansinspektionen har rätt att förordna en eller flera revisorer att tillsammans med övriga revisorer delta i revisionen av ett svenskt värde- pappersinstitut, en börs, en svensk clearingorganisation eller en svensk leverantör av datarapporteringstjänster. Inspektionen får när som helst återkalla ett sådant förordnande och utse en ny revisor. 
  
 Revisorn har rätt till skäligt arvode av företaget för sitt arbete. Stor- leken på arvodet beslutas av Finansinspektionen. 
  
 Paragrafen genomför artikel 69.2.i i MiFID II. Ändringen innebär att Finansinspektionen kan förordna revisor även för att delta i revi- sionen av en leverantör av datarapporteringstjänster, se avsnitt 12.1.8. 
  
 8 § En revisor ska omedelbart rapportera till Finansinspektionen om han eller hon vid fullgörandet av sitt uppdrag i ett värdepappersbolag, en börs eller en svensk leverantör av datarapporteringstjänster får kännedom om förhållanden som 
  
 733 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 1.kan utgöra en väsentlig överträdelse av någon författning som reglerar bolagets verksamhet, 
  
 2.kan påverka bolagets fortsatta drift negativt, eller 
  
 3.kan leda till att revisorn avstyrker att balansräkningen eller resultat- räkningen fastställs eller till anmärkning enligt 9 kap. 33 eller 34 § aktie- bolagslagen (2005:551). 
  
 Revisorn har en motsvarande rapporteringsskyldighet om han eller hon får kännedom om förhållanden som avses i första stycket vid full- görande av uppdrag som revisorn har i företagets moderföretag eller dotterföretag eller ett företag som har en likartad förbindelse med före- taget. 
  
 Paragrafen genomför artikel 77 i MiFID II. Ändringarna i paragrafen återspeglar förändringarna av direktivets bestämmelser i förhållande till artikel 55 i 2004 års direktiv. Underrättelseskyldigheten har i MiFID II utvidgats till att avse även revisorer i börser och leveran- törer av datarapporteringstjänster, se avsnitt 12.2.6. 
  
 12 § Värdepappersinstitut, börser, clearingorganisationer, leverantörer av datarapporteringstjänster samt sådana utländska företag som har tillstånd att driva en reglerad marknad från filial i Sverige ska med årliga avgifter bekosta Finansinspektionens verksamhet enligt denna lag och förordningen om marknader för finansiella instrument samt Statistiska centralbyråns verksamhet enligt lagen (2014:484) om en databas för övervakning av och tillsyn över finansmarknaderna. 
  
 Finansinspektionen får ta ut avgifter för prövning av ansökningar, anmälningar och underrättelser enligt denna lag samt enligt förordningen om marknader för finansiella instrument. 
  
 Ändringen i första stycket innebär dels att även leverantörer av datarapporteringstjänster ska betala årliga avgifter, dels ett förtyd- ligande av att det är Finansinspektionens verksamhet enligt denna lag och MiFIR som avses. Det nya andra stycket anger, i likhet med annan nyare lagstiftning på finansmarknadsområdet, uttryckligen att inspektionen får ta ut avgifter för prövning av olika ärenden enligt lagen och MiFIR, se avsnitt 12.5. 
  
 24 kap. 
  
 8 a § Om en ägare i ett värdepappersbolag eller en börs inte följer bestäm- melserna i 1 eller 4 § får Finansinspektionen, utöver det som anges i 7 och 8 §§, besluta om en sanktion eller annan åtgärd enligt 25 kap. 8 första stycket  
 3–6, 
  tredje och fjärde styckena samt  
 16–20 
  §§. 
  
 734 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 Paragrafen är ny och genomför artikel 70.3.a.iii, 70.3.xxvi och 70.6. (delvis) i MiFID II. 
  
 Bestämmelsen är tillämplig på den som förvärvar, ökar, avyttrar eller minskar ett kvalificerat innehav av aktier eller andelar i ett värdepappsbolag utan att anmäla detta till Finansinspektionen i enlighet med 1 eller 4 §. Genom bestämmelsen utvidgas Finans- inspektionens ingripandemöjligheter i förhållande till den som inte fullgör sina skyldigheter att ansöka om tillstånd eller underrätta inspektionen om kvalificerade innehav. Förutom de ingripande- möjligheter som finns i 7 och 8 §§ får Finansinspektionen besluta om bl.a. sanktionsavgifter. Bestämmelsen är tillämplig på såväl juridiska som fysiska personer. Av de sanktioner som anges i 25 kap. 8 § är dock sanktionsavgift den enda relevanta sanktionen såvitt avser fysiska personer. Övervägandena finns i avsnitt 13.3.2. 
  
 25 kap. Ingripanden 
  
 I syfte att tydliggöra vilka regelöverträdelser som kan leda till ingrip- anden mot olika företag har den tidigare allmänna bestämmelsen (1 § i dess tidigare lydelse) delats in i flera paragrafer; svenska värde- pappersinstitut  
 (1–3 
  §§), börser (4 och 5 §§) och svenska clearing- organisationer (6 §). Därtill finns en ny paragraf för svenska leve- rantörer av datarapporteringstjänster (7 §), samt en bestämmelse om vilka av de olika företagens överträdelser som också kan leda till sanktioner gentemot personer i ett svenskt värdepappersinstituts eller en börs ledning (15 §). 
  
 Liksom tidigare finns därutöver bestämmelser om ingripanden i vissa särskilda fall  
 (9–14 
  §§). 
  
 De rättelseåtgärder och sanktioner som finns att tillgå vid över- trädelse av de uppräknade bestämmelserna finns i en katalog i en ny paragraf (8 §) och, liksom tidigare, finns särskilda bestämmelser om dels de omständigheter som ska beaktas vid val av sanktioner eller andra administrativa åtgärder, dels sanktionsavgift och för- seningsavgift  
 (16–21 
  §§). 
  
 I likhet med tidigare finns även bestämmelser om ingripanden mot utländska företag  
 (22–26 
  §§) och mot emittenter  
 (27–33 
  §§). Avslutningsvis finns nya paragrafer som reglerar förfarandet med sanktionsföreläggande  
 (34–37 
  §§), bestämmelser om verkställighet 
  
 735 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 av beslut om bl.a. sanktionsavgift, varav två är nya och möjliggör betalningssäkring av en sådan avgift  
 (39–43 
  §§), samt en motsvarig- het till den tidigare bestämmelsen om att ett föreläggande eller för- bud enligt lagen får förenas med vite (44 §). 
  
 Förutom att det inte gjordes någon åtskillnad mellan företag som bedriver tillståndspliktig verksamhet enligt lagen, innebar den tidigare lagtekniska lösningen att en rad regelverk räknades upp i den allmänna bestämmelsen, denna lag, andra författningar som reglerar företagets verksamhet, företagets bolagsordning, stadgar eller reglemente eller interna instruktioner som har sin grund i en författning som reglerar företagets verksamhet. Flera av dessa regelverk – t.ex. interna instruktioner – är inte av relevans för de i de nya paragraferna särskilt angivna bestämmelserna, men däremot kompletterande regler i myndighetsföreskrifter. Så är exempelvis fallet vid överträdelser enligt 1 § andra stycket 11. I den punkten anges bestämmelser i 24 kap, om skyldighet att till Finansinspek- tionen lämna uppgifter för ägarprövning. I 24 kap. 12 § har Finans- inspektionen bemyndigats att meddela föreskrifter om handlägg- ningen av tillståndsärenden för att uppfylla kraven i paragraferna. Om ett institut åsidosatt underrättelseskyldigheten enligt dessa föreskrifter innebär det att institutet inte heller har uppfyllt kraven i den relevanta lagregeln. Även skyldigheten att lämna uppgifter för ledningsprövning är reglerat genom föreskrifter (FFFS 2007:16 och FFFS 2007:17), och en överträdelse av föreskrifterna kan sägas ut- göra också en överträdelse av 3 kap. 1 §, där det som en förutsätt- ning för tillstånd anges att de personer som ska leda företaget kan bedömas vara lämpliga. För att göra en sådan prövning krävs att uppgifter om dem finns tillgängliga för inspektionen. 
  
 Ingripande mot svenska värdepappersinstitut, börser, svenska clearingorganisationer och svenska leverantörer av datarapporteringstjänster 
  
 Värdepappersinstitut 
  
 1 § Finansinspektionen ska ingripa mot ett svenskt värdepappersinstitut, om institutet har fått tillstånd genom att lämna falska uppgifter eller på annat otillbörligt sätt. 
  
 Ingripande ska också ske, om institutet har åsidosatt sina skyldigheter eller på annat sätt överträtt det som föreskrivs i 
  
 736 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 1.3 kap. 1 § 3, 5, 6 och 7 samt 5 § första stycket, 
  
 2.5 kap. 1 och  
 3–7 
  §§, 
  
 3.6 kap. 1, 2, 4 och 6 §§, 
  
 4.8 kap. 1, 8  
 b–8 
  e och  
 9–34 
  §§, 
  
 5.9 kap. 6 § andra stycket fjärde meningen, 7, 8,  
 10–39 
  och 45 §§, 
  
 6.11 kap. 1, 1 a § andra stycket, 1  
 b–5, 
  12, och 13 §§, 
  
 7.13 kap. 1  
 a–1 
  i, 6 a, 7 § andra stycket och 9 §§, 
  
 8.15 a kap. 5 och  
 7–12 
  §§, 
  
 9.22 kap. 2 § andra stycket, eller företaget inte följer ett beslut som med- delats av Finansinspektionen enligt 22 kap. 1, 2 § första stycket, 3, 5 eller 6 §, 
  
 10.23 kap.  
 2–4 
  §§, eller 
  
 11.24 kap. 5 §. 
  
 Ingripande ska också ske om värdepappersinstitutet har åsidosatt sina skyldigheter eller på annat sätt överträtt bestämmelserna i förordningen om marknader för finansiella instrument genom 
  
 1.att inte offentliggöra, tillgängliggöra eller tillhandahålla uppgifter i enlighet det som föreskrivs i artiklarna 
  
 – 3.1 och 3.3, 
  
 – 4.3 första stycket, 
  
 – 6, 
  
 – 7.1 tredje stycket första meningen, 
  
 – 8.1, 8.3 och 8.4, 
  
 – 10, 
  
 – 11.1 tredje stycket första meningen och 11.3 tredje stycket, 
  
 – 12.1, 
  
 – 13.1, 
  
 – 20.1 och 20.2 första meningen, och 
  
 –  
 21.1–21.3, 
  
 2.att inte tillhandahålla uppgifter till Finansinspektionen i enlighet med det som föreskrivs i artikel 22.2, 
  
 3.att underlåta att genomföra transaktioner på en handelsplats eller som en systematisk internhandlare i enlighet med det som föreskrivs i artikel 23.1 och 23.2, 
  
 4.att inte föra register eller hålla uppgifter tillgängliga i enlighet med det som föreskrivs i artikel 25.1 och 25.2, 
  
 5.att inte rapportera uppgifter om utförda transaktioner till Finans- inspektionen i enlighet med det som föreskrivs i artikel 26.1 första stycket,  
 26.2–26.5, 
  26.6 första stycket och 26.7  
 första–femte 
  och åttonde styckena, 
  
 6.att inte tillhandahålla referensuppgifter för finansiella instrument i enlighet med det som föreskrivs i artikel 27.1, 
  
 7.att underlåta att handla derivat på en reglerad marknad eller en handelsplattform i enlighet med det som föreskrivs i artikel 28.1 och 28.2 första stycket, 
  
 8.att inte uppfylla kraven avseende system, förfaranden och arrangemang 
  
 ienlighet med det som föreskrivs i artiklarna 29.1, 29.2 och 30.1, 
  
 9.att inte föra register och tillhandahålla uppgifter avseende portfölj- kompressioner i enlighet med det som föreskrivs i artikel 31.2 och 31.3, 
  
 737 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 10.att inte lämna transaktionsuppgifter och tillträde till en handelsplats i enlighet med det som föreskrivs i artikel 36.1 och 36.3, 
  
 11.att inte tillgängliggöra ett referensvärde eller en licens i enlighet med det som föreskrivs i artikel 37.1 och 37.3, 
  
 12.att underlåta att följa ett förbud eller beslut som avses i artiklarna 40, 41 och 42, eller 
  
 13.att, i fråga om värdpappersinstitut som utgör en systematisk intern- handlare eller genomför transaktioner utanför en handelsplats, underlåta att offentliggöra, tillgängliggöra eller tillhandahålla uppgifter eller uppfylla de krav som föreskrivs i artiklarna 
  
 – 14.1, 14.2 första meningen och 14.3  
 andra–fjärde 
  meningarna, 
  
 – 15.1 första stycket och andra stycket första och tredje meningarna, 15.2 och 15.4 andra meningen, 
  
 – 17.1 andra meningen, och 
  
 –18.1, 18.2, 18.4 första meningen, 18.5 första meningen, 18.6 första stycket, 18.8 och 18.9. 
  
 Paragrafen anger de bestämmelser som, om de överträds av ett värdepappersinstitut, ska medföra ett ingripande från Finansinspek- tionen. Dessa regelöverträdelser kan också leda till sanktioner eller att andra administrativa åtgärder vidtas gentemot institutets styrelse- ledamöter och verkställande direktör under de förutsättningar som anges i 15 § (jfr artikel 70.2 i MiFID II). Uppräkningen motsvarar, och genomför, katalogen över regelöverträdelser i artikel 70.3.a.i– 70.3.a.xxi, 70.4.a (delvis) och 70.5 i MiFID II. Överträdelsekataloger för börser och leverantörer av datarapporteringstjänster finns i 4 och 7 §§. Clearingorganisationers regelöverträdelser anges i 6 §. 
  
 Enligt första stycket, som motsvarar 5 § 1 i dess tidigare lydelse, ska ett ingripande ske om ett värdepappersinstitut har erhållit ett tillstånd genom falska uppgifter eller på annat otillbörligt sätt, se vidare kommentaren till 9 §. 
  
 De uppräknade bestämmelserna i andra stycket fastställer de vill- kor och skyldigheter som gäller för värdepappersinstitut som driver värdepappersrörelse, driver en handelsplats eller utgör en systematisk internhandlare. I punkten 1, liksom i punkten 4 (8 kap. 8  
 b–8 
  e §§), finns bestämmelser som föreskriver grundläggande förutsättningar för verksamhetstillstånd och villkor för och krav avseende insti- tutens styrelse, styrelseledamöter och verkställande direktör samt skyldighet att till Finansinspektionen lämna uppgifter om dessa per- soner, så att en bedömning kan göras av huruvida kraven är upp- fyllda. Uppgiftsskyldigheten såvitt avser ledningspersoner kan sägas följa indirekt av lagens bestämmelser om förutsättningar för tillstånd 
  
 738 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 (3 kap. 1 och 2 §§) men regleras i detalj genom myndighets- föreskrifter (5 kap. FFFS 2007:16). När det gäller institutetens upp- giftsskyldighet avseende personer som har ett kvalificerat innehav i bolaget eller som förvärvat, ökat, minskat eller avyttrat ett sådant innehav finns också särskilda bestämmelser i 24 kap. 5 § (se punk- ten 11 i förevarande paragraf) och 6 §, samt detaljerade regler i myndighetsföreskrifter (FFFS 2007:16 och FFFS 2007:17). En överträdelse av 3 kap. 1 § kan också bestå i att ett värdepappers- institut inte längre uppfyller villkoren för den ursprungliga auktori- sationen (jfr artikel 21.1 i MiFID II). 
  
 Bestämmelserna i punkten 2 innehåller villkor för etablering av filialer och gränsöverskridande verksamhet inom EES. Ett värde- pappersinstitut ska underrätta Finansinspektionen innan filial- eller gränsöverskridande verksamhet får påbörjas och är skyldigt att lämna vissa uppgifter till inspektionen. Instituten är också skyldiga att underrätta inspektionen om ändringar av sådant som angetts i tidigare underrättelser om verksamhet utomlands. Kreditinstitut som önskar bedriva värdepappersrörelse, tillhandahålla investe- ringstjänster eller utföra investeringsverksamhet samt sidotjänster genom anknutna ombud har en motsvarande underrättelse- och uppgiftsskyldighet (5 kap. 1 § andra stycket respektive 6 §). 
  
 I punkten 3 finns bestämmelser som rör anknutna ombud. Bestämmelserna innehåller krav på att ett värdepappersinstitut som utnämner ett anknutet ombud bl.a. ska låta registrera ombudet hos Bolagsverket och se till att ombudet uppfyller sin informationsplikt gentemot institutets kunder. Ett institut som åsidosätter sina skyl- digheter kan alltså bli föremål för en sanktion eller annan admini- strativ åtgärd. Den omständigheten att ett anknutet ombud har anlitats för att utföra vissa uppgifter (se definition i 1 kap. 4 b § 1) påverkar dock inte institutets ansvar för ren förmögenhetsskada som ombudet genom sin verksamhet uppsåtligen eller av oaktsam- het orsakar en kund. Detta följer av 6 kap. 5 § (jfr artikel 29.2 i MiFID II). 
  
