sou 2013 52  
 Moderniserad studiehjälp 
 Betänkande av 2012 års studiehjälpsutredning 
 Stockholm 2013 
 SOU 2013:52 
 SOU och Ds kan köpas från Welch kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Welch Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst 106 47 Stockholm 
 Orderfax:  
 08-598 
  191 91 Ordertel:  
 08-598 
  191 90  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se Internet: www.fritzes.se 
 Svara på remiss – hur och varför. Statsrådsberedningen (SB PM 2003:2, reviderad  
 2009-05-02) 
  
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som ska svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på http://www.regeringen.se/remiss 
 Textbearbetning och layout har utförts av Regeringskansliet, FA/kommittéservice. 
 Omslag: Medina. 
 Tryckt av Medina. 
 Stockholm 2013 
 ISBN  
 978-91-38-23981-0 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet Mason 
 Regeringen beslutade den 22 december 2011 att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att föreslå hur studiehjälpen kan effektiviseras, moderniseras och renodlas och hur den grupp som idag studerar med aktivitetsersättning eller förlängt barnbidrag ska kunna få ersättning från studiestödssystemet (dir. 2011:122). Statsrådet Nyamko Sabuni förordnade den 4 januari 2012 f.d. departementsrådet Lopez att vara särskild utredare. Utredningen har antagit namnet 2012 års studiehjälpsutredning (U 2012:02). 
 Som sakkunniga i utredningen förordnades den 21 februari 2012 departementssekreteraren Roach, kanslirådet Watson, kanslirådet  
 Harrell 
  Jordan, departementsrådet Collins, kanslirådet Jackson och departementssekreteraren Lloyd. Som experter förordnades samma dag ekonomichefen Ramos, utredaren Humphrey, verksjuristen Rodgers Enmarker, utredaren Cole Jutdal och familjepolitiske talespersonen Frye. 
 Reyes entledigades den 1 oktober 2012 och ersattes av utredaren  
 Durham. Lloyd och Roach entledigades den 22 oktober 2012 och ersattes av departementssekreteraren Blankenship respektive departementssekreteraren Brown (senare Brown). Blankenship entledigades den 26 februari 2013 och ersattes av kanslirådet Powell. 
 Som sekreterare i utredningen anställdes den 10 januari 2012 departementssekreteraren Hopkins, den 25 januari 2012 hovrättsassessorn Owens och den 15 oktober 2012 fil. Weber. Greene. 
 Utredaren har haft sammanlagt sju protokollförda samman- träden med de sakkunniga och experterna. 
 Utredaren har haft överläggningar med företrädare för Lika unika (Riksförbundet rörelsehindrade barn och ungdomar), Handikappförbunden, Synskadades riksförbund (SRF), den parlamentariska socialförsäkringsutredningen (S2010:04) samt utredaren med uppdrag om arbetsplatsförlagt lärande i gymnasie- och gymnasiesärskolan (U2013:A). Vidare har utredaren överlagt med företrädare för Naturbrukets yrkesnämnd och Stadsmissionen. 
 Utredaren har låtit genomföra undersökningar i samarbete med Centrala studiestödsnämnden (CSN) och Sveriges Kommuner och Landsting (SKL). Statistiska centralbyrån (SCB) har tillhandahållit statistiskt underlag för arbetet. 
 Utredaren överlämnar härmed sitt betänkande Moderniserad studiehjälp. Uppdraget är därmed slutfört. 
 Stockholm i juni 2013 
 Lopez 
 /Mårten Hinton 
 Owens 
 Greene 
 Innehåll 
  
 Förkortningar..................................................................... 
  
 17 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 19 
  
 Lättläst sammanfattning ..................................................... 
  
 31 
  
 1 Författningsförslag...................................................... 
  
 45 
  
 1.1 
  
 Förslag till lag (xxxx) om särskilt stöd vid gymnasiala 
  
 studier ....................................................................................... 
  
 45 
  
 1.2 Förslag till lag om ändring i socialförsäkringsbalken ............ 
  
 52 
  
 1.3 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:1110) om 
  
 kommunernas skyldighet att svara för vissa elevresor........... 
  
 54 
  
 1.4 
  
 Förslag till lag om ändring i studiestödslagen 
  
 (1999:1395)............................................................................... 
  
 55 
  
 1.5 
  
 Förslag till lag om ändring av lagen (2009:1053) om 
  
 förmögenhet vid beräkning av vissa förmåner ....................... 
  
 63 
  
 1.6 Förslag till lag om ändring i skollagen (2010:800)................. 
  
 64 
  
 1.7 
  
 Förslag till förordning (xxxx) om inackorderingsstöd 
  
 för läsår 2013/14....................................................................... 
  
 67 
  
 1.8 
  
 Förslag till förordning om upphävande av förordningen (CSNFS 1983:17) om bidrag till utlandsstuderande för 
  
 dagliga resor.............................................................................. 
  
 68 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2013:52 
  
 1.9 
  
 Förslag till förordning om ändring i förordningen (1995:667) om bidrag till vissa funktionshindrade elever 
  
 i gymnasieskolan....................................................................... 
  
 69 
  
 1.10 
  
 Förslag till förordning om ändring i 
  
 studiestödsförordningen (2000:655)....................................... 
  
 70 
  
 1.11 
  
 Förslag till förordning om ändring i 
  
 gymnasieförordningen (2010:2039) ........................................ 
  
 86 
  
 2 
  
 Modernisering av studiehjälpen .................................... 
  
 87 
  
 2.1 
  
 Inledning ................................................................................... 
  
 87 
  
 2.2 
  
 Översikt .................................................................................... 
  
 88 
  
 2.3 
  
 Reglering av studiebidraget...................................................... 
  
 89 
  
 2.4 
  
 Bakgrunden............................................................................... 
  
 91 
  
 2.5 
  
 Överväganden och förslag ....................................................... 
  
 93 
  
 2.5.1 
  
 Nya förutsättningar ...................................................... 
  
 93 
  
 2.5.2 
  
 Behov av modernisering ............................................... 
  
 94 
  
 2.5.3 
  
 En tyngdpunktsförskjutning........................................ 
  
 95 
  
 2.5.4 Bidrag för faktisk studietid........................................... 
  
 97 
  
 2.5.5 
  
 Ett förändrat syfte......................................................... 
  
 99 
  
 3 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten...................................... 
  
 101 
  
 3.1 
  
 Inledning ................................................................................. 
  
 101 
  
 3.2 
  
 Principen om fri rörlighet för personer och 
  
 unionsmedborgarskapet......................................................... 
  
 101 
  
 3.3 
  
 Rörlighetsdirektivet ............................................................... 
  
 102 
  
 3.4 
  
 Social trygghet och  
 EU-rätten............................................... 
  
 103 
  
 3.5 
  
 Förordningarna om samordning av social trygghet ............. 
  
 104 
  
 3.5.1 Förordningarna 1408/71 och 883/2004 ..................... 
  
 104 
  
 3.5.2 
  
 Familjeförmåner.......................................................... 
  
 105 
  
 3.5.3 
  
 Likabehandling ............................................................ 
  
 106 
  
 3.5.4 Tillämplig lagstiftning och prioritetsregler ............... 
  
 107 
  
 3.5.5 
  
 Exportabilitet .............................................................. 
  
 107 
  
 3.5.6 
  
 Sammanläggning ......................................................... 
  
 108 
  
 6 
  
 SOU 2013:52 
  
 Innehåll 
  
 3.6 Förordningarna om arbetskraftens fria rörlighet................. 
  
 109 
  
 3.6.1 Förordningarna 1612/68 och 492/2011..................... 
  
 109 
  
 3.6.2 
  
 Begreppet sociala förmåner........................................ 
  
 110 
  
 3.6.3 
  
 Likabehandlingsprincipen och bosättningsvillkor.... 
  
 111 
  
 3.6.4 Det svenska bosättningskravet för rätt till 
  
 studiemedel utomlands............................................... 
  
 113 
  
 3.6.5  
 EU-domstolens 
  mål Kommissionen mot 
  
 Nederländerna............................................................. 
  
 114 
  
 3.6.6 Konsekvenser för Sverige av  
 EU-domstolens 
  
 praxis ........................................................................... 
  
 117 
  
 3.6.7 Är sociala förmåner exportabla? ................................ 
  
 119 
  
 3.7 Sveriges klassificering av studiestöd ..................................... 
  
 119 
  
 3.7.1 Klassificering av studiebidraget och extra tillägget .. 
  
 119 
  
 3.7.2 Klassificering av inackorderingstillägget och 
  
 studiemedlet ................................................................ 
  
 122 
  
 3.8 Konsekvenser av klassificeringen.......................................... 
  
 122 
  
 3.8.1 
  
 Exportabilitet av studiestöd ....................................... 
  
 122 
  
 3.8.2 Utländska medborgares rätt till studiehjälp enligt 
  
 den svenska lagstiftningen ......................................... 
  
 123 
  
 3.8.3 Rätt till svensk studiehjälp för studier utomlands.... 
  
 124 
  
 3.8.4 Rätten till studiebidrag och extra tillägg om 
  
 förmånerna inte är familjeförmåner........................... 
  
 125 
  
 3.8.5 Stora kostnader för Sverige? ...................................... 
  
 127 
  
 3.9 
  
 Föreligger det en konflikt mellan de svenska reglerna 
  
 om studiehjälp vid utlandsstudier och  
 EU-rätten?.............. 
  
 130 
  
 3.9.1 
  
 De svenska reglerna om studiehjälp för studier 
  
 utomlands.................................................................... 
  
 130 
  
 3.9.2 
  
 Tidigare synpunkter på de svenska reglernas 
  
 förenlighet med  
 EU-rätten ........................................ 
  
 131 
  
 3.9.3 
  
 CSN:s nuvarande tillämpning av reglerna om 
  
 studiehjälp vid utlandsstudier .................................... 
  
 135 
  
 3.10 Övervägande och förslag ...................................................... 
  
 137 
  
 3.10.1 Samma villkor för rätt till svensk studiehjälp för 
  
 studier inom EES och i Schweiz ................................ 
  
 137 
  
 3.10.2 Medborgarskapskravet ............................................... 
  
 139 
  
 3.10.3 Kravet på att studierna inte med lika stor fördel 
  
 kan bedrivas i Sverige.................................................. 
  
 139 
  
 3.10.4 Folkbokföringskravet................................................. 
  
 140 
  
 7 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2013:52 
  
 3.10.5 Kravet på minst tre månaders heltidsundervisning...140 
  
 3.10.6 Migrerande arbetstagare och deras 
  
 familjemedlemmar....................................................... 
  
 141 
  
 3.10.7 Godtagbar standard för utlandsstudier...................... 
  
 143 
  
 3.11 
  
 Studiehjälp i andra länder....................................................... 
  
 145 
  
 3.12 
  
 EU-domstolens 
  bedömning av vad som utgör 
  
 familjeförmåner ...................................................................... 
  
 145 
  
 3.13 
  
 Hur bör den svenska studiehjälpen klassificeras? ................ 
  
 147 
  
 3.13.1 Studiebidraget.............................................................. 
  
 147 
  
 3.13.2 Det extra tillägget och gymnasiebidraget .................. 
  
 151 
  
 3.13.3 En jämförelse med klassificeringen av det 
  
 kommunala vårdnadsbidraget..................................... 
  
 155 
  
 3.13.4 Vinsten av en omklassificering ................................... 
  
 156 
  
 4 
  
 Stöd för inackordering............................................... 
  
 157 
  
 4.1 
  
 Inledning ................................................................................. 
  
 157 
  
 4.2 
  
 Kommunalt inackorderingsstöd............................................ 
  
 158 
  
 4.2.1 Samverkansavtal .......................................................... 
  
 159 
  
 4.2.2 Statistik över det kommunala stödet ......................... 
  
 160 
  
 4.3 
  
 Statligt inackorderingstillägg ................................................. 
  
 161 
  
 4.3.1 Statistik över det statliga stödet ................................. 
  
 163 
  
 4.4 
  
 Den nya gymnasieskolans inverkan på 
  
 inackorderingsstöd ................................................................. 
  
 164 
  
 4.4.1 
  
 Särskilda varianter ....................................................... 
  
 164 
  
 4.4.2 
  
 Riksrekryterande utbildningar ................................... 
  
 164 
  
 4.4.3 
  
 Idrottsutbildningar ..................................................... 
  
 165 
  
 4.4.4 
  
 Naturbruks- och hantverksprogrammen................... 
  
 166 
  
 4.5 
  
 En jämförelse mellan det kommunala och det statliga 
  
 stödet för inackordering ........................................................ 
  
 167 
  
 4.6 Överväganden och förslag ..................................................... 
  
 169 
  
 4.6.1 
  
 Inackorderingsstödets syfte ....................................... 
  
 169 
  
 4.6.2 Kommunalt eller statligt ansvar?................................ 
  
 170 
  
 4.6.3 Reglering av det nya inackorderingsstödet................ 
  
 173 
  
 4.6.4 
  
 Inackorderingsstödets storlek.................................... 
  
 174 
  
 4.6.5 
  
 Avståndskrav eller restidkrav? ................................... 
  
 176 
  
 8 
  
 SOU 2013:52 Innehåll 
  
 4.6.6 
  
 Behov av inackordering .............................................. 
  
 177 
  
 4.6.7 
  
 Begreppen motsvarande utbildning och 
  
 föräldrahem ................................................................. 
  
 179 
  
 4.6.8 
  
 Undantagsregler.......................................................... 
  
 181 
  
 4.6.9 
  
 Generösare regler för yrkeselever i vissa fall............. 
  
 183 
  
 4.6.10 
  
 Reglernas utformning................................................. 
  
 186 
  
 4.6.11 Konsekvenser av ett sammanslaget 
  
 inackorderingsstöd och av det nya regelverket......... 
  
 190 
  
 4.6.12 Övergångsbestämmelser ............................................ 
  
 193 
  
 5 
  
 Stöd för dagliga resor................................................ 
  
 195 
  
 5.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 195 
  
 5.2 
  
 Kommunernas ansvar för stöd för dagliga resor .................. 
  
 195 
  
 5.3 
  
 Statens ansvar för stöd för dagliga resor till 
  
 utlandsstuderande .................................................................. 
  
 197 
  
 5.4 
  
 Överprövning ......................................................................... 
  
 199 
  
 5.5 
  
 Överväganden och förslag ..................................................... 
  
 200 
  
 5.5.1 Kan bidrag för dagliga resor lämnas samtidigt 
  
 som stöd för inackordering? ...................................... 
  
 200 
  
 5.5.2 Bidrag till utlandsstuderande för dagliga resor ......... 
  
 201 
  
 6 
  
 Stöd för inackordering och dagliga resor för personer 
  
 med funktionsnedsättning ......................................... 
  
 203 
  
 6.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 203 
  
 6.2 
  
 Dagens stöd till elever med funktionsnedsättning .............. 
  
 204 
  
 6.2.1 Vem har rätt till stöd enligt lagen om stöd och 
  
 service till vissa funktionshindrade? .......................... 
  
 204 
  
 6.2.2 Vem har rätt till stöd enligt socialtjänstlagen?.......... 
  
 208 
  
 6.2.3 Vem har rätt till stöd enligt förordningen om 
  
 bidrag till vissa funktionshindrade elever i 
  
 gymnasieskolan? ......................................................... 
  
 210 
  
 6.3 
  
 Överväganden och förslag ..................................................... 
  
 211 
  
 6.3.1 Möjligheten att utvidga  
 Rg-bidraget ......................... 
  
 211 
  
 9 
 Innehåll SOU 2013:52 
  
 6.3.2 Extra inackorderingsstöd för studerande med 
  
 funktionsnedsättning .................................................. 
  
 214 
  
 6.3.3 
  
 Merkostnader för resor............................................... 
  
 218 
  
 7 
  
 Gymnasiebidrag ersätter det extra tillägget .................. 
  
 225 
  
 7.1 
  
 Inledning ................................................................................. 
  
 225 
  
 7.2 
  
 Extra tillägget.......................................................................... 
  
 225 
  
 7.3 
  
 Vem får extra tillägg? ............................................................. 
  
 226 
  
 7.4 
  
 Regleringar.............................................................................. 
  
 227 
  
 7.5 
  
 Överväganden och förslag ..................................................... 
  
 229 
  
 7.5.1 
  
 Behovet av förändringar ............................................. 
  
 229 
  
 7.5.2 Gymnasiebidraget – ett nytt stöd .............................. 
  
 231 
  
 7.5.3 
  
 Rätten till gymnasiebidrag.......................................... 
  
 233 
  
 7.5.4 
  
 Ansökan om gymnasiebidrag ..................................... 
  
 240 
  
 7.5.5 
  
 Utbetalning av gymnasiebidrag.................................. 
  
 240 
  
 7.5.6 Talerätt och övriga bestämmelser .............................. 
  
 242 
  
 7.5.7 Omfattas omyndigas förfogande över 
  
 gymnasiebidraget av föräldrabalkens regler?............. 
  
 242 
  
 8 
  
 Stöd till unga studerande föräldrar ............................. 
  
 245 
  
 8.1 
  
 Inledning ................................................................................. 
  
 245 
  
 8.2 
  
 Kartläggning av unga föräldrars livssituation ....................... 
  
 245 
  
 8.3 
  
 Möjligheter till fortsatta studier ............................................ 
  
 247 
  
 8.4 
  
 Överväganden och förslag ..................................................... 
  
 249 
  
 8.4.1 Föräldratillägg till unga föräldrar ............................... 
  
 250 
  
 8.4.2 
  
 Föräldratilläggets utformning .................................... 
  
 250 
  
 8.4.3 Regleringen av gymnasiebidraget och 
  
 föräldratillägget ........................................................... 
  
 252 
  
 8.4.4 
  
 Utbetalning av föräldratillägg..................................... 
  
 253 
  
 8.4.5 Talerätt och övriga bestämmelser .............................. 
  
 254 
  
 8.4.6 Omfattas omyndigas förfogande över 
  
 föräldratillägget av föräldrabalkens regler?................ 
  
 255 
  
 10 
 SOU 2013:52 Innehåll 
  
 9 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet ............. 
  
 257 
  
 9.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 257 
  
 9.2 
  
 Bakgrund ................................................................................ 
  
 258 
  
 9.3 
  
 Nuvarande regelverk.............................................................. 
  
 259 
  
 9.4 
  
 Förslagen i betänkandet Brist på brådska............................. 
  
 259 
  
 9.5 
  
 Remissyttranden på betänkandet Brist på brådska .............. 
  
 261 
  
 9.5.1 Principen om att undvika särlösningar för elever 
  
 med funktionsnedsättning ......................................... 
  
 261 
  
 9.5.2 Principen om att grundläggande utbildning inte 
  
 ska innebära skuldsättning. ........................................ 
  
 262 
  
 9.5.3 
  
 Försörjningsproblem under sommarmånaderna. ..... 
  
 262 
  
 9.5.4 Prövning av förlängd skolgång .................................. 
  
 263 
  
 9.5.5 Antalet studiemedelsterminer är tolv ........................ 
  
 263 
  
 9.6 
  
 Kartläggning och konsekvensanalys ..................................... 
  
 263 
  
 9.6.1 
  
 Elevgruppens sammansättning .................................. 
  
 263 
  
 9.6.2 
  
 Elevernas ekonomiska situation ................................ 
  
 265 
  
 9.6.3 Elevernas ekonomiska situation om förslagen i 
  
 Brist på brådska genomförs........................................ 
  
 267 
  
 9.6.4 Familjeekonomiska konsekvenser om förslagen i 
  
 Brist på brådska genomförs........................................ 
  
 271 
  
 9.7 
  
 Överväganden och förslag ..................................................... 
  
 274 
  
 9.7.1 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet ......... 
  
 274 
  
 9.7.2 Begränsning av tid som studiemedel kan lämnas...... 
  
 277 
  
 9.7.3 Frånvaro på grund av sjukdom .................................. 
  
 278 
  
 9.7.4 Studietakt/studieomfattning för att få studiehjälp 
  
 eller studiemedel ......................................................... 
  
 279 
  
 9.7.5 Minska risken för avhopp från studier av 
  
 ekonomiska skäl.......................................................... 
  
 282 
  
 9.7.6 Sommarjobb till unga studerande med 
  
 funktionsnedsättning ................................................. 
  
 284 
  
 9.7.7 Administration av studiemedlets högre bidrag för 
  
 personer med förlängd skolgång................................ 
  
 286 
  
 11 
 Innehåll SOU 2013:52 
  
 10 
  
 Ogiltig frånvaro......................................................... 
  
 289 
  
 10.1 
  
 Inledning ................................................................................. 
  
 289 
  
 10.2 
  
 Regleringar och praxis............................................................ 
  
 289 
  
 10.2.1 Närvaro och frånvaro.................................................. 
  
 289 
  
 10.2.2 Heltidsstudier.............................................................. 
  
 290 
  
 10.2.3 Praxis angående ogiltig frånvaro ................................ 
  
 291 
  
 10.3 
  
 Promemorior, rapporter, myndighetsuppdrag m.m. om 
  
 ogiltig frånvaro ....................................................................... 
  
 292 
  
 10.3.1 Statskontorets rapport (2009).................................... 
  
 292 
  
 10.3.2 Remisspromemorian Olovlig frånvaro i skolan ........ 
  
 293 
  
 10.3.3 Överenskommelse mellan Skolinspektionen och 
  
 CSN ............................................................................. 
  
 293 
  
 10.3.4 CSN:s rapport Beslutsorsak skolk............................. 
  
 294 
  
 10.4 
  
 Andra utredningar om indragning av studiestöd för 
  
 studerande med funktionsnedsättning.................................. 
  
 295 
  
 10.4.1 Den framtida gymnasiesärskolan (SOU 2011:8) ...... 
  
 295 
  
 10.4.2 Brist på brådska (SOU 2008:102) .............................. 
  
 296 
  
 10.5 
  
 Gymnasieskolornas rapportering av ogiltig frånvaro ................ 
  
 296 
  
 10.5.1 Rutiner till och med 2011 ........................................... 
  
 297 
  
 10.5.2 Rutiner från och med 2012 ......................................... 
  
 297 
  
 10.5.3 CSN:s analys och slutsatser ....................................... 
  
 298 
  
 10.5.4 CSN:s enkätundersökning (2012) ............................. 
  
 300 
  
 10.6 
  
 Kopplingen mellan studiehjälpen och vissa 
  
 familjeekonomiska stöd ......................................................... 
  
 301 
  
 10.6.1 Flerbarnstillägg............................................................ 
  
 301 
  
 10.6.2 Förlängt underhållsstöd.............................................. 
  
 301 
  
 10.6.3 Barnpension och efterlevandestöd ............................. 
  
 302 
  
 10.6.4 Bostadsbidrag .............................................................. 
  
 302 
  
 10.6.5 Gymnasiebidrag och föräldratillägg ........................... 
  
 303 
  
 10.6.6 Konsekvenser vid indragning av studiehjälp ............. 
  
 303 
  
 10.7 
  
 Överväganden och förslag ..................................................... 
  
 304 
  
 10.7.1 Ogiltig frånvaro ska medföra indragen 
  
 studiehjälp.................................................................... 
  
 304 
  
 10.7.2 Kopplingen mellan studiehjälpen och de 
  
 familjeekonomiska bidragen....................................... 
  
 305 
  
 10.7.3 Skolans arbete med att förebygga skolk .................... 
  
 306 
  
 12 
  
 SOU 2013:52 
  
 Innehåll 
  
 10.7.4 Hur bör ogiltig frånvaro påverka de olika 
  
 bidragen? ..................................................................... 
  
 307 
  
 10.7.5 Utformningen av reglerna angående ogiltig 
  
 frånvaro ....................................................................... 
  
 309 
  
 10.7.6 Personliga omständigheter......................................... 
  
 311 
  
 10.7.7 Skolornas rapportering av ogiltig frånvaro ............... 
  
 312 
  
 10.7.8 Indragning av studiehjälp för elever med 
  
 funktions- nedsättning ............................................... 
  
 313 
  
 11 
  
 Utbetalning av studiehjälp ........................................ 
  
 315 
  
 11.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 315 
  
 11.2 
  
 Nuvarande bestämmelser ...................................................... 
  
 315 
  
 11.3 
  
 Skillnader mellan utbetalning av barnbidrag och 
  
 utbetalning av studiehjälp...................................................... 
  
 316 
  
 11.4 
  
 ÖKS:s tolkning av särskilda skäl ........................................... 
  
 317 
  
 11.5 
  
 CSN:s tillämpning av utbetalningsreglerna.......................... 
  
 318 
  
 11.6 
  
 Utbetalning till omyndiga studerande? ................................ 
  
 319 
  
 11.6.1 2003 års studiehjälpsutredning .................................. 
  
 319 
  
 11.6.2 En nationell ungdomspolitik ..................................... 
  
 320 
  
 11.6.3 Underåriga har en viss rätt att disponera över sin 
  
 egen ekonomi.............................................................. 
  
 320 
  
 11.6.4 Underåriga har en viss rätt att föra sin egen talan .... 
  
 321 
  
 11.6.5 Föräldrarnas underhållsskyldighet ............................ 
  
 321 
  
 11.7 
  
 Överväganden och förslag ..................................................... 
  
 322 
  
 11.7.1 Utbetalning av studiebidrag till omyndiga 
  
 studerande ................................................................... 
  
 322 
  
 11.7.2 Utbetalning av studiebidrag för omyndiga 
  
 studerande till annan................................................... 
  
 325 
  
 11.7.3 Utbetalning av inackorderingsstöd till omyndiga 
  
 studerande? ................................................................. 
  
 327 
  
 11.7.4 Talerätt för omyndiga studerande ............................. 
  
 329 
  
 11.7.5 Återkrav för omyndiga studerande ........................... 
  
 329 
  
 11.7.6 Omfattas omyndigas förfogande över 
  
 studiebidraget av föräldrabalkens regler? .................. 
  
 330 
  
 11.7.7 Utbetalning av inackorderingsstöd för omyndiga 
  
 studerande till socialnämnd eller annan .................... 
  
 331 
  
 13 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2013:52 
  
 11.7.8 Utbetalning av inackorderingsstöd för omyndiga 
  
 studerande till familjehem .......................................... 
  
 336 
  
 11.8 
  
 Återkrav av studiehjälp .......................................................... 
  
 339 
  
 11.8.1 Nuvarande bestämmelser ........................................... 
  
 339 
  
 11.8.2 Statistik angående antalet återkrav och 
  
 återkravens storlek ...................................................... 
  
 340 
  
 11.8.3 Åtgärder som kan minska antalet återkrav och 
  
 återkravens storlek ...................................................... 
  
 341 
  
 12 
  
 Konsekvenser av förslagen ......................................... 
  
 345 
  
 12.1 
  
 Förslagens ekonomiska konsekvenser .................................. 
  
 345 
  
 12.1.1 En översikt per utgiftsområde.................................... 
  
 345 
  
 12.1.2 Studiebidrag................................................................. 
  
 349 
  
 12.1.3 Inackorderingsstöd ..................................................... 
  
 351 
  
 12.1.4 Gymnasiebidrag istället för extra tillägg.................... 
  
 355 
  
 12.1.5 Studiemedel ................................................................. 
  
 359 
  
 12.1.6  
 Rg-bidraget .................................................................. 
  
 361 
  
 12.1.7 Aktivitetsersättning .................................................... 
  
 362 
  
 12.1.8 Bostadstillägg och bostadsbidrag ............................... 
  
 365 
  
 12.1.9 Förlängt barnbidrag .................................................... 
  
 366 
  
 12.1.10 Sommarjobbssatsning ............................................... 
  
 367 
  
 12.1.11 Genomförandekostnader .......................................... 
  
 368 
  
 12.2 
  
 Förslagens konsekvenser för jämställdheten mellan 
  
 kvinnor och män..................................................................... 
  
 369 
  
 12.3 
  
 Förslagens konsekvenser för möjligheterna att nå de 
  
 integrationspolitiska målen.................................................... 
  
 370 
  
 12.4 
  
 Förslagens barnrättsliga konsekvenser ................................. 
  
 371 
  
 12.5 
  
 Förslagens konsekvenser för risken för felaktiga 
  
 utbetalningar........................................................................... 
  
 372 
  
 13 
  
 Författningskommentarer........................................... 
  
 375 
  
 13.1 
  
 Förslaget till lag (xxxx) om särskilt stöd vid gymnasiala 
  
 studier ..................................................................................... 
  
 375 
  
 13.2 
  
 Förslaget till lag om ändring i socialförsäkringsbalken........ 
  
 386 
  
 14 
 SOU 2013:52 Innehåll 
  
 13.3 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1110) om 
  
 kommunernas skyldighet att svara för vissa elevresor......... 
  
 388 
  
 13.4 
  
 Förslaget till lag om ändring i studiestödslagen 
  
 (1999:1395)............................................................................. 
  
 389 
  
 13.5 
  
 Förslaget till lag om ändring av lagen (2009:1053) om 
  
 förmögenhet vid beräkning av vissa förmåner ..................... 
  
 395 
  
 13.6 
  
 Förslaget till lag om ändring i skollagen (2010:800)............ 
  
 396 
  
 Litteraturförteckning ........................................................ 
  
 397 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1 Kommittédirektiv 2011:122............................................. 
  
 401 
  
 Bilaga 2 
  
 Historik ............................................................................ 
  
 417 
  
 Bilaga 3 
  
 CSN:s enkätundersökning om studiehjälp..................... 
  
 425 
  
 Bilaga 4 
  
 SKL:s enkätundersökning om inackorderingsstöd ........ 
  
 449 
  
 15 
 Förkortningar 
 AF – Arbetsförmedlingen 
 APL – arbetsplatsförlagt lärande 
 BO – Barnombudsmannen 
 CSN – Centrala studiestödsnämnden 
 CSNFS – CSNs författningssamling 
 DHR – De handikappades riksförbund 
 Ds – Departementsserien 
 EES – Europeiska ekonomiska samarbetsområdet EFTA – European Free Trade Association 
 FB – Föräldrabalken 
 FEUF – Fördraget om europeiska unionens funktionssätt FK – Försäkringskassan 
 HFD – Högsta förvaltningsdomstolen 
 IB – International Baccalaureate 
 JK – Justitiekanslern 
 JO – Justitieombudsmannen 
 17 
  
 Förkortningar 
  
 SOU 2013:52 
  
 Komvux – kommunal vuxenutbildning 
 LO – Landsorganisationen 
 LSS – lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade LVU – Lag med särskilda bestämmelser om vård av unga NJA – Nytt Juridiskt Arkiv 
  
 Rg-bidrag 
  – Bidrag enligt förordningen (1995:667) om bidrag till vissa funktionshindrade elever i gymnasieskolan 
 RGD – Riksgymnasiet för döva 
 RGH – Riksgymnasiet för hörselskadade 
 RgRh – Riksrekryterande  
 Rh-anpassad 
  utbildning RÅ – Regeringsrättens årsbok 
 SCB – Statistiska centralbyrån 
 SFB – Socialförsäkringsbalken 
 SFS – Svensk författningssamling 
 SGI – Sjukpenningsgrundande inkomst 
 SKL – Sveriges Kommuner och Landsting 
 SOU – Statens offentliga utredningar 
 SsF – studiestödsförordningen 
 SsL – studiestödslagen 
 Särvux – särskild utbildning för vuxna 
 ÖKS – Överklagandenämnden för studiestöd 
 18 
 Sammanfattning 
 Modernisering av studiehjälpen 
 Studiehjälpen formades vid mitten av  
 1960-talet. 
  Därefter har den endast genomgått smärre förändringar. Skola, arbetsmarknad och samhällslivet i övrigt har däremot genomgått stora förändringar under denna  
 50-årsperiod. 
  Behovet av en modernisering av studie- hjälpen är därför stort. 
 Utgångspunkten i betänkandet är att en modern studiehjälp ska vara renodlad, ändamålsenlig, enhetlig och inkluderande. Därför behöver studiehjälpens karaktär av studiestöd stärkas. Uttalat familjeekonomiskt motiverade inslag ska utmönstras i syfte att uppnå ett mer renodlat studiestöd. För att nå rätt målgrupp och för att få avsedd effekt bör de belopp och inkomstgränser som fastställdes i mitten av  
 1990-talet 
  anpassas till dagens inkomst- och kostnadsnivå. För att göra stödet mer förutsägbart och för att höja rättssäkerheten bör administrationen av bidragen till inackordering förenhetligas. Slutligen bör studiehjälpen, i den mån det är möjligt, även inkludera studerande med funktionsnedsättning. 
 Sammantagna innebär förslagen i detta betänkande att målen för den moderniserade studiehjälpen bör kunna sammanfattas i följande punkter; 
  
 Studiehjälpen ska främja samhällets kompetensförsörjning genom att markera att samhället sätter värde på att ungdomar fortsätter att studera efter grundskolan. 
  
 Studiehjälpen ska begränsa incitamenten att av ekonomiska skäl avstå från gymnasiestudier. 
  
 Studiehjälpen ska främja aktiva studier på heltid. 
  
 Studiehjälpen ska bidra till att undanröja geografiska hinder för att genomföra gymnasieutbildning. 
  
 19 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiebidraget ska stimulera den studerande att påbörja och fullfölja en gymnasial utbildning. 
  
 Studiebidraget ska stödja ungdomars utveckling till självständiga och ansvarstagande medborgare genom att ge dem ansvar för en egen ekonomi. 
  
 Studiebidrag för faktisk studietid 
 I en moderniserad studiehjälp föreslås studiebidraget kvarstå som ett generellt studiestöd till studerande på gymnasienivå i åldern 16- 20 år. Totalt omfattar studiehjälpen cirka 3 600 miljoner kronor per år. Ungefär 90 procent används till det generella studiebidraget, 260 miljoner kronor går till inackorderingsstöd och 100 miljoner kronor, i form av extra tillägg, till ekonomiskt svaga hushåll. I samband med moderniseringen föreslås resurser föras från det generella till de riktade stöden. 
 I syfte att stärka studiehjälpens karaktär av studiestöd föreslås att bidrag ska utgå för faktisk studietid. Studiebidraget ska beräknas per vecka och utgå under normalt 40 veckor. Det sammanlagda bidraget under ett läsår blir då 9 760 kronor, eller 740 kronor lägre än för närvarande. Besparingen, 240 miljoner kronor, används bl.a. för att finansiera ett förbättrat stöd till ekonomiskt svaga hushåll med barn i gymnasieskolan och ett stöd till gymnasieelever som har barn. 
 Studiehjälp och  
 EU-rätten 
  
 Inför Sveriges anslutning till Europeiska ekonomiska samarbets- området (EES) har den svenska regeringen förklarat att studie- bidraget och det extra tillägget inom studiehjälpen ska vara sådana familjeförmåner som avses i förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet m.m., som nu är ersatt av förordning (EG) nr 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen. Inackorderingstillägget faller dock utanför tillämpningsområdet för dessa förordningar och betraktas som en social förmån enligt förordning 492/2011(EU) om arbets- kraftens fria rörlighet inom unionen. 
 Enligt uppdraget ska utredaren bedöma om studiehjälpen kan undantas från reglerna i förordning 883/2004. 
 20 
  
 SOU 2013:52 
  
 Sammanfattning 
  
 EU-domstolen 
  har i ett flertal fall bedömt vilka nationella förmåner som utgör familjeförmåner och därmed omfattas av förordning 1408/71. Domstolen har i dessa avgöranden satt upp två förutsättningar för att en nationell förmån ska anses vara en social trygghetsförmån. Vid bedömningen av studiebidraget är den första förutsättningen, att någon individuell skönsmässig behovsprövning inte ska ske vid beviljandet av förmånen, uppfylld. När det gäller den andra förutsättningen, att förmånen ska hänföra sig till ett av de sakområden som anges i förordning 1408/71, ska denna bedömning grundas på förmånens grundläggande kännetecken, i synnerhet dess syfte och villkoren för att den beviljas. 
 I detta betänkande föreslås att studiebidraget moderniseras och att syftet med stödet i enlighet med reformen omformuleras till att enbart vara ett stöd för studier, inte ett stöd till barnfamiljer. Om studiebidraget renodlas till ett utbildningspolitiskt stöd på sätt som föreslås får möjligheten att undanta studiebidraget från reglerna i förordning 883/2004 anses öka. 
  
 EU-domstolen 
  kan emellertid, trots studiebidragets förändring, anse att studiebidraget även syftar till att utgöra en del av samhällets stöd till familjerna och bidra till att utjämna kostnaderna för barnens uppfostran och utbildning. Det som kan tala för detta är det förhållandet att studiebidraget lämnas under tid som den studerande omfattas av sina föräldrars underhållsskyldighet. 
 Det extra tilläggets syfte är uttalat familjepolitiskt, vilket innebär att bidraget rimligtvis skulle betraktas som en familje- förmån av  
 EU-domstolen. 
  I betänkandet föreslås att det extra tillägget avskaffas inom studiehjälpen och att det i stället inrättas ett nytt bidrag kallat gymnasiebidrag inom den ekonomiska familjepolitiken. Om förslaget genomförs kommer med stor sannolikhet även gymnasiebidraget att klassificeras som en familje- förmån. 
 Uppdraget innefattar även att klargöra om nuvarande regler om studiehjälp är förenliga med  
 EU-rätten. 
  
 Bestämmelserna om studiehjälp för utlandsstudier skiljer sig åt beroende på om studierna bedrivs inom eller utanför Norden. Detta är inte förenligt med  
 EU-rätten, 
  vilket har medfört att Centrala studiestödsnämnden (CSN) från och med hösten 2011 utvidgat möjligheten till studiehjälp för studier inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och i Schweiz. 
 Rätten till svensk studiehjälp för utlandsstudier bör därför vara densamma inom EES och i Schweiz. Kraven på att studierna inte 
 21 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2013:52 
  
 med lika stor fördel kan bedrivas vid en svensk läroanstalt, att den studerande har varit folkbokförd i Sverige under de senaste två åren och att studierna omfattar minst tre månaders heltidsundervisning, bör därför tas bort för studier inom EES och i Schweiz. Dessa krav ska dock kvarstå för studier utanför EES och Schweiz. 
 Kravet på svenskt medborgarskap, eller utländskt medborgar- skap som ska jämställas med ett svenskt medborgarskap, för att studiehjälp ska lämnas för utlandsstudier, ska gälla även för studier i Norden. 
 Stöd för inackordering 
 I dag är ansvaret för inackorderingsstöd delat mellan kommunerna och staten, vilket innebär att elevernas hemkommuner svarar för stödet till elever i skolor med offentlig huvudman och att CSN svarar för stödet till elever i skolor med enskilda huvudmän. Det delade ansvaret innebär att förutsättningarna för rätt till inackorderingsstöd samt storleken på stödet skiljer sig åt. Det är angeläget att villkoren för elever i kommunala respektive fristående skolor är lika. För att få till stånd en likabehandling föreslås att endast en huvudman ska ha ansvaret för inackorderingsstödet. 
 Det finns i dag stora skillnader mellan de olika kommunerna när det gäller rätten till inackorderingsstöd samt storleken på stödet. Ett statligt ansvar skulle innebära ett enhetligt regelverk och en enda beslutande myndighet. Detta innebär, förutom ett mer likvärdigt stöd, även en enklare, tydligare och mer rättssäker ordning. Staten genom CSN föreslås därför ges det samlade ansvaret för inackorderingsstöd inom ramen för studiehjälpen. Stödet ska benämnas  
 inackorderingsstöd 
 . 
 Eftersom det statliga inackorderingstilläggets storlek inte har höjts sedan 1995 och cirka 40 procent av kommunerna inte lämnar inackorderingsstöd med annat belopp än minimibeloppet, är det rimligt att höja inackorderingsstödet. I betänkandet föreslås att stödet höjs med cirka 25 procent. 
 Rätten till inackorderingsstöd föreslås även fortsatt ansluta till gymnasieskolans och gymnasiesärskolans programstruktur. En förutsättning för att få inackorderingsstöd för att gå en vald utbildning är att en utbildning inom samma program eller inriktning inte finns vid en skola på hemorten. 
 22 
  
 SOU 2013:52 
  
 Sammanfattning 
  
 Vissa nationella program, såsom naturbruks- och hantverks- programmen har dock långt fler separata yrkesutgångar, än nationella inriktningar. Rätten till inackorderingsstöd föreslås därför vidgas för elever på dessa program. 
 Stöd för dagliga resor 
 Kommunerna svarar för kostnaderna för gymnasieelevers dagliga resor mellan bostaden och skolan, oavsett om studierna bedrivs i Sverige eller utomlands. CSN lämnar bidrag för dagliga resor till de elever som har rätt till studiehjälp för studier utomlands. Elever som studerar utomlands har således rätt till bidrag för dagliga resor enligt två olika regelverk. Det statliga stödet lämnas emellertid endast under förutsättning att stöd inte har lämnats från elevens hemkommun. Bidraget kommer därför endast i fråga för ett tiotal elever som inte är folkbokförda i en svensk kommun. Eftersom stödet berör ytterst få personer samt medför betydande administrativa kostnader finns inte skäl att ha kvar stödet, utan förordningen om bidrag till dagliga resor i utlandet bör upphävas. 
 I betänkandet lämnas även förslag om att ersättning för dagliga resor och inackorderingsstöd inte ska utgå samtidigt. 
 Stöd för inackordering och dagliga resor för personer med funktionsnedsättning 
 Från och med höstterminen 2013 får elever i gymnasiesärskolan rätt till inackorderingsstöd och inackorderingstillägg. Vissa elever med funktionsnedsättning kan också ha rätt till stöd enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, socialtjänstlagen (2001:453) eller via det så kallade  
 Rg-bidraget 
  för att möjliggöra studier på annan ort än i hemkommunen. 
 Utredningens analys av befintliga stödsystem visar att dessa inte alltid är anpassade till den nivå av stöd som det finns behov av och att många elever med funktionsnedsättning har påtagliga mer- kostnader för måltider och anpassat boende vid en inackorderings- situation. För att elever med funktionsnedsättningar ska kunna välja utbildning på likvärdiga grunder som andra gymnasieelever är det utredarens bedömning att det finns behov av ett 
 23 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2013:52 
  
 kompletterande bidrag till elever som studerar på annan ort och som har merkostnader till följd av sina funktionsnedsättningar. 
 I betänkandet föreslås att om en elev, till följd av funktionsnedsättning, är i behov av hjälp med sina måltider eller av en anpassad bostad på studieorten ska han eller hon ha rätt till ett extra inackorderingsstöd för studerande med funktionsned- sättning. Stödet ska som mest kunna uppgå till 1 800 kronor per fyraveckorsperiod. Några merkostnader för resor bedöms bidraget inte behöva täcka. Däremot föreslås en viss utvidgning av rätten till skolskjuts så att reglerna för elever på fristående gymnasiesärskolor blir mer jämförbara med dem för elever på kommunala gymnasie- särskolor. 
 Gymnasiebidrag ersätter det extra tillägget 
 Ett viktigt led i förändringen och moderniseringen av studiehjälpen är att renodla den utbildningspolitiska dimensionen. Utredaren förslår därför att det familjepolitiskt präglade extra tillägget inom studiehjälpen avvecklas. Behovet av ett ekonomiskt stöd kvarstår emellertid för målgruppen. 
 I betänkandet föreslås att de resurser som används till det extra tillägget förs över till det ekonomiska familjepolitiska området. I stället för tillägget införs ett nytt, sökbart och behovsprövat stöd, kallat  
 gymnasiebidrag  
 som är riktat till gymnasiestuderande ungdomar från resurssvaga hushåll. Försäkringskassan föreslås svara för administrationen av det nya bidraget. 
 Det nuvarande extra tillägget syftar till att ungdomar från inkomstsvaga hushåll ska kunna bedriva gymnasiestudier. Ungdomar i den aktuella åldersgruppen bedöms generellt ha ett större behov, och därför kosta mer, än barn i yngre åldersgrupper. Resurserna går efter prövning till de mest behövande. Inkomst- gränser och bidragsbelopp har emellertid lämnats oförändrade sedan mitten av  
 1990-talet, 
  vilket gjort att målgruppen successivt har förändrats. 
 I betänkandet föreslås en betydande höjning av bidragsbeloppet och inkomstgränsen jämfört med det extra tillägget. Gymnasie- bidrag föreslås lämnas med 1 100 kronor per månad till de elever som tillsammans med sina föräldrar har en bidragsgrundande inkomst på mindre än 210 000 kronor per år och i övrigt uppfyller kraven för rätt till bidraget. Reformen finansieras med medel som 
 24 
  
 SOU 2013:52 
  
 Sammanfattning 
  
 frigörs genom övergången till faktisk studietid i studiebidraget. Omfördelningen innebär en satsning för att stödja ungdomar som kommer från inkomstsvaga hushåll. 
 Vissa förändringar föreslås vad gäller beräkningen av den bidragsgrundande inkomsten för gymnasiebidraget. Den ska utgöras av hushållets inkomst enligt i huvudsak samma regler som för beräkning av bostadsbidrag. 
 Stöd till unga studerande föräldrar 
 Ungdomar utan fullföljd gymnasieutbildning, t.ex. studerande som avbrutit sina studier då de fått barn, har svårt att etablera sig på arbetsmarknaden. Det är av stor vikt att dessa ungdomar påbörjar eller återupptar sin gymnasieutbildning efter föräldraledigheten. 
 Enligt nu gällande regelverk kommer en förälder som ännu inte fyllt 21 år och som efter föräldraledigheten mottar försörjningsstöd för sig själv och barnet att förlora detta stöd om studierna återupptas. I samband med att studierna återupptas övergår försörjningsansvaret till den unge förälderns egna föräldrar, eftersom dessa bär det ekonomiska ansvaret för sitt barn så länge det går i gymnasieskolan och inte har fyllt 21 år. Regelverket motverkar således målet att alla ungdomar ska slutföra en gymnasial utbildning. 
 I syfte att göra det möjligt för unga föräldrar att påbörja eller återuppta gymnasiestudier föreslås i betänkandet att ett särskilt bidrag skapas. Det tänkta bidraget utformas som en förstärkning av gymnasiebidraget och avser i huvudsak att täcka den egna och barnets försörjning. Det ska ge den unga föräldern en ekonomisk standard, som i huvudsak är likvärdig den som ekonomiskt bistånd skulle ha gett. 
 En studerande som har barn som är folkbokfört hos den studerande och stadigvarande sammanbor med honom eller henne, samt uppfyller kraven för det föreslagna gymnasiebidraget, ska ha rätt till ett bidrag om 3 500 kronor per månad. För varje barn kan endast ett bidrag lämnas. För varje ytterligare barn utöver det första lämnas 500 kronor per månad. Stödet bör utbetalas till den studerande själv, även om han eller hon är omyndig. 
 Stödet ska kallas  
 föräldratillägg  
 och administreras av Försäkringskassan. 
 25 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2013:52 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
 Ungdomar som på grund av en funktionsnedsättning har fått sin skolgång förlängd får i dag ekonomisk ersättning från sjuk- försäkringen i form av aktivitetsersättning. Ungdomar som går i gymnasiesärskolan får förlängt barnbidrag i stället för studiebidrag. Olika utredningar och rapporter har påpekat att detta är en opåkallad särbehandling och att aktivitetsersättning vid förlängd skolgång fungerar som en inkörsport till ett långvarigt beroende av socialförsäkringssystemet. 
 Min bedömning är att vid en modernisering av studiehjälpen är det naturligt att, i den mån det är möjligt, även inkludera dessa studerandegrupper i studiestödssystemet. 
 Alla ungdomar med funktionsnedsättning som studerar på gymnasienivå föreslås få studiehjälp istället för förlängt barnbidrag och aktivitetsersättning till och med första kalenderhalvåret det år han eller hon fyller 20 år. Har studierna inte avslutats senast under första kalenderhalvåret det år de fyller 20 år ska eleven få rätt till studiemedel med det högre bidragsbeloppet under den tid som de avslutar sina studier. CSN föreslås administrera även dessa delar av studiestödssystemet. 
 Reformen medför den ekonomiskt största förändringen för studerande i åldern  
 19–20 
  som hittills kunnat få aktivitets- ersättning, men som nu föreslås få studiehjälp. För de yngre och äldre eleverna och deras familjer blir förändringen påtagligt mindre. 
 Möjligheten att införa ett sommartillägg speciellt för de nya studerandegrupperna har övervägts, men min bedömning är att de ramar direktiven uppställer inte tillåter införandet av ett bidrag av den omfattning som skulle krävas för att göra skillnad för målgruppen. För att begränsa de ekonomiska konsekvenserna för studerandegruppen föreslås en statlig sommarjobbssatsning för studerande som fått sin skolgång förlängd till följd av en funktionsnedsättning. 
 Till följd av förslaget om att avskaffa aktivitetsersättning vid förlängd skolgång föreslås vissa förändringar av rätten till aktivitetsersättning vid nedsatt arbetsförmåga. Ekonomiskt är det stor skillnad mellan att få aktivitetsersättning och studiehjälp. För att undvika att elever i gymnasieskolan eller gymnasiesärskolan hoppar av sina studier av ekonomiska skäl införs en huvudregel om att den som hoppar av sina studier och som av Försäkringskassan bedöms ha rätt till förmånen får aktivitetsersättning tidigast två 
 26 
  
 SOU 2013:52 
  
 Sammanfattning 
  
 månader efter avhoppet. Endast i undantagsfall ska avsteg göras från en sådan karenstid. 
 Förslag lämnas om övergångsregler som innebär, att den som påbörjat en utbildning med nuvarande förmåner får behålla dem tills utbildningen avslutats. 
 Ogiltig frånvaro 
 För att studiehjälp ska lämnas krävs att eleven är närvarande i skolan. Frånvaro vid enstaka lektioner bör dock kunna tolereras i studiestödshänseende. Däremot ska det upprepade skolket beivras. 
 Dagens regelverk innebär att en studerande som har mer än några enstaka timmars ogiltig frånvaro under en månad inte anses bedriva heltidsstudier och att han eller hon därmed förlorar sin rätt till studiehjälp. Utöver studiebidrag, extra tillägg och inackord- eringstillägg riskerar eleven och dennes vårdnadshavare också att gå miste om en rad familjeekonomiska bidrag, som är kopplade till rätten till studiehjälp. Effekterna av en kortvarig olovlig frånvaro blir då oproportionerliga. 
 I betänkandet föreslås en ordning som innebär att när en studerande har ogiltig frånvaro, som är 
  
 upprepad och uppgår till minst fyra lektioner under en vecka ska studiebidrag för en vecka inte lämnas, 
  
 upprepad och uppgår till minst sexton lektioner under fyra på varandra följande veckor, ska studiehjälp för fyra veckor inte lämnas, 
  
 sammanhängande och uppgår till minst en vecka ska studiehjälp för fyra veckor inte lämnas 
  
 Personliga omständigheter bör kunna beaktas genom att förslag förs fram om en regel som stadgar att vid synnerliga skäl kan studiehjälp lämnas trots att den studerande har ogiltig frånvaro i sådan omfattning att studiehjälpen skulle ha dragits in. 
 Förslaget innebär att elevens skolk beivras på ett tidigt stadium, och att beloppet som dras in blir skäligt i förhållande till omfattningen av den ogiltiga frånvaron. Skolan hinner påbörja arbetet med att uppmärksamma, utreda och åtgärda den ogiltiga frånvaron innan rätten till studiehjälp upphör och de bidrag som är kopplade till denna också dras in. 
 27 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2013:52 
  
 En läroanstalt ska varje månad till CSN lämna ett frånvaro- underlag med uppgifter om en studerande har varit ogiltigt frånvarande i sådan omfattning att studiehjälp inte ska lämnas. 
 Alla elever med studiehjälp ska omfattas av de regler om ogiltig frånvaro som föreslås. En läroanstalt ska emellertid inte rapportera en studerandes ogiltiga frånvaro om rektor bedömer att den studerande till följd av en funktionsnedsättning inte förstår konsekvenserna av sitt handlande. 
 Utbetalning av studiehjälp 
 Studiehjälp för omyndiga studerande utbetalas i dag till den studerandes föräldrar. Denna ordning kan ge upphov till problem för de unga studerande som av olika skäl inte bor tillsammans med sina föräldrar. En utbetalning till föräldrarna kan i en del fall innebära att bidraget inte kommer den studerande till godo. 
 I betänkandet förs förslag fram om en modernisering av studiehjälpen. Vidare bör syftet med stödet omformuleras till att enbart vara ett stöd för studier och inte längre ett stöd till barnfamiljer. Mål för stödet ska bland annat vara att stödja ungdomars utveckling till självständiga och ansvarstagande medborgare genom att ge dem ansvar för en egen ekonomi. En utbetalning av studiebidraget till den studerande skulle ytterligare betona att studiebidraget är ett bidrag, som är riktat till den studerande och inte till hans eller hennes familj. En ordning som innebär, att man förlorar ersättningen om man skolkar blir sannolikt lättare att ta till sig om den studerande själv får disponera studiebidraget. En utbetalning till de studerande skulle sålunda vara en tydlig renodling av stödet som utbildningspolitiskt till sin karaktär. 
 Studiebidrag föreslås därför som huvudregel utbetalas även till omyndiga studerande. Den studerande bör som en följd av förslaget även ha talerätt i ärenden som rör bidraget. Under vissa förhållanden bör emellertid studiebidraget för omyndiga studerande utbetalas till vårdnadshavare, en socialnämnd eller annan person. 
 Inackorderingsstöd för en omyndig studerande föreslås emellertid även fortsättningsvis betalas ut till den studerandes vårdnadshavare. Reglerna om utbetalning av inackorderingsstöd för omyndiga studerande till socialnämnd, familjehem eller andra 
 28 
  
 SOU 2013:52 
  
 Sammanfattning 
  
 personer föreslås bli anpassade så att de bättre stämmer överens med reglerna om utbetalning av barnbidrag. 
 För att minska risken för att förslaget om utbetalning av studiebidrag till omyndiga studerande medför att ungdomar skuldsätts vid unga år, läggs förslag avseende olika åtgärder för att begränsa antalet återkrav av studiehjälp samt återkravens storlek. 
 Ekonomiska konsekvenser av förslagen 
 Förslagen innebär en renodling av det finansiella ansvaret för studiestödet. Kostnaderna för inackordering och studiebidrag blir kvar inom dagens utgiftsområde medan stöd till ekonomiskt svaga hushåll förs över till den ekonomiska familjepolitiken. Samtidigt förs nya studerandegrupper in i studiestödssystemet. 
 Utgifterna för inackorderingsstödet ökar på grund av de föreslagna reformerna. Denna utgiftsökning täcks genom att statsbidraget till kommunerna minskas när det kommunala inackorderingsstödet avskaffas. 
 Övergången till att lämna studiehjälp underfaktisk studietid leder till en besparing på 240 miljoner kronor. 
 Utgifterna för det extra tillägget försvinner när det avvecklas. Dessa resurser överförs till det familjeekonomiska området där de tillsammans med reformutrymmet från övergången till faktisk studietid i studiebidraget finansierar det nya gymnasiebidraget och föräldratillägget. Reformen innebär en omfördelning från det generella till de riktade stöden. 
 Att föra in nya studerandegrupper i studiestödssystemet innebär att utgifterna för studiestödet ökar. Denna utgiftsökning täcks emellertid helt genom att medel frigörs då aktivitetsersättning vid förlängd skolgång avvecklas. Kostnaderna för den föreslagna sommarjobbssatsningen finansieras också med dessa medel. 
 De föreslagna reformerna beräknas sammantaget inte medföra ökade utgifter för staten. Förslagen innebär tvärtom en större utgiftsminskning inom socialförsäkringens område. 
 29 
 Lättläst sammanfattning 
 Studiehjälpen ska bli mer modern 
 Studiehjälpen formades vid mitten av  
 1960-talet. 
  Efter det har studiehjälpen bara förändrats litet grann. Men skola, arbetsmarknad och samhällslivet 
 har förändrats mycket under denna  
 50-årsperiod. 
  
 Därför måste studiehjälpen också förändras. 
 När betänkandet föreslår förändringar har vi tänkt på att en modern studiehjälp ska vara enkel, tydlig och för alla. 
 Stödet ska inte fungera som stöd till familjer utan ska bara vara stöd för studier. 
 För att nå de personer som ska ha stödet och se till så att stödet verkligen hjälper dem ska de belopp och inkomstgränser 
 som man bestämde i mitten av  
 1990-talet 
  förändras så att de passar 
 dagens inkomster och kostnader. 
 Administrationen av bidragen till inackordering ska bli lika för alla elever, 
 antingen de går på statliga, kommunala eller privata skolor. Slutligen ska studiehjälpen 
 även gälla för studerande med funktionsnedsättning. 
 Målen för studiehjälpen kan sammanfattas i följande punkter: 
  
 Studiehjälpen ska se till att fler människor i samhället har mer kunskaper. 
  
 Vi ska visa att samhället sätter värde på 
 31 
  
 Lättläst sammanfattning 
  
 SOU 2013:52 
  
 att ungdomar fortsätter att studera efter grundskolan. 
  
 Studiehjälpen ska vara sådan 
  
 att personer inte låter bli att studera på gymnasiet eftersom de inte har råd. 
  
 Studiehjälpen ska vara sådan att fler vill studera på heltid. 
  
 Studiehjälpen ska hjälpa studenten att genomföra gymnasieutbildningen 
  
 även om han eller hon behöver flytta till en annan ort. 
  
 Studiebidraget ska få den studerande 
  
 att vilja börja och gå klart en gymnasieutbildning. 
  
 Studiebidraget ska stödja ungdomars utveckling till självständiga och ansvarstagande medborgare genom att ge dem ansvar för sin egen ekonomi. 
  
 Studiebidrag för faktisk studietid 
 Betänkandet föreslår 
 att studiebidraget ska finnas kvar till de studerande på gymnasienivå som är mellan 16 och 20 år. 
 Sammanlagt är studiehjälpen ungefär 3 600 miljoner kronor. Ungefär 90 procent används till det generella studiebidraget. 
 260 miljoner kronor går till inackorderingsstöd. 
 100 miljoner kronor går till ekonomiskt svaga hushåll i form av extra tillägg. 
 Betänkandet vill 
 att studiehjälpen ska vara mer som studiestöd. Därför föreslår betänkandet att man ska få bidrag 
 bara för den tid man verkligen studerar. 
 32 
  
 SOU 2013:52 
  
 Lättläst sammanfattning 
  
 Man ska få studiebidrag under 40 veckor. Det sammanlagda bidraget under ett läsår blir då 9 760 kronor, 
 eller 740 kronor lägre än idag. 
 Staten sparar då in 220 miljoner kronor. De pengarna ska användas bland annat för att betala ett förbättrat stöd 
 till ekonomiskt svaga hushåll med barn i gymnasieskolan samt ett stöd till gymnasiestuderande som har barn. 
 Studiehjälp och  
 EU-rätten 
  
 Betänkandet föreslår 
 att studiebidraget ska bli mer modernt och att meningen med stödet 
 endast ska vara ett stöd för studier, inte ett stöd till barnfamiljer. 
 EU har regler för 
 hur medlemsländerna samordnar sina bidrag. Om Sverige ändrar på studiebidraget 
 kan  
 EU-domstolen 
  tycka att bidraget är en social förmån. 
 Men  
 EU-domstolen 
  kan också tycka att bidraget fortfarande är ett stöd till familjerna. 
 Det kan  
 EU-domstolen 
  tycka 
 eftersom studiebidraget lämnas under den tid 
 som den studerandes föräldrar har underhållsskyldighet. Underhållsskyldighet betyder 
 att föräldrarna ska betala 
 för de behov som barnen har. 
 Det extra tillägget är familjepolitiskt. Det betyder att  
 EU-domstolen 
  
 skulle kunna se det som en familjeförmån. Betänkandet föreslår 
 att det extra tillägget avskaffas inom studiehjälpen och att det istället inrättas ett nytt bidrag 
 inom familjepolitiken. 
 Bidraget ska kallas gymnasiebidrag. 
 33 
  
 Lättläst sammanfattning 
  
 SOU 2013:52 
  
 Om förslaget genomförs 
 kommer troligen även gymnasiebidraget att ses som ett stöd till familjer. 
 I betänkandets uppdrag ingår 
 också att se om nuvarande regler om studiehjälp följer  
 EU-rätten. 
  
 Bestämmelserna om studiehjälp för utlandsstudier skiljer sig åt. 
 Det beror på om man studerar inom eller utanför Norden. Detta följer inte  
 EU-rätten. 
  
 Därför har CSN från och med hösten 2011 sagt ja i utökad utsträckning till studiehjälp för studier inom EES och i Schweiz. 
 Rätten till svensk studiehjälp för utlandsstudier ska därför vara samma inom EES och i Schweiz. För studier inom EES och i Schweiz 
 kan vi ta bort de här kraven: 
  Den studerande måste studera utomlands för att få just den här utbildningen, 
 eftersom den utbildningen inte finns i Sverige. 
  
 Den studerande ska ha varit folkbokförd i Sverige under de senaste två åren. 
  