 I punkten 4 anges rörelseregler som ska medföra ett ingripande om de överträds av ett värdepappersinstitut. Utöver de som nämnts ovan (kraven på institutens ledningsorgan) är det fråga om de grund- läggande skyldigheterna i 8 kap. 1 § att tillvarata kundernas intressen, också i förhållande till dem som behandlas som jämbördiga mot- parter, och att handla hederligt, rättvist, professionellt och på ett 
  
 739 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 sätt som upprätthåller allmänhetens förtroende för värdepappers- marknaden (jfr artiklarna 24.1 och 30.1 andra stycket i MiFID II, se även 9 kap. 6 § första stycket). Övriga bestämmelser i före- varande punkt rör krav på organisationen av verksamheten. Det är skyldigheten att upprätta och tillämpa interna riktlinjer och rutiner för att institutets styrelse, anställda och anknutna ombud ska följa de regler som gäller för verksamheten, skyldigheten att ha tillräck- liga system, resurser och rutiner för att institutet ska kunna till- handahålla investeringstjänster och utföra investeringsverksamhet kontinuerligt och regelbundet (8 kap.  
 9–11 
  §§) samt kraven på dokumentation av utförda tjänster och marknadsövervakning (8 kap.  
 12–17 
  §§). De angivna bestämmelserna föreskriver också villkor för värdepappersinstitut som bedriver algoritmisk handel (8 kap. 18– 21 §§), villkor för institut som tillhandahåller tjänsten direkt elek- troniskt tillträde (8 kap.  
 23–26 
  §§), och villkor för institut som agerar som en allmän clearingmedlem (8 kap. 27 §). Därutöver är det fråga om skyldigheter och krav när det gäller produkthantering, perso- nalens kompetens för utförande av investeringsrådgivning, investe- ringstjänster och sidotjänster, förhindrande och hantering av intresse- konflikter samt uppdragsavtal (8 kap.  
 28–33 
  §§), och – såvitt avser systematiska internhandlare – skyldighet att offentliggöra informa- tion om kvaliteten på sitt utförande av transaktioner (8 kap. 34 §). 
  
 I punkten 5 anges vissa investerarskydds- och uppföranderegler. Bestämmelserna innehåller krav på att inhämta bekräftelse från en tilltänkt motpart om att denna godtar behandling som jämbördig motpart (9 kap. 6 § andra stycket), skyldighet att förebygga, hantera och informera kunder om intressekonflikter (9 kap. 7 §), krav på hur belöningssystem ska utformas (9 kap. 8 §), skyldighet att förse kunder med information om institutet och dess tjänster (9 kap. 10– 13 §§), förbud mot att – vid oberoende rådgivning – lämna råd om egna eller närstående företags produkter och att ta emot och be- hålla ersättning från någon annan än kunden (9 kap.  
 14–17 
  §§), skyldighet att tillhandahålla kunder föreskriven information (9 kap. 18 och 19 §§), krav på att inhämta uppgifter om kunder vid investe- ringsrådgivning och portföljförvaltning för att göra s.k. passande- bedömningar samt dokumentations- och rapporteringsskyldighet (9 kap.  
 20–26 
  §§). Vidare föreskriver bestämmelserna skyldighet att utföra kundorder på bästa sätt och med bästa möjliga resultat, inbegripet bl.a. krav på att förse kunder med information om och 
  
 740 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 inhämta deras godkännande av riktlinjer för utförande av order (9 kap.  
 27–35 
  §§), särskilda krav när det gäller kunders finansiella instrument och medel (9 kap.  
 36–39 
  §§) samt skyldigheter och villkor för tillhandahållande av tjänster via ett annat företag (9 kap. 45 §). Bestämmelsen i 9 kap. 45 § utgör genomförandet av artikel 26, som är av upplysningskaraktär snarare än en handlingsregel; det ut- förande institutet eller företaget ska kunna förlita sig på det förmed- lande institutets eller företagets uppgifter om kunden, och sistnämnda institut eller företag är ansvarigt för att lämnad rekommendation eller rådgivning är lämplig för kunden. En överträdelse av bestäm- melsen kan således bestå i exempelvis att skyldigheten att göra en passandebedömning har åsidosatts. 
  
 I punkten 6 anges vilka bestämmelser om handelsplattformar som, om de överträds, ska medföra ett ingripande. Bland dessa finns den grundläggande bestämmelsen om att handelsplattformen ska drivas hederligt, rättvist, professionellt och på ett sätt så att allmänhetens förtroende för värdepappersmarknaden upprätthålls samt med tillämpning av principerna om fritt tillträde, neutralitet och god genomlysning (11 kap. 1 §). I uppräkningen finns också bestämmelser om krav för en  
 OTF-plattform 
  att vara oberoende i förhållande till den som är marknadsgarant på en sådan handels- plats (11 kap. 1 a § andra stycket) och skyldighet för den som driver en handelsplattform att bl.a. identifiera och hantera möjliga nega- tiva följder och intressekonflikter mellan handelsplattformen, dess ägare eller den som driver plattformen (11 kap. 1 b §). Förbud mot transaktioner mot eget lager är absolut för den som driver en MTF- plattform, men kan i vissa fall tillåtas för den som driver en OTF- plattform (11 kap. 2 §). Uppräkningen i förevarande punkt inne- håller också bestämmelser med vissa organisatoriska krav för den som driver en  
 MTF-plattform, 
  t.ex. system för riskhantering (11 kap. 2 a §), och förbud för den som driver en  
 OTF-plattform 
  att vara systematisk internhandlare (11 kap. 2 b §). Vidare anges kund- skyddsregler, såsom att upprätta regler för handel och utförande av order, att det ska finnas minst tre väsentligen aktiva deltagare på handelsplatsen och att föreskriven information ska tillhandahållas (11 kap.  
 3–5 
  §§). Av 4 c § följer att vissa däri angivna kundskydds- regler inte ska tillämpas på transaktioner mellan deltagare på en  
 MTF-plattform 
  och mellan  
 MTF-plattformen 
  och dess deltagare. Som framgår av författningskommentaren till den paragrafen gäller 
  
 741 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 det omvända för  
 OTF-plattformar, 
  dvs. kundskyddsreglerna ska alltid tillämpas. En överträdelse av bestämmelsen består alltså i att transaktioner har skett utan tillämpning av kundskyddsreglerna trots att förutsättningar för detta inte förelegat. I punkten 6 finns också bestämmelser som innehåller förutsättningar för att avbryta handel i ett finansiellt instrument eller avföra instrumentet från handeln (11 kap. 12 §) och – såvitt gäller den som driver en  
 MTF-plattform 
  
 – att registrera plattformen som en tillväxtmarknad för små och medelstora företag (11 kap. 13 §). 
  
 Som följer av de uppräknade bestämmelserna i punkten 7 (jäm- för hänvisningen i 11 kap. 1 a § första stycket) är ett värdepappers- institut som driver en handelsplattform skyldigt att uppfylla också krav och skyldigheter som gäller för börsverksamhet, såsom att ha föreskrivna system, förfaranden, arrangemang och avgiftsstrukturer, att ingå vissa avtal, att upprätta vissa regler och att offentliggöra föreskriven information (13 kap. 1  
 a–1 
  i, 6 a, 7 § andra stycket och 9 §§). 
  
 Enligt de angivna bestämmelserna i punkten 8 ska ett värde- pappersinstitut som driver en handelsplattform där handel med råvaruderivat sker tillämpa kontroller för positionshantering (15 a kap. 5 §) och är skyldigt att bl.a. anmäla uppgifter om sådana kontroller till Finansinspektionen samt att till inspektionen tillhandahålla en redovisning av positioner som innehas av deltagarna på handels- platsen, deras kunder och slutkunder (15 a kap.  
 7–12 
  §§). 
  
 I punkten 9 finns bestämmelser som rör avbrytande av handel (handelsstopp). Vanligtvis är det börser eller värdepappersinstitut som driver en handelsplattform som, enligt 11 kap. 12 § eller 13 kap. 16 a §, först beslutar om handelsstopp eller avförande från handel. Finansinspektionen ska dock, enligt de förutsättningar som anges i 22 kap.  
 1–3 
  §§, besluta att ett handelsstopp ska bestå eller, utan föregående beslut av den som driver en handelsplats, fatta ett eget beslut om handelstopp. Då är det Finansinspektionens beslut som läggs till grund för handelsstopp på samtliga handelsplatser inom myndighetens jurisdiktion. Som följer av förevarande punkt utgör det en överträdelse om ett värdepappersinstitut inte följer ett så- dant beslut eller att institutet inte fattar beslut om när handeln kan återupptas (22 kap. 2 § andra stycket). 
  
 Bestämmelserna i punkten 10 reglerar Finansinspektionens tillsyn och dess omfattning. Att inte följa inspektionens beslut eller inte 
  
 742 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 uppfylla krav som följer av skyldigheten att stå under inspektionens tillsyn utgör också en överträdelse som ska föranleda ett ingripande. Genomförandet av artikel 69 i MiFID II ger Finansinspektionen nya tillsyns- och utredningsbefogenheter, bl.a. att förelägga ett före- tag eller annan att vidta åtgärder för att minska storleken på en position eller exponering, eller att inte ingå ett råvaruderivatkon- trakt (23 kap. 3 § andra stycket) och att stoppa marknadsföring eller försäljning av ett finansiellt instrument (23 kap. 3 a §). Vid en överträdelse av 23 kap. 3 § andra stycket ska ingripande ske enligt 25 kap. 14 § första stycket 3, se vidare kommentaren till den para- grafen. 
  
 Bestämmelsen i punkten 11 reglerar skyldigheten för ett värde- pappersbolag som får kännedom om att aktier eller andelar i före- taget har förvärvats att snarast anmäla detta till Finansinspektionen. Situationen att ett värdepappsbolag skulle förvärva eller avyttra ett eget kvalificerat innehav i ett annat sådant bolag eller i en börs utan att göra en anmälan enligt 24 kap. 1 eller 4 § omfattas av 24 kap. 7– 8 a §§. 
  
 I tredje stycket anges de bestämmelser i MiFIR som enligt arti- kel 70.3.b. och 70.4.b i MiFID II ska kunna medföra ingripanden vid en överträdelse. Bestämmelserna om handelsplatsverksamhet och transparenskrav enligt MiFIR behandlas i den allmänna motive- ringen (kapitel 6). De i punkten 1 angivna artiklarna 7 och 11 i förordningen innehåller bestämmelser om möjlighet att skjuta upp ett offentliggörande av uppgifter om genomförda transaktioner såvitt avser aktier och aktierelaterade instrument respektive icke aktie- relaterade instrument. Den som driver en handelsplats måste på förhand inhämta tillstånd från Finansinspektionen samt informera marknadsaktörer och allmänheten om arrangemangen för det upp- skjutna offentliggörandet. Förutsättningarna för ett uppskjutet offentliggörande och vilka uppgifter som ska offentliggöras när perioden för uppskjutandet löpt ut anges i respektive artikel, men förutsättningar och villkor kommer också att preciseras genom tek- niska standarder. 
  
 Den i punkten 4 angivna artikeln 25.2 i förordningen innehåller bestämmelser om skyldighet att föra register och hålla vissa upp- gifter tillgängliga för den behöriga myndigheten. Bestämmelsen är 
  
 743 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 tillämplig på marknadsoperatörer för en handelsplats3 och gäller alltså för värdepappersinstitut som driver en handelsplattform. 
  
 I artiklarna som anges i punkten 11 finns bestämmelser om skyldighet för personer som är ägare av referensvärden att för cen- trala motparter och handelsplatser – i clearing- och handelssyfte – på ett icke diskriminerande sätt tillgängliggöra relevanta pris- och transaktionsuppgifter samt information om sammansättning av och beräkningsmetod och prissättning för referensvärdet. Exempel på sådana referensvärden är börsindex. Även ett värdepappersinstitut som driver en handelsplattform kan vara ägare av ett referensvärde och omfattas således av bestämmelsen, som också innehåller ett förbud mot att med någon tillhandahållare av ett referensvärde träffa ett avtal som skulle leda till att någon annan central motpart eller handelsplats hindras att få tillträde till ett sådant referensvärde eller licens som avses i artikeln. 
  
 De angivna artiklarna i punkten 13, som innehåller krav på trans- parens när det gäller systematiska internhandlare (se definition i 1 kap. 4 b § 21) och värdepappersföretag som bedriver s.k. OTC- handel, ska tillämpas för systematiska internhandlare bara när dessa utför transaktioner som är mindre än eller lika stora som standard- storleken på marknaden. Utförande av transaktioner som överstiger standardstorleken omfattas alltså inte. Detta framgår av artikel 14.2 i MiFIR. 
  
 Vilka ingripanden som kan bli aktuella och vad som ska beaktas vid bestämmande av rättelseåtgärd eller sanktion följer av 8,  
 16–18 
  och 20 §§. En överträdelse enligt första stycket ska dock, liksom tidigare, normalt medföra en återkallelse av tillståndet, men kan nu även föranleda att t.ex. en sanktionsavgift påförs institutet. 
  
 2 § Finansinspektionen ska ingripa mot ett svenskt värdepappersinstitut om institutet, i annat fall än som anges i 1 §, har åsidosatt sina skyldigheter enligt denna lag, andra författningar som reglerar institutets verksamhet, institutets bolagsordning, stadgar eller reglemente eller interna instruktioner som har sin grund i en författning som reglerar dess verksamhet. 
  
 Finansinspektionen ska även ingripa genom att utfärda ett föreläggande i enlighet med 8 § första stycket 1 om det är sannolikt att ett värdepappersbolag 
  
 3 I artikel 25.2 används benämningen marknadsplatsoperatör för en handelsplats, vilket torde vara en felöversättning. Jfr den engelska versionen the operator of a trading venue, som är densamma i artikel 26.5, men där den svenska språkversionen använder marknadsoperatör för en handelsplats. 
  
 744 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 inom tolv månader inte längre kommer att uppfylla sina skyldigheter enligt denna lag eller andra författningar som reglerar bolagets verksamhet. 
  
 Första stycket innehåller en nationell bestämmelse som innebär att det sanktionsbara området enligt 1 § i dess tidigare lydelse i prak- tiken är oförändrat. Många – antagligen merparten – av de över- trädelser som kan komma i fråga ryms inom den uppräkning som finns i 1 §. Vad som omfattas av förevarande paragraf är exempelvis överträdelser av bestämmelser i 7 kap. om förvärv och innehav av egendom, åsidosättande av skyldigheter som enligt fondlagstift- ningen gäller om värdepappersinstitutet också har tillstånd att vara förvaringsinstitut samt överträdelser av kundskyddsregler i sam- band med kreditgivning. Som nämns i den inledande författnings- kommentaren till 25 kap. omfattas även regler på föreskriftsnivå. 
  
 Överträdelser som kan bli aktuella enligt första stycket kan inte leda till sanktioner mot personer i institutets ledningsorgan. 
  
 Andra stycket motsvarar 1 § tredje stycket i dess tidigare lydelse. 
  
 3 § I lagen (2014:968) om särskild tillsyn över kreditinstitut och värde- pappersbolag finns bestämmelser om möjlighet att ingripa genom ett beslut om ett särskilt kapitalbaskrav och särskilda likviditetskrav. 
  
 I lagen (2014:966) om kapitalbuffertar finns bestämmelser om ingripande mot ett värdepappersbolag som inte uppfyller kapitalbaskraven enligt den lagen. 
  
 Paragrafen motsvarar 1 c § i dess tidigare lydelse. För ytterligare kommentarer hänvisas till prop. 2013/14:228 s. 319. 
  
 Börser 
  
 4 § Finansinspektionen ska ingripa mot en börs, om börsen har fått tillstånd genom att lämna falska uppgifter eller på annat otillbörligt sätt. 
  
 Ingripande ska också ske om börsen har åsidosatt sina skyldigheter eller på annat sätt överträtt det som föreskrivs i 
  
 1.12 kap. 2, 6  
 b–6 
  e, 7, 8 § andra stycket och 10 §§, 
  
 2.13 kap.  
 1–2, 
  
 6–7, 
  9, 12 § femte stycket och 16 a §§, 
  
 3.14 kap.  
 1–3 
  §§, 
  
 4.15 kap. 1, 2, 5, 9 och 10 §§, 
  
 5.15 a kap. 5 och  
 7–12 
  §§, 
  
 6.22 kap.2 § andra stycket, eller företaget inte följer ett beslut som meddelats av Finansinspektionen enligt 22 kap. 1, 2 § första stycket, 3, 5 eller 6 §, 
  
 7.23 kap. 2 §, 3 §  
 första–femte 
  styckena, 3  
 Harris 
  §§, eller 
  
 745 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 8. 24 kap. 5 §. 
  
 Om en börs har tillstånd att driva en handelsplattform ska Finans- inspektionen ingripa, om börsen har åsidosatt sina skyldigheter eller på annat sätt överträtt det som föreskrivs i 8 kap. 17 §, 11 kap. 1, 1 a § andra stycket, 1  
 b–5, 
  12 och 13 §§. 
  
 Ingripande ska också ske om en börs har åsidosatt sina skyldigheter eller på annat sätt överträtt bestämmelserna i förordningen om marknader för finansiella instrument genom 
  
 1.att inte offentliggöra, tillgängliggöra eller tillhandahålla uppgifter i enlighet det som föreskrivs i artiklarna 
  
 – 3.1 och 3.3, 
  
 – 4.3 första stycket, 
  
 – 6, 
  
 – 7.1 tredje stycket första meningen, 
  
 – 8.1, 8.3 och 8.4, 
  
 – 10, 
  
 – 11.1 tredje stycket första meningen och 11.3 tredje stycket, 
  
 – 12.1, och 
  
 – 13.1, 
  
 2.att inte tillhandahålla uppgifter till Finansinspektionen i enlighet med det som föreskrivs i artikel 22.2, 
  
 3.att inte föra register eller hålla uppgifter tillgängliga i enlighet med det som föreskrivs i artikel 25.2, 
  
 4.att inte rapportera uppgifter om transaktioner med finansiella instru- ment som handlas på deras plattform till Finansinspektionen i enlighet med det som föreskrivs i artikel 26.5, 26.6 första stycket och 26.7  
 första–femte 
  och åttonde styckena, 
  
 5.att inte tillhandahålla referensuppgifter i enlighet med det som före- skrivs i artikel 27.1, 
  
 6.att transaktioner med derivat som genomförs på den reglerade mark- naden inte avvecklas av en central motpart i enlighet med det som föreskrivs i artikel 29.1, 
  
 7.att inte uppfylla kraven avseende system, förfaranden och arrangemang 
  
 ienlighet med det som föreskrivs i artiklarna 29.2 och 30.1, 
  
 8.att inte föra register och tillhandahålla uppgifter i enlighet med det som föreskrivs i artikel 31.2 och 31.3, 
  
 9.att inte lämna transaktionsuppgifter och tillträde till en handelsplats i enlighet med det som föreskrivs i artikel 36.1 och 36.3, 
  
 10.att inte tillgängliggöra ett referensvärde eller en licens i enlighet med det som föreskrivs i artikel 37.1 och 37.3, eller 
  
 11.att underlåta att följa ett förbud eller beslut som avses i artiklarna 40, 41 och 42. 
  
 Paragrafen anger de bestämmelser i lagen och MiFIR som vid en överträdelse ska medföra ingripanden mot en börs (och som också kan leda till ingripanden mot börsens styrelseledamöter och verk- ställande direktör under de förutsättningar som anges i 15 §). 
  
 746 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 Enligt första stycket, som motsvarar 5 § 1 i dess tidigare lydelse, ska ett ingripande ske om en börs har erhållit sitt tillstånd genom falska uppgifter eller på annat otillbörligt sätt, se vidare kommen- taren till 9 §. 
  
 Uppräkningen i andra stycket (samt första stycket) motsvarar bestämmelserna i artikel  
 70.3.a.xxiv–70.3.a.xxxvi 
  i MiFID II, och genomför artikeln i denna del. De uppräknade bestämmelserna fastställer de villkor och skyldigheter som gäller för en börs som driver börsverksamhet. I punkten 1 finns bestämmelser med grund- läggande förutsättningar för verksamhetstillstånd och om skyldig- het att tillhandahålla Finansinspektionen sådana uppgifter som före- skrivs för tillståndsprövning, inklusive en verksamhetsplan, samt kravet att underrätta inspektionen om avsedd verksamhet utom- lands (12 kap. 2 §, 8 § andra stycket och 10 §). De grundläggande förutsättningarna för tillstånd omfattar bl.a. krav avseende personer som utövar ett betydande inflytande över företaget liksom perso- ner som ingår i dess ledning. Därutöver finns de nya bestämmel- serna med särskilda villkor för och krav avseende en börs styrelse, styrelseledamöter och verkställande direktör (12 kap. 6  
 b–6 
  e). Be- stämmelsen i 12 kap. 2 § får anses inrymma också en skyldighet att till Finansinspektionen lämna uppgifter om dessa personer så att en bedömning kan göras av huruvida uppställda krav på personerna i fråga är uppfyllda. Mer detaljerade bestämmelser om uppgiftsskyl- digheten avseende personer i ledande ställning eller med kvalifice- rade innehav i företaget finns i myndighetsföreskrifter (2 kap. FFFS 2007:17). Därutöver finns bestämmelsen i 24 kap. 5 § (se punkten 7) som, tillsammans med myndighetsföreskrifter, innebär att en börs som får kännedom om att aktier eller andelar i företaget har förvärvats enligt 24 kap. 1 eller 4 § är skyldigt att snarast anmäla detta till Finansinspektionen. 
  
 I punkten 2 finns bestämmelser om börsens verksamhet. Det är fråga om de grundläggande bestämmelserna bl.a. om att tillämpa prin- ciperna om fritt tillträde, neutralitet och god genomlysning, samt att identifiera och hantera negativa följder för driften och intresse- konflikter (13 kap. 1 §). De nya bestämmelserna (13 kap. 1  
 a–1 
  h) innehåller bl.a. skyldighet att ha effektiva system, förfaranden och arrangemang för att säkerställa motståndskraftiga handelssystem och en ordnad handel även under svåra förhållanden (inbegripet krav på handelsspärrar), skyldighet att ingå vissa angivna avtal (med 
  
 747 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 värdepappersinstitut som bedriver en marknadsgarantstrategi), krav på att upprätta regler om samlokaliseringstjänster och om  
 tick-size, 
  skyldighet att ha transparenta, rättvisa och  
 icke-diskriminerade 
  avgiftsstrukturer samt särskilda krav som sammanhänger med algorit- misk handel och för börser som tillåter direkt elektroniskt tillträde till en reglerad marknad. I uppräkningen i förevarande punkt ingår också bestämmelser om skyldighet att upprätta och tillämpa ända- målsenliga handelsregler, att övervaka handel och kursbildning, att synkronisera klockor och att på begäran ge inspektionen åtkomst till börsens system för övervakning, samt krav på att funktionen för marknadsövervakning ska vara organiserad så att den kan agera självständigt i förhållande till den affärsdrivande verksamheten. Vidare finns bestämmelsen med förutsättningar för att tillfälligt stoppa handeln med ett finansiellt instrument eller att avföra det från handeln (13 kap. 2, 6, 6 a, 7 och 16 a §§). Om angivna förutsätt- ningar i 13 kap. 6 § är uppfyllda får handelsreglerna inte hindra deltagarna på den reglerade marknaden att välja system för av- veckling. Detta gäller även för utländska företag (jfr artikel 37 i MiFID II). 
  
 I punkten 3 finns bestämmelser om deltagare i handeln på en reglerad marknad. Bestämmelserna innehåller skyldighet att upprätta och upprätthålla transparenta,  
 icke-diskriminerande 
  regler om till- träde till en reglerad marknad och vilka krav som ska uppställas på deltagarna (14 kap.  
 1–3 
  §§). Skyldigheterna innebär att tillträde ska ges även till utländska värdepappersföretag som är verksamma i landet genom filialverksamhet alternativt genom att vara fjärrmedlem eller genom distanstillträde, förutsatt att den reglerade marknadens system och förfaranden inte kräver fysisk närvaro (jfr artikel 36.1 i MiFID II). 
  
 Bestämmelserna i punkten 4 innehåller skyldighet att bl.a. ha tydliga och öppet redovisade regler för upptagande av finansiella instrument till handel på en reglerad marknad och att fortlöpande kontrollera dels att instrumenten uppfyller de krav som ska upp- ställas på dem, dels att emittenterna av instrumenten uppfyller sin informationsskyldighet enligt lagen (15 kap. 1, 2, 5, 9 och 10 §§). 
  
 I punkten 5 anges bestämmelser som rör positionslimiter och hantering av positioner avseende råvaruderivat och utsläppsrätter. Av de angivna bestämmelserna följer att den som driver en handels- plats (dvs. en reglerad marknad, en  
 MTF-plattform 
  eller en OTF- 
  
 748 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 plattform) där det bedrivs handel med råvaruderivat har en skyl- dighet att tillämpa transparenta och  
 icke-diskriminerande 
  positions- hanteringskontroller som ger erforderliga befogenheter att övervaka och få tillgång till information om råvaruderivatpositioner, att kräva att sådana positioner minskas eller avslutas och att kräva att likviditet återförs till marknaden (15 a kap. 5 §). Bestämmelserna innehåller även skyldighet att anmäla, tillhandahålla och offentlig- göra föreskrivna uppgifter (15 a kap.  
 7–12 
  §§). 
  
 Bestämmelserna i punkterna 6 och 7 rör avbrytande av handel m.m. samt Finansinspektionens tillsyn, se kommentaren till 1 § andra stycket 9 respektive 10. 
  
 Beträffande punkten 8, med bestämmelser om underrättelse- skyldighet i anledning av någons förvärv eller avyttring av ett kvali- ficerat innehav i värdepappersinstitutet, se kommentaren till 1 § andra stycket 11. 
  
 Bestämmelserna i tredje stycket, som gäller om börsen har till- stånd att driva en handelsplattform, motsvarar artikel 70.3.a.vi– 70.3.a.vii i MiFID II, se kommentaren till 1 § andra stycket 6. 
  
 I fjärde stycket anges de bestämmelser som räknas upp i arti- kel 70.3.b i direktivet, dvs. artiklar i MiFIR som är tillämpliga för marknadsoperatörer eller reglerade marknader. Bestämmelserna om handelsplatsverksamhet och transparenskrav enligt MiFIR behand- las i kapitel 6, se även kommentaren till 1 § tredje stycket. 
  
 5 § Finansinspektionen ska ingripa mot en börs som i annat fall än som anges i 4 § har åsidosatt sina skyldigheter enligt denna lag, andra författningar som reglerar börsens verksamhet, börsens bolagsordning, stadgar eller reglemente eller interna instruktioner som har sin grund i en författning som reglerar dess verksamhet. 
  
 Paragrafen är en nationell bestämmelse som, på motsvarande sätt som 2 § första stycket, innebär att det sanktionsbara området enligt 25 kap. 1 § i dess tidigare lydelse i praktiken är oförändrat också för börser. Ingripanden som ska göras med stöd av före- varande paragraf kan avse överträdelser av exempelvis bokförings- och redovisningsregler och åsidosättande av skyldigheter, såsom att ha regler för offentliga uppköpserbjudanden avseende aktier i de bolag som är noterade på börsen, eller andra överträdelser av exem- pelvis bestämmelser om prospekt. Dessutom omfattas överträd- elser av föreskrifter meddelade med stöd av lagen. Eftersom ingen 
  
 749 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 ändring i sak är avsedd har terminologin avseende hänvisade regelverk behållits oförändrad. Överträdelser som kan bli aktuella enligt förevarande paragraf kan inte leda till sanktioner mot fysiska personer i börsens ledning (se hänvisningen i 15 §). 
  
 Svenska clearingorganisationer 
  
 6 § Finansinspektionen ska ingripa mot en svensk clearingorganisation som 
  
 1.har fått sitt tillstånd genom att lämna falska uppgifter eller på något annat otillbörligt sätt, eller 
  
 2.har åsidosatt sina skyldigheter enligt denna lag, andra författningar som reglerar företagets verksamhet, företagets bolagsordning, stadgar eller regle- mente eller interna instruktioner som har sin grund i en författning som reglerar dess verksamhet. 
  
 Paragrafen motsvarar i sak 1 § i dess tidigare lydelse såvitt avser clearingorganisationer med tillägget av punkten 1, enligt vilken det framgår att det är att anse som en överträdelse om clearingorganisa- tionen har erhållit sitt verksamhetstillstånd genom att ha lämnat falska uppgifter eller på annat sätt agerat otillbörligt (se kommen- taren till 9 §). I likhet med tidigare ska en överträdelse enligt punk- ten 1 som regel medföra att tillståndet återkallas. På samma sätt som gäller för värdepappersinstitut och börser kan dock numera även exempelvis en sanktionsavgift påföras. 
  
 Med andra författningar som reglerar företagets verksamhet avses bl.a. reglerna i MiFIR, (se artikel 1.4 i förordningen) och, beträffande clearingverksamhet som består i att träda in som mot- part till både köpare och säljare av finansiella instrument, bestäm- melser i förordning EU nr 648/2012 (se 1 kap. 1 § tredje och fjärde styckena). 
  
 Vissa av bestämmelserna i både MiFID II och MiFIR är alltså tillämpliga på clearingorganisationer eller berör sådan verksamhet. Ingripanden mot clearingorganisationer regleras dock inte i rättsakter- na, varför förevarande paragraf inte innehåller någon överträdelse- katalog, se avsnitt 13.2. De skyldigheter och krav för clearing- organisationer som fastslås i MiFIR, och som vid ett åsidosättande ska medföra ett ingripande, är t.ex. att företaget ska ha föreskrivna system, förfaranden och arrangemang för clearade derivat enligt artikel 29.2, att de ska cleara finansiella instrument på  
 icke-diskri- 
  minerande och transparenta villkor i enlighet med artikel 35, samt 
  
 750 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 att de ska tillgängliggöra ett referensvärde eller en licens i enlighet med det som föreskrivs i artikel 37.3. 
  
 Svenska leverantörer av datarapporteringstjänster 
  
 7 § Finansinspektionen ska ingripa mot en svensk leverantör av datarappor- teringstjänster, om företaget 
  
 1.har fått sitt tillstånd genom att lämna falska uppgifter eller på något annat otillbörligt sätt, 
  
 2.har åsidosatt sina skyldigheter eller på annat sätt överträtt det som före- skrivs i 10 kap. 2 § 2 och 3 samt  
 3–14 
  §§ och 23 kap. 2 §, 3  
 första–femte 
  styckena, 3 b och 4 §§, eller 
  
 3.på annat sätt än som avses i 1 eller 2 har åsidosatt sina skyldigheter enligt denna lag, andra författningar som reglerar företagets verksamhet, företagets bolagsordning, stadgar eller reglemente eller interna instruktioner som har sin grund i en författning som reglerar dess verksamhet. 
  
 Av paragrafen, som inte har någon motsvarighet i 25 kap. i dess tidigare lydelse, följer vilka regelöverträdelser som en svensk leve- rantör av datarapporteringstjänster kan göra sig skyldig till. Även ett värdepappersinstitut och en börs kan beviljas tillstånd för att tillhandahålla datarapporteringstjänster och omfattas i sådant fall av förevarande paragraf för den verksamheten. 
  
 I punkten 1 finns en bestämmelse motsvarande 1 § första stycket och 4 § första stycket 
  
 Uppräkningen i punkten 2 motsvarar, och genomför, katalogen över regelöverträdelser i artikel  
 70.3.a.xxxvii–70.3.a.xxxx 
  i MiFID II. Bestämmelserna innehåller allmänna villkor för och krav på före- tagets styrelse, styrelseledamöter och verkställande direktör, liksom ersättare för någon av dem, samt skyldighet att till Finansinspek- tionen lämna uppgifter om bl.a. medlemmar i och förändringar av ledningsorganet (10 kap. 2 § 2 och 3 samt 3 §). Anmälningsskyldig- heten när det gäller ändringar i ledningsorganet regleras närmare i föreskrifter, se kommentaren till 10 kap. 3 §. Om ett företag har åsidosatt skyldigheten enligt dessa föreskrifter innebär det samtidigt att kraven i 10 kap. 3 § inte är uppfyllda. Vidare finns bestämmelser med krav på styrelse och verkställande direktör om att fastställa och övervaka styrningssystem för en effektiv och ansvarsfull led- ning, vilket inkluderar åtskillnad mellan funktioner inom organisa- tionen och förebyggande av intressekonflikter (10 kap. 4 §). Där- utöver finns bestämmelser med skyldigheter och krav som gäller för 
  
 751 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 de olika datarapporteringstjänsterna; APA (10 kap.  
 5–7 
  §§), CTP (10 kap.  
 8–10 
  §§) och ARM (10 kap. 11 och 12 §§). Det rör sig om skyldigheter bl.a. att inrätta strategier och arrangemang för att offentliggöra, slå samman, sprida, tillgängliggöra eller rapportera uppgifter och information, att kontrollera uppgifter och handels- rapporter samt (för ARM) att bl.a. begära omsändning av felaktiga rapporter. Vidare finns gemensamma bestämmelser med skyldighet att ha arrangemang för att hantera intressekonflikter och att ha skyddsmekanismer för att garantera skydd vid informationsöver- föring (10 kap. 13 och 14 §§). 
  
 I punkten 3 finns en bestämmelse motsvarande 2 § första stycket och 5 §. 
  
 Rättelseåtgärder och sanktioner 
  
 8 § Ingripande sker genom 
  
 1.föreläggande att inom viss tid begränsa eller minska riskerna i rörelsen 
  
 inågot avseende, begränsa eller helt underlåta utdelning eller räntebetal- ningar eller vidta någon annan åtgärd för att komma till rätta med situa- tionen, 
  
 2.beslut om förbud om att verkställa beslut, 
  
 3.meddelande av en varning, 
  
 4.beslut om att en styrelseledamot eller verkställande direktör i ett svenskt värdepappersinstitut, en börs, en svensk clearingorganisation eller en svensk leverantör av datarapporteringstjänster inte längre får vara det, 
  
 5.beslut om sanktionsavgift, eller 
  
 6.återkallelse av tillstånd. 
  
 Ingripande enligt första stycket 4 i fråga om överträdelser av 3 kap. 1 § första stycket 5, 10 kap. 2 § 2, 12 kap. 2 § 4 och 19 kap. 3 § 4 får ske bara om Finansinspektionen först har beslutat att påtala för företaget att personen eller personerna inte uppfyller kraven och om denne eller dessa, sedan en av inspektionen bestämd tid om högst tre månader har gått, fortfarande finns kvar i styrelsen eller som verkställande direktör. Vid ett sådant ingripande får inspektionen förordna en ersättare. Ersättarens uppdrag gäller till dess företaget har utsett en ny styrelseledamot eller verkställande direktör. 
  
 Det som sägs i första och andra styckena om styrelseledamot och verk- ställande direktör ska tillämpas även på en ersättare för någon av dem. 
  
 Vid beslut om ingripandeåtgärd tillämpas 16 och 17 §§. 
  
 Paragrafen saknar motsvarighet i det tidigare 25 kap. Av paragrafen framgår de ingripandeåtgärder som finns att tillgå vid en överträdelse som avses i 1, 2,  
 4–7, 
  25 och 26 §§. Paragrafen genomför artikel 70.6 (delvis) och 70.7 i MiFID II. 
  
 752 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 Åtgärderna och sanktionerna i första stycket är i stort sett de- samma som i 1 § andra stycket och 4 § i deras tidigare lydelse; sanktionen anmärkning har dock utmönstrats, meddelande av en varning utgör inte längre enbart ett alternativ till återkallelse av till- stånd (jfr dock 9 § andra stycket) och beslut om sanktionsavgift kan meddelas utan eller i förening med annan ingripandeåtgärd, se avsnitt 13.3.3. 
  
 Möjligheten att ingripa genom förläggande och förbud enligt punkten 1 respektive punkten 2, vilka inte har ändrats i sak, är mer omfattande än artikel 70.6.b men förenlig med artikel 70.7. Ett före- läggande och ett förbud kan, liksom tidigare, förenas med vite, se 44 §. 
  
 Även punkten 3, som utgör nationell reglering och är densamma som gällande rätt, är förenlig med artikel 70.7. 
  