 Studierna omfattar 
  
 minst tre månaders heltidsundervisning. 
 Men dessa krav som vi har beskrivit ovan 
 ska finnas kvar för studier utanför EES och Schweiz. 
 Kravet på svenskt medborgarskap för att få studiehjälp för utlandsstudier 
 ska gälla även för studier i Norden. 
 Stöd för inackordering 
 I dag delar kommunerna och staten på ansvaret för inackorderingsstöd. 
 Det betyder att elevernas hemkommuner 
 34 
  
 SOU 2013:52 
  
 Lättläst sammanfattning 
  
 ansvarar för stödet 
 till elever i kommunala skolor och att CSN ansvarar för stödet till elever i fristående skolor. 
 När kommunerna och staten delar på ansvaret blir inackorderingsstödet olika. 
 Det finns i dag också stora skillnader mellan de olika kommunerna 
 när det gäller rätten till inackorderingsstöd och storleken på stödet. 
 Det är viktigt 
 att villkoren för elever 
 i kommunala och fristående skolor är lika. För att villkoren ska bli lika 
 föreslår betänkandet att endast en huvudman ska ha ansvaret för inackorderingsstödet. Ett statligt ansvar skulle innebära 
 ett enhetligt regelverk 
 och en enda beslutande myndighet. 
 Detta skulle ge ett mer likvärdigt stöd, 
 och även en enklare, tydligare och mer rättssäker ordning. Betänkandet föreslår att staten genom CSN 
 ska ha det samlade ansvaret för inackorderingsstöd som man kan få som en del av studiehjälpen. Stödet ska heta inackorderingsstöd. 
 Det statliga inackorderingstilläggets storlek har inte höjts sedan år 1995. 
 Ungefär 40 procent av kommunerna lämnar inte mer 
 än minsta beloppet för inackorderingsstöd. Därför är det klokt att höja inackorderingsstödet. 
 Betänkandet föreslår att stödet höjs med ungefär 25 procent. 
 Man ska bara få inackorderingsstöd när den valda utbildningen 
 inte finns vid en skola på hemorten. Betänkandet föreslår 
 att rätten till inackorderingsstöd vidgas 
 35 
  
 Lättläst sammanfattning 
  
 SOU 2013:52 
  
 för elever som läser vissa utbildningar 
 på naturbruksprogrammet och hantverksprogrammet.. 
 Stöd för dagliga resor 
 Kommunerna betalar gymnasieelevers dagliga resor mellan bostaden och skolan. 
 Det gör kommunerna även om studierna är utomlands. CSN lämnar bidrag för dagliga resor 
 till de elever 
 som har rätt till studiehjälp för studier utomlands. Elever som studerar utomlands 
 har alltså rätt till bidrag för dagliga resor enligt två olika system av regler. 
 Men det statliga stödet lämnas 
 endast när stöd inte har lämnats från elevens hemkommun. Bidraget kommer därför endast att gälla för ett tiotal elever som inte är folkbokförda i en svensk kommun. 
 Eftersom stödet bara går till få personer men samtidigt kostar mycket att ordna finns inga skäl till att ha kvar stödet. 
 Betänkandet tycker 
 att förordningen om bidrag till dagliga resor i utlandet ska sluta gälla. 
 Betänkandet lämnar också förslag om att man inte ska kunna få 
 ersättning för dagliga resor 
 och inackorderingsstöd samtidigt. 
 Stöd för inackordering 
 och dagliga resor för personer med funktionsnedsättning 
 Från och med höstterminen år 2013 
 får elever i gymnasiesärskolan rätt till inackorderingsstöd och inackorderingstillägg. 
 Vissa elever med funktionsnedsättning kan också ha rätt till stöd 
 enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS socialtjänstlagen, SoL 
 eller genom det så kallade  
 Rg-bidraget. 
  
 36 
  
 SOU 2013:52 
  
 Lättläst sammanfattning 
  
 Rg-bidraget 
  är ett bidrag för att personer som är döva, svårt hörselskadade eller svårt rörelsehindrade 
 ska kunna studera på ett Riksgymnasium. 
 Utredningens undersökning visar 
 att dessa bidrag inte alltid är anpassade till den nivå av stöd som de här eleverna behöver. 
 Många elever med funktionsnedsättning har stora merkostnader 
 för måltider och anpassat boende när de är inackorderade. 
 För att elever med funktionsnedsättningar ska kunna välja utbildning 
 som andra gymnasieelever 
 tycker utredaren att det behövs ett extra bidrag till elever som studerar på annan ort 
 och som har merkostnader 
 till följd av sina funktionsnedsättningar. 
 Betänkandet föreslår att 
 om en elev med funktionsnedsättning, inte kan ordna sina egna måltider 
 eller är i behov av en anpassad bostad på studieorten ska han eller hon ha rätt till 
 ett extra inackorderingsstöd 
 för studerande med funktionsnedsättning. 
 Stödet ska som mest kunna vara 1 800 kronor för en fyraveckorsperiod. 
 Några merkostnader för resor kommer bidraget inte att täcka. Däremot föreslås 
 att rätten till skolskjuts förändras 
 så att reglerna för elever på fristående gymnasiesärskolor bli mer lika dem som finns 
 för elever på kommunala gymnasiesärskolor. 
 37 
  
 Lättläst sammanfattning 
  
 SOU 2013:52 
  
 Gymnasiebidrag ersätter extra tillägg 
 En viktig del i en modern studiehjälp är att visa att studiehjälpen 
 handlar mer om utbildningspolitik än om familjepolitik. Utredaren förslår därför 
 att det familjepolitiska extra tillägget inom studiehjälpen ska försvinna. 
 Men behovet av ett ekonomiskt stöd till vissa familjer finns fortfarande kvar. 
 Därför föreslår betänkandet 
 att de pengar som idag går till det extra tillägget förs över till det familjepolitiska området. 
 Istället för det extra tillägget ska det införas ett nytt, sökbart och behovsprövat stöd, kallat gymnasiebidrag 
 riktat till familjer med låga inkomster 
 och som har barn som studerar på gymnasiet. Betänkandet föreslår att Försäkringskassan ska sköta det nya bidraget. 
 Ända sedan det extra tillägget infördes har det extra tillägget varit till för 
 att ungdomar från familjer med lägre inkomster ska kunna gå på gymnasiet. 
 Men inkomstgränser och bidragsbelopp har inte ändrats sedan mitten av  
 1990-talet. 
  Betänkandet föreslår därför 
 en stor höjning av bidragsbeloppet och inkomstgränsen. Betänkandet föreslår 
 att gymnasiebidraget blir 1 100 kronor per månad till de elever som tillsammans med sina föräldrar 
 har en bidragsgrundande inkomst på mindre än 210 000 kronor. 
 Detta ska betalas med de pengar som bli över 
 genom övergången till den verkliga studietiden i studiebidraget. 
 38 
  
 SOU 2013:52 
  
 Lättläst sammanfattning 
  
 Stöd till unga studerande föräldrar 
 Ungdomar som inte gått klart gymnasiet har svårt att få ett arbete. 
 Så kan det tillexempel vara för ungdomar 
 som slutar gymnasiet eftersom de blir föräldrar. Det är mycket viktigt att dessa ungdomar 
 fortsätter sin gymnasieutbildning efter föräldraledigheten. 
 Enligt dagens regler 
 kommer en förälder som inte fyllt 21 år 
 och som efter föräldraledigheten får försörjningsstöd för sig själv och barnet 
 att förlora detta stöd om föräldern går tillbaka till gymnasiet. 
 Skulle föräldern gå tillbaka till skolan 
 övergår försörjningsansvaret till den unge förälderns egna föräldrar, eftersom dessa har det ekonomiska ansvaret 
 för sitt barn så länge barnet går i gymnasieskolan och inte har fyllt 21 år. 
 Reglerna gör det alltså svårare 
 för ungdomar att gå klart gymnasiet. 
 För att unga föräldrar ska kunna gå tillbaka till gymnasiet föreslår betänkandet ett nytt särskilt bidrag. 
 Det nya bidraget ska vara som en förstärkning av gymnasiebidraget och ska betala för förälderns och barnets försörjning. 
 Bidraget ska ge den unga föräldern ungefär lika mycket pengar 
 som ekonomiskt bistånd skulle ha gett. 
 En studerande som har barn 
 ska ha rätt till ett bidrag på 3 500 kronor per månad. För varje barn kan endast ett bidrag lämnas. 
 För varje ytterligare barn lämnas 500 kronor varje månad. Den studerande själv ska få bidraget, 
 även om han eller hon är omyndig. Stödet ska kallas föräldratillägg 
 och ska skötas av Försäkringskassan. 
 39 
  
 Lättläst sammanfattning 
  
 SOU 2013:52 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
 Ungdomar som på grund av funktionsnedsättning har fått sin skolgång förlängd 
 får idag ekonomisk ersättning från sjukförsäkringen i form av aktivitetsersättning. 
 Ungdomar som går i gymnasiesärskolan 
 får förlängt barnbidrag istället för studiebidrag. 
 Olika utredningar och rapporter har visat att detta är särbehandling 
 och att aktivitetsersättning vid förlängd skolgång riskerar att bli till ett långvarigt beroende av socialförsäkringssystemet. 
 Utredaren tycker att 
 nu när studiehjälpen ska bli modern är det naturligt att 
 även få med studerande med funktionsnedsättning i det nya studiestödssystemet. 
 Betänkandet föreslår 
 att alla ungdomar med funktionsnedsättning som studerar på gymnasienivå 
 ska få studiehjälp. 
 Har studierna inte avslutats 
 senast under första kalenderhalvåret det år som de fyller 20 år 
 ska eleven få rätt till studiemedel med det högre bidragsbeloppet 
 under den tid som de avslutar sina studier. Betänkandet föreslår att CSN sköter detta. 
 Utredningen föreslår en satsning 
 så att de elever som behöver studera längre tid eftersom de har funktionsnedsättning 
 ska få samma chanser som andra att få ett sommarjobb. 
 På så vis har de möjlighet att tjäna extra pengar så att de klarar sig ekonomiskt när de studerar. 
 40 
  
 SOU 2013:52 
  
 Lättläst sammanfattning 
  
 Ekonomiskt är det en stor skillnad 
 mellan att få aktivitetsersättning och studiehjälp. För att undvika att elever i gymnasieskolan 
 eller gymnasiesärskolan slutar sina studier av ekonomiska skäl 
 införs en regel om 
 att den som avbryter sina studier 
 inte kan få aktivitetsersättning förrän efter två månader. Det ska finnas så kallade övergångsregler 
 som säger att den som påbörjat utbildningen med nuvarande förmåner 
 får behålla förmånerna 
 tills han eller hon avslutat sin utbildning. 
 Ogiltig frånvaro 
 För att få studiehjälp 
 ska eleven vara närvarande i skolan. 
 Vid frånvaro vid bara några lektioner får man ändå studiehjälp, men upprepat skolk ska bestraffas. 
 Dagens regler säger 
 att en studerande som har mer 
 än några enstaka timmars ogiltig frånvaro under en månad förlorar sin rätt till studiehjälp. 
 Eleven och dennes vårdnadshavare riskerar också att förlora familjeekonomiska bidrag, 
 som är kopplade till rätten till studiehjälp. Straffet för kortvarig ogiltig frånvaro 
 blir då alldeles för högt. 
 Betänkandet föreslår istället att dessa regler ska gälla: 
  
 Vid ogiltig frånvaro som är upprepad 
  
 och är minst fyra lektioner under en vecka ska studiebidrag för en vecka inte lämnas. 
  
 Vid upprepad ogiltig frånvaro som är minst sexton lektioner 
  
 under sammanlagt fyra på varandra följande veckor, 
 41 
  
 Lättläst sammanfattning 
  
 SOU 2013:52 
  
 ska studiehjälp för fyra veckor inte lämnas. 
  
 Vid sammanhängande ogiltig frånvaro som är minst en vecka 
  
 ska studiehjälp för fyra veckor inte lämnas. 
 Utredningens förslag betyder 
 att elevens skolk blir bestraffat tidigt och att pengarna eleven förlorar 
 mer stämmer mot hur länge eleven varit borta. 
 Skolan hinner börja med att uppmärksamma, utreda och åtgärda den ogiltiga frånvaron innan rätten till studiehjälp upphör 
 och de bidrag som är kopplade till denna också dras in. 
 Varje månad ska skolan 
 lämna ett frånvarounderlag till CSN med uppgifter om en studerande har varit ogiltigt frånvarande 
 så mycket att studiebidraget ska dras in eller rätten till studiehjälp ska upphöra. 
 Reglerna om frånvaro gäller alla elever. Men en skola ska inte rapportera 
 en studerandes ogiltiga frånvaro 
 om rektor tycker att den studerande till följd av en funktionsnedsättning 
 inte förstår vad han eller hon har gjort. 
 Utbetalning av studiehjälp 
 Idag betalas studiehjälp för omyndiga studerande till den studerandes föräldrar. 
 Det kan ge problem för de unga studerande 
 som inte bor tillsammans med sina föräldrar. 
 Stödet ska bland annat stödja ungdomars utveckling till självständiga och ansvarstagande medborgare genom att ge ungdomarna ansvar för en egen ekonomi. 
 42 
  
 SOU 2013:52 
  
 Lättläst sammanfattning 
  
 En utbetalning av studiebidraget till den studerande skulle ytterligare betona att studiebidraget är ett bidrag, som är riktat till den studerande 
 och inte till hans eller hennes familj. 
 Betänkandet föreslår därför 
 att studiebidrag ska betalas till omyndiga studerande. 
 Utredningen föreslår 
 att inackorderingsstöd för en omyndig studerande även i fortsättningen 
 betalas ut till den studerandes vårdnadshavare. 
 Det finns en risk att förslaget 
 om utbetalning av studiebidrag till omyndiga studerande gör att ungdomar får skulder vid unga år. 
 För att minska den risken 
 ger betänkandet förslag på olika åtgärder 
 för att begränsa antalet återkrav av studiehjälp samt återkravens storlek. 
 Ekonomiska konsekvenser av förslagen 
 Kostnaderna för inackordering 
 och studiebidrag blir kvar inom samma utgiftsområde men stöd till ekonomiskt svaga hushåll 
 förs över till den ekonomiska familjepolitiken. 
 Samtidigt kommer nya studerandegrupper in i studiestödssystemet. 
 Utgifterna för inackorderingsstödet ökar på grund av betänkandets förslag. 
 Denna utgiftsökning ska täckas 
 genom att statsbidraget till kommunerna bli mindre när inackorderingsstödet försvinner. 
 Införandet av verklig studietid inom studiebidraget leder till en besparing på 220 miljoner kronor. 
 43 
  
 Lättläst sammanfattning 
  
 SOU 2013:52 
  
 Utgifterna för det extra tillägget försvinner. Dessa pengar går istället 
 till det familjeekonomiska området 
 där de tillsammans med reformutrymmet 
 från övergången till faktisk studietid i studiebidraget betalar för det nya gymnasiebidraget 
 och föräldratillägget. 
 Att föra in nya studerandegrupper i studiestödssystemet betyder att utgifterna för studiestödet ökar. 
 Men denna ökning av utgifterna täcks helt genom att pengar blir kvar 
 då aktivitetsersättning vid förlängd skolgång försvinner. 
 Kostnaderna för den föreslagna satsningen på sommarjobb för personer som behöver extra tid för sina studier eftersom de har en funktionsnedsättning 
 betalas också med dessa pengar. 
 De förändringar som betänkandet föreslår blir inte dyrare för staten. 
 44 
  
 1 
  
 Författningsförslag 
  
 1.1 
  
 Förslag till 
  
 lag (xxxx) om särskilt stöd vid gymnasiala studier 
 Härigenom föreskrivs följande. 
 Inledande bestämmelser 
 1 § 
 Denna lag innehåller bestämmelser om gymnasiebidrag i  
 4–17 
  §§ och föräldratillägg i  
 18–25 
  §§. 
 2 § 
 Försäkringskassan beslutar i ärenden om gymnasiebidrag och föräldratillägg. 
 3 § 
 En omyndig studerande får själv ansöka, ta emot och råda över 
  
 1. 
  
 gymnasiebidraget i den omfattning som följer av 13 §, 15 § första stycket och 17 §, och 
  
 2. 
  
 föräldratillägget i den omfattning som följer av 22, 23 och 25 §§. 
  
 45 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2013:52 
  
 Gymnasiebidrag 
 Rätt till gymnasiebidrag 
 4 § 
 En studerande som bedriver studier som ger rätt till studiehjälp enligt 2 kap. studiestödslagen (1999:1395) har rätt till gymnasie- bidrag om den bidragsgrundande inkomsten inte överstiger 210 000 kronor per år. 
 Beräkning av den bidragsgrundande inkomsten 
 5 § 
 Den bidragsgrundande inkomsten utgörs av den studerandes och hans eller hennes föräldrars sammanlagda årsinkomster. Vad som avses med föräldrar framgår av 7 §. 
 6 § 
 För en studerande som är gift utgörs den bidragsgrundande inkomsten, i stället för vad som anges i 5 §, av den studerandes och hans eller hennes makes sammanlagda årsinkomster. 
 Bestämmelsen i första stycket tillämpas även för en studerande som utan att vara gift lever tillsammans med en person, med vilken den studerande tidigare har varit gift eller med vilken den studerande gemensamt har eller har haft barn. 
 7 § 
 Vid beräkningen av den bidragsgrundande inkomsten avses med föräldrar 
  
 1. 
  
 en förälder som den studerande varaktigt bor hos, 
  
 2. 
  
 en person som är gift och varaktigt bor med en sådan förälder som avses under punkten 1, och 
  
 3. 
  
 en person som är sambo med en sådan förälder som avses under punkten 1. 
  
 8 § 
 Om det finns synnerliga skäl får den bidragsgrundande inkomsten beräknas utan hänsyn till en förälders eller makens inkomst. 
 46 
  
 SOU 2013:52 
  
 Författningsförslag 
  
 Med make i första stycket likställs en sådan person som avses i 6 § andra stycket. 
 9 § 
 Vid beräkningen av summan av den bidragsgrundande inkomsten tillämpas bestämmelserna i 97 kap. 2 §  
 1–3 
  och 6 samt 4, 5 och 13 §§ socialförsäkringsbalken. 
 Den bidragsgrundande inkomsten ska avse inkomst för det kalenderår då läsåret eller kursen inleds. 
 Storleken på gymnasiebidraget 
 10 § 
 Gymnasiebidrag lämnas med 1 100 kronor i månaden. 
 Förmånstiden 
 11 § 
 Gymnasiebidrag lämnas för de delar av ett läsår då den studerande bedriver studier. 
 Ansökan om gymnasiebidrag 
 12 § Gymnasiebidrag lämnas efter skriftlig ansökan. 
 En ansökan ska vara undertecknad av den studerandes vårdnadshavare, eller om den studerande är myndig, av den studerande själv. 
 13 § 
 Om det finns särskilda skäl kan en ansökan om gymnasiebidrag för en omyndig studerande vara undertecknad av den studerande själv. 
 47 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2013:52 
  
 Utbetalning av gymnasiebidrag 
 14 § 
 Gymnasiebidraget betalas ut till en förälder som den studerande varaktigt bor hos. 
 Om den studerande är myndig ska gymnasiebidraget betalas ut till den studerande själv. 
 15 § 
 Om det finns särskilda skäl får gymnasiebidraget för en omyndig studerande, på begäran av den studerande, betalas ut till den studerande själv. 
 Om det finns synnerliga skäl får gymnasiebidraget för en omyndig studerande, på begäran av socialnämnden, betalas ut till en förälder som inte omfattas av 14 § första stycket, någon annan lämplig person eller nämnden att användas för den studerandes bästa. 
 16 § 
 Om en omyndig studerande varaktigt bor hos båda föräldrarna, kan föräldrarna gemensamt anmäla till Försäkringskassan vem av dem som ska vara betalningsmottagare för gymnasiebidraget. 
 Om någon anmälan enligt första stycket inte görs betalas bidraget ut till den av föräldrarna som senast fick barnbidraget för den studerande. 
 Talerätt 
 17 § 
 En omyndig studerande som är betalningsmottagare för gymnasiebidraget har rätt att själv föra sin talan i ärenden som rör bidraget. 
 48 
  
 SOU 2013:52 
  
 Författningsförslag 
  
 Föräldratillägg 
 Rätt till föräldratillägg 
 18 § 
 En studerande som har barn har rätt till föräldratillägg under förutsättning 
  
 1. 
  
 att barnet varaktigt bor hos den studerande, och 
  
 2. 
  
 att den studerande har rätt till gymnasiebidrag enligt 4 §. 
  
 Storleken på föräldratillägget 
 19 § 
 Föräldratillägg lämnas med 3 500 kronor i månaden för det första barnet och med 500 kronor i månaden för ytterligare barn. 
 Förmånstiden 
 20 § 
 Föräldratillägg lämnas för de delar av ett läsår då den studerande bedriver studier. 
 Bidragsmottagare 
 21 § 
 För varje barn kan högst ett föräldratillägg lämnas. 
 Om båda barnets föräldrar uppfyller villkoren för rätt till föräldratillägg i 18 § kan föräldrarna gemensamt anmäla till Försäkringskassan vem av dem som ska vara bidragsmottagare för föräldratillägget. 
 Om någon anmälan enligt andra stycket inte görs, lämnas föräldratillägget till den av föräldrarna som senast fick barnbidrag för barnet. 
 49 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2013:52 
  
 Ansökan om föräldratillägg 
 22 § 
 Föräldratillägg lämnas efter skriftlig ansökan. En ansökan ska vara undertecknad av den studerande själv. 
 Utbetalning av föräldratillägg 
 23 § 
 Föräldratillägg ska betalas ut till den studerande själv. 
 24 § 
 Om det finns synnerliga skäl får föräldratillägg för en omyndig studerande, på begäran av socialnämnden, betalas ut till den studerandes förälder, någon annan lämplig person eller nämnden att användas för den studerandes bästa. 
 Talerätt 
 25 § 
 En omyndig studerande har rätt att själv föra sin talan i ärenden som rör föräldratillägget. 
 Övriga bestämmelser 
 Försäkringskassans handläggning 
 26 § 
 I fråga om Försäkringskassans handläggning tillämpas följande bestämmelser i socialförsäkringsbalken: 
  
 – 
  
 107 kap. 12 § om preskription, 
  
 – 
  
 108 kap. 2, 11 och 22 §§ om återbetalningsskyldighet, 
  
 – 
  
 108 kap. 15, 16, 19 och 21 §§ om ränta, 
  
 – 
  
 110 kap. 13 § och 31 § första stycket samt 115 kap. 4 § om skyldighet att lämna uppgifter, 
  
 – 
  
 110 kap. 46 § och 47 § första stycket om skyldighet att anmäla ändrade förhållanden, 
  
 50 
  
 SOU 2013:52 
  
 Författningsförslag 
  
 – 
  
 110 kap. 39 och 42 §§ om undantag från sekretess, 
  
 – 
  
 110 kap. 52 § om indragning och nedsättning av ersättning, 
  
 – 
  
 112 kap. 2 och 3 §§ samt 108 kap. 10 § första stycket om interimistiska beslut, 
  
 – 
  
 113 kap.  
  
 2–17, 
  19, 20 och 21 §§ om ändring och omprövning samt om överklagande. 
 Övrigt 
 27 § 
 En fordran på gymnasiebidrag eller föräldratillägg får inte överlåtas och inte heller tas i anspråk genom utmätning. 
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2015 och tillämpas för studier som bedrivs efter den 30 juni 2015. 
 51 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2013:52 
  
 1.2 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i socialförsäkringsbalken 
 Härigenom föreskrivs i fråga om socialförsäkringsbalken  
 dels  
 att 33 kap. 13 och 20 §§ ska upphöra att gälla, 
  
 dels  
 att rubrikerna närmast före 33 kap, 8, 13 och 20 §§ ska utgå,  
 dels  
 att 15 kap. 5 § och 33 kap. 1 och 8 §§ ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 15 kap. 
 5 § 
 1 
  
 Förlängt barnbidrag lämnas med 1 050 kronor i månaden från och med kvartalet efter den tid som anges i 4 § för ett barn som går i 
  
 1. grundskolan, 
  
 sameskolan, 
  
 eller internationell skola 
  
 på 
  
 grundskolenivå, eller 
  
 2. grundsärskolan, 
  
 2. grundsärskolan 
  
 eller 
  
 gymnasiesärskolan 
  
 eller 
  
 specialskolan 
  
 specialskolan 
  
 33 kap. 
  
 1 § 
  
 I detta kapitel finns inledande bestämmelser i  
 2–4 
  §§. 
  
 Vidare finns bestämmelser om 
  
 – rätten till sjukersättning eller aktivitetsersättning i  
 5–8 
  §§ 
  
 – förmånsnivåer i  
 9– 
 13 
  
 §§, 
  
 – förmånsnivåer i  
 9– 
 12 
  
 §§, 
  
 – förmånstiden i  
 14– 
 20 
  
 §§, 
  
 – förmånstiden i  
 14– 
 19 
  
 §§, 
  
 – 
  
 aktiviteter under tid med aktivitetsersättning i  
  
 21–25 
  §§, och 
  
 – 
  
 särskilda insatser för försäkrade med tre fjärdedels ersättning i  
  
 26–28 
  §§. 
  
 1  
 Senaste lydelse 2011:1091. 
 52 
  
 SOU 2013:52 
  
 Författningsförslag 
  
 En försäkrad som på grund av funktionshinder ännu inte har avslutat sin skolgång på grundskolenivå och gymnasial nivå vid ingången av juli det år då han eller hon fyller 19 år har rätt till aktivitetsersättning. 
 8 § 
 Aktivitetsersättning lämnas inte till en försäkrad som har rätt till studiestöd enligt studiestöds- lagen (1999:1395). 
 Om den försäkrade avbryter sina studier har han eller hon rätt till aktivitetsersättning efter två månader, om bestämmelserna i 5- 7 §§ är uppfyllda. 
 Bestämmelsen i andra stycket tillämpas inte om den försäkrade hade giltiga skäl för att avbryta sina studier. 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2015. 
  
 2. 
  
 Till en försäkrad som före den 1 juli 2015 har påbörjat studier och för dessa beviljats aktivitetsersättning enligt 33 kap. 8 § i sin lydelse före den 1 juli 2015 får sådan ersättning lämnas under den tid som skolgången varar. Bestämmelsen i 33 kap. 13 § ska fortfarande tillämpas under denna tid. 
  
 53 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2013:52 
  
 1.3 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1991:1110) om kommunernas skyldighet att svara för vissa elevresor 
 Härigenom föreskrivs att det ska införas två nya paragrafer, 2 a och 2 b §§, av följande lydelse i lagen (1991:1110) om kommunernas skyldighet att svara för vissa elevresor. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 a § 
 En elev som inte uppnått 
 åldern för rätt till studiehjälp i form av studiebidrag men i övrigt uppfyller villkoren för bidraget, ska när det gäller rätt till stöd enligt denna lag, jämställas med en elev som har rätt till studiehjälp. 
 2 b § 
 Stöd enligt denna lag ska inte ges om eleven har rätt till inackorderingsstöd enligt studie- stödslagen (1999:1395) eller kostnadsfri skolskjuts enligt skol- lagen (2010:800). 
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2015. 
 54 
  
 SOU 2013:52 
  
 Författningsförslag 
  
 1.4 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i studiestödslagen (1999:1395) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om studiestödslagen (1999:1395)  
 dels  
 att 2 kap. 8 § ska upphöra att gälla, 
  
 dels  
 att nuvarande 2 kap. 14 § ska betecknas 2 kap. 16 §, 
  
 dels  
 att 1 kap. 7 §, 2 kap.  
 1–3, 
 5–7, 
  9 och 14 §§, 3 kap. 13 § och 5 kap. 3 § samt rubrikerna närmast före 2 kap. 2 och 9 §§ ska ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att rubriken närmast före 2 kap. 14 § ska sättas närmast före 2 kap. 16 §, 
  
 dels  
 att den nya 2 kap. 16 § ska ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att det i lagen ska införas tre nya paragrafer, 2 kap. 1 a, 2 a, och 15 §§ samt närmast före 2 kap. 14 och 15 §§ nya rubriker av följande lydelse. 
 Lydelse enligt prop. 2012/13:148 Föreslagen lydelse 
 1 kap. 
 Utländska medborgare som kan härleda rättigheter i fråga om familjeförmåner från  
 EU-rätten 
  ska, när det gäller rätt till studiehjälp i form av studiebidrag  
 och extra tillägg  
 enligt denna lag, jämställas med svenska med- borgare, om de är 
 7 § 
 Utländska medborgare som kan härleda rättigheter i fråga om familjeförmåner från  
 EU-rätten 
  ska, när det gäller rätt till studie- hjälp i form av studiebidrag enligt denna lag, jämställas med svenska medborgare, om de är 
  
 1. 
  
 gästforskare som avses i lagen (2008:290) om godkännande för forskningshuvudmän att ta emot gästforskare med uppehållstillstånd i Sverige för forskning, 
  
 2. 
  
 familjemedlemmar till en gästforskare som avses i 1 och har uppehållstillstånd i Sverige, eller 
  
 3. 
  
 familjemedlemmar till en utländsk medborgare som har ett  
  
 EU-blåkort 
  enligt 6 a kap. 1 § utlänningslagen (2005:716) och själva har uppehållstillstånd och ska studera i Sverige. 
 55 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2013:52 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 kap. 
  
 1 § 
  
 Studiehjälp består av studie- 
  
 Studiehjälp består av studie- 
  
 bidrag,  
 inackorderingstillägg  
 och 
  
 bidrag och  
 inackorderingsstöd. 
  
 extra tillägg. 
  
 1 a § 
 En omyndig studerande får själv ta emot och råda över studiehjälp i form av studiebidrag i den omfattning som följer av 14 och 15 §§. 
  
 Utbildning 
  
 Utbildning och behov 
  
 2 § 
  
 Studiehjälp 
  
 får 
  
 lämnas 
  
 till 
  
 Studiehjälp 
  
 får 
  
 lämnas 
  
 till 
  
 studerande 
  
 vid 
  
 de 
  
 läroanstalter 
  
 studerande vid de 
  
 läroanstalter 
  
 och utbildningar som bestäms 
  
 och utbildningar som bestäms 
  
 av regeringen eller av den 
  
 av regeringen eller av den 
  
 myndighet 
  
 som 
  
 regeringen 
  
 myndighet 
  
 som 
  
 regeringen 
  
 bestämmer.  
 Inackorderingstillägg 
  
 bestämmer. 
  
 får dock lämnas bara till den som 
  
 behöver inackordering och 
  
 som 
  
 studerar vid de läroanstalter och 
  
 utbildningar 
  
 som 
  
 regeringen 
  
 bestämmer särskilt. 
  
 2 a § 
  
 Inackorderingsstöd får lämnas 
  
 bara till den som behöver 
  
 inackordering. 
  
 Till 
  
 en 
  
 studerande 
  
 med 
  
 funktionsnedsättning som har rätt 
  
 till inackorderingsstöd får 
  
 även 
  
 extra inackorderingsstöd lämnas 
  
 för den 
  
 studerandes 
  
 kostnad för 
  
 56 
  
 SOU 2013:52 Författningsförslag 
  
 måltider och bostad. 
  
 Regeringen eller den myndighet 
  
 som 
  
 regeringen 
  
 bestämmer 
  
 meddelar närmare 
  
 föreskrifter om 
  
 rätten till inackorderingsstöd. 
  
 3 § 
  
 Studiebidrag får lämnas från 
  
 Studiebidrag får lämnas från 
  
 och med kvartalet närmast efter 
  
 och med kvartalet närmast efter 
  
 det kvartal då den studerande 
  
 det kvartal då den studerande 
  
 fyller 16 år.  
 Inackorderingstillägg 
  
 fyller 
  
 16 år.  
 Inackorderingsstöd 
  
 och extra tillägg  
 kan lämnas även 
  
 kan lämnas även till studerande 
  
 till studerande som är yngre. 
  
 som är yngre. 
  
 Studiehjälp lämnas längst till och med det första kalender- halvåret det år då den studerande fyller 20 år. 
 5 § 
 Studiehjälp får lämnas bara för heltidsstudier, om inte regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreskriver något annat. 
 Om den studerande utan giltigt skäl är frånvarande från den verksamhet som ingår i utbildningen ska studiehjälp inte lämnas. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om när studiehjälp inte ska lämnas enligt andra stycket. 
  
 6 § 
 2 
  
 Studiehjälp får lämnas för  
 de 
  
 Studiehjälp får lämnas för 
  
 delar 
  
 av 
  
 ett 
  
 läsår 
  
 då 
  
 den 
  
 varje vecka  
 av ett läsår då den 
  
 studerande 
  
 bedriver 
  
 studier. 
  
 studerande bedriver studier. 
  
 Regeringen 
  
 eller den 
  
 myndighet 
  
 som 
  
 regeringen 
  
 bestämmer 
  
 får 
  
 föreskriva 
  
 att 
  
 studiebidrag 
  
 och 
  
 extra tillägg får lämnas även för 
  
 2  
 Senaste lydelse 2002:1108. 
 57 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2013:52 
  
 annan tid. Bestämmelser om studiehjälp under sjukdom och ledighet finns i 10 §. 
 Studiehjälp beräknas bara för hela, sammanhängande tids- perioder under ett kalenderhalvår om 15 dagar för heltidsstuderande och 30 dagar för deltids- studerande, om inte regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreskriver något annat. 
 Det får bestämmas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer hur många dagar ett läsår skall anses omfatta vid tillämpningen av detta kapitel och hur dessa dagar skall fördelas på kalender- halvåren. 
 Bestämmelser om studiehjälp under sjukdom och ledighet finns i 10 §. 
  
 Studiebidrag lämnas 
  
 med 
  
 1 050 kronor i månaden. 
  
 Inackorderingstillägg 
  
 lämnas 
  
 med lägst 1 190 och högst 2 350 kronor i månaden. 
 Extra tillägg lämnas med 855, 570 eller 285 kronor i månaden 
 . 
  
 7 § 
 3 
  
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om storleken av studiebidraget och inackorderingsstödet. 
 Studiehjälp för  
 studier utomlands  
 Studiehjälp för  
 utlandsstudier 
  
 Studiehjälp får lämnas för studier utanför Sverige, om 
  
 1. 
  
 den studerande är svensk medborgare, 
  
 2. 
  
 studierna inte med lika stor 
  
 9 § 
 Studiehjälp får lämnas för studier utanför Sverige  
 (utlands- studier), om den studerande är svensk medborgare. 
  
 3  
 Senaste lydelse 2006:955. 
 58 
 SOU 2013:52 Författningsförslag 
  
 fördel kan bedrivas vid en svensk 
  
 läroanstalt, och 
  
 3. studierna svarar 
  
 mot 
  
 eller 
  
 är jämförbara med studier vid en 
  
 svensk 
  
 läroanstalt 
  
 eller 
  
 en 
  
 utbildning som omfattas av ett 
  
 förordnande enligt 2 §. 
  
 Regeringen får 
  
 föreskriva 
  
 att 
  
 För 
  
 studier 
  
 utanför 
  
 studiehjälp får lämnas för studier 
  
 Europeiska 
  
 ekonomiska 
  
 utanför 
  
 Sverige 
  
 även 
  
 om 
  
 samarbetsområdet 
  
 (EES) och 
  
 förutsättningarna 
  
 enligt 
  
 första 
  
 Schweiz, 
  
 får studiehjälp endast 
  
 stycket 1 eller 2 inte är uppfyllda. 
  
 lämnas om studierna inte med 
  
 lika stor fördel kan bedrivas vid 
  
 en svensk läroanstalt. 
  
 Regeringen eller den myndighet 
  
 som 
  
 regeringen 
  
 bestämmer 
  
 meddelar ytterligare föreskrifter om 
  
 när studiehjälp får lämnas för 
  
 utlandsstudier. 
  
 Närmare föreskrifter 
  
 Utbetalning 
  
 14 § 
  
 Regeringen eller den myndighet 
  
 Studiehjälp i form av studie- 
  
 som regeringen 
  
 bestämmer 
  
 får 
  
 bidrag ska betalas ut till den 
  
 meddela 
  
 närmare 
  
 föreskrifter 
  
 om 
  
 studerande. 
  
 tillämpningen av detta kapitel. 
  
 Studiehjälp i form av inac- 
  
 korderingsstöd ska betalas ut till 
  
 den studerandes vårdnadshavare. 
  
 Om den studerande är myndig 
  
 ska inackorderingsstöd betalas ut 
  
 till honom eller henne. 
  
 Regeringen eller den myndighet 
  
 som 
  
 regeringen 
  
 bestämmer 
  
 meddelar föreskrifter om undantag 
  
 från första och andra styckena. 
  
 59 
 Författningsförslag SOU 2013:52 
 Talerätt 
 15 § 
 En omyndig studerande har rätt att själv föra sin talan i ärenden som rör studiebidrag. 
 Närmare föreskrifter 
 16 § 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om tillämpningen av detta kapitel. 
 3 kap. 
 6 § 
 Studiemedel får lämnas utan föregående prövning av den studerandes tidigare studieresultat. Detta gäller bara 
 1. i fråga om studerande som avses i 2 § första stycket, om han eller hon tidigare inte har varit inskriven vid någon läroanstalt eller 
  
 utbildning som avses där, 
  
 2. i fråga om studerande som 
  
 2. i fråga om studerande som 
  
 avses i 2 § andra stycket, om han 
  
 avses i 2 § andra stycket, om han 
  
 eller hon tidigare inte har varit 
  
 eller hon tidigare inte har varit 
  
 inskriven vid 
  
 någon läroanstalt 
  
 inskriven 
  
 vid 
  
 någon läroanstalt 
  
 eller utbildning som avses i 2 § 
  
 eller utbildning som avses i 2 § 
  
 första stycket 
  
 eller 2 kap. 2 §; 
  
 första stycket 
  
 eller 2 kap. 2 §; 
  
 studiemedel 
  
 får dock alltid 
  
 studiemedel 
  
 får 
  
 dock 
  
 alltid 
  
 lämnas utan föregående pröv- 
  
 lämnas utan föregående pröv- 
  
 ning inom ramen för sådan 
  
 ning inom ramen för sådan 
  
 utbildning vid gymnasieskolan 
  
 utbildning 
  
 vid gymnasieskolan, 
  
 som omfattas av ett förordn- 
  
 gymnasiesärskolan 
  
 eller 
  
 särskild 
  
 ande enligt 2 kap. 2 §. 
  
 utbildning 
  
 för 
  
 vuxna 
  
 som 
  
 omfattas 
  
 av 
  
 ett 
  
 förordnande 
  
 enligt 2 kap. 2 §. 
  
 60 
 SOU 2013:52 Författningsförslag 
 13 § 
 4 
  
 Till studerande i sådan utbildning som avses i 2 § andra stycket får studiebidrag lämnas med ett högre belopp per vecka, nämligen med 
  
 1. 
  
 3,70 procent av prisbasbeloppet vid studier på heltid, 
  
 2. 
  
 2,77 
  
 procent 
  
 av 
  
 prisbasbeloppet 
  
 vid 
  
 studier 
  
 på 
  
 minst 
  
 75 procent men mindre än 100 procent av heltid, och 
  
 3. 
  
 1,85 
  
 procent 
  
 av 
  
 prisbasbeloppet 
  
 vid 
  
 studier 
  
 på 
  
 minst 
  
 50 procent men mindre än 75 procent av heltid. 
  
 Det högre bidragsbeloppet får lämnas från och med det kalenderår då den studerande fyller 25 år. En studerande som tidigare har fått det högre bidragsbeloppet för en viss utbildning och som fortsätter denna utbildning har förtur till det högre beloppet. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om de förutsättningar som i övrigt ska gälla för att en studerande ska ha rätt till det högre bidragsbeloppet. 
 Regeringen meddelar föreskrifter om att det högre bidrags- beloppet får lämnas även för studier i sådan utbildning som avses i 2 § första stycket, om det finns särskilda skäl. Regeringen meddelar också föreskrifter om att det högre bidragsbeloppet får lämnas även till studerande som är yngre än 25 år och som har särskilt behov av ett sådant stöd. 
 En studerande som på grund av funktionsnedsättning ännu inte har avslutat sin skolgång vid ingången av andra kalender- halvåret det år då han eller hon fyller 20 år och som studerar vid en läroanstalt eller utbildning som avses i 2 § andra stycket har, med den begränsning i tiden som följer av 8 §, rätt till det högre bidragsbeloppet under den tid skolgången varar. 
 Om en studerande som avses  
 i  
 fjärde stycket på grund av funktionsnedsättning inte förmår att bedriva studier på heltid, men 
  
 4  
 Senaste lydelse 2010:2018. 
 61 
  
 Om ett återkrav avser studie- hjälp till en studerande som vid utbetalningstillfället var omyndig, är den  
  
 studerande  
  
 betalnings- skyldig  
  
 om han eller hon var betalningsmottagare för bidraget. Om den studerandes förmyndare var betalningsmottagare är han eller hon betalningsskyldig. 
  
 Författningsförslag SOU 2013:52 
  
 bedriver studier på minst 
  
 50 procent av heltid, ska studie- 
  
 bidrag ändå lämnas med belopp 
  
 enligt första stycket 1. 
  
 En studerande som avses i 
  
 fjärde stycket har inte rätt till 
  
 studielån. 
  
 5 kap. 
  
 När studiestöd 
  
 skall  
 krävas När studiestöd  
 ska  
 krävas 
  
 tillbaka 
  
 tillbaka 
  
 3 § 
  
 Om ett återkrav avser studie- hjälp till en studerande som vid utbetalningstillfället var omyndig, är den  
 som då var den omyndiges förmyndare  
 betalningsskyldig. 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2015 och tillämpas för studier som bedrivs efter den 30 juni 2015. 
  
 2. 
  
 En studerande som har beviljats aktivitetsersättning med stöd av punkten 2 i övergångsbestämmelserna till lagen om ändring i socialförsäkringsbalken, har inte rätt till studiemedel enligt 3 kap. 13 § fjärde stycket under den tid som aktivitetsersättning lämnas. 
  
 3. 
  
 En studerande som före den 1 juli 2015 har beviljats inackorderingstillägg enligt 2 kap. 2 § i sin lydelse före den 1 juli 2015, eller som har beviljats stöd till inackordering enligt 15 kap. 32 §, 18 kap. 32 § eller 20 kap. 19 § skollagen (2010:800) i sin lydelse före den 1 juli 2015 för studier på viss utbildning, har rätt till inackorderingsstöd enligt 2 kap. 2 a § för att slutföra utbildningen. 
  
 62 
  
 SOU 2013:52 
  
 Författningsförslag 
  
 1.5 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring av lagen (2009:1053) om förmögenhet vid beräkning av vissa förmåner 
 Härigenom föreskrivs att 1 och 6 §§ lagen (2009:1053) om förmögenhet vid beräkning av vissa förmåner ska ha följande 
  
 lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 § 
 5 
  
 I denna lag finns bestämmelser om hur förmögenhet ska 
  
 beräknas vid prövning av rätt till 
  
 1. bilstöd, 
  
 äldreförsörjningsstöd, 
  
 bostadsbidrag och 
  
 bostads- 
  
 tillägg enligt socialföräkringsbalken, och 
  
 2 
 . studiehjälp i form av extra 
  
 2. nedsättning 
  
 av års- 
  
 tillägg  
 och nedsättning av års- 
  
 belopp vid återbetalning 
  
 belopp 
  
 vid 
  
 återbetalning av 
  
 av studielån enligt studie- 
  
 studielån 
  
 enligt studiestödslagen 
  
 stödslagen (1999:1395). 
  
 (1999:1395). 
 I lagen (1999:332) om ersättning till steriliserade i vissa fall, lagen (2005:466) om beräkning av inkomstprövade social- försäkringsförmåner för neurosedynskadade och lagen (2012:663) om ersättning på grund av övergrepp eller försummelser i samhällsvården av barn och unga i vissa fall finns ytterligare bestämmelser om beräkning av förmögenhet för den som har fått 
  
 ersättning enligt dessa respektive lagar. 
  
 6 § 
  
 Vid beräkning av förmögenhet 
  
 Vid beräkning av förmögenhet 
  
 för prövning av  
 rätt till studiehjälp i 
  
 för prövning av rätt till ned- 
  
 form av extra tillägg och  
 rätt till 
  
 sättning av årsbelopp vid åter- 
  
 nedsättning av 
  
 årsbelopp vid 
  
 betalning 
  
 av 
  
 studielån 
  
 enligt 
  
 återbetalning av 
  
 studielån enligt 
  
 studiestödslagen (1999:1395) ska 
  
 studiestödslagen 
  
 (1999:1395) ska 
  
 det bortses från tillgång som avses 
  
 det bortses från tillgång som avses 
  
 i 4 § 1 
  
 och 
  
 från skulder 
  
 med 
  
 i 4 § 1 och från skulder med 
  
 säkerhet i sådan tillgång. 
  
 säkerhet i sådan tillgång. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2015. 
  
 5  
 Senaste lydelse 2012:665. 
 63 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2013:52 
  
 1.6 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i skollagen (2010:800) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om skollagen (2010:800)  
 dels  
 att 15 kap. 32 § och 18 kap. 32 § ska upphöra att gälla, 
  
 dels  
 att rubrikerna närmast före 15 kap. 32 § och 18 kap. 32 § ska utgå, 
  
 dels  
 att 18 kap. 35 § och 20 kap. 19 § ska ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att det i lagen ska införas en ny paragraf, 18 kap. 35 a §, av följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 18 kap. 
  
 35 § 
 6 
  
 Elever 
  
 i 
  
 gymnasiesärskola 
  
 Elever i 
  
 gymnasiesärskola 
  
 med enskild huvudman har rätt 
  
 med enskild huvudman har rätt 
  
 till 
  
 kostnadsfri 
  
 skolskjuts  
 inom 
  
 till kostnadsfri skolskjuts från 
  
 hemkommunen  
 från en plats i 
  
 en plats i anslutning till elevens 
  
 anslutning till elevens hem till 
  
 hem till den plats där utbild- 
  
 den 
  
 plats 
  
 där 
  
 utbildningen 
  
 ningen bedrivs och tillbaka, om 
  
 bedrivs och tillbaka, om sådan 
  
 sådan skjuts behövs med hänsyn 
  
 skjuts behövs med hänsyn till 
  
 till färdvägens längd, trafik- 
  
 färdvägens 
  
 längd, 
  
 trafikför- 
  
 förhållanden, elevens funktions- 
  
 hållanden, 
  
 elevens 
  
 funktions- 
  
 nedsättning 
  
 eller någon annan 
  
 nedsättning 
  
 eller 
  
 någon annan 
  
 särskild omständighet. 
  
 särskild omständighet. 
 Elevens hemkommun ska ombesörja att skolskjuts anordnas enligt första stycket. Kommunen är dock inte skyldig att anordna skolskjuts om organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för kommunen. 
 35 a § 
 En elev som går i en gymnasiesärskola med enskild huvudman i en annan kommun än sin hemkommun och som på grund av skolgången måste över- 
  
 6  
 Senaste lydelse 2012:109. 
 64 
  
 SOU 2013:52 
  
 Författningsförslag 
  
 natta i den kommunen, har rätt till skolskjuts mellan den till- fälliga bostaden och den plats där utbildningen bedrivs under samma förutsättningar som gäller för elever som är hemmahörande i kommunen. 
 Den kommun där skolan är belägen ska ombesörja att skol- skjuts anordnas enligt första stycket. Kommunens kostnader för detta ska ersättas av elevens hemkommun. Den kommun där skolan är belägen är dock inte skyldig att anordna skolskjuts om organisatoriska svårigheter uppstår för kommunen eller ekonomiska svårigheter uppstår för elevens hemkommun. 
 20 kap. 
 19 § 
 En vuxen som är behörig att delta i utbildning på gymnasial nivå enligt 20 § och som har en examen från ett yrkesprogram i gymnasieskolan enligt 16 kap. 27 § men inte uppnått grund- läggande behörighet till högskolestudier har rätt att delta i utbildning på gymnasial nivå i syfte att uppnå en sådan behörighet. 
  
 Den som har rätt att delta i 
  
 Den som har rätt att delta i 
  
 utbildning på gymnasial nivå 
  
 utbildning på gymnasial nivå 
  
 enligt första stycket har rätt att 
  
 enligt första stycket har rätt att 
  
 delta i sådan utbildning i en 
  
 delta i sådan utbildning i en 
  
 annan kommun än sin hem- 
  
 annan kommun än sin hem- 
  
 kommun eller ett landsting om 
  
 kommun eller ett landsting om 
  
 utbildningen finns där och inte 
  
 utbildningen finns där och inte 
  
 erbjuds av hemkommunen. I ett 
  
 erbjuds av hemkommunen. I ett 
  
 sådant fall är hemkommunen 
  
 sådant fall är hemkommunen 
  
 skyldig att ersätta den mot- 
  
 skyldig att ersätta den mot- 
  
 tagande kommunens kostnader. 
  
 tagande kommunens kostnader. 
  
 Bestämmelserna i 15 kap. 32 § 
  
 65 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2013:52 
  
 ska tillämpas när det gäller ungdomar till och med första kalenderhalvåret det år de fyller 20 år. 
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2015 och tillämpas för studier som bedrivs efter den 30 juni 2015. 
 66 
  
 SOU 2013:52 
  
 Författningsförslag 
  
 1.7 
  
 Förslag till 
  
 förordning (xxxx) om inackorderingsstöd för läsår 2013/14 
 Härigenom föreskrivs följande. 
 1 § 
 Bestämmelser om inackorderingsstöd finns i 2 kap. 2, 3 och 7 §§ studiestödslagen (1999:1395) och 2 kap. 2 och  
 8–14 
  §§ studiestödsförordningen (2000:655). 
 2 § 
 Regeringen fastställer avståndsklasser och belopp för inackorderingsstödet för läsår 2013/14 till följande. 
  
 Avstånd i kilometer 
  
 Kronor per vecka 
  
 0–84 
  
 383 
  
 85–174 
  
 473 
  
 175–599 
  
 563 
  
 600–1299 
  
 653 
  
 1 300– 
  
 698 
  
 3 § 
 Regeringen fastställer beloppen för det extra inackorderings- stödet för studerande med funktionsnedsättning för läsår 2013/14 till 225 kronor per vecka för den studerandes kostnad för måltider respektive 225 kronor per vecka för den studerandes kostnad för bostad. 
 Denna förordning träder ikraft den 1 juli 0000 och tillämpas för studier som bedrivs efter den 30 juni 0000. 
 67 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2013:52 
  
 1.8 
  
 Förslag till 
  
 förordning om upphävande av förordningen (CSNFS 1983:17) om bidrag till utlandsstuderande för dagliga resor 
 Härigenom föreskrivs att förordningen (CSNFS 1983:17) om bidrag till utlandsstuderande för dagliga resor ska upphöra att gälla vid utgången av juni 2015. 
 68 
  
 Bidrag som avses i  
  
 4–6 
  
  §§ lämnas endast för den del av kostnaderna som överstiger  
  
 skillnaden mellan det studie- bidrag  
  
 eleven får  
  
 enligt 3 kap. 13 § fjärde stycket studiestöds- lagen (1999:1395) för fyra veckor och ett belopp motsvarande det som lämnas i studiebidrag enligt 2 kap. 7 § studiestödsförord- ningen (2000:655) för fyra veckor. 
  
 SOU 2013:52 
  
 Författningsförslag 
  
 1.9 
  
 Förslag till 
  
 förordning om ändring i förordningen (1995:667) om bidrag till vissa funktionshindrade elever i gymnasieskolan 
 Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1995:667) om bidrag till vissa funktionshindrade elever i gymnasieskolan 
  
 dels  
 att 7 a § ska upphöra att gälla, 
  
 dels  
 att rubriken närmast före 7 a § ska utgå,  
 dels  
 att 7 § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 7 § 
 7 
  
 Bidrag som avses i  
 4–6 
  §§ lämnas endast för den del av kostnaderna som överstiger  
 den ersättning  
 eleven får  
 i form av sjukersättning eller aktivitets- ersättning enligt social- försäkringsbalken. 
  
 1. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2015 och tillämpas för studier som bedrivs efter den 30 juni 2015. 
  
 2. 
  
 Äldre bestämmelser gäller fortfarande för studerande som före den 1 juli 2015 har påbörjat studier och för dessa beviljats aktivitetsersättning för den tid som skolgången varar enligt 33 kap. 8 § socialförsäkringsbalken i sin lydelse före den 1 juli 2015. I stället för det som anges i 7 a § tredje stycket ska tilläggsbidrag lämnas med 1 050 kronor per månad. 
  
 7  
 Senaste lydelse 2010:1689. 
 69 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2013:52 
  
 1.10 
  
 Förslag till 
  
 förordning om ändring i studiestödsförordningen (2000:655) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om studiestödsförordningen (2000:655) 
  
 dels  
 att 2 kap. 6 a § ska upphöra att gälla, 
  
 dels  
 att rubrikerna närmast före 2 kap. 8, 9, 15 och 16 §§ ska utgå, 
  
 dels  
 att nuvarande 2 kap. 34 § ska betecknas 2 kap. 36 §, 
  
 dels  
 att 2 kap. 2, 4, 6,  
 7–16, 
  19, 23, 27, 28, 32 och 33 §§, 5 kap. 1 § och 6 kap. 9 § samt rubriken närmast före rubriken till 2 kap. 15 § och rubriken närmast före 5 kap. 1 § ska ha följande lydelse, 
 dels att rubriken närmast före 2 kap. 5 § ska sättas närmast före 2 kap. 6 §, 
  
 dels  
 att det i förordningen ska införas fyra nya paragrafer, 2 kap. 5, 34 och 35 §§ och 6 kap. 9 a § samt närmast före 2 kap. 5 och 8 §§ nya rubriker av följande lydelse, 
  
 dels  
 att bilagan till förordningen ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 kap. 
  
 2 § 
 8 
  
 Inackorderingstillägg 
  
 får 
  
 Inackorderingsstöd 
  
 får utöver 
  
 lämnas till studerande vid andra 
  
 vad som anges i 1 § lämnas till en 
  
 läroanstalter och utbildningar än 
  
 studerande 
  
 i 
  
 grundskole- 
  
 sådana som ingår i skolväsendet 
  
 utbildning 
  
 och har offentlig huvudman enligt 
  
 1. i någon av årskurserna  
 7–9 
  
 skollagen (2010:800). Det får 
  
 vid en riksinternatskola, eller 
  
 också lämnas för studier vid 
  
 2. i någon av årskurserna  
 7–9 
  
 utbildningar 
  
 med 
  
 offentlig 
  
 inom skolväsendet, 
  
 om 
  
 den 
  
 huvudman 
  
 inom 
  
 skolväsendet, 
  
 studerande är utlandssvensk 
 . 
  
 om den studerande är utlands- 
  
 svensk eller deltar i förberedande 
  
 dansarutbildning i grundskolan. 
  
 Inackorderingstillägg 
  
 får 
  
 Inackorderingsstöd 
  
 får 
  
 inte 
  
 utöver vad 
  
 som 
  
 anges i 1 § 
  
 lämnas till en studerande i 
  
 8  
 Senaste lydelse 2013:148. 
 70 
 SOU 2013:52 Författningsförslag 
  
 lämnas till en studerande 
  
 1. i 
  
 grundskoleutbildning 
  
 i 
  
 1. utbildning 
  
 för 
  
 svårt 
  
 någon av årskurserna  
 7–9 
  vid en 
  
 rörelsehindrade 
  
 ungdomar 
  
 (Rh- 
  
 riksinternatskola, 
  
 anpassad utbildning, 
  
 2. i 
  
 grundskoleutbildning 
  
 i 
  
 2. utbildning 
  
 för 
  
 döva 
  
 och 
  
 någon av årskurserna  
 7–9 
  inom 
  
 hörselskadade, eller 
  
 skolväsendet, 
  
 om 
  
 den 
  
 3. kommunal vuxenutbildning 
  
 studerande är utlandssvensk, 
  
 på gymnasial nivå med undantag 
  
 3. vid 
  
 en 
  
 fristående 
  
 av de som har rätt att delta i 
  
 gymnasiesärskola, eller 
  
 sådan 
  
 utbildning enligt 20 kap. 
  
 4. 
  
 vid 
  
 en gymnasiesärskola 
  
 19 § skollagen. 
  
 med offentlig huvudman, om den 
  
 studerande är utlandssvensk. 
  
 Centrala 
  
 studiestödsnämnden 
  
 Centrala 
  
 studiestödsnämnden 
  
 får meddela 
  
 närmare föreskrifter 
  
 får meddela 
  
 närmare föreskrifter 
  
 om vem som kan få  
 inackord- 
  
 om vem som kan få  
 inackord- 
  
 eringstillägg 
 . 
  
 eringsstöd 
 . 
  
 4 § 
 9 
  
 Centrala 
  
 studiestödsnämnden 
  
 Med heltidsstudier avses att 
  
 får meddela närmare föreskrifter 
  
 den studerande studerar på heltid 
  
 om vad som skall anses vara 
  
 enligt 
  
 författning eller kursplan 
  
 studier på heltid. Centrala studie- 
  
 eller motsvarande som gäller för 
  
 stödsnämnden får även meddela 
  
 utbildningen, och deltar i den 
  
 föreskrifter 
  
 om 
  
 undantag 
  
 från 
  
 verksamhet som ingår i utbild- 
  
 bestämmelsen i 2 kap. 5 § studie- 
  
 ningen, om han eller hon inte har 
  
 stödslagen (1999:1395) om 
  
 att 
  
 giltigt skäl att utebli. 
  
 studiehjälp får lämnas bara för 
  
 heltidsstudier. 
  
 Trots att en studerande inte 
  
 bedriver studier på heltid enligt 
  
 första 
  
 stycket 
  
 får 
  
 studiehjälp 
  
 lämnas, om den studerande deltar 
  
 i undervisningen i enlighet med 
  
 hans 
  
 eller 
  
 hennes 
  
 individuella 
  
 studieplan. 
  
 9  
 Senaste lydelse 2006:862. 
 71 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2013:52 
  
 Tid som studiehjälp får lämnas för 
 Ogiltig frånvaro 
 5 § 
 10 
  
 Om den studerande har ogiltig frånvaro som är 
  
 1. 
  
 upprepad och uppgår till minst fyra lektioner under en vecka, ska studiebidrag för en vecka inte lämnas, 
  
 2. 
  
 upprepad och uppgår till sammanlagt minst sexton lektioner under fyra på varandra följande veckor, ska studiehjälp för fyra veckor inte lämnas, 
  
 3. 
  
 sammanhängande och uppgår till minst en vecka, ska studiehjälp för fyra 
  
 veckor inte lämnas. 
 Om det finns synnerliga skäl, kan studiehjälp lämnas trots att den studerande har ogiltig frånvaro enligt första stycket. 
  
 Tid 
  
 som 
  
 studiehjälp 
  
 får 
  
 lämnas för 
  
 6 § 
  
 Ett läsår om 40 veckor skall 
  
 Med 
  
 vecka 
  
 enligt 
  
 2 kap. 
  
 6 § 
  
 anses omfatta nio månader. En 
  
 studiestödslagen (1999:1395) avses 
  
 hösttermin 
  
 skall därvid anses 
  
 en hel kalendervecka. 
  
 omfatta fyra månader och en 
  
 vårtermin fem månader, om inte 
  
 Centrala 
  
 studiestödsnämnden 
  
 bestämmer något annat för en viss 
  
 utbildning. 
  
 Ett läsår som är kortare eller 
  
 Om 
  
 utbildningen 
  
 inte pågår 
  
 10  
 Tidigare upphävd genom 2006:862. 
 72 
  
 SOU 2013:52 
  
 Författningsförslag 
  
 längre än 40 veckor skall anses omfatta det antal hela tids- perioder om 15 dagar som Centrala studiestödsnämnden bestämmer. Nämnden får också bestämma om ett sådant läsårs längd och fördelning på höst- och vårterminer. 
 hela den första och den sista kalenderveckan, ska studietiden anses omfatta ytterligare en hel kalendervecka om studietiden under den första och den sista veckan sammanlagt uppgår till minst sju dagar. 
 Centrala studiestödsnämnden får meddela närmare föreskrifter om tillämpningen av andra stycket. 
  
 7 § 
  
 Grundläggande 
  
 bestämmelser 
  
 Studiebidrag 
  
 lämnas 
  
 med 
  
 om 
  
 storleken 
  
 av 
  
 studiebidraget, 
  
 244 kronor per vecka. 
  
 inackorderingstillägget och det extra 
  
 tillägget finns 
  
 i 2 kap. 7 och 8 §§ 
  
 studiestödslagen (1999:1395). 
  
 Inackorderingsstöd 
  
 8 § 
  
 Centrala 
  
 studiestödsnämnden 
  
 En studerande som är inac- 
  
 får meddela närmare föreskrifter 
  
 korderad kan få inackorderings- 
  
 om 
  
 inackorderingstilläggets 
  
 stöd för att gå en utbildning om 
  
 storlek. 
  
 en motsvarande 
  
 utbildning 
  
 inte 
  
 finns vid en skola på hemorten. 
  