 En skillnad i förhållande till tidigare bestämmelser om ingripan- den är att beslut enligt punkten 4, att någon inte längre ska få vara styrelseledamot eller verkställande direktör, nu kan komma i fråga i fler situationer. Enligt 4 § i dess tidigare lydelse kunde Finans- inspektionen fatta ett sådant beslut, om en styrelseledamot eller den verkställande direktören, eller en ställföreträdare för verk- ställande direktören inte uppfyller kraven på insikt, erfarenhet eller lämplighet enligt 3 kap. 1 § första stycket 5 (värdepappersinstitut), 12 kap. 2 § 4 (börs) eller 19 kap. 3 § 4 (clearingorganisation). Sådana brister inryms nu i stället i 1 § andra stycket 1, 4 § andra stycket 1 och 6 § 2 samt i 7 § 2 (svenska leverantörer av datarapporterings- tjänster). Sanktionen att avsätta en styrelseledamot eller verk- ställande direktör kan nu (i princip) användas för varje överträdelse enligt 1, 2 och  
 4–7 
  §§. Om Finansinspektionen i ett ärende mot t.ex. ett värdepappersbolag avser att utreda huruvida även en enskild styrelseledamot eller verkställande direktör ska påföras en sanktion enligt 15 §, bör en sanktion enligt punkten 4 i förevarande paragraf normalt bli aktuell också mot bolaget. Ett sådant beslut gäller dock enbart i förhållande till den juridiska person som sanktionen riktas mot (även om styrelseledamoten eller verkställande direktören har klagorätt, se HFD 2013 ref. 74). Om personen i fråga skulle bli aktuell för att ingå i ledningen för ett annat företag innan det finns ett beslut (enligt 15 §) i ingripandeärendet mot honom eller henne får detta tas om hand vid ledningsprövningen, se vidare avsnitt 13.3.1. 
  
 753 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 För att undvika en situation att ett företag eller en person i dess ledningsorgan undgår en sanktion genom att företaget förklarar sig avstå från verksamhetstillståndet får Finansinspektionen i ett pågå- ende överträdelseärende förena detta med ärendet avseende åter- kallelse på frivillig grund för gemensam handläggning. I ett sådant fall får alltså Finansinspektionen, om det kan ske utan betydande olägenhet för företaget i fråga, avgöra frågan om ingripande innan inspektionen avgör om tillståndet ska återkallas på frivillig grund, se 10 §. 
  
 Som framgått utgör förbudet att utöva ledningsuppdrag enligt förevarande paragraf ett ingripande för företagets överträdelse och är riktat mot företaget, medan förbudet enligt 15 § andra stycket 2 är en sanktion gentemot en fysisk person i ett företags lednings- organ föranlett av en överträdelse av företaget men där förutsätt- ningarna för ansvarsutkrävande gentemot fysiska personer föreligger enligt sistnämnda paragraf. Förbuden skiljer sig också åt genom att förbudet i förevarande paragraf inte är tidsbegränsat. Det betyder dock inte att ett beslut för all framtid innebär att den fysiska per- sonen i fråga kommer att bedömas som olämplig för ett uppdrag som ledningsperson. Utifrån praxis vid ledningsprövning torde förbudet i praktiken komma att beaktas under en tioårsperiod. 
  
 Bestämmelser om sanktionsavgifter, punkten 5, finns i  
 18–20 
  §§. När det gäller återkallelse av tillstånd enligt punkten 6 föreskrivs i artikel 70.6.c även tillfällig indragning av ett verksamhetstillstånd. Genom att utforma ett föreläggande enligt punkten 1 i förevarande paragraf på så sätt att företaget t.ex. ska komma till rätta med vissa brister och att det under en viss period inte får bedriva exempelvis portföljförvaltning, uppnås ett motsvarande resultat. Detsamma gäller för ingripandeåtgärden i artikel 70.6.e, ett tillfälligt förbud för ett värdepappersföretag att vara medlem av eller deltagare på reglerade 
  
 marknader eller  
 MTF-plattformar 
  eller kund hos  
 OTF-plattformar. 
  Andra stycket motsvarar i sak – genom tillägget i fråga om vilka 
  
 överträdelser som avses – 4 § första stycket andra meningen och tredje stycket andra meningen i deras tidigare lydelse. Vid angivna överträdelser är det befogat att Finansinspektionen även fortsätt- ningsvis först måste påtala för företaget att en person i lednings- organet inte bedöms uppfylla föreskrivna krav. 
  
 Tredje stycket motsvarar 4 § fjärde stycket i dess tidigare lydelse. 
  
 754 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 I fjärde stycket finns en upplysning om att vid val av ingripande- åtgärd ska 16 och 17 §§ tillämpas. 
  
 Ingripande i vissa särskilda fall 
  
 9 § Finansinspektionen ska återkalla tillståndet för ett svenskt värdepappers- institut, en börs, en svensk clearingorganisation eller en svensk leverantör av datarapporteringstjänster, om 
  
 1.företaget inte inom ett år från det att tillstånd beviljades har börjat driva sådan rörelse som tillståndet avser, 
  
 2.företaget har förklarat sig avstå från tillståndet, 
  
 3.företaget under en sammanhängande tid av sex månader inte har drivit sådan rörelse som tillståndet avser, eller 
  
 4.när det är fråga om svenska aktiebolag som har beviljats tillstånd att driva en reglerad marknad eller clearingverksamhet, bolagets egna kapital understiger två tredjedelar av det registrerade aktiekapitalet och bristen inte har täckts inom tre månader från det att den blev känd för bolaget. 
  
 I de fall som avses i första stycket 1, 3 och 4 får i stället varning meddelas om det är tillräckligt. 
  
 Vid tillämpningen av första stycket 4 ska det egna kapitalet beräknas enligt 25 kap. 14 § aktiebolagslagen (2005:551). 
  
 Om ett värdepappersinstituts eller en börs tillstånd återkallas, ska Finans- inspektionen underrätta Europeiska värdepappers- och marknadsmyndig- heten. 
  
 Första stycket motsvarar delvis 5 § första stycket i dess tidigare lydelse med tillägget att även en svensk leverantör av datarapporterings- tjänster omfattas av bestämmelsen samt den skillnaden att bestäm- melsen om att ett värdepappersinstitut, en börs och en clearing- organisation som har fått sitt tillstånd genom att lämna falska uppgifter eller på något annat otillbörligt sätt, som tidigare fanns i punkten 1, numera finns i 1 § första stycket, 4 § första stycket och 6 § 1. Ändringen innebär visserligen att ett sådant illojalt agerande ingår bland övriga bestämmelser i respektive företags överträdelse- katalog och att valet av ingripandeåtgärd därmed ska göras med beaktande av 16 och 17 §§. Som regel ska dock alltjämt tillståndet återkallas (jfr artiklarna 8.b, 44.5.b och 62.b i MiFID II). 
  
 Andra stycket motsvarar i sak 5 § andra stycket i dess tidigare lydelse och utgör ett undantag från den nya principen att en var- ning inte utgör enbart ett alternativ till återkallelse av verksamhets- tillstånd. 
  
 755 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 Tredje och fjärde styckena motsvarar 5 § tredje och fjärde styckena i deras tidigare lydelse. 
  
 Paragrafen genomför artikel 62 (leverantörer av datarappor- teringstjänster) och artiklarna 8.a, och  
 44.5.a–44.5.d 
  (värdepappers- institut och börser). 
  
 10 § Om ett svenskt värdepappersinstitut eller en börs har förklarat sig avstå från tillståndet enligt 9 § första stycket 2 och det samtidigt pågår ett ärende om ingripande mot företaget eller mot en styrelseledamot i företaget eller dess verkställande direktör, eller en ersättare för någon av dem, får Finans- inspektionen, om det är till nytta för utredningen i ingripandeärendet, förena ärendena för gemensam handläggning. I ett sådant fall får Finansinspek- tionen, om det kan ske utan betydande olägenhet för företaget, avgöra frågan om ingripande innan inspektionen avgör om tillståndet ska återkallas enligt 9 § första stycket 2. Finansinspektionen ska då se till att den förutsättning för tillståndet som anges i 9 § första stycket 3 iakttas. 
  
 Om det finns skäl för det, får Finansinspektionen besluta om att ärendena inte längre ska handläggas gemensamt. 
  
 Paragrafen, som saknar motsvarighet i det tidigare 25 kap., inne- håller bestämmelser om handläggningen av en begäran om återkallelse av tillstånd enligt 9 § första stycket 2. Paragrafen har utformats med förslaget till ändringar i lagen (2005:405) om försäkringsför- medling som förebild (8 kap. 2 a §, se Ds 2014:22 s. 9 och 86). 
  
 Första stycket innebär att Finansinspektionen, när förutsättning- arna i förevarande paragraf är uppfyllda, inte behöver avgöra ett ärende om återkallelse av tillstånd enligt 9 § första stycket 2 så snabbt som möjligt. I stället får inspektionen, om det finns skäl för det, handlägga begäran om återkallelse av tillstånd på frivillig grund gemensamt med ett eventuellt samtidigt pågående ärende om in- gripande mot en ledningsperson i företaget. Förfarandet kan jäm- föras med kumulation av mål enligt 14 kap. 6 § rättegångsbalken. Av första stycket framgår också att Finansinspektionen inte be- höver fatta beslut med anledning av begäran om återkallelse förrän efter det att ingripandeärendet är avgjort. Således kan Finans- inspektionen först besluta om att exempelvis påföra sanktionsavgift och därefter övergå till att fatta beslut om återkallelse av tillståndet enligt 9 § första stycket 2. En förutsättning är dock att gemensam handläggning är till nytta för utredningen i ärendet om ingripande. Ett exempel på detta är att det finns anledning att anta att åter- kallelsen syftar till att företaget vill undandra sig tillsyn. Det är dock 
  
 756 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 viktigt att Finansinspektionen, när den har beslutat om gemensam handläggning, beaktar vilken olägenhet ett senarelagt avgörande i återkallelseärendet får för företaget. Här bör som huvudregel gälla att Finansinspektionens bedömning ska grunda sig på vad som typiskt sett är en olägenhet för företaget och inte vad som är en olägenhet i det enskilda fallet. I den bedömningen bör även kunna vägas in vad ett senareläggande skulle kunna få för konsekvenser för tredjeman, t.ex. kunder och andra affärsparter. Olägenheten bör vara betyd- ande för att beaktas. 
  
 Med den förutsättning för tillståndet som anges i 9 § första stycket 3 avses den tidsgräns om sex månader under vilken ett företag inte har utövat sådan verksamhet som tillståndet avser. Genom hänvisningen får alltså Finansinspektionen inte avvakta med att fatta ett beslut med anledning av begäran om återkallelse av tillståndet, om företaget i fråga under en sammanhängande tid om minst sex månader inte har utövat sådan verksamhet. Det gäller oavsett om det är till nytta för utredningen med gemensam hand- läggning eller inte. 
  
 Första stycket har företräde framför kravet på skyndsam hand- läggning i 7 § förvaltningslagen (1986:223). 
  
 Av andra stycket följer att ett beslut om gemensam handläggning enligt första stycket när som helst kan ändras av Finansinspek- tionen, om det finns skäl för det. 
  
 11 § Om tillståndet återkallas får Finansinspektionen besluta om hur av- vecklingen av rörelsen ska ske. 
  
 Ett beslut om återkallelse får förenas med förbud att fortsätta rörelsen. 
  
 Paragrafen motsvarar 6 § i dess tidigare lydelse. Av bestämmelsen framgår att Finansinspektionen i sitt beslut om återkallelse av till- ståndet kan ge anvisningar om hur rörelsen bör avvecklas. Hänsyn kan tas till individuella förhållanden hos det företag som beslutet avser. Om Finansinspektionen meddelar ett beslut om återkallelse, får inspektionen samtidigt meddela förbud för företaget att fortsätta verksamheten. Ett sådant förbud får förenas med vite enligt 44 §. 
  
 För en närmare kommentar hänvisas till prop. 1990/91:142 s. 175 och prop. 1991/92:113 s. 208. 
  
 757 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 12 § Finansinspektionen får förelägga ett svenskt värdepappersinstitut att upphöra med verksamhet som innefattar handel med finansiella instrument på en marknad, om det med hänsyn till reglerna för eller tillsynen över mark- naden framstår som uppenbart olämpligt att institutet bedriver handel där. 
  
 Paragrafen, som motsvarar 3 § i dess tidigare lydelse, är en nationell bestämmelse. Syftet är att förhindra att svenska värdepappersinsti- tut handlar på en marknad där det inte finns tillfredsställande till- syn och kontroll samt ett godtagbart regelsystem. Genom det gemen- samma  
 EU-rättsliga 
  regelverket för reglerade marknader inom EES torde bestämmelsen i praktiken endast kunna tillämpas gentemot marknadsplatser utanför EES. Ett föreläggande får förenas med vite enligt 44 §. För ytterligare kommentarer hänvisas till prop. 1990/91:142 s. 173 f. 
  
 13 § Om en behörig myndighet i ett annat land underrättat Finansinspek- tionen om att ett värdepappersbolag överträtt föreskrifter som gäller i det landet för bolaget, tillämpas  
 8–11, 
  16 och 17 §§. Inspektionen ska underrätta den behöriga myndigheten om vilka åtgärder som vidtas. 
  
 Paragrafen motsvarar 7 § i dess tidigare lydelse. Paragrafhänvis- ningarna har dock justerats och även den nya bestämmelsen i 10 § om gemensam handläggning är tillämplig. För ytterligare kommen- tarer hänvisas till prop. 2006/07:115 s. 639. 
  
 Ingripande mot den som saknar tillstånd m.m. 
  
 14 § Finansinspektionen ska ingripa om någon 
  
 1.driver sådan verksamhet som omfattas av denna lag utan att vara berättigad till det, 
  
 2.använder beteckningen börs i handel med finansiella instrument, utan att ha tillstånd att driva en reglerad marknad, eller 
  
 3.överträder en positionslimit beslutad av Finansinspektionen enligt 15 a kap. 1 §, eller av en annan behörig myndighet inom EES med stöd av nationella bestämmelser som genomför artikel 57.1 i direktivet om marknader för finansiella instrument. 
  
 Ingripande sker genom 
  
 1.utfärdande av ett föreläggande att inom viss tid vidta en viss åtgärd för att komma till rätta med situationen eller upphöra med ett visst agerande, eller 
  
 2.beslut om sanktionsavgift. 
  
 Vid beslut om ingripandeåtgärd tillämpas 16 och 17 §§. 
  
 758 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 Om det är osäkert om lagen är tillämplig på en viss verksamhet, får inspek- tionen förelägga den som driver verksamheten att lämna de upplysningar om verksamheten som inspektionen behöver för att bedöma om så är fallet. 
  
 Ett föreläggande enligt denna paragraf som avser ett utländskt företag får riktas mot såväl företaget som den som i Sverige är verksam för företagets räkning. 
  
 Paragrafen motsvarar till viss del 17 § i dess tidigare lydelse, och genomför artikel 70.4.a (delvis, jfr artiklarna 5, 6.2, 44 och 59) och 70.6 (delvis) i MiFID II. 
  
 Av första stycket 1 följer att det utgör en överträdelse att utan erforderligt tillstånd bedriva verksamhet som värdepapperbolag (2 kap. 1 och 2 §§), leverantör av datarapporteringstjänster (10 kap. 1 §), börs (12 kap. 1 §) och clearingorganisation (19 kap. 1 § och EMIR4). Detsamma gäller för tredjelandsföretag som driver filial- verksamhet här i landet (4 kap. 4 §). Bestämmelsen omfattar alltså även ett åsidosättande av skyldigheten att hos Finansinspektionen ansöka om att det ursprungliga tillståndet ska gälla för ytterligare investeringstjänster, annan inventeringsverksamhet eller ytterligare sidotjänster innan dessa tillhandahålls respektive påbörjas (jfr arti- kel 6.2). 
  
 Av punkten 2 framgår att det också utgör en överträdelse att, vid handel med finansiella instrument, använda beteckningen börs utan att ha tillstånd att bedriva en reglerad marknad. Inspektionens möj- ligheter att ingripa har varit begränsade till att förelägga den som bedriver verksamheten att upphöra med rörelsen (17 § första stycket i dess tidigare lydelse). 
  
 Enligt punkten 3 kan inspektionen också ingripa mot den som överträder en positionslimit som har beslutats enligt 15 a kap. 1 § eller en positionslimit som har beslutats av en annan behörig myn- dighet enligt motsvarande regler. Det kan i det senare fallet vara fråga om ett företag hemmahörande i Sverige som handlar med råvaruderivat som handlas på flera europeiska marknadsplatser och positionslimiten har, på grund av att den största andelen av handeln sker i en annan medlemsstat (se artikel 57.6 i MiFID II), beslutats av den behöriga myndigheten i den andra medlemsstaten. 
  
 Ingripande kan, liksom tidigare, ske genom ett rättelseföreläg- gande eller, med tillägget i andra stycket, genom sanktionsavgifter. 
  
 4 Förordning (EU) nr 648/2012. 
  
 759 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 Av tredje stycket följer att de omständigheter som anges i 16 och 17 §§ ska beaktas vid val av ingripandeåtgärd. I  
 18–20 
  §§ finns vidare bestämmelser om hur sanktionsavgifter fastställs. 
  
 Fjärde och femte styckena motsvarar 17 § andra och tredje styck- ena i deras tidigare lydelse. 
  
 För ytterligare kommentarer hänvisas till prop. 2006/07:115 s. 643 f. 
  
 Ingripande mot fysiska personer i företagets ledning 
  
 15 § Vid allvarliga överträdelser som avses i 1 och 4 §§ samt 7 § 1 och 2 får ingripande ske även mot någon som ingår i ett svenskt värdepappersinstituts eller en börs styrelse eller är dess verkställande direktör, eller ersättare för någon av dem, om denne av uppsåt eller grov oaktsamhet har agerat på ett sätt som föranlett överträdelsen i fråga. 
  