 En skola anses ligga på 
  
 hemorten om färdvägsavståndet 
  
 mellan hemmet och skolan är mindre än 40 kilometer enkel väg under minst tre dagar per vecka, eller restiden mellan hemmet och skolan är mindre än tre timmar per dag under minst tre dagar per vecka. 
 73 
 Författningsförslag SOU 2013:52 
  
 9 § 
  
 Extra 
  
 tillägg 
  
 lämnas  
 enligt 
  
 Även 
  
 om 
  
 en 
  
 motsvarande 
  
 följande tabell. 
  
 utbildning finns vid en skola på 
  
 hemorten, kan inackorderingsstöd 
  
 lämnas om 
  
 1. den studerande vid ordinarie 
  
 ansökningstillfälle 
  
 i första hand 
  
 har sökt, men inte blivit antagen, 
  
 till den motsvarande utbild- 
  
 ningen vid skolan på hemorten, 
  
 2. den studerandes föräldrar, efter 
  
 det att den studerande har 
  
 påbörjat 
  
 de 
  
 aktuella 
  
 studierna, 
  
 Bestämmelser 
  
 om 
  
 hur 
  
 det 
  
 har flyttat till en annan ort inom 
  
 Sverige 
  
 eller 
  
 har 
  
 återvänt 
  
 till 
  
 ekonomiska underlaget 
  
 skall 
  
 Sverige 
  
 efter 
  
 en 
  
 utlandsvistelse, 
  
 beräknas finns i  
 10–14 
  §§. 
  
 och ett skolbyte inte kan ske utan 
  
 väsentlig 
  
 olägenhet 
  
 för 
  
 den 
  
 studerande, 
  
 3. utbildningen 
  
 i 
  
 huvudsak 
  
 är 
  
 skolförlagd 
  
 medan 
  
 motsvarande 
  
 utbildning vid en skola på 
  
 hemorten är gymnasial lärlings- 
  
 utbildning, 
  
 4 utbildningen 
  
 är 
  
 riksrekryterande 
  
 enligt 5 kap. gymnasieförordningen 
  
 (2010:2039), eller 
  
 5. utbildningen är 
  
 fastställd 
  
 av 
  
 Statens skolverk enligt 4 kap. 2 § 
  
 gymnasieförordningen. 
  
 10 § 
 11 
  
 Det 
  
 ekonomiska 
  
 underlaget 
  
 Även om villkoren i 8 eller 9 § 
  
 utgörs av summan av 
  
 inte är uppfyllda, får inackord- 
  
 1. den studerandes 
  
 och 
  
 hans 
  
 eringsstöd lämnas om 
  
 eller hennes föräldrars beräknade 
  
 1. den 
  
 studerandes 
  
 föräldrar 
  
 inkomster, och 
  
 stadigvarande 
  
 vistas 
  
 utomlands 
  
 2. en femtedel av den del av 
  
 och den studerande går i skola i 
  
 den studerandes och föräldrarnas 
  
 Sverige, 
  
 11  
 Senaste lydelse 2006:862. 
 74 
 SOU 2013:52 Författningsförslag 
  
 sammanlagda 
  
 förmögenhet 
  
 som 
  
 2. den studerande läser på en 
  
 överstiger 75 000 kronor. 
  
 folkhögskola och bor på internat 
  
 på skolan, eller 
  
 3. den studerande läser på en 
  
 riksinternatskola och har tagits in 
  
 på grund av sociala skäl. 
  
 För en studerande som är gift 
  
 Inackorderingsstöd 
  
 får 
  
 även 
  
 beräknas det ekonomiska under- 
  
 lämnas om det finns särskilda 
  
 laget utan hänsyn till föräldrarnas 
  
 skäl. 
  
 inkomst och förmögenhet. 
  
 Om det i annat fall finns 
  
 synnerliga 
  
 skäl, 
  
 får 
  
 det 
  
 ekonomiska underlaget beräknas 
  
 utan hänsyn 
  
 till 
  
 föräldrarnas 
  
 inkomst och förmögenhet. 
  
 Det 
  
 ekonomiska 
  
 underlaget 
  
 avrundas nedåt till närmaste hela 
  
 hundratal kronor. 
  
 11 § 
 12 
  
 Med förmögenhet avses i 10 § 
  
 Inackorderingsstödets 
  
 storlek 
  
 förmögenhet 
  
 beräknad 
  
 enligt 
  
 beror på färdvägsavståndet, enkel 
  
 lagen 
  
 (2009:1053) 
  
 om 
  
 väg, mellan hemmet och skolan. 
  
 förmögenhet 
  
 vid beräkning av 
  
 vissa förmåner 
  
 Regeringen föreskriver årligen 
  
 om avståndsklasser och belopp för 
  
 inackorderingsstödet. 
  
 12 § 
 13 
  
 Vid 
  
 beräkning 
  
 av 
  
 det 
  
 Med hemmet i 8 och 11 §§ 
  
 ekonomiska underlaget avses med 
  
 avses bostad för den studerande 
  
 föräldrar 
  
 och hans eller hennes föräldrar. 
  
 1. en 
  
 förälder 
  
 som 
  
 har 
  
 Om den studerande är gift eller 
  
 vårdnaden eller, i fråga om en 
  
 sambo med någon som han eller 
  
 studerande som har fyllt 18 år, 
  
 hon har eller har haft barn 
  
 senast har haft vårdnaden om den 
  
 tillsammans 
  
 med, anses 
  
 deras 
  
 studerande, och 
  
 bostad vara 
  
 hemmet. 
  
 Om det 
  
 12 
  
 Senaste lydelse 2009:1223. 
  
 13 
  
 Senaste lydelse 2006:862. 
  
 75 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2013:52 
  
 2. en förälder som är sambo 
  
 finns särskilda skäl kan en annan 
  
 med en sådan vårdnadshavare. 
  
 bostad 
  
 där 
  
 den 
  
 studerande 
  
 varaktigt bor jämställas med hans 
  
 eller hennes hem. 
  
 Med 
  
 föräldrar 
  
 jämställs 
  
 den 
  
 Med motsvarande utbildning i 
  
 som är gift med sådan förälder till 
  
 8 och 9 §§ avses en utbildning 
  
 den studerande som ensam har 
  
 inom samma nationella program 
  
 eller, i fråga om studerande som 
  
 eller 
  
 nationella 
  
 inriktning 
  
 i 
  
 fyllt 18 år, senast ensam har haft 
  
 gymnasieskolan 
  
 eller 
  
 gymnasie- 
  
 vårdnaden om den studerande. 
  
 särskolan som den valda utbild- 
  
 ningen. 
  
 Vid 
  
 annan 
  
 typ 
  
 av 
  
 utbildning 
  
 avses 
  
 en 
  
 utbildning 
  
 med samma kursinnehåll. 
  
 Med skola i 8, 9 och 11 §§ 
  
 avses skolenhet enligt 1 kap. 3 § 
  
 skollagen 
  
 (2010:800) 
  
 där den 
  
 studerande 
  
 får 
  
 sin undervisning. 
  
 Om 
  
 den 
  
 studerande 
  
 genomför 
  
 arbetsplatsförlagt 
  
 lärande under 
  
 en viss del av läsåret ska 
  
 arbetsplatsen under den perioden 
  
 anses vara hans eller hennes 
  
 skola. 
  
 13 § 
  
 Vid 
  
 beräkning 
  
 av 
  
 det 
  
 Extra 
  
 inackorderingsstöd 
  
 för 
  
 ekonomiska underlaget skall vad 
  
 studerande 
  
 med 
  
 funktionsned- 
  
 som sägs om en studerande som 
  
 sättning får lämnas om den 
  
 är gift tillämpas bara om 
  
 studerande kan visa att han eller 
  
 äktenskapet har 
  
 ingåtts senast 
  
 hon på grund av funktions- 
  
 under kalenderhalvåret 
  
 närmast 
  
 nedsättning är i behov av 
  
 före det för vilket det extra 
  
 1. hjälp 
  
 med 
  
 sina 
  
 måltider, 
  
 tillägget skall lämnas. 
  
 eller 
  
 2. en särskilt 
  
 anpassad bostad 
  
 på studieorten. 
  
 Bestämmelserna om gifta studerande tillämpas även på en studerande som utan att vara gift lever tillsammans med en annan person, med vilken den studerande tidigare har varit gift 
 76 
  
 SOU 2013:52 
  
 Författningsförslag 
  
 eller med vilken den studerande gemensamt har eller har haft barn. 
  
 14 § 
  
 Centrala 
  
 studiestödsnämnden 
  
 Centrala 
  
 studiestödsnämnden 
  
 får meddela 
  
 närmare 
  
 föreskrifter 
  
 får meddela 
  
 närmare föreskrifter 
  
 om  
 det ekonomiska underlaget. 
  
 om  
 inackorderingsstödet. 
  
 Studiehjälp 
  
 för 
  
 studier 
  
 Studiehjälp för  
 utlandsstudier 
  
 utomlands 
  
 Trots 
  
 föreskrifterna i 
  
 2 kap. 
  
 9 § första stycket 1 och 2 
  
 studie- 
  
 stödslagen 
  
 (1999:1395) 
  
 får 
  
 studiehjälp lämnas för studier vid en läroanstalt eller utbildning i Danmark, Finland, Island eller Norge, om 
  
 1. 
  
 utbildningen är ställd under statlig tillsyn i det land där studierna bedrivs, och 
  
 2. 
  
 studierna omfattar minst tre månaders heltidsundervisning. 
  
 Om det finns särskilda skäl får studiehjälp lämnas även om utbildningen är kortare än tre månader. 
 15 § 
 Studiehjälp för utlandsstudier får lämnas om utbildningen kan anses ha en godtagbar standard. 
 Centrala studiestödsnämnden beslutar om en utbildning kan anses ha en godtagbar standard. 
 Centrala studiestödsnämnden får meddela föreskrifter om vad som kan anses vara en godtagbar standard. 
  
 16 § 
  
 Studiehjälp får lämnas för 
  
 Studiehjälp får lämnas för 
  
 studier i ett land utanför  
 Norden, 
  
 studier i ett land utanför 
  
 om 
  
 Europeiska ekonomiska samarbets- 
  
 området (EES) och Schweiz 
 , om 
  
 1. 
  
 den studerande har varit folkbokförd i Sverige under de senaste två åren, och 
  
 2. 
  
 studierna omfattar minst tre månaders heltidsundervisning. 
  
 77 
 Författningsförslag SOU 2013:52 
  
 Trots villkoren i första stycket 
  
 Trots 
  
 villkoren i 
  
 första 
  
 får studiehjälp 
  
 lämnas 
  
 till 
  
 stycket 
  
 får studiehjälp 
  
 lämnas 
  
 studerande 
  
 vid 
  
 de 
  
 svenska 
  
 till studerande vid  
 den  
 svenska 
  
 utlandsskolorna 
  
 i 
  
 Bryssel, 
  
 utlandsskolan  
 i Nairobi, om  
 den 
  
 Fuengirola, 
  
 London, 
  
 Madrid, 
  
 studerande på heltid tar del i 
  
 Nairobi och Paris, om de 
  
 undervisning som motsvarar ett 
  
 studerande på heltid tar del i 
  
 nationellt program i den svenska 
  
 undervisning 
  
 som 
  
 motsvarar 
  
 ett 
  
 gymnasieskolan. 
  
 nationellt program i den svenska gymnasieskolan. 
 Om det finns särskilda skäl, får studiehjälp lämnas även om villkoren i första stycket inte är uppfyllda. 
 19 § 
 14 
  
 Studiehjälp får lämnas för en sjukperiod som infaller under tid 
  
 för vilken den studerande har beviljats studiehjälp. 
  
 För 
  
 sjukperiod 
  
 som infaller 
  
 För 
  
 sjukperiod 
  
 som 
  
 infaller 
  
 efter 
  
 studietidens 
  
 början får 
  
 efter 
  
 studietidens 
  
 början 
  
 får 
  
 studiehjälp lämnas i form av 
  
 studiehjälp lämnas i form av 
  
 extra tillägg och inackorderings- 
  
 inackorderingsstöd 
  
 bara 
  
 om 
  
 en 
  
 tillägg 
  
 bara om en ansökan  
 om 
  
 ansökan har kommit in till 
  
 denna studiehjälp  
 har kommit in 
  
 Centrala studiestödsnämnden 
  
 till 
  
 Centrala 
  
 studiestöds- 
  
 dessförinnan. Om det 
  
 finns 
  
 nämnden dessförinnan. Om det 
  
 synnerliga skäl, får  
 inackord- 
  
 finns synnerliga skäl, får  
 studie- 
  
 eringsstöd  
 lämnas även om en 
  
 hjälp  
 lämnas även om en 
  
 ansökan inte har kommit in före 
  
 ansökan inte har kommit in före 
  
 sjukperiodens början. 
  
 sjukperiodens början. 
 För det första kalenderhalvår då en studerande bedriver studier som ger rätt till studiehjälp får studiehjälp lämnas bara för en sådan sjukperiod som infaller efter det att den studerande har påbörjat studierna. 
 23 § 
 15 
  
 Om en studerandes uppe- 
  
 Om en studerandes uppe- 
  
 hälle i annat fall än som anges i 
  
 hälle i annat fall än som anges i 
  
 22 § helt eller till väsentlig del 
  
 22 § helt eller till väsentlig del 
  
 bekostas av staten, en kommun 
  
 bekostas av staten, en kommun 
  
 eller ett landsting, får studie- 
  
 eller ett landsting, får studie- 
  
 14 
  
 Senaste lydelse 2003:500. 
  
 15 
  
 Senaste lydelse 2002:1109. 
  
 78 
  
 SOU 2013:52 
  
 Författningsförslag 
  
 hjälp lämnas bara i form av studiebidrag  
 och extra tillägg 
 . 
 Om en studerande i fall som avses i första stycket också får hel sjukersättning eller hel aktivitets- ersättning, får inte någon form av studiehjälp lämnas. Till en studerande som får bidrag enligt förordningen (1995:667) om bidrag till vissa funktions- hindrade elever i gymnasieskolan får dock studiehjälp lämnas i form av studiebidrag och extra tillägg. 
 hjälp lämnas bara i form av studiebidrag. 
  
 27 § 
  
 Den 
  
 studerandes 
  
 rätt 
  
 till 
  
 Den 
  
 studerandes 
  
 rätt 
  
 till 
  
 studiehjälp  
 skall  
 omprövas, 
  
 när 
  
 studiehjälp  
 ska  
 omprövas, 
  
 när 
  
 ändrade 
  
 förhållanden 
  
 föranleder 
  
 ändrade 
  
 förhållanden 
  
 föranleder 
  
 det.  
 Förhållanden som avses i 13 § 
  
 det. 
  
 skall beaktas bara om förändringen 
  
 har inträffat senast före utgången av 
  
 närmast föregående kalenderhalvår. 
  
 I fråga om tid för vilken den studerande har fått studiehjälp, finns vissa bestämmelser om ändring till den studerandes nackdel i 5 kap. studiestödslagen (1999:1395). I övrigt får i sådant fall ändring till den studerandes nackdel endast ske om 
 1. beslutet om ändring meddelas före utgången av den tidsperiod med studiehjälp som infaller i direkt anslutning till den tidsperiod som den utbetalda studiehjälpen hänför sig till, och 
 2. ändringen kan verkställas genom avdrag på studiehjälp som ska betalas ut senare under denna tidsperiod. 
 79 
 Författningsförslag SOU 2013:52 
 28 § 
 Studiehjälp i form av studiebidrag för studier i Sverige får 
  
 lämnas utan ansökan. 
  
 Studiehjälp i form av studie- 
  
 Studiehjälp i form av studie- 
  
 bidrag för studier 
  
 utomlands, 
  
 bidrag 
  
 för studier utomlands 
  
 inackorderingstillägg 
  
 eller  
 extra 
  
 eller 
  
 inackorderingsstöd 
  
 får 
  
 tillägg  
 får lämnas bara efter 
  
 lämnas bara efter ansökan. 
  
 ansökan. 
  
 32 § Studiehjälp betalas ut månadsvis i efterskott. 
 En utbetalning omfattar studiehjälp för fyra veckor, med undantag för i början och i slutet av en studiestödsperiod, då en utbetalning kan omfatta ett annat antal veckor. 
 Om det finns särskilda skäl, får studiehjälpen betalas ut på något annat sätt för viss studerande eller för de studerande vid en viss utbildning. Utbetalning får dock ske för högst ett kalenderhalvår i sänder. 
 Studiehjälp skall betalas ut till den studerandes föräldrar eller någon annan vårdnadshavare enligt samma grunder som tillämpas vid utbetalning av allmänt barnbidrag. Om den studerande är myndig, skall dock studiehjälpen betalas ut till honom eller henne själv. Om en förvaltare enligt föräldrabalken har förordnats för den studerande, skall studiehjälpen betalas ut till förvaltaren, om det ingår i uppdraget. 
 Om det finns särskilda skäl, kan studiehjälp för en omyndig studerande betalas ut till en socialnämnd eller någon annan för att användas till den 
 33 § 
 Om en förvaltare enligt föräldrabalken har förordnats för den studerande, ska studiehjälpen betalas ut till förvaltaren, om det ingår i uppdraget. 
 80 
 SOU 2013:52 Författningsförslag 
  
 omyndiges 
  
 utbildning 
  
 och 
  
 uppehälle. 
  
 34 § 
  
 Centrala 
  
 studiestödsnämnden 
  
 Om 
  
 det 
  
 finns 
  
 särskilda 
  
 skäl, 
  
 får meddela närmare föreskrifter 
  
 kan studiebidrag för en omyndig 
  
 om utbetalning av studiehjälp 
 . 
  
 studerande 
  
 betalas ut 
  
 till 
  
 den 
  
 studerandes 
  
 vårdnadshavare, för 
  
 att användas till den omyndiges 
  
 utbildning och uppehälle. 
  
 Om det finns synnerliga skäl, 
  
 kan studiebidrag för en omyndig 
  
 studerande betalas ut till social- 
  
 nämnden 
  
 eller 
  
 någon 
  
 annan 
  
 lämplig person, för att användas 
  
 till den omyndiges utbildning och 
  
 uppehälle. 
  
 Utbetalningar enligt första och 
  
 andra styckena får ske på begäran 
  
 av 
  
 vårdnadshavare 
  
 eller 
  
 socialnämnden. 
  
 35 
  
 § 
  
 Om det finns synnerliga skäl 
 kan inackorderingsstöd för en omyndig studerande, på begäran av en socialnämnd, betalas ut till den andra föräldern än den som senast var betalningsmottagare, socialnämnden eller någon annan lämplig person för att användas till den omyndiges utbildning och uppehälle. 
 Inackorderingsstöd för en omyndig studerande som har placerats av en socialnämnd i familjehem kan, på begäran av socialnämnden, betalas ut till familjehemsförälder för att användas till den omyndiges utbildning och uppehälle. 
 81 
 Författningsförslag SOU 2013:52 
  
 Inackorderingsstöd 
  
 för 
  
 en 
  
 omyndig 
  
 studerande som 
  
 har 
  
 placerats i enskilt hem av någon 
  
 annan än socialnämnden kan, på 
  
 begäran 
  
 av 
  
 vårdnadshavaren, 
  
 betalas 
  
 ut 
  
 till 
  
 familjehemsförälder 
  
 för att användas till den omyndiges 
  
 utbildning och uppehälle. 
  
 36 § 
  
 Centrala 
  
 studiestödsnämnden 
  
 får meddela 
  
 närmare föreskrifter 
  
 om utbetalning av studiehjälp 
 . 
  
 5 kap. 
  
 När 
  
 studiestöd 
  
 skall 
  
 krävas 
  
 När 
  
 studiestöd 
  
 ska 
  
 krävas 
  
 tillbaka 
  
 tillbaka 
  
 1 § 
  
 Vid återkrav 
  
 av studiemedel 
  
 Vid återkrav 
  
 av 
  
 studiemedel 
  
 enligt 
  
 5 kap. 1 § 
  
 första 
  
 stycket 
  
 enligt 
  
 5 kap. 
  
 1 § första 
  
 stycket 
  
 studiestödslagen 
  
 (1999:1395) 
  
 eller studiehjälp enligt 5 kap. 1 § 
  
 skall  
 belopp under 300 kronor 
  
 andra 
  
 stycket 
  
 och 
  
 3 § 
  
 studie- 
  
 inte krävas tillbaka. 
  
 stödslagen 
  
 (1999:1395) 
  
 ska 
  
 belopp under 300 kronor inte 
  
 krävas tillbaka. 
  
 82 
 SOU 2013:52 Författningsförslag 
 6 kap. 
  
 9 § 
  
 En 
  
 läroanstalt 
  
 skall 
  
 lämna 
  
 En 
  
 läroanstalt 
  
 ska 
  
 lämna 
  
 uppgift till Centrala studie- 
  
 uppgift till Centrala studie- 
  
 stödsnämnden, 
  
 om 
  
 en 
  
 stödsnämnden, 
  
 om 
  
 en 
  
 studerande som har studiehjälp 
  
 studerande som har studiehjälp 
  
 har övergått till en annan 
  
 har övergått till en annan 
  
 läroanstalt 
  
 eller avbrutit 
  
 sina 
  
 läroanstalt 
  
 eller 
  
 avbrutit 
  
 sina 
  
 studier. 
  
 studier. 
  
 Om 
  
 Centrala 
  
 studiestöds- 
  
 En 
  
 läroanstalt 
  
 ska 
  
 varje 
  
 nämnden begär det, skall en 
  
 månad 
  
 lämna 
  
 uppgift 
  
 till 
  
 läroanstalt också i övrigt till 
  
 Centrala studiestödsnämnden om 
  
 nämnden lämna uppgifter om en 
  
 en studerande som har studiehjälp 
  
 studerande som har tagits in i 
  
 har varit 
  
 ogiltigt 
  
 frånvarande 
  
 utbildning som ger rätt till 
  
 enligt 2 kap. 5 §. 
  
 studiehjälp. 
  
 Centrala 
  
 studiestödsnämnden 
  
 Om läroanstalten bedömer att 
  
 får meddela närmare föreskrifter 
  
 den studerande som en följd av 
  
 om 
  
 läroanstalters 
  
 uppgifts- 
  
 funktionsnedsättning 
  
 inte förstår 
  
 skyldighet enligt första och andra 
  
 konsekvenserna 
  
 av 
  
 sitt 
  
 styckena. 
  
 handlande, 
  
 ska 
  
 uppgifter 
  
 enligt 
  
 andra stycket inte lämnas. 
  
 Om 
  
 Centrala 
  
 studiestöds- 
  
 nämnden begär det, ska en 
  
 läroanstalt också i övrigt till 
  
 nämnden lämna uppgifter om en 
  
 studerande som har tagits in i 
  
 utbildning som ger rätt till 
  
 studiehjälp. 
  
 9 a § 
  
 Centrala 
  
 studiestödsnämnden 
  
 får meddela 
  
 närmare föreskrifter 
  
 om 
  
 läroanstalters 
  
 uppgifts- 
  
 skyldighet. 
  
 83 
 Författningsförslag SOU 2013:52 
 Bilaga 
 16 
  
 Förteckning över de läroanstalter och utbildningar vid vilka studiestöd kan lämnas 
  
 ---------------------------------------------------------------------- 
  
 A 1 
 Folkhögskola, utbildning på grundskolenivå och utbildning som motsvarar kommunal vuxenutbildning på gymnasial nivå 
 Gymnasieskola inom skolväsendet 
 Gymnasiesärskola inom skolväsendet 
 Internationell gymnasieutbildning för International Baccalaureate (IB) 
 Kommunal vuxenutbildning, utom uppdragsutbildning 
 Liber Hermods skola, utbildning på gymnasial nivå och utbildning för vuxna på grundskolenivå 
 Lycée Francais  
 Saint-Louis, 
  utbildning på gymnasial nivå 
 Särskild utbildning för vuxna 
 Tyska skolan, utbildning på gymnasial nivå 
  
 ------------------------------------------------------------------------ 
  
 1. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2015 och tillämpas för studier som bedrivs efter den 30 juni 2015. 
  
 2. 
  
 Den äldre lydelsen av 2 kap. 23 § tillämpas fortfarande efter ikraftträdandet för studerande som före den 1 juli 
  
 2015 har påbörjat studier och för dessa beviljats aktivitetsersättning för den tid som skolgången varar 
  
 16  
 Senaste lydelse 2012:967. 
 84 
  
 SOU 2013:52 
  
 Författningsförslag 
  
 enligt 33 kap. 8 § socialförsäkringsbalken i sin lydelse före den 1 juli 2015. 
  
 3. 
  
 En studerande som före den 1 juli 2015 har beviljats inackorderingstillägg enligt 2 kap. 2 § studiestödslagen (1999:1395) i sin lydelse före den 1 juli 2015, eller som har beviljats stöd till inackordering enligt 15 kap. 32 §, 18 kap. 32 § eller 20 kap. 19 § skollagen (2010:800) i sin lydelse före den 1 juli 2015 för studier på viss utbildning, har rätt till inackorderingsstöd enligt 2 kap. 2 a § studiestödslagen för att slutföra utbildningen, även om villkoren i 2 kap. 8– 12 §§ i sin nya lydelse inte är uppfyllda. 
  
 85 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2013:52 
  
 1.11 
  
 Förslag till 
  
 förordning om ändring i gymnasieförordningen (2010:2039) 
 Härigenom föreskrivs att 4 kap. 2 § gymnasieförordningen (2010:2039) ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 4 kap. 
  
 2 § 
 17 
  
 De nationella inriktningarna i gymnasieskolan framgår av bilaga 1. 
 De nationella inriktningarna inom estetiska programmet, hantverksprogrammet, industritekniska programmet och naturbruksprogrammet får börja det första läsåret. Övriga inriktningar får börja det andra eller tredje läsåret. 
  
 Statens 
  
 skolverk 
  
 får besluta 
  
 Statens 
  
 skolverk 
  
 får besluta 
  
 om en utbildning ska få finnas 
  
 om en utbildning ska få finnas 
  
 inom 
  
 den 
  
 nationella 
  
 inom 
  
 den 
  
 nationella 
  
 inriktningen övriga hantverk. 
  
 inriktningen övriga 
  
 hantverk 
  
 inom hantverksprogrammet eller 
  
 de nationella inriktningarna djur 
  
 respektive 
  
 skog 
  
 inom 
  
 naturbruksprogrammet 
 . 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2015 och tillämpas för studier som bedrivs efter den 30 juni 2015. 
  
 17  
 Senaste lydelse 2012:402. 
 86 
 2 Modernisering av studiehjälpen 
  
 2.1 
  
 Inledning 
  
 I detta betänkande redovisas överväganden och förslag från 2012 års studiehjälpsutredning. I direktiven till utredningen berörs ett stort antal frågor, som ytterst handlar om hur studiehjälpen kan anpassas till dagens och morgondagens behov. Därutöver omfattar uppdraget att pröva hur man kan föra in studerande med funktionsnedsättning, som i dag får bidrag från socialförsäkrings- systemet under studietiden, i studiestöds- systemen. 
 Studiehjälpen regleras genom författningar på tre nivåer som beslutas av respektive riksdagen, regeringen och Centrala studiestödsnämnden (CSN). Eftersom studiehjälpen handlar om ekonomiska bidrag till enskild, och kraven på rättssäker och lika behandling av alla bidragstagare är stora, är regleringen omfattande och detaljrik. Särskilda regler gäller också för studiehjälpens olika delar. 
 Mot denna bakgrund har betänkandet disponerats så att kapitel- indelningen ansluter till de delfrågor som behandlas. I varje kapitel redovisas bakgrund, i förekommande fall relevanta data samt berörda delar av regelverket i ett sammanhang, före överväganden och förslag. Avsikten är att på så sätt underlätta läsningen och förståelsen av de förslag som förs fram. Resultaten av de under- sökningar som utredningen låtit genomföra redovisas i bilagor. 
 I detta första, inledande kapitel behandlas dels synen på studiehjälpen som helhet, dess funktion och mål, dels förslag om förändringar av studiebidraget. 
 87 
  
 Modernisering av studiehjälpen 
  
 SOU 2013:52 
  
 2.2 
  
 Översikt 
  
 Studiehjälpen har som mål att undanröja ekonomiska, geografiska och sociala hinder för studerande på gymnasial nivå. Den utgår till elever som är under 20 år och studerar på heltid i gymnasieskolan, på folkhögskola, kommunal vuxenutbildning (komvux) och vissa andra utbildningar. Studiehjälpen har tre komponenter: studie- bidrag, extra tillägg och inackorderingstillägg. 
 Studiebidraget utgör den största delen av studiehjälpen, både sett till antalet elever som får stödet och till statens totala kostnad. Det uppgår för närvarande till 1 050 kronor per månad och utbetalas månadsvis under tio av årets tolv månader. Under läsåret 2011/2012 lämnades studiebidrag till totalt 367 422 elever. Av dessa var drygt 178 000 kvinnor och drygt 189 000 män. Under samma läsår utbetalades 3 547 miljoner kronor i studiebidrag. 
 Det extra tillägget lämnas, efter ansökan, till elever som kommer från hushåll med låga inkomster. Eleven och dennes familj får ha en sammanlagd inkomst under 125 000 kronor. Extra tillägg utgår med tre olika belopp beroende på familjens inkomst och förmögenhet, nämligen 855, 570 och 285 kronor per månad. Flertalet studerande får det högsta beloppet. Under 2012 betalade CSN ut 98,4 miljoner kronor i extra tillägg till sammanlagt cirka 13 000 elever. 
 Inackorderingstillägget syftar till att undanröja geografiska hinder för gymnasieutbildning samt till att minska de mer- kostnader som uppstår för familjer, där barnen måste inackorderas på skolorten för att genomgå sin utbildning. Ansvaret för inackorderingstillägget delas sedan 1992 mellan staten och kommunerna. Kommunen ansvarar för stöd till elever i skolor med offentlig huvudman. Staten, genom CSN, ansvarar för inackord- eringstillägg till elever i skolor med enskilda huvudmän. Stödet till inackordering är beroende av avståndet – i resväg eller restid – mellan hemmet och studieorten. Regelverken skiljer sig åt mellan staten och kommunerna och tillämpningen av reglerna varierar mellan enskilda kommuner. Under 2011 utbetalades sammanlagt ca 260 miljoner kronor till cirka 28 000 elever. 
 En utförligare redovisning av studiebidrag, extra tillägg och inackorderingsstödet återfinns i det följande samt i kapitel 4, 5 och 7. 
 En översikt av förändringarna sedan  
 1960-talet 
  av studiestödet för studier på gymnasial nivå lämnas i bilaga 2. 
 88 
  
 SOU 2013:52 
  
 Modernisering av studiehjälpen 
  
 2.3 
  
 Reglering av studiebidraget 
  
 Studiehjälpen och därmed studiebidraget regleras i studiestödslagen (1999:1395, SsL) och i studiestödsförordningen (2000:655, SsF) och i CSN:s författningssamling (CSNFS 2001:6). 
 Av  
 studiestödslagens  
 2 kap. 2 och 3 §§ framgår att studiehjälp får lämnas till studerande vid de läroanstalter och utbildningar som bestäms av regeringen eller av den myndighet som regeringen bestämmer. Studiehjälp i form av studiebidrag får lämnas från och med kvartalet närmast efter det kvartal då den studerande fyller 16 år. (Studiehjälp i form av inackorderingstillägg eller extra tillägg får, i vissa fall, lämnas även till den som är yngre.) Studiehjälp lämnas längst till och med det första kalenderhalvåret det år då den studerande fyller 20 år. 
 Av 2 kap. 5 § SsL framgår att studiehjälp bara får lämnas för heltidsstudier, om inte regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreskriver något annat. 
 Den tid som studiehjälp får lämnas för regleras i 2 kap. 6 § SsL. Där framgår att studiehjälp får lämnas för de delar av ett läsår då den studerande bedriver studier. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att studiebidrag (och extra tillägg) får lämnas även för annan tid. 
 Studiehjälp beräknas för hela, sammanhängande tidsperioder under ett kalenderhalvår om 15 dagar om inte regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreskriver något annat. 
 I 2 kap. 6 §  
 studiestödsförordningen  
 anges att ett läsår om 40 veckor ska anses omfatta nio månader. En hösttermin ska då anses omfatta fyra månader och en vårtermin fem månader, om inte CSN bestämmer något annat för en viss utbildning. Ett läsår som är kortare eller längre än 40 veckor ska anses omfatta det antal hela tidsperioder om 15 dagar som CSN bestämmer. Nämnden får också bestämma om ett sådant läsårs längd och fördelning på höst- och vårterminer. 
 I 2 kap. 7 § SsL anges att det belopp som ska utbetalas varje månad i studiebidrag är 1050 kronor. 
 I  
 studiestödsförordningen  
 regleras bl.a. vad som menas med heltidsstudier. Av 2 kap. 4 § framgår att CSN får meddela närmare föreskrifter om vad som är att betrakta som heltidsstudier. CSN får även meddela föreskrifter om undantag från bestämmelsen i 2 kap. 5 § SsL om att studiehjälp får lämnas bara för heltidsstudier. 
 89 
  
 Modernisering av studiehjälpen 
  
 SOU 2013:52 
  
 Vidare framgår av 23 § SsF att om en studerandes uppehälle i annat fall än som anges i 22 § helt eller till väsentlig del bekostas av staten, en kommun eller ett landsting, får studiehjälp lämnas bara i form av studiebidrag och extra tillägg. En studerande som får hel sjukersättning eller hel aktivitetsersättning kan inte samtidigt få studiehjälp. 
 En studerande är skyldig att lämna uppgifter om t.ex. ändrade förhållanden som påverkar rätten till studiehjälp eller studie- hjälpens storlek  
 (25–26 
  §§). CSN får meddela närmare föreskrifter om uppgiftsskyldighet. 
 Utbetalning av studiehjälp regleras i  
 31–33 
  §§ SsF. Studiehjälp får betalas ut bara om det är styrkt att den studerande bedriver de studier för vilka studiehjälpen har beviljats. Studiehjälp betalas ut månadsvis i efterskott. Studiehjälp ska betalas ut till den studerandes föräldrar eller någon annan vårdnadshavare enligt samma grunder som tillämpas vid utbetalning av allmänt barn- bidrag. Om den studerande är myndig, ska dock studiehjälpen betalas ut till honom eller henne själv. 
 I Centrala studiestödsnämndens föreskrifter och allmänna råd (CSNFS 2001:6) om studiehjälp finns närmare föreskrifter om studiehjälp, bl.a. vad avser studietakt, ansökan och utbetalning. I andra kapitlet regleras studietakt och studiernas omfattning. Bl.a. framgår vad som menas med heltidsstudier. 
 Den tid som studiehjälp får lämnas för regleras i 3 kap. SsF. Vad gäller läsårets längd anges att om läsåret, eller den kurs den studerande läser, är kortare eller längre än 40 veckor, räknas studietiden från och med den första och till och med den sista undervisningsdagen under läsåret eller kursen (2 §). 
 Studietiden räknas för varje kalenderhalvår för sig. Antalet hela tidsperioder om 15 dagar som ger rätt till studiehjälp enligt 2 kap. 6 § andra stycket SsF beräknas genom att antalet dagar under kalenderhalvåret delas med 15 (3 §). I 4 § anges hur läsåret ska fördelas på kalenderhalvåren. I paragrafen stadgas att vid beräkningen av antalet hela  
 15-dagarsperioder 
  för ett läsår eller en kurs som sträcker sig över två kalenderhalvår räknas de över- skjutande dagar som bildas på kalenderhalvåren ihop. 
 90 
  
 SOU 2013:52 
  
 Modernisering av studiehjälpen 
  
 2.4 
  
 Bakgrunden 
  
 Studiehjälpen har, sedan den infördes i mitten av  
 1960-talet 
  i nuvarande form, varit i stort sett oförändrad. Dess syfte var att utgöra ett samhälleligt stöd till barnfamiljer genom att, som ett alternativ till arbetslivet, erbjuda en möjlighet till försörjning för ungdomar, som avslutat grundskolan och som fortsatte sina studier efter den obligatoriska skolan. Vid tiden för 1964 års studiestöds- reform gick endast cirka 40 procent av en årskull direkt vidare till utbildning på gymnasial nivå. Utbildningspolitiken inriktades bl.a. mot att möjliggöra gymnasiestudier för fler. Gymnasieskolan byggdes ut kraftigt. Med studiehjälpen förstärktes de ekonomiska incitamenten för ungdomar och deras familjer att välja vidare studier i stället för arbete efter den då nya grundskolan. 
 Ett studiebidrag har sedan år 1957 lämnats med samma månadsbelopp som barnbidraget, men villkorats med att den unge bedriver studier på gymnasial nivå. Det utbetalades endast under tio månader; några år kring 1990 under tolv månader men under tiotalet år efter krisen på  
 1990-talet 
  under nio månader. Under resterande del av året förutsattes den studerande, i likhet med de jämnåriga som inte studerade, finna sin försörjning på arbets- marknaden. 
 Studiehjälpen skapades som ett led i det studiesociala reform- arbetet i mitten av  
 1960-talet 
  och kom att innefatta det existerande studiebidraget. Syftet var att göra gymnasial utbildning möjlig för alla ungdomar oberoende av sociala, ekonomiska och geografiska hinder. Studiebidraget utgjorde tyngdpunkten i det nya systemet. Många familjer upplevde det sannolikt som en förlängning av barnbidraget till 18 års ålder. Det utbetalades – liksom barn- bidraget, men efter ansökan – med samma belopp till alla dem som var berättigade. 
 Studiehjälpen kompletterades på  
 1980-talet 
  med ett behovs- prövat extra tillägg, riktat till familjer med låg inkomst. Upp- delningen i en generell del, lika för alla, och en behovsprövad del anslöt till den modell som tillämpats för stödet till barnfamiljerna. Studiehjälpens karaktär av en utbildningspolitisk satsning markerades dock genom att den reglerades i studiestödslagen och administrerades av CSN och dess föregångare. 
 Det extra tillägget, som lämnas först efter ansökan, kan upp- fattas som mer tydligt familjepolitiskt motiverad än själva studie- bidraget. Det är uppenbart att familjeekonomin såväl i mitten av 
 91 
  
 Modernisering av studiehjälpen 
  
 SOU 2013:52 
  
 1960-talet 
  som vid mitten av  
 1980-talet 
  bedömdes ha en avgörande betydelse för de ungas möjlighet att välja mellan fortsatta studier och arbete. 
 Rätten till studiehjälp villkoras med att eleven bedriver studier på heltid. Detta villkor gäller såväl studiebidrag som extra tillägg och inackorderingstillägg. Möjligheten att få studiehjälp för deltidsstudier är ytterst begränsade. Man har länge accepterat en frånvaro på cirka 20 procent och ändå ansett att kravet på heltids- studier är uppfyllt. Bland annat i syfte att motverka ett alltmer utbrett skolk i gymnasieskolan har tillämpningen av reglerna om ogiltig frånvaro skärpts fr.o.m. år 2012. Därmed markerades också studiehjälpens karaktär av studiestöd. 
 Vid en internationell jämförelse skiljer sig den svenska ordningen från den i jämförbara länder. I t.ex. flertalet nordiska länder och i Tyskland och Nederländerna m.fl.  
 EU-länder 
  täcks åldersintervallet  
 16–18 
  år av barnbidrag. Något särskilt studiestöd för ungdomars gymnasiala studier finns därför inte. 
 I direktiven framhålls att studiehjälpens oklara ställning mellan utbildnings- och familjepolitik utgör en försvårande faktor när det gäller utvärdering av systemet. Det saknas tydliga mål för studiehjälpen. 
 Karaktäriseringen av studiehjälpen har, som framgår av kapitel 3, betydelse i ett  
 EU-rättsligt 
  sammanhang. Genom att studiebidraget och det extra tillägget vid Sveriges inträde i EU klassades som familjeförmåner omfattas de enligt  
 EU-rätten 
  av mer generösa regler vad gäller exportabilitet än inackorderingstillägget och studiemedlet, som enbart ses som sociala förmåner. 
 Studiehjälpens ställning har tidigare prövats vid flera tillfällen, senast av Studiehjälpsutredningen år 2003 och – i anslutning härtill – i en inom Utbildningsdepartementet upprättad remisspromemoria. Medan utredningen förespråkade förändringar som förstärkte dess familje- politiska karaktär, förordade remisspromemorian snarast en renodling av studiehjälpen som studiestöd. 
 92 
  
 SOU 2013:52 
  
 Modernisering av studiehjälpen 
  
 2.5 
  
 Överväganden och förslag 
  
 2.5.1 
  
 Nya förutsättningar 
  
 Studiehjälpen infördes för nära 50 år sedan för att stimulera över- gången till gymnasiestudier direkt efter grundskolan. De senaste åren har över 95 procent av  
 16-åringarna 
  påbörjat gymnasial utbildning. De enkätundersökningar som CSN har genomfört, den senaste på utredningens uppdrag, ger emellertid svagt stöd för tesen att studiehjälpen numera skulle spela någon avgörande roll för rekryteringen till gymnasieskolan. En överväldigande andel av de svarande anger att de skulle sökt sig till gymnasieskolan oberoende av om studiehjälpen fanns. Nära hälften av de svarande angav att studiebidraget hade liten eller ingen betydelse för familjens ekonomi. Däremot framkom av enkätsvaren att studie- bidraget, extra tillägget och inackorderingstillägget har stor eller ganska stor betydelse för den unges egen ekonomi. 
 Även om enkätsvaren antyder att studiebidragets betydelse är begränsat, finns anledning att misstänka att svaren inte ger en fullständig bild av stödets betydelse. Studiebidraget förser gymnasieungdomar med pengar som de i stor utsträckning disponerar själva. Indirekt har bidraget därmed med all sannolikhet betydelse för familjernas ekonomi 
 Frånvaron av arbetsmarknad för  
 16-åringar 
  utan yrkesutbildning har i dag sannolikt en avgörande betydelse för att ungdomar söker till gymnasieskolan. De ungdomar som slutar grundskolan är förmodligen väl medvetna om utbildningens betydelse för arbete och inkomst på längre sikt och att för den som saknar yrkes- eller högskoleutbildning möter stora problem att få ett jobb senare i livet. Studiehjälpens direkta betydelse i valsituationen kan därför vara begränsad. Likväl kan den ha betydelse under studietiden. 
 Enkätsvaren tyder också på att studiehjälpen – och de av denna beroende familjeekonomiska stöden – i alla fall på marginalen, medverkar till att begränsa studieavbrotten. Ogiltig frånvaro och en hög andel studieavbrott utgör ändå ett par av gymnasieskolans stora problem. 
 Studiehjälpens ursprungliga syfte, att stimulera ungdomar att påbörja gymnasiala studier, är sålunda att döma av enkätsvaren inte längre helt relevant. Enkäten belyser dock inte vilken faktisk roll det ekonomiska tillskottet på 10 500 kronor per år spelar för att göra studierna möjliga för elever som lever i ekonomiskt svaga 
 93 
  
 Modernisering av studiehjälpen 
  
 SOU 2013:52 
  
 hushåll. Av de cirka 13 000 elever som år 2011 fick extra tillägg angav påfallande många att stödet har stor eller ganska stor betydelse för familjens ekonomi. 
  
 2.5.2 
  
 Behov av modernisering 
  
 När det börjar bli tveksamt om ett bidragssystem, som en följd av samhällsutvecklingen, inte längre fyller sitt uttalade syfte finns det anledning att pröva om målen och stödets utformning ska modifieras eller om det bör avvecklas. Enligt min bedömning finns ingen grund för att avveckla studiehjälpen. Mina direktiv ger inte heller utrymme för förslag med den innebörden. 
 För att motivera sin plats i  
 2010-talets 
  utbildningssamhälle behöver studiehjälpen emellertid modifieras. De syften som ursprungligen angavs var i hög grad präglade av  
 1960-talets 
  samhälle. Villkoren för ungdomars val efter den obligatoriska skolan är i dag helt andra än för 50 år sedan. Någon arbetsmarknad i egentlig mening för  
 16-åringar 
  finns, som nämnts, inte. Gymnasieskolan har blivit en, om än inte obligatorisk, så i realiteten nödvändig skolform. 
 Med sina ursprungliga syften och konstruktion utgör studie- hjälpen en blandning av studiestöd och ekonomiskt stöd till familjer. Ett skäl till denna otydlighet är att den unges aktiva studier är en förutsättning för bidrag, samtidigt som föräldrarna har försörjningsansvaret och flertalet bidragstagare är underåriga. En del av studiehjälpen är därutöver behovsprövad mot hushållets inkomst. En ökad tydlighet och bättre förutsättningar för att utvärdera stödet skulle uppnås, om de två funktionerna renodlades i separata bidragssystem, vart och ett med tydliga mål. 
 Jag har identifierat fyra områden där en modernisering av studiehjälpen framstår som angelägen. 
  
 1. 
  
 Studiehjälpens karaktär av studiestöd bör stärkas. Det bör ske genom att de delar som är villkorade med familjeekonomin avvecklas och att regelverket på ett antal punkter anpassas till vad som gäller för studiemedlen. Sambandet mellan faktisk studietid och bidrag behöver bli tydlig. 
  
 2. 
  
 Studiebidraget är till sitt belopp knutet till barnbidraget, som successivt anpassas till kostnadsutvecklingen. Övriga delar av studiehjälpen har dock inte – med undantag för det kommunala 
  
 94 
  
 SOU 2013:52 
  
 Modernisering av studiehjälpen 
  
 inackorderingsbidraget – räknats upp på cirka 20 år. Deras köpkraft behöver återställas. 
  
 3. 
  
 Det extra tillägget tillkom för att stödja ungdomar från ekonomiskt utsatta hushåll. Regelverket utestänger numera huvuddelen av den ursprungligen tänkta målgruppen. Ekonomiskt svaga hushåll med barn i gymnasial utbildning bör ges ett särskilt stöd inom den familjeekonomiska politiken. 
  
 4. 
  
 Stödet till inackordering lämnas i dag enligt två olika regelverk beroende av vilken huvudman skolan har. Kommunerna tillämpar sin del av regelverket med stora variationer. Stödet är därför orättvist, oförutsägbart och delvis rättsosäkert och behöver förändras. 
  
 Också uppdraget att föra in nya studerandegrupper i studiestöds- systemen kan ses som ett led i moderniseringen av studiehjälpen. 
 I en moderniserad studiehjälp bör studiebidraget kvarstå som ett generellt studiestöd till elever i åldern  
 16–20 
  år i gymnasieskolan och vid gymnasiala studier inom komvux och folkhögskola. I kapitel 9 redovisas hur stödet kan utvidgas till att omfatta studerande med funktionsnedsättning. 
  
 Mitt förslag:  
 Studiebidraget ska kvarstå som ett generellt studie- stöd till studerande mellan 16 och 20 år vid gymnasiala studier. 
  
 2.5.3 
  
 En tyngdpunktsförskjutning 
  
 Studiebidraget är, i likhet med barnbidraget, ett generellt stöd som lämnas till alla gymnasieelever utan behovsprövning. Inom ramen för studiehjälpen finns också det extra tillägget som riktar sig till ungdomar från ekonomiskt svaga hushåll. Av den totala kostnaden för studiehjälpen på ca 3,3 miljarder kronor utgör det extra tillägget knappt 100 miljoner kronor. Som en följd av att inkomstgränserna inte justerats på ca 20 år är det numera i stort sett bara ungdomar i hushåll som saknar inkomst av tjänst som kan komma ifråga för det extra tillägget. 
 Den i det föregående refererade enkätundersökningen tyder på att studiehjälpen, ekonomiskt sett, fortfarande har en inte oväsentlig betydelse för att ungdomar i de ekonomiskt svagaste hushållen ska söka sig till och i synnerhet fullfölja gymnasiestudier. 
 95 
  
 Modernisering av studiehjälpen 
  
 SOU 2013:52 
  
 I många andra hushåll tycks studiebidraget i praktiken väsentligen bidra med att förse tonåringar med pengar, som de förfogar över själva. Detta har naturligtvis betydelse för familjernas ekonomi, men kan också ses som ett led i fostran av ungdomar till självständiga och ekonomiskt ansvarstagande medborgare. 
 Mot denna bakgrund finns det enligt min mening anledning att i samband med en modernisering av studiehjälpen starkare betona de fördelningspolitiskt tydligaste dragen i systemet. I kapitel 7 redovisas därför förslag om att avveckla det extra tillägget i nuvarande form. I dess ställe bör ett nytt behovsprövat bidrag, kallat gymnasiebidrag, införas inom ramen för samhällets insatser för ekonomisk trygghet för familjer och barn. Ett särskilt stöd till unga föräldrar föreslås också tillkomma, för att ge dem faktiska möjligheter att få en gymnasial utbildning. 
 Också inackorderingsstödet, som syftar till att kompensera för de merkostnader som följer av att eleven inte kan genomgå utbildningen på hemorten, bör göras enhetligt och i samband därmed räknas upp. I kapitel 4 redovisas förslag om ett nytt sammanhållet stöd till inackordering. 
 Kostnadsutvecklingen under de senaste 20 åren har urholkat de behovsprövade momenten i studiehjälpen. I samband med en modernisering av stödet för studier på gymnasial nivå, bör tyngd- punkten mellan generellt stöd och selektiva åtgärder förskjutas, så att resurser förs från de generella till de behovsprövade insatserna. För att skapa ekonomiskt utrymme för en sådan förskjutning, men också för att tydliggöra sambandet mellan studiebidraget och den enskildes insatser, föreslås i det följande en övergång till att lämna studiebidrag för faktisk studietid. 
 Det är viktigt att betona sambandet mellan dessa två delar av mina förslag. För att få acceptans bland de berörda ungdomarna och deras föräldrar är det avgörande, att – den relativt blygsamma – försämringen av studiestödet för flertalet, används för att förbättra villkoren för dem som är ekonomiskt mest utsatta. En regelrätt besparing på studiehjälpen endast i syfte att uppnå en ökad tydlighet som studiestöd vore svår att försvara. 
 96 
  
 SOU 2013:52 
  
 Modernisering av studiehjälpen 
  
 2.5.4 
  
 Bidrag för faktisk studietid 
  
 Dagens studiebidrag utbetalas, som nämnts, utan ansökan med 1 050 kronor per månad under tio kalendermånader, dvs. 10 500 kronor per år. Månadsbeloppet är detsamma som barnbidraget. Studiebidraget betalas ut under september t.o.m. juni till synes oberoende av om undervisning pågår eller inte. Karaktären av ett generellt stöd är uppenbar, särskilt som medlen utbetalas till vårdnadshavaren, så länge eleven inte är myndig. Många ser sannolikt studiebidraget som en förlängning av barnbidraget så länge den unge går i gymnasieskolan. Den upplevda karaktären av studiestöd är troligen svag. 
 Enligt 3 kap. 1 § gymnasieförordningen (2010:2039) omfattar läsåret 40 veckor och minst 178 skoldagar och minst 12 lovdagar. Detta motsvarar ungefär nio månader och en vecka. Studiebidraget lämnas sålunda under cirka tre veckor när eleven har ferier. 
 Ett viktigt inslag i en modernisering av studiehjälpen är att nå överensstämmelse mellan faktisk studietid, dvs. elevens prestation, och den tid för vilken studiehjälp lämnas. Studiehjälpens karaktär av studiestöd skulle på så sätt markeras och sambandet mellan bidrag och prestation bli tydligare. 
 Studiemedlen beräknas per vecka. En sådan ordning bör tillämpas också för studiehjälpen. Direktiven anger att studie- hjälpen också i fortsättningen ska vara lika stor som barnbidraget. Omräknat till ett veckobelopp blir studiebidraget då cirka 244 kronor. 
 I ett förändrat system skulle studiehjälp lämnas under normalt 40 veckor, vilket är ca tre veckor kortare tid än de tio månader som nu gäller. Det sammanlagda bidraget under ett läsår skulle – vid nuvarande nivå på barnbidraget – uppgå till 9 760 kronor, eller 740 kronor lägre än dagens 10 500 kronor. I praktiken handlar det om en kraftigt minskad eller utebliven utbetalning i juni månad. 
 Genom en övergång till ett studiebidrag räknat per faktisk studievecka minskar statens kostnader för studiebidraget med cirka 240 miljoner kronor. Om hela denna minskning används för att förstärka de behovsprövade bidragen i enlighet med vad som nyss antytts, innebär förändringen att det generella inslaget i transfereringen minskas med cirka 7,5 procent. Samtidigt ökar resurserna för det selektiva stöd som ersätter extra tillägget med ca 224 procent. 
 97 
  
 Modernisering av studiehjälpen 
  
 SOU 2013:52 
  
 Beroende på hur en skola väljer att lägga ut läsåret kan antalet veckor komma att variera mellan 39 och 41. I enlighet med principen att studiebidraget ska lämnas under faktisk studietid bör detta få slå igenom i studiehjälpen. En konsekvens blir att gymnasiestuderande vid olika skolor kan komma att få olika stöd räknat på helår. 
 Studiebidraget bör utbetalas månadsvis i efterskott och varje utbetalning ska omfatta fyra veckor. I början och slutet av en studiestödsperiod kan den komma att omfatta ett annat antal veckor. Månadsbeloppen blir då desamma utom i första och sista utbetalningen. Över läsåret kommer bidragen att vara detsamma som barnbidraget räknat på det aktuella antalet veckor. 
 Den psykologiska effekten hos elever och deras föräldrar av att månadsutbetalningen inte längre är 1 050 kronor kan bli politiskt besvärande. Den negativa effekten bör dock komma att begränsas av det faktum att läsårets första utbetalning omfattar studietiden under både augusti och september och således blir större än 1 050 kronor. 
 En övergång till veckoberäkning av studiebidraget gör det också möjligt att förverkliga den modifiering av sanktionerna vid ogiltig frånvaro som beskrivs i kapitel 10 och som syftar till att markera, att studiebidraget primärt är avsett att vara en stimulans riktad till eleven, inte en del av familjens försörjning. Vid en reform bör även inackorderingstillägget beräknas veckovis. 
 I det följande förs ytterligare förslag fram som syftar till att stärka kopplingen mellan den studerande och studiebidraget. Bl.a. föreslås i kapitel 11 att bidraget ska utbetalas direkt till den studerande även om han eller hon är omyndig. 
  
 Mitt förslag:  
 Studiehjälp får lämnas för varje vecka av ett läsår då den studerande bedriver studier. 
 Studiehjälp betalas ut månadsvis i efterskott och en utbetalning omfattar studiehjälp för fyra veckor, med undantag för i början och slutet av en studiestödsperiod, då en utbetalning även kan omfatta ett annat antal veckor. 
 98 
  
 SOU 2013:52 
  
 Modernisering av studiehjälpen 
  
 2.5.5 
  
 Ett förändrat syfte 
  
 Av det föregående framgår att det syfte som angavs för studie- hjälpen för cirka 50 år sedan inte längre är helt relevant. Förändringar i samhället, av arbetsmarknaden och av skolan behöver leda till att studiehjälpens syfte omdefinieras. Genom en renodling av studiehjälpen som studiestöd och omformulering av studiehjälpens syften skapas bättre förutsättningar för utvärdering av systemet. 
 Med de förslag som läggs i detta betänkande bör målen för studiehjälpen kunna sammanfattas i följande punkter: 
  
 Studiehjälpen ska främja samhällets kompetensförsörjning genom att markera att samhället sätter värde på att ungdomar fortsätter att studera efter grundskolan. 
  
 Studiehjälpen ska begränsa incitamenten att av ekonomiska skäl avstå från gymnasiestudier. 
  
 Studiebidraget ska stimulera den studerande att påbörja och fullfölja en gymnasial utbildning. 
  
 Studiehjälpen ska främja aktiva studier på heltid. 
  
 Studiebidraget ska stödja ungdomars utveckling till självständiga och ansvarstagande medborgare genom att ge dem ansvar för en egen ekonomi. 
  
 Studiehjälpen ska bidra till att undanröja geografiska hinder för att genomföra gymnasieutbildning. 
  
 99 
 3 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 3.1 
  
 Inledning 
  
 Utredningens uppdrag innefattar att kartlägga och analysera hur andra länders stöd motsvarande den svenska studiehjälpen klassificeras  
 EU-rättligt, 
  samt att utreda om ett motsvarande stöd som studiehjälpen kan undantas från reglerna i förordning 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen 
 1  
 eller andra  
 EU-regler 
  som kan vara berörda och som innebär att förmånen kan tas med till andra  
 EES-länder 
  eller Schweiz. Uppdraget omfattar även att föreslå hur den svenska studiehjälpen bör klassificeras, samt att utreda konsekvenser av klassificeringen. 
 Vidare ska utredaren klargöra om nuvarande regler om studiehjälp vid utlandsstudier är förenliga med  
 EU-rätten 
  och vid behov föreslå hur dessa regler kan anpassas till  
 EU-rätten. 
  
 3.2 
  
 Principen om fri rörlighet för personer och unionsmedborgarskapet 
  
 Ett av EU:s huvudmål är att avskaffa hindren för personers fria rörlighet. Frågan om personers fria rörlighet inom EU gällde ursprungligen bara arbetstagare, men har de senaste åren utvidgats och gäller numera samtliga unionsmedborgare. Principen om fri rörlighet för personer och unionsmedborgarskapet regleras i artiklarna 20 och 21 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (FEUF) 
 2 
 . En unionsmedborgare är varje person som är medborgare i en medlemsstat. Unionsmedborgaren ska ha de rättigheter och de skyldigheter som föreskrivs i fördragen. De ska 
  
 1 
  
 Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 883/2004 av den 29 april 2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen. 
  
 2 
  
 Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, som trädde i kraft den 1 december 2009. 
  
 101 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 SOU 2013:52 
  
 bland annat ha rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier. 
 Genom medlemskapet i EU har Sverige åtagit sig att behandla medborgare från andra medlemsländer på samma sätt som svenska medborgare. Rätten till likabehandling gäller i fråga om bestämmelser om fri rörlighet även medborgare från Island, Norge och Davies, eftersom dessa genom  
 EES-avtalet 
  omfattas av den inre marknadens lagstiftning om fri rörlighet för varor, tjänster, personer och kapital. Med EES avses således medlems- staterna i EU samt Island, Norge och Davies. EFTA består i dag av de tre omnämnda länderna samt Schweiz. Schweiz har emellertid valt att stå utanför  
 EES-avtalet 
  och ingår därmed inte i EES. Schweiz har dock ingått flera bilaterala avtal med EU på många av de områden som  
 EES-avtalet 
  omfattar. Det avtal mellan EU och Schweiz som gäller fri rörlighet för personer innehåller ett förbud mot diskriminering. 
 3 
  
 3.3 
  
 Rörlighetsdirektivet 
  
 Rätten att få resa in och uppehålla sig i ett annat medlemsland är en grundläggande förutsättning för fri rörlighet. Dessa rättigheter har tidigare reglerats i en mängd direktiv samt förordningar och har utvidgats från att gälla arbetstagare och deras familjemedlemmar till att även omfatta grupper som inte är ekonomiskt aktiva, såsom studerande och pensionärer. Rörlighetsdirektivet 
 4 
 , som antogs den 29 april 2004 och implementerades den 30 april 2006, har konsoliderat stora delar av lagstiftningen på området. Direktivet reglerar unionsmedborgarnas och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorium. Medlemsländernas möjligheter att begränsa den fria rörligheten på grund av allmän ordning, säkerhet och hälsa regleras också i direktivet. Rörlighetsdirektivet har förutom av EU:s medlemsstater även implementerats av Norge, Island och Davies. 
 Vid införandet av rörlighetsdirektivet i svensk rätt infördes ett nytt begrepp, uppehållsrätt, som innebär en självständig rätt att 
  
 3 
  
 Prop. 2009/10:141 s. 41f. 
  
 4 
  
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/38/EG av den 29 april 2004 om unions- medborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier och om ändring av förordning (EEG) nr 1612/68 och om upphävande av direktiven 64/221/EEG, 68/360/EEG, 72/194/EEG, 73/148/EEG, 75/34/EEG, 75/35/EEG, 90/364/EEG, 90/365/EEG och 93/96/EEG. 
  
 102 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 uppehålla sig i Sverige. När en  
 EES-medborgare 
  eller anhörig till sådan medborgare har vistats legalt i Sverige i fem år inträder permanent uppehållsrätt. 
 Rörlighetsdirektivet innehåller bestämmelser om likabehandling. I artikel 24 stadgas att alla unionsmedborgare och deras familjemedlemmar som uppehåller sig i den mottagande medlemsstaten med stöd av rörlighetsdirektivet ska åtnjuta samma behandling som medlemsstatens egna medborgare inom de områden som omfattas av fördraget, med förbehåll för sådana särskilda bestämmelser som uttryckligen anges i fördraget eller i sekundärlagstiftningen. Rätten till likabehandling begränsas emellertid av artikel 24.2. Den mottagande medlemsstaten är bland annat inte skyldig att bevilja bistånd till uppehälle för studier inklusive yrkesutbildning i form av studiebidrag eller studielån till andra personer än anställda, egenföretagare eller deras familje- medlemmar, innan permanent uppehållsrätt beviljats. 
 Rörlighetsdirektivet har medfört att den svenska studiestöds- lagstiftningen har anpassats så att det i lag preciseras vilka utländska medborgare som ska ha rätt till svenskt studiestöd. 
 5 
  
 3.4 
  
 Social trygghet och  
  
 EU-rätten 
  
 Utformningen av socialförsäkringssystemen inom EU är nationella angelägenheter, men för att främja den fria rörligheten för personer finns gemensamma regler om samordning av ländernas social- försäkringssystem. Dessa samordningsbestämmelser ska bidra till att höja levnadsstandarden och förbättra arbetsvillkoren för unionsmedborgare som flyttar inom EU. En förutsättning för att fri rörlighet för personer ska bli möjlig är att personerna inte förlorar sina sociala trygghetsförmåner när de utnyttjar denna rättighet. Ett annat syfte med samordningsbestämmelserna är att förhindra att enskilda får förmåner med samma syfte från två medlemsstater samtidigt i gränsöverskridande situationer. 
 Den fria rörligheten för arbetstagare regleras i artiklarna  
 45–48 
  i FEUF. Av artiklarna framgår att samordningen av de sociala trygghetsförmånerna är en grundförutsättning för att uppnå den fria rörligheten. Vid utövandet av medlemsstaternas rätt att fritt utforma sina socialförsäkringssystem ska EU:s principer om likabehandling beaktas. 
  