 Ingripande sker genom 
  
 1.beslut om sanktionsavgift, eller 
  
 2.såvitt avser en styrelseledamot eller verkställande direktör i ett svenskt värdepappersinstitut, eller en ersättare för någon av dem, beslut om att per- sonen i fråga inte får vara det 
  
 a) under viss tid, lägst tre och högst tio år, eller b) vid upprepade överträdelser, på obegränsad tid. Vid beslut om sanktioner tillämpas 16 och 17 §§. 
  
 Första stycket gäller också vid överträdelser enligt 25 § första stycket 1 och 2 samt andra stycket, och tillämpas på den eller de personer som har an- svaret för ledningen av filialen. Ingripande sker genom beslut om sanktions- avgift. 
  
 Ingripande enligt första stycket ska inte ske om samma otillåtna agerande omfattas av ett åtal för brott. 
  
 Paragrafen, som saknar motsvarighet i det tidigare 25 kap. och genomför artikel 70.2 och 70.6 (delvis) i MiFID II, innebär att regel- överträdelser från ett svensk värdepappersinstituts, en börs och en svensk datarapporteringstjänstleverantörs sida, under vissa förut- sättningar, kan medföra att sanktioner påförs personer i lednings- organet för institutet eller börsen. 
  
 Av hänvisningarna i första stycket följer vilka överträdelser som kan leda till sanktioner för fysiska personer i ett företags ledning. Det kan komma i fråga när ett svenskt värdepappersinstitut, en börs eller en svensk leverantör av datarapporteringstjänster har över- trätt någon av de bestämmelser som räknas upp i förevarande stycke. När det gäller överträdelser av en leverantör av datarappor- 
  
 760 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 teringstjänster är dock bestämmelsen i artikel 70.2 i MiFID II ut- formad på så sätt att medlemsstaterna enbart måste säkerställa att ingripande mot ledningspersoner kan ske, om ett sådant företag samtidigt är ett värdepapperföretag eller en marknadsoperatör. För svenskt vidkommande innebär ett direktivnära genomförande att ett ingripande mot ledningspersoner för en överträdelse från en svensk datarapporteringstjänstleverantörs sida bara ska ske när det är fråga om en leverantör som samtidigt är ett svenskt värde- pappersinstitut eller en börs. 
  
 Av första stycket framgår vidare förutsättningarna för att en sanktion ska kunna påföras. För det första ska företaget i fråga ha begått en överträdelse som ska vara av allvarligt slag. Att det finns ett sanktionsbeslut mot företaget är dock inget krav för sanktioner mot fysiska personer; överträdelsen i sig är tillräcklig. Det kan t.ex. finnas situationer där något beslut mot företaget inte meddelats, t.ex. om det försatts i konkurs innan överträdelsen upptäckts. Sank- tioner mot fysiska personer bör komma i fråga endast om före- tagets överträdelse har varit så allvarlig att den sanktion som be- slutats, eller skulle ha beslutats, för företagets del skulle ha varit återkallelse av tillståndet eller en sanktionsavgift enligt de högsta nivåerna för sådana avgifter. 
  
 För det andra ska styrelseledamoten, den verkställande direk- tören, eller en ersättare för dem, uppsåtligen eller av grov oaktsam- het ha agerat på ett sätt, t.ex. genom att fatta beslut eller underlåta att fatta beslut, som har lett till överträdelsen. När det gäller styrel- sens beslut fattas dessa normalt kollektivt, se t.ex. 8 kap. 22 § aktie- bolagslagen (2005:551). De styrelseledamöter som röstat för ett beslut är de ledamöter som anses ha fattat beslutet och som, om det utgör en allvarlig överträdelse, kan bli föremål för sanktioner. 
  
 När det gäller bedömningen av det subjektiva rekvisitet kan praxis på andra rättsområden tjäna som ledning (se t.ex. NJA 1983 s. 375 beträffande grov oaktsamhet i skattebrottslagens mening, och NJA 2013 s. 369 beträffande bidragsbrott). Oaktsamheten får i regel be- dömas som grov när det är fråga om ett medvetet risktagande i fråga om en uppgifts riktighet. En sådan bedömning är relevant när det gäller överträdelser enligt 1 § första stycket, 4 § första stycket och 7 § 1, dvs. företaget har fått tillstånd genom att lämna falska uppgifter eller på annat otillbörligt sätt. Grov oaktsamhet är det som regel fråga om också när man har underlåtit att ta reda på 
  
 761 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 faktiska förhållanden eller rättsregler som uppenbarligen har betyd- else i sammanhanget. Resonemanget kan tillämpas på t.ex. över- trädelser i förhållande till de grundläggande kraven beträffande bolagsstyrning och ledningspersoners lämplighet. I praktiken blir detta tillämpligt bara på den situationen att styrelsen inte har tagit reda på huruvida en person är lämplig som verkställande direktör. Även när det är fråga om ett medvetet risktagande som kunde ha undvikits, kan det vara fråga om grov oaktsamhet. En sådan be- dömning är relevant när det är fråga om att underlåta att tillämpa kundsskyddsregler. 
  
 Det är bara om samtliga dessa förutsättningar föreligger som även en fysisk person i företagets ledningsorgan kan bli föremål för ett överträdelseärende. Det hela kan jämföras med systemet med åtalsplikt för åklagare. 
  
 Kretsen personer som sanktioner kan riktas mot är styrelseleda- möter och verkställande direktör samt ersättare för någon av dem, se avsnitten 11.2.1 och 13.3.1. Med ersättare avses, liksom tidigare, ersättare enligt relevant lagstiftning: styrelsesuppleanter och vice verk- ställande direktörer enligt aktiebolagslagen (se prop. 1995/96:173 s. 130). 
  
 När det gäller sanktionen enligt andra stycket 1 skiljer sig denna åt från motsvarande sanktion i 8 §. Ett beslut enligt 8 § 4 gäller i förhållande till det värdepappersinstitut, den börs, eller det data- rapporteringstjänstföretag som sanktionen avser, dvs. det är i de fallen ett förbud för en viss person att vara styrelseledamot eller verkställande direktör i det ifrågavarande institutet eller företaget. Denna sanktionsmöjlighet har inspektionen redan i dag i viss utsträck- ning, (4 § i dess tidigare lydelse). Sanktionen enligt förevarande paragraf är personlig och riktar sig mot styrelseledamoten eller verkställande direktören själv och innebär att personen i fråga inte får ha en motsvarande position i något värdepappersinstitut. Av ordalydelsen i artikel 70.2 följer att sanktionen – för svenskt vid- kommande – ska kunna påföras personer i ett värdepappersinstituts ledningsorgan (se vidare avsnitt 13.3.1). 
  
 Sanktionen, som kan liknas vid en form av yrkesförbud, ska som regel gälla under viss tid. Endast vid upprepade överträdelser kan det bli aktuellt med ett tidsobegränsat förbud mot att utöva led- ningsuppdrag i ett värdepappersinstitut. Uttrycket upprepade överträdelser innebär inte att det är en förutsättning att personen i 
  
 762 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 tidigare beslut har påförts sanktioner för samma slags eller liknande överträdelser, utan kan också bli aktuellt om det i ärendet framkommer att det är fråga om ett flertal överträdelser. 
  
 Sanktionen påminner om näringsförbud enligt lagen (2014:836) om näringsförbud. Ett sådant förbud kan enligt 5 § den lagen be- slutas för lägst tre och högst tio år och detsamma gäller enligt förevarande paragraf förbudet att vara styrelseledamot eller verk- ställande direktör i ett värdepappersinstitut. Enligt förarbetena till reglerna om näringsförbud är det vid bestämmandet av förbuds- tidens längd av betydelse om näringsidkaren förorsakat stor skada för borgenärer, anställda, konkurrenter eller avtalsparter. Det är också av vikt vilken inställning näringsidkaren har visat. En omständighet som bör verka i skärpande riktning är om näringsidkaren har visat sig helt likgiltig för de regler som gäller för näringsverksamhet. Om näringsidkaren tidigare har varit underkastad näringsförbud men vägrat att ta rättelse av detta, kan det finnas skäl att meddela en längre förbudstid (se prop. 1995/96:98 s. 36 f.). 
  
 Omständigheterna som ska beaktas vid näringsförbud stämmer väl överens med de omständigheter som enligt artikel 72.2 i MiFID II ska beaktas vid beslut om sanktioner enligt direktivet, se 16 och 17 §§, till vilka paragrafer det upplysningsvis hänvisas i tredje stycket. Vid bedömningen av förbudstidens längd bör således led- ning hämtas i den praxis som finns beträffande näringsförbud. Ut- över de omständigheter som ska beaktas enligt förarbetena till bestämmelserna om näringsförbud ska det vid bestämmandet av förbudstidens längd också beaktas om överträdelsen förorsakat stor skada för kunder, motparter, andra marknadsaktörer och marknadens integritet, samt om personen i fråga tidigare har varit föremål för sanktioner enligt denna lag. I fråga om sanktions- avgifter finns bestämmelser om hur dessa ska fastställas i  
 18–20 
  §§. 
  
 Av fjärde stycket följer att även den eller de personer som har ansvaret för ledningen i ett tredjelandsföretag som driver värde- pappersrörelse från filial här i landet kan påföras en sanktionsavgift enligt förevarande paragraf, om förutsättningarna för detta enligt första stycket är uppfyllda. En person som har ledningsansvar för filialverksamheten kan alltså, på samma sätt som en styrelseledamot eller verkställande direktör i ett svenskt värdepappersinstitut, påföras en sanktionsavgift. Enligt lagen (1992:160) om utländska filialer 
  
 763 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 m.m. är verkställande direktören eller vice verkställande direktören ansvarig för filialens verksamhet. 
  
 Ingripanden gentemot juridiska personer samt de fysiska och juridiska personer som omfattas av 14 § ska, liksom i dag, ske genom att Finansinspektionen själv fattar beslut om sanktioner. Ett ingrip- ande enligt förevarande paragraf ska i stället ske genom att inspek- tionen utfärdar ett sanktionsföreläggande eller, om detta inte god- känns, genom att inspektionen för talan om sanktion vid domstol, se 34 och 37 §§. 
  
 Femte stycket klargör att ett ingripande enligt lagen om värde- pappersmarknaden inte ska ske i de undantagsfall då samma otillåtna agerande är föremål för ett åtal. Med otillåtet agerande avses också passivitet eller underlåtenhet att agera, t.ex. att inte lämna eller in- hämta föreskrivna uppgifter. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 13.3.1. 
  
 Bestämmande av rättelseåtgärder och sanktioner 
  
 16 § Vid valet av åtgärd eller sanktion ska Finansinspektionen ta hänsyn till hur allvarlig överträdelsen är och hur länge den pågått. Särskild hänsyn ska tas till överträdelsens art, överträdelsens konkreta och potentiella effekter på det finansiella systemet, skador som uppstått och graden av ansvar. 
  
 Finansinspektionen får avstå från ingripande om en överträdelse är ringa eller ursäktlig, om företaget eller den fysiska personen i fråga gör rättelse eller om någon annan myndighet har vidtagit åtgärder mot företaget eller den fysiska personen och dessa åtgärder bedöms tillräckliga. 
  
 17 § Utöver det som anges i 16 § ska i försvårande riktning beaktas om företaget eller den fysiska personen i fråga tidigare har begått en överträdelse. Vid denna bedömning bör särskild vikt fästas vid om överträdelserna är likartade och den tid som har förflutit mellan de olika överträdelserna. 
  
 I förmildrande riktning ska beaktas om 
  
 1.företaget eller den fysiska personen i väsentlig mån genom ett aktivt samarbete har underlättat Finansinspektionens utredning, 
  
 2.företaget snabbt upphört med överträdelsen, eller 
  
 3.den fysiska personen snabbt har verkat för att överträdelsen ska upphöra. 
  
 Bestämmelserna i 16 och 17 §§ motsvaras i sak av 1 a och 1 b §§ i deras tidigare lydelse. Paragraferna utgör genomförandet av arti- kel 70.a, 70.b, 70.e, 70.f, 70.g och 70.h i kapitaltäckningsdirektivet, som överensstämmer med innehållet i artikel 72.2 i MiFID II (och som därmed också är genomförd). Paragraferna har anpassats för att också tillämpas vid valet av åtgärd eller sanktion för fysiska per- 
  
 764 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 soner samt genomgått vissa redaktionella ändringar. Bestämmelsen i 17 § andra stycket har utformats i enlighet med Lagrådets förslag i yttrande över lagrådsremissen Nya administrativa sanktioner på finansmarknadsområdet (se Utdrag ur protokoll vid sammanträde den 17 december 2014). 
  
 Vid bedömningen ska överträdelsens allvarlighet och varaktighet utgöra utgångspunkten för valet av ingripandeåtgärd. 
  
 Enligt 16 § första stycket andra meningen ska särskild hänsyn tas till överträdelsens art och dess konkreta eller potentiella effekter på det finansiella systemet och eventuella skador som uppstått. Med skador avses bl.a. skador som drabbat institutets kunder, men även att förtroendet för de finansiella marknaderna påverkas negativt. Som en förmildrande omständighet ska beaktas om överträdelsen är ursäktlig. Det innebär att Finansinspektionen eller domstolen ska ha möjlighet att beakta om en överträdelse är föranledd av ett beteende som av särskilda omständigheter är att betrakta som mindre klandervärt än annars. Bestämmelsen utgör inte hinder för att ta hänsyn till andra omständigheter än de som anges särskilt (se prop. 2013/14:228 s. 312). Av andra stycket framgår att Finansinspek- tionen i vissa fall kan avstå från att ingripa. Beträffande ingripanden mot fysiska personer i företagens ledningsorgan, se även 15 § femte stycket. 
  
 I 17 § anges hur ett antal olika faktorer som inte är hänförliga till själva överträdelsen ska inverka på valet av ingripandeåtgärd. Av första stycket framgår att i försvårande riktning ska beaktas om institutet eller företaget tidigare har gjort sig skyldigt till en över- trädelse, varvid det är särskilt försvårande om överträdelserna är identiska eller likartade. Särskild vikt bör fästas vid den tid som för- flutit mellan överträdelserna, varvid det får anses mer försvårande om det föreligger en kort tidsperiod mellan överträdelserna i fråga. I 17 § andra stycket fastslås att i förmildrande riktning ska beaktas om ett företag eller en fysisk person genom ett aktivt samarbete underlättar Finansinspektionens utredning och om företaget snabbt upphör med överträdelsen eller att en fysisk person snabbt har verkat för att överträdelsen ska upphöra. (Jfr Lagrådets yttrande). För att bestämmelsen ska kunna medföra sanktionslindring krävs att det är fråga om ett samarbete av väsentlig betydelse. Det bör för regelns tillämpning krävas att företaget eller den fysiska personen 
  
 765 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 självmant för fram viktig information som Finansinspektionen inte redan förfogar över. 
  
 I fråga om sanktionsavgift, se även  
 18–20 
  §§. 
  
 Särskilt om sanktionsavgifter samt förseningsavgift 
  
 Sanktionsavgift för juridiska personer 
  
 18 § En sanktionsavgift för en juridisk person ska fastställas till högst 
  
 1.tio procent av företagets omsättning närmast föregående räkenskapsår, 
  
 2.två gånger den vinst som erhållits till följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa, eller 
  
 3.två gånger de kostnader som undvikits till följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa. 
  
 Sanktionsavgiften får inte bestämmas till ett lägre belopp än 5 000 kronor. Om överträdelsen har skett under företagets första verksamhetsår eller om uppgifter om omsättningen annars saknas eller är bristfälliga, får den upp- skattas. 
  
 För värdepappersinstitut får avgiften inte vara så stor att institutet därefter inte uppfyller kraven i 8 kap. 3 § denna lag eller 6 kap. 1 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. 
  
 Avgiften tillfaller staten. 
  
 Paragrafens  
 första–tredje 
  stycken motsvarar 9 § i dess tidigare lydelse med tillägg att bestämmelsen gäller för juridiska personer. I den paragrafen gjordes ändringar, som trädde i kraft den 2 augusti 2014, för att genomföra artiklarna 66.2.c, 66.2.e, 67.2.e och 67.2.g i kapitaltäckningsdirektivet, vilka överensstämmer med artikel 70.6.f och 70.6.h i MiFID II (som därmed också är genomförda). 
  
 Paragrafen ska tillämpas när sanktionsavgift bestäms för ett svenskt värdepappersinstitut, en börs, en svensk cleararingorganisation och en svensk leverantör av datarapporteringstjänster samt för tredje- landsföretags filialer här i landet. 
  
 Ett belopp beräknat enligt punkten 1 får överstigas för de fall avgiften bestäms enligt punkterna 2 och 3. Detta framgår uttryck- ligen av artikel 70.6.h. Om det går att beräkna en ekonomisk fördel (dvs. en uppkommen vinst eller en undviken förlust/kostnad) finns det alltså två alternativa beräkningsmetoder. Den metod som leder till det högsta beloppet utgör, tillsammans med bestämmelsen i andra stycket, ramarna för sanktionsavgiftens storlek i det enskilda fallet. 
  
 766 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 Fjärde stycket motsvarar 8 § andra stycket i dess tidigare lydelse. Bestämmelserna om sanktionsavgift behandlas i avsnitt 13.3.4. 
  
 Sanktionsavgifter för fysiska personer 
  
 19 § En sanktionsavgift för en fysisk person ska fastställas till högst 
  
 1. ett belopp som per den 2 juli 2014 i svenska kronor motsvarar fem miljoner euro, 
  
 2.två gånger den vinst som erhållits till följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa, eller 
  
 3.två gånger de kostnader som undvikits till följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa. 
  
 Sanktionsavgiften får inte bestämmas till ett lägre belopp än 5 000 kronor. Avgiften tillfaller staten. 
  
 Paragrafen saknar motsvarighet i det tidigare 25 kap. Första stycket genomför artikel 70.6.g och 70.6.h. i MiFID II. Den 2 juli 2014 uppgick eurokursen till 9,1571, vilket innebär att sanktionsavgifter ska kunna uppgå till högst 45 785 500 kronor. 
  