 5  
 Prop. 2005/2006:134 s. 20 ff. 
 103 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 SOU 2013:52 
  
 EU-rätten 
  är i ständig utveckling och förändring, vilket har inneburit bland annat att rätten till sociala trygghetsförmåner har utvidgats till nya grupper, såsom icke förvärvsarbetande personer, samt personer som inte är unionsmedborgare (s.k. tredjelands- medborgare). 
  
 3.5 
  
 Förordningarna om samordning av social trygghet 
  
 3.5.1 
  
 Förordningarna 1408/71 och 883/2004 
  
 EU:s samordningsbestämmelser inom socialförsäkringsområdet regleras sedan den 1 maj 2010 i förordning 883/2004och dess tillämpningsförordning 987/2009 
 6 
 , då dessa förordningar trädde i kraft. Den på området tidigare förordningen 1408/71 
 7  
 har sålunda upphört att gälla enligt artikel 90 i förordning 883/2004. Förordning 1408/71 fortsätter dock att gälla och har kvar sin rättsverkan i förhållande till vissa i artikel 90 angivna förordningar och avtal. Förordning 1408/71 gäller även fortfarande för förhållanden som inträffade före den 1 maj 2010. 
 Skälet till att en ny förordning antogs var att förordning 1408/71 vid flera tillfällen hade ändrats och uppdaterats med beaktande av såväl utvecklingen på gemenskapsnivå, som förändringar i lagstiftningen på nationell nivå. Reglerna i 1408/71 var därför i behov av att ersättas, moderniseras och förenklas. 
 Den personkrets som omfattades av förordning 1408/71 var anställda, egenföretagare samt deras familjemedlemmar och efter- levande. Denna personkrets har i förordning 883/2004 utökats till att gälla alla som är medborgare i en medlemsstat, det vill säga 
 även icke förvärvsaktiva personer, samt deras familjemedlemmar och efterlevande. 
 8  
 Genom förordning 1231/2010 
 9  
 omfattas även tredjelandsmedborgare och deras familjemedlemmar av förordning 
  
 6 
  
 Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 987/2009 av den 16 september 2009 om tillämpningsbestämmelser till förordning (EG) nr 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen. 
  
 7 
  
 Förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen. 
  
 8 
  
 Artikel 2 (motsvarar artikel 2 i förordning 1408/71). 
  
 9 
  
 Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1231/2010 av den 24 november 2010 om utvidgning av förordning (EG) nr 883/2004 och förordning (EG) nr 987/2009 till att gälla de tredjelandsmedborgare som enbart på grund av sitt medborgarskap inte omfattas av dessa förordningar. 
  
 104 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 883/2004, förutsatt att de lagligen vistas inom EU. 
 10  
 Syftet är att bättre integrera personer som inte är unionsmedborgare, men som är bosatta inom EU, genom att ge dem rättigheter som ligger så nära unionsmedborgarens rättigheter som möjligt. 
 Förordningarna om samordning av de sociala trygghetssystemen gäller också i förhållande till Norge, Island och Davies genom  
 EES-avtalet 
  och till Schweiz genom avtalet om fri rörlighet för personer. Schweiz har den 1 april 2012 antagit förordning 883/2004 och efter att EFTA beslutat att inkorporera förordning 883/2004 i  
 EES-avtalet 
  gäller sedan den 1 juni 2012 förordning 883/2004 även i förhållande till Norge, Island och Davies. 
 Förordning 883/2004 bygger på samma grundprinciper som förordning 1408/71, med den skillnaden att den tidigare förord- ningen enbart omfattade arbetstagare medan den nya förordningen omfattar samtliga unionsmedborgare.  
 EU-domstolens 
  rättspraxis på området behandlar fortfarande enbart förordning 1408/71, eftersom förordning 883/2004 inte har tillämpats under så lång tid att den har hunnit bli föremål för domstolens prövning. Med hänsyn härtill kommer det vid genomgången av vissa bestämmelser i förordning 883/2004 även finnas hänvisningar till motsvarande artiklar i förordning 1408/71. 
  
 3.5.2 
  
 Familjeförmåner 
  
 Förordning 883/2004 gäller all lagstiftning om vissa särskilt angivna grenar av  
 social trygghet 
 . 
 11  
 Av särskilt intresse för utredningen är förmånsslaget  
 familjeförmåner 
 . Uttrycket familjeförmån innefattar enligt förordningen alla förmåner och kontantförmåner som är avsedda att kompensera för en familjs utgifter, exklusive förskott avseende underhållsstöd till barns vårdnadshavare samt särskilda bidrag vid barns födelse och vid adoption. 
 12 
  
 Vad som faller inom de olika förmånsslagens tillämpnings- område definieras inte närmare i förordningen. Enligt förordningen är emellertid medlemsstaterna skyldiga att i förklaringar ange den lagstiftning och de system som förordningen ska tillämpas på. Dessa anmälningar ska överlämnas årligen till kommissionen och offentliggöras på erforderligt sätt. 
 13  
 En sådan förklaring avgav 
  
 10 
  
 Förordningen gäller inte Storbritannien och Danmark. 
  
 11 
  
 Artikel 3 (motsvarar artikel 4 i förordning 1408/71). 
  
 12 
  
 Artikel 1.z (motsvarar artikel 1.u i förordning 1408/71). 
  
 13 
  
 Artikel 9 (motsvarar artiklarna 5 och 96 i förordning 1408/71). 
  
 105 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 SOU 2013:52 
  
 regeringen för första gången den 30 mars 1994, i vilken studie- bidraget klassificerades som en familjeförmån. 
  
 3.5.3 
  
 Likabehandling 
  
 Förordningens likabehandlingsprincip innebär att de personer som omfattas av förordningen ska ha samma rättigheter och skyldig- heter enligt en medlemsstats lagstiftning som denna medlemsstats egna medborgare. 
 14  
 Syftet med likabehandlingsprincipen är att främja arbetskraftens fria rörlighet inom EU.  
 EU-domstolen 
  har gett begreppet likabehandling en vid tolkning som innefattar inte endast direkt diskriminering på grund av medborgarskap, utan även indirekt diskriminering. Vid indirekt diskriminering är det fråga om regler som missgynnar medborgare från andra medlemsstater på samma sätt som regler med uttalade krav på medborgarskap, utan att tydligt uttrycka ett sådant krav. Ett bosättningskrav är ett exempel på villkor som kan vara indirekt diskriminerande. Sådana villkor kan dock tillåtas under förutsättning att regeln är proportionerlig i förhållande till sitt ändamål och mindre inskränkande alternativ saknas. Likabehandlingsprincipen anses också innebära ett förbud mot omvänd diskriminering, det vill säga diskriminering av ett lands egna medborgare i förhållande till medborgare i andra medlemsländer. 
 Det kan vara svårt att dra gränsen mellan nationella villkor som är berättigade och nationella villkor som indirekt diskriminerar migrerande arbetstagare. Medlemsländernas självbestämmanderätt medför naturligtvis att systemen är olika utformade och det är inte meningen att  
 EU-rätten 
  ska inkräkta på de nationella systemens uppbyggnad. Tendensen förefaller dock vara att medlemsstaternas utrymme att upprätthålla särbehandlande villkor minskar, inte minst på grund av  
 EU-domstolens 
  praxis kring unionsmedborgar- skapet och likabehandlingsprincipen i FEUF. Principen om likabehandling i förordning 883/2004 uppställer inte heller längre något krav på bosättning inom EU. Även personer bosatta i länder utanför EU kan stödja sig på bestämmelsen, om de omfattas av förordningen och det finns något gränsöverskridande inom EU. 
 15 
  
 14 
  
 Artikel 4 (motsvarar artikel 3 i förordning 1408/71). 
  
 15 
  
 Robinson, 2010, s. 114 f. 
  
 106 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 3.5.4 
  
 Tillämplig lagstiftning och prioritetsregler 
  
 För att undvika att en person, som berörs av flera social- försäkringssystem, blir försäkrad i mer än ett land eller att han eller hon står helt utan socialförsäkringsskydd innehåller förordningen lagvalsregler. Enligt huvudregeln ska en person omfattas av endast ett lands lagstiftning. Även om man i princip skulle kunna få en förmån från både arbetslandet och bosättningslandet, pekas  
 ett  
 lands lag ut som tillämplig. Som huvudregel gäller att personer omfattas av lagstiftningen för social trygghet i  
 arbetslandet 
 , oavsett om man är bosatt i ett annat land. Från denna princip finns emellertid flera undantag, särskilt vad gäller familjeförmånerna, där förmåner i vissa fall kan utges enligt flera länders lagstiftningar. Vid sammanfallande förmåner finns prioritetsregler som innebär att ett land blir  
 primärt ansvarig  
 för att utbetala förmånen, medan det andra landet blir  
 sekundärt ansvarig  
 och ska utbetala ett tillägg om förmånen därifrån är högre. Tilläggsbelopp behöver dock inte utges för barn som är bosatta i en annan medlemsstat, om rätten till förmånen endast grundar sig på bosättning 
 16 
 . Denna bestämmelse har således en begränsande verkan vad avser export av familje- förmåner. 
  
 3.5.5 
  
 Exportabilitet 
  
 Exportabilitetsprincipen innebär att förmåner som en person har förvärvat i en medlemsstat ska kunna betalas ut oavsett om personen bor i en annan medlemsstat. Exportabilitet av förmåner mellan staterna är således en grundläggande förutsättning för att undvika diskriminering på grund av bosättning. I förordning 883/2004 finns en generell princip om exportabilitet av kontant- förmåner i artikel 7. 
 17  
 Familjeförmåner omfattas däremot inte av denna generella exportabilitetsprincip. I förordningen finns däremot speciella bestämmelser om familjeförmåner för familje- medlemmar som är bosatta i en annan medlemsstat. Artikel 67 stadgar att personer ska ha rätt till familjeförmåner i enlighet med lagstiftningen i den behöriga medlemsstaten även för sina familje- medlemmar som är bosatta i en annan medlemsstat som om de vore 
  
 16 
  
 Artikel 68. I förordning 1408/71 fanns prioritetsreglerna i artikel 76 samt i artikel 10 i tillämpningsförordningen 574/72. 
  
 17 
  
 Motsvarar artikel 10 i förordning 1408/71. 
  
 107 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 SOU 2013:52 
  
 bosatta i den förra medlemsstaten. Den behöriga medlemsstaten är vanligtvis arbetslandet. 
 Det kan diskuteras om denna nya bestämmelse om rätt att exportera familjeförmåner medför några förändringar jämfört med motsvarande artikel i förordning 1408/71. I artikel 73 i förordning 1408/71 stadgas att  
 arbetstagaren  
 ska ha rätt till familjeförmåner från arbetslandet för familjemedlemmar bosatta i en annan medlemsstat. Artikel 67 i förordning 883/2004 talar emellertid om  
 personers  
 rätt till familjeförmåner. Denna ändring är en anpassning till att personkretsen i förordningen 883/2004 utvidgats till att omfatta även migrerande  
 EU-medborgare 
  som inte är förvärvs- arbetande. I förordningen begränsas dock möjligheten till export av familjeförmåner vad avser icke yrkesverksamma personer av prioritetsregeln i artikel 68.2 om att tilläggsbelopp inte behöver utges för barn som är bosatta i en annan medlemsstat om rätten till förmånen endast grundas på bosättning. 
  
 EU-domstolen 
  har vid flera tillfällen uttalat att syftet med artikel 73 i förordning 1408/71 är att förhindra att en medlemsstat ges möjlighet att göra beviljandet av en familjeförmån beroende av att en arbetstagares familjemedlemmar är bosatta i den medlemsstat som gör utbetalningen. Arbetstagare inom gemenskapen ska inte avhållas från att utöva sin rätt till fri rörlighet och ett villkor om faktisk bosättning strider därmed mot bestämmelsens syfte, enligt domstolen. 
 18 
  
 3.5.6 
  
 Sammanläggning 
  
 Förordning 883/2004 syftar, som tidigare nämnts, till att samordna de olika medlemsstaternas lagstiftning om social trygghet så att personer som utnyttjar den fria rörligheten genom att bo och arbeta i olika länder inte ska gå miste om förmåner. Samman- läggning innebär att  
 försäkrings-, 
  anställnings- eller bosättnings- perioder som har fullgjorts i andra medlemsstater ska beaktas i den mån sådana krävs för erhållande, bibehållande eller återfående av rätt till förmåner. 
 19 
  
 18 
  
 Se bland annat mål  
  
 C-333/00, 
  Maaheimo. 
  
 19 
  
 Artikel 6. I förordning 1408/71 fanns sammanläggningsprincipen för familjeförmånerna i artikel 72. 
  
 108 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 3.6 
  
 Förordningarna om arbetskraftens fria rörlighet 
  
 3.6.1 
  
 Förordningarna 1612/68 och 492/2011 
  
 Fri rörlighet utgör en grundläggande rättighet för arbetstagare och deras familjer. För att uppnå fri rörlighet krävs att all diskriminering på grund av nationalitet mellan arbetstagare i medlemsstaterna avskaffas. Rätten till fri rörlighet kräver bland annat att hinder för arbetstagarens rörlighet avlägsnas, särskilt när det gäller förutsättningarna för att arbetstagarens familj ska kunna integreras i värdlandet. 
 Den fria rörligheten för arbetstagare som uttrycks i artikel 45 FEUF implementerades genom förordning 1612/68, om arbets- kraftens fria rörlighet inom gemenskapen. Förordningen innehåller bestämmelser om arbetstagarnas rätt till likabehandling i fråga om anställning, arbetsvillkor och sociala förmåner. Reglerna om arbets- kraftens fria rörlighet finns sedan juni 2011 i förordning 492/2011 om arbetskraftens fria rörlighet inom unionen. Denna förordning är en kodifiering av de omfattande ändringar som genomförts i förordning 1612/68 under åren. 
 Eftersom förordning 492/2011 inte varit i kraft under så lång tid behandlar  
 EU-domstolens 
  praxis på området enbart förordning 1612/68. Domstolens uttalanden avseende tillämpningen av för- ordning 1612/68 gäller emellertid även i förhållande till förordning 492/2011. 
 Förordning 492/2011 innehåller i artikel 7 bestämmelser om likabehandling i fråga om  
 sociala förmåner 
 . I artikel 7.1 stadgas att en arbetstagare som är medborgare i en medlemsstat får inom en annan medlemsstats territorium inte på grund av sin nationalitet behandlas annorlunda än landets egna arbetstagare i fråga om anställnings- och arbetsvillkor, speciellt vad avser lön, avskedande och, om arbetstagaren skulle bli arbetslös, återinsättande i arbete eller återanställning. I artikel 7.2 föreskrivs att en arbetstagare som är medborgare i en medlemsstat ska inom en annan medlemsstats territorium åtnjuta samma sociala och skattemässiga förmåner som värdlandets egna medborgare. 
 Enligt  
 EU-domstolen 
  ska reglerna om fri rörlighet för arbetstagare, och följaktligen förordning 1612/68, tillämpas på varje arbetstagare som utövar en faktisk och verklig verksamhet i värdlandet, med undantag för de som utövar en verksamhet i så 
 109 
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  SOU 2013:52 
 liten omfattning att den förefaller vara av rent marginell och underordnad betydelse. 
 20 
  
 I det nyligen avgjorda målet från den 21 februari 2013 mot Danmarks studiestödsmyndighet slog  
 EU-domstolen 
  fast att en unionsmedborgare som studerar i en mottagande medlemsstat och där parallellt utför ett faktiskt och verkligt avlönat arbete av sådant slag att den berörda personen har ställning som arbetstagare i den mening som avses i artikel 45 FEUF inte får nekas bistånd till uppehälle för studier som beviljas medborgare i denna medlems- stat. Den omständigheten att den berörda personen har rest in i den mottagande medlemsstaten med huvudsyftet att studera saknar betydelse för att fastställa om han har ställning som arbetstagare i den mening som avses i artikel 45 FEUF och därmed för frågan om han har rätt till nämnda bistånd på samma villkor som en medborgare i den mottagande medlemsstaten enligt artikel 7.2 i rådets förordning nr 1612/68.  
 21 
  
 Överklagandenämnden för studiestöd (ÖKS) har i ett beslut från den 22 april 2013 
 22  
 hänvisat till ovannämnda  
 EU-dom 
  och anfört följande. Arbete med i genomsnitt 4,48 timmar per vecka är av så ringa omfattning att det framstår som marginellt och underordnat. En reguljär provanställning där arbetstiden uppgår till i genomsnitt tolv timmar per vecka, är dock ett arbete av sådan varaktighet och omfattning att det inte kan anses vara marginellt och underordnat. Den omständligheten att den studerande fram till provanställningens början var studerande med ett marginellt och sidoordnat arbete saknar betydelse när det ska fastställas om hon från den dagen ska räknas som migrerande arbetstagare. Den studerande ska därmed jämställas med svensk medborgare under den period när hon är migrerande arbetstagare och har då grundläggande rätt till svenskt studiestöd. 
  
 3.6.2 
  
 Begreppet sociala förmåner 
  
 Vad som inryms under begreppet sociala förmåner i artikel 7.2 har tolkats extensivt av  
 EU-domstolen. 
  Enligt fast rättspraxis täcker uttrycket alla förmåner, oberoende av om de har någon anknytning till ett anställningsavtal eller inte, som tillerkänns inhemska 
  
 20 
  
 Se bland annat mål  
  
 C-53/81 
  Bailey. 
  
 21 
  
 Mål  
  
 C-46/12 
  L.N. mot Styrelsen for Videregående Uddannelser og Uddannelsesstøtte. 
  
 22 
  
 Dnr:  
  
 2013-00747. 
  
 110 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 arbetstagare på grund av deras objektivt konstaterbara ställning som arbetstagare eller enbart för att de är bosatta inom det nationella territoriet och vars utsträckning till att även gälla arbets- tagare som är medborgare i andra medlemsstater således kan antas underlätta deras rörlighet inom gemenskapen. 
 23  
 Bland de sociala förmånerna ingår inte bara socialförsäkringsförmånerna - som även omfattas av förordning 883/2004 om förmånen kan hänföras till något av de sakområden som anges i förordningen, t.ex. familje- förmåner - utan också andra förmåner som t.ex. socialt bistånd. Uttrycket sociala förmåner är således vidare än begreppet social trygghet. I den mån sociala förmåner inte faller inom tillämpnings- området för förordning 883/2004 gäller i princip att de i stället omfattas av förordning 492/2011. 
 Enligt fast rättspraxis utgör bistånd till uppehälle och utbildning som beviljas för genomförande av universitetsstudier, vilka leder till en yrkesbehörighet, en social förmån i den mening som avses i artikel 7.2. i förordning 1612/68. 
 24  
  
 EU-domstolen 
  har även slagit fast att studiemedel som en medlemsstat beviljar barn till arbetstagare utgör en social förmån för en migrerande arbetstagare i den mening som avses i artikel 7.2 i förordning 1612/68, om arbetstagaren fortfarande svarar för barnets underhåll. 
 25 
  
 3.6.3 
  
 Likabehandlingsprincipen och bosättningsvillkor 
  
 Likabehandlingsprincipen i artikel 7.2 hindrar, liksom artikel 48 i FEUF, inte endast öppen diskriminering på grund av nationalitet, utan även alla former av dold diskriminering som genom tillämpning av andra kriterier faktiskt leder till samma resultat. Om det inte finns sakliga skäl för en bestämmelse i nationell rätt eller om den inte står i proportion till det eftersträvade syftet, ska den anses som indirekt diskriminerande, då den till sin natur innebär en risk för att migrerande arbetstagare drabbas i högre grad än arbetstagare som är medborgare i landet och följaktligen riskerar att missgynna de förstnämnda. Så är fallet med ett villkor avseende bosättning, vilket är lättare för inhemska arbetstagare att uppfylla än för arbetstagare från andra medlemsstater. Enligt domstolen kan därför en medlemsstat inte göra beviljandet av en social förmån i 
  
 23 
  
 Se bland annat målen C- 65/81 Williamson,  
  
 C-57/96 
  Meints samt  
 C-213/05 
  Geven. 
  
 24 
  
 Målen  
  
 C-39/86 
  Lair och  
 C-3/90, 
  Davidson. 
  
 25 
  
 Mål  
  
 C-3/90, 
  Davidson och  
 C-337/97 
  Meeusen. 
 111 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 SOU 2013:52 
  
 den mening som avses i artikel 7.2, beroende av villkoret att förmånstagarna ska vara bosatta inom denna medlemsstats nationella territorium. 
 26  
 Även gränsarbetare omfattas av förord- ningarna 1612/68 och 492/2011 och ska således likabehandlas vad gäller rätten till sociala förmåner. 
 27  
 Enligt gemenskapens bestämmelser innebär termen "gränsarbetare" en person som har sysselsättning i en medlemsstat och som bor i en annan medlems- stat, och som åker hem varje dag eller minst en gång i veckan. 
 Principen om likabehandling i artikel 7 har även till syfte att förhindra diskriminering av barn som arbetstagaren är underhålls- skyldig mot. Dessa barn kan således åberopa artikel 7.2 för att beviljas studiemedel på samma villkor som gäller för barn till arbetstagare som är medborgare i landet. 
 28  
 Av detta följer att ett bosättningsvillkor för barn till arbetstagare som är medborgare i andra medlemsstater anses diskriminerande om det inte finns ett sådant villkor för barn till arbetstagare i landet. Ett sådant villkor är nämligen särskilt ogynnsamt för gränsarbetare som per definition är bosatta i en annan medlemsstat, där även deras familje- medlemmar som regel är bosatta. 
 29 
  
 EU-domstolen 
  har därför ansett att underhållsberättigade barn till gränsarbetare har rätt till studiemedel från förälderns arbets- land, trots att familjen inte var bosatt där.  
 EU-domstolen 
  menade att det bosättningsvillkor som arbetslandet uppställde enbart för de som inte var medborgare i landet ansågs diskriminerande och kunde inte upprätthållas. 
 30 
  
 Det kan dock vara tillåtet enligt artikel 7.2 för arbetslandet att uppställa krav på anknytning till landet, om kravet även gör det möjligt för gränsarbetare att erhålla den sociala förmånen. Ett villkor om att en arbetstagare som inte är bosatt i arbetslandet ska arbeta i landet i mer än ringa omfattning, anses vara en lämplig och proportionerlig åtgärd för att visa på en tillräcklig anknytning till landet. 
 31 
  
 Det i juni avgjorda målet  
 Kommissionen mot Nederländerna 
 32  
  
 gällde exportabilitet av studiemedel.  
  
 EU-domstolen 
  
  prövade i målet om ett bosättningsvillkor - som riktade sig till såväl nederländska 
  
 26 
  
 Mål  
  
 C-57/96, 
  Meints. 
  
 27 
  
 Se femte skälet i förordning 492/2011 och det fjärde övervägandet i förordning 1612/68. 
  
 28 
  
 Mål  
  
 C-3/90, 
  Davidson. 
  
 29 
  
 Mål  
  
 C-337/97 
  Meeusen. 
  
 30 
  
 Mål  
  
 C-337/97 
  Meeusen; Robinson, 2010, s. 81. 
  
 31 
  
 Mål  
  
 C-213/05 
  Geven. 
  
 32 
  
 Mål C- 542/09. 
  
 112 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 medborgare som utländska medborgare – var förenligt med de unionsrättsliga reglerna om fri rörlighet för arbetstagare. EU- domstolen kom fram till att det nederländska bosättningsvillkoret för att ha rätt till studiemedel för studier utomlands, var indirekt diskriminerande gentemot migrerande arbetstagare och familje- medlemmar för vilka arbetstagarna är underhållsskyldiga. Domstolen har i målet även tagit ställning till om det förelåg något sakligt skäl för bosättningsvillkoret som kan motivera särbehandlingen, och om ett sådant skäl var lämpligt samt stod i proportion till det eftersträvade målet, se en utförligare redogörelse för målet i avsnitt 3.6.5. Domstolen kom slutligen fram till att migrerande arbetstagare särbehandlades i förhållande till nederländska arbetstagare och att Nederländerna därför hade brutit mot de unionsrättsliga reglerna om fri rörlighet för arbetstagare. 
  
 3.6.4 
  
 Det svenska bosättningskravet för rätt till studiemedel utomlands 
  
 I prop. 2004/05:111  
 Förstärkning av studiestödet  
 konstaterade regeringen att Sverige har ett väl utvecklat studiestödssystem som ger möjlighet att studera i Sverige, men också i hela övriga världen med svenskt studiestöd, samt att motsvarande möjlighet saknas i de flesta europeiska länder. Enligt regeringen kunde  
 EU-domstolens 
  tolkning av förordning 1612/68 verka kostnadsdrivande på det svenska studiemedelssystemet, särskilt när det gäller möjligheten att studera utomlands med svenskt studiestöd. Regeringens bedömning var därför att det var rimligt att uppställa ett anknytningskrav i den svenska lagstiftningen för att kunna få studiemedel vid studier utomlands. Regeringen menade att annars skulle den enskilda individen kunna välja att uppbära studiemedel i den medlemsstat som har förmånligast studiemedelssystem, vilket skulle leda till ett systematiskt överutnyttjande av det svenska studiemedelssystemet. Regeringen kunde inte se att EU- domstolens praxis på området förhindrade ett anknytningskrav i form av ett krav på att den sökanden i en sammanhängande period om minst två år under de senaste fem åren har varit bosatt i Sverige för att vara berättigad till studiemedel för studier utomlands. 
 33  
 Detta bosättningskrav, som finns i 3 kap. 23 § studiestödslagen (1999:1395), gäller såväl för svenska som utländska medborgare. 
  
 33  
 Prop. 2004/05:111 s. 44 ff. 
 113 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 SOU 2013:52 
  
 Liknande bosättningskrav finns i bl.a. de andra nordiska länderna samt i Nederländerna. 
 ÖKS kom i beslut den 17 mars 2008 
 34  
 fram till att det svenska kravet på bosättning för rätt till studiemedel för studier utomlands i 3 kap. 23 § studiestödslagen inte står i strid med unionsrätten. ÖKS slog inledningsvis fast att bestämmelsen inte var direkt diskriminerande, eftersom bestämmelsen tillämpas oavsett den sökandes nationalitet. Frågan var emellertid om bestämmelsen var indirekt diskriminerande. Efter att ÖKS redogjort för regeringens uttalande i prop. 2004/05:111, anförde nämnden att  
 EU-domstolen 
  hade fastslagit i målen  
 Bidar 
  
 35  
 samt  
 Perry och Walsh 
  
 36  
 att det kan vara legitimt att en medlemsstat, för att förvissa sig om att biståndet till uppehälle för studerande från andra medlemsstater inte blir en orimlig börda som kan få betydelse för nivån på det bistånd som staten totalt kan ge, endast beviljar sådant bistånd till studerande som kan påvisa en viss grad av samhällsintegration. ÖKS sade därefter att målsättningen med att bevilja studiemedel för studier utomlands var att stärka kvaliteten i utbildningen, främja studier på olika platser i världen samt bibehålla studerande- mobiliteten utan att systemet verkar kostnadsdrivande. ÖKS fann att dessa mål var berättigade och att medlet, i detta fall kravet på bosättning, var både lämpligt och nödvändigt. 
  
 3.6.5 
  
 EU-domstolens 
  
  mål Kommissionen mot Nederländerna 
 Frågan om en medlemsstat i sin nationella studiestödslagstiftning kan ha ett bosättningskrav för att en studerande ska vara berättigad till studiemedel för studier utanför medlemsstaten, har nyligen prövats av  
 EU-domstolen 
  i målet K 
 ommissionen mot Nederländerna 
  
 37 
 . Sverige har intervenerat till stöd för Nederländerna i målet. 
 38 
  
 I nederländsk lag finns, liksom i svensk lag, ett bosättningskrav när det gäller rätt till studiemedel för studier utomlands. För att få rätt till studiemedel för utlandsstudier krävs att den studerande ska ha varit lagligen bosatt i Nederländerna under minst tre av de sex år som föregått inskrivningen till studierna, den så kallade tre år av 
  
 34 
  
 Dnr:  
  
 2007-05072. 
  
 35 
  
 Mål  
  
 C-209/03. 
  
 36 
  
 Förenade målen  
  
 C-11/06 
  och  
 C-12/06. 
  
 37 
  
 Mål  
  
 C-542/09. 
  
 38 
  
 Interventionsinlaga i mål  
  
 C-542/09 
  från Utrikesdepartementet, den 21 december 2010. 
 114 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 sex-regeln. 
  Enligt  
 kommissionen  
 strider denna bestämmelse mot likabehandlingsprincipen i artikel 45 FEUF och artikel 7.2 i förordning 1612/68 då den utgör en indirekt diskriminering av migrerande arbetstagare och de familjemedlemmar för vilka arbetstagarna är underhållsskyldiga. 
  
 Nederländerna  
 har bestritt kommissionens talan och anfört tre grunder för sitt bestridande. Den första grunden är att tre år av  
 sex-regeln 
  inte utgör indirekt diskriminering, eftersom de personer som har varit bosatta i Nederländerna under mer än tre år inte befinner sig i en jämförbar situation med de som inte har varit bosatta i Nederländerna under en sådan period i förhållande till syftet med bestämmelsen. Syftet med bestämmelsen är att främja studier utanför Nederländerna. Den andra grunden är att artikel 7 i förordning 1612/68 i princip endast avser den migrerande arbetstagaren själv. Utbildningsförmånerna till arbetstagarens barn regleras i artikel 12 i förordningen i vilken det uppställs ett bosättningsvillkor för barnen. Nederländernas tredje grund för bestridandet är att det finns sakliga skäl för tre år av  
 sex-regeln 
  och att bestämmelsen står i proportion till det eftersträvade målet. Skälen är dels att undvika en orimlig ekonomisk börda, dels att gynna studenters rörlighet. 
  
 EU-domstolen 
  
 inleder domskälen med att redogöra för domstolens tidigare praxis på området. Domstolen erinrar bland annat om att studiemedel som en medlemsstat beviljar till en arbetstagare utgör en social förmån i den mening som avses i artikel 7.2 i förordning 1612/68 för en migrerande arbetstagare, om denne fortfarande svarar för barnets underhåll, samt att principen om lika behandling, vilken följer av såväl artikel 45 FEUF som artikel 7 i förordning 1612/68, inte bara förbjuder öppen diskriminering på grund av nationalitet, utan all dold diskriminering som, genom tillämpning av andra särskiljningskriterier, i praktiken leder till samma resultat. Enligt domstolen är detta fallet med ett krav på bosättning i medlemsstaten under en viss tid, eftersom ett sådant krav riskerar att i första hand missgynna migrerande arbetstagare och gränsarbetare som är medborgare i andra länder. I detta sammanhang, menar domstolen, saknar det betydelse att bosätt- ningskravet kan påverka såväl nationella medborgare, vilka inte uppfyller ett sådant krav, som medborgare i andra länder. 
  
 EU-domstolen 
  slår sedan fast att en migrerande arbetstagare som arbetar i Nederländerna men är bosatt i en annan medlemsstat eller en migrerande arbetstagare som bor och arbetar i 
 115 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 SOU 2013:52 
  
 Nederländerna, men vars bosättningsperiod inte uppgår till minst tre år, befinner sig i en situation som, med hänsyn till det medtag- bara studiestödet, kan jämföras med en nederländsk arbetstagare som både bor och arbetar i Nederländerna. 
 Vad avser Nederländernas andra bestridandegrund erinrar domstolen om att enligt praxis har de migrerande arbetstagarnas familjemedlemmar indirekt rätt till den likabehandling som arbets- tagaren tillerkänns genom artikel 7.2 i förordning 1612/68. Om arbetstagaren är underhållsskyldig för barnet och studiemedel därmed är en social förmån, kan barnet självt åberopa denna bestämmelse för att erhålla studiemedel. Domstolen konstaterar vidare att det aktuella bosättningsvillkoret medför att migrerande arbetstagare som antingen är bosatta i Nederländerna eller som arbetar i denna medlemsstat såsom gränsarbetare särbehandlas i förhållande till nederländska arbetstagare, samt att en sådan särbehandling utgör indirekt diskriminering som är förbjuden enligt artikel 7.2 i förordning 1612/68, om det inte finns sakliga skäl för den. 
 När det gäller Nederländernas första åberopade skäl som kan motivera det omtvistade bosättningsvillkoret – att ett sådant villkor skulle vara nödvändigt för att hindra det medtagbara studiestödet från att bli en ekonomisk börda – konstaterar domstolen att i de av Nederländerna åberopade målen  
 Bidar 
  
 39  
 och  
 Förster 
  
 40  
 har domstolen i och för sig godtagit bosättningsvillkor för att begränsa biståndet till uppehälle för studenter från andra medlemsstater för att det inte ska bli en orimlig ekonomisk börda för den mottagande medlemsstaten. Domstolen erinrar dock om att bosättnings- villkoren i de nämnda målen inte riktade sig till studenter som var migrerande arbetstagare eller familjemedlemmar till sådana arbets- tagare. Domstolen anför vidare att medlemsstaterna har rätt att – på vissa villkor – kräva en viss grad av samhällsintegration av medborgare från andra medlemsstater för att dessa ska kunna få sociala förmåner, såsom studiemedel, men att ställa upp ett sådant bosättningsvillkor som Nederländerna har gjort för att påvisa den erforderliga integrationen är dock i princip inte lämpligt vad avser migrerande arbetstagare och gränsarbetare. Domstolen fastslår således att det åberopade skälet – att undvika en orimlig ekonomisk börda – inte kan anses vara ett tvingande skäl av allmänintresse som 
  
 39 
  
 Mål  
  
 C-209/03. 
  
 40 
  
 Mål C- 158/07 Förster. 
  
 116 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 kan motivera att arbetstagare från andra medlemsstater särbehandlas i förhållande till nederländska arbetstagare. 
 Beträffande Nederländernas andra åberopade skäl för bosättningsvillkoret – att öka studenters rörlighet – finner domstolen att detta utgör ett tvingande skäl av allmänintresse som kan motivera en inskränkning av principen om förbud mot diskriminering på grund av nationalitet, samt att det aktuella bosättningsvillkoret är lämpligt för att uppnå målet. Domstolen anser emellertid att regeln är alltför kategorisk och att kräva bosättning i medlemsstaten under vissa perioder innebär att alltför stor vikt läggs vid en omständighet som inte nödvändigtvis är representativ för studentens verkliga grad av anknytning till medlemsstaten. Nederländerna har således enligt domstolen inte styrkt att bosättningsvillkoret inte går utöver vad som är nöd- vändigt för att uppnå det mål som eftersträvas med lagstiftningen. Domstolen kommer därför fram till att Nederländerna har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 45 i FEUF och artikel 7.2 i förordning 1612/68. 
 Sammanfattningsvis ansåg således  
 EU-domstolen 
  att bosätt- ningsvillkoret utgjorde en särbehandling av migrerande arbets- tagare och deras familjemedlemmar som visserligen var motiverat av ett tvingande skäl av allmänintresse för att öka studenters rörlighet, men inte proportionerligt. Bosättningsvillkoret var därför indirekt diskriminerande. 
  
 3.6.6 
  
 Konsekvenser för Sverige av  
  
 EU-domstolens 
  praxis 
  
 EU-domstolens 
  avgörande  
 Kommissionen mot Nederländerna  
 är helt i linje med den senare tidens tendens att minska medlems- staternas utrymme att upprätthålla särbehandlande villkor. Domen innebär med väldigt stor sannolikhet att även Sveriges bosättnings- krav i 3 kap. 23 § studiestödslagen, som har en liknande utformning som det nederländska bosättningsvillkoret, skulle underkännas av  
 EU-domstolen 
  såsom stridande mot bestämmelserna om fri rörlighet för arbetstagare, om den studerande är en migrerande arbetstagare eller en familjemedlem som arbetstagaren är under- hållsskyldig mot. Avgörande för om det svenska bosättningskravet skulle tillåtas av  
 EU-domstolen 
  är om Sverige kan visa att bosättningskravet i den svenska lagstiftningen inte går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå det mål som eftersträvas med 
 117 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 SOU 2013:52 
  
 lagstiftningen, det vill säga om det är proportionerligt. Det var denna fråga som Nederländerna inte lyckades styrka enligt EU- domstolen. Domen hindrar emellertid inte Sverige från att ställa upp ett bosättningsvillkor gentemot personer som inte omfattas av bestämmelserna om fri rörlighet för arbetstagare. 
 CSN har med anledning av  
 EU-domstolens 
  avgörande beslutat att bosättningsvillkoret i 3 kap. 23 § studiestödslagen inte ska tillämpas på  
 EES-medborgare 
  samt medborgare i Schweiz som är migrerande arbetstagare eller egenföretagare i Sverige och deras familjemedlemmar. Bosättningsvillkoret ska dessutom inte tillämpas på utländska medborgare som uppfyller villkoren för permanent uppehållsrätt enligt  
 EU-rätten, 
  barn till turkiska arbets- tagare i Sverige, samt svenska medborgare som är migrerande arbetstagare eller egenföretagare i Sverige och deras familje- medlemmar. Skälet för beslutet är att CSN bedömer att det svenska bosättningsvillkoret i sin nuvarande utformning inte är proportionerligt, eftersom det är möjligt att utforma ett annat villkor som är mer ändamålsenligt och mindre ingripande, för att uppnå syftet att uppmuntra studerandes rörlighet. CSN kommer emellertid att fortsätta tillämpa bosättningsvillkoret för svenska medborgare som inte är migrerande arbetstagare eller familje- medlem till en sådan. 
 41 
  
 I propositionen Studiemedel i en globaliserad värld (prop. 2012/13:152), som regeringen beslutade om i maj 2013, framför regeringen mot bakgrund av  
 EU-domstolens 
  avgörande mot Nederländerna att det dock är rimligt att fortfarande ställa krav på en viss anknytning till Sverige för att en studerande ska kunna få studiemedel från Sverige vid studier utomlands. Bestämmelserna på området måste emellertid samtidigt harmoniera med den EU- rättsliga praxis som finns och utvecklas på området. Det svenska kravet på bosättning behöver mot denna bakgrund ses över och regeringen avser att återkomma till riksdagen med förslag på hur ett sådant krav på anknytning kan utformas. Regeringen avser dock att avvakta till dess att  
 EU-domstolen 
  har avgjort övriga pågående mål 
 42  
 om bosättningskrav som Sverige har intervenerat i. 
 43 
  
 Avgörandet mot Nederländerna är också av betydelse när det gäller diskussionen om nyttan av att klassificera om studiehjälpen så att den undantas från reglerna i förordning 883/2004 som 
  
 41 
  
 Beslut om tillämpning av bosättningsvillkoret, CSN, 29 juni 2012, dnr:  
  
 2012-240-4453. 
  
 42 
  
 Se målen;  
  
 C-523/11 
  Prinz,  
 C-585/11 
  Larson och  
 Warner m.fl.) 
  
 43 
  
 Prop. 2012/13:152 s. 35. 
  
 118 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 innebär att studiebidrag kan tas med till andra  
 EES-länder 
  eller Schweiz. 
 Om studiebidraget inte längre skulle anses vara en familje- förmån, utan enbart en social förmån, strider det ändå mot EU- rätten att, gentemot migrerande arbetstagare och familje- medlemmar som arbetstagaren är underhållsskyldig mot, uppställa ett anknytningskrav genom tidigare bosättning för att minska exporten av studiehjälp. 
  
 3.6.7 
  
 Är sociala förmåner exportabla? 
  
 I enlighet med den rättspraxis som redogjorts för i avsnitten 3.6.3 och 3.6.5 kan således sociala förmåner enligt förordningarna 1612/68 och 492/2011 i vissa situationer bli exportabla, det vill säga utbetalningsbara över gränserna. Av betydelse för om ett bosättningsvillkor anses som diskriminerande, är bland annat om det rör sig om migrerande arbetstagare och deras familje- medlemmar eller om det rör sig om ekonomiskt inaktiva unions- medborgare. Andra faktorer som har betydelse för om ett bosättningsvillkor strider mot unionsrätten är om det föreligger något sakligt skäl av allmänintresse som kan motivera en särbehandling samt om åtgärden är lämplig och proportionerlig. 
 Förordningarna 1612/68 och 492/2011 innehåller inga samordningsregler för att undvika kumulering av förmåner. Detta innebär att en gränsarbetare, som har sitt hemvist och arbetsplats i olika medlemsstater, kan åtnjuta samma sociala förmåner i båda medlemsstaterna och kombinera dem om det inte finns nationella regler som förhindrar detta 
 44 
 . 
  
 3.7 
  
 Sveriges klassificering av studiestöd 
  
 3.7.1 
  
 Klassificering av studiebidraget och extra tillägget 
  
 Den svenska regeringen har i beslut från den 30 mars 1994 förklarat att studiebidraget och det extra tillägget inom studiehjälpen ska vara sådana familjeförmåner som avses i förordning 1408/71. Regeringen har inte angett några skäl för sitt beslut angående klassificeringen. Frågan om vilka svenska förmåner som faller inom 
  
 44  
 Se 3 kap. 25 § fjärde stycket studiestödslagen. 
 119 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 SOU 2013:52 
  
 tillämpningsområdet för förordning 1408/71 har emellertid på uppdrag av regeringen prövats av Utredningen om social- försäkringen och EG inför Sveriges  
 EES-inträde 
  1994. I december 1993 lämnade utredningen betänkandet Social trygghet och EES (SOU 1993:115) där de redovisar sin bedömning av vilka svenska förmåner som faller inom tillämpningsområdet för förordning 1408/71. 
 När det gäller frågan om de olika förmånerna inom studie- hjälpen är att hänföra till förmånsslaget familjeförmåner och således omfattas av förordning 1408/7, ansåg utredningen att det ligger nära till hands att anse  
 studiebidraget  
 vara en familjeförmån. Detta motiverade utredningen enligt följande. 
 Studiebidraget är ett generellt bidrag som är avsett att täcka kostnader för ungdomar som genomgår grundutbildning efter fyllda 16 år och då rätten till allmänt barnbidrag och förlängt barnbidrag upphört. Bidraget utgår under tid då den studerande omfattas av föräldrarnas underhållsskyldighet. Därtill kommer att i många  
 EG-länder 
  utges barnbidrag högt upp i åldrarna om barnet studerar. 
 45 
  
 Utredningen menade att den nationella systematiken inte är avgörande när det gäller att innesluta eller utesluta en viss förmån i respektive från den sociala trygghetens område enligt förordning 1408/71. Att förmånen i svensk rätt behandlas inom ramen för det studiesociala regelverket hindrar inte, enligt utredningen, att den kan hänföras till trygghetslagstiftningen i förordningens mening. Vidare ansåg utredningen att det i ovissa fall finns en presumtion för att en förmån ryms inom tillämpningsområdet för förordning 1408/71. Utredningen framhöll även att gränsdragningsfrågor bör ses i ljuset av artikel 51 i Romfördraget (motsvarar artikel 48 i FEUF) som syftar till att underlätta fri rörlighet genom att förhindra att personer som flyttar mellan länderna inom gemenskapen på grund av flyttningen går miste om förmåner som de annars skulle haft. 
 46 
  
 Utredningen fann slutligen att övervägande skäl talade för att studiebidraget skulle anses vara en familjeförmån enligt förordning 1408/71. 
 Beträffande det  
 extra tillägget  
 anförde utredningen att denna förmån aktualiserar frågan om man kan anse att vissa förmåner inom studiehjälpen är familjeförmåner medan andra förmåner inom 
  
 45 
  
 SOU 1993:115 s. 525. 
  
 46 
  
 SOU 1993:115 s. 201. 
  
 120 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 denna stödform skulle falla utanför detta förmånsslag och därmed utanför tillämpningsområdet för förordning 1408/71. Utredningen framhöll följande. 
 Det extra tillägget inom studiehjälpens ram är ett selektivt stöd vars syfte är dels utbildningspolitiskt, dels familjepolitiskt. Inom familje- politiken är det extra tillägget avsett som ett bidrag till familjer med svag ekonomi. Tillägget är inkomstprövat mot föräldrarnas och den studerandes inkomst och förmögenhet. Det avtrappas vid stigande inkomster och upphör helt vid en beräknad inkomst om 120 000 kr. Med hänsyn till att det extra tillägget är inkomstprövat och till de relativt sett låga inkomstgränserna för förmånens beviljande skulle det kunna hävdas att tillägget är en förmån som omfattas uteslutande av förordning (EEG) nr 1612/68 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen. Det förhållandet att inkomstprövningen sker mot familjens ekonomi talar dock för att det är en familjeförmån enligt förordning 1408/71. Det extra tillägget förutsätter också att den studerande är berättigad till studiebidrag, vilken förmån enligt vår uppfattning är en familjeförmån. 
 47 
  
 Utredningen ansåg det därför rimligt att även det extra tillägget betraktas som en familjeförmån enligt förordning 1408/71. 
  
 Vad avser  
 inackorderingstillägget  
 och  
 resekostnadsersättningen  
 anförde utredningen följande. 
  
 Dessa sistnämnda förmåner är avsedda att täcka eller bidra till kostnader som den studerande har med anledning av de studier som berättigar till studiebidrag. Under senare år har utvecklingen gått därhän att kommunerna i ökad utsträckning skall ansvara för nu nämnda kostnader när det gäller studerande som är bosatta i kommunen. Med hänsyn till att inackorderingstillägget och rese- kostnadsersättningen är avsedda att täcka vissa speciella kostnader som är direkt föranledda av studierna skiljer de sig från studiebidraget och det extra tillägget som båda kan ses som ett allmänt stöd till barn- familjer. Vi anser därför att det förhållandet att studiebidraget enligt vår uppfattning är att anse som en familjeförmån inte nödvändigtvis innebär att också inackorderingstillägget och resekostnadsersättningen skall hänföras till detta förmånsslag. Just det speciella syftet med inackorderingstillägget och resekostnadsersättningen och den omständligheten att motsvarande utgifter för de allra flesta elever direkt täcks av kommunerna, gör att vi i stället anser att dessa förmåner faller utanför förmånsslaget familjeförmåner i  
 EG-rättslig 
  mening. De synes inte heller falla inom någon av de andra grenarna för social trygghet som anges i art.4.1. 
 48 
  
 47 
  
 SOU 1993:115 s. 525 f. 
  
 48 
  
 SOU 1993:115 s. 526. 
  
 121 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 SOU 2013:52 
  
 Utredningens slutsats blev således att inackorderingstillägg och resekostnadsersättning därför inte omfattas av förordning 1408/71, men att dessa förmåner däremot faller under förordning 1612/68. Även andra förmåner som regleras i studiestödslagen, t.ex. studiemedel, torde omfattas av förordning 1612/68, enligt utredningen. 
 49 
  
 3.7.2 
  
 Klassificering av inackorderingstillägget och studiemedlet 
  
 Inackorderingstillägget inom studiehjälpen anses vara en social förmån som omfattas av förordning 492/2011. Denna förordning är, som tidigare nämnts, en kodifiering av förordning 1612/68. Även studiemedlet, som riktar sig till studerande på eftergymnasial nivå och studerande som läser på grundläggande eller gymnasial nivå från och med det andra kalenderhalvåret det år de fyller 20 år, betraktas enligt unionsrätten som en social förmån och omfattas således av förordning 492/2011. 
 50 
  
 Av  
 EU-domstolens 
  rättspraxis framgår att enligt ovan nämnda förordningar föreligger en skyldighet för en medlemsstat som ger egna medborgare möjlighet att få bidrag för utbildning, att ge samma förmåner till migrerande arbetstagare samt deras familje- medlemmar som kan härleda rättigheter från unionsrätten. 
 51  
 Detta innebär att det finns en möjlighet för dessa personer att få svenskt studiemedel både för studier i Sverige och utomlands på samma villkor som för svenska medborgare. 
 52 
  
 3.8 
  
 Konsekvenser av klassificeringen 
  
 3.8.1 
  
 Exportabilitet av studiestöd 
  
 Som tidigare redogjorts för kan  
 familjeförmåner  
 som omfattas av förordningarna 1408/71 och 883/2004 exporteras, vilket innebär att arbetstagare som arbetar i Sverige har rätt till  
 studiebidrag och extra tillägg  
 för sina barn oberoende av var inom EES eller i Schweiz som barnen är bosatta. När det gäller icke förvärvsaktiva personer finns 
  
 49 
  
 SOU 1993:115 s. 544. 
  
 50 
  
 Se  
  
 EU-domstolens 
  mål  
 C-293/83 
  Gravier,  
 C-39/86 
  Lair och  
 C-209/03 
  Martin. 
  
 51 
  
 Se  
  
 EU-domstolens 
  mål  
 C-235/87 
  Matteucci,  
 C-308/89 
  Di Frye och  
 C-3/90 
  Davidson. 
  
 52 
  
 Prop. 2009/10:141 s. 42. 
  
 122 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 inte samma möjlighet att exportera en familjeförmån med stöd av förordningen. 
 När det gäller de  
 sociala förmånerna  
 som omfattas av förordningarna 1612/68 och 492/2011 är dessa i vissa situationer exportabla. Enligt  
 EU-domstolens 
  nya rättspraxis har ett barn till en migrerande arbetstagare som arbetar i Sverige och är underhållsskyldig för barnet, rätt till  
 inackorderingstillägg och studiemedel  
 från Sverige för studier utomlands, även om barnet inte har någon anknytning till Sverige genom tidigare bosättning här. Det finns dock möjlighet för Sverige att ställa upp ett annat krav på anknytning, så länge det kan motiveras av ett tvingande skäl av allmänintresse och åtgärden anses vara lämplig och proportionerlig. 
 53 
  
 3.8.2 
  
 Utländska medborgares rätt till studiehjälp enligt den svenska lagstiftningen 
  
 När det gäller att bedöma konsekvenserna av klassificeringen av studiehjälpen är det av betydelse att avgöra vilken rätt utländska medborgare kan ha till studiehjälp redan enligt den inhemska svenska lagstiftningen. 
 Efter Sveriges inträde i EU har reglerna för utländska med- borgares rätt till svenskt studiestöd anpassats till  
 EU-rätten. 
  Av 1 kap. 4 och 5 §§ studiestödslagen framgår att utländska medborgare, när det gäller rätt till studiestöd, ska jämställas med svenska medborgare om de antingen på grund av anställning eller etablering som egenföretagare här i landet eller på grund av att de har fått permanent uppehållsrätt, kan härleda rättigheter i fråga om sociala förmåner från  
 EU-rätten, 
 EES-avtalet 
  eller avtalet mellan EU och Schweiz gällande fri rörlighet för personer. Det gäller även familjemedlemmar till sådana utländska medborgare. 
 54  
 När det gäller prövningen av om de aktuella personerna har rätt till sociala förmåner enligt  
 EU-rätten, 
  görs denna prövning utifrån FEUF, förordning 492/2011, rörlighetsdirektivet samt praxis från EU- domstolen. 
 Utländska medborgare som kan jämställas med svenska medborgare enligt ovan nämnda bestämmelser har således rätt till 
  
 53 
  
 Mål C- 542/09, Kommissionen mot Nederländerna. 
  
 54 
  
 Familjemedlemmar såsom begreppet definieras i 3 a kap. 2 § utlänningslagen. 
  
 123 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 SOU 2013:52 
  
 studiehjälp redan enligt den svenska lagstiftningen, oavsett om förordningarna 1408/71 och 883/2004 är tillämpliga. 
  
 3.8.3 
  
 Rätt till svensk studiehjälp för studier utomlands 
  
 Enligt 2 kap. 9 § studiestödslagen får studiehjälp lämnas för studier utanför Sverige om den studerande är svensk medborgare, om studierna inte med lika stor fördel kan bedrivas vid en svensk läroanstalt samt om studierna svarar mot eller är jämförbara med studier vid en svensk läroanstalt eller en utbildning som bestäms av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Kravet på svenskt medborgarskap gäller inte för de utländska medborgare som jämställs med svenska medborgare enligt studiestödslagen. 
 Utredningen om socialförsäkringen och EG har emellertid den uppfattningen att förordningen 1408/71 ger en utökad rätt till studiehjälp för studier utomlands, jämfört med de svenska nationella reglerna. 
 Förordningarna 1408/71 och 883/2004 ger således rätt till studiebidrag och extra tillägg, trots vissa inskränkningar som finns i de svenska nationella författningarna om studiehjälp. EU- förordningarna kommer i dessa fall att ta över de svenska nationella bestämmelserna och gälla i stället för dessa. Det innebär att vissa inskränkningar i rätten till studiehjälp inte kan upprätthållas i förhållande till personer som enligt förordningarna ska vara omfattade av svensk lagstiftning. 
 CSN har upplyst att, eftersom den svenska lagstiftningen enligt myndighetens uppfattning i vissa avseenden strider mot  
 EU-rätten, 
  lämnas studiehjälp till svenska och vissa utländska medborgare trots att alla förutsättningar inte är uppfyllda enligt den svenska lagstiftningen. Detta gäller bestämmelserna i 2 kap. 9 § studiestöds- lagen och 2 kap. 15 och 16 §§ studiestödsförordningen (2000:655), se vidare avsnitt 3.9. 
 Utredningen om socialförsäkringen och EG menar att det även föreligger rätt till studiebidrag och extra tillägg för studier i ett annat  
 EES-land 
  i den situationen att båda föräldrarna och barnet är svenska medborgare och föräldrarna är bosatta och arbetar i Sverige, men barnet bor i ett annat  
 EES-land 
  och bedriver studier där. Utredningen konstaterar att om denna tolkning är riktig så innebär det att förordning 1408/71 ger en även för i övrigt interna svenska förhållanden ökad rätt till studiehjälp för studier 
 124 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 utomlands. 
 55  
 Även Justitiekanslern stödjer denna uppfattning, och menar att de svenska bestämmelserna om studiehjälp står i strid med  
 EU-rätten, 
  se vidare avsnitt 3.9. Denna tolkning av rättsläget är emellertid omstridd och Försäkringskassan tillämpar inte regelverket på detta sätt. 
  
 3.8.4 
  
 Rätten till studiebidrag och extra tillägg om förmånerna inte är familjeförmåner 
  
 Om Sverige skulle klassificera om studiebidraget och det extra tillägget så att dessa förmåner inte längre omfattas av förordning 883/2004, hur skulle då rätten till dessa förmåner vid studier dels inom Sverige, dels inom EES och i Schweiz förändras? CSN har till utredningen uppgett följande angående denna fråga. 
 Marginella förändringar av utflödet av studiehjälp 
 När det gäller  
 svenska medborgare  
 skulle rätten till studiebidrag och extra tillägg för studier inom EES och i Schweiz troligen inte förändras alls. 
 När det gäller  
 utländska medborgare  
 skulle troligen ingen förändring av rätten till studiebidrag och extra tillägg ske, vare sig för studier i Sverige som för studier inom EES och i Schweiz, för studerande som ska  
 jämställas med svenska medborgare  
 enligt 1 kap. 4 § studiestödslagen. Jämställandet sker efter prövning om de har rätt till sociala förmåner enligt förordning 492/2011 och rörlighetsdirektivet, samt omfattar arbetstagare, egenföretagare och deras familjemedlemmar. Möjligtvis skulle en viss förändring kunna ske av antalet utbetalningar, eftersom bedömningen av vem som ska anses vara arbetstagare respektive familjemedlem i viss mån skiljer sig åt beroende på vilken av förordningarna 883/2004 och 492/2011 som tillämpas. Exempelvis anses styvbarn inte vara en familjemedlem vid tillämpningen av förordning 883/2004, medan styvbarn omfattas vid tillämpningen av förordning 492/2011 
 56 
 . 
  
 55 
  
 SOU 1993:115 s. 543. 
  
 56 
  
 Vem som ska anses vara en familjemedlem bestäms enligt lagstiftningen i det medlemsland inom EES som ska utge förmånen enligt artikel 1.i förordning 883/2004. Eftersom det saknas en generell bestämmelse i svensk lagstiftning som anger vem som är att anse som familjemedlem, har försäkringskassan avgett ett  
  
 Rättsligt ställningstagande 
 ,  
 2010-05-07, 
  dnr  
 029328-2010 
  avseende tillämpningen av artikel 1.i och artikel 67 i förordning 883/2004. Familjebegreppet för tillämpning av förordning 492/2011 definieras i artikel 2 i rörelse- direktivet. 
 125 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 SOU 2013:52 
  
 Denna skillnad av antalet utbetalningar torde dock vara ytterst marginell. 
 För studerande som är  
 tredjelandsmedborgare  
 eller barn till en sådan medborgare skulle det troligen inte bli någon förändring, vare sig för studiebidrag för studier i Sverige som för studier inom EES och i Schweiz. 
  
 Gästforskare  
 och deras familjemedlemmar som omfattas av 1 kap. 7 § studiestödslagen och som har rätt till familjeförmåner enligt förordning 883/2004, kommer att förlora rätten till studie- bidrag och extra tillägg för studier i Sverige och utomlands om dessa förmåner inte längre skulle klassificeras som familjeförmåner. Sedan gästforskardirektivet 
 57  
 införlivades den 1 juli 2008 har 13 utländska medborgare beviljats studiehjälp på denna grund. 
 Om förslag till genomförande av blåkortsdirektivet 
 58  
 i regeringens proposition Genomförande av blåkortsdirektivet (prop. 2012/13:148) genomförs kommer familjemedlemmar till utländska medborgare med  
 EU-blåkort 
  i Sverige också att påverkas av en omklassificering eftersom de föreslås ha rätt till studiebidrag och extra tillägg vid studier i Sverige. 
 Familjer som enligt förordning 883/2004 härleder sin rätt till studiebidrag och extra tillägg enbart genom  
 bosättning  
 i Sverige skulle i vissa fall inte kunna få studiebidrag och extra tillägg om förmånerna inte var familjeförmåner. För att få rätt till studiehjälp enligt förordning 492/2011 krävs att  
 EU-medborgaren 
  har varit arbetstagare eller bedrivit verksamhet i Sverige som egenföretagare. 
 CSN framhåller emellertid att i de fall när rätten till förmånen endast grundar sig på bosättning utges ändå inget tilläggsbelopp 
 59  
 för barn som är bosatta i ett annat medlemsland. I artikel 68 punkten 2 i förordning 883/2004 stadgas att inget tilläggsbelopp behöver utges för barn som är bosatta i en annan medlemsstat, om rätten till förmånen i fråga endast grundar sig på bosättning. Försäkringskassan tillämpar bestämmelsen på så sätt att inget tilläggsbelopp utges i sådana fall. 
 Sammanfattningsvis kommer således de utländska medborgare som arbetar i Sverige och skulle haft rätt till studiebidrag och extra 
  
 57 
  
 Rådets direktiv 2005/71/EG av den 12 oktober 2005 om ett särskilt förfarande för tredjelandsmedborgares inresa och vistelse i forskningssyfte. 
  
 58 
  
 Rådets direktiv 2009/50/EG av den 25 maj 2009 om villkor för tredjelandsmedborgares inresa och vistelse för högkvalificerad anställning. 
  
 59 
  
 Tilläggsbelopp är det belopp som det sekundära landet utger om summan av förmånerna i detta land överstiger summan av dessa förmåner i det primära landet, dvs. barnets bosättningsland. 
  
 126 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 tillägg från Sverige på grund av att de omfattas av förordning 883/2004, i stället sannolikt omfattas av förordning 492/2011, undantaget gästforskare och deras familjemedlemmar samt eventuellt familjemedlemmar till personer med  
 EU-blåkort. 
  Med anledning av detta kommer inte  
 EES-medborgare 
  eller deras familjemedlemmar som nyttjar den fria rörligheten inom unionen att beröras av en omklassificering, och därmed kommer inte utflödet av studiehjälp att påverkas nämnvärt. 
 Administrationsvinst 
 CSN framhåller att den största förändringen för myndigheten vid en omklassificering av studiebidraget och extra tillägget, är en förkortning av handläggningstiderna och en enklare administration för såväl CSN som Försäkringskassan. I dag delas handläggningen för ärenden som rör studiebidrag eller extra tillägg som betalas ut som  
 EU-familjeförmåner 
  mellan de två myndigheterna. Handläggningstiden för ärendena kan enligt CSN uppgå till flera månader, i sämsta fall närmare ett år. 
  
 3.8.5 
  
 Stora kostnader för Sverige? 
  