 I likhet med vad som gäller för juridiska personer (18 §) finns i andra stycket en bestämmelse om en avgifts lägsta belopp. Bestäm- melsen är tillämplig för sanktionsavgifter som påförs fysiska perso- ner enligt 14 och 15 §§ samt 24 kap. 8 a §. 
  
 20 § När sanktionsavgiftens storlek fastställs, ska särskild hänsyn tas till sådana omständigheter som anges i 16 och 17 §§ samt till företagets eller den fysiska personens finansiella ställning och, om det går att fastställa, den vinst som företaget eller den fysiska personen erhållit till följd av regelöverträdelsen eller de kostnader som undvikits. 
  
 Paragrafen motsvarar i sak 10 § i dess tidigare lydelse med förtyd- ligande tillägg så att det framgår att bestämmelsen ska tillämpas även vid bestämmande av sanktionsavgift för fysiska personer. När det gäller företags och fysiska personers finansiella ställning anges som exempel i artikel 72.2.c i MiFID II företagets totala årsomsättning och fysiska personers årsinkomst och nettotillgångar. Även en sådan omständighet att personen i fråga till följd av överträdelsen drabbats, eller om det finns välgrundad anledning att anta att han eller hon kommer att drabbas, av avskedande eller uppsägning från anställning eller av annat hinder eller synnerlig svårighet i yrkes- 
  
 767 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 eller näringsutövning, får beaktas (jfr 29 kap. 5 § 5 brottsbalken; se även artikel 72.2 andra stycket i MiFID II). 
  
 Paragrafen utgör genomförandet av artikel 70.c och 70.d i kapitaltäckningsdirektivet, som i stort överensstämmer med artikel 72.2 första stycket c och d i MiFID II (som därmed också är genomförd). 
  
 Förseningsavgift 
  
 21 § Om ett svenskt värdepappersinstitut, en börs, en svensk clearing- organisation eller en svensk leverantör av datarapporteringstjänster inte lämnar de upplysningar som föreskrivits med stöd av 23 kap. 15 § 1 i tid, får Finansinspektionen besluta att företaget ska betala en förseningsavgift med högst 100 000 kronor. 
  
 Avgiften tillfaller staten. 
  
 Paragrafen motsvarar 11 § i dess tidigare lydelse med tillägget i första stycket som innebär att även en svensk leverantör av data- rapporteringstjänster omfattas av bestämmelsen. 
  
 Ingripande mot utländska värdepappersföretag 
  
 22 § Finansinspektionen får förelägga ett utländskt värdepappersföretag som hör hemma inom EES och som driver verksamhet från filial i Sverige, att göra rättelse om det överträder någon av följande bestämmelser eller föreskrifter som meddelats med stöd av dem eller överträder bestämmelser i genomförandeförordningen som hänför sig till någon av följande bestäm- melser: 
  
 –8 kap. 1,  
 12–16, 
  28, 30, 31 och 34 §§ om grundläggande principer, dokumentations- och informationsskyldighet samt krav avseende produkt- hantering, kompetens hos företagets personal samt offentliggörande av infor- mation, 
  
 –9 kap. 8 och  
 15–17 
  §§ om belöningssystem och om ersättningar från tredjepart, 
  
 –9 kap.  
 10–14 
  och  
 18–26 
  §§ om  
 informations-, 
  dokumentations- och rapporteringsskyldighet i förhållande till kund, 
  
 –9 kap.  
 27–35 
  § om utförande av kundorder, eller 
  
 –9 kap.  
 36–39 
  om kunders finansiella instrument och medel. 
  
 Ingripande enligt första stycket ska också ske om företaget har åsidosatt sina skyldigheter eller på annat sätt överträtt bestämmelserna i förordningen om marknader för finansiella instrument genom 
  
 1. att inte offentliggöra, tillgängliggöra eller tillhandahålla uppgifter i enlighet det som föreskrivs i artiklarna 
  
 768 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 –20.1 och 20.2 första meningen, 
  
 – 
 21.1–21.3, 
  och 
  
 –22.2, 
  
 2.att underlåta att genomföra transaktioner på en handelsplats eller som en systematisk internhandlare i enlighet med det som föreskrivs i artikel 23.1 och 23.2, 
  
 3.att inte föra register eller hålla uppgifter tillgängliga i enlighet med det som föreskrivs i artikel 25.1 och 25.2, 
  
 4.att inte rapportera uppgifter om utförda transaktioner till Finans- inspektionen i enlighet med det som föreskrivs i artikel 26.1 första stycket,  
 26.2–26.5, 
  26.6 första stycket och 26.7  
 första–femte 
  styckena, eller 
  
 5.att, i fråga om värdpappersinstitut som utgör en systematisk intern- handlare eller genomför transaktioner utanför en handelsplats, inte offentlig- göra, tillgängliggöra eller tillhandahålla uppgifter eller uppfylla de krav som föreskrivs i artiklarna 
  
 –14.1, 14.2 första meningen och 14.3  
 andra–fjärde 
  meningarna, 
  
 –15.1 första stycket och andra stycket första och tredje meningarna, 15.2 och 15.4 andra meningen, 
  
 –17.1 andra meningen, eller 
  
 –18.1, 18.2, 18.4 första meningen, 18.5 första meningen, 18.6 första stycket, 18.8 och 18.9. 
  
 Om företaget inte följer föreläggandet, ska Finansinspektionen underrätta den behöriga myndigheten i företagets hemland. 
  
 Om rättelse inte sker, får Finansinspektionen förbjuda värdepappers- företaget att påbörja nya transaktioner i Sverige. Innan förbud meddelas ska inspektionen underrätta den behöriga myndigheten i företagets hemland. Europeiska kommissionen och Europeiska värdepappers- och marknads- myndigheten ska omedelbart informeras när ett förbud meddelas. 
  
 23 § Om ett utländskt värdepappersföretag som hör hemma inom EES och som driver verksamhet från filial i Sverige, överträder någon annan bestämmelse i genomförandeförordningen, denna lag eller föreskrift som meddelats med stöd av denna lag än dem som anges i 22 §, ska Finans- inspektionen underrätta den behöriga myndigheten i företagets hemland. Detsamma gäller om ett företag som genom direkt tillhandahållande av tjänster eller genom att driva en handelsplattform överträder någon bestäm- melse i genomförandeförordningen, denna lag eller föreskrift som meddelats med stöd av lagen. 
  
 Om värdepappersföretaget efter en sådan underrättelse fortsätter överträd- elsen genom att handla på ett sätt som tydligt skadar investerarnas intresse i Sverige eller leder till att marknaden inte fungerar korrekt, får Finansinspek- tionen förelägga företaget att göra rättelse eller förbjuda företaget att påbörja nya transaktioner i Sverige. Innan föreläggande eller förbud meddelas, ska inspektionen underrätta den behöriga myndigheten i företagets hemland. Europeiska kommissionen och Europeiska värdepappers- och marknads- myndigheten ska omedelbart informeras när ett föreläggande eller förbud meddelas. 
  
 769 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 24 § Om ett utländskt värdepappersföretag som hör hemma inom EES och som driver verksamhet i Sverige från filial eller genom direkt tillhanda- hållande av tjänster, har fått sitt verksamhetstillstånd återkallat i hemlandet, ska Finansinspektionen omedelbart förbjuda företaget att göra nya åtaganden i Sverige. 
  
 Bestämmelserna i  
 22–24 
  §§, som i princip motsvarar  
 12–14 
  §§ i deras tidigare lydelse, reglerar hur Finansinspektionen ska agera om ett utländskt värdepappersföretag som hör hemma inom EES över- träder olika i paragraferna angivna bestämmelser, eller om ett sådant företag fått sitt verksamhetstillstånd i hemlandet återkallat. För tredjelandsföretags filialer (dvs. utländska företag utanför EES), se 
  
 25§. 
  
 Liksom i 2004 års direktiv gäller principen om hemlandstillsyn, 
  
 vilket innebär att huvudansvaret för tillsynen åvilar den behöriga myndigheten i företagets hemland, och detta oberoende av var inom EES som verksamheten bedrivs. När det gäller filialer har dock värdmedlemsstaten tillsynsansvar för efterlevnaden av de bestäm- melser som anges i 22 § (se artiklarna 16.11 och 35.8 i MiFID II, jfr även 8 kap. 2 §). Tillsynsansvaret omfattar alltjämt också att före- tagen uppfyller kraven i 9 kap. 18 och 19 §§ (8 kap. 22 a och 22 b §§ i deras tidigare lydelse). 
  
 I 22 § första stycket har paragrafhänvisningar justerats så att de överensstämmer med innehållet i artiklarna 16.11 och 35.8 i MiFID II, bl.a. har hänvisningar till tidigare bestämmelser om systematiska internhandlare och transaktionsrapportering utmönstrats. Bestäm- melser om detta finns nu i stället i MiFIR, och framgår av det nya, andra stycket. Härigenom är artikel 35.8 genomförd även i den del som utgör en hänvisning till relevanta bestämmelser i MiFIR. Juste- ringar har även gjorts i hänvisningarna med anledning av att kund- skyddsbestämmelser som tidigare fanns i 8 kap. nu finns i 9 kap. 
  
 Även i 23 § har paragrafhänvisningar justerats. 
  
 25 § Finansinspektionen ska ingripa mot ett utländskt företag som hör hemma utanför EES och som driver värdepappersrörelse från filial i Sverige, om företaget 
  
 1.har fått sitt tillstånd genom att lämna falska uppgifter eller på annat otillbörligt sätt, 
  
 2.har åsidosatt sina skyldigheter eller på annat sätt överträtt det som föreskrivs i 
  
 – 4 kap.  
 4–6 
  §§, 
  
 – 8 kap. 8  
 b–8 
  e, och  
 9–34 
  §§, 
  
 770 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 –9 kap. 6 § andra stycket fjärde meningen, 7, 8 och  
 10–39 
  §§, 
  
 –11 kap.  
 1–5 
  § och 12 §§, 
  
 –22 kap. 2 § andra stycket, eller företaget inte följer ett beslut som med- delats av Finansinspektionen enligt 22 kap. 1, 2 § första stycket, 3, 5 eller 6 §, eller 
  
 –23 kap.  
 2–4 
  §§, eller 
  
 3.i annat fall än som anges i 1 eller 2 har åsidosatt sina skyldigheter enligt denna lag eller andra författningar som reglerar företagets verksamhet i Sverige. 
  
 Ingripande ska också ske om företaget har åsidosatt sina skyldigheter eller på annat sätt överträtt bestämmelserna i förordningen om marknader för finansiella instrument genom 
  
 1.att inte offentliggöra, tillgängliggöra eller tillhandahålla uppgifter i en- lighet det som föreskrivs i artiklarna 
  
 –3.1 och 3.3, 
  
 –4.3 första stycket, 
  
 –6, 
  
 –7.1 tredje stycket första meningen, 
  
 –8.1, 8.3 och 8.4, 
  
 –10, 
  
 –11.1 tredje stycket första meningen och 11.3 tredje stycket, 
  
 –12.1, 
  
 –13.1, 
  
 –20.1 och 20.2 första meningen, och 
  
 – 
 21.1–21.3, 
  
 2.att inte tillhandahålla uppgifter till Finansinspektionen i enlighet med det som föreskrivs i artikel 22.2, 
  
 3.att underlåta att genomföra transaktioner på en handelsplats eller som en systematisk internhandlare i enlighet med det som föreskrivs i artikel 23.1 och 23.2, 
  
 4.att inte föra register eller hålla uppgifter tillgängliga i enlighet med det som föreskrivs i artikel 25.1 och 25.2, 
  
 5.att inte rapportera uppgifter om utförda transaktioner till Finans- inspektionen i enlighet med det som föreskrivs i artikel 26.1 första stycket,  
 26.2–26.5, 
  26.6 första stycket och 26.7  
 första–femte 
  styckena, eller 
  
 6.att, i fråga om värdpapperföretag som utgör en systematisk intern- handlare eller genomför transaktioner utanför en handelsplats, underlåta att offentliggöra, tillgängliggöra eller tillhandahålla uppgifter eller uppfylla de krav som föreskrivs i artikel 
  
 –14.1, 14.2 första meningen och 14.3  
 andra–fjärde 
  meningarna, 
  
 –15.1 första stycket och andra stycket första och tredje meningarna, 15.2 och 15.4 andra meningen, 
  
 –17.1 andra meningen, eller 
  
 –18.1, 18.2, 18.4 första meningen, 18.5 första meningen, 18.6 första stycket, 18.8 och 18.9. 
  
 Vid bestämmande av ingripandeåtgärd ska 8, 9, 16 och 17 §§ tillämpas. Om insättningar hos filialen omfattas av garanti till följd av ett beslut 
  
 enligt 3 § andra stycket lagen (1995:1571) om insättningsgaranti eller investerarskydd till följd av ett beslut enligt 5 § lagen (1999:158) om 
  
 771 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 investerarskydd och värdepappersföretaget inte fullgör sina skyldigheter enligt de lagarna, får Finansinspektionen förelägga värdepappersföretaget att vidta rättelse. Ett sådant föreläggande får bara meddelas om tillstånd till filial- etablering inte skulle ha meddelats utan ett beslut enligt lagarna. Ett före- läggande ska innehålla upplysning om att filialtillståndet återkallas om före- läggandet inte följs. Har värdepappersföretaget inte vidtagit rättelse inom ett år från föreläggandet, får inspektionen återkalla tillståndet. 
  
 Om filialtillståndet återkallas tillämpas 11 §. 
  
 Finansinspektionen ska underrätta den behöriga myndigheten i företagets hemland om de åtgärder som har vidtagits med stöd av denna paragraf. 
  
 Paragrafen motsvarar i till viss del 15 § i dess tidigare lydelse. Första stycket innehåller hänvisningar till de bestämmelser i lagen 
  
 som vid överträdelser ska medföra ett ingripande mot företaget, och genomför därmed (tillsammans med andra stycket) artiklarna 16.11 och 41.2 i MiFID II. På samma sätt som i bestämmelserna för svenska företag (2 §, 5 §, 6 § 2, 7 § 3) finns i punkten 3 i förevarande paragrafs första stycke en allmän bestämmelse. Överträdelser enligt den punkten kan dock inte medföra att sanktioner påförs även den eller de personer som har ansvaret för ledningen av filialen, utan enbart sådana som omfattas av punkterna 1 och 2 samt andra stycket (se 15 § fjärde stycket). 
  
 Av det nya andra stycket följer vilka överträdelser av bestäm- melser i MiFIR som ska medföra ett ingripande. Det är alltså, på samma sätt som tidigare, Finansinspektionen som utövar tillsyn och har befogenhet att ingripa vid en överträdelse. 
  
 Av tredje stycket framgår att bestämmelserna om ingripande- åtgärder samt hur sådana ska bestämmas är tillämpliga. Till skillnad från tidigare finns nu en möjlighet att påföra filialen en sanktions- avgift och att besluta att en person som är ansvarig för filialen inte längre får vara det. Bestämmelser om hur sanktionsavgifter ska fast- ställas finns i 18 och 20 §§. Av tredje stycket framgår att även be- stämmelsen i 9 §, om grund för återkallelse av ett tillstånd, är tillämplig. Därigenom genomförs artikel 43 i MiFID II. Trots att den artikeln inte ingår i uppräkningen i artikel  
 70.3–70.5 
  i direktivet finns det skäl att, på samma sätt som för svenska företag, betrakta det som en överträdelse, om tredjelandsföretaget har erhållit tillstånd genom att lämna falska uppgifter eller på annat otillbörligt sätt, se kommentaren till 9 §. 
  
 Fjärde–sjätte 
  styckena motsvarar 15 §  
 andra–fjärde 
  styckena i deras tidigare lydelse. 
  
 772 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 Ingripande mot utländska företag som driver en reglerad marknad eller clearingverksamhet 
  
 26 § Om ett utländskt företag som har tillstånd att driva en reglerad marknad eller clearingverksamhet från filial i Sverige har överträtt en be- stämmelse i denna lag eller andra författningar som reglerar företagets verk- samhet i Sverige, ska Finansinspektionen besluta om ingripande enligt 8, 16 och 17 §§. 
  
 Om ett utländskt företag som driver en reglerad marknad i ett annat land inom EES när det vidtar åtgärder i Sverige för att underlätta för deltagare på distans att få tillträde till den reglerade marknaden, överträder denna lag eller en föreskrift som meddelats med stöd av lagen, ska det som sägs i 23 § om utländska värdepappersföretag gälla även för företaget. 
  
 Paragrafen motsvarar delvis 16 § i dess tidigare lydelse. Hänvisningen i första stycket till andra författningar omfattar t.ex. artiklar i MiFIR i tillämpliga delar. 
  
 Liksom för tredjelandsföretag som driver värdepappersrörelse från filial här i landet har sanktionsbefogenheterna för Finans- inspektionen utvidgats, och omfattar nu t.ex. sanktionsavgifter. Hur sådana fastställs framgår av 18 och 20 §§. 
  
 I de fall ett utländskt företag som driver en reglerad marknad har tillstånd att driva en handelsplattform ska företaget i den egen- skapen behandlas som ett värdepappersföretag. För ytterligare kom- mentarer, se även prop. 2006/07:115 s. 643. 
  
 Särskilda bestämmelser om ingripande mot emittenter 
  
 Rättelse 
  
 27 § Finansinspektionen får förelägga en emittent att göra rättelse, om 
  
 1.emittenten inte har offentliggjort regelbunden finansiell information enligt 16 kap.  
 4–7 
  §§, 
  
 2.information som har offentliggjorts är ofullständig eller innehåller väsentliga fel, eller 
  
 3.information inte har lämnats till Finansinspektionen enligt 17 kap. 3 §. 
  
 Särskild avgift 
  
 28 § Finansinspektionen ska besluta att en särskild avgift ska tas ut av en emittent som inte offentliggör regelbunden finansiell information enligt 16 kap.  
 4–7 
  §§. 
  