 Eftersom Sverige i jämförelse med många andra  
 EES-länder 
  har ett generöst studiestödssystem är det befogat att ställa sig frågan om det förhållandet att studiehjälpen kan exporteras medför eller kommer att medföra betydande kostnader för svenska staten. Studiestödssystemet utgör en icke ringa del av statens utgifter och det är viktigt för staten att ha kontroll över systemet. 
 Utredningen om EU:s utvidgning och arbetskraftens rörlighet 
 Regeringen tillsatte en särskild utredare 2002 med uppgift att analysera vilka konsekvenser den förestående utvidgningen av den europeiska unionen kunde få för svenskt vidkommande. I uppdraget ingick att bedöma sannolikheten för att arbetskrafts- invandring från nya medlemsstater i EU skulle medföra ansenliga kostnader för de sociala trygghetssystemen. Utredarens bedöm- ning presenterades i betänkandet EU:s utvidgning och arbets- kraftens rörlighet (SOU 2002:116). Utredarens bedömning var att 
 127 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 SOU 2013:52 
  
 de  
 EU-rättsliga 
  reglerna i kombination med den svenska lag- stiftningen om sociala förmåner kan inbjuda till missbruk av det svenska välfärdssystemet. Utredaren spekulerade i att mindre nogräknade personer mot betalning skulle kunna sälja arbets- erbjudanden, som kanske är fiktiva, av liten omfattning och med dålig lön, och därmed skulle arbetstagaren och dennes familj få uppehållstillstånd och tillgång till hela det svenska välfärds- systemet. Ett annat scenario är, enligt utredaren, att enskilda individer - utan brottslig inblandning - skulle ta chansen att via ett dåligt betalt arbete av liten omfattning ändå få försörjning för sig och sin familj. Slutsatsen från utredaren blev att faran för missbruk inte ska överdrivas, men att det med hänsyn till bland annat att vissa delar av de nya  
 EU-medlemsländernas 
  befolkning lever under mycket pressade ekonomiska omständigheter, kan finnas en uppenbar risk för att vissa individer sätter i system att utnyttja svensk välfärd. 
 60 
  
 När det gäller de sociala förmåner som kan exporteras, såsom studiehjälp, är farhågan för ökade kostnader eller missbruk än större, eftersom det då inte ens krävs att familjemedlemmen är bosatt i Sverige, utan det är tillräckligt att familjemedlemmen bor i ett annat  
 EES-land 
  eller i Schweiz. 
 Försäkringskassans rapporter 
 Försäkringskassan (då Riksförsäkringsverket) fick år 2003 i uppdrag av regeringen att redovisa ärenden som rör bestämmelserna om familjeförmåner enligt förordning 1408/71. Regeringen ansåg att det var angeläget att få en tydlig bild av i vilken omfattning Sverige betalade ut familjeförmåner då familje- medlemmarna inte bodde i Sverige. Försäkringskassan samman- ställde i rapporten Utbetalning av familjeförmåner med stöd av  
 EG-lagstiftningen 
  under 2004 
 61  
 de ersättningar som under 2004 betalats ut till barnfamiljer med stöd av  
 EG-lagstiftningen. 
  Slut- satsen var att de farhågor som fanns om massutbetalningar till de nya medlemsländerna som tillkom 1 maj 2004 än så länge inte hade besannats. 
 62  
 Rapporten visade att totalt hade ca 82 miljoner kronor betalats ut i form av familjeförmåner under mars till december 
  
 60 
  
 SOU 2002:116 s. 152 ff. 
  
 61 
  
 Försäkringskassan, 2005. 
  
 62 
  
 Den 1 maj 2004 tillkom följande länder i EU: Cypern, Estland, Lettland, Litauen, Malta, Polen, Slovakien, Slovenien, Tjeckien och Ungern. 
  
 128 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 2004. Barnbidrag och föräldrapenning var de familjeförmåner som utgavs i de flesta ärenden. Av de ca 82 miljoner kronor som hade betalats ut i familjeförmåner avsåg 15 miljoner export, det vill säga utbetalningar till familjemedlemmar bosatta i ett annat medlems- land än Sverige. Den större delen av de utbetalade beloppen hade således gjorts i ärenden där en av föräldrarna och barnet bodde i Sverige. Försäkringskassan konstaterade att om inte förordning 1408/71 hade varit tillämplig i dessa ärenden skulle familjen troligtvis ha haft rätt till socialförsäkringsförmåner från Sverige på grund av sin bosättning i Sverige. Försäkringskassans uppfattning var att utbetalningarna troligtvis skulle komma att öka med tiden, men att inget talade för att de kommer att uppgå till sådana belopp att de svenska välfärdssystemen hotas. 
 Eftersom rapporten endast omfattade de första åtta månaderna sedan de nya medlemsländerna blev medlemmar i EU, ansåg Försäkringskassan att det kunde vara lite väl tidigt att uttala sig om effekten av EU:s utvidgning när det gällde utbetalning av familje- förmåner. Uppföljningsrapporten Utbetalning av familjeförmåner år 2006 med stöd av  
 EG-lagstiftningen 
 63 
  
 visade att exporten av familjeförmåner hade ökat från 15 miljoner kronor under perioden mars till december 2004, till 30 miljoner kronor under år 2006. Familjeförmåner som exporterades till barnfamiljer bosatta i andra länder utgjorde fortfarande endast en liten del av de familje- förmåner som betalades ut enligt förordning 1408/71, drygt 12 procent. Huvuddelen av ersättningarna hade gått till barnfamiljer som bodde i Sverige, men där en av föräldrarna arbetade i något av grannländerna. 
 När det gäller utbetalning av studiebidrag hade 843 609 kronor betalats ut per månad när Sverige hade varit primärt land. Det är endast fyra procent av totalt utbetalt belopp. Statistiken bygger på ett medelvärde av januari och december månad år 2006. De totala kostnaderna för utbetalda familjeförmåner enligt förordning 1408/71 var drygt 240 miljoner kronor. Denna kostnad är emellertid liten i jämförelse med de totala försäkringskostnaderna. Kostnaderna för barnbidraget respektive föräldrapenningen var under 2006 23,6 miljarder kronor respektive 20,9 miljarder kronor. 
 Det är däremot högst sannolikt att Sveriges export av familje- förmåner kommer att öka i takt med att kunskapen om  
 EU-rätten 
  sprids. 
  
 63  
 Försäkringskassan, 2007a. 
 129 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 SOU 2013:52 
  
 3.9 
  
 Föreligger det en konflikt mellan de svenska reglerna om studiehjälp vid utlandsstudier och  
  
 EU-rätten? 
  
 Utredaren ska enligt direktiven klargöra om nuvarande regler om studiehjälp vid utlandsstudier är förenliga med  
 EU-rätten 
  och vid behov föreslå hur dessa regler kan anpassas till  
 EU-rätten. 
  
 3.9.1 
  
 De svenska reglerna om studiehjälp för studier utomlands 
  
 I 2 kap. 9 § studiestödslagen anges som förutsättning för att studie- hjälp ska beviljas för studier  
 utanför Sverige  
 att den studerande är svensk medborgare, att studierna inte med lika stor fördel kan bedrivas vid en svensk läroanstalt, samt att studierna motsvarar eller är jämförbara med studier vid en svensk läroanstalt eller en utbildning vid vilka de studerande kan få studiehjälp. Studiehjälp kan emellertid beviljas för studier  
 inom Norden 
 , även om de två första förutsättningarna i 2 kap. 9 § studiestödslagen inte är uppfyllda, om utbildningen är ställd under statlig tillsyn i det land där studierna bedrivs och studierna omfattar minst tre månaders heltidsundervisning (2 kap. 15 § studiestödslagen). När det gäller förutsättningar för att studiehjälp ska beviljas för studier  
 utanför Norden  
 uppställs, förutom de krav som följer av 2 kap. 9 § studie- stödslagen, även kraven att den studerande har varit folkbokförd i Sverige under de senaste två åren och att studierna omfattar minst tre månaders heltidsundervisning (2 kap. 16 § studiestödslagen). 
 Av 1 kap. 4, 5 och 7 §§ studiestödslagen framgår emellertid att under vissa förutsättningar ska utländska medborgare jämställas med svenska medborgare när det gäller rätt till studiestöd. Det gäller utländska medborgare som på grund av vissa omständigheter kan härleda rättigheter i fråga om sociala förmåner från  
 EU-rätten, 
 EES-avtalet 
  eller avtalet mellan EU och Schweiz gällande fri rörlighet för personer. 
 Dessutom kan utländska medborgare som inte med stöd av EU- rätten ska jämställas med svenska medborgare ändå ha rätt till studiehjälp i Sverige enligt bestämmelsen i 2 kap. 4 § studiestöds- lagen. Av paragrafen framgår att studiehjälp kan lämnas till utländska medborgare som är bosatta i Sverige och har permanent uppehållstillstånd här, samt har bosatt sig i Sverige huvudsakligen i 
 130 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 annat syfte än att genomgå utbildning. Vidare framgår att kravet på permanent uppehållstillstånd inte gäller för medborgare med uppehållsrätt enligt 3 a kap. 3 eller 4 §§ utlänningslagen (2005:716) som fått en varaktig anknytning till Sverige. 
  
 3.9.2 
  
 Tidigare synpunkter på de svenska reglernas förenlighet med  
  
 EU-rätten 
  
 Beslut från Justitiekanslern 
 Beslut från Justitiekanslern med anledning av överträdelse av förordning 1408/71 
 Justitiekanslern (JK) har i ett beslut 
 64  
 från 2000 angående ett skadeståndsanspråk i anledning av överträdelse av gemenskaps- rätten vid CSN:s handläggning av en ansökan om studiehjälp, behandlat de svenska reglerna om studiehjälp och reglernas förenlighet med  
 EU-rätten. 
  Ärendet rörde en studerande som var svensk medborgare och som ansökte om studiehjälp för studier under ett år i ett franskt gymnasium. 
 JK uttalade i beslutet att det föreligger en konflikt mellan den svenska inhemska rätten och förordning 1408/71. JK ansåg att de krav som den svenska studiestödslagstiftningen ställer för studiehjälp innebär att det inte finns någon större valfrihet när det gäller frågan i vilket land som studier kan bedrivas. Om studierna med lika stor fördel kan bedrivas i Sverige får nämligen den studerande inte studiehjälp för de studier denne bedriver utanför Norden, vilket, menade JK, måste anses försvåra möjligheten för t.ex. svenska medborgare att bedriva studier utomlands. JK:s uppfattning var därmed att de svenska bestämmelserna om studiehjälp måste anses stå i strid med den likabehandlingsprincip som kommer till uttryck i förordning 1408/71 och som även är en av de grundläggande principerna i Romfördraget. 
 JK ansåg därför att sökanden var berättigad till studiehjälp för sina studier i Frankrike och att CSN hade åsidosatt sina för- pliktelser enligt gemenskapsrätten genom att inte med tillämpning av förordning 1408/71 tillerkänna den sökande studiehjälp. Staten hade därmed ådragit sig skadeståndsskyldighet gentemot sökanden. 
  
 64  
 Justitiekanslerns beslut från den 21 februari 2000, diarienummer  
 Harris. 
  
 131 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 SOU 2013:52 
  
 Beslut från Justitiekanslern med anledning av överträdelse av EU- rättens regler om fri rörlighet för unionsmedborgare 
 JK har även i ett ärende från 2009 
 65  
 angående ett skadestånds- anspråk i anledning av överträdelse av artiklarna 17 och 18 EG- fördraget 
 66  
 vid CSN:s handläggning av en ansökan om inackord- eringstillägg, prövat de svenska reglerna om studiehjälp och dess förenlighet med  
 EU-rätten. 
  Ärendet gällde de dåvarande svenska reglerna om inackorderingstillägg 
 67  
 som stadgade att för studier i ett annat nordiskt land lämnas inackorderingstillägg med det högsta beloppet om 2 350 kr, medan för studier utanför Norden lämnas inackorderingstillägg med det lägsta beloppet om 1 190 kr. Sökanden i målet var en svensk medborgare som hade sitt föräldrahem i Stockholm medan skolan låg i Frankrike. CSN beviljande henne därmed inackorderingstillägg med 1 190 kr per månad. Sökanden, som ansåg att inackorderingstillägg skulle lämnas med 2 350 kr per månad, överklagade beslutet och menade att hon som unionsmedborgare, när hon utnyttjar sin rätt till fri rörlighet inom EU och studerar i Frankrike, inte får behandlas sämre när det gäller möjligheten att få inackorderingstillägg än en elev i motsvarande situation i Sverige. 
 JK redogjorde inledningsvis i sin bedömning för EU- domstolens praxis, bland annat de förenade målen  
 C-11/06 
  och C- 12/06  
 Perry och Long, och anförde därvid följande. EU- domstolen har i ett antal liknande fall klargjort att de rättigheter som sammanhänger med unionsmedborgarskapet kan åberopas även mot den egna medlemsstaten, liksom att nationell lagstiftning som missgynnar vissa nationella medborgare endast på grund av att de utnyttjar rätten att fritt röra sig i en annan medlemsstat utgör en begränsning av de friheter som tillkommer unionsmedborgare enligt artikel 18  
 EG-fördraget. 
 EU-domstolen 
  har vidare under- strukit att det inom utbildningsområdet är särskilt viktigt att fördragets möjligheter till fri rörlighet för unionsmedborgare får full verkan för att främja rörligheten för studerande. EU- domstolen har i fråga om de rättigheter som följer enligt artikel 18 för bland annat studerande uttryckligen hänvisat till motsvarande principer som gäller för arbetstagare i artikel 39  
 EG-fördraget 
 68 
 . 
  Ett 
  
 65 
  
 Justitiekanslerns beslut från den 4 februari 2009, diarienummer  
  
 92-08-44. 
  
 66 
  
 Artiklarna 20 och 21 i FEUF. 
  
 67 
  
 1 kap.  
  
 8–9 
  §§ CSNFS 2001:6. Dessa bestämmelser är upphävda sedan den 1 juli 2009 genom CSNFS 2009:2. 
  
 68 
  
 Artikel 45 i FEUF, 
  
 132 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 hinder i den fria rörligheten anses i dessa fall föreligga även om de nationella bestämmelserna tillämpas oberoende av de berördas nationalitet. 
 Av  
 EU-domstolens 
  fasta praxis följer därmed, enligt JK, att en medlemsstat som har infört ett studiebidragssystem enligt vilket studerande kan erhålla bidrag när de studerar i en annan medlems- stat måste säkerställa att de närmare bestämmelserna för att erhålla detta bidrag inte ger upphov till en omotiverad inskränkning i rätten att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier. 
 JK:s slutsats blev att bestämmelserna om inackorderingstillägg är utformade på ett sådant sätt att det i praktiken avhåller studerande från att utnyttja sin rätt att fritt röra sig inom unionen i syfte att bedriva studier i en annan medlemsstat (dock med undantag för Danmark och Finland). JK fann att denna inskränkning inte är en följd av annat än budgetmässiga över- väganden och att skäl av rent ekonomisk karaktär inte kan utgöra tvingande hänsyn av allmänintresse av den arten att de rättfärdigar en begränsning av en grundläggande frihet som garanteras i EG- fördraget. Det svenska regelverket utgjorde därmed, enligt JK, en otillåten inskränkning i unionsmedborgarnas rätt att fritt röra sig och vistas inom unionen. 
 JK fann att staten hade gjort sig skyldig till en klar överträdelse av gemenskapsrätten och att den sökande hade rätt till skadestånd. 
 Konsekvenser av Justitiekanslerns beslut 
 JK:s båda beslut som redogjorts för ovan har påverkat den svenska studiestödslagstiftningen vad avser reglerna om studiehjälp. Beslutet med anledning av överträdelse av  
 EU-rättens 
  regler om fri rörlighet för unionsmedborgare, har lett till att bestämmelserna om inackorderingstillägg i 1 kap.  
 7–9 
  §§ CSNFS 2006:1 upphävts. Bestämmelserna innebar att inackorderingstillägg i regel utgick med ett lägre belopp för studier som bedrevs i en annan medlems- stat  
 -förutom 
  såvitt avser de nordiska länderna- än vad som var fallet om studierna hade bedrivits i Sverige. 
 När det gäller JK:s beslut om överträdelse av förordning 1408/71 har beslutet ännu inte föranlett någon författningsändring vad gäller bestämmelserna som reglerar förutsättningar för att få studiehjälp för studier utomlands i 2 kap. 15 och 16 §§ studiestöds- 
 133 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 SOU 2013:52 
  
 förordningen. CSN har däremot beslutat att i vissa situationer bortse från villkoren i ovan nämnda bestämmelser med stöd av JK:s beslut, se avsnitt 3.9.3. 
 Utbildningsdepartementets promemoria 
 Utbildningsdepartementet har i remisspromemorian  
 Anpassningar av studiehjälpen till  
  
 EU-rätten 
  
 69 
  
 från den 25 januari 2010, föreslagit ändringar i studiestödsförordningen som syftar till att anpassa förordningens bestämmelser om studiehjälp vid studier utomlands till  
 EU-rätten. 
  Studiehjälp föreslogs kunna lämnas för studier på gymnasienivå i ett  
 EES-land 
  eller i Schweiz på i huvudsak samma villkor som gäller för studier i de nordiska länderna. 
 Avgörande från ÖKS 
 ÖKS har i ett beslut från den 14 mars 2011 
 70  
 prövat de svenska reglernas förenlighet med  
 EU-rätten 
  när det gäller kravet på minst tre månaders heltidsundervisning vid studier i ett land utanför Norden. Ärendet gällde gymnasiestudier i Spanien som hade pågått under kortare tid än tre månader. CSN avslog den studerandes begäran om studiebidrag, eftersom hennes studier utanför Sverige pågått under kortare tid än tre månader. 
 ÖKS tog i sin bedömning utgångspunkt i sitt vägledande avgörande från den 21 februari 2008 
 71  
 där nämnden konstaterat att olika regler för studieomfattning beroende på om studier bedrivs i Sverige eller utomlands, kan avskräcka unionsmedborgare från att lämna Sverige för att studera i en annan medlemsstat och på sätt utnyttja rätten att röra sig fritt och uppehålla sig i denna medlemsstat enligt artikel 21 FEUF. 
 ÖKS konstaterade därefter att även regler om olika minsta studietid kan ha samma avskräckande funktion. Då begreppet särskilda skäl inte har definierats i studiestödsförordningen, kan enligt nämndens mening, bestämmelsen tolkas som att den som är unionsmedborgare och utnyttjar sin rätt till fri rörlighet inom unionen har särskilda skäl att få studiehjälp för studier om kortare tid än tre månader. En sådan fördragskonform tolkning av 
  
 69 
  
 U2010/359/SV 
  
 70 
  
 Dnr:  
  
 2011-01112. 
  
 71 
  
 Dnr:  
  
 2007-04492. 
  
 134 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 bestämmelsen i 2 kap. 16 § studiestödsförordningen leder till att bestämmelsen inte står i strid med artikel 20 och 21 FEUF. 
 Nämnden ansåg därmed att det förelåg särskilda skäl att bevilja den studerande studiehjälp. 
 Utredningen om studiemedel för utlandsstudier 
 Bestämmelserna i studiemedelssystemet om utlandsstudier har setts över bland annat mot en  
 EU-rättslig 
  bakgrund av utredningen om ett rättvisare och enklare studiemedelssystem för utlands- studier i en globaliserad värld. Denna utredning har i betänkandet 
 Studiemedel för gränslös kunskap  
 (SOU 2011:26), lämnat förslag om att rätten till studiemedel för studier på gymnasial nivå ska vara densamma inom EES och i Schweiz. Förslaget innebär att kravet på att en utbildning inte med lika stor fördel kan bedrivas i Sverige (3 kap. 23 § studiestödsförordningen) ska tas bort för utbildningar inom EES och i Schweiz, men kvarstå för utbildningar utanför EES och Schweiz. Reglerna för studiemedel för studier på gymnasial nivå blir därmed, enligt utredningen, förenliga med  
  
 EU-rätten. 
  
 72 
  
 Utredningen om utlandsstudier la också förslag om en ny bestämmelse i studiestödsförordningen som reglerar kvalitets- kraven för en utbildning på såväl gymnasial som eftergymnasial nivå. Utredningen anser att kravet på godtagbar standard ska vara detsamma för alla utbildningar utomlands, såväl på gymnasial nivå som på eftergymnasial nivå, och för att skapa ett enhetligt regelverk ska den nordiska särregleringen tas bort.  
 73 
  
 3.9.3 
  
 CSN:s nuvarande tillämpning av reglerna om studiehjälp vid utlandsstudier 
  
 CSN har i ett beslut från den 28 september 2011  
 Beslut om EU- rätten och studiestöd för utlandsstudier 
  
 74  
 slagit fast att vid prövning av rätt till studiehjälp för studier inom EES och i Schweiz, ska myndigheten bortse från vissa bestämmelser i studiestödslag- stiftningen som anses stå i strid med  
 EU-rätten. 
  
 Sedan beslutet lämnar CSN studiehjälp för studier inom EES och i Schweiz även om  
 kravet på minst tre månaders heltids- 
  
 72 
  
 SOU 2011:26 s. 293 ff. 
  
 73 
  
 SOU 2011:26 s. 302 ff. 
  
 74 
  
 2011-240-8351. 
  
 135 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 SOU 2013:52 
  
 undervisning  
 inte är uppfyllt. I stället tillämpas samma tidsgräns som för studier i Sverige, det vill säga 15 dagars studier för heltidsstuderande och 30 dagars studier för deltidsstuderande. 
 75  
 Tillämpningen grundar sig enligt CSN på en fördragskonform tolkning av bestämmelserna i 2 kap. 15 § andra stycket studiestöds- förordningen, där det stadgas att studiehjälp får lämnas även om utbildningen är kortare än tre månader om det finns särskilda skäl, samt 2 kap. 16 § tredje stycket studiestödsförordningen, där det framgår att studiehjälp får lämnas även om kravet på tre månaders heltidsundervisning inte är uppfyllt om det finns särskilda skäl. 
 I ärenden som avser studiehjälp för studier inom EES och i Schweiz ska CSN enligt beslutet från den 28 september 2011 i vissa fall bortse från  
 kravet att motsvarande studier inte med lika stor fördel kan bedrivas i Sverige 
 . 
 76  
 Skälet är enligt CSN att bestämmelsen kan hindra studerande att utnyttja sin rätt att fritt röra sig inom EES och i Schweiz enligt artiklarna 20 och 21 i FEUF, rörlighetsdirektivet respektive avtalet mellan EU och Schweiz om fri rörlighet för personer. 
 Enligt beslutet ska CSN även bortse från  
 kravet att den studerande ska ha varit folkbokförd i Sverige under de senaste två åren 
  
 77  
 vid studier inom EES och i Schweiz, eftersom detta krav strider mot artikel 45 i FEUF 
 78  
 som reglerar den fria rörligheten för arbetstagare. Denna tillämpning gäller svenska medborgare och de utländska medborgare som ska jämställas med svenska medborgare enligt bestämmelserna i 1 kap. 4, 5 och 7 §§ studiestödslagen. 
 Tidigare har CSN endast bortsett från villkoren om att studierna inte med lika stor fördel kan bedrivas i Sverige, två års folkbokföring i Sverige, samt minst tre månaders heltidsunder- visning, när det gällde prövningen av rätt till  
 studiebidrag och extra tillägg  
 för  
 utländska medborgare som omfattades av någon av förord- ningarna 1408/71 eller 883/2004 
 . 
 I och med CSN:s beslut från den 28 september 2011 tillämpar CSN inte längre dessa villkor för utländska medborgare trots att de inte omfattas av förordningarna 1408/71 eller 883/2004. En förut- sättning är dock att CSN har bedömt att de utländska medborgarna ska jämställas med en svensk medborgare enligt bestämmelserna i 
  
 75 
  
 2 kap. 6 § andra stycket studiestödslagen samt 2 kap. 15 första stycket 2 punkten och 16 första stycket 2 punkten §§ studiestödsförordningen. 
  
 76 
  
 2 kap. 9 § första stycket 2 studiestödslagen. 
  
 77 
  
 2 kap. 16 § första stycket 1 studiestödsförordningen. 
  
 78 
  
 Motsvarar artikel 39 i Romfördraget. 
  
 136 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 1 kap. 4, 5 eller 7 §§ studiestödslagen. 
 79  
 De omdiskuterade villkoren tillämpas inte heller, sedan ovan nämnda beslut, vid prövningen av rätt till inackorderingstillägg för studier inom EES och i Schweiz. 
 Det innebär att enligt CSN har utländska medborgare som ska jämställas med svenska medborgare rätt till studiebidrag, extra tillägg och inackorderingstillägg för studier inom EES och i Schweiz, utan tillämpning av kraven på att studierna inte med lika stor fördel kan bedrivas i Sverige, folkbokföring i Sverige under de senaste två åren, samt minst tre månaders heltidsundervisning. 
 Propositionen om studiemedel för utlandsstudier 
 I propositionen Studiemedel i en globaliserad värld (prop. 2012/13:152), som beslutades i maj 2013, lämnar regeringen förslag och gör bedömningar som syftar till att skapa ett mer enhetligt och effektivt studiemedelssystem för studier utomlands. 
 I propositionen föreslås vissa anpassningar till  
 EU-rätten 
  av bestämmelserna om rätt till studiemedel för utlandsstudier. Detta gäller bland annat för rätten till studiemedel för gymnasiala studier. 
 Regeringen gör även bedömningen att kvalitetskravet för studier inom och utanför Norden bör vara enhetligt och att studiemedel endast får lämnas för en utbildning som har en godtagbar standard. 
  
 3.10 
  
 Överväganden och förslag 
  
 3.10.1 
  
 Samma villkor för rätt till svensk studiehjälp för studier inom EES och i Schweiz 
  
 Regelverket för studiehjälp för utlandsstudier gör skillnad mellan studier inom och utanför Norden och innebär att rätten till studiehjälp för studier utanför Norden är begränsad. Skälet till detta är att de nordiska länderna haft ett samarbete som sträcker sig mer än ett halvt sekel tillbaka 
 80 
 , där länderna har arbetat för gemensamma nordiska lösningar inom bland annat utbildnings- området. I det gällande regelverket prioriteras detta nordiska 
  
 79 
  
 Det förekommer ett antal ärenden hos CSN som gäller studiehjälp för studier utomlands, där Försäkringskassan har bedömt att förordningarna 1408/71 eller 883/2004 inte är tillämpliga, men där CSN har bedömt att den studerande ska jämställas med en svensk medborgare enligt 1 kap. 4, 5 och 7 §§ studiestödslagen. 
  
 80 
  
 Nordiska ministerrådet bildades 1971. 
  
 137 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 SOU 2013:52 
  
 samarbete, vilket har medfört att det till viss del finns särskilda regler för rätt till studiehjälp för studier i de andra nordiska länderna. 
 En studerande som utnyttjar sin rätt till fri rörlighet inom EES och studerar i Schweiz eller i ett  
 EES-land 
  utanför Norden, missgynnas således jämfört med en studerande som studerar i Sverige eller i ett land inom Norden. Att ha olika villkor för rätt till studiehjälp för studier i länder inom EES är ett hinder mot den fria rörligheten och de svenska reglerna är därför diskriminerande och strider mot  
 EU-rätten, 
  om det inte finns sakliga skäl för dem. 
 Frågan är då om det finns något tvingande skäl av allmänintresse som kan motivera denna särreglering. Ekonomiska motiv godtas i princip inte av  
 EU-domstolen. 
  Undantag som har godkänts av EU- domstolen är främst olika skyddsvärda intressen, såsom skydd för konsumenter och arbetstagare, skydd för äganderätten och bevarande av det nationella, historiska och konstnärliga arvet etc. I fallet  
 Kommissionen mot Nederländerna  
 godkände  
 EU-domstolen 
  det av Nederländerna åberopade skälet att öka studenters rörlighet som ett tvingande skäl av allmänintresse, men fann att det inte var proportionerligt för att motivera det aktuella bosättningsvillkoret.  
 EU-domstolen 
  har en restriktiv syn på vad som kan utgöra ett godtagbart allmänintresse. Det synes därför vara svårt att hävda att det finns ett undantag av allmänintresse, som dessutom är såväl lämpligt som proportionerligt, som motiverar de svenska bestämmelserna. Reglerna för rätt till studiehjälp för utlandsstudier bör därför med hänsyn till  
 EU-rätten 
  vara desamma inom EES och i Schweiz. 
 En sådan ordning ligger dessutom i linje med regeringens strävan att utlandsstudier och studerandes rörlighet bör främjas, och då särskilt inom EU. Sverige och andra medlemsländer inom EU bedriver ett omfattande arbete inom bland annat yrkes- utbildningsområdet i syfte att stärka kvaliteten och underlätta rörligheten för studerande inom Europa. Regeringen har i den nyligen beslutade propositionen Studiemedel i en globaliserad värld uttalat att rätten till studiemedel för studier på gymnasial nivå bör vara densamma inom EES och i Schweiz som i Sverige, men att utvidga denna rätt till hela världen skulle kunna leda till så höga kostnader att dagens generösa studiemedelssystem inte kan behållas i sin helhet. Regeringen anför vidare att det samarbete som finns inom EU för att underlätta rörligheten i Europa för studerande inom bland annat yrkesutbildning och teoretisk 
 138 
 SOU 2013:52 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 utbildning i stor utsträckning saknas för gymnasiala utbildningar utanför EES och Schweiz.  
 81 
  
 Samma resonemang kan föras för rätten till studiehjälp. Min bedömning är därför att rätten till studiehjälp för utlandsstudier bör vara densamma inom EES och i Schweiz. 
  
 Mitt förslag 
 : Rätten till svensk studiehjälp för utlandsstudier ska vara densamma inom EES och i Schweiz. 
  
 3.10.2 
  
 Medborgarskapskravet 
  
 Enligt nu gällande bestämmelser får studiehjälp för studier i de nordiska länderna lämnas till personer som inte är och inte heller ska jämställas med svenska medborgare. Det är således lättare att få studiehjälp för studier i ett land i Norden, än för studier i ett land i övriga världen. 
 Då samma villkor bör gälla för rätt till studiehjälp vid studier i samtliga  
 EES-länder 
  och i Schweiz, föreslås att det även vid studier i de nordiska länderna ska krävas att den studerande är svensk medborgare eller en utländsk medborgare som enligt 1 kap. 4, 5 och 7 §§ studiestödslagen ska jämställas med en svensk medborgare. 
  
 3.10.3 
  
 Kravet på att studierna inte med lika stor fördel kan bedrivas i Sverige 
  
 Kravet på att studierna inte med lika stor fördel kan bedrivas vid en svensk läroanstalt gäller i dag inte för rätt till studiehjälp för studier inom Norden. Regeringen har i fråga om rätten till studiemedel för studier på gymnasial nivå i propositionen Studiemedel i en globaliserad värld uttalat att kravet på att utbildningen inte med lika stor fördel kan bedrivas i Sverige bör tas bort för studier inom EES och i Schweiz 
 82 
 . 
 Eftersom det inte kan anses vara förenligt med  
 EU-rätten 
  att ha olika regler för rätt till studiehjälp inom EES beroende på vilket land som studierna bedrivs i , bör nämnda krav inte omfatta studier inom EES och i Schweiz. När det gäller studier utanför EES och 
  
 81 
  
 Prop. 2012/13:152 s. 18. 
  
 82 
  
 Prop. 2012/13:152 s. 18. 
  
 139 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 SOU 2013:52 
  
 Schweiz ska det däremot fortsatt krävas, för att studiehjälp ska lämnas, att studierna inte med lika stor fördel kan bedrivas vid en svensk läroanstalt. 
  
 3.10.4 
  
 Folkbokföringskravet 
  
 Kravet på att den studerande har varit folkbokförd i Sverige under de senaste två åren uppställs i dag för rätt till studiehjälp för studier utanför Norden. Även detta krav bör ändras så att kravet tas bort för rätt till studiehjälp för studier inom EES och i Schweiz, men är kvar för studier utanför EES och Schweiz. 
  
 3.10.5 
  
 Kravet på minst tre månaders heltidsundervisning 
  
 Enligt gällande bestämmelser finns ett krav om att studiehjälp endast får lämnas för utlandsstudier om studierna omfattar minst tre månaders heltidsundervisning. Detta krav strider mot principen om den fria rörligheten för personer inom EU och unions- medborgarskapet och står därför i strid med artiklarna 20 och 21 i FEUF. 
 ÖKS fastslog i ett avgörande från den 14 mars 2011 att kravet på minst tre månaders heltidsundervisning kunde avskräcka unions- medborgare från att lämna Sverige för att studera i en annan medlemsstat och på så sätt utnyttja rätten att röra sig fritt och uppehålla sig i denna medlemsstat. Detta krav tillämpas numera inte av CSN för studier inom EES och i Schweiz, utan i stället tillämpas samma krav på minsta studietid som finns för studier i Sverige. CSN och ÖKS menar att stöd för att bortse från det nämnda kravet finns i en fördragskonform tolkning av undantags- bestämmelsen om särskilda skäl i 2 kap. 16 § tredje stycket studie- stödsförordningen. CSN anser att denna tolkning även kan göras analogivis för undantagsbestämmelsen i 2 kap. 15 § andra stycket studiestödsförordningen. Att notera är emellertid att undantagen i de två bestämmelserna inte är utformade på samma sätt. Undantaget i 2 kap. 15 § andra stycket avser situationer, enligt bestämmelsens ordalydelse, där utbildningen är kortare än tre månader. 
 Det framstår inte som lämpligt att konstruera fram en fördrags- konform tillämpning genom att använda sig av dessa undantags- 
 140 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 bestämmelser. Det förefaller onaturligt att använda sig av undantagsbestämmelser, som uppenbarligen inte är avsedda för detta ändamål, för att undkomma diskriminerande bestämmelser. Särskilda skäl är främst avsett att vara individuella skäl och bör inte användas för att införliva  
 EU-rätt 
  i den nationella rätten. Att man ska bortse från de diskriminerande bestämmelserna följer redan av att bestämmelserna strider mot principen om den fria rörligheten i  
 EU-fördragen. 
  Dock bör man för att det ska vara förutsebart för den enskilde reglera detta särskilt. 
 Kravet på minst tre månaders heltidsundervisning för rätt till studiehjälp ska därför inte tillämpas på studier inom EES och i Schweiz, men ska kvarstå för studier utanför EES och Schweiz. 
  
 3.10.6 
  
 Migrerande arbetstagare och deras familjemedlemmar 
  
 Enligt förslagen i avsnitten 3.10.3 till 3.10.5 ska det ställas upp olika villkor för att studiehjälp ska lämnas beroende på om studierna sker inom eller utanför EES och i Schweiz. 
 Enligt  
 EU-domstolens 
  praxis är det inte tillåtet för en medlems- stat att ha krav som missgynnar migrerande arbetstagare och deras familjemedlemmar. En unionsmedborgare som har utnyttjat arbets- kraftens fria rörlighet enligt artikel 45 FEUF har enligt artikel 7.2 i förordning 492/2011 rätt till samma sociala förmåner som den mottagande medlemsstatens medborgare. Bistånd till uppehälle och utbildning avseende studier på  
 högstadie-, 
  gymnasie- eller universitetsnivå utgör enligt domstolens praxis en social förmån i den mening som avses i artikel 7.2 i förordning 492/2011. Barn till migrerande arbetstagare kan åberopa nämnda artikel för att få studiestöd på samma villkor som barn till arbetstagare som är medborgare i landet, utan att det är möjligt att uppställa ytterligare villkor i fråga om barnets bosättningsort. 
 Att ställa upp vissa villkor för rätt till studiehjälp för studier utanför EES och Schweiz, kan därför anses diskriminerande när det gäller migrerande arbetstagare och deras familjemedlemmar. Med hänsyn till  
 EU-domstolens 
  praxis, bland annat fallet Kommissionen mot Nederländerna, se avsnitt 3.6.5, finns det mycket som talar för att kravet i studiestödsförordningen om att den studerande har varit folkbokförd i Sverige under de senaste två åren, är missgynnande vad avser migrerande arbetstagare och deras familjemedlemmar. En sådan regel är svårare att uppfylla för en 
 141 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 SOU 2013:52 
  
 migrerande arbetstagare och särbehandlar därmed de migrerande arbetstagarna i förhållande till svenska arbetstagare. 
 En åtgärd som begränsar den fria rörligheten för arbetstagare inom unionen strider emellertid inte mot artikel 45 FEUF och artikel 7.2 i förordning 492/2011 om åtgärden är motiverad av ett tvingande skäl av allmänintresse som är såväl lämpligt som proportionerligt. 
 Då fallet Kommissionen mot Nederländerna handlade om rätt till studiestöd för studier  
 inom EU 
 , finns anledning till försiktighet med att göra analogier med nämnda fall. Det är inte osannolikt att  
 EU-domstolen 
  skulle komma fram till ett annat domslut när det gäller studiestöd för studier  
 utanför EU 
 . Exempelvis anför EU- domstolen att artikel 7.2 i förordning 1612/68 innebär en förpliktelse för den medlemsstat som ger sina egna arbetstagare möjlighet att genomgå en utbildning som ges i  
 en annan medlems- stat (min kursivering)  
 att erbjuda denna möjlighet även till arbets- tagare från unionen som är bosatta på dess territorium  
 83 
 . 
 Rättsläget är därför oklart fram till dess att saken prövas av EU- domstolen. Det finns därför enligt min bedömning ingen anledning till att i nuläget föreslå en författningsändring om att migrerande arbetstagare och deras familjemedlemmar ska ha rätt till studiehjälp för studier utanför EES och Schweiz, trots att folkbokförings- kravet inte är uppfyllt. 
  
 83  
 Dom  
 C-542/09 
  p 36. 
 142 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 Mitt förslag 
 : Kravet på svenskt medborgarskap, eller utländskt medborgarskap som ska jämställas med ett svenskt medborgar- skap, för att studiehjälp ska lämnas för utlandsstudier, ska gälla även för studier i Norden. 
 Följande krav för rätt till studiehjälp ska tas bort för studier inom EES och i Schweiz, men ska kvarstå för studier utanför EES och Schweiz. 
  
 1. 
  
 att studierna inte med lika stor fördel kan bedrivas vid en svensk läroanstalt, 
  
 2. 
  
 att den studerande har varit folkbokförd i Sverige under de senaste två åren, 
  
 3. 
  
 att studierna omfattar minst tre månaders heltidsundervisning. Bestämmelsen om att studiehjälp får lämnas till studerande vid de svenska utlandsskolorna i Bryssel, Fuengirola, London, Madrid, och Paris, om de studerande på heltid tar del i undervisning som motsvarar ett nationellt program i den svenska gymnasieskolan, ska tas bort. 
  
 3.10.7 
  
 Godtagbar standard för utlandsstudier 
  
 Utredningen om ett rättvisare och enklare studiemedelssystem för utlandsstudier i en globaliserad värld har föreslagit att samma kvalitetskrav ska ställas på utbildningar såväl inom som utanför Norden. Enligt utredningens bedömning är det inte någon större skillnad mellan de kvalitetskrav som ställs på utbildningar inom som utanför Norden, fast att kraven uttrycks på olika sätt i regelverket. Kvalitetskravet som innebär att en utbildning ska ha en godtagbar standard, som i dag ställs för studier utanför Norden, bör därför enligt utredningen tillämpas för alla utbildningar utomlands, såväl på gymnasial som eftergymnasial nivå. 
 Nämnda utredning föreslår att studiestödsförordningen reglerar vad som krävs för att en utbildning utanför Sverige ska anses ha en godtagbar standard. 
 84 
  
 Regeringen har i propositionen Studiemedel i en globaliserad värld gjort bedömningen att det bör vara ett enhetligt kvalitetskrav för alla utbildningar utomlands och att kravet på godtagbar 
  
 84  
 SOU 2011:26 s. 302 ff. 
 143 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 SOU 2013:52 
  
 standard innebär att en utländsk utbildning håller en kvalitet som är i linje med kvaliteten på motsvarande svenska utbildningar. Regeringen anser dock att studier utomlands är ett varierat och dynamiskt område, vilket talar mot en detaljreglering på för- ordningsnivå. Det bör i stället enligt regeringen vara de tillämpande myndigheterna, CSN och Universitets- och högskolerådet, som meddelar närmare föreskrifter om prövningen av godtagbar standard. 
 85 
  
 Det finns mot bakgrund av regeringens bedömning i nämnda proposition skäl att ha samma kvalitetskrav och inarbetade begrepp om godtagbar standard för gymnasiala utbildningar för att studiehjälp ska lämnas. I dag får studiehjälp lämnas för studier utanför Sverige om studierna svarar mot eller är jämförbara med studier vid en svensk läroanstalt eller en utbildning som berättigar till studiehjälp (2 kap. 9 § första stycket 3 studiestödslagen). För studier inom Norden finns även ett krav på att utbildningen är ställd under statlig tillsyn i det land där studierna bedrivs (2 kap. 15 § första stycket 1 studiestödsförordningen). Dessa krav bör ersättas med ett kvalitetskrav om godtagbar standard. Den nordiska särlösningen tas då bort och ett enhetligt regelverk skapas som är i bättre överensstämmelse med  
 EU-rätten. 
  Kvalitetskravet godtagbar standard skulle då tillämpas på alla utbildningar utomlands, oavsett studieland och studienivå. Detta bidrar till ett enklare och mer enhetligt studiestödssystem. 
 I likhet med vad regeringen anför i nämnda proposition bör det vara CSN som beslutar om en utbildning utomlands håller godtagbar standard och som meddelar föreskrifter om denna prövning. 
  
 Mitt förslag 
 : Studiehjälp får lämnas för utlandsstudier om utbildningen kan anses ha en godtagbar standard. Centrala studiestödsnämnden ska besluta om en utbildning kan anses ha en godtagbar standard. Centrala studiestödsnämnden ska få meddela föreskrifter om vad som kan anses vara en godtagbar standard. 
  
 85  
 Prop. 2012/13:152 s. 15 f. 
 144 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 3.11 
  
 Studiehjälp i andra länder 
  
 Enligt direktiven ska utredaren kartlägga och analysera hur andra länders stöd motsvarande den svenska studiehjälpen klassificeras  
 EU-rättsligt. 
  
 Ett särskilt stöd för studier på gymnasial nivå, som motsvarar den svenska studiehjälpen, finns inte i de andra länderna i Norden. I Danmark, Norge och Finland kan studiestöd lämnas såväl för utbildning på gymnasial nivå som för eftergymnasiala utbildningar. På motsvarande sätt är systemet uppbyggt i Tyskland. I många andra  
 EES-länder, 
  t.ex. Estland och Nederländerna ges studiestöd på gymnasial nivå i huvudsak endast för yrkesutbildning. I exempelvis Storbritannien lämnas inget studiestöd för gymnasiala studier, utan endast för eftergymnasiala studier. 
 86 
  
 Sverige skiljer sig från övriga nordiska länder när det gäller att betrakta studiestöd för unga studerande i gymnasieskolan som en familjeförmån 
 87 
 . De andra nordiska länderna har i stället valt att klassificera ett sådant stöd som enbart en social förmån. Detta beror antagligen på att det i dessa länder inte finns ett särskilt bidrag för gymnasiala studier, utan ett enda bidrag som ges såväl för gymnasiala som eftergymnasiala studier. En annan avgörande faktor är sannolikt att barnbidrag lämnas högre upp i åldrarna i de andra nordiska länderna; till 18 års ålder i Danmark, Norge och Island samt till 17 års ålder i Finland. 
 Av detta följer att av de nordiska länderna är det således endast Sverige som tillämpar förordningarna 1408/71 och 883/2004 på studiestödet vid gymnasiala studier. 
  
 3.12 
  
 EU-domstolens 
  
  bedömning av vad som utgör familjeförmåner 
  
 EU-domstolens 
  praxis avseende familjeförmåner och exportabilitet av sådana förmåner avser än så länge tolkning av förordning 1408/71. Redogörelsen för praxis på området kommer därför att handla om tillämpning av denna förordning. De principer som har fastslagits av domstolen torde emellertid även gälla i förhållande till den nya förordningen 883/2004. 
  
 86 
  
 Centrala studiestödsnämnden, 2011a. 
  
 87 
  
 Arbetsgruppen för studiestöd i Norden, 2011. 
  
 145 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 SOU 2013:52 
  
 EU-domstolen 
  har i ett flertal fall bedömt vilka nationella förmåner som utgör familjeförmåner och därmed omfattas av förordning 1408/71. 
 88  
 Domstolen har uttalat att avgörande för att en nationell förmån ska anses vara en social trygghetsförmån är  
 för det första  
 att mottagaren beviljas förmånen – utan att någon skönsmässig bedömning i enskilda fall av personliga behov görs – på grundval av förhållanden som definieras i lag. Förmånen ska, enligt domstolen,  
 för det andra  
 hänföra sig till en av de situationer som uttryckligen anges i artikel 4.1 i förordning 1408/71. Vid den bedömningen ska man se på varje förmåns grundläggande kännetecken, i synnerhet dess syfte och förutsättningar för att förmånen ska beviljas, och inte på den omständigheten att förmånen i nationell lagstiftning betecknas som en social trygghetsförmån. 
 När det gäller det första kriteriet har  
 EU-domstolen 
  slagit fast att även om en förmån beviljas eller nekas beroende på sökandens inkomster, tillgångar och antal barn, innebär detta inte att beviljandet av förmånen är avhängig en individuell prövning av sökandens personliga behov, vilket exempelvis är karakteristiskt för socialhjälp. Om ett objektivt och lagstadgat kriterium uppfylls och rätt till förmånen därmed föreligger, har myndigheten inte möjlighet att ta hänsyn till andra personliga omständigheter. 
 89 
  
 EU-domstolen 
  har vid flera tillfällen understrukit att när det gäller den rättsliga karaktären av en förmån är dess beteckning enligt nationell rätt inte avgörande för bedömningen av om den omfattas av tillämpningsområdet för förordning 1408/71. 
 För bedömningen av förmånens grundläggande kännetecken kan vägledning hittas i förordningens definition av beteckningen familjeförmån. En familjeförmån definieras i artikel 1.u i förordningen som alla vård- eller kontantförmåner som är avsedda att täcka en familjs utgifter. 
 90  
 Domstolen har i detta avseende fastställt att syftet med familjeförmåner är att i socialt hänseende hjälpa arbetstagare som har försörjningsbörda för en familj genom att det allmänna hjälper arbetstagaren med dennes utgifter. 
 91 
  
 Domstolen har därför fastställt att målet med föräldrabidrag, som syftar till att ge en av föräldrarna möjlighet att ägna sig åt ett 
  
 88 
  
 Se bland annat målen  
  
 C-245/94, 
 C-312/94 
  Hoever och Zachow,  
 C-275/96 
  Brown samt  
 C-78/91 
  Hughes. 
  
 89 
  
 Se mål  
  
 C-78/91 
  Hughes, punkten 17. 
  
 90 
  
 I artikel 1 z i förordning 883/2004 definieras uttrycket familjeförmån som alla förmåner och kontantförmåner som är avsedda att kompensera för en familjs utgifter. 
  
 91 
  
 Se mål  
  
 C-104/84 
  Kromhout, punkten 14. 
 146 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 litet barns uppfostran och närmare bestämt till att utgöra ersättning vid uppfostran av barnet, täcka andra kostnader för vård och uppfostran och i förekommande fall mildra de ekonomiska nackdelar som följer av att en förälder avstår från inkomst av förvärvsverksamhet, är att täcka en familjs utgifter på det sätt som avses i artikel 1.u i förordning 1408/71. 
 92 
  
 Av detta följer, enligt domstolen, att uttrycket täcka en familjs utgifter i artikel 1.u ska tolkas så, att det bland annat avser ett bidrag från det allmänna till en familjs budget med syftet att lindra den börda som utgifter för barns underhåll medför. 
 93 
  
 3.13 
  
 Hur bör den svenska studiehjälpen klassificeras? 
  
 Enligt direktiven ska utredaren utreda om den svenska studie- hjälpen kan undantas från reglerna i förordning 883/2004 eller andra berörda  
 EU-regler 
  som innebär att förmånen kan tas med till andra  
 EES-länder 
  eller Schweiz. Uppdraget innebär även att föreslå hur stödet bör klassificeras samt utreda konsekvenser av klassificeringen. 
 Som tidigare nämnts är det endast Sverige av de nordiska länderna som anser att studiestöd till ungdomar som läser på gymnasienivå ska betraktas som en familjeförmån och således omfattas av förordningarna 1408/71 och 883/2004. 
  
 3.13.1 
  
 Studiebidraget 
  
 När Utredningen om socialförsäkringen och E 
 G  
 föreslog vilka förmåner som skulle betraktas som familjeförmåner enligt förordning 1408/71, framhölls att klassificeringen av förmånerna skulle ses i ljuset av den fria rörligheten för personer som flyttar mellan medlemsstaterna, samt att det i ovissa fall finns en presumtion för att en förmån ryms inom tillämpningsområdet för 1408/71. 
 Utredningen fann att studiebidrag till personer under 20 år, sett mot bakgrund av reglerna om familjerättslig försörjnings- skyldighet, hade karaktär av familjeförmån. Utredningen konstaterade att eftersom studiebidrag ges under tid som den 
  
 92 
  
 Se mål  
  
 C-312/94 
  Hoever och Zachow, punkterna 23 och 25. 
  
 93 
  
 Se mål  
  
 C-85/99 
  Offermanns, punkten 41. 
 147 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 SOU 2013:52 
  
 studerande omfattas av sina föräldrars underhållsskyldighet, liknar studiebidraget det förlängda barnbidraget på så sätt att det avser att täcka kostnader för ungdomar som genomgår grundutbildning efter det att de fyllt 16 år. Studiehjälpen bör därför, enligt utredningen, ses som en förmån inte bara för den studerande utan också för dennes familj. Det förhållandet att studiebidraget lämnas relativt högt upp i åldrarna kunde inte heller, enligt utredningen, anses utgöra hinder mot att förmånen hänförs till familje- förmånerna i förordningens mening, eftersom barnbidrag i flera  
 EU-länder 
  lämnas till ungdomar fram till 25 års ålder. 
 Frågan är om det är möjligt, på grund av den senaste utvecklingen såväl nationellt som unionsrättsligt, och då särskilt med beaktande av de förändringar av studiebidraget som föreslås i detta betänkande, att klassificera om studiebidraget till att inte vara en familjeförmån enligt förordning 883/2004.  
 EU-domstolen 
  har, som tidigare redogjorts för, ställt upp vissa förutsättningar för att en nationell förmån ska anses vara en familjeförmån som faller inom tillämpningsområdet för förordning 1408/71. Trots att förordning 1408/71 numera är ersatt av förordning 883/2004 är  
 EU-domstolens 
  praxis på området fortfarande relevant, eftersom de bestämmelser som är föremål för tolkning i stort sett är oförändrade i sak. 
 Vad beträffar den första förutsättningen, att någon individuell skönsmässig behovsprövning inte ska ske vid beviljandet av förmånen, kan det konstateras att bestämmelserna om studiebidrag ger förmånstagaren en lagligt definierad rätt och att studiebidrag lämnas automatiskt till personer som uppfyller vissa objektiva villkor – studier vid vissa angivna läroanstalter och utbildningar  
 -– 
  utan att det sker någon individuell skönsmässig bedömning av deras personliga behov. Den första förutsättningen för att studie- bidraget ska anses vara en social trygghetsförmån är således uppfylld. 
 När det gäller den andra förutsättningen, att förmånen ska hänföra sig till ett av de sakområden som uttryckligen anges i artikel 4.1 i förordning 1408/71, ska denna bedömning grundas på varje förmåns grundläggande kännetecken, i synnerhet dess syfte och villkoren för att den beviljas. 
 Vid införandet av studiehjälpssystemet 1964 angavs det i förarbetena att syftet med studiehjälpen framför allt var att utgöra ett stöd i strävandena att bereda alla ungdomar – oavsett social och ekonomisk bakgrund och oavsett bostadsort – möjlighet till 
 148 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 utbildning. Det betonades emellertid att studiehjälpen samtidigt var en del av samhällets stöd till familjerna, som skulle bidra till att utjämna kostnaderna för barnens uppfostran och utbildning. 
 94  
 Studiehjälpens syfte var således dels att vara rekryterande till studier, dels att vara ett familjestöd. 
 Studiehjälpen föreslås emellertid i detta betänkande att moderniseras och syftet med stödet har i enlighet med reformen omformulerats till att enbart vara ett stöd för studier och inte längre ett stöd till barnfamiljer. Mål för stödet är bland annat att främja samhällets kompetensförsörjning och stimulera ungdomar att påbörja och fullfölja en gymnasial utbildning. Ett annat mål är att studiebidraget ska stödja ungdomars utveckling till självständiga och ansvarstagande medborgare genom att ge dem ansvar för en egen ekonomi. 
 Som ett led i denna modernisering och renodling av studie- hjälpen till att vara utbildningspolitisk till sin karaktär, föreslås att den delen av studiehjälpen som är villkorad av familjeekonomin, det extra tillägget, avvecklas från studiehjälpen och förs över till den familjeekonomiska politiken. Ett annat förslag för att stärka studiebidragets karaktär av studiestöd är att utbetala bidraget till den studerande själv, även om han eller hon är omyndig. Detta tydliggör att studiebidraget är en stimulans riktad till den studerande själv och inte en del av familjeekonomin. Likaså förslaget om att studiehjälpen, på samma sätt som studiemedlet, ska utbetalas för faktisk studietid och beräknas per vecka, samt de föreslagna reglerna om hur ogiltig frånvaro ska påverka studie- hjälpen, syftar till att stärka kopplingen mellan den studerande och studiebidraget. 
 Om förslagen i detta betänkande antas kommer studiebidragets syfte enbart vara utbildningspolitiskt och studiebidraget kommer att betraktas som ett stöd för studier. Att notera är dock att EU- domstolen vid ett flertal tillfällen slagit fast att hur förmånen betraktas i medlemsstaten inte har någon betydelse. 
  
 EU-domstolen 
  har vid ett par tillfällen uttalat sig om det förhållandet att en förmån kan ha flera syften. I ett av de berörda fallen var ett av syftena med den nationella förmånen, stöd för hemvård av barn, att organisera hur barn skulle tas om hand under dagen.  
 EU-domstolen 
  menade emellertid att stödet också syftade till att täcka kostnader för vård och uppfostran, och således till att 
  
 94  
 SOU 1963:48 s. 72. 
 149 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 SOU 2013:52 
  
 lindra denna utgiftsbörda. Det fanns således, enligt domstolen, ett nära samband mellan familjens utgifter och det aktuella stödet, vilket innebar att den nationella förmånen skulle anses vara en familjeförmån i den mening som avses i artikel 4.1 h i förordning 1408/71. 
 95  
 I ett annat fall konstaterade  
 EU-domstolen 
  att den nationella förmånen Family Credit hade dubbla syften, för det första att uppmuntra lågavlönade arbetare att fortsätta arbeta, och för det andra, att täcka familjeutgifter. Detta framgick, enligt domstolen, av det faktum att förmånen endast betalades ut om sökandens familj bestod av ett eller flera barn, och att beloppet varierade med barnens ålder. Förmånen föll därför inom tillämpningsområdet för förordning 1408/71. 
 96 
  
 Enligt  
 EU-domstolens 
  praxis ska en förmån som har till syfte att täcka kostnader för vård och uppfostran, och således lindra denna utgiftsbörda, likställas med en familjeförmån. 
 97 
  
 Frågan är därför om  
 EU-domstolen, 
  trots studiebidragets förändring, skulle anse att studiebidraget även syftar till att utgöra en del av samhällets stöd till familjerna och bidra till att utjämna kostnaderna för barnens uppfostran och utbildning. Det som kan tala för detta är det förhållandet att studiebidraget lämnas under tid som den studerande omfattas av sina föräldrars underhålls- skyldighet. I de flesta andra  
 EES-länder 
  lämnas barnbidrag högre upp i åldrarna än i Sverige, särskilt om ungdomarna studerar vid en yrkesutbildning eller en gymnasieutbildning.  
 EU-domstolen 
  har dessutom en familjeorienterad inställning 
 98  
 och kan därför anse att studiebidraget även har funktionen att kompensera för en familjs utgifter och därmed är en familjeförmån i  
 EU-rättslig 
  mening. 
 Det som talar för att Sverige skulle kunna ha framgång med en omklassificering är att det föreslagna moderniserade studiebidraget är en stimulans för studier, som endast lämnas under faktisk studie- tid med villkoret att ogiltig frånvaro i någon större omfattning inte får ske, samt att bidraget utbetalas till den studerande själv. Sambandet mellan den studerandes prestation och studiebidraget har stärkts. Bidraget hänförs dessutom till det studiesociala regel- verket och administreras av en studiestödsmyndighet. 
  
 95 
  
 Mål  
  
 C-333/00 
  Maaheimo, punkten 26. 
  
 96 
  
 Mål  
  
 C-78/91 
  Hughes, punkterna 19 och 20. 
  
 97 
  
 Förordning 883/2004 har en något annorlunda definition av beteckningen familjeförmån och uttrycket täcka en familjs utgifter är ersatt med kompensera för en familjs utgifter. 
  
 Vår bedömning är emellertid att denna förändring inte har någon större betydelse för tolkningen i vårt fall. 
  
 98 
  
 Se bl.a. Holm s 310 f. 
  
 150 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 Min slutsats är att det, mot bakgrund av den renodling av studiebidraget till ett utbildningspolitiskt stöd på sätt som föreslås i betänkandet, kan finnas förutsättningar för att klassificera om studiebidraget till att enbart vara en social förmån som inte omfattas av tillämpningsområdet för förordning 883/2004, men att rättsläget får betraktas som osäkert. 
  
 Min bedömning 
 : Möjligheten att undanta studiebidraget från reglerna i förordning 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen får anses öka om studiebidraget renodlas till ett utbildningspolitiskt stöd på sätt som föreslås i betänkandet. 
  
 3.13.2 
  
 Det extra tillägget och gymnasiebidraget 
  
 Utredningen om socialförsäkringen och EG fann inför EES- inträdet att det extra tillägget var en sådan familjeförmån som skulle omfattas av förordning 1408/71. 
 På motsvarande sätt som för studiebidraget, är då frågan om det är möjligt att med hänsyn till den senaste utvecklingen såväl nationellt som unionsrättsligt, att klassificera om extra tillägget alternativt gymnasiebidraget till att inte vara en familjeförmån enligt förordning 883/2004. 
 Det extra tillägget infördes år 1984 och ersatte då en annan liknande stödform; det behovsprövade tillägget. För att en studerande skulle få rätt till behovsprövat tillägg skulle dels en inkomstprövning göras av den studerandes och dennes föräldrars inkomster, dels skulle ett synnerligen stort behov av studiehjälp utöver studiebidrag och andra tillägg föreligga. Då systemet ansågs som svåröverskådligt och svåradministrerat, avskaffades behovs- prövningen och det behovsprövade tillägget ersattes med ett mer schabloniserat tillägg som benämndes extra tillägg. 
 99 
  
 Det extra tillägget lämnas till studerande från inkomstsvaga hushåll. Storleken på tillägget är beroende av det ekonomiska underlag som beräknas för familjen. Det ekonomiska underlaget utgörs av den studerandes och dennes föräldrars dels beräknade inkomster, dels del av förmögenhet, och får uppgå till högst 124 999 kronor per år. Om det däremot föreligger synnerliga skäl får det ekonomiska underlaget beräknas utan hänsyn till 
  
 99  
 Prop. 1983/84: 127 s. 14 ff. 
 151 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 SOU 2013:52 
  
 föräldrarnas inkomst och förmögenhet. 
 100  
 Bestämmelser för hur det ekonomiska underlaget ska beräknas finns i CSN:s föreskrifter. 
 101  
 Där föreskrivs att inkomsterna som ska beräknas ska hänföra sig till de två kalenderhalvår inom vilka läsåret eller kursen infaller. En studerande som ansöker om extra tillägg för läsåret 2011/12 ska således uppge familjens beräknade inkomster mellan den 1 juli 2011 och den 30 juni 2012. Detta innebär att den studerande och dennes föräldrar i många fall får uppskatta den inkomst de beräknar att få under det närmaste året. 
 Förmögenhet ska tas upp per den 31 december året före aktuellt läsår. Om det emellertid finns särskilda skäl får förmögenheten vid ansökningstillfället prövas i stället. Enligt allmänna råd till CSN:s föreskrifter kan det finnas skäl att bortse från viss förmögenhet om det framstår som uppenbart orimligt att förmögenheten skulle ingå i det ekonomiska underlaget. Detta kan, enligt de allmänna råden, exempelvis vara fallet om den studerandes föräldrars förmögenhet har bestått av bankmedel och dessa har använts till inköp av familjebostad. I studiestödsförordningen finns även regler beträffande vilka som ska anses vara föräldrar eller jämställas med föräldrar vid beräkning av det ekonomiska underlaget. 
 102 
  
 För att extra tillägget ska anses vara en social trygghetsförmån enligt förordning 883/2004 krävs enligt praxis att det lämnas automatiskt till personer som uppfyller vissa objektiva kriterier som definieras i lag 
 103 
 . Det får således inte vara en skönsmässig bedömning i enskilda fall av personliga behov. Att förmånen beviljas eller nekas beroende på sökandes inkomster, tillgångar eller antal barn anses enligt  
 EU-domstolen 
  inte vara något hinder så länge kriterierna är objektiva och lagstadgade. Uppfylls kriterierna har den sökande rätt till förmånen utan att hänsyn kan tas till andra personliga omständigheter. 
 Frågan är då om extra tillägget lämnas automatiskt enligt vissa objektiva lagangivna kriterier, utan att det sker någon skönsmässig individuell behovsprövning. För att kunna ta ställning till om en studerande är berättigad till extra tillägget krävs enligt CSN i många fall en tämligen komplicerad och omfattande individuell prövning. Det tas vid bedömningen hänsyn till objektiva kriterier som är angivna i lag, förordning eller föreskrifter, såsom vilka 
  
 100 
  
 2 kap. 9 och 10 §§ studiestödsförordningen. 
  
 101 
  
 4 kap.  
  
 2–4 
  §§ CSNFS 2001:6. 
  
 102 
  
 2 kap. 12 och 13 §§ studiestödsförordningen. 
  
 103 
  
 Vi har i detta fall utgått från att förordning eller föreskrift jämställs med lag. 
  
 152 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 inkomstgränser som krävs för att extra tillägget ska beviljas, hur det ekonomiska underlaget ska beräknas och vems inkomster som ska tas med i beräkningen. Det finns emellertid, som redogjorts för ovan, undantag för hur det ekonomiska underlaget ska beräknas. Detta medför att vid prövningen av om något av undantagen är tillämpliga måste CSN i en del fall ta hänsyn till andra omständlig- heter än vad som är angivna i regelverket för att pröva om det föreligger synnerliga skäl respektive särskilda skäl. Dessa omständigheter är i högsta grad av personlig karaktär. 
 När det gäller prövningen av om det föreligger synnerliga skäl för att beräkna det ekonomiska underlaget utan hänsyn till föräldrarnas inkomst och förmögenhet, kan vägledning sökas i praxis från ÖKS. Exempelvis har ÖKS uttalat att det i samband med att flyktingar kommer till Sverige kan uppstå oklarheter vad avser frågan om vem som är barnets rättsliga vårdnadshavare. Sådana oklarheter har medfört att ÖKS i en del fall har ansett att det föreligger synnerliga skäl för att beräkna det ekonomiska underlaget utan hänsyn till den ena förälderns inkomst. 
 104  
 En annan omständighet som enligt ÖKS kan utgöra synnerliga skäl att bortse från en förälders inkomst är att föräldern utövat våld mot den studerande eller någon annan familjemedlem. 
 105 
  
 Dessutom måste, som redogjorts för ovan, den studerande och dennes föräldrar i många fall uppskatta en framtida inkomst, vilket innebär att CSN i dessa fall gör en prövning av om inkomsterna framstår som rimliga. I ett yttrande till ÖKS i ett mål som avsåg rätten till extra tillägg, har CSN anfört att det kan vara svårt för företagare att lämna uppgift om sina kommande nettointäkter, men att den beräknade inkomstuppgiften kan göras  
 trolig  
 genom inlämnande av olika handlingar. 
 106  
 CSN får således i dessa fall göra en bedömning i det enskilda fallet av den inkomstuppgift som anges. 
 Det extra tillägget lämnas således i en del fall inte automatiskt till personer som uppfyller vissa objektiva kriterier angivna i lag, förordning eller föreskrift. I dessa fall krävs att det sker en individuell prövning där hänsyn tas till  
 personliga omständigheter 
 . Däremot görs inte någon  
 skönsmässig  
 prövning av den studerandes  
 personliga behov  
 vid de ovan nämnda individuella prövningarna. 
  
 104 
  
 Se t.ex. ÖKS beslut från den 4 december 2006, Dnr:  
  
 2006-04237 
  samt beslut från den 11 mars 2009, Dnr:  
 2009-00376. 
  
 105 
  
 Se t.ex. ÖKS beslut från den 2 november 2009, Dnr:  
  
 2009-03471 
  samt beslut från den 15 juni 2010, Dnr:  
 2010-02229. 
  
 106 
  
 ÖKS beslut från den 13 oktober 2008, Dnr:  
  
 2008-02688. 
  
 153 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 SOU 2013:52 
  
 Den prövning som görs av behovet av ett extra tillägg i studie- hjälpen sker helt utifrån inkomstgränser som är fastslagna i ett regelverk. Prövningen som sker vid rätten till det extra tillägget skiljer sig således från den som sker vid rätten till socialhjälp, t.ex. ekonomiskt bistånd, där en individuell skönsmässig behovs- prövning görs. 
 107 
  
 Eftersom någon skönsmässig behovsprövning sålunda inte sker är  
 EU-domstolens 
  villkor för att en förmån ska anses vara en social trygghetsförmån, att det inte får vara en individuell och sköns- mässig behovsprövning, uppfyllt. 
 För att förordning 883/2004 ska vara tillämplig krävs emellertid även att det extra tillägget hänför sig till något av de sakområden som anges i förordningarna. Syftet med extra tillägget är att öka möjligheterna för ungdomar i inkomstsvaga hushåll att bedriva studier. Lagstiftaren framhöll vid införandet av det extra tillägget att det skulle vara ett kraftigt förstärkt stöd till de mest inkomst- svaga hushållen. 
 108  
 Det extra tillägget har således dubbla syften, dels att rekrytera till studier, dels att täcka familjeutgifter. I enlighet med  
 EU-domstolens 
  praxis bör därmed även det extra tillägget hänföras till gruppen familjeförmåner i förordning 883/2004. 
 Detta innebär, särskilt då  
 EU-domstolen 
  har en familje- orienterad syn och därför i rättspraxis har tolkat begreppet familje- förmåner vidsträckt, att även det extra tillägget sannolikt skulle anses falla under förordning 883/2004 tillämpningsområde. 
 I kapitel 7 föreslås att det extra tillägget avskaffas inom studie- hjälpen och att det i stället inrättas ett nytt bidrag kallat gymnasie- bidrag inom den ekonomiska familjepolitiken. Om förslaget genomförs kommer med stor sannolikhet även gymnasiebidraget att klassificeras som en familjeförmån. Gymnasiebidraget kommer att ha samma syfte samt i huvudsak vara uppbyggt på samma sätt som extra tillägget. Bidraget kommer dock liksom de andra familjeförmånerna, falla under socialdepartementets ansvarsområde och administreras av Försäkringskassan, vilket än mer talar för att bidraget rimligtvis skulle klassificeras som en familjeförmån av EU- domstolen. 
  
 107 
  
 Socialhjälp faller utanför förordningarnas tillämpningsområde, se artikel 3.5 i förordning 883/2004, vilket motsvarar artikel 4.4 i förordning 1408/71. 
  
 108 
  
 Prop. 1983/84:127 s. 16 ff. 
  
 154 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 Min bedömning 
 : Det extra tillägget/gymnasiebidraget bör betraktas som en familjeförmån enligt förordning 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen. 
  
 3.13.3 
  
 En jämförelse med klassificeringen av det kommunala vårdnadsbidraget 
  
 Inför införandet av det kommunala vårdnadsbidraget år 2007, har en arbetsgrupp inom Regeringskansliet bedömt frågan om hur vårdnadsbidraget ska betraktas  
 EU-rättsligt. 
 109 
  
 Arbetsgruppens bedömning blev att vårdnadsbidraget är att bedöma både som en familjeförmån i den mening som avses i förordning 1408/71 och som en social förmån i den mening som avses i förordning 1612/68. Att notera är dock att  
 EU-domstolen 
  redan i ett flertal fall hade prövat vårdnadsbidragsliknande förmåner riktade till barnfamiljer och funnit dem utgöra familjeförmåner. 
 110  
 Arbetsgruppen konstaterar i sina överväganden följande. 
 Om vårdnadsbidraget endast skulle omfattas av förordning 1612/68 innebär det, i enlighet med den rättspraxis 
 111  
 som framgår ovan, att bidraget ska betalas ut till den arbetstagare som stadigvarande arbetar i en kommun som utger vårdnadsbidrag, även om hans familj är bosatta och folkbokförda i ett annat medlemsland. Något annat skulle innebära en indirekt diskriminering. En sådan situation – och avsaknaden av samordningsregler i förordning 1612/68- skulle också medföra en risk att vårdnadsbidrag kunde utbetalas från två länder för samma barn. En annan konsekvens av att enbart betrakta vårdnads- bidraget som en social förmån enligt 1612/68, är att Sverige då i alla situationer skulle få betala hela vårdnadsbidraget eftersom det inte är möjligt att samordna förmåner enligt förordning 1612/68. 
 112 
  
 Arbetsgruppen gör således sammanfattningsvis den bedömningen att vårdnadsbidrag därmed i enlighet med gemenskapsrätten ska kunna utges i situationer där familjer visserligen inte är folk- bokförda i en kommun, men där anknytningen till kommunen är tillräckligt stark, t.ex. genom att den ena vårdnadshavaren stadig- varande arbetar i kommunen. 
 113 
  
 109 
  
 Ds 2007:52 s. 113 ff. 
  
 110 
  
 Se bland annat  
  
 C-85/96 
  Lee. 
  
 111 
  
 Målen  
  
 C-213/05 
  Geven och  
 C-212/05 
  Parker. 
  
 112 
  
 Ds 2007:52 s. 122. 
  
 113 
  
 Ds 2007:52 s. 12 och 123. 
  
 155 
  
 Studiehjälpen och  
 EU-rätten 
  
 SOU 2013:52 
  
 3.13.4 
  
 Vinsten av en omklassificering 
  
 För det fall att Sverige skulle undanta studiebidraget från förklaringen över vilka svenska förmåner som ska vara sådana familjeförmåner som avses i förordning 883/2004, skulle förmånen ändå kunna tas med till andra  
 EES-länder 
  eller Schweiz när det gäller migrerande arbetstagare och deras familjemedlemmar samt personer med permanent uppehållsrätt i Sverige. Detta eftersom förmånen betraktas som en social förmån enligt förordning 492/2011. 
 Om Sverige kan ha framgång med att undanta studiebidraget från reglerna i förordning 883/2004 är osäkert. Enligt CSN skulle det endast ske marginella förändringar vad gäller antalet utbetal- ningar av studiehjälp om studiebidraget och det extra tillägget inte längre betraktas som familjeförmåner. Den stora vinsten av en omklassificering torde snarare vara en förenkling av hand- läggningen hos myndigheter och regeringen. En administrativ vinst och en förenklad handläggning är däremot inte hållbara skäl för en omklassificering. 
 Dessutom skulle en omklassificering av studiebidraget och det extra tillägget innebära att det saknades regler för att förhindra att stöd utbetalas från två länder samtidigt. Förordning 492/2011 innehåller, till skillnad från förordning 883/2004, inte några samordningsregler. 
 156 
 4 Stöd för inackordering 
  
 4.1 
  
 Inledning 
  
 Inackorderingstillägget syftar till att undanröja geografiska hinder för gymnasieutbildning samt att minska de merkostnader som uppstår för familjer där barnen måste inackorderas på skolorten för att genomgå sin utbildning. Inackorderingstillägget var till en början avsett att täcka hela den merkostnad som uppstår på grund av inackorderingen. Denna ambition har dock inte uppfyllts. CSN har i sina anslagsframställningar ofta föreslagit en kraftigare höjning av inackorderingstillägget än vad regeringen och riksdagen har accepterat. Beloppen för det statliga inackorderingstillägget har varit oförändrade sedan 1995. En studie som CSN genomförde 2003, visade att det endast var tre procent av dem som hade inackorderingsbidrag, som fick sina kostnader fullt täckta genom bidraget 
 1 
 . 
 Stödet är en efterföljare till de landsbygdsstipendier som infördes på  
 1940-talet, 
  då det var fyra gånger så vanligt att ungdomar från tätorter fortsatte att studera efter den obligatoriska skolan jämfört med ungdomar från landsbygden. För inackord- erade elever bestod stödet av ett grundstipendium samt ett bidrag för hemresor. Inackorderingstillägget tillkom i den reform av den statliga studiehjälpen som infördes 1964. År 1985 slogs hemrese- ersättningen samman med grundbeloppet till ett differentierat inackorderingstillägg där beloppet varierar beroende på avståndet mellan föräldrahemmet och skolan. 
 2 
  
 I slutet av  
 1960-talet 
  fick 50 000 studerande inackorderings- tillägg. Antalet minskade till 30 000 vid mitten av  
 1970-talet, 
  vilket främst berodde på den kraftiga utbyggnaden av gymnasieskolan, 
  
 1 
  
 CSN:s yttrande över Studiehjälpsutredningens betänkande Ekonomiskt stöd vid ungdoms- studier (SOU 2003:28) s. 28. 
  
 2 
  
 Centrala studiestödsnämnden, 1991. 
  
 157 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 som innebar att en större andel av de studerande kunde bo kvar i föräldrahemmet under skoltiden.  
 3 
  
 Fram till 1992 var det enbart CSN som administrerade inackorderingstillägget, men i samband med kommunaliseringen av gymnasieskolan delades ansvaret för inackorderingstillägget mellan staten och kommunerna. Departementschefen framhöll i propositionen Om ansvaret för skolan (prop. 1990/91:18 s. 77) att det var naturligt att kommunerna gavs ansvaret för sådana studie- ekonomiska konsekvenser som hänger nära ihop med kommunala beslut när det gäller t.ex. lokalisering av skolor, utbyggnad av kollektivtrafik etc. I och med att kommunerna gavs ett klart och tydligt ansvar för gymnasieelevernas resor och inackordering, vidgades också deras möjligheter att påverka de totala kostnaderna för skolan, enligt departementschefen. 
 Kommunen ansvarar numera för stöd till elever i en gymnasie- skola med offentlig huvudman. Staten, genom CSN, ansvarar för inackorderingstillägg till elever i skolor med enskilda huvudmän. 
 Av direktiven framgår att det delade ansvaret för stöd till inackordering mellan elevernas hemkommuner och staten bland annat innebär att de belopp som lämnas till elever i kommunala respektive fristående skolor skiljer sig åt. I direktiven framhålls att det är viktigt att villkoren blir lika för elever i kommunala respektive fristående skolor. Det framgår också av direktiven att enligt dagens regelverk har elever som studerar utomlands rätt till bidrag för dagliga resor från såväl CSN som hemkommunerna. 
 Frågan om ansvaret för inackorderingstillägget var föremål för 2003 års studiehjälpsutrednings granskning och bedömning. Denna utredning föreslog i betänkandet Ekonomiskt stöd vid ungdoms- studier (SOU 2003:28), att inackorderingstillägget skulle utmönstras ur studiehjälpen och att kommunerna skulle ha hela ansvaret för stöd till inackordering. 
  
 4.2 
  
 Kommunalt inackorderingsstöd 
  
 Det kommunala stödet för inackordering regleras i 15 kap. 32 § skollagen (2010:800). Elevens hemkommun ska lämna ekonomiskt stöd till elever i en gymnasieskola med offentlig huvudman som behöver inackordering på grund av skolgången. Denna skyldighet gäller dock inte elever som har tagits emot i andra hand till ett 
  
 3  
 Centrala studiestödsnämnden, 2011b. 
 158 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 nationellt program, programinriktat individuellt val eller yrkes- introduktion anordnad för en grupp elever, elever på  
 Rh-anpassad 
  utbildning eller utlandssvenska elever som får studiehjälp i form av inackorderingstillägg enligt studiestödslagen. Det kommunala stödet för inackordering kan ges till elever som studerar på en kommunal eller landstingskommunal gymnasieskola, eller en gymnasial vuxenutbildning 
 4 
 . 
 Genom att inackorderingsstöd endast ges till elever som tas emot i första hand till en utbildning, blir reglerna om mottagande i första hand också av intresse. Av 16 kap. 43 § skollagen framgår att av sökande till ett nationellt program eller till en sådan nationell inriktning, särskild variant eller gymnasial lärlingsutbildning som börjar första läsåret ska huvudmannen i första hand ta emot de som är hemmahörande i kommunen eller inom samverkansområdet för utbildningen. Enligt 16 kap. 44 § skollagen kan sökande som inte har rätt till förstahandsmottagning ändå tas emot i första hand i vissa fall, t.ex. om det föreligger särskilda skäl med hänsyn till personliga förhållanden eller om utbildningen är riksrekryterande. 
 Stödet ska lämnas med lägst 1/30 av prisbasbeloppet 
 5  
 för varje hel kalendermånad som eleven bor inackorderad. År 2013 mot- svarar det 1 483 kronor per månad. Det lägsta beloppet som får lämnas 2013 är således 1 480 kronor, eftersom beloppet får avrundas till närmast lägre hela tiotal kronor. 
  
 4.2.1 
  
 Samverkansavtal 
  
 För att ha rätt till inackorderingsstöd från kommunen ska eleven vara mottagen till en gymnasieutbildning i första hand. Inom de flesta regioner finns samverkansavtal som reglerar att alla elever får söka fritt och blir mottagna till gymnasieskolor i första hand inom regionen. Det innebär att eleverna har rätt till inackorderingsstöd om de studerar på en skola inom samverkansområdet, under förutsättning att övriga villkor för stödet också är uppfyllda. 
  
 4 
  
 20 kap. 19 § skollagen. 
  
 5 
  
 Prisbasbeloppet enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken. År 2013 är prisbas- beloppet 44 500 kronor. 
  
 159 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 4.2.2 
  
 Statistik över det kommunala stödet 
  
 Det kommunala inackorderingsstödet har tidigare inte undersökts och utvärderats. Utredningen har därför tillsammans med Sveriges Kommuner och Landsting (SKL) genomfört en enkätundersökning avseende det kommunala inackorderingsstödet. Enkäten gick ut till samtliga kommuner under hösten 2012 och resultatet har samman- ställts av SKL under december 2012 och januari 2013. Av de 290 kommunerna lämnade 234 kommuner ett fullständigt svar. 22 kommuner avgav ett ofullständigt svar, det vill säga de svarade inte på enkätens samtliga frågor. Svarsfrekvensen uppgick således till 81+8 procent. 
 Av undersökningen kan bland annat följande utläsas. Under 2011 fick ca 13 500 elever inackorderingsstöd från de kommuner som deltagit i undersökningen gällande denna fråga (83 procent). För de kommuner som inte angav antalet elever i enkätunder- sökningen har antalsuppgiften uppskattats genom s.k. imputering, en statistisk metod för att ersätta saknade värden. Antalet elever som fick kommunalt inackorderingsstöd under 2011 beräknas på detta sätt till ungefär 17 000. 
 En mindre andel av kommunerna (14 procent) kunde inte lämna könsuppdelad statistik, men resultatet för majoriteten av kommunerna var att stödtagarna bestod av marginellt fler kvinnor än män (52 procent respektive 48 procent). 
 Det är 39 procent av kommunerna som endast lämnade det i skollagen fastställda minimibeloppet (1 460 kronor 
 6 
 ). Knappt 10 000 av eleverna fick ett månadsbelopp mellan 1 400 kronor och 1 499 kronor (70 procent), medan 72 elever fick ett månadsbelopp som översteg 2 500 kronor (0,5 procent). Ett vägt medelvärde av det utbetalade inackorderingsstödet är 1575 kronor per månad. 
 Trots att kommunerna inte har skyldighet att lämna inackord- eringsstöd till elever som tagits emot i andra hand så gör en tredje del av kommunerna detta. Några kommuner har i enkäten kommenterat att inackorderingstillägg lämnas till elever på de nationellt godkända idrottsutbildningarna, även om de är mottagna i andra hand. 
 Ungefär tre fjärdedelar av kommunerna beviljar inackorderings- stöd om det föreligger särskilda skäl, även om grundkraven inte är uppfyllda. Många kommuner har angett att omständigheter som kan utgöra särskilda skäl är sociala skäl samt dåliga allmänna 
  
 6  
 Beräknat med 2012 års prisbasbelopp. 
 160 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 kommunikationer. Flera kommuner tillämpar även undantaget om särskilda skäl för elever på idrottsutbildningarna och ett par kommuner för elever på naturbruksprogrammen. Ett annat exempel på när undantagsregeln används är för elever med funktionsnedsättning. 
 Tyvärr har frågan i enkäten om att ange den totala summa som kommunen betalat ut i inackorderingsstöd med stor sannolikhet besvarats felaktigt av många kommuner och svaret kan därför inte användas. En beräkning av hur mycket inackorderingsstöd som kommunerna tillsammans har betalat ut under 2011 är ca 155 miljoner kronor, se avsnitt 12.1.2. Beräkningen bygger på antagandet att kommunerna har nyttjandegraden 
 7  
 65 procent. Det inackorderingstillägg som CSN svarar för har en nyttjandegrad om 60 procent. Eftersom det kommunala bidraget inte dras in vid skolk bör nyttjandegraden vara något högre i kommunerna. 
  
 4.3 
  
 Statligt inackorderingstillägg 
  
 Elever i skolor med enskild huvudman har under vissa förutsätt- ningar rätt till det statliga inackorderingstillägget enligt 2 kap. 2 § studiestödslagen och 2 kap. 2 § studiestödsförordningen. Utlands- svenska studerande har rätt till inackorderingstillägg enligt 2 kap. 2 § studiestödsförordningen även om de studerar vid en gymnasie- skola som har offentlig huvudman. 
 Rätten till det statliga stödet grundas inte, såsom rätten till det kommunala stödet, på antagande i förstahand till gymnasieskolan. Vem som har rätt till det statliga inackorderingstillägget framgår av 1 kap.  
 3–5 
  §§ i CSN:s föreskrifter och allmänna råd (CSNFS 2001:6) om studiehjälp. Av 3 § framgår att den studerande ska vara inackorderad samt de ytterligare villkor som krävs för att få inackorderingstillägg. Grundkraven är dels att restiden mellan föräldrahemmet och den valda skolan är minst två timmar per dag under minst fyra dagar per tvåveckorsperiod, dels att den studerande inte kan bo kvar i föräldrahemmet och gå en motsvarande utbildning utan att få en så lång restid som den nämnda. Begreppet motsvarande utbildning definieras i 2 §. Med begreppet avses program och nationell inriktning i gymnasieskolan. Hänsyn tas inte till skillnader inom ramen för programfördjupning 
  
 7  
 Skillnad mellan teoretiskt maximalt nyttjande av stödet och faktiskt nyttjande av stödet. Differensen beror på studieavbrott och kortare utnyttjandetid än nio månader. 
 161 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 eller individuellt val. Hänsyn tas inte heller till om utbildningen är godkänd som särskild variant eller nationellt godkänd idrotts- utbildning. Bestämmelserna i 4 och 5 §§ reglerar olika undantag till 3 §. 
 Storleken på inackorderingstillägget bestäms utifrån hur lång färdväg, enkel väg, det är mellan föräldrarnas bostad och skolan enligt följande avstånds- och beloppsklasser i 6 §. 
 Beloppen för inackorderingstillägget är inte, såsom det kommunala inackorderingsstödet, knutna till prisbasbeloppet. Beloppen har varit oförändrade sedan 1995, då det lägsta beloppet var detsamma för det statliga och det kommunala stödet. År 2012 lämnades kommunalt stöd med lägst 1 460 kronor per månad, medan statligt stöd utgick med lägst 1 190 kronor per månad. Detta innebär inte nödvändigtvis att det kommunala stödet är mer förmånligt än det statliga, eftersom skollagen enbart anger en miniminivå för det kommunala stödet. 
 Till skillnad från studiebidraget lämnas inackorderingstillägg under faktisk studietid, det vill säga nio månader per år. 
 CSN har tidigare lämnat inackorderingstillägg till elever på de specialutformade programmen. När den nya gymnasieskolan inrättades hösten 2011 togs de specialutformade programmen bort och ersattes av utbildningar på nationella program eller av särskilda varianter, se vidare avsnitt 4.4.1. En elev som antas till en fristående gymnasieskola som anordnar en särskild variant får inte tillgång till det statliga inackorderingstillägget om programmet (och, i före- kommande fall, inriktningen) som den särskilda varianten ingår i, finns på elevens hemort. 
 162 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 CSN har uttryckt att myndighetens strävan är att föreskrifterna om vem som har rätt till inackorderingstillägg bör överensstämma med reglerna om antagning i första hand i gymnasieskola med offentlig huvudman och möjligheterna att få kommunalt stöd till inackordering 
 8 
 . 
  
 4.3.1 
  
 Statistik över det statliga stödet 
  
 För att få rätt till inackorderingstillägg ska studierna ske vid en fristående gymnasieskola, en riksinternatskola, en gymnasial utbildning på en folkhögskola eller en kompletterande utbildning på gymnasienivå. Statligt inackorderingstillägg kan även lämnas till studerande vid vissa andra utbildningar som regeringen bestämmer. Under 2011 fick ca 11 000 och 2012 fick ca 10 000 studerande statligt inackorderingstillägg, vilket är en minskning med sju respektive nio procent jämfört med 2010 och 2011. Detta innebär att en trend av en långvarig ökning av studerande med inackorderingstillägg bryts. Orsaken till trendbrottet är den gymnasiereform som trädde i kraft den 1 juli 2011 och som bland annat innebär att de specialutformade programmen som tidigare berättigade till inackorderingstillägg har försvunnit. Denna ned- gång av antal studerande som får inackorderingstillägg från CSN förväntas fortsätta när gymnasiereformen slår igenom fullt ut läsåret 2013/2014. 
 9  
 CSN:s bedömning i en rapport från april 2011 är att antalet studerande på fristående gymnasieskolor som beviljas inackorderingstillägg de kommande tre åren kommer att minska med minst hälften, det vill säga med minst 1 500 personer per läsår, vilket motsvarar minskade utbetalningar med cirka 14 miljoner kronor per år. 
 10 
  
 Den avståndsklass som flest stödtagare hänfördes till 2011 var  
 45–84 
  kilometer (23 procent), följt av avståndsklasserna  
 225–599 
  kilometer (21 procent) och  
 85-124 
  kilometer (15 procent). Nyttjandegraden för inackorderingstillägget var ungefär 60 procent under 2011. Denna skillnad mellan teoretiskt maximalt nyttjande och faktiskt nyttjande beror på studieavbrott, skolk och kortare studietid än nio månader. CSN betalade under 2011 ut drygt 104 miljoner kronor i inackorderingstillägg. Av stödtagarna är sex av 
  
 8 
  
 Se bl.a. Konsekvensutredning med anledning av ändrade föreskrifter om studiehjälp,  
  
 2011-02-16, 
  CSN. 
  
 9 
  
 Studiestödsstatistik, dnr  
  
 2012-522-2510, 
  CSN, s. 9 f. 
  
 10 
  
 Centrala studiestödsnämnden, 2011 b. 
  
 163 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 tio kvinnor. Ett vägt medelvärde av det utbetalade inackorderings- tillägget är 1 584 kronor per månad. 
  
 4.4 
  
 Den nya gymnasieskolans inverkan på inackorderingsstöd 
  
 4.4.1 
  
 Särskilda varianter 
  
 Gymnasiereformen 2011 innebar en kraftig förändring av utformningen av gymnasieutbildningen. I dag finns det 18 nationella program med sammanlagt 60 nationella inriktningar som kan ge rätt till inackorderingsstöd. Specialutformade program före- kommer inte i den nya gymnasieskolan. I stället finns det en möjlighet för skolorna att profilera sig genom att ansöka till Statens skolverk om godkännande av en s.k. särskild variant. En särskild variant är en utbildning inom ett nationellt program där hela eller delar av det sammantagna utrymmet för en nationell inriktning och för programfördjupning på ett nationellt program avviker från vad som annars gäller. En särskild variant utgör inte grund för vare sig kommunalt eller statligt inackorderingsstöd. 
  
 4.4.2 
  
 Riksrekryterande utbildningar 
  
 En del av yrkesutbildningarna har godkänts av Skolverket som riksrekryterande utbildningar, vilket innebär att eleverna har rätt till inackorderingsstöd. Regeringens bedömning under fram- tagandet av den nya gymnasieskolan var emellertid att den nya programstrukturen med fler nationella program och nationella inriktningar sannolikt skulle minska behovet av riksrekryterande utbildningar, särskilt eftersom programmens utformning bättre skulle följa och motsvara de krav som ställs för att bland annat förbereda ungdomar för ett framtida yrkesliv. Dock finns det enligt regeringen även fortsättningsvis ett behov av att kunna inrätta riksrekryterande utbildningar inom ramen för den nationella programstrukturen. Regeringen bedömde att det därför bör finnas riksrekryterande utbildningar främst i form av utbildningar motiverade av behov på arbetsmarknaden, spetsutbildningar inom idrottsområdet och inom det estetiska området samt inom matematik, naturvetenskap, samhällsvetenskap och humaniora. 
 164 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 Riksrekrytering, på grund av att det finns ett tydligt och väl dokumenterat arbetsmarknadsbehov samt ett nationellt intresse, bör enligt regeringen främst aktualiseras för ett mindre antal yrkesutbildningar, som små hantverksyrken med litet elevunderlag, t.ex. glasblåsning. 
 11 
  
 Elever som behöver inackordering till följd av skolgång vid en riksrekryterande skola har rätt till kommunalt inackorderingsstöd. Fristående gymnasieskolor är alltid riksrekryterande eftersom de har hela landet som upptagningsområde. Statligt inackorderings- tillägg ges emellertid endast när Skolverket beslutat att utbild- ningen ska vara en så kallad riksrekryterande utbildning. Ett sådant beslut fattats enligt 16 kap. 13 § skollagen efter en prövning som motsvarar prövningen av riksrekryterande utbildningar. Närmare bestämmelser finns i 5 kap. gymnasieförordningen (2010:2039). 
  
 4.4.3 
  
 Idrottsutbildningar 
  
 Utöver riksrekryterande idrottsutbildningar, så kallade riksidrotts- gymnasier, finns det även nationellt godkända idrottsutbildningar. Sådana idrottsutbildningar kan anordna ämnet specialidrott inom programfördjupningen och det individuella valet. Specialidrott får även läsas som utökat program. Även om dessa utbildningar ska ha en tydlig elitidrottskaraktär och således inte bara är ett nationellt program med mer idrott än vanligt, är det inte utbildningar som i fråga om struktur, innehåll och examensmål avviker från vad som annars gäller för nationella program. Statligt inackorderingsstöd lämnas således inte för en nationellt godkänd idrottsutbildning. De flesta kommunerna lämnar inte heller inackorderingsstöd för studier vid de nationellt godkända idrottsutbildningarna. Detta har föranlett att en del elever, som har valt att söka till utbildningar som har en särskild idrottsinriktning som inte finns på hemorten, har nekats inackorderingsstöd, eftersom de har mottagits i andra hand respektive att en motsvarande utbildning finns i närheten av föräldrahemmet. Den nya möjligheten att överklaga beslut angående kommunalt inackorderingsbidrag har inneburit att förvaltningsrätten har prövat en del sådana fall om idrotts- utbildningar. Förvaltningsrätten har dock avslagit överklagandena i samtliga av de fall som utredningen tagit del av, med motiveringen 
  
 11  
 Prop. 2008/09:199 s. 92 ff. 
 165 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 att kommunerna inte har någon skyldighet att lämna inackord- eringsbidrag till elever som är mottagna i andra hand 
 12 
 . 
  
 4.4.4 
  
 Naturbruks- och hantverksprogrammen 
  
 Flera nationella program, exempelvis hantverksprogrammet, natur- bruksprogrammet, omvårdnadsprogrammet och teknik- programmet, saknade före gymnasiereformen nationella inrikt- ningar. Valbara kurser kunde ge utbildningen en särskild profil mot olika yrken. Inom naturbruksprogrammet kunde det exempelvis vara jordbruk, trädgårdsskötsel, skogsbruk, hästskötsel, vård av smådjur etc. och på hantverksprogrammet kunde det exempelvis vara florist, guld och silversmed, låssmed, hovslagare, skomakare, skräddare etc. Sådana lokala inriktningar berättigade inte till inackorderingstillägg. Om utbildningen på ett program som saknade nationella inriktningar  
 ledde mot ett helt annat yrke  
 jämfört med utbildningen på hemorten, kunde däremot inackorderings- tillägg lämnas enligt CSN:s dåvarande föreskrifter. Denna bestämmelse har nu tagits bort ur föreskrifterna då samtliga program, utom vård- och omsorgsprogrammet 
 13 
 , i gymnasie- reformen har fått nationella inriktningar. Exempelvis har hantverksprogrammet inriktningarna finsnickeri, florist, frisör textil design samt övriga hantverk och naturbruksprogrammet har inriktningarna djur, lantbruk, skog och trädgård. Ett eventuellt behov av att göra undantag i enskilda fall bör enligt CSN kunna rymmas inom möjligheten att ge inackorderingstillägg på grund av särskilda skäl enligt 1 kap 4 § 4 CSNFS 2001:6. 
 14 
  
 Reformen har lett till att elever fått avslag på sin ansökan om inackorderingsstöd av skälet att ett naturbruksprogram med samma inriktning finns på hemorten. Om en elev t.ex. vill gå en utbildning med inriktning mot smådjur, som inte finns på hemorten, kan CSN eller kommunen avslå ansökan om det finns en utbildning med inriktning mot häst på hemorten. Båda utbildningarna inryms nämligen under naturbruksprogrammets inriktning djur. Före reformen har ÖKS funnit att en studerande hade rätt till 
  
 12  
 Se bland annat Förvaltningsrättens i Stockholm domar i mål nr  
 18697-11 
  från den 5 december 2011 samt mål nr  
 20846-11 
  och mål nr  
 20564-11 
  från den 19 januari 2012. 
  
 13 
  
 Regeringen har dock uppdragit åt Skolverket att föreslå nationella inriktningar även för  
  
 vård-och 
  omsorgsprogrammet. Uppdraget ska redovisas senast den 15 oktober 2013. Se beslut  
 2013-02-28, 
  dnr U2013/1377/GV. 
  
 14 
  
 Konsekvensutredning med anledning av ändrade föreskrifter, CSN,  
  
 2011-02-16 
  s. 5. 
 166 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 inackorderingstillägg för studier på ett naturbruksprogram med inriktning mot smådjur, trots att ett naturbruksprogram med inriktning mot häst fanns på hemorten. Skälet var att det inte fanns någon utbildning på hemorten som kunde sägas motsvara den sökta djurvårdsutbildningen. 
 15 
  
 ÖKS har efter reformen prövat ett stort antal fall när det gäller naturbruksprogrammets inriktningar och ställt sig bakom principen att det finns en motsvarande utbildning på hemorten när samma program och nationella inriktning finns att tillgå. Detta har enligt ÖKS gällt även i sådana situationer när den valda utbildningen har fått en särpräglad utformning och utåt uppfattas vara en helt annan utbildning än den mer traditionellt utformade utbildningen på hemorten. Däremot har ÖKS funnit särskilda skäl att bortse från en utbildning på hemorten, när det är denna, inte den valda utbildningen som getts en särpräglad utformning. 
 16 
  
 4.5 
  
 En jämförelse mellan det kommunala och det statliga stödet för inackordering 
  
 I förarbetena till den nya skollagen anges att kommunala och fristående skolor i så stor utsträckning som möjligt ska ha en gemensam reglering. 
 17  
 Regeringens strävan att skapa likvärdiga villkor oavsett vem som är huvudman för skolan medför, att det är angeläget att de olika stöden för inackordering är utformade på likartade sätt. Som regelverken för de olika stöden för inac- kordering ser ut i dag, finns det emellertid stora skillnader mellan dem. 
 En skillnad är storleken på beloppen som lämnas till de inac- korderade studenterna. Det kommunala stödet för inackordering är knutet till prisbasbeloppet, medan det statliga inackorderings- tillägget inte är indexerat. Det statliga stödet beräknas efter färd- vägsavståndet mellan föräldrahemmet och skolan. Ersättningens nivå varierar i nio olika avstånds- och beloppsklasser, från 1 190 kronor till 2 350 kronor. Skollagen anger däremot endast en miniminivå för det kommunala inackorderingsstödet. Cirka 40 procent av kommunerna utger endast stöd med minimibeloppet, 
  
 15 
  
 ÖKS:s beslut från den 7 september 2006,  
  
 dnr:2006-02988. 
  
 16 
  
 Se bland annat ÖKS:s beslut från den 12 mars 2012,  
  
 dnr:2011-06108 
  och beslut från den 12 december 2011,  
 dnr:2011-04917. 
  
 17 
  
 Prop. 2009/10: 165 s. 203. 
  
 167 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 medan cirka 60 procent utger även ett eller flera tilläggsbelopp till de elever som har en lång resa från föräldrahemmet till skolan. De genomsnittliga, utbetalade beloppen i de båda systemen är dock anmärkningsvärt lika, 1 575 respektive 1 584 kronor per månad. 
 En annan skillnad är under vilka förutsättningar stöd för inackordering lämnas till eleverna. Enligt CSN:s föreskrifter utges som huvudregel inackorderingstillägg endast om restiden mellan föräldrahemmet och skolan är minst två timmar per dag samt den studerande inte kan gå en motsvarande utbildning inom två timmars restid från föräldrahemmet. Skollagens bestämmelser om stöd till inackordering uppställer däremot inte något restidskrav, utan enbart kravet att eleven har blivit mottagen i första hand. Utredningens och SKL:s undersökning av det kommunala inackorderingsstödet visar emellertid att ca tre fjärdedelar av kommunerna har ett krav på minsta restid mellan föräldrahem och skola. Det vanligaste restidskravet är två timmar per dag (35 procent), men även tre timmar är ett vanligt krav (29 procent). Andra restidskrav varierar från en timme till fyra timmar per dag. En del kommuner tillämpar i stället ett krav på att eleven ska vara borta från föräldrahemmet mer än tio eller elva timmar per dag. 
 Undersökningen visar vidare att ca tre fjärdedelar av kommunerna har ett krav på ett minsta avstånd mellan föräldrahem och skola. Det vanligaste avståndskravet är 40 kilometer (32 procent), men kraven varierar från 6 kilometer till 100 kilometer. Av undersökningen kan utläsas att ungefär hälften av kommunerna har såväl ett avståndskrav som ett restidskrav. 
 De uttalanden som gjordes inför att kommunerna fick det huvudsakliga ansvaret för inackorderingsstödet, att rätten till inackorderingsstöd främst borde bedömas med hänsyn till restid och att en utgångspunkt borde vara ett krav om två timmar, följs således inte av många kommuner  
 18 
 . 
 En tredje skillnad är att de flesta kommuner har ingått samverkansavtal med andra närliggande kommuner. Sådana samverkansavtal kan i många fall innebära att bestämmelserna om inackorderingsstöd är mer generösa för elever på gymnasieskolor med offentlig huvudman än för elever på gymnasieskolor med enskild huvudman. 
 En tredjedel av kommunerna lämnar inackorderingsstöd till elever som tagits emot på en utbildning i andra hand, vilket även 
  
 18  
 Centrala studiestödsnämnden, 1991, s. 14; Prop. 1991/92:100, bil. 9, s. 198. 
 168 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 det får till följd att det kommunala inackorderingsstödet lämnas i större utsträckning än det statliga stödet. 
 Slutligen framgår av ovan nämnda undersökning att många kommuner lämnar inackorderingsstöd enligt undantaget om särskilda skäl i 16 kap. 44 § skollagen, om eleven kan visa att det föreligger sociala skäl för att få gå i en viss gymnasieskola, såsom svåra hemförhållanden, familjeproblem, psykiska besvär etc. Av ÖKS:s praxis 
 19  
 framgår att behov av inackordering av skäl som hänför sig till den studerandes hemförhållanden och andra personliga förhållanden bör vara socialtjänstens ansvarsområde. Sociala skäl anses således inte vara ett sådant särskilt skäl som avses i 1 kap. 4 § CSNSFS 2001:6. 
 Det finns alltså stora skillnader mellan kommunerna såväl när det gäller förutsättningar för att få inackorderingsstöd som storleken på detta. Skollagens bestämmelser om det kommunala inackorderingsstödet är inte så detaljreglerade som CSN:s föreskrifter angående inackorderingstillägget. Anledningen till detta är att regeringen ansåg att varje enskild kommun i princip skulle få frihet att välja den väg som bäst ledde mot målet att främja tillgängligheten till utbildning för kommunens ungdomar  
 20 
 . 
  
 4.6 
  
 Överväganden och förslag 
  
 4.6.1 
  
 Inackorderingsstödets syfte 
  
 När nuvarande regelverk utformades var syftet uppenbarligen att i allt väsentligt kompensera för de merkostnader som inackordering på studieorten medför. Det kommunala stödet knöts till prisbas- beloppet, medan det statliga stödet förutsattes justeras genom återkommande beslut. Någon uppräkning av det statliga stödet har dock inte skett sedan 1995. Inte heller det kommunala stödet, som det tillämpas, torde i dag ge täckning för de faktiska mer- kostnaderna för inackordering. 
 Sedan mitten av  
 1980-talet 
  har gymnasieskolan genomgått omfattande förändringar. Av särskild betydelse i detta sammanhang är den omfattande geografiska spridningen av gymnasial utbildning till mindre och små kommuner, som inleddes redan före kommunaliseringen år 1992, liksom tillkomsten av fristående 
  
 19 
  
 Se bl.a. ÖKS:s beslut från den 12 november 2007,  
  
 dnr:2007-04370. 
  
 20 
  
 Prop. 1991/92:100, bil.9 s. 47. 
  
 169 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 gymnasieskolor i stort antal. De stora skillnaderna i tillgång till gymnasial utbildning mellan olika kommuner har - om inte upphävts - i vart fall begränsats. Däremot finns fortfarande påtagliga skillnader mellan kommuner när det gäller möjligheterna att tillgodose elevernas val av inriktning. Elevunderlaget är i många fall för litet för att ett differentierat utbud av teoretiska program och yrkesprogram ska kunna erbjudas. 
 Motiven för att helt kompensera för de merkostnader som följer med studier på annan ort än hemorten kan därmed anses ha försvagats jämfört med den tid då gymnasial utbildning endast erbjöds i större och medelstora städer. Däremot finns det fortfarande skäl för att det allmänna stödjer de elever som har ett verkligt behov av inackordering. Undersökningen som utredningen genomfört tillsammans med CSN visar att inackorderingstillägget har en stor eller en ganska stor betydelse för såväl den studerandes ekonomi som för hans eller hennes familjs ekonomi 
 21 
 . Det ligger också i det allmännas intresse att underlätta rekryteringen av elever till de specifika, oftast yrkesinriktade utbildningar som anordnas på endast en eller ett fåtal orter i landet. Mot denna bakgrund är det rimligt att studiehjälpen även fortsättningsvis innefattar ett inackorderingsstöd. 
 Utgångspunkten för regleringen av inackorderingsstödet är att det lämnas endast när eleven har behov av inackordering. Det allmännas stöd bör stå i proportion till den faktiska merkostnaden, men ses som en stimulans eller subvention och inte syfta till full kostnadstäckning. Syftet med inackorderingsstödet bör därför vara att minska merkostnaderna för de inackorderade eleverna. 
  
 Mitt förslag 
 : Det ska finnas ett ekonomiskt stöd till elever som behöver vara inackorderade under gymnasiestudierna. 
  
 4.6.2 
  
 Kommunalt eller statligt ansvar? 
  
 Enligt 1 kap. 8 § skollagen ska alla ha lika tillgång till utbildning i skolväsendet, oberoende av geografisk hemvist. Det är emellertid tydligt att dagens system, där ansvaret för inackorderingsstöd är delat mellan kommunerna och staten, medför att de gymnasie- 
  
 21  
 76 procent ansåg att inackorderingstillägget hade en stor eller ganska stor betydelse för såväl familjens ekonomi som den egna ekonomin. 
 170 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 studerande inte behandlas likvärdigt i fråga om rätt till inackorderingsstöd. De olika förutsättningarna för att få stöd till inackordering medför att det inte heller är förutsebart för den enskilde om han eller hon har rätt till sådant stöd. För att få till stånd en likabehandling mellan elever i kommunala respektive fristående skolor bör därför antingen kommunerna eller CSN ha ansvaret för stöd till inackordering i sin helhet. För det fallet att kommunerna ska vara ansvariga för stödet bör det övervägas om även storleken på stödet samt förutsättningarna för att få stödet, ytterligare bör regleras i lag eller annan författning, så att reglerna om inackorderingsstöd blir mer enhetliga i kommunerna. 
 I olika delar av landet finns det olika förutsättningar för att nå målet om en så långt som möjligt lika tillgång till utbildning oberoende av geografisk hemvist. Det framhölls inför införandet av det kommunala ansvaret för inackorderingsstöd 1992, att om kommunerna fick ökat ansvar för inackorderingsstöd fanns det möjligheter att anpassa stödet till de skiftande behoven inom de olika kommunerna jämfört med om en enda aktör skulle ansvara för stödet. Varje kommun kunde då själv välja om kommunen skulle betala för att låta kommunens elever studera i en annan kommun eller om kommunen själv skulle anordna den aktuella utbildningen. I dag finns inte längre samma valmöjlighet för kommunerna, särskilt inte för de minsta. 
 Från mitten av  
 1980-talet 
  expanderade gymnasieskolan kraftigt och i många mindre kommuner som tidigare hade saknat gymnasial utbildning etablerades sådan. Gymnasieskolan befinner sig emellertid inte längre i en expansionsfas. Många kommuner söker i stället tillgodose behovet av gymnasial utbildning genom sam- verkansavtal med närliggande kommuner eller i en region. 
 När kommunerna tog över ansvaret för en del av inackord- eringsstödet fanns det få fristående gymnasieskolor. Under senare delen av  
 1990-talet 
  samt  
 2000-talet 
  ökade antalet fristående gymnasieskolor kraftigt. Den senaste tidens utveckling med fallande elevantal på grund av att ungdomskullarna har minskat samt en ökning av fristående gymnasieskolor, har lett till att elevantalet i de kommunala skolorna har sjunkit. Det utrymme för lokala bedömningar och prioriteringar som utgjorde grunden för 1992 års ställningstagande har därmed begränsats. 
 De förhoppningar som fanns i anslutning till det decentr- aliserade ansvaret, att kommunerna inte enbart skulle utbetala ett schabloniserat ekonomiskt stöd till de elever som behövde 
 171 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 inackorderas, utan skulle anpassa stödet till de skiftande behoven, har inte infriats. 
 Det starkaste skälet i dag för ett kommunalt ansvar för inackorderingsstödet är att kommunerna även ansvarar för kostnaderna för elevernas resor mellan bostaden och skolan, och att dessa bidrag påverkar varandra. Om kommunerna kan påverka att kommunikationerna förbättras för att möjliggöra för ungdomar att resa dagligen mellan bostaden och skolan, behöver inte eleverna inackorderas på skolorten. Detta skäl har emellertid inte längre samma tyngd eftersom kommunernas möjlighet att påverka kollektivtrafiken har begränsats då ansvaret för regional kollektiv- trafik numera är gemensamt för landstinget och kommunerna i respektive län. 
 De övriga skäl för ett kommunalt ansvar som anfördes år 1992 synes ha förlorat relevans. 
 Avgörande för bedömningen om ansvaret för inackorderings- stödet ska vara kommunalt eller statligt, är dock att stödet ska vara enhetligt och likvärdigt, oavsett elevens geografiska hemvist och oavsett om eleven väljer en skola som drivs i offentlig eller enskild regi. Ett statligt ansvar för inackorderingsstödet skulle bäst medverka till en sådan enhetlighet och likvärdighet.  
 Ett  
 regelverk och  
 en  
 beslutande myndighet skapar förutsättningar för att rätten till inackorderingsstöd och storleken på bidraget blir desamma för alla elever. Det skulle även bli mer förutsebart för den enskilde om han eller hon har rätt till stöd. 
 I dag finns det stora skillnader mellan de olika kommunerna beträffande förutsättningarna för att få kommunalt inackorderings- stöd samt storleken på bidraget. Det är därför svårt att uppfylla önskan om att gymnasieelever bör behandlas enhetligt och likvärdigt i fråga om rätt till inackorderingsstöd, för det fall att kommunerna ska ha hela ansvaret för inackorderingsstödet. 
 En ytterligare fördel med ett enhetligt huvudmannaskap är att tillämpningen av regelverket skulle överprövas av en enda över- instans, ÖKS, vilket främjar en enhetlig praxis. 
 Att enbart en aktör handlägger stödet underlättar också administrationen och kräver inte lika stor utbildningsinsats, jämfört med alternativet att utbilda tjänstemän i 290 kommuner. 
 Av nämnda skäl bör staten, genom CSN, ha det samlade ansvaret för inackorderingsstöd inom ramen för studiehjälpen. 
 Förslaget kan utformas så att det blir kostnadsneutralt för staten. Vid reformen 1992 tillfördes kommunsektorn knappt 250 
 172 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 miljoner kronor som ersättning för de förväntade kostnaderna. 
 22  
 Om förslaget om ett samlat statligt stöd förverkligas bör statens bidrag till kommunerna minskas i motsvarande grad. 
  
 Mitt förslag:  
 Staten ska genom CSN ha det samlade ansvaret för inackorderingsstöd inom ramen för studiehjälpen. Stödet ska benämnas inackorderingsstöd. 
  
 4.6.3 
  
 Reglering av det nya inackorderingsstödet 
  
 Det statliga inackorderingstillägget regleras i dag i studiestöds- lagen, i studiestödsförordningen och i CSN:s föreskrifter. Det kommunala inackorderingsstödet regleras i skollagen. Flera skäl talar mot att reglera det nya inackorderingsstödet i skollagen. Inackorderingsstödet är en del av studiehjälpen som ska hanteras av CSN och det bör därför regleras i studiestödsförfattningarna. Det är vidare en för detaljerad reglering för att enbart finnas i lag. En reglering av det nya inackorderingsstödet i studiestödsförfatt- ningarna är därför det mest ändamålsenliga alternativet. 
 Enligt 2 kap. 2 § tredje stycket och 8 § studiestödsförordningen får CSN meddela närmare föreskrifter om vem som kan få inackorderingstillägg samt om inackorderingstilläggets storlek. Denna reglering finns i dag i 1 kap.  
 3–6 
  §§ CSNFS 2001:6. 
 CSN har i nuvarande reglering långtgående befogenheter när det gäller utformningen av inackorderingstillägget. Det är rimligt att de bestämmelser om inackorderingsstöd som är kostnadsdrivande, såsom vem som ska ha rätt till inackorderingsstöd samt storleken för stödet, inte ska avgöras av CSN. Eftersom det rör sig om bestämmelser som är relativt detaljerade bör de anges i studiestöds- förordningen. 
 Av 2 kap 2 § studiestödslagen och 2 kap. 2 § studiestöds- förordningen framgår att inackorderingstillägg lämnas till elever i skolor med enskild huvudman som har ett behov av inackordering. Dessa bestämmelser bör ändras så att de även omfattar studerande på skolor med offentlig huvudman. 
  
 22  
 I bilaga 9 till budgetpropositionen för 1992 (prop. 1991/92:100 s 48) framgår att 249,1 miljoner kronor föreslås föras över till vad som då kallades sektorsbidraget. 
 173 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 Mitt förslag:  
 Inackorderingsstödet ska regleras i studiestöds- författningarna. 
 Bestämmelser om vem som har rätt till inackorderingsstöd samt storleken på stödet ska fastställas av regeringen. 
  
 4.6.4 
  
 Inackorderingsstödets storlek 
  
 Det statliga inackorderingstillägget har inte höjts sedan 1995, medan minimibeloppet för det kommunala inackorderingsstödet har knutits till prisbasbeloppet och därmed - i princip - har följt den faktiska kostnadsutvecklingen. Det förhållandet att ca 40 procent av kommunerna inte har fler beloppsnivåer än minimi- beloppet, innebär dock att den genomsnittliga summa som CSN och kommunerna lämnar i inackorderingsstöd är ungefär densamma; knappt 1 600 kronor. Det är därför rimligt att höja inackorderingsstödets storlek så att det i någon mån återställs till 1995 års reella nivå. Det skulle innebära en uppräkning av bidragets storlek med ca 25 procent om man utgår från 1995 års prisbas- belopp. 
 Med hänsyn till att de just nu minskade ungdomskullarna leder till fallande elevantal i gymnasieskolorna, kommer antalet orter som kan erbjuda ett brett utbud av yrkesutbildningar med största sannolikhet att minska de närmaste åren. När den geografiska spridningen av olika yrkesutbildningar avtar måste eleverna flytta i en allt större utsträckning om de ska ha möjlighet att skaffa sig önskad yrkesutbildning. För att kunna upprätthålla reella val- möjligheter för elever när det gäller yrkesutbildning samt tillgodose samhällets behov av den kompetens som de olika yrkesutbild- ningarna ger, krävs att det finns ett bidrag till inackordering av sådan storlek som gör det ekonomiskt möjligt för eleverna att studera på annan ort än i närheten av hemmet. 
 Mot denna bakgrund är det betydelsefullt att anpassa inackorderingsstödets storlek till den faktiska kostnads- utvecklingen. Inackorderingsstödet bör därför höjas kraftigt och lämnas med minst ca 1 700 kronor och högst ca 3 100 kronor per månad i 2013 års prisnivå. Eftersom även inackorderingsstödet föreslås beräknas per vecka innebär det att stödet lämnas med lägst 383 (1 700 x 9/40) kronor och högst 698 (3 100 x 9/40) kronor per vecka. För att inackorderingsstödet ska behålla sitt reella värde över 
 174 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 tid är det av stor vikt att bidragsbeloppen sedan regelbundet anpassas till kostnadsutvecklingen. Beloppen bör därför fastställas för ett år i sänder. 
 Det nuvarande statliga inackorderingstillägget har nio olika beloppsklasser. För att förenkla administrationen av stödet och göra regelverket mer lättillgängligt bör antalet beloppsklasser reduceras till fem. Förslaget leder även till att färre bidragstagare skulle beröras av tröskeleffekter. 
 Inackorderingsstödets högsta och lägsta belopp anges för närvarande i studiestödslagen. Detta har sannolikt bidragit till att beloppen varit oförändrade under lång tid. Genom lagregleringen har riksdagen tagit ställning till beloppen såväl vid beslutet om lagen som – indirekt – vid regleringen av anslaget till studiehjälpen. Enligt min bedömning bör det vara tillfyllest att riksdagen får ta ställning till anslagets storlek. Regeringen kan då förslagsvis i en särskild förordning årligen fastställa avstånds- och beloppsklasser för det kommande året. 
 I följande tabell redovisas mitt förslag avseende avstånds- och beloppsklasser. De angivna beloppen är beräknade i 2013 års prisnivå. 
 I avsnitten 4.3.1 respektive 4.2.2 anges de vägda medelvärdena för utbetalat inackorderingsstöd inom de statliga och kommunala systemen. Under antagandet att de elever som fått kommunalt stöd fördelas på avståndsklasser på i huvudsak samma sätt som de elever som fått bidrag från CSN, är ett vägt medelvärde vid de föreslagna avståndsklasserna och beloppen ca 2 000 kronor per månad, dvs. en ökning med ca 25 procent. 
 175 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 Mitt förslag 
 : Regeringen ska årligen meddela bestämmelser om avstånds- och beloppsklasser. Detta ska ske i en särskild förordning om inackorderingsstöd för kommande år. 
  
 4.6.5 
  
 Avståndskrav eller restidkrav? 
  
 För att ha rätt till det statliga inackorderingstillägget uppställs i dag krav på att restiden 
 23  
 mellan föräldrahemmet och den valda skolan är minst två timmar per dag under minst fyra dagar per tvåveckors- period. Utredningen har övervägt om man i stället för ett krav om minsta restid ska ha ett krav om minsta avstånd. Flera kommuner tillämpar i dag avståndskrav, antingen ensamt eller tillsammans med ett restidskrav. En förändring till avståndskrav skulle förenkla CSN:s handläggning avsevärt, eftersom ett restidskrav förutsätter att CSN efterforskar dels hur lång tid det tar för den studerande att resa med allmänna färdmedel mellan hemmet och skolan, dels när den ordinarie skoldagen börjar och slutar. Ett system som bygger på avståndskrav skulle antagligen vara mer lättförståeligt, vilket skulle öka förutsebarheten för rätten till stödet. Dessutom finns det i regelverket angående ersättning för dagliga resor mellan bostaden och skolan ett avståndskrav. En förändring till ett avståndskrav för rätten till inackorderingsstöd medför att regel- verken kring resor och inackordering bygger på likformade system. Detta talar för att restidskravet bör ändras till ett avståndskrav. 
 När det gäller vilket avstånd som bör krävas för att det ska anses finnas ett behov av inackordering är 40 kilometer enkel väg det tveklöst vanligaste avståndet som kommunerna tillämpar. Detta avstånd förefaller vara väl avvägt. 
 För att inte de elever som inte har tillgång till goda allmänna kommunikationer ska drabbas av alltför långa restider, bör ett alternativ införas som medger att elever som har en restid som överstiger ett visst antal timmar ska ha rätt till inackorderingsstöd. I denna fråga kan följande beaktas. Kravet för det statliga stödet är att restiden ska vara minst två timmar per dag. Det vanligaste restidkravet som förekommer i kommunerna är två timmar, men även tre timmar är ett vanligt krav. Restidskravet i den nya 
  
 23  
 Med restid menas, enligt 1 kap. 2 § CSNFS 2001:6, dels tiden på morgonen från det att den studerande lämnar hemmet till det att den ordinarie skoldagen börjar, dels tiden på eftermiddagen från det att den ordinarie skoldagen slutar till det att den studerande kommer hem. Restiden räknas utifrån resor med allmänna färdmedel. 
 176 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 ordningen ska emellertid utformas som en alternativregel, vilket talar för att restiden bör vara längre än det krav som huvudsakligen tillämpas i dag, dvs. två timmar. En restid om minst tre timmar per dag är ett rimligt krav för en alternativregel. 
 Enligt uppgifter från CSN får nästan nio av tio elever i fristående skolor inackorderingstillägg från CSN enligt reseavstånd om 45 km eller längre mellan föräldrahemmet och skolan. Enligt CSN:s prognos för 2013 handlar det om ca 7 500 elever av 8 600. För resterande ca 1 100 elever kan kraven om minst 40 km resväg eller minst tre timmars restid innebära att de inte längre har rätt till inackorderingsstöd. En förändring av systemet som innebär en försämring för färre än tio procent av eleverna bör dock kunna godtas för att genomföra ett system som är mer förutsägbart och effektivt. Det är dessutom högst troligt att en del elever som i dag inte har rätt till inackorderingstillägg för att de har en restid på mindre än två timmar har rätt till inackorderingsstöd i enlighet med de nya reglerna därför att avståndet mellan föräldrahemmet och skolan är minst 40 km. 
  
 Mitt förslag 
 : För att en studerande ska ha rätt till inackorderingsstöd ska färdvägsavståndet mellan föräldra- hemmet och skolan vara minst 40 kilometer enkel väg. 
 Trots att avståndskravet ovan inte är uppfyllt, kan en studerande ha rätt till inackorderingsstöd om restiden mellan föräldrahemmet och skolan är minst tre timmar per dag. 
  
 4.6.6 
  
 Behov av inackordering 
  
 I dag tillämpas restidskravet mellan föräldrahemmet och den valda skolan. Med skola avses enligt 1 kap. 2 § CSNFS 2001:6 den skolenhet enligt 1 kap. 3 § skollagen där den studerande får sin undervisning. Om den studerande genomför arbetsplatsförlagt lärande (APL) eller praktik under en viss del av läsåret eller kursen, ska, enligt nämnda föreskrift, arbetsplatsen eller praktikplatsen under den perioden anses vara hans eller hennes skola. Kravet på restid ska enligt dagens reglering vara uppfyllt minst fyra dagar per tvåveckorsperiod. Enligt praxis från ÖKS 
 24  
 kan inte dubbla inackorderingstillägg lämnas när eleven genomför APL på annan 
  
 24  
 ÖKS:s beslut från den 4 juni 2012,  
 dnr:2012-0207. 
  
 177 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 ort än skolorten. Däremot kan under en period med APL som uppgår till minst 15 dagar, storleken på inackorderingstillägget höjas om avståndet från föräldrahemmet till arbetsplatsen är längre. Enligt undersökningen om det kommunala inackorderingsstödet ger knappt två tredjedelar av kommunerna inackorderingsstöd under tid som eleven deltar i APL på annan ort än där den skolförlagda delen av utbildningen äger rum. 
 För att ett behov av inackordering ska anses föreligga bör avståndet inte endast tillfälligt uppgå till ett visst antal kilometer. Villkoren bör därför skärpas så att behov av inackorderingsstöd anses föreligga om avståndet är minst 40 kilometer enkel väg, alternativt tre timmar per dag, mellan föräldrahemmet och skolan minst tre dagar per vecka. 
 En omdiskuterad fråga är om inackorderingsstöd även fortsättningsvis ska lämnas om den studerande genomför APL under en del av läsåret. APL ska förekomma på alla yrkesprogram med minst 15 veckor och inom den gymnasiala lärlingsutbildningen ska minst hälften av utbildningen vara arbetsplatsförlagd. Då APL således är en viktig del av utbildningen är det rimligt att en elev får inackorderingsstöd om arbetsplatsen ligger långt ifrån föräldra- hemmet. Regeln bör därför utformas på så sätt att det är den plats där den studerande befinner sig minst tre dagar per vecka, skola eller  
 APL-plats, 
  som kraven på avstånd eller restid ska prövas mot. Skärpningen av villkoret är rimlig eftersom de elever som inte har lång pendling flertalet av skoldagarna inte kan anses ha behov av inackordering. 
 Enligt 2 kap. 27 § studiestödsförordningen ska den studerandes rätt till studiehjälp omprövas när ändrade förhållanden föranleder det. Denna omprövningsrätt, sammantaget med att en elev kan ha flera olika arbetsplatser per läsår, kan medföra att CSN har att pröva flera ansökningar om inackorderingstillägg från en och samma elev under ett läsår. Förslaget om att studiehjälpen ska beräknas per vecka i stället för per 15 dagars period, kan komma att innebära ännu fler omprövningar för CSN. Dock sker inte byte av arbetsplats mer än högst några gånger per läsår. Enligt uppgift från CSN är det också relativt okänt bland de studerande och deras föräldrar att de har rätt att ansöka om inackorderingstillägg för kortare  
 APL-perioder. 
  Myndigheten har därför endast omprövat ett fåtal sådana beslut. Mot bakgrund av att dagens omprövnings- rätt inte föranleder någon stor administrativ börda för CSN, finns det inte skäl att begränsa omprövningsrätten. 
 178 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 Mitt förslag 
 : För att behov av inackordering ska anses föreligga ska färdvägsavståndet vara minst 40 kilometer enkel väg, alternativt tre timmar per dag, mellan föräldrahemmet och skolan respektive  
 APL-platsen 
  under minst tre dagar per vecka. 
  