 773 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 Den särskilda avgiften ska uppgå till lägst 50 000 kronor och högst 10 miljoner kronor. 
  
 Avgiften tillfaller staten. 
  
 29 § Finansinspektionen får besluta om en särskild avgift bara om den som inspektionen avser att ta ut avgiften av, inom sex månader från det att överträdelsen ägde rum, har delgetts en upplysning om att frågan om särskild avgift har tagits upp av inspektionen. 
  
 30 § Om överträdelsen är ringa eller ursäktlig eller om det annars finns särskilda skäl, får en särskild avgift efterges helt eller delvis. 
  
 Erinran 
  
 31 § Om den regelbundna finansiella informationen som anges i 16 kap. 4– 7 §§ inte har upprättats i enlighet med de bestämmelser som gäller för emittenten, ska Finansinspektionen meddela emittenten av de överlåtbara värdepapperen en erinran. 
  
 En erinran ska inte beslutas om en överträdelse är ringa eller ursäktlig eller om en börs eller en reglerad marknad i ett annat land inom EES vidtar tillräckliga åtgärder mot emittenten. 
  
 Straffavgift 
  
 32 § Om en emittent har meddelats beslut om erinran, får Finansinspek- tionen besluta att emittenten ska betala en straffavgift. 
  
 Straffavgift ska uppgå till lägst 50 000 kronor och högst 10 miljoner kronor. Avgiften tillfaller staten. 
  
 Ingripande mot vissa utländska emittenter av överlåtbara värdepapper 
  
 33 § Om Finansinspektionen finner att en emittent som inte har Sverige som hemmedlemsstat men vars överlåtbara värdepapper är upptagna till handel vid en reglerad marknad i Sverige inte uppfyller de krav som följer av bestämmelserna i öppenhetsdirektivet i fråga om behandling av innehavare av värdepapperen och information till sådana innehavare, ska inspektionen underrätta den behöriga myndigheten i den stat inom EES där emittenten enligt tillämplig nationell rätt ska lagra sin regelbundna finansiella infor- mation. Detsamma gäller om inspektionen finner att emittenten inte offentlig- gör information som uppfyller de krav som följer av bestämmelserna i öppen- hetsdirektivet, eller inte offentliggör informationen på ett sätt som uppfyller sådana krav. Finansinspektionen ska också underrätta Europeiska värde- pappers- och marknadsmyndigheten. 
  
 774 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 Om emittenten, trots de åtgärder som har vidtagits av den behöriga myndighet som Finansinspektionen har underrättat, inte följer de bestäm- melser i en offentlig reglering som bygger på öppenhetsdirektivet och som har antagits av den stat som avses i första stycket, ska inspektionen offentliggöra det förhållandet att bestämmelserna inte följs. Före offentliggörandet ska Finansinspektionen underrätta den utländska behöriga myndigheten. Finans- inspektionen ska också underrätta Europeiska kommissionen och Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten så snart som möjligt. 
  
 Bestämmelserna i  
 27–33 
  §§ motsvarar i sak  
 18–24 
  §§ i deras tidigare lydelse. Paragraferna har enbart ändrats redaktionellt.5 
  
 Sanktionsföreläggande 
  
 34 § Frågor om ingripande mot fysiska personer enligt 15 § prövas av Finansinspektionen genom sanktionsföreläggande. 
  
 En sanktion får beslutas bara om sanktionsföreläggandet har delgetts den som sanktionen riktas mot inom tre år från den tidpunkt då överträdelsen ägde rum. 
  
 Ett sanktionsföreläggande innebär att personen i fråga föreläggs att god- känna förläggandet omedelbart eller inom viss tid. 
  
 När föreläggandet har godkänts, gäller det som ett domstolsavgörande som fått laga kraft. Ett godkännande som görs efter det att den tid som angetts i föreläggandet har gått ut är utan verkan. 
  
 I  
 34–37 
  §§, finns bestämmelser om hur sanktioner mot fysiska per- soner i företags ledningsorgan enligt 15 § ska beslutas. Bestämmel- serna saknar motsvarighet i 25 kap. i dess tidigare lydelse. De har utformats med förebild i bl.a. regelverken för konkurrensskadeavgift och sanktionsavgifter inom arbetstids- och arbetsmiljöområdet samt utifrån förslag i bl.a. betänkandet Marknadsmissbruk II (SOU 2014:46). 
  
 Förfarandet med sanktionsföreläggande är obligatoriskt. Av första stycket i förevarande paragraf följer att Finansinspektionen, beträf- fande ingripanden mot fysiska personer som ingår i styrelsen för ett företag eller är dess verkställande direktör, prövar frågor om sank- tioner genom sanktionsföreläggande. En prövning enligt 15 § ska omfatta samtliga förutsättningar för att besluta om en sanktion, 
  
 5 Utredningen om ändrade informationskrav på värdepappersmarknaden förslår att benäm- ningarna rättelse, särskild avgift och straffavgift ersätts med föreläggande respektive sanktions- avgift. Vidare föreslås att vissa bestämmelserna ändras till sitt innehåll, se SOU 2014:70 s.  
 80–83. 
  
 775 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 dvs. om en allvarlig överträdelse enligt de i 15 § hänvisade lagrum- men har skett, om personen i fråga har handlat uppsåtligen eller av grov oaktsamhet, vilken sanktion som är lämplig och, om det är fråga om sanktionsavgift, avgiftens storlek, varvid 16, 17, 19 och 20 §§ ska tillämpas. 
  
 Ett sanktionsföreläggande kan bli aktuellt först sedan omstän- digheterna kring överträdelsen har utretts och personen i fråga har fått möjlighet att ta del av utredningen i ärendet (jfr 17 § förvalt- ningslagen (1986:223). Först vid den tidpunkten kan ställning tas till sanktionsavgiften och en bedömning göras av vilka risker en dom- stolsprövning skulle kunna innebära (jfr prop. 2007/08:135 s. 88). 
  
 Enligt andra stycket måste personen i fråga delges sanktionsföre- läggandet inom tre år från den tidpunkt då överträdelsen ägde rum. 
  
 I tredje stycket anges att ett sanktionsföreläggande innebär att den som bedöms vara ansvarig för en överträdelse föreläggs att godkänna sanktionen omedelbart eller inom viss tid. Förfarandet med sanktionsföreläggande är obligatoriskt. Det innebär att frågan alltid ska prövas av Finansinspektionen genom ett sanktionsföre- läggande. Om den som föreläggandet riktas mot framför invänd- ningar mot sanktionen eller om denne inte svarar inom utsatt tid, ska inspektionen ta ställning till huruvida en ansökan om att sank- tion ska beslutas ska ges in till Förvaltningsrätten i Stockholm (37 §). Den som framför invändning mot sanktionen eller inte besvarar ett föreläggande kan därmed inte åläggas en sanktion utan att frågan har prövats av domstol. Huvudregeln är således att inspek- tionen ska väcka talan om sanktion, om förutsättningarna för detta föreligger. Det hela kan jämföras med systemet med åtalsplikt för åklagare. Det är dock möjligt att ett sakligt och relevant bestrid- ande med anledning av ett utfärdat föreläggande kan leda till att saken ställs i en annan dager. Finansinspektionen ska i sådana fall bedöma om förutsättningarna för en sanktion fortfarande föreligger. Kommer inspektionen fram till att så inte är fallet bör inspektionen avstå från att väcka talan. För att undvika att Finansinspektionen väcker talan måste personen i fråga skriftligen godkänna sanktions- föreläggandet inom den tid som inspektionen bestämmer. Den tids- perioden bör vara kort. 
  
 Av fjärde stycket framgår att ett godkänt föreläggande gäller som en domstols lagakraftvunna avgörande om att avgift ska tas ut. Ett godkänt sanktionsföreläggande såvitt avser sanktionsavgift kan verk- 
  
 776 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 ställas enligt utsökningsbalkens bestämmelser (se 3 kap. 1 § 6 utsök- ningsbalken). 
  
 Ett godkänt sanktionsföreläggande som visar sig vara felaktigt kan undanröjas enligt 36 §. 
  
 35 § Ett sanktionsföreläggande ska innehålla uppgift om 
  
 1.den fysiska person som föreläggandet avser, 
  
 2.överträdelsen och de omständigheter som är nödvändiga för att känne- teckna den, 
  
 3.de bestämmelser som är tillämpliga på överträdelsen, och 
  
 4.den sanktion eller avgift som föreläggs personen. 
  
 Föreläggandet ska också innehålla en upplysning om att talan om sank- tioner kan väckas, om personen i fråga inte godkänner föreläggandet inom den tid som Finansinspektionen anger. 
  
 För att kunna identifiera en överträdelse och avgränsa den mot eventuellt andra förfaranden måste ett sanktionsföreläggande inne- hålla vissa specifika uppgifter, vilket anges i första stycket. I likhet med vad som gäller för ett strafföreläggande enligt 48 kap. 6 § rätte- gångsbalken ska föreläggandet innehålla uppgift om den person som föreläggandet avser, överträdelsen och de omständigheter som är nödvändiga för att känneteckna den, de bestämmelser som är tillämp- liga på överträdelsen och den sanktion som föreläggs. Av andra stycket framgår att föreläggandet också ska innehålla en upplysning om vad som kan bli följden av ett icke godkänt föreläggande. 
  
 Några ytterligare krav på innehållet i föreläggandet uppställs inte, se avsnitt 13.5.9. 
  
 36 § Ett sanktionsföreläggande som har godkänts ska efter klagan undanröjas 
  
 1.om godkännandet inte kan anses som en giltig viljeförklaring, 
  
 2.om det vid ärendets behandling har förekommit sådant fel, att före- läggandet bör anses ogiltigt, eller 
  
 3.om föreläggandet av annan anledning inte överensstämmer med lag. Den som vill klaga ska göra det skriftligen hos den domstol som avses i 
  
 37 § inom ett år från det att föreläggandet godkändes. I mål om klagan på ett sanktionsföreläggande är Finansinspektionen motpart. 
  
 Har sanktionsföreläggande undanröjts, får inte därefter för samma otillåtna agerande beslutas en strängare sanktion. 
  
 Paragrafen är utformad med förebild i 59 kap. 6 § rättegångsbalken. Av andra stycket följer att det är förvaltningsrätten i Stockholm som har att pröva frågan om undanröjande. Förvaltningsrättens be- 
  
 777 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 slut överklagas till Kammarätten i Stockholm. Övervägandena finns i avsnitt 13.5.9. 
  
 37 § Om ett sanktionsföreläggande inte har godkänts inom utsatt tid, får Finansinspektionen ansöka hos allmän förvaltningsdomstol om att sanktion ska beslutas. En sådan ansökan ska göras hos den förvaltningsrätt som är behörig att pröva ett överklagande av Finansinspektionens beslut om ingrip- ande mot värdepappersinstitutet eller börsen för samma överträdelse. 
  
 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 
  
 Paragrafen anger vad som gäller i fråga om domstolsprövning för det fall ett sanktionsföreläggande enligt 34 § inte har godkänts. 
  
 Av första stycket framgår att Finansinspektionen får ansöka hos allmän förvaltningsdomstol om att sanktionen ska beslutas. En sådan ansökan ska göras hos den förvaltningsrätt som är behörig att pröva ett överklagande av Finansinspektionens eventuella beslut om ingrip- ande mot institutet eller börsen för samma överträdelse, dvs. För- valtningsrätten i Stockholm. 
  
 I andra stycket anges att det krävs prövningstillstånd för över- klagande till kammarrätten. 
  
 Av 34 § fjärde stycket följer att ett godkännande efter den i föreläggandet utsatta tiden är utan verkan. Rent formellt är Finans- inspektionen inte bunden av den sanktion som angivits i ett före- läggande som inte har godkänts, men utgångspunkten är att inspek- tionen vid tiden för föreläggandet gör en noggrann bedömning av vad som är en rimlig sanktion i det aktuella fallet. Den bedöm- ningen borde normalt inte ändras för att föreläggandet inte god- känns, och starka rättssäkerhetsskäl talar mot att inspektionen yrkar på en strängare sanktion än den som satts ut i sanktionsföre- läggandet. Däremot saknas skäl att inta en sådan restriktiv hållning i fråga om ändringar till den enskildes förmån (se prop. 2007/08:135 s. 88 f., jfr även Lagrådets yttrande, Utdrag ur protokoll vid sam- manträde den 17 december 2014). Den sanktion som inspektionen för talan om i domstol bör således normalt vara densamma som angivits i föreläggandet (se angående förhållandet mellan avgifts- föreläggande och domstolsbeslut enligt konkurrenslagen, prop. 2007/08:135 s. 88 f.). 
  
 Det finns i och för sig inget som hindrar Finansinspektionen från att utfärda ett nytt sanktionsföreläggande om personen i fråga inte har godkänt det inom föreskriven tid. (se a. prop. s. 262). Det 
  
 778 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 bör dock i så fall inte vara fråga om någon ändring till annat slag av sanktion eller ändring av en sanktionsavgifts storlek, och bör endast komma i fråga i rena undantagssituationer. I enlighet med bestäm- melsen i förevarande paragraf bör dock huvudregeln vara att Finansinspektionen i sådana fall väcker talan om utdömande av sanktionen (jfr t.ex. 8 kap. 7 § arbetsmiljölagen, 1977:1160). 
  
 Verkställighet av beslut om sanktionsavgift, särskild avgift, straffavgift och förseningsavgift 
  
 38 § En sanktionsavgift, särskild avgift, straffavgift eller förseningsavgift ska betalas till Finansinspektionen inom trettio dagar efter det att beslutet eller en dom om att ta ut avgiften har vunnit laga kraft eller den längre tid som anges i beslutet. 
  
 39 § Finansinspektionens beslut om sanktionsavgift, särskild avgift, straff- avgift eller förseningsavgift får verkställas enligt utsökningsbalkens bestäm- melser, om avgiften inte har betalats inom den tid som anges i 38 §. 
  
 40 § Om sanktionsavgiften, den särskilda avgiften, straffavgiften eller för- seningsavgiften inte betalas inom den tid som anges i 38 §, ska Finansinspek- tionen lämna den obetalda avgiften för indrivning. Bestämmelser om indriv- ning av statliga fordringar finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. 
  
 41 § En sanktionsavgift, särskild avgift, straffavgift eller förseningsavgift som har beslutats faller bort i den utsträckning verkställighet inte har skett inom fem år från det att beslutet eller en dom vann laga kraft. 
  
 Bestämmelserna i  
 38–41 
  §§ motsvarar i sak  
 25–28 
  §§ i deras tidigare lydelse. I 38 § har dock ett tillägg gjorts i första stycket, av vilket framgår att sanktionsavgift ska betalas till inspektionen inom samma tidsfrist även efter att en allmän förvaltningsdomstols dom om att ta ut avgiften har vunnit laga kraft. 
  
 Betalningssäkring av sanktionsavgift 
  
 42 § För att säkerställa betalning av en sanktionsavgift som kan komma att beslutas på grund av en överträdelse enligt 1 eller 4 §, 7 § 1 och 2, 15 §, 25 § första stycket 1 och 2 och andra stycket samt 26 § första stycket får egendom hos företaget eller personen i fråga tas i anspråk. 
  
 Betalningssäkring får beslutas bara om 
  
 779 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 1.det finns sannolika skäl för att en sanktionsavgift ska beslutas, 
  
 2.det finns en påtaglig risk för att företaget eller personen i fråga genom att avvika, skaffa undan egendom eller förfara på annat sätt undandrar sig att betala avgiften, och 
  
 3.betalningsskyldigheten avser ett betydande belopp. 
  
 En betalningssäkring får inte avse ett högre belopp än det belopp sank- tionsavgiften sannolikt kommer att fastställas till. 
  
 43 § Beslut om betalningssäkring för en sanktionsavgift fattas på ansökan av Finansinspektionen av den domstol som avses i 37 §. 
  
 I fråga om sådan talan tillämpas bestämmelserna i 46 kap.  
 9–14 
  §§ och  
 20–22 
  § skatteförfarandelagen (2011:1244). Vid tillämpningen ska det som sägs om 
  
 1.Skatteverket gälla för Finansinspektionen, 
  
 2.den betalningsskyldige gälla för ett företag eller fysisk person som avses i 1, 4, 7, 15, 25 och 26 §§, 
  
 3.betalningsskyldighet gälla för sanktionsavgift, och 
  
 4.att fastställa betalningsskyldighet gälla för att påföra en sanktionsavgift genom ett beslut eller genom ett sanktionsföreläggande. 
  
 Paragraferna genomför artikel 69.2.e i MiFID II. Motsvarande arti- kel finns i 2004 års direktiv, men vid genomförandet gavs Finans- inspektionen inte denna befogenhet, utan det ansågs då att de reg- ler som finns om kvarstad och beslag i brottmål och tvistemål till- godosåg syftena bakom frysningsinstitutet. För att kvarstadsinsti- tutet ska kunna betraktas som ett genomförande av artikel 69.2.e krävs dock att den behöriga myndigheten, Finansinspektionen, har tillgång till det, se vidare avsnitt 13.6.2. 
  
 De fall då det i praktiken kan bli aktuellt att Finansinspektionen behöver använda sig av befogenheten torde röra betalningsanspråk avseende sanktionsavgifter, vilket anges uttryckligen i 42 §. 
  
 Av 42 § första stycket, som har utformats med bestämmelsen i 46 kap. 5 § skatteförfarandelagen som förebild, framgår att det är en- bart plausibla beslut om sanktionsavgift på grund av en överträdelse enligt de i stycket angivna paragraferna som kan betalningssäkras. 
  
 I 42 § andra stycket anges förutsättningarna för ett beslut om betalningssäkring. Bestämmelsen har i huvudsak utformats med be- stämmelserna i 46 kap. 6 § och 7 § andra stycket skatteförfarande- lagen som förebild. 
  