 4.6.7 
  
 Begreppen motsvarande utbildning och föräldrahem 
  
 Ett annat villkor för att ha rätt till dagens statliga inackorderings- tillägg är att den studerande inte kan bo kvar i föräldrahemmet och gå en  
 motsvarande utbildning  
 utan att få en restid om minst två timmar per dag. I 1 kap. 2 § CSNFS 2001:6 regleras vad som avses med begreppet motsvarande utbildning. Definitionen är utformad utifrån gymnasieskolans och gymnasiesärskolans programstruktur. Det får således inte finnas ett motsvarande program eller en inriktning på hemorten som den valda utbild- ningen, om en studerande ska ha rätt till inackorderingstillägg. Skillnader inom ramen för programfördjupning eller individuellt val beaktas inte vid denna prövning. Hänsyn tas inte heller till om utbildningen är godkänd av Skolverket som särskild variant eller nationellt godkänd idrottsutbildning. 
 Inackorderingsstöd kan även lämnas vid studier på folk- högskola, kompletterande utbildning och kommunal vuxen- utbildning. Definitionen av motsvarande utbildning bör därför även omfatta dessa utbildningsformer. 
 Med begreppet föräldrahem avses i de nämnda bestämmelserna en permanent bostad för den studerandes föräldrar. Om den studerande är gift eller sambo med någon som han eller hon har eller har haft barn tillsammans med, jämställs dock deras permanenta bostad med föräldrahem. Om den studerandes föräldrar inte bor tillsammans menas med föräldrahem den bostad där den studerande bor under större delen av den tid som ansökan gäller 
 .  
 Om den studerande är placerad i ett familjehem eller ett annat enskilt hem som inte tillhör någon av föräldrarna betraktas detta hem som föräldrahem. Om det finns särskilda skäl kan en annan bostad där den studerande varaktigt bor jämställas med hans eller hennes föräldrahem. 
 Enligt gällande praxis ska en studerande som bor lika mycket hos sina båda föräldrar (växelvis boende) anses ha två föräldra- 
 179 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 hem 
 25 
 . CSN föreslår att detta ska framgå av myndighetens före- skrifter 
 26 
 . 
 För att ha rätt till det nya inackorderingsstödet ska det föreligga ett behov av stöd. Utgångspunkten ska därför fortsatt vara att det inte kan anses föreligga ett behov av inackordering om den studerande kan bo kvar i föräldrahemmet. Behovet bör fastställas genom en prövning av om  
 motsvarande utbildning  
 finns på hemorten. 
 Vid prövningen av om en vald utbildning motsvarar en utbildning på hemorten, bör man även fortsättningsvis utgå från gymnasieskolans och gymnasiesärskolans programstruktur. I vart fall som huvudregel. Vid annan typ av utbildning, som utbildning på folkhögskola, kompletterande utbildning eller kommunal vuxenutbildning, bör man vid prövningen utgå från kursinnehållet. 
 Vid denna prövning bör begreppet föräldrahem i huvudsak ha den betydelse som det i dag har i CSN:s föreskrifter. 
 Föräldrahem bör dock bytas ut till hem, som är det begrepp som används i skollagen. Begreppet permanent bostad bör ändras till bostad. Vid tolkningen av begreppet bostad bör man utgå från folkbokföringslagen (1991:481). Ett tillägg till definitionen bör göras i form av att även den studerande ska ha sin bostad i hemmet, vilket innebär att den studerande ska anses vara bosatt där enligt 11 § folkbokföringslagen 
 27 
 . Ett av syftena med tillägget är att hindra att gymnasiebidrag inte enbart lämnas för att en studerande felaktigt folkbokför sig på inackorderingsadressen så att föräldrarnas inkomst inte medräknas i det ekonomiska underlaget, se vidare avsnitt 7.6.3. Ett annat syfte med tillägget är att förhindra att inackorderingsstöd lämnas till en studerande som folkbokför sig på skolorten. I sistnämnda fall föreligger inte längre behov av inackorderingsstöd, eftersom han eller hon inte längre har ett långt avstånd eller en lång restid till skolan. 
 Om den studerande är gift eller sambo med någon som han eller hon har eller har haft barn tillsammans med, ska deras bostad anses vara hemmet vid prövningen av rätt till inackorderingsstöd. Om det finns särskilda skäl kan en annan bostad där den studerande varaktigt bor jämställas med hans eller hennes hem. I dessa 
  
 25 
  
 ÖKS:s beslut från den 30 januari 2012,  
  
 dnr:2011-06381. 
  
 26 
  
 CSN, Konsekvensutredning med anledning av förslag till ändrade föreskrifter om studiehjälp,  
  
 2013-03-19, 
 dnr:2013-119-2876. 
  
 27 
  
 Se 11 § folkbokföringslagen om att en elev som genomgår gymnasieskola eller motsvarande utbildning ska vara folkbokförd hos sina föräldrar även om han till följd av skolgången regelmässigt tillbringar sin dygnsvila på en annan fastighet. 
  
 180 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 situationer har den studerande två hem som prövningen om behov av inackordering sker emot. Exempel på när särskilda skäl föreligger kan vara när den studerande är placerad i ett familjehem eller ett annat enskilt hem, eller när en studerande bor ungefär i lika stor omfattning hos sina föräldrar (växelvist boende). 
 Vad som avses med ovan redogjorda begrepp bör regleras i studiestödsförordningen i stället för i CSN:s föreskrifter, eftersom bestämmelserna har inverkan på vem som har rätt till inackorderingsstöd och därmed är kostnadsdrivande. 
  
 Mitt förslag 
 : Vid prövningen av om en vald utbildning motsvarar en utbildning på hemorten ska man som huvudregel utgå från program och inriktningar i gymnasieskolan eller gymnasiesärskolan. Vid annan typ av utbildning ska man utgå från kursinnehållet. 
 I prövningen av om behov av inackordering föreligger, ska med hemmet avses bostad för den studerande och hans eller hennes föräldrar. Om den studerande är gift eller sambo med någon som han eller hon har eller har haft barn tillsammans med, ska deras bostad anses vara hemmet. Om det finns särskilda skäl kan en annan bostad där den studerande varaktigt bor jämställas med hans eller hennes hem. 
 Begreppen motsvarande utbildning och hemmet ska regleras i studiestödsförordningen. 
  
 4.6.8 
  
 Martin 
  
 I CSN:s föreskrifter finns bestämmelser om att inackorderings- tillägg kan lämnas i vissa fall trots att kraven om restid eller att motsvarande utbildning inte får finnas i närheten av föräldra- hemmet inte är uppfyllda, se vidare avsnitt 1.3.1 
 28 
 . På liknande sätt finns det i skollagen regler om att en elev i vissa fall ska tas emot i första hand trots att han eller hon inte är hemmahörande i kommunen eller inom samverkansområdet 
 29 
 . 
 Undantagsregeln i 1 kap. 4 § i CSNFS 2001:6, som möjliggör att villkoren om restid och motsvarande utbildning inte tillämpas, avser situationerna att den studerandes föräldrar vistas utomlands 
  
 28 
  
 1 kap. 4 och 5 §§ CSNFS 2001:6. 
  
 29 
  
 16 kap. 44 § skollagen. 
  
 181 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 och att den studerande går i skola i Sverige, att den studerande läser på en folkhögskola och bor på internat på skolan, att den studerande läser på en riksinternatskola och har tagits in på grund av behov av miljöombyte eller att det finns andra särskilda skäl för inackordering. 
 Vidare finns en undantagsregel i 1 kap. 5 § i CSNFS 2001:6 som möjliggör att villkoret om motsvarande utbildning inte tillämpas, och som avser situationerna att den studerande vid ordinarie ansökningstillfälle i första hand har sökt, men inte blivit antagen, till ett program eller nationell inriktning som finns i närheten av föräldrahemmet, att den studerandes föräldrar har flyttat till en annan ort i Sverige efter det att de aktuella studierna har påbörjats och ett skolbyte inte kan ske utan väsentlig olägenhet för den studerande, att den studerandes föräldrar efter en utlandsvistelse har återvänt till Sverige efter det att de aktuella studierna har påbörjats och ett skolbyte inte kan ske utan väsentlig olägenhet för den studerande, att den valda utbildningen i huvudsak är skol- förlagd medan den motsvarade utbildningen som finns i närheten till föräldrahemmet är gymnasial lärlingsutbildning, eller att den valda utbildningen är riksrekryterande. 
 Undantagsregeln i CSN:s föreskrifter om särskilda skäl är generellt utformad och för att förstå dess tillämpningsområde måste man studera ÖKS praxis på området. Särskilda skäl är enligt ÖKS bland annat när det föreligger skäl som är relaterade till personliga förhållanden såsom trakasserier eller medicinska skäl. Särskilda skäl kan exempelvis också vara att CSN felaktigt har beviljat den studerande inackorderingstillägg och den studerande har påbörjat utbildningen. ÖKS har i en del avgöranden även åberopat bestämmelsen om särskilda skäl när man bortsett från en utbildning på hemorten för att denna har haft en särpräglad utformning, se vidare avsnitt 4.4.4. 
 I skollagen finns också en undantagsregel som handlar om särskilda skäl för att få gå vald utbildning. Den har emellertid utformats mer restriktivt än den i CSN:s föreskrifter, eftersom den anger att de särskilda skälen ska hänföra sig till personliga förhållanden. 
 Undantagsreglerna i CSN:s föreskrifter har tillkommit, justerats och tagits bort efterhand som praxis från ÖKS samt ändringar i skollagen och gymnasieförordningen har föranlett det. Regelverket har således ständigt utvecklats av CSN för att det ska kodifiera praxis på området samt även stämma överens med reglerna för det 
 182 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 kommunala stödet. Undantagsreglerna bör därför även fortsätt- ningsvis finnas kvar, men flyttas till studiestödsförordningen. Det är viktigt att regelverket för inackorderingsstöd är klart och tydligt samt förutsebart för de studerande. 
  
 Min bedömning 
 : Undantagsreglerna i CSN:s föreskrifter ska gälla även för det nya inackorderingsstödet, men regleras i studiestödsförordningen. 
  
 4.6.9 
  
 Generösare regler för yrkeselever i vissa fall 
  
 Yrkesutbildningar 
 Det finns skäl att vara restriktiv med inackorderingsstöd, eftersom det skulle fördyra skolväsendet avsevärt om ett stort antal elever skulle studera på annan ort och staten skulle betala dessa elevers inackordering. Huvudregeln - att det inte föreligger rätt till inackorderingsstöd för det fall en motsvarande utbildning finns i närheten av hemorten – bör därför kvarstå. För yrkesutbild- ningarna finns det däremot anledning att se över regelverket om inackorderingsstöd, och pröva om det i vissa fall behövs mer generösa regler. 
 En väl fungerande grundläggande yrkesutbildning är viktig för både samhället och individen. Inom flera branscher råder det i dag brist på yrkesutbildad arbetskraft. Det är dock, som tidigare nämnts, inte möjligt för varje kommun eller region att ha ett brett utbud av alla specifika yrkesutbildningar. Det finns yrken som är viktiga för kompetensförsörjningen till arbetsmarknaden, men som är så pass smala att det endast är motiverat att anordna utbildningen på ett fåtal orter. Det kan då vara befogat att staten bidrar till att bekosta inackordering, så att de ungdomar som vill utbilda sig till dessa yrken har ekonomisk möjlighet att göra det. Detta sker i dag till viss del genom Skolverkets beslut om riks- rekryterande utbildningar. 
 30 
  
 30  
 Jfr med Baker anförande i svar på interpellation 2011/12:171 om riksintag till gymnasieskolor utifrån exemplet Estrada skola. 
 183 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 Naturbruks- och hantverksprogrammen 
 För naturbrukseleverna ledde förändringarna i gymnasieskolans organisation till att rätten till det statliga inackorderingstillägget begränsades, eftersom den regel som tidigare funnits om att inackorderingstillägg kunde lämnas om den valda utbildningen ledde mot ett helt annat yrke jämfört med utbildningen på hem- orten, togs bort, se avsnitt 4.4.4. 
 Riksrekryterande yrkesprogram inom naturbruk inriktning djur finns på två skolor; hästskötare med inriktning mot ridning och hästskötare med inriktning mot trav. För naturbruk inriktning skog finns det endast en riksrekryterande utbildning; sportfiske. Riksrekryterande yrkesprogram inom övriga hantverk finns för urmakare, tapetserare, guldsmed och glasblåsare. Elever som blir antagna till dessa riksrekryterande utbildningar har rätt till inackorderingsstöd. 
 ÖKS har ställt sig bakom principen att det finns en motsvarande utbildning på hemorten när samma program och inriktning finns att tillgå. ÖKS har dock i några avgöranden åberopat bestämmelsen om särskilda skäl när man bortsett från en utbildning på hemorten, när denna har getts en särpräglad utformning. Det har gällt djurvårdsutbildningar där skolan på hemorten har ersatt skolunder- visning med praktik, där utbildningen på hemorten i realiteten varit en lärlingsutbildning eller den på annat sätt kraftigt har avvikit från vad som ansetts vara det normala 
 31 
 . Ett annat fall har gällt skogs- utbildningar där utbildningen på hemorten har fått en särpräglad utformning, naturguide/äventyr, medan den valda utbildningen varit en traditionell naturbruksutbildning med inriktning skog 
 32 
 . 
 Inriktningarna för naturbrukseleverna är, som beskrivs i avsnitt 4.4; djur, lantbruk, skog och trädgård. Inom naturbruksområdet finns det emellertid långt fler yrkesutgångar, d.v.s. det yrke som en viss utbildning avses leda till, vilket medför att inom varje enskild inriktning finns det flera yrkesutgångar. Inom inriktningarna 
 djur och skog är dessutom yrkesutgångarna vitt skilda från varandra. Detta skapar problem för en del elever som därmed inte är berättigade till inackorderingsstöd om samma inriktning som den valda finns i närheten av föräldrahemmet. Detta trots att utbildningarna leder till helt olika yrken, Exempelvis kan inrikt- 
  
 31 
  
 ÖKS:s beslut från den 12 december 2011,Dnr:  
  
 2011-04917, 
  beslut från den 12 mars 2012, dnr:  
 2011-06108, 
  beslut från den 16 mars 2012, dnr:  
 2012-00261, 
  beslut från den 9 november 2012, dnr:  
 2012-04871 
  och beslut från den 4 oktober 2012, dnr:  
 2012-04270. 
  
 32 
  
 ÖKS:s beslut från 9 november 2012, dnr:  
  
 2012-05004. 
  
 184 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 ningen skog leda till yrkena skogsmaskinförare, naturguide eller jakt och viltvård. Av utredningens och SKL:s enkätundersökning framgår det dock att en del kommuner har lämnat inackorderings- stöd till naturbrukselever med hänvisning till bestämmelsen om särskilda skäl. 
 På motsvarande sätt är det för hantverkseleverna. Hantverksprogrammet har fem inriktningar; finsnickeri, florist, frisör, textil design och övriga hantverk. Inriktningen övriga hantverk rymmer dock vitt skilda utbildningar som leder till exempelvis yrkena glasblåsare, smed och urmakare. Naturbruks- och hantverksprogrammen går på det sättet längre i yrkes- specialisering än övriga yrkesprogram. 
 Enligt regeringen bör naturbruksprogrammet i den nya gymnasieskolan leda till ett antal tydliga yrkesutgångar, t.ex. inom mjölkproduktion, växtodling samt jakt- och viltvård 
 33 
 . Hantverksprogrammet ska, enligt regeringen, ge en grundläggande yrkesutbildning för arbete inom olika hantverksområden för produktion, reparation och service 
 34 
 . Ett av syftena med yrkes- programmen är således att förbereda direkt för arbetslivet. 
 Det framstår mot denna bakgrund inte som rimligt att i de fall där det inom den nationella inriktningen finns de mest skiftande utbildningarna med inriktning mot olika yrken, att påstå att en studerande inte behöver inackorderingsstöd, därför att han eller hon i stället kan gå en helt annan utbildning inom samma inriktning. På grund av detta, samt med hänvisning till vad som ovan anförts om yrkesutbildningens betydelse, finns det enligt min mening behov av något mer generösa regler för rätt till inackorderingsstöd för naturbruks- och hantverkseleverna. 
 Det förefaller inte finnas ett behov av mer generösa regler angående inackorderingsstöd för de andra yrkesutbildningarna, utan de nationella inriktningar som finns inom varje yrkesprogram tycks för närvarande vara tillräckliga för att tillgodose behovet av inackorderingsstöd. Inte heller i övrigt, t.ex. för de nationellt godkända idrottsutbildningarna, finns skäl att justera det nu gällande regelverket. 
  
 33 
  
 Prop. 2008/09:199 s. 60. 
  
 34 
  
 Prop. 2008/09:199 s. 59. 
  
 185 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 Min bedömning 
 : Elever som studerar på naturbruks- och hantverksprogrammen och har behov av inackordering bör i vissa fall ha rätt till inackorderingsstöd i ökad utsträckning. 
  
 4.6.10 
  
 Reglernas utformning 
  
 Utbildningen leder mot ett helt annat yrke 
 Ett alternativ för att åstadkomma en mer generös tillämpning, är att återinföra regeln om att inackorderingstillägg kan lämnas om en vald utbildning leder mot ett helt annat yrke jämfört med en utbildning med samma inriktning i närheten av föräldrahemmet. En betydande skillnad är emellertid att denna regel tillkom när naturbruks- och hantverksprogrammen saknade nationella inriktningar. Efter att dessa program fått inriktningar i gymnasiereformen ansåg CSN att denna undantagsregel i CSN:s föreskrifter kunde upphävas. Detta motiverades utifrån att CSN:s föreskrifter om vem som kan få inackorderingstillägg bör överensstämma med reglerna om antagning i första hand i gymnasieskola med offentlig huvudman och möjlig- heterna att få kommunalt stöd till inackordering. Ett eventuellt behov av att göra undantag i enskilda fall borde enligt CSN:s mening kunna rymmas inom möjligheten att ge inackorderingstillägg på grund av särskilda skäl i 1 kap. 4 § 4 CSNFS 2001:6. 
 35 
  
 I remissyttrandet påpekade dock Skolverket att i inriktningen övriga hantverk kommer många helt olika hantverksyrken att inrymmas och Skolverket ansåg därför att möjligheten för elever att få inackorderingstillägg för utbildning på denna inriktning borde finnas kvar. Även Friskolornas riksförbund ansåg att regeln borde finnas kvar. 
 36  
 Regeln upphävdes ändå av CSN 2011. 
 En regel om att inackorderingsstöd kan lämnas om en vald utbildning leder mot ett helt annat yrke kan emellertid leda till tillämpningsproblem. En svårighet är att undantagsregeln tidigare avgränsades naturligt genom att endast gälla för de program som saknade nationella inriktningar, dvs. hantverksprogrammet, naturbruksprogrammet, teknikprogrammet och omvårdnads- programmet. En annan svårighet är att definiera vad som avses med 
  
 35 
  
 Konsekvensutredning med anledning av ändrade föreskrifter om studiehjälp, CSN, den 16 februari 2011,  
  
 dnr:2011-119-2594. 
  
 36 
  
 Sammanställning över remissvar om förslag till ändrade föreskrifter om studiehjälp, CSN den 10 maj 2011. 
  
 186 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 uttrycket ett helt annat yrke. En sådan vagt utformad undantags- regel kan leda till omfattande gränsdragningsproblematik och risken är att undantagsregeln inte träffar den tänkta målgruppen, naturbruks- och hantverkseleverna, utan antingen en större eller en mindre grupp. Uttrycket lämnar även ett stort utrymme för CSN och ÖKS att tolka den närmare innebörden av begreppet. I och för sig skulle rättstillämpningen medföra att praxis på området så småningom utformades. En sådan ordning är emellertid inte särskilt förutsägbar för den enskilde samt skulle medföra en del arbete för CSN och ÖKS. 
 Beslut om yrkesutgångar 
 Enligt 4 kap. 2 § gymnasieförordningen (2010:2039) har regeringen bemyndigat Skolverket att besluta om vilka utbildningar som ska få förekomma inom den nationella inriktningen övriga hantverk på hantverksprogrammet. 
 Skolverket har i anledning av regeringens bemyndigande beslutat att följande utbildningar får förekomma. 
 Bössmakare 
 Glasblåsare 
 Guldsmed 
 Hovslagare 
 Hudvård 
 Hår- och makeupstylist 
 Juvelfattare 
 Kakelugnsmakare 
 Keramiker 
 Låssmed 
 Sadelmakare 
 Silversmed 
 Skomakare 
 Smed 
 Sotare 
 Tapetserare 
 Timmerman 
 Urmakare 
 187 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 Det innebär att en huvudman inom inriktningen övriga hantverk endast kan erbjuda de utbildningar som Skolverket har beslutat. 
 Skolverket har förklarat några av utbildningarna inom övriga hantverk på vissa skolor som riksrekryterande (glasblåsare, guldsmed, tapetserare och urmakare), vilket medför att inackord- eringsstöd lämnas om eleven antas till den utbildningen och har behov av inackordering. De flesta utbildningarna som finns inom övriga hantverk är dock inte riksrekryterande. Man bör därför överväga att låta Skolverkets beslut angående vilka utbildningar som får förekomma inom inriktningen övriga hantverk, ligga till grund för en utökning av rätten till inackorderingsstöd. Detta framstår som rimligt eftersom det inom den nationella inriktningen finns i högsta grad skiftande utbildningar med inriktning mot helt olika yrken och som inte är riksrekryterande. Om en elev vill gå på en av de förtecknade hantverksutbildningarna skulle i så fall inte bestämmelsen om att en utbildning inom samma inriktning inte får förekomma vid en skola på hemorten tillämpas. Eleven får då en ekonomisk möjlighet att utbilda sig till önskat hantverksyrke, trots att en sådan utbildning som leder till detta yrke inte finns på hemorten. 
 Det finns även behov av mer generösa regler för rätt till inackorderingsstöd för naturbrukselever som går inriktningarna 
 djur eller skog. Ett liknande bemyndigande skulle kunna ges till Skolverket att besluta om vilka utbildningar/yrkesutgångar som får förekomma inom inriktningarna djur respektive skog på naturbruksprogrammet. Det skulle ligga i linje med regeringens uttalande i gymnasiereformen om att naturbruksprogrammet i den nya gymnasieskolan bör leda till ett antal tydliga yrkesutgångar 
 37 
 . 
 Det bör emellertid inte vara alltför smala yrkesutgångar, utan förteckningen bör begränsas till några yrkestutgångar per inriktning. En sådan förteckning skulle exempelvis kunna omfatta utbildningarna/yrkesutgångarna: arbete med hundar, hästskötare, djurvårdare, skogsmaskinförare, skogsmaskinservice, skogsvårdare, natur- och äventyrsguide samt jakt och viltvård. 
 En rätt till inackorderingsstöd utifrån Skolverkets förteckning av utbildningar/yrkesutgångar inom inriktningarna djur, skog och övriga hantverk, skulle dels innebära en ytterligare satsning på vissa smala yrkesutbildningar inom hantverk, dels säkerställs en kompetensförsörjning inom djurhållnings- och skogsbruksyrkena. 
  
 37  
 Prop. 2008/09:199 s. 60. 
 188 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 En utökad rätt till inackorderingsstöd för utbildningar som leder till de nämnda yrkena borde även få betydelse för de ungas etablering på arbetsmarknaden och i samhället. Skoltrötta elevers benägenhet att utbilda sig på gymnasienivå skulle sannolikt öka, eftersom många av dem som inte kan studera på hemorten får en ekonomisk möjlighet att utbilda sig inom ett område de är intresserade av. Utan ett bidrag till inackordering bedöms många elever inte ha möjlighet att studera på önskad utbildning. 
 En ordning som bygger på Skolverkets förteckningar över utbildningar inom övriga hantverk, djur respektive skog skulle innebära att CSN slipper arbetet med att tolka generellt utformade undantagsregler, och prövningen av rätt till inackorderingsstöd skulle därmed bli mer klar, tydlig och förutsägbar, vilket gynnar såväl den handläggande myndigheten som den enskilde. 
 Skolverket ger, efter att ha hört det nationella programrådet för naturbruksprogrammet som representerar aktuella avnämare och branscher, förslag på sammansättning av kurser i program- fördjupningen som leder till skilda yrkesutgångar. Det är emellertid inte tvingande för huvudmännen att följa dessa kurssamman- sättningar. Om Skolverket skulle bemyndigas att besluta om vilka yrkesutgångar/utbildningar som får förekomma inom inriktningarna djur respektive skog, måste huvudmännen följa de sammansättningar av kurser i programfördjupningen som Skolverket anser lämpliga. En sådan ordning kan komma att innebära att antalet förekommande utbildningar inom de nämnda inriktningarna minskar. 
 Av nämnda skäl bör regeringen i gymnasieförordningen bemyndiga Skolverket att fastställa utbildningar inom naturbruks- programmets nationella inriktningar djur respektive skog. Rätten till inackorderingsstöd bör knytas till de fastställda utbildningarna. 
 Inom främst naturbruksprogrammet finns yrkesutgångar där elevernas efterfrågan på utbildning vida överstiger arbets- marknadens behov, samtidigt som kostnaderna per utbildningsplats är särskilt höga. Man bör därför överväga om Skolverket ska kunna begränsa antalet utbildningsplatser eller antalet skolor som får anordna utbildning till en viss yrkesutgång. 
 Ett undantag från huvudregeln om att rätten till inackorderings- stöd ska utgå från gymnasieskolans och gymnasiesärskolans programstruktur, bör därmed införas i studiestödsförordningen när det gäller utbildningar som fastställts av Skolverket enligt 4 kap. 2 § 
 189 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 gymnasieförordningen. Undantaget bör utformas generellt eftersom det i framtiden kan uppkomma ett behov av mer generösa inackorderingsregler även för andra yrkesprogram än hantverk och naturbruk. 
  
 Mitt förslag:  
 Inackorderingsstöd kan lämnas även om en motsvarande utbildning finns vid en skola på hemorten, om den valda utbildningen har fastställts av Statens skolverk enligt 4 kap. 2 § gymnasieförordningen. 
 Statens skolverk ska besluta om vilka utbildningar som får finnas inom naturbruksprogrammets nationella inriktningar djur och skog. 
  
 4.6.11 
  
 Konsekvenser av ett sammanslaget inackorderingsstöd och av det nya regelverket 
  
 Förslaget att det kommunala och det statliga inackorderingsstödet bör slås samman till ett enda statligt stöd som administreras av CSN, innebär förändringar för såväl samhället som den enskilde studerande. Hur stora förändringarna blir är dock svårt att förutse, eftersom den undersökning som genomförts om det kommunala inackorderingsstödet inte har gett data på detaljnivå. En sådan kunskap kräver att varje kommun och dess regelverk studeras enskilt, vilket inte har varit möjligt inom ramen för denna utredning. 
 Som beskrivs i avsnitt 4.5 är det stora skillnader mellan det kommunala och det statliga stödet för inackordering, vilket får till följd att förändringar kommer att ske för vissa elevgrupper om en sammanläggning av stöden genomförs. 
 Det förhållandet att en tredjedel av kommunerna lämnar inackorderingsstöd till elever som antagits i andra hand kommer efter en sammanslagning av stöden att innebära en förändring, eftersom det föreslagna nya systemet inte kommer att berättiga till inackorderingsstöd för denna elevgrupp. Vissa kommuner har särskilt angett att inackorderingsstöd lämnas till elever på de nationellt godkända idrottsutbildningarna om de är antagna i andra hand. 
 Kommunernas generösa tolkning av vad som kan utgöra särskilda skäl innebär i dag att en del elever får inackorderingsstöd 
 190 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 med hänvisning till denna undantagsregel. I undersökningen som utredningen och SKL genomfört har kommunerna som exempel på särskilda skäl angett bland annat träning på kvällen, idrottssatsning på elitnivå, funktionshinder, medicinska skäl, svår hemsituation, dåliga allmänna kommunikationer etc. Dessa skäl anses inte vara sådana särskilda skäl som i dag ger rätt till det statliga inackorderingstillägget, vilket kommer att innebära en försämring för en del elever i det nya systemet. Här kan särskilt anmärkas att eleverna på nationellt godkända idrottsutbildningar kommer att få inackorderingsstöd i mindre utsträckning vid en sammanslagning av stöden. 
 Det förhållandet att ca 40 procent av kommunerna inte tillämpar fler beloppsnivåer än minimibeloppet leder till att det nya systemet med fem olika beloppsnivåer innebär en klar förbättring för studerande i kommunala skolor i dessa kommuner. Det gäller särskilt då beloppens storlek dessutom föreslås uppräknas med ca 
  
 25 
  
 procent. 
  
 Eftersom det kommunala inackorderingsstödet lämnas oavsett 
 elevens närvaro i skolan, kommer det nya systemet att innebära en stor förändring för elever som är ogiltigt frånvarande från kommunala skolor. Dagens system, att elever i kommunala skolor respektive fristående skolor inte behandlas likvärdigt vid skolk, är emellertid inte godtagbart. Den föreslagna förändringen kommer sannolikt att innebära att nyttjandegraden av inackorderingsstödet kommer att minska för eleverna vid de kommunala skolorna. 
 Kommunernas samverkansavtal med andra kommuner har också bidragit till en mer generös utdelning av det kommunala inackorderingsstödet då det ökat andelen elever som är förstahandsmottagna i en annan kommuns skolor. En del elever som har fått kommunalt inackorderingsstöd för att studera på en viss utbildning inom samverkansområdet, kommer i framtiden inte att få det nya inackorderingsstödet om det finns en motsvarande utbildning på hemorten. Att kopplingen mellan förstahands- mottagande och rätten till inackorderingsstöd försvinner kommer att medföra en förändring för åtskilliga elever. 
 Även om det nya inackorderingsstödet i stor utsträckning bygger på utformningen av dagens statliga inackorderingstillägg, medför de förändringar som föreslås i studiestödsförfattningarna att förutsättningarna för rätt till stöd för de studerande vid fristående skolor också kommer att förändras. 
 191 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 Förslaget att införa ett avståndskrav kommer att innebära en förbättring för vissa elever och en försämring för andra elever. Eftersom restidskravet ändå föreslås vara kvar i form av en alternativregel, om än ändrad till tre timmar per dag, kommer de flesta elever att beröras positivt av förändringen. Enligt CSN:s beräkningar kommer den beskrivna regelförändringen innebära en negativ förändring för färre än tio procent av de studerande på friskolorna. Vid en jämförelse med de avståndskrav och restidskrav som i dag tillämpas i kommunerna, kommer förslaget om avstånds- krav om minst 40 kilometer, enkel resa, sannolikt att medföra en nettoeffekt som innebär att fler studerande vid de kommunala skolorna kommer att ha rätt till inackorderingsstöd i det nya systemet. 
 Förslaget om att skärpa villkoren så att kraven på avstånd respektive restid mellan hemmet och skolan ska föreligga minst tre dagar per vecka, kommer att innebära att en del elever vid de fristående skolorna inte längre kvalificerar sig för inackorderings- stöd. 
 De mer generösa reglerna för att få inackorderingsstöd vid studier på naturbruks- och hantverksprogrammen som föreslås, är en förändring som får till följd att fler elever kommer att få stödet. 
 Vad nettoeffekten blir av sammanslagningen av stöden och det nya regelverket är däremot ytterst svårt att beräkna. 
 En konsekvens av att inackorderingsstödet enbart blir statligt är att regelverket stramas upp, så att endast de elever som har ett behov av stödet får det. Förändringen är dock nödvändig, eftersom dagens system där en del kommuner är mer generösa än vad regel- verket föreskriver, innebär att eleverna inte har samma förut- sättningar för att erhålla stöd. En sammanslagning av det statliga och det kommunala inackorderingsstödet är således nödvändigt för att skapa ett enhetligt system som ger alla studerande, oavsett var de bor i landet och oavsett vilken skola de studerar vid, likvärdiga förutsättningar för inackorderingsstöd. 
 Ett system med ett regelverk och en huvudman innebär också att systemet blir mer förutsägbart, lättförståeligt och effektivt. Det nya systemet föreslås även innehålla färre beloppsklasser, vilket är enklare för CSN att administrera och mer begripligt för de studerande. Förslaget att återställa det statliga bidragets storlek till 1995 års reella nivå innebär att det genomsnittligt utbetalda inackorderingsstödet kommer att höjas från dagens ca 1 600 kronor till ca 2 000 kronor, vilket är en höjning med 25 procent. Det nya 
 192 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 inackorderingsstödet blir därför sammantaget ett mer generöst bidrag. 
  
 4.6.12 
  
 Övergångsbestämmelser 
  
 De elever som före ikraftträdandet av de nya reglerna har beviljats inackorderingsstöd för att studera på viss utbildning, men som inte skulle ha rätt till stödet med de nya reglerna, bör emellertid genom övergångsbestämmelser kunna få slutföra sina studier på den utbildningen med fortsatt rätt till stöd. Det bör vara CSN som lämnar inackorderingsstöd till samtliga elever efter att förslaget genomförts, även till de elever som har rätt till stöd endast enligt övergångsbestämmelserna. Stödets storlek bör då beräknas med utgångspunkt i de nya statliga reglerna. 
 Kommunerna bör inför förslagets genomförande anmodas att överlämna information till CSN om vilka elever i årskurs ett och två som närmast föregående läsår fått kommunalt inackorderings- stöd. En överföring av uppgifterna från kommunen är den lämpligaste metoden för att säkerställa att elever som tidigare haft kommunalt inackorderingsstöd ska kunna slutföra sina studier med fortsatt rätt till stöd. 
  
 Mitt förslag 
 : De elever som före ikraftträdandet av de nya reglerna har beviljats inackorderingsstöd för att studera på viss utbildning, men som efter förslagens genomförande förlorar denna rätt, ska genom övergångsbestämmelser kunna slutföra sina studier på den utbildningen med fortsatt rätt till stöd. 
 193 
 5 Stöd för dagliga resor 
  
 5.1 
  
 Inledning 
  
 I direktiven anges att elever som studerar utomlands har rätt till bidrag för dagliga resor enligt två olika regelverk, dels enligt lagen (1991:1110) om kommunernas skyldighet att svara för vissa elevresor, dels enligt förordningen om bidrag till utlandsstuderande för dagliga resor. Utredaren har därför fått i uppdrag att analysera och ta ställning till om det är CSN eller kommunerna som ska ha ansvaret för stöd för dagliga resor till elever som studerar utomlands. 
  
 5.2 
  
 Kommunernas ansvar för stöd för dagliga resor 
  
 Kommunerna svarar för kostnader för elevernas dagliga resor mellan bostaden och skolan enligt 2 § lagen om kommunernas skyldighet att svara för vissa elevresor. För de elever som är berättigade till studiehjälp är elevernas hemkommuner skyldiga att bekosta dagliga resor mellan bostaden och skolan om färdvägen är minst sex kilometer. Stödet ska ges kontant eller på annat lämpligt sätt enligt kommunens bestämmande. Om stödet ges kontant är kommunen inte skyldig att ge högre ersättning än vad som motsvarar 1/30 av prisbasbeloppet 
 1  
 för varje hel kalendermånad som eleven har kostnader för resor mellan bostaden och skolan. Enligt förordningen (1991:1120) om kommunernas skyldighet att svara för vissa elevresor ska kommunen, om resorna inte rimligen kan ske med annat kollektivt färdmedel än flyg, ersätta eleven för resekostnader med skäligt belopp. 
 Bestämmelsen i 2 § lagen om kommunernas skyldighet att svara för vissa elevresor är utformad på det sättet att kommunens ansvar 
  
 1  
 Prisbasbeloppet enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken. År 2013 motsvarar det 1 483 kronor. 
 195 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 för stödet gäller för en elev som har rätt till studiehjälp enligt studiestödslagen. Studiebidrag får lämnas från och med kvartalet närmast efter det kvartal då den studerande fyller 16 år. Innan dess utbetalas barnbidrag. Vid en strikt tolkning av bestämmelsen skulle de elever som går i gymnasieskolan, men som på grund av åldern ännu inte är berättigade till studiebidraget inom studiehjälpen och inte heller har studiehjälp i form av inackorderingsstöd, inte ha rätt till ersättning för dagliga resor. Detta kan enligt utredningens mening inte ha varit lagstiftarens avsikt. Detta bör därför regleras. 
 Rätten till ersättning för dagliga resor avser såväl elever som studerar på skolor med offentlig huvudman, som elever som studerar på skolor med enskild huvudman. Även elever som studerar utomlands har rätt till denna ersättning under förut- sättning att de har rätt till svensk studiehjälp. 
 En hemkommun har däremot ingen skyldighet att ansvara för en gymnasieelevs dagliga resor mellan en inackorderingsbostad och en skola som båda är belägna i en annan kommun. Detta fastslogs av Högsta förvaltningsdomstolen (tidigare Regeringsrätten) i RÅ 2010 ref. 26 i en laglighetsprövning enligt kommunallagen (1991:900). Frågan är om rättsfallet kan tolkas på det sättet att inackorderingsstöd och reseersättning inte kan lämnas samtidigt. Detta framgår inte uttryckligen av domstolens mycket kortfattade domskäl, men enligt min tolkning blir detta slutsatsen. Domstolen kom nämligen fram till att någon skyldighet för kommunen ifråga att ansvara för elevens dagliga resor mellan inackorderingsbostaden och gymnasieskolan inte gick att utläsa av vare sig skollagen (2010:800) eller lagen om kommunernas skyldighet att svara för vissa elevresor. Därmed stred inte kommunens beslut att avslå elevens begäran om reseersättning mot lag. 
 Kammarrätten hade däremot kommit fram till att med begreppet bostad i 2 § lagen om kommunernas skyldighet att svara för vissa elevresor, kan inte annan boplats än den där eleven har sitt faktiska boende under studietiden avses och därmed stred kommunens beslut mot denna bestämmelse. Högsta förvaltnings- domstolen tar emellertid inte uttryckligen ställning till vilken innebörd bostad har i nyss nämnda bestämmelse, men eftersom domstolen inte ansåg att kommunens beslut stred mot lag, kan domstolen inte ha tolkat bostad på samma sätt som kammar- rätten. 
 Eftersom Högsta förvaltningsdomstolen hänvisar till att en allmänt vedertagen grundsats när det gäller den kommunala 
 196 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 kompetensen är att en kommun inte utan stöd i lag eller författning får lämna understöd eller annan vederlagsfri ersättning till enskilda personer, bör innebörden av domen vara att en kommun inte  
 får  
 utge reseersättning i ett sådant fall. 
 Följden av rättsfallet blir således enligt min tolkning att inackorderingsstöd och reseersättning inte kan lämnas samtidigt. 
  
 5.3 
  
 Statens ansvar för stöd för dagliga resor till utlandsstuderande 
  
 De elever som är svenska medborgare och har rätt till studiehjälp för studier utomlands har också rätt till bidrag för dagliga resor mellan bostaden och skolan enligt förordningen om bidrag till utlandsstuderande för dagliga resor. Förordningen är kungjord i CSN:s författningssamling, CSNFS 1983:17. Förordningen hänvisar emellertid till den äldre studiestödslagen (1973:349), som är upphävd. Frågan är därför om förordningen är obsolet, eftersom en förutsättning för att få bidrag för dagliga resor är att den studerande har rätt till studiehjälp enligt 1973 års studiestödslag vilket ingen längre har. CSN har emellertid valt att fortsätta att ge ut bidrag enligt förordningen. 
 Hur begreppet bostad i förordningen ska tolkas har blivit föremål för prövning. I 5 kap. 10 och11 §§ CSNFS 2001:6 finns föreskrifter om hur förordningen ska tillämpas. Enligt 5 kap. 10 § andra stycket menas med bostad den bostad där den studerande varaktigt bor under studietiden. Enligt CSN avses föräldrahemmet i denna definition. Kammarrätten har för en kort tid sedan slagit fast att begreppet bostad i förordningen avser föräldrahemmet. Kammarrätten hänför sig i sitt avgörande till bestämmelsen i 11 § folkbokföringslagen (1991:481) där det stadgas att en elev under 18 år som har sitt egentliga hemvist tillsammans med föräldrar eller andra anhöriga anses bosatt där, även om han eller hon till följd av skolgången regelmässigt tillbringar sin dygnsvila på en annan fastighet, samt att detta tillämpas även efter det att eleven fyllt 18 år så länge han eller hon genomgår grund- eller gymnasieskola eller motsvarande utbildning. 
 2 
  
 För att en elev ska ha rätt till ersättning för dagliga resor enligt förordningen ska således resorna enligt praxis ske mellan föräldra- 
  
 2  
 Kammarrätten i Sundsvalls dom från den 12 mars 2013, mål nr  
 1366-12. 
  
 197 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 hemmet och skolan. För att klargöra detta föreslår CSN en omformulering av föreskrifterna så att det tydligt framgår att med bostad menas den studerandes föräldrahem 
 3 
 . 
 Enligt 5 kap. 11 § CSNFS 2001:6 lämnas bidrag för dagliga resor med ett belopp som motsvarar den beräknade kostnaden för resor med allmänna färdmedel. Det högsta bidragsbeloppet är 1 190 kronor per månad. Om den studerande får inackorderings- tillägg kan han eller hon inte få ersättning för dagliga resor. 
 Vid en ansökan om bidrag för dagliga resor från en utlands- studerande har CSN uppgett att myndigheten först utreder om eleverna får bidrag från sina hemkommuner innan statligt bidrag betalas ut. Att CSN endast har det sekundära ansvaret för detta stöd är inte uttryckligen reglerat, men CSN anser att så är fallet eftersom det efter förordningen kommit en lag som ålägger kommunerna detta ansvar. CSN:s tillämpning kan även anses ha stöd i uttalanden i förarbetena till lagen om kommunernas skyldighet att svara för vissa elevresor. Föredragande statsrådet ansåg att eftersom det särskilda statsbidraget som betalades ut för gymnasieelevernas resor skulle komma att ingå i det statsbidrag som skulle utgå till hemkommunen, borde i linje med detta även ansvaret för elevernas resor mellan bostaden och skolan föras över på hemkommunen. 
 4 
  
 Bidraget från CSN kommer därför endast i fråga för ett tiotal elever som inte är folkbokförda i en svensk kommun utan anses vara utvandrade. År 2010 var det tio elever och år 2011 var det elva elever som fick bidrag för dagliga resor från CSN. 
 I utredningens direktiv anges, som tidigare nämnts, att elever som studerar utomlands således har rätt till bidrag för dagliga resor enligt två olika regelverk. Detta gäller emellertid inte i praktiken. De elever som är folkbokförda i Sverige får bidrag för dagliga resor från sin hemkommun, medan de elever som studerar i utlandet med svensk studiehjälp och som inte är folkbokförda i Sverige, får bidrag för dagliga resor från CSN. Det är således kommunerna, som med några få undantag, ansvarar för ersättning för elevernas resor mellan bostad och skola. 
 CSN har vid ett flertal tillfällen påtalat att det stöd för dagliga resor som hanteras av CSN bör upphöra eftersom det berör ytterst få personer och medför betydande administrativa kostnader. Enligt 
  
 3 
 CSN, Konsekvensutredning med anledning av förslag till ändrade föreskrifter om studie- hjälp,  
 2013-03-19, 
  dnr  
 2013-119-2876. 
  
 4  
 Prop. 1990/91:85 s. 176. 
 198 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 CSN:s mening är det inte rimligt att ha ett bidrag där administrationskostnaden är nästan lika stor som transfereringen. Om det inte är möjligt att låta stödet helt upphöra, anser CSN att stödet i stället bör kunna hanteras på kommunal nivå. 
 5 
  
 5.4 
  
 Överprövning 
  
 Ett beslut enligt förordningen om bidrag till utlandsstuderande för dagliga resor får inte överklagas enligt femte punkten i förordningen. Förvaltningsrätten i Härnösand har emellertid i en dom 
 6  
 nyligen åsidosatt överklagandeförbudet på grund av artikel 6 i Europakonventionen och därmed ansett att beslut enligt nämnda förordning kan överklagas. Förvaltningsrätten konstaterade i sina domskäl att enligt artikel 6 i Europakonventionen ska alla ha rätt till domstolsprövning i tvister som rör hans eller hennes civila rättigheter och skyldigheter, samt att rätten till studiemedel anses enligt praxis vara en sådan rättighet som avses i nämnda artikel. Mot bakgrund av att det saknas andra möjligheter att få sin rätt till  
 studiemedel 
  
 7  
 enligt förordningen prövad, ansåg förvaltningsrätten att överklagandeförbudet skulle åsidosättas. Kammarrätten har instämt i denna bedömning 
 8 
 . 
 Ett beslut enligt lagen om kommunernas skyldighet att svara för vissa elevresor, kan endast bli föremål för laglighetsprövning enligt 10 kap. kommunallagen. 
  
 5 
  
 Se bl.a. CSN:s yttrande över Studiehjälpsutredningens betänkande Ekonomiskt stöd vid ungdomsstudier (SOU 2003:28) s. 24. 
  
 6 
  
 Förvaltningsrätten i Härnösands dom från den 31 maj 2012, mål nr  
  
 708-12. 
  
 7 
  
 Frågan är om inte förvaltningsrätten avser  
  
 studiehjälp  
 även om bidrag för dagliga resor till utlandsstuderande inte räknas upp i 2 kap. 1 § studiestödslagen där studiehjälp definieras. 
  
 8 
  
 Kammarrätten i Sundsvalls dom från den 12 mars 2013, mål nr  
  
 1366-12. 
  
 199 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 5.5 
  
 Överväganden och förslag 
  
 5.5.1 
  
 Kan bidrag för dagliga resor lämnas samtidigt som stöd för inackordering? 
  
 Bidrag till utlandsstuderande för dagliga resor och det statliga inackorderingstillägget kan enligt 5 kap. 11 § 4 stycket CSNFS 2001:6 inte lämnas samtidigt. Frågan om det kommunala bidraget för dagliga resor kan lämnas samtidigt som inackorderingsstöd är inte uttryckligen reglerat i någon författning. Däremot har frågan aktualiserats i RÅ 2010 ref. 26. Den rimliga tolkningen av rättsfallet är att inackorderingsstöd och ersättning för dagliga resor inte kan lämnas samtidigt, se avsnitt 5. Detta trots att inackorderingstillägg inte är avsett att täcka kostnaderna för elevens resor till och från skolan. Högsta förvaltningsdomstolens dom medför att de elever som är inackorderade på skolorten utestängs från stöd för elevresor och de drabbas därmed av extra kostnader, jämfört med de elever som studerar på hemorten. 
 Den undersökning som utredningen och Sveriges Kommuner och Landsting (SKL) genomfört angående det kommunala inackorderingsstödet visar att 17 procent av kommunerna ger bidrag för dagliga resor till elever som även erhåller inackorderings- stöd. 
 I de flesta fall föreligger sannolikt inte behov av både ersättning för dagliga resor och inackorderingsstöd. Undantag kan dock förekomma, särskilt i storstadsregionerna och inte minst i storstockholmsområdet. Ersättning för dagliga resor och inackorderingsstöd bör dock inte utgå samtidigt, främst av kostnadsskäl. Ett annat skäl för ställningstagandet är att eleverna bör uppmuntras att söka inackorderingsbostad i närheten av skolan. Det förhållandet att inackorderingsstöd och reseersättning inte kan utgå samtidigt bör dock regleras i lagen om kommunernas skyldighet att svara för vissa elevresor, så att det blir tydligt och förutsebart för den enskilde. 
 I avsnitt 5.2 redogörs det för att bestämmelsen i 2 § lagen om kommunernas skyldighet att svara för vissa elevresor är utformad på ett sätt som vid en strikt tolkning av bestämmelsen skulle innebära att de elever som går i gymnasieskolan, men som på grund av åldern ännu inte är berättigade till studiebidraget inom studie- hjälpen och inte heller har studiehjälp i form av inackorderingsstöd, inte har rätt till ersättning för dagliga resor. Det är uppenbart att 
 200 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 detta inte har varit lagstiftarens mening och bestämmelsen bör därför förtydligas. 
  
 Mitt förslag:  
 Ersättning för dagliga resor och inackorderings- stöd ska inte utgå samtidigt. 
 Lagen om kommunernas skyldighet att svara för vissa elev- resor ska ändras så att det framgår att denna lag även gäller för elever som går i gymnasieskolan, men som på grund av åldern ännu inte är berättigade till studiebidrag. 
  
 5.5.2 
  
 Bidrag till utlandsstuderande för dagliga resor 
  
 I avsnitt 5.3 beskrivs att svenska medborgare som studerar i utlandet med svensk studiehjälp under vissa förutsättningar har rätt till bidrag för dagliga resor mellan bostaden och skolan. CSN har uppgett att myndigheten utbetalar sådant bidrag endast om eleven inte är folkbokförd i någon svensk kommun, utan anses utvandrad. För att förordningen inte ska strida mot  
 EU-rätten, 
  lämnas bidraget även enligt CSN till utländska medborgare som uppfyller något av de  
 EU-rättsliga 
  villkoren av arbetstagare, anhörig till arbetstagare eller permanent uppehållsrätt. 
 CSN har uppgett att stödet berör ytterst få personer samt medför betydande administrativa kostnader. Det är en orimlig administrativ börda för CSN att upprätthålla ett system för ett stöd vars administrationskostnad har uppgetts vara nästan lika stor som transfereringen. Skälen för att stödet överhuvudtaget ska utgå kan även ifrågasättas, eftersom det rör bidrag för dagliga resor i utlandet för ett tiotal elever per år som antingen är svenska medborgare som har utvandrat från Sverige eller som är utländska medborgare. 
 Jag föreslår därför att förordningen om bidrag till utlandsstudier för dagliga resor ska upphävas. Om detta förslag inte genomförs bör överklagandeförbudet i förordningen tas bort och ersättas med en besvärshänvisning till allmän förvaltningsdomstol. 
  
 Mitt förslag:  
 Förordningen om bidrag till utlandsstuderande för dagliga resor ska upphävas. 
 201 
  
 6 
  
 Stöd för inackordering och dagliga resor för personer med funktionsnedsättning 
  
 6.1 
  
 Inledning 
  
 Utredningen har i uppdrag att analysera de stöd som elever med funktionsnedsättning får till resor och inackordering och klargöra om det finns behov av ett kompletterande bidrag inom studie- hjälpen som innebär att elever med funktionsnedsättning kan få ytterligare stöd till resor och inackordering efter behov. Inriktningen ska vara att det är den grupp som i dag omfattas av rätten till förlängt barnbidrag och/eller aktivitetsersättning som ska omfattas. 
 I betänkandet Den framtida gymnasiesärskolan (SOU 2011:8) behandlas frågan om hur villkoren för elever i gymnasiesärskolan som studerar på annan ort än hemkommunen bör se ut. I betänkandet föreslås att elever i gymnasiesärskolan ska ha rätt till inackorderingsstöd och inackorderingstillägg på samma villkor som en elev i gymnasieskolan. Från och med höstterminen 2013 träder förslaget i kraft. Då får elever i gymnasiesärskolan också rätt till inackorderingsstöd från sin hemkommun eller inackorderings- tillägg från CSN. I utredningen påpekas emellertid att många elever i gymnasiesärskolan som studerar på annan ort har kostnader för boende och resor till följd av sina funktionsnedsättningar som vida överstiger det generella stöd som kan lämnas i form av  
 inackorderingsstöd/-tillägg. 
  
 Enligt betänkandet täcks dessa merkostnader för vissa elever genom att han eller hon har rätt till stöd enligt lagen (1993:387)om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) eller stöd enligt socialtjänstlagen. Men, menar utredaren: 
 203 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 Att vissa elever i gymnasiesärskolan har rätt till stöd enligt LSS eller får stöd enligt socialtjänstlagen räcker inte för att täppa till de hål som finns i systemet. 
 I betänkandet föreslås därför att en ny utredning tillsätts med uppgift att utreda förutsättningarna för att införa ett kompletterande bidrag som kan möjliggöra att elever i gymnasie- särskolan ska kunna göra val av utbildning på likvärdiga grunder som andra gymnasieelever. Systemet föreslås bli utformat så att det omfattar elever med funktionsnedsättning generellt. 
  
 6.2 
  
 Dagens stöd till elever med funktionsnedsättning 
  
 6.2.1 
  
 Vem har rätt till stöd enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade? 
  
 Gymnasiesärskolan vänder sig till ungdomar vars skolplikt har upphört och som har gått i grundsärskolan eller som inte kan gå i gymnasieskolan därför att de har en utvecklingsstörning 
 1 
 . 
 Den som omfattas av LSS tillhör lagens personkrets och kan söka de rättigheter som lagen ger, om han eller hon har behov av stöd och inte får stödet på något annat sätt. 
 LSS personkrets delas in i tre grupper i 1 §: 
  
 personer med utvecklingsstörning, autism eller autismliknande tillstånd 
  
 personer med betydande begåvningsmässigt funktionshinder efter hjärnskada i vuxen ålder, föranlett av yttre våld eller kroppslig sjukdom, och 
  
 personer med andra stora och varaktiga fysiska eller psykiska funktionshinder som ger betydande svårigheter i den dagliga livsföringen och som har ett omfattande behov av stöd. 
  
 1  
 Enligt  
 1985-års 
  skollag ska det som sägs om utvecklingsstörda även gälla för personer med autism eller autismliknande tillstånd. I den nya skollagen (2010:800) ska elever med autism eller autismliknande tillstånd bara att tillhöra målgruppen om de också har en utvecklingsstörning eller en betydande och bestående begåvningsmässig funktionsnedsättning på grund av hjärnskada, föranledd av yttre våld eller kroppslig sjukdom. Det innebär att skolformerna grundsärskolan, gymnasiesärskolan och särskild utbildning för vuxna i den nya skollagen endast är förbehållna elever med utvecklingsstörning eller betydande och bestående begåvningsmässig funktionsnedsättning. 
 204 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 Följaktligen tillhör elever i gymnasiesärskolan definitionsmässigt personkretsen enligt 1 § LSS och har efter bedömning därmed rätt till insatser enligt lagen. Nästa fråga är om andra elever med funktionsnedsättningar som i dag omfattas av rätten till förlängt barnbidrag och aktivitetsersättning även omfattas av LSS. 
 Tillhör alla elever med funktionsnedsättningar LSS personkrets? 
 Bedömning av personkrets enligt punkt 1 och 2 görs utifrån ett diagnostiskt perspektiv, vilket gör att utrymmet för olika tolkningar är högst begränsat. Den intressanta frågan är därför vem, utöver dem som omfattas av punkt 1 och 2, som tillhör personkretsen. 
 Personkretsen som avses omfattar personer med varaktiga fysiska eller psykiska funktionsnedsättningar som uppenbart inte beror på normalt åldrande, om de är stora och förorsakar betydande svårigheter i den dagliga livsföringen och därmed ett omfattande behov av stöd eller service. 
 För att någon ska anses tillhöra personkretsen i 1 § 3 LSS krävs att alla rekvisiten i lagrummet är uppfyllda. Följaktligen räcker det inte med att funktionsnedsättningen bedöms varaktig utan den måste även medföra betydande svårigheter i den dagliga livs- föringen och därmed ge upphov till omfattande behov av stöd och service. Vad som avses härmed är, enligt förarbetena till LSS 
 2 
 , att den enskilde inte på egen hand kan klara vardagsrutiner som toalettbestyr och hygien, påklädning, mathållning, kommunikation, förflyttning inomhus eller utomhus, sysselsättning och nödvändig träning och/eller behandling. 
 I begreppet omfattande behov av stöd och service kan ligga både kvantitativa och kvalitativa aspekter. Det innebär att den enskilde i allmänhet har ett dagligt behov av långvarigt eller upprepat stöd. 
 Av det nämnda är det möjligt att komma till slutsatsen att elever med funktionsnedsättningar inte i någon generell mening tillhör personkretsen i 1 § 3 LSS. Personer med mindre omfattande funktionsnedsättningar eller personer som klarar av sin dagliga livsföring omfattas inte. Alla som idag omfattas av rätten till förlängt barnbidrag och aktivitetsersättning ingår per definition inte i personkretsen i 1 § 3 LSS. 
  
 2  
 Prop. 1992/93:159 s. 169. 
 205 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 Har alla i personkretsen rätt till bostad med särskild service via LSS? 
 Det stöd som ungdomar kan få via LSS för att möjliggöra studier på annan ort är bostad med särskild service för ungdomar som behöver bo utanför föräldrahemmet. Frågan är då om personer som tillhör personkretsen i 1 § 3 LSS har rätt till bostad med särskild service i de fall behovet är föranlett av att den gymnasieskola han eller hon önskar studera vid inte är belägen inom eller på pendlingsavstånd från hemkommunen. 
 Högsta förvaltningsrätten (tidigare Regeringsrätten) har prövat ett sådant ärende (RÅ 2003 ref. 79) och resonerade då på följande sätt. Enligt då gällande skollag hade en kommun rätt att i sin särskola ta emot en elev från annan kommun utan att kommunerna träffat någon överenskommelse härom. För det fall det på grund av skolsituationen eller av annan anledning för en elev uppkom behov av boende utanför föräldrahemmet fanns i skollagen inte några regler om inackordering av särskoleelever 
 3 
 . I stället hänvisas i lagen till LSS. 
 Enligt LSS har enskilda som omfattas av lagen rätt till insatser bl.a. i form av bostad med särskild service för barn och ungdomar som behöver bo utanför föräldrahemmet, om det föreligger ett behov som inte tillgodoses på annat sätt (7 § och 9 § 8 LSS). I förarbetena till lagstiftningen uttalades bl.a. att sådant boende kunde vara orsakat av den unges skolsituation och av omfattande omvårdnadsbehov. 
 4  
 När en elev efter eget val och önskemål från sina vårdnadshavare tagits emot i en särskola utanför sin hemkommun är det således hans eller hennes behov av stöd och service för att kunna fullfölja denna skolgång som bestämmer om han eller hon är berättigad till den begärda insatsen. 
 Utifrån domstolens resonemang är det möjligt att dra slutsatsen att elever i gymnasiesärskolan med dagens system har möjlighet att få det stöd som behövs för att kunna göra val av utbildning på likvärdiga grunder som andra gymnasieelever. Detta förhållande förändras inte av det faktum att elever i gymnasiesärskolan numera omfattas av reglerna om rätten till inackorderingsstöd. LSS ska alltjämt säkerställa rätten till insatser när stödet enligt andra lagar är otillräckligt. 
  
 3 
  
 Sedan 1 april 2012 finns regler om inackorderingsstöd även till elever i gymnasiesärskolan, se 18 kap. 32 § skollagen. De tillämpas på utbildning som bedrivs efter den 30 juni 2013. 
  
 4 
  
 Prop. 1992/93:159 s. 81. 
  
 206 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 Detta betyder emellertid inte att dagens system omfattar alla elever med funktionsnedsättningar. Personer med funktions- nedsättningar som inte bedöms tillhöra personkretsen i LSS faller utanför. Det betyder inte heller att alla elever i gymnasiesärskolan har rätt till boende med särskilt stöd enligt LSS. Att tillhöra personkretsen betyder inte att man per automatik har rätt till bostad med särskild service. För att kunna fastställa detta krävs ytterligare en individuell bedömning av den enskildes behov. 
 Invändningar mot att låta LSS täcka behovet 
 Nästa fråga är om bostad med särskild service enligt 9 § 8 LSS är en lämplig insats för alla elever som ingår i personkretsen för LSS och studerar på annan ort? Socialstyrelsen har t.ex. riktat kritik mot den hänvisning till LSS som tidigare fanns i skollagen. Man skriver: 
 Bostad med särskild service är en insats som beskrevs i prop. 1992/93:159 ska vara ett varaktigt boende med hemlika förhållanden med ett mycket begränsat antal boende. Socialstyrelsens tillsyn har uppmärksammat att kommuner byggt upp boendeenheter intill skolor och betraktat dessa som bostad med särskild service enligt 9 § 8 LSS, trots att dessa inte är jämförbara med de 9 § 8 boenden som beskrivs i förarbetena till LSS. En trolig orsak är att kommunerna tolkat skollagen som att detta är en möjlig ekonomisk lösning på elevernas bostadsbehov då eleverna inte får inackorderingsbidrag. Detta förhållande är olyckligt på många sätt och rättsosäkert, då elever får en insats som inte stämmer med lagstiftarens avsikt. 
 5 
  
 I Socialstyrelsens handbok för rättstillämpning 
 6  
 förtydligar myndigheten det upplevda problemet med att låta LSS täcka det behov av ekonomiskt stöd för elever i gymnasiesärskolan som studerar på annan ort och behöver ett internatboende: 
 Att bevilja bostad med särskild service till elever som ingår i person- kretsen för LSS, men som inte behöver insatsen i den form som lagen föreskriver, är således delvis ett sätt att lösa vem som ska betala för ett boende i samband med skolgång på annan ort. Det kan innebära att vissa elever som beviljats insatsen 9 § 8 LSS inte har det stora behov av stöd och service i boendet som den målgrupp som insatsen egentligen är tänkt för. 
  
 5 
  
 Socialstyrelsen 2011, Remissyttrande på SOU 2011:8. 
  
 6 
  
 Socialstyrelsen, 2012, s. 122. 
  
 207 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 Socialstyrelsens bedömning tycks dock vara att detta problem kommer att upphöra genom att även elever i gymnasiesärskolan blir berättigade till  
 inackorderingsstöd/-tillägg. 
 7 
  
 Precis som Socialstyrelsen gör gällande finns det en del som talar för att det inte är lagstiftarens avsikt att alla elever i gymnasie- särskolan som studerar på annan ort ska ha rätt till bostad med särskild service, även om lagens bokstav tycks uttrycka detta. 
 Så sent som år 2012 genomförde t.ex. regeringen en ändring i skollagen som innebar att den hänvisning som tidigare fanns till 9 § 8 LSS nu togs bort. Motivet till förändringen angavs vara att 
 hänvisningen kan ha gett elever och andra den felaktiga uppfattningen att alla elever i gymnasiesärskolan har rätt till sådant stöd och boende, vilket inte är fallet. 
 8 
  
 Behov av ett kompletterande bidrag 
 Problemet som identifierats av Socialstyrelsen får inte sin lösning fullt ut när elever i gymnasiesärskolan får rätt till inackorderings-  
 stöd/-tillägg. 
  Det kommer alltjämt att finnas en grupp elever i gymnasiesärskolan som har ett behov av stöd som är större än det som kan tillgodoses av  
 inackorderingsstödet/-tillägget, 
  men mindre än vad insatserna via LSS är utformade för att täcka. Det handlar om en grupp elever vars boende utanför föräldrahemmet på grund av funktionsnedsättning medför vissa merkostnader som  
 inackorderingsstödet/-tillägget 
  inte täcker. Detta torde även gälla andra elever med funktionsnedsättning än de som idag omfattas av rätten till förlängt barnbidrag och aktivitetsersättning. Slutligen kan konstateras att det via LSS inte finns något särskilt stöd till resor. 
  
 6.2.2 
  
 Vem har rätt till stöd enligt socialtjänstlagen? 
  
 Av 1 kap 1 § andra och tredje styckena socialtjänstlagen (2001:453) framgår att socialtjänsten under hänsynstagande till människans ansvar för sin och andras sociala situation ska inriktas på att frigöra och utveckla enskildas och gruppers egna resurser. Verksamheten 
  
 7 
  
 Socialstyrelsen, 2012, s.  
  
 122–123. 
  
 8 
  
 Prop. 2011/12:50, s.  
  
 116–117. 
  
 208 
 SOU 2013:52 Stöd för inackordering 
 ska bygga på respekt för människors självbestämmande och integritet. 
 Enligt 4 kap 1 § socialtjänstlagen har den som inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på annat sätt rätt till bistånd av socialnämnden för sin försörjning och för sin livsföring i övrigt 
 9 
 . Den enskilde ska genom biståndet tillförsäkras en  
 skälig levnadsnivå.  
 Biståndet ska utformas så att det stärker hans eller hennes möjligheter att leva ett självständigt liv. 
 Högsta förvaltningsdomstolen (tidigare Regeringsrätten) har i ett avgörande funnit att en socialnämnd är skyldig att utge bistånd för att ett barn på grundskolenivå, som har haft speciella behov i form av undervisning och skolmiljö, skulle kunna gå i fristående skola när kommunens skolförvaltning inte tillgodosett och inte heller visats kunna tillgodose de särskilda behoven (RÅ 1986 ref 90). I ett annat avgörande har Kammarrätten i Göteborg (mål  
 4722-04) 
  beviljat en kvinna med särskilda behov bistånd för gymnasiestudier på internat. 
 Följaktligen är det möjligt att bevilja bistånd för kostnader som uppstår på grund av inackordering under vissa omständigheter. Bedömningen är dock av sådant slag att långt ifrån alla som i dag omfattas av rätten till förlängt barnbidrag och aktivitetsersättning kan få bistånd via socialtjänstlagen för att möjliggöra val av utbildning på likvärdiga grunder som andra gymnasieelever. För det första måste studierna bedömas vara viktiga för att den enskilde ska kunna tillförsäkras en skälig levnadsnivå. I nästa led måste det uteslutas att kommunen till ett lägre pris kan tillhandahålla utbildning som tillgodoser den enskildes behov i detta hänseende, eller om ekonomiskt bistånd till inackordering vid en specifik skola är nödvändig för att den enskilde ska anses tillförsäkrad en skälig levnadsnivå. 
 Sammanfattningsvis kan konstateras att socialtjänstlagen kan täcka merkostnader som uppstår i en inackorderingssituation och för resor för vissa personer med funktionsnedsättning, men långtifrån för alla. Omständigheterna måste vara mycket specifika för att rätt till bistånd ska föreligga. 
  
 9  
 För den som tillhör personkretsen i 1 § 3 LSS prövas först om hans eller hennes behov kan tillfredsställas, t.ex. via insatsen bostad med särskild service, innan bistånd via social- tjänstlagen kan komma ifråga. 
 209 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 6.2.3 
  
 Vem har rätt till stöd enligt förordningen om bidrag till vissa funktionshindrade elever i gymnasieskolan? 
  
 Det finns ytterligare ett bidrag som kan täcka merkostnader som uppstår i en inackorderingssituation, det så kallade  
 Rg-bidraget, 
  som regleras i förordningen (1995:667) om bidrag till vissa funktionshindrade elever i gymnasieskolan.  
 Rg-bidraget 
  avser att täcka kostnader för mat och boende på studieorten samt för dagliga resor och resor till och från studieorten för vissa elever på de riksrekryterande gymnasieskolorna (Rg). 
 Ungdomar med funktionsnedsättning ska i första hand ges möjlighet att få sin utbildning i eller i anslutning till sin hem- kommun, med möjlighet att bo hemma med sin familj. För en liten grupp ungdomar med omfattande funktionsnedsättningar låter sig detta inte alltid göras med en tillfredsställande kvalitet. De riksrekryterande gymnasieskolorna för elever med vissa funktions- nedsättningar är då det enda alternativet för denna grupp. Dit räknas den  
 Rh-anpassade 
  gymnasieutbildningen i Göteborg, Kristianstad, Stockholm och Umeå för elever med omfattande rörelsehinder (RgRh) och gymnasieutbildningen för elever med dövhet, hörselskada, dövblindhet och språkstörning i Örebro (RGD/RGH). Knappt 700 elever deltog i någon av nämnda utbildningar läsåret 2009/10. 
 10 
  
 Elever på dessa utbildningar kan ansöka om  
 Rg-bidraget 
  hos CSN om han eller hon inte kan bo hemma under studietiden. Bidraget ska betraktas som en kompensation för att den studerande inte kan erbjudas adekvat utbildning i sin hemkommun. För den som bor i någon av Örebro kommuns boendeformer kommer CSN och kommunen överens om den summa som anses vara skälig för kostnader för boende, mat och annan service. Den som är elev på RGD/RGH och bor inackorderad får inackorderingsstöd från sin hemkommun.  
 Rg-bidraget 
  täcker kostnader som går utöver inackorderingsstödet. För den som har en annan form av boende, utgår  
 Rg-bidrag 
  för boendekostnader om dessa bedöms skäliga med hänsyn till prisläget på orten. Om mat inte ingår i hyran eller avgiften, beräknar CSN kostnaden till 1 300 kronor per månad. 
 Som studerande på  
 Rh-gymnasium 
  är det inte möjligt att få inackorderingsstöd eller inackorderingstillägg. Stat, hemkommun och hemlandsting ersätter i stället de  
 Rh-anpassade 
  skolornas huvudman för kostnader för boende, omvårdnad och habilitering. 
  
 10  
 Statskontoret, 2010. 
 210 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 För den som är elev vid ett  
 Rh-gymnasium 
  utgår också ersättning för mat och boende i form av  
 Rg-bidrag. 
  Elevavgiften, som täcks av  
 Rg-bidraget, 
  är 3 000 kronor i månaden, varav 1 500 kronor avser kost och 1 500 kronor logi. 
  
 Rg-bidraget 
  täcker högst 18 tur och returresor mellan den ordinarie bostadsorten och studieorten under ett läsår. Resorna kan utnyttjas av eleven eller någon anhörig. Bidraget täcker också eventuella kostnader för dagliga resor mellan bostaden på studie- orten och skolan om dessa inte finansieras på annat sätt. Om den enskilde behöver ledsagare för att resa kan han eller hon få ersättning för ledsagarens resekostnad. 
 Om den enskilde uppbär aktivitetsersättning ska pengarna i första hand användas till boende och service. Om aktivitets- ersättningen inte täcker kostnaden för boende, service, hemresor och mat utgår  
 Rg-bidrag 
  för mellanskillnaden. Om den enskilde får inackorderingsstöd och/eller bostadstillägg minskas  
 Rg-bidraget 
  med motsvarande belopp. 
 Sammanfattningsvis kan  
 Rg-bidraget 
  täcka merkostnader som uppstår i en inackorderingssituation och för resor för vissa personer med funktionsnedsättning, men långtifrån för alla elever. Bara personer som deltar i utbildning på någon av de riks- rekryterande gymnasieskolorna för elever med vissa funktions- nedsättningar kan få del av  
 Rg-bidraget. 
  
 6.3 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Det finns en rad olika system som elever med funktionsnedsättning kan få stöd från när de studerar på annan ort. Det handlar då om stöd för behov som går utöver de som kan täckas av  
 inackorderingsstödet/-tillägget. 
  Långt ifrån alla elever med funktionsnedsättning täcks emellertid av dessa system och dagens system är inte alltid anpassade till den nivå av stöd som det finns behov av. 
  
 6.3.1 
  
 Möjligheten att utvidga  
  
 Rg-bidraget 
  
 Utredningen har mot denna bakgrund övervägt en utvidgning av  
 Rg-bidraget, 
  men bedömer att en sådan utvidgning inte är lämplig.  
 Rg-bidraget 
  är ett utfyllnadsbidrag som avräknas mot andra 
 211 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 ersättningar och bidrag.  
 Rg-bidraget 
  är också helt individanpassat vad gäller t.ex. resor. Sammantaget medför detta att administrationen av  
 Rg-bidraget 
  blir mycket arbetsintensiv och därmed mycket kostsam. Enligt CSN:s årsredovisning för 2012 kostar varje  
 Rg-bidragsärende 
  2 727 kronor att administrera. Detta kan jämföras med andra bidrag som också kräver manuell handläggning. Inackorderingstillägget och extra tillägget är sådana bidrag och kostar 460 respektive 376 kronor per ärende. 
 11  
 De höga administrativa kostnaderna för  
 Rg-bidraget 
  talar emot en utvidgning av mottagargruppen. Vidare finns det principiella invändningar mot en utvidgning.  
 Rg-bidraget 
  vänder sig i dag till en liten grupp ungdomar med omfattande funktionsnedsättningar vars hemkommuner inte kan anordna gymnasieutbildning för dem. De är hänvisade till dessa specialanpassade utbildningar. Att full kostnadstäckning utgår för de merkostnader som uppstår på grund av att studierna förläggs till en annan kommun är därför helt naturligt. Andra gymnasieungdomars situation, oavsett om de har en funktionsnedsättning eller inte, kan därför inte likställas med situationen för denna specifika grupp. Detta talar emot en utvidgning av  
 Rg-bidraget, 
  men talar också emot ett avskaffande av  
 Rg-bidraget 
  till förmån för ett mer schabloniserat och lätt- administrerat bidrag. 
 Ställningstagandet att behålla  
 Rg-bidraget 
  i sin nuvarande form aktualiserar frågan om vilka justeringar som måste göras för att anpassa bidragets utformning till övriga förslag som lämnas i betänkandet. 
 Med dagens regelverk har elever på den riksrekryterande gymnasieutbildningen för elever med dövhet, hörselskada, dövblindhet och språkstörning i Örebro (RGD/RGH) rätt till inackorderingsstöd från sin hemkommun. Det statliga  
 Rg-bidraget 
  täcker kostnader för boende, mat och annan service som går utöver inackorderingsstödet. I kapitel 4 föreslås att det kommunala inackorderingsstödet avskaffas och att det statliga inackorderings- tillägget utvidgas till att även omfatta studerande på skolor med offentlig huvudman. Det nya enhetliga stödet föreslås heta inackorderingsstöd. 
 Två lösningar står till buds. Antingen övertas de kostnader som i dag täcks av det kommunala inackorderingsstödet av det statliga inackorderingsstödet eller så får  
 Rg-bidaget 
  överta kostnaden. 
  
 11  
 Centrala studiestödsnämnden, 2012b. 
 212 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 Den generella utgångspunkten är att elever med funktions- nedsättningar i görligaste mån ska omfattas av samma bestämmelser och regler som alla andra elever och därför få statligt inackorderingsstöd. Det finns ett egenvärde i att bli behandlad som alla andra. Det finns dock uppenbara fördelar med en utvidgning av  
 Rg-bidraget 
  i detta sammanhang. När CSN föreslås ha hand om allt stöd för inackordering, är det onödigt besvärligt att eleverna ska ansöka om  
 Rg-bidrag 
  som sedan ska avräknas mot inackorderings- stödet som eleven också ansöker om hos CSN. Enkelhet, såväl ur ett studerande- som myndighetsperspektiv, talar för en utvidgning av  
 Rg-bidraget 
  för elever på RGD/RGH. 
 Eftersom elever på RGD/RGH redan omfattas av en rad specialregler och undantag förespråkas en utvidgning av Rg- bidraget i detta avseende. 
 Med dagens regelverk har elever på de  
 Rh-anpassade 
  gymnasie- utbildningarna i Göteborg, Kristianstad, Stockholm och Umeå (RgRh) inte rätt till inackorderingsstöd från kommunen. Detta regleras i 15 kap 32 § skollagen. Dessa elever får istället sitt uppehälle bekostat dels med verksamhetsbidrag från hem- kommunen och från staten, dels med  
 Rg-bidrag. 
  
 Som ett resultat av förslaget att staten ska ta över ansvaret för allt stöd till inackordering, ska bestämmelserna om hem- kommunens ansvar tas bort i skollagen. I och med detta bör undantagsbestämmelsen i 15 kap 32 § första stycket punkten 3, om att elever vid  
 Rh-anpassad 
  utbildning inte kan få inackorderings- stöd, föras över till studiestödsförordningen så att statligt inackorderingsstöd inte heller kan utgå till elever på RgRh framgent. 
  
 Mitt förslag 
 : Elever på RGD/RGH ska få hela kostnaden för boende, mat och annan service bekostad via  
 Rg-bidraget 
  när det kommunala inackorderingsstödet avskaffas. 
 Elever på  
 Rh-anpassad 
  utbildning ska inte ha rätt till statligt inackorderingsstöd, utan även fortsättningsvis få sitt uppehälle bekostat med verksamhetsbidrag från hemkommunen och från staten, samt med  
 Rg-bidrag. 
  
 213 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 6.3.2 
  
 Extra inackorderingsstöd för studerande med funktionsnedsättning 
  
 Eftersom  
 Rg-bidraget 
  inte låter sig utvidgas till att omfatta mer än en mycket specifik grupp är min bedömning att det behövs ett nytt kompletterande bidrag till de elever som studerar på annan ort och som har merkostnader för boende och resor till följd av sina funktionsnedsättningar. 
 Att skol- och boendemiljön är tillgänglig för elever med funktionsnedsättning är en förutsättning för att de ska kunna delta i utbildningen på samma villkor som alla andra. Tillgängliggörande kan dels handla om hur den fysiska miljön utformas, dels om tillgången till stöd och assistans för dem som behöver det. Oavsett form kan tillgängliggörandet medföra kostnader. Frågan är vem som bär kostnaderna och på vilka områden den rådande ordningen föranleder införandet av ett kompletterande bidrag till elever med funktionsnedsättning. 
 Merkostnader för assistans och/eller stödperson 
 De behov unga med funktionsnedsättningar har av särskilt stöd i skolan ska i princip tillgodoses inom ramen för den kommunala verksamheten. Det är huvudmannens uppgift att se till att de resurser som krävs med hänsyn till den enskildes behov tillförs verksamheten, till exempel genom höjd personaltäthet, special- pedagogiskt stöd eller elevassistans. Med skola avses i detta sammanhang sådan utbildning som enligt 1 kap 1 § skollagen ingår i skolväsendet. I begreppet skola ingår därmed inte t.ex. folkhögskola och universitet då dessa inte regleras av skollagen. 
 Särskilt utbildningsstöd/stödperson finns reglerat i förord- ningen (2011:1163) om statligt bidrag till särskilt utbildningsstöd och erbjuds personer med omfattande rörelsehinder eller andra funktionsnedsättningar. Stödet ges endast i vissa utbildnings- sammanhang. Det gäller studier vid folkhögskola, högskola och universitet. Särskilt utbildningsstöd/stödperson finansieras genom ett statligt bidrag som administreras av Specialpedagogiska skol- myndigheten. Stödet är kostnadsfritt för användaren och det är hans eller hennes behov som styr dess utformning. Flera folkhög- skolor har byggt upp en organisation med egna stödpersoner. Deltagarna i folkhögskolekurser kan få stödperson oberoende av 
 214 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 typ av funktionsnedsättning. Vid högskolekurser ges stödperson endast till studerande med rörelsehinder. 
 Bara om det finns särskilda skäl ska personlig assistans beviljas den enskilde i samband med skolgången. Kommunen har enligt LSS ett ansvar för att tillgodose de grundläggande behoven av personlig assistans upp till 20 timmar i veckan. För den som har behov av assistans mer än 20 timmar i veckan kan det statliga bidraget assistansersättning betalas ut av Försäkringskassan. Huvudregeln säger dock att det inte går att få personlig assistans när en person vistas i eller deltar i barnomsorg, skola eller daglig verksamhet enligt 9 § 10 LSS. 
 Elever som är inackorderade på studieorten och bor i student- hem eller liknande boendeformer där omvårdnad inte ingår har däremot rätt till personlig assistans. Om rätt till assistansersättning och/eller personlig assistans enligt LSS föreligger kan den som är inackorderad och studerar på annan ort alltså ha rätt till personlig assistans under vistelsen där och under perioder då han eller hon bor hemma. Även särskilt utbildningsstöd kan ges inom ramen för gemensamma aktiviteter på folkhögskolan t.ex. på internatet, vid studieresor, vid kulturaktiviteter samt på fritiden för deltagare som bor på skolan. 
 Dagens system för att tillhandahålla assistans eller stöd till personer med funktionsnedsättningar och som studerar på annan ort bedöms därför vara fullgoda. De elever som bor på studieorten och har behov av stöd kan i dag få detta kostnadsfritt. 
 Merkostnader för anpassat boende och lagad mat 
 Nästa fråga är om det uppstår någon form av merkostnader för elever med funktionsnedsättning till följd av anpassningar i den fysiska miljön. Om detta finns i dag ingen samlad kunskap. Med hjälp av Folkbildningsrådet skickades därför en förfrågan om kostnader för inackordering ut till fem folkhögskolor som bedriver verksamhet för deltagare med funktionsnedsättning. Utredningen fick in svar från samtliga tillfrågade folkhögskolor. Bilden är inte entydig och kostnaderna för boendet varierar kraftigt. 
 Tre av de tillfrågade folkhögskolorna uppger att alla rum som är till uthyrning är anpassade så att alla, oavsett funktionsnedsättning, ska kunna bo där. Kostnaderna är därför densamma för elever med eller utan funktionsnedsättning. Från två av dessa folkhögskolor 
 215 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 har utredningen fått detaljerade uppgifter om avgifter. Den ena uppger att ett enkelrum med toalett och dusch kostar 44 450 kronor om året. Detta motsvarar en månatlig kostnad om 4 938 kronor per studiemånad om dessa beräknas till nio per läsår. I denna summa ingår emellertid tre mål mat om dagen som värderas till 22 750 kronor per läsår. Rummen har inte kök och därför blir kostanden för maten i praktiken obligatorisk. Den andra folk- högskolan som har inkommit med exakta uppgifter är betydligt billigare. Där kostar eget rum med toalett och dusch 3 200 kronor i månaden. Även här ingår obligatorisk frukost, lunch och middag. 
 De andra två folkhögskolorna har differentierade avgiftssystem som i praktiken medför merkostnader för elever med funktions- nedsättning. På dessa folkhögskolor kan så kallat anpassat boende erbjudas. I det första exemplet består denna anpassning i första hand av att eleven har en egen lägenhet, jämförbart med att hyra ett rum med delat kök som är standard på denna folkhögskola. En egen lägenhet/anpassat boende kostar här 6 040 per månad och kan jämföras med ett rum med delat kök som kostar 2 147 kronor i månaden. Detta ger en merkostnad för elever med särskilda behov på 35 040 kronor per läsår. Vidare tillkommer ytterligare kostnader för de elever som inte kan laga mat själva om 2 852 kronor i månaden för helpension. I det andra exemplet på en folkhögskola med differentierade avgifter erbjuds en rad olika boendeformer. Ett enkelrum där eleven delar toalett, dusch och kök kostar 2 115 kronor i månaden. Ett enkelrum med egen toalett och dusch, men med delat kök, kostar 2 700 kronor i månaden. Ingen av dessa boendeformer är dock speciellt anpassade för elever med funktionsnedsättning. Rum som utrustats med t.ex. höj- och sänkbar säng samt andra anpassningar (för fysiska funktions- nedsättningar) kommer i två storlekar. Ett litet anpassat rum kostar 3 505 kronor i månaden, medan ett stort anpassat rum kostar 4 500 kronor i månaden. Alla elever betalar 953 kronor för den obligatoriska lunchen (fem dagar i veckan). För den som inte kan eller vill tillreda egen mat kan frukost och kvällsmat köpas till för fem (1 594 kr/mån) eller sju dagar (2 497 kr/mån) i veckan. 
 Av de redovisade exemplen framgår det att det kan förekomma merkostnader av två slag, dels merkostnader för att få måltiderna tillredda, dels merkostnader för ett anpassat boende. Det är därför rimligt att elever som på grund av sin funktionsnedsättning inte förmår tillreda sin egen mat och/eller inte förstår när han eller hon 
 216 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 behöver äta ska kompenseras för de merkostnader som uppstår till följd av funktionsnedsättningen. 
 Enligt konsumentverket kostar livsmedel år 2013 för personer i åldern  
 18–30 
  år, som äter alla måltider förutom lunch i hemmet, i genomsnitt cirka 1 600 kronor i månaden. För ungdomar som går i gymnasieskolan och är under 21 år gamla ska vårdnadshavaren stå för dessa kostnader. Det är en kostnad som försörjningsansvarig haft även om eleven i veckorna varit bosatt i föräldrahemmet. I de exempel som redovisas ovan får eleven som högst betala 3 500 kronor i månaden för helpension sju dagar i veckan. I flertalet exempel ligger dock kostnaden runt 2 500 kronor i månaden. Jag föreslår därför att den elev som drabbas av merkostnader på grund av att han eller hon inte kan tillreda sin egen mat ska kunna ansöka om ett kompletterande schablonbidrag om 1 000 kronor i månaden, räknat i 2013 års prisnivå. Månadsbeloppet motsvarar 225 kronor i veckan då läsåret beräknas bestå av 40 veckor. 
 CSN föreslås administrera det nya bidraget som bör utformas som en behovsprövad del av inackorderingsstödet. Den enskilde ska genom läkarintyg eller på annat sätt kunna styrka behovet av att få sin mat tillredd. Däremot ska eleven inte behöva styrka att en faktisk merkostnad uppstår. Det skulle bli en onödig administrativ börda då bidraget ska utgå som schablonersättning till personer som endast kan söka sig till skolor som kan tillhandahålla helpension. 
 Den andra typen av merkostnad som kan uppstå är att eleven på grund av sin funktionsnedsättning måste hyra ett speciellt anpassat rum. Merkostnaden utgör då skillnaden mellan priset för ett anpassat rum och priset för ett standardrum. Det är i detta sammanhang lätt att konstatera att exemplen ovan ger dålig vägledning för att uttala sig om denna skillnad. I ett av exemplen uppgår skillnaden till drygt 1 900 kronor i månaden medan det i flera av de andra exemplen inte finns någon skillnad alls. 
 Å ena sidan ska staten kompensera elever för merkostnader som uppstår på grund av funktionsnedsättning. Å andra sidan får det extra inackorderingsstödet för studerande med funktions- nedsättning inte bli så frikostigt att det uppmuntrar skolor till att ta ut så mycket som möjligt i hyra. I detta sammanhang finns det dessutom ett visst mått av valfrihet för eleven då han eller hon kan välja bort att gå på en skola som har höga avgifter för anpassade rum. Därför behöver bidraget inte eftersträva full merkostnads- täckning som i fallet med den del av bidraget som avser att täcka 
 217 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 merkostnader för tillredda måltider. Även i detta sammanhang föreslås därför införandet av ett sökbart, till inackorderingsstödet kompletterande schablonbidrag om 1 000 kronor i månaden, eller 225 kronor i veckan (2013 års prisnivå), för de elever som kan styrka att de är i behov av en anpassad bostad. Utöver detta tillkommer motsvarande mellan 1 700 och 3 100 kronor i vanligt inackorderingsstöd. 
 För att det extra inackorderingsstödet för studerande med funktionsnedsättning ska behålla sitt reella värde över tid är det av stor vikt att bidragsbeloppen sedan regelbundet anpassas till kostnadsutvecklingen. Beloppen bör därför fastställas av regeringen för ett läsår i sänder förslagsvis i en särskild förordning. 
 Inackorderingsstödet föreslå således kompletteras med ett merkostnadstillägg för inackorderade elever med funktionsned- sättning. CSN kommer att ansvara för administrationen av de nya bidragen. 
  
 Mitt förslag:  
 En elev som uppfyller villkoren för rätt till inackorderingsstöd och kan visa att han eller hon till följd av funktionsnedsättning är i behov av 
  
 1. 
  
 hjälp med sina måltider, eller 
  
 2. 
  
 en särskilt anpassad bostad på studieorten ska ha rätt till extra inackorderingsstöd för studerande med funktionsnedsättning. 
  
 CSN ska administrera det nya bidraget som ska utformas som en sökbar behovsprövad del av inackorderingsstödet. Regeringen ska årligen meddela bestämmelser om bidragets storlek. Detta ska ske i en särskild förordning om inackorderingsstöd för kommande läsår. 
  
 6.3.3 
  
 Merkostnader för resor 
  
 Andra sammanhang än vad som anges ovan där det kan tänkas uppkomma merkostnader till följd av elevers funktions- nedsättningar är vid dagliga resor till och från skolan samt mellan studieorten och ordinarie bostadsort. 
 218 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 Dagliga resor 
 Följande stöd till dagliga resor kan utgå till elever med funktions- nedsättningar: 
 Elever i gymnasiesärskola med offentlig huvudman har enligt 18 kap. 30 § skollagen rätt till kostnadsfri skolskjuts inom hem- kommunen från en plats i anslutning till elevens hem till den plats där utbildningen bedrivs och tillbaka, om sådan skjuts behövs med hänsyn till färdvägens längd, trafikförhållanden, elevens funktions- nedsättning eller någon annan särskild omständighet. Elevens hemkommun eller det landsting som anordnar utbildningen ska ombesörja att skolskjuts anordnas. Enligt 18 kap. 35 § skollagen har även elever i gymnasiesärskola med enskild huvudman denna rättighet och det är elevens hemkommun som ska ombesörja att skolskjuts anordnas. 
 För elever som går i en annan kommuns gymnasiesärskola ska hemkommunen anordna skolskjuts i de fall det kan ske utan organisatoriska eller ekonomiska svårigheter (18 kap. 30 § andra stycket skollagen). Värt att notera är att elever som går i en gymnasiesärskola med enskild huvudman som är belägen i en annan kommun än hemkommunen inte har rätt till skolskjuts med dagens regler. 
 Enligt 18 kap. 31 § skollagen har en elev som blivit mottagen i första hand i en gymnasiesärskola med offentlig huvudman i en annan kommun än sin hemkommun, och som på grund av skol- gången måste övernatta i den kommunen, rätt till skolskjuts mellan den tillfälliga bostaden och den plats där utbildningen bedrivs under samma förutsättningar som gäller för elever som är hemma- hörande i kommunen. Den kommun som anordnar utbildningen ska ombesörja att skolskjutsen anordnas. Kommunens kostnader för detta ska ersättas av elevens hemkommun. Elever som mottas under samma förutsättningar i en gymnasiesärskola med enskild huvudman har inte rätt till skolskjuts med dagens regler. 
 För en elev som har rätt till studiehjälp ska den kommun som är elevens hemkommun ansvara för elevens kostnader för dagliga resor mellan bostad och skolan. Ansvaret gäller för sådana resor där färdvägen är minst sex kilometer. Enligt lagen (1991:1110) om kommunens skyldighet att svara för vissa elevresor ska stödet ges kontant eller på annat lämpligt sätt enligt kommunens bestämmande. Om hjälpen ges kontant är kommunen inte skyldig att ge högre ersättning än vad som motsvarar 1/30 av prisbas- 
 219 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 beloppet för varje hel kalendermånad som eleven har kostnader för resor mellan bostaden och skolan. 
 Enligt förordningen (1995:667) om bidrag till vissa funktions- hindrade elever i gymnasieskolan ska  
 Rg-bidrag 
  lämnas till elever i utbildningar för döva och hörselskadade enligt 10 kap. gymnasie- förordningen (2010:2039), och svårt rörelsehindrade ungdomar  
 (Rh-anpassad 
  utbildning) enligt 11 kap. gymnasieförordningen. Bidraget lämnas till elever som bor tillfälligt på utbildningsorten därför att avståndet till deras ordinarie bostad överstiger rimligt pendlingsavstånd eller därför att de har andra särskilda skäl att bo på utbildningsorten under utbildningen. 
 För gymnasieelever med funktionsnedsättning och som beviljats färdtjänst ansvarar färdtjänsten för resorna till och från skolan. Enligt lagen (1997:736) om färdtjänst ska tillstånd till färdtjänst meddelas för dem som på grund av funktionshinder, som inte endast är tillfälligt, har väsentliga svårigheter att förflytta sig på egen hand eller att resa med allmänna kommunikationsmedel. 
 Det har inte kommit till utredningens kännedom att dagens system inte fungerar eller att de dagliga resorna medför extra kostnader för elever med funktionsnedsättning. Följaktligen före- slås inte ett kompletterande bidrag för stöd till dagliga resor. 
 Det finns emellertid andra problem med dagens system som behöver rättas till. Ett sådant är att elever på gymnasiesärskolan, genom att de föreslås få rätt till studiehjälp, får rätt till både kostnadsfri skolskjuts och ersättning för elevresor samtidigt. Utredningens utgångspunkt är att det inte ska vara möjligt att åtnjuta förmåner från båda systemen. 
 Ett generöst och väl fungerande system för skolskjuts eller elevresor kan dock vara helt avgörande för om elever i gymnasie- särskolan ska kunna genomföra sina gymnasiestudier. Därför är det inte rimligt att föreslå avskaffandet av skolskjuts för elever på gymnasiesärskolan. Denna rätt bör finnas kvar, oavsett om gymnasiesärskoleeleven får studiehjälp eller studiemedel med det högre bidraget på grund av funktionsnedsättning. Samtidigt ska samhället uppmuntra elever på gymnasiesärskolan till själv- ständighet och ansvarstagande. En elev i gymnasiesärskolan bör därför i första hand få rätt till reseersättning enligt systemet för elevresor om det är tillräckligt för elevens behov. 
 För att få rätt till skolskjuts krävs redan i dag en behovs- prövning och på så sätt är rätten till skolskjuts sekundär i förhållande till elevresor. Enligt dagens regelverk ska bara den som 
 220 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 har ett behov ha rätt till skolskjuts. Däremot måste möjligheten att åtnjuta de båda systemens förmåner samtidigt stängas. 
 Vidare är det orimligt att olika regler ska gälla för elever som blivit mottagna i en gymnasiesärskola med offentlig huvudman och i en med enskild huvudman. Därför föreslås att 18 kap. 35 § skollagen även ska omfatta kostnadsfri skolskjuts för elever i gymnasiesärskola med enskild huvudman som är belägen i en annan kommun än hemkommunen. Elevens hemkommun ska ombesörja att skolskjuts anordnas, men är inte skyldig att göra det om organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för kommunen. 
 På samma sätt bör en ny bestämmelse införas i skollagen för elever som går i en gymnasiesärskola med enskild huvudman i annan kommun än sin hemkommun och som på grund av skol- gången måste övernatta i den kommunen. Bestämmelsen innebär att dessa elever får rätt till kostnadsfri skolskjuts mellan den tillfälliga bostaden och den plats där utbildningen bedrivs. Skol- skjutsen bör ombesörjas av den kommun där skolan är belägen. Kommunens kostnader för detta ska ersättas av elevens hem- kommun. Kommunen där den fristående skolan är belägen ska dock inte vara skyldig att anordna skolskjuts om organisatoriska svårigheter uppstår för kommunen eller ekonomiska svårigheter uppstår för elevens hemkommun. 
 221 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 Min bedömning 
 : En elev i gymnasiesärskolan ska i första hand få reseersättning enligt lagen om kommunens skyldighet att svara för vissa elevresor. Om det med hänsyn till färdvägens längd, trafikförhållanden, elevens funktionsnedsättning eller någon annan särskild omständighet finns behov av skolskjuts, ska en elev i gymnasiesärskolan ha rätt till sådan skjuts. 
  
 Mitt förslag 
 : Stöd enligt lagen om kommunens skyldighet att svara för vissa elevresor ska inte ges om eleven har rätt till kostnadsfri skolskjuts enligt skollagen. 
 Elever i gymnasiesärskola med enskild huvudman ska ha rätt till kostnadsfri skolskjuts även om skolan är belägen i en annan kommun än elevens hemkommun. 
 En elev som går i en gymnasiesärskola med enskild huvudman i en annan kommun än sin hemkommun och som på grund av skolgången måste övernatta i den kommunen, har rätt till skol- skjuts mellan den tillfälliga bostaden och den plats där utbildningen bedrivs under samma förutsättningar som gäller för elever som är hemmahörande i kommunen. Skolskjutsen ska ombesörjas av den kommun där skolan är belägen. Kommunens kostnader för skolskjutsen ska ersättas av elevens hemkommun. Den kommun där den fristående skolan är belägen är dock inte skyldig att anordna skolskjuts om organisatoriska svårigheter uppstår för kommunen eller ekonomiska svårigheter uppstår för elevens hemkommun. 
 Resor mellan ordinarie bostadsort och studieorten 
 Det finns i dag två system som är utformade för att täcka kostnader för resor mellan den ordinarie bostaden och studieorten. Som redan konstaterats har elever på de riksrekryterande gymnasieskolorna för elever med vissa funktionsnedsättningar rätt till  
 Rg-bidraget 
  som bland annat kan täcka kostnader för tur och returresor mellan ordinarie bostadsort och studieorten. Det andra systemet är det vanliga inackorderingstillägget vars syfte är att undanröja geografiska hinder för gymnasieutbildning och minska de merkostnader som uppstår när elever måste inackorderas på skolorten för att genomgå sin utbildning. Alla som studerar på gymnasienivå och i övrigt uppfyller kriterierna, även elever på gymnasiesärskolan, har rätt till inackorderingstillägg från och med 30 juli 2013. 
 222 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd för inackordering 
  
 Det finns emellertid ett behov av stöd för resor mellan den ordinarie bostaden och studieorten hos elever med funktions- nedsättning som inte blir tillgodosedda med dagens system. Det gäller elever som på grund av funktionsnedsättning inte kan resa med allmänna kommunikationsmedel, varken med eller utan assistans. För elever som kan nyttja de allmänna kommunikations- medlen finns inga merkostnader till följd av funktionsned- sättningen. För elever som behöver assistans för att kunna nyttja de allmänna kommunikationsmedlen och som beviljats insats enligt 9 § 2 lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktions- hindrade (LSS), i form av biträde av personlig assistent tillkommer heller ingen extra kostnad för resor mellan studieort och bostads- ort. Utredningen har varit i kontakt med vissa folkhögskolor vars representanter emellertid vittnar om att riksfärdtjänsten inte täcker resor mellan den ordinarie bostaden och skolan för elever som är i behov av detta. Informationen som kommit utredningen till handa tyder på att olika kommuner tillämpar lagen (1997:735)om riksfärdtjänst olika. En del kommuner tillhandahåller aldrig riksfärdtjänst till resor mellan studieort och bostadsort, medan andra kommuner kan lämna ersättning för reskostnader för elever i denna situation. Det tycks således oklart om tillstånd till kommunal riksfärdtjänst kan meddelas för resor mellan föräldra- hemmet och skolorten. 
 I 1 § lagen om riksfärdtjänst stadgas att en kommun ska på de villkor som anges i lagen lämna ersättning för resekostnader för personer som till följd av ett stort och varaktigt funktionshinder måste resa på ett särskilt kostsamt sätt. I 5 § anges under vilka förutsättningar tillstånd till riksfärdtjänst ska meddelas. Av punkten 2 framgår att ändamålet med resan ska vara rekreation, fritidsverksamhet eller någon annan enskild angelägenhet. Vidare gäller enligt punkten 5 att resan inte av någon annan anledning bekostas av det allmänna.. 
 Högsta förvaltningsdomstolen (tidigare Regeringsrätten) har i ett avgörande (RÅ 1995 ref. 54) funnit att om ändamålet med en resa mellan studieorten och hemorten är att den enskilde ska träffa och umgås med sin familj är det att jämställa med det som avses med rekreation, fritidsverksamhet eller någon annan enskild angelägenhet i lagen om kommunal riksfärdtjänst 
 12 
 . Det aktuella målet avser en pojke med Rivera syndrom som efter en 
  
 12  
 Lagen (1993:963) om kommunal riksfärdtjänst upphörde att gälla den 1 januari 1998 och har ersatts av lagen (1997:735) om riksfärdtjänst. 
 223 
  
 Stöd för inackordering 
  
 SOU 2013:52 
  
 överenskommelse mellan skolstyrelsen i hemkommunen och landstinget vistades på en kombinerad skola och behandlingshem för autistiska barn. Kostnaden för skolgången och behandlingen delades av skolförvaltningen och landstinget. Av utredningen framgår att pojken till följd av sådan funktionsnedsättning som avses i 1 § lagen om kommunal riksfärdtjänst haft behov av att resa på ett särskilt kostsamt sätt. Vidare framkom att pojken haft behov av två resor per månad till föräldrahemmet. Frågan som domstolen hade att behandla var om ändamålet med resorna varit rekreation, fritidsverksamhet eller någon annan enskild angelägenhet. Högsta förvaltningsrätten gjorde följande bedömning. Resorna ingick i pojkens uppgjorda behandlingsprogram. Detta talar mot beviljande av riksfärdtjänst. Å andra sidan bör beaktas att resorna i praktiken främst tjänade syftet att pojken och hans familj skulle kunna träffas och umgås. Härtill kommer att de myndigheter som bekostat pojkens behandling och skolgång inte har ansett att resorna haft sådant samband med ändamålet för denna vistelse att de legat inom ramen för deras kostnadsansvar. Inte heller på annat sätt har resorna bekostats av staten, kommunen eller landstinget. Vid en samlad bedömning finner domstolen därför pojken berättigad till ersättning enligt lagen om kommunal riksfärdtjänst för de i målet aktuella reskostnaderna. 
 Av avgörandet framgår att resor mellan studieort och ordinarie bostadsort är sådana resor som täcks av riksfärdtjänst om syftet med resan är att eleven ska träffa och umgås med sin familj. Min bedömning är således att det inte finns behov av ett kompletterande bidrag för att täcka kostnader för resor mellan den ordinarie bostaden och studieorten för elever med funktions- nedsättning. I praktiken tycks det dock finnas problem med att kommunerna tolkar lagen på olika sätt. Detta måste åtgärdas, lämpligast genom att information om gällande lagstiftning sprids via Sveriges Kommuner och Landsting till kommunerna som har att tillämpa lagen om riksfärdtjänst. 
  
 Min bedömning:  
 Det finns inget behov av ett kompletterande bidrag för resor mellan ordinarie bostadsort och studieorten för personer med funktionsnedsättning. 
 224 
  
 7 
  
 Gymnasiebidrag ersätter det extra tillägget 
  
 7.1 
  
 Inledning 
  
 Extra tillägget är ett tydligt fördelningspolitiskt motiverat bidrag. Stödet infördes den 1 juli 1984, med det uttalade syftet att förbättra möjligheterna för ungdomar från inkomstsvaga hushåll att kunna bedriva studier. Extra tillägget har också en klar fördelnings- och familjepolitisk prägel, då rätten till stödet prövas mot den studerandes och föräldrarnas beräknade inkomster och eventuella förmögenhet. 
 Ända sedan det infördes har stödet syftat till att undanröja sociala hinder, så att ungdomar från inkomstsvaga hushåll kan påbörja gymnasiestudier. Resurserna ska efter prövning gå till de mest behövande. Inkomstgränser och bidragsbelopp har emellertid lämnats oförändrade sedan mitten av  
 1990-talet, 
  vilket gjort att målgruppen successivt har förändrats. 
 Ett viktigt led i förändringen och moderniseringen av studie- hjälpen är att renodla den utbildningspolitiska dimensionen. Som en konsekvens av detta bör det extra tillägget inom studiehjälpen avvecklas. Trots att målgruppen över tiden ändrat karaktär fyller det extra tillägget dock alltjämt en viktig funktion för många hushåll. Ett avskaffande av stödet skulle därför få påtagliga konsekvenser för många av mottagarna. 
  
 7.2 
  
 Extra tillägget 
  
 Extra tillägg utbetalas, efter ansökan, till studerande som kommer från hushåll med låga inkomster. Den studerande ska vara under 20 år och studera på heltid. Extra tillägg kan utgå vid studier på gymnasieskolan, folkhögskola, kommunal vuxenutbildning och 
 225 
  
 Gymnasiebidraget ersätter det extra tillägget 
  
 SOU 2013:52 
  
 vissa andra utbildningar (t.ex. gymnasiestudier på fristående skolor). Den studerande och dennes familj får ha en sammanlagd inkomst på högst 124 999 kronor före skatt under perioden 1 juli- 30 juni. I beräkningsunderlaget inkluderas också en femtedel av den del av en eventuell förmögenhet som överstiger 75 000 kronor. Under 2012 betalade CSN ut 98,4 miljoner kronor i extra tillägg. Extra tillägget utgår med tre olika ersättningsnivåer. Vilket belopp som utbetalas styrs av vilket av den tre inkomstintervallen, enligt tabellen nedan, som den sökandes ligger inom. 
  
 7.3 
  
 Vem får extra tillägg? 
  
 Det totala antalet studerande som fick extra tillägg under 2012 uppgick till knappt 16 300. Av dessa var knappt 9 900 män och knappt 6 400 kvinnor. 
 Av det totala antalet studerande med studiehjälp är det bara några få procent som har extra tillägg. För dessa tycks dock stödet ha stor eller ganska stor betydelse. Som ett led i utredningsarbetet har utredningen i samarbete med CSN låtit genomföra en enkät- undersökning riktad till cirka 10 000 elever som hade studiehjälp under år 2011. Av undersökning framgår bl.a. att extra tillägget har stor eller ganska stor betydelse för såväl den studerandes familjs ekonomi (62 procent) som för den enskilde (94 procent). 
 I en rapport 
 1  
 konstaterar CSN att trots att inkomstgränserna inom extra tillägget har varit oförändrade sedan 1994 har både antalet och andelen studerande med extra tillägg ökat under senare år. 
 2  
 I rapporten jämförs gruppen studerande med extra tillägg vid två tidpunkter. Dels år 2005, då andelen studerande med extra tillägg hade minskat under flera år, dels år 2010 då andelen i stället ökat under en följd av år. Under såväl 2005 som 2010 hade 3 procent av de studerande extra tillägg utöver studiebidraget. 
  
 1 
  
 Centrala studiestödsnämnden, 2012a 
  
 2 
  
 Centrala studiestödsnämnden, 2012a. 
  
 226 
  
 SOU 2013:52 
  
 Gymnasiebidraget ersätter det extra tillägget 
  
 Undersökningen visar att gruppen med extra tillägg har ändrat karaktär från slutet av  
 1980-talet. 
  Från att tidigare ha lämnats till hushåll främst bestående av ensamstående mödrar lämnas det extra tillägget i dag främst till andra generationens invandrare, nyinvandrade familjer och ensamkommande flyktingbarn. Gemen- samt är att de i stor utsträckning står utanför arbetsmarknaden. Att antalet och andelen studerande med extra tillägg har ökat beror framför allt på den ökade invandringen. 
 Gruppens förändring kan förklaras med att inkomstgränserna för att kunna beviljas extra tillägg har varit oförändrade sedan 1994. Den övre inkomstgränsen motsvarade då 90 procent av medel- inkomsten för bosatta i Sverige den 31 december. Under 2010 motsvarade den 53 procent av medelinkomsten. Om stödet hade betalats ut enligt samma principer och inkomstgränserna hade höjts kontinuerligt skulle många av de ursprungliga hushållstyperna fortfarande vara berättigade till extra tillägg. 
  
 7.4 
  
 Regleringar 
  
 Det extra tillägget regleras i 2 kap. studiestödslagen (1999:1395). I 3 § framgår att extra tillägg (liksom inackorderingstillägg) kan lämnas till studerande som ännu inte uppnått åldersgränsen för att få studiebidrag (studiebidrag lämnas från och med kvartalet närmast efter kvartalet då den studerande fyller 16 år). Studiehjälp, som innefattar bl.a. extra tillägg, lämnas längst till och med det första kalenderhalvåret det år den studerande fyller 20 år. 
 I 7 §, som reglerar studiehjälpens storlek, anges att extra tillägg lämnas med 855, 570 respektive 285 kronor i månaden beroende på den sökandes inkomst. 
 I studiestödsförordningen (2000:655) regleras i 2 kap. 6 § den tid för vilken man kan få studiehjälp. Ett läsår om 40 veckor ska anses omfatta nio månader, med fyra månader på hösten och fem månader på våren, om inte CSN beslutar något annat. Om en studerande under ett läsår bedriver studier under minst nio månader får studiehjälp i form av studiebidrag och extra tillägg lämnas för tio månader. 
 I 2 kap.  
 10–13 
  §§ studiestödsförordningen (2000:655) regleras hur det ekonomiska underlaget för extra tillägget ska beräknas. Bland annat framgår att underlaget utgörs av den studerandes och hans eller hennes föräldrars beräknade inkomster liksom en 
 227 
  
 Gymnasiebidraget ersätter det extra tillägget 
  
 SOU 2013:52 
  
 femtedel av den sammanlagda förmögenhet som överstiger 75 000 kronor. 
 3  
 Med förmögenhet avses sådan förmögenhet som beräknas enligt lagen (2009:1053) om förmögenhet vid beräkning av vissa förmåner. För en studerande som är gift beräknas det ekonomiska underlaget utan hänsyn till föräldrarnas inkomst och förmögenhet. 
 Vid beräkningen av det ekonomiska underlaget ska vad som sägs om en studerande som är gift bara tillämpas om äktenskapet har ingåtts senast under kalenderhalvåret närmast före det för vilket det extra tillägget ska lämnas. Bestämmelserna om gifta studerande tillämpas även på en studerande som utan att vara gift lever tillsammans med en annan person, med vilken den studerande tidigare har varit gift eller med vilken den studerande gemensamt har eller har haft barn. 
 Vidare finns regler för vad som avses med föräldrar. En förälder är den som har vårdnaden eller, i fråga om en studerande som fyllt 18 år, senast har haft vårdnaden om den studerande, eller som är sambo med en sådan vårdnadshavare. Med förälder jämställs också den som är gift med sådan förälder till den studerande som ensam eller, i fråga om studerande som fyllt 18 år, senast ensam har haft vårdnaden om den studerande. 
 Det ekonomiska underlaget får dock beräknas utan hänsyn till föräldrarnas inkomst och förmögenhet om det finns synnerliga skäl. Överklagandenämnden för studiestöd (ÖKS) har vid ett flertal tillfällen prövat vad som utgör synnerliga skäl. 
 Synnerliga skäl kan enligt ÖKS vara oklara vårdnads- förhållanden. I ett fall stod en mor antecknad som vårdnadshavare men hade enligt tillgänglig dokumentation aldrig vistats i Sverige. 
 4  
 I ett annat fall hade en pappa först bott med familjen i Sverige men sedan lämnat landet, varpå kontakten med familjen bröts. 
 5  
 I ett tredje fall kunde inte den biologiske faderns inkomst styrkas, då det inte gick att få fram underlag från skattemyndigheten eller annan myndighet i dennes hemland. Den biologiske fadern hade heller aldrig bott i Sverige och det rådde oklarheter om han varit vårdnadshavare.  
 6  
 I samtliga fall bortsågs från förälderns inkomst, då det ansågs föreligga synnerliga skäl. 
  
 3 
  
 Enligt det nuvarande regelverket beräknas inkomstunderlaget på föräldraskapet, snarare än på vilka som bor tillsammans och ingår i hushållet. 
  
 4 
  
 Beslut från ÖKS 061204 dnr.  
  
 2006–04237. 
  
 5 
  
 Beslut från ÖKS 091102 dnr.  
  
 2009–03471. 
  
 6 
  
 Beslut från ÖKS 090311 dnr.  
  
 2009–00376. 
  
 228 
  
 SOU 2013:52 
  
 Gymnasiebidraget ersätter det extra tillägget 
  
 Synnerliga skäl att bortse från den ena förälderns inkomst och förmögenhet ansågs också föreligga då denna förälder hade dömts till fängelse för grov fridskränkning mot den sökande.  
 7 
  
 I 4 kap. i CSNFS 2001:6, finns ytterligare regler om hur det ekonomiska underlaget ska beräknas. I 2 § stadgas bland annat att med inkomst menas den del av det beräknade överskottet i inkomstslagen tjänst, näringsverksamhet och kapital vid taxeringen för respektive kalenderår som hänför sig till de två kalenderhalvår (1  
 juli–30 
  juni) inom vilka läsåret eller kursen infaller, att inkomst av tjänst ska tas upp då den kan disponeras, samt att inkomst av näringsverksamhet och kapital ska tas upp med hälften av den beräknade inkomsten under vart och ett av de två aktuella kalenderåren. 
  
 7.5 
  
 Överväganden och förslag 
  
 7.5.1 
  
 Behovet av förändringar 
  
 Ända sedan det infördes har det extra tillägget haft som syfte att i möjligaste mån undanröja sociala hinder, så att ungdomar från mindre bemedlade hushåll skulle kunna påbörja gymnasiestudier. Resurserna skulle efter prövning gå till de mest behövande. Stödet har alltså en klar fördelningspolitisk dimension. 
 Över tiden har syftet med tillägget kommit att bestå, samtidigt som det skett förändringar t.ex. vad gäller målgruppens samman- sättning. Detta förhållande kan i stor utsträckning förklaras med att inkomstgränserna har varit oförändrade sedan mitten av 1990- talet medan hushållens inkomster har ökat. 
 Av redovisningen i föregående avsnitt framgår att extra tillägget i allt väsentligt är ett familjeekonomiskt och fördelningspolitiskt motiverat stöd. Genom sin konstruktion når det en resurssvag grupp hushåll. 
 Ett motiv för att behålla ett behovsprövat bidrag är att det extra tillägget sannolikt har en rekryterande effekt som är större än motsvarande effekt hos såväl studiebidraget som inackorderings- tillägget. CSN:s enkätundersökning ger viss vägledning när det gäller bedömningen av extra tilläggets rekryterande respektive kvarhållande effekt. 
  
 7  
 Beslut från ÖKS 100615 dnr.  
 2010–02229. 
  
 229 
  
 Gymnasiebidraget ersätter det extra tillägget 
  
 SOU 2013:52 
  
 På frågan om den studerande hade börjat studera på gymnasie- nivå även om det inte hade funnits extra tillägg, svarade sammanlagt 9 procent nej eller nej, troligen inte. Samtidigt uppgav 70 procent att de inte fått information om det extra tillägget förrän efter det att de påbörjat gymnasiestudierna. På frågan om den studerande skulle fortsätta att studera om studiebidraget av någon anledning blev indraget, svarade 10 procent av de tillfrågade som hade extra tillägg att de inte eller troligen inte skulle fortsätta studera. Motsvarande siffra för samtliga studerande är 2 procent. Extra tilläggets rekryterande effekt är därför svårbedömd, men den är sannolikt något starkare än studiebidraget ensamt. Som utbildningspolitiskt instrument med syfte att bredda rekryteringen till gymnasieskolan har extra tillägget dock i allt väsentligt spelat ut sin roll. 
 Ett avskaffande av stödet skulle sannolikt få påtagliga konsekvenser för många av de berörda studerandena och hushållen. Det kan noteras att i enkäten svarade en lägre andel (49 procent) studerande att de själva får disponera det extra tillägget, än andelen studerande som uppger att de själva får disponera studiebidraget (65 procent). När det gäller frågorna om studiebidragets respektive extra tilläggets betydelse för familjens ekonomi visar enkätsvaren att betydelsen av extra tillägget är större (63 procent svarade stor eller ganska stor betydelse) än betydelsen av studiebidraget (42 procent). Tonåringars förutsättningar och förmåga att bedöma familjens ekonomi varierar naturligtvis, men svaren på frågorna pekar på att extra tillägget utgör ett betydelsefullt stöd till de resurssvagaste hushållen. 
 Ett ytterligare motiv för att behålla ett behovsprövat bidrag är att det fungerar som ett stöd för föräldrarna i deras försörjnings- skyldighet gentemot barnen. Barn i gymnasieåldern har andra och framför allt större behov än barn i yngre åldersgrupper. Konsumentverket har sammanställt uppgifter om visar hur kostnaderna för bl.a. mat ökar med åldern. Matkostnaden för en flicka i åldern  
 14–17 
  år uppgår till 1 400 kronor i månaden medan kostnaden för en flicka i åldern  
 10–13 
  år är 1 250 kronor i månaden. För pojkar är kostnaden, för samma ålderskategorier, 1 800 kronor respektive 1 420 kronor per månad.  
 8  
 Merkostnaden utgör i sig ett motiv för att extra stöd bör lämnas till resurssvaga hushåll. Sammanfattningsvis är det därför, bl.a. av fördelningspolitiska skäl, 
  
 8  
 Konsumentverkets uppgifter avseende kostnader för livsmedel, där alla måltider utom lunch äts i hemmet. 
 230 
  
 SOU 2013:52 
  
 Gymnasiebidraget ersätter det extra tillägget 
  
 inte lämpligt att ta bort det extra tillägget inom studiehjälpen utan att ersätta det med ett annat, behovsprövat bidrag riktat till resurssvaga hushåll med ungdomar som bedriver gymnasiestudier. 
 Renodlingen av den utbildningspolitiska dimensionen är dock ett centralt inslag i förändringen och moderniseringen av studie- hjälpen. Som en konsekvens därav bör det fördelningspolitiskt präglade extra tillägget inom studiehjälpen därför avvecklas, samtidigt som resurserna förs över till ett nytt stöd, inom det familjepolitiska området, riktat till i huvudsak samma målgrupp. 
  
 Mitt förslag:  
 Det extra tillägget inom studiehjälpen ska avvecklas och ersättas av ett nytt stöd inom den ekonomiska familjepolitiken. 
  
 7.5.2 
  
 Gymnasiebidraget – ett nytt stöd 
  
 Utredningen har prövat om det extra tillägget kan inrymmas i någon befintlig familjeekonomisk stödform, t.ex. bostadsbidraget. En genomgång av dagens system ger vid handen att det förefaller svårt att infoga extra tillägget i det nuvarande systemet för bostadsbidrag om man vill nå just gruppen hushåll med gymnasie- studerande ungdomar med låg ekonomisk standard. Bostadsbidraget utbetalas idag med ett preliminärt bidrag som grundar sig på det enskilda hushållets uppskattning av de egna, samlade inkomsterna. Det preliminära beloppet stäms sedan av mot hushållets taxerade inkomst och ett slutgiltigt belopp (s.k. slutligt bostadsbidrag) fastställs efter två år. Om hushållet fått för mycket utbetalt görs ett återkrav och om för lite utbetalts görs en tilläggsutbetalning. Systemet har kritiserats, bland annat från de studerande, som ofta har varierande inkomster över tiden. Resultatet blir att de studerande ofta tvingas betala tillbaka delar av det mottagna bidraget. 
 Ett reformerat bostadsbidragssystem, med månatlig inrapportering av inkomstuppgifter i enlighet med det förslag som lämnats i betänkandet Månadsuppgifter – snabbt och enkelt (SOU 2011:40) skulle kunna lösa en del av problemen med det nuvarande systemet, bl.a. den preliminära bidragsutbetalningen. Det råder dock osäkerhet om och när det föreslagna systemet eventuellt införs. 
 231 
  
 Gymnasiebidraget ersätter det extra tillägget 
  
 SOU 2013:52 
  
 Inget av de andra familjeekonomiska stöden är särskilt anpassat till studerande, något som försvårar möjligheten att inrymma dagens extra tillägg i befintliga stödformer. 
 Mot bakgrund av behovet av förändringar föreslår jag att ett nytt, sökbart och behovsprövat bidrag, kallat  
 gymnasiebidrag 
 , inrättas inom ramen för den ekonomiska familjepolitiken inom utgiftsområde 12 i statsbudgeten. Stödet ska lämnas för den tid då den studerande bedriver studier. 
 Gymnasiebidraget bör kunna sökas av hushåll med studerande i gymnasial utbildning som har rätt till studiehjälp. För att markera stödets familjepolitiska karaktär bör det rikta sig till hushållet och inte till den enskilde studeranden. 
 Extra tillägget ges för närvarande med tre olika belopp beroende på familjens inkomst. Beroende på att beloppsgränserna inte justerats på många år får ett överväldigande flertal i dag det högsta beloppet, 855 kronor per månad. Det är, mot bakgrund av kostnadsutvecklingen sedan 1995, rimligt att bidraget räknas upp. För att göra det nya systemet så enkelt som möjligt bör gymnasie- bidraget lämnas med ett enhetligt belopp på 1 100 kronor per månad. 
 Gymnasiebidraget bör administreras av Försäkringskassan (FK). Mellan FK och CSN finns redan ett väl utvecklat samarbete bl.a. avseende kopplingen mellan studiehjälpen och andra bidrags- system. Kontrollen av att den studerande är berättigad till studie- hjälp bör därför medföra ett begränsat merarbete. 
 Även behovet av efterkontroll av de uppgifter som den sökande lämnat måste hanteras. Så som den är utformad inom bostads- bidraget i dag kan efterkontrollen medföra betydande svårigheter för mottagare med varierande inkomster då beloppet fastställs slutgiltigt först efter två år. Samtidigt är en uppföljning av riktigheten i de uppgifter som lämnats ofta påkallad när det gäller användningen av allmänna medel. 
 Efterkontroll av de uppgifter som den sökande lämnar bör ske med viss frekvens och i viss omfattning. Ett regelverk med krav om tätare inrapportering av uppgifter, exempelvis som föreslås av Månadsuppgiftsutredningen (SOU 2011:40), bör när det införs kunna tillämpas även vad gäller efterkontrollen av gymnasie- bidraget. Efterkontrollen av lämnade uppgifter bör som ett alternativ kunna ske genom t.ex. stickprov. 
 232 
  
 SOU 2013:52 
  
 Gymnasiebidraget ersätter det extra tillägget 
  
 Mitt förslag 
 : Ett nytt, sökbart och behovsprövat stöd, kallat  
 gymnasiebidrag 
 , ska inrättas för resurssvaga hushåll som har barn som bedriver studier som ger rätt till studiehjälp. Gymnasiebidraget ska lämnas med 1 100 kronor i månaden och för de delar av ett läsår då den studerande bedriver studier. 
 Gymnasiebidraget ska administreras av Försäkringskassan. 
  
 7.5.3 
  
 Rätten till gymnasiebidrag 
  
 Beräkning av den bidragsgrundande inkomsten 
 Hur det ekonomiska underlaget beräknas och vilka personer som ska inkluderas i beräkningen för dagens extra tillägg regleras i 2 kap.  
 10–13 
  §§ studiestödsförordningen (2000:655). För en studerande som är gift beräknas det ekonomiska underlaget utan hänsyn till föräldrarnas inkomst och förmögenhet. 
 Vidare finns regler för vad som avses med föräldrar. En förälder är den som har den rättsliga vårdnaden eller, i fråga om en studerande som fyllt 18 år, senast har haft vårdnaden om den studerande, eller den som är sambo med en sådan vårdnadshavare. Med förälder jämställs också den som är gift med sådan förälder till den studerande som ensam eller, i fråga om studerande som fyllt 18 år, senast ensam har haft vårdnaden om den studerande. 
 Såväl CSN som ÖKS har vittnat om förhållanden med dagens beräkningsgrunder som kan ifrågasättas. Exempelvis ska en styv- pappa, som är gift med den studerandes mamma, men inte bor i hushållet, ingå i beräkningen, medan en biologisk pappa som inte är vårdnadshavare eller bor i hushållet, inte ska ingå. Ett annat exempel är att en frånvarande biologisk förälder som är vårdnads- havare ska inräknas vid beräkning av hushållets taxerade inkomst. Detta kan bli problematiskt i t.ex. de fall där den sökande kommit som flykting till Sverige och båda föräldrarna antecknats som vårdnadshavare vid ankomsten till Sverige. Om sedan en förälder flyttar utomlands, eller aldrig ens befunnit sig i Sverige, ska dennes inkomst ändå medräknas. 
 Om den sökanden i de nämnda fallen inte kan styrka den frånvarande förälderns inkomst, vilket kan vara näst intill omöjligt, avslås ansökan enligt huvudregeln. Ett tredje exempel är de fall då en sökande har barn och bor ensam med barnet; då ska även den sökandes föräldrars inkomster ingå i beräkningen. Hade den 
 233 
  
 Gymnasiebidraget ersätter det extra tillägget 
  
 SOU 2013:52 
  
 sökanden bott tillsammans med barnets andra förälder hade däremot den sökandes föräldrars inkomst inte ingått, utan då hade det ekonomiska underlaget beräknats utifrån den sökandes inkomst. 
 Dessa exempel tyder på att bestämmelserna för hur beräkningarna av det ekonomiska underlaget ska ske behöver förändras. Det ekonomiska underlaget för gymnasiebidraget