 I 43 § anges de bestämmelser i skatteförfarandelagen som ska tillämpas vid en talan om betalningssäkring. Av de hänvisade para- graferna följer bl.a. en rätt att begära muntlig förhandling, förut- 
  
 780 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 sättningar för och vad som i övrigt gäller för att upphäva ett beslut om betalningssäkring och att staten ska ersätta ren förmögenhets- skada i vissa fall. 
  
 Vite 
  
 44 § Om Finansinspektionen meddelar föreläggande eller förbud enligt denna lag, får inspektionen förelägga vite. 
  
 Första stycket gäller inte i fråga om ett sanktionsföreläggande enligt 34 §. 
  
 Första stycket motsvarar 29 § i dess tidigare lydelse. Av andra stycket följer att ett och samma otillåtna agerande inte kan bli föremål för både ett vitesföreläggande och ett sanktionsföreläggande. 
  
 26 kap. 
  
 1 § Finansinspektionens beslut enligt 23 kap. 11 § samt 25 kap. 14 § fjärde stycket och 34 § får inte överklagas. 
  
 Andra beslut som Finansinspektionen meddelar enligt denna lag får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Detta gäller dock inte beslut i ärenden som avses i 20 § första stycket 5 förvaltningslagen (1986:223). 
  
 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Finansinspektionen får bestämma att ett beslut om förbud, förelägg- 
  
 ande eller återkallelse skall gälla omedelbart. 
  
 I paragrafen har redaktionella ändringar gjorts i första stycket genom att hänvisningen till 25 kap. har justerats och kompletterats. I lik- het med tidigare får ett beslut av Finansinspektionen att kalla till sammanträde med ett företags styrelse (23 kap. 11 §) samt att före- lägga den som driver verksamhet att lämna upplysningar som be- hövs för att bedöma om lagen är tillämplig (25 kap. 14 § fjärde stycket) inte överklagas, se prop. 2006/07:115 s 646. Inte heller kan ett beslut om sanktionsföreläggande enligt 34 § överklagas. 
  
 Övergångsbestämmelser 
  
 1. Denna lag träder i kraft den 3 januari 2017, utom kravet i 10 kap. 8 § på att samla in och offentliggöra information enligt artiklarna 20 och 21 i förordningen om marknader för finansiella instrument, som träder i kraft den 3 september 2018. 
  
 781 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 2.Finansinspektionen får bevilja undantag från tillämpningen av bestäm- melserna om clearingkrav enligt artikel 4 i förordning (EU) nr 648/2012 och riskhanteringsförvaranden enligt artikel 11.3 i samma förordning avseende  
 C6-energiderivakontrakt 
  som har ingåtts av den som har fått tillstånd enligt lagen efter den 2 januari 2017. Undantag får beviljas fram till och med den 3 juli 2020. 
  
 3.Sanktioner enligt 25 kap. får beslutas endast för överträdelser som har skett efter ikraftträdandet. 
  
 4.Äldre föreskrifter gäller för överträdelser som inträffat före ikraft- trädandet. 
  
 Bestämmelserna behandlas i kapitel 14. 
  
 16.2Övriga författningsförslag 
  
 EU-rättsakterna 
  och deras genomförande i lagen om värdepappers- marknaden medför behov av följdändringar i andra författningar. I de flesta fall är det fråga om okomplicerade ändringar, främst i form av justerade hänvisningar till paragrafer i nämnda lag. De före- slagna författningstexterna har därför inte infogats här utan fram- går av kapitel 1 (avsnitt  
 1.2–1.22). 
  
 16.2.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument 
  
 4 kap. 17 § 
  
 Ändringarna i första stycket 1 innebär att hänvisningar till vissa av bestämmelserna i 8 kap. lagen (2007:528) om värdepappersmark- naden har ersatts av hänvisningar till motsvarande bestämmelser i 9 kap. samma lag. Informationskraven i 9 kap. 11 och 12 §§ avser den information som ett värdepappersinstitut ska tillhandahålla sina kunder bl.a. innan en investeringstjänst tillhandahålls. Dessa regler, fast mindre detaljerade, fanns tidigare i 8 kap. 22 § lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 Då förevarande paragraf är motiverad av att värdepappersföre- tags investeringar görs för någon annans (kundernas) räkning och att dessa är särskilt reglerade genom den lagstiftning som gäller för sådana företag omfattar hänvisningarna till de nya bestämmelserna i 9 kap. lagen om värdepappersmarknaden (belöningssystem, 9 kap. 
  
 782 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 8 §, informationskrav om huruvida institutet tillhandahåller obero- ende rådgivning, 9 kap. 13 §, om oberoende rådgivare, 9 kap. 14 §, samt ersättningar från tredjepart, 9 kap. 15 och 16 §§). 
  
 I andra stycket har hänvisningen till 2004 års MiFID ersatts av en hänvisning till MiFID II. 
  
 Övriga paragrafer (1 kap. 1 §, 6 kap. 1 e och 1 g §§) 
  
 I paragraferna har hänvisningar till definitoner och lagrum ändrats med anledning av nya beteckningar och nya kapitel om positions- limiter och hantering av positioner avseende råvaruderivat och ut- släppsrätter (15 a kap.) och ingripanden (25 kap.) i lagen (2007:528) om värdepappermarknaden. 
  
 16.2.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:931) om individuellt pensionssparande 
  
 1 kap. 2 § och 7 kap. 2 § 
  
 Ändringarna är redaktionella; hänvisningar till paragrafer i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden har justerats med anledning av nya paragrafbeteckningar och det nya kapitlet om ingripande (25 kap.) i den lagen. Någon ändring i sak är inte avsedd. 
  
 16.2.3Förslaget till lag om ändring i lagen (2004:46) om värdepappersfonder 
  
 1 kap. 4 §, 2 kap. 10 och 10 a §§ samt 4 kap. 5 § 
  
 Paragraferna har ändrats till följd av ändringarna i 2 kap. 1 § 4 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. Det är liksom tidigare endast diskretionär förvaltning avseende finansiella instrument som avses. Detta följer av definitionen i 1 kap. 4 c § 5 samma lag. 
  
 783 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 1 kap. 17 c § 
  
 Paragrafen innebär att bestämmelserna om investeringsrådgivning i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden ska tillämpas på den rådgivning om finansiella instrument – värdepappersfonder – som ett fondbolag kan lämna inom ramen för sin fondverksamhet (se avsnitt 7.3). Den rådgivning som avses är sådan rådgivning som tidigare omfattades av rådgivningslagen. För ett fondbolag är utrym- met för att lämna råd inom ramen för fondverksamheten begränsat till att lämna råd om fonder som bolaget självt förvaltar. Detta med- för att vissa av bestämmelserna som rör rådgivning i lagen om värde- pappersmarknaden inte är relevanta för fondbolagens verksamhet. Eftersom rådgivningen enbart kan avse egna fonder kan varken bestämmelserna om tredjepartsersättningar (9 kap. 15 och 16 §§) eller ett brett urval av produkter från andra leverantörer (9 kap. 14 §) bli aktuella. Inte heller utvidgningen av kundskyddsreglernas tillämpningsområde till strukturerade insättningar (9 kap. 46 §) blir aktuell för rådgivning inom ramen för fondverksamheten. Bestäm- melserna om kompetenskrav avseende den personal som tillhanda- håller rådgivning (8 kap. 31 §), bestämmelserna om utformningen av belöningssystem (9 kap. 8 §), informationsbestämmelserna (9 kap. 13 §), bestämmelserna om lämplighets- och passandebedömningar (9 kap.  
 20–22 
  §§) och bestämmelserna om dokumentation (9 kap. 24 och 25 §§) ska dock tillämpas på fondbolagens rådgivning. 
  
 Övriga paragrafer (1 kap. 1 och 1 a §§, 4 kap. 20 § och 7 kap. 3 §) 
  
 I paragraferna har redaktionella ändringar gjorts, främst i form av ändrade hänvisningar till paragrafer i lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden. 
  
 16.2.4Förslaget till lag om ändring i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse 
  
 7 kap. 1 § 
  
 Ett kreditinstitut får (enligt huvudregeln) enbart ägna sig åt finan- siell verksamhet. Vad som är finansiell verksamhet exemplifieras i punkterna  
 1–16 
  i andra stycket i förevarande paragraf. I den ut- 
  
 784 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 mönstrade punkten 16 angavs utsläppsrätter. Enligt punkten 11 i avsnitt C i bilaga 1 till MiFID II är utsläppsrätter numera finan- siella instrument. Direktivet har i denna del genomförts genom att i definitionen av finansiella instrument i 1 kap. 4 § lagen om värde- pappersmarknaden ingår utsläppsrätter enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG av den 13 oktober 2003 om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemen- skapen. Värdepappersrörelse i punken 13 omfattar bl.a. handel med finansiella instrument och därmed även utsläppsrätter. Punkten 16 har därför utgått. 
  
 Övriga paragrafer (7 kap. 3 § och 6 kap. 7 §) 
  
 I paragraferna har redaktionella ändringar gjorts, främst i form av ändrade hänvisningar till paragrafer i lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden. 
  
 16.2.5Förslaget till lag om ändring i lagen (2005:405) om försäkringsförmedling 
  
 5 kap. 4 § 
  
 Ändringen i fjärde stycket är en följd av att vissa av bestämmelserna i 8 kap. lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden har flyttats till 9 kap. samma lag. I sak innebär ändringen att även de nya bestäm- melserna i 9 kap. lagen om värdepappersmarknaden ska tillämpas på en försäkringsförmedlare som enligt 5 kap. 1 § bedriver rådgivnings- verksamhet utanför förmedlingsverksamheten. Detta gäller bestäm- melserna om utformningen av belöningssystem (9 kap. 8 §), infor- mationsbestämmelserna (9 kap. 13 §), provisionsförbudet (9 kap. 15 och 16 §§), kraven på ett brett produkturval för vissa rådgivare (9 kap. 14 §) samt bestämmelserna om dokumentation (9 kap. 25 §). 
  
 5 kap. 4 a § 
  
 Paragrafen är ny och innebär att bestämmelserna om investerings- rådgivning i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden ska till- lämpas på den rådgivning om finansiella instrument som en försäk- 
  
 785 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 ringsförmedlare kan lämna inom ramen för sin ordinarie förmedlar- verksamhet De bestämmelser som ska tillämpas är bestämmelserna om kompetenskrav avseende den personal som tillhandahåller råd- givning (8 kap. 31 §), kraven på åtskillnad mellan sådan verksamhet där provisioner är tillåtna och sådan verksamhet där de inte är tillåtna (8 kap. 32 §), bestämmelserna om utformningen av belönings- system (9 kap. 8 §), informationsbestämmelserna (9 kap. 13 §), pro- visionsförbudet (9 kap. 15 och 16 §§), kraven på ett brett produkt- urval för vissa rådgivare (9 kap. 14 §), bestämmelserna om lämplig- hets- och passandebedömningar (9 kap.  
 20–22 
  §§), bestämmelserna om dokumentation (9 kap. 24 och 25 §§) och bestämmelserna om strukturerade insättningar (9 kap. 46 §). 
  
 En försäkringsförmedlare kan enligt 5 kap. 1 § även bedriva viss rådgivningsverksamhet utanför förmedlingsverksamheten efter sär- skilt tillstånd. Av 4 § fjärde stycket framgår att bestämmelserna i lagen om värdepappersmarknaden ska tillämpas även på den verk- samheten. Förevarande paragraf, tillsammans med 4 § fjärde stycket, innebär att bestämmelserna i lagen om värdepappersmarknaden ska tillämpas på all rådgivning om placeringar till konsumenter som en försäkringsförmedlare ägnar sig åt. 
  
 Övriga paragrafer (1 kap. 5 §, 5 kap. 1 § och 8 kap. 6 §) 
  
 I paragraferna har redaktionella ändringar gjorts, främst i form av ändrade hänvisningar till paragrafer i lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden. 
  
 16.2.6Förslaget till lag om ändring i konkurrenslagen (2008:579) 
  
 4 kap. 3 § 
  
 Ändringarna innebär att hänvisningarna till 1 kap. 5 § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden ersätts av hänvisningar till motsva- rande bestämmelser i 1 kap. 4 b § samma lag. Den nya definitionen av handelsplattform i 1 kap. 4 b § 11 lagen om värdepappersmark- naden omfattar även en  
 OTF-plattform. 
  Därför anges nu MTF- plattform uttryckligen i förevarande paragraf och hänvisningen 
  
 786 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 görs i stället till 1 kap. 4 b § 16, som innehåller definitionen av en sådan plattform. Därmed uppstår inte någon ändring i sak av före- varande paragraf. 
  
 16.2.7Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 
  
 30 kap. 4 § 
  
 Kraven på skydd för anmälarens identitet enligt bestämmelserna om s.k. visselblåsare i artikel 73.1 i MiFID II har genomförts genom 30 kap. 4 b §. Genom ändringen i förevarande paragraf genomförs även kraven i artikel 73.1.c på att skydda identiteten på den som anmälan avser, om det är en fysisk person. Sekretessen för dessa uppgifter är densamma som sekretessen för den som har trätt i en affärsförbindelse eller annan förbindelse med företaget. Bestäm- melsen har behandlats i avsnitt 12.3.4. 
  
 16.2.8Förslaget till lag om ändring i försäkringsrörelselagen (2010:2043) 
  
 4 kap. 3 a § 
  
 Den nya paragrafen innebär att bestämmelserna om investerings- rådgivning i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden ska tilläm- pas på den rådgivning om finansiella instrument som ett försäkrings- företag kan lämna inom ramen för sin verksamhet, se kommentaren till ändringen i 5 kap. 4 a § lagen om försäkringsförmedling. 
  
 16.2.9Förslaget till lag om ändring i lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder 
  
 3 kap. 2 § 
  
 En  
 AIF-förvaltare 
  kan enligt förevarande paragraf efter särskilt till- stånd bedriva viss rådgivningsverksamhet utanför den ordinarie verk- samheten. När en  
 AIF-förvaltare 
  ägnar sig åt någon av sidotjänsterna, 
  
 787 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2015:2 
  
 som motsvarar tjänster enligt lagen om värdepappersmarknaden, ska bestämmelserna i den lagen om t.ex. lämplighetsbedömningar, orderhantering m.m. tillämpas. Ändringarna i tredje stycket görs till följd av att vissa av de bestämmelser vartill hänvisas har flyttats från 8 kap. lagen om värdepappersmarknaden till 9 kap. samma lag. I sak innebär de ändrade hänvisningarna att även de nya bestämmelserna i 9 kap. lagen om värdepappersmarknaden ska tillämpas när en  
 AIF-förvaltare 
  ägnar sig åt någon av sidotjänsterna. Dessa nya bestämmelser gäller utformningen av belöningssystem (9 kap. 8 §), informationskrav (9 kap. 13 §), provisionsförbud (9 kap. 15 och 16 §§), kraven på ett brett produkturval för vissa rådgivare (9 kap. 14 §) och dokumentation (9 kap. 25 §). Ändringarna i förevarande paragraf, tillsammans med den nya 8 kap. 1 a §, innebär att bestäm- melserna i lagen om värdepappersmarknaden ska tillämpas på all placeringsrådgivning mot konsumenter som en  
 AIF-förvaltare 
  ägnar sig åt. 
  
 8 kap. 1 a § 
  
 Paragrafen, som är ny, innebär att bestämmelserna om investerings- rådgivning i lagen om värdepappersmarknaden ska tillämpas på den rådgivning om finansiella instrument som en  
 AIF-förvaltare 
  kan lämna inom ramen för sin ordinarie verksamhet, dvs. råd om in- vesteringar i de fonder som  
 AIF-förvaltaren 
  förvaltar (se kommen- taren till 2 kap. 17 c § lagen [2004:46] om värdepappersfonder; se även kommentaren till 3 kap. 2 § i förevarande lag). 
  
 Övriga paragrafer (1 kap. 10 och 11 §§, 9 kap. 4 § samt 10 kap. 3 §) 
  
 I paragraferna har redaktionella ändringar gjorts, främst i form av ändrade hänvisningar till paragrafer i lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden. 
  
 788 
  
 SOU 2015:2 
  
 Författningskommentar 
  
 16.3Övriga följdändringar 
  
 I flera författningar är det enbart fråga om att hänvisningar till definitioner eller till bestämmelser, som tidigare fanns i 1 kap. 5 § respektive 8 kap. lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, har ersatts med nya paragrafhänvisningar eller att hänvisningar till 2004 års MiFID har ersatts med hänvisningar till MiFID II. Det gäller för förslagen till ändringar i 
  
 –lagen om ändring i årsredovisningslagen (1995:1554), 
  
 –lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värde- pappersbolag, 
  
 –lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument, 
  
 –lagen om ändring i lagen (1999:158) om investerarskydd, 
  
 –lagen (2000:35) om byte av redovisningsvaluta i finansiella före- tag, 
  
 –lagen (2000:1087) om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument, 
  
 –lagen (2005:377) om straff för marknadsmissbruk vid handel med finansiella instrument, 
  
 –lagen (2006:451) om offentliga uppköpserbjudanden på aktiemark- naden, 
  
 –lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism, 
  
 –kommissionslagen (2009:865), 
  
 –skatteförfarandelagen (2011:1244), och 
  
 –lagen (2011:1268) om investeringssparkonto. 
  
 789 
  
 Statens offentliga utredningar 2015 
  
 Kronologisk förteckning 
  
 1.Deltagande med väpnad styrka 
  
 i utbildning utomlands. En utökad beslutsbefogenhet för regeringen. Fö. 
  
 2.Värdepappersmarknaden 
  
 MiFID II och MiFIR. + Bilagor. Fi. 
  
 Statens offentliga utredningar 2015 
  
 Systematisk förteckning 
  
 Finansdepartementet 
  
 Värdepappersmarknaden 
  
 MiFID II och MiFIR. + Bilagor [2] 
  
 Försvarsdepartementet 
  
 Deltagande med väpnad styrka 
  
 i utbildning utomlands. En utökad beslutsbefogenhet för regeringen. [1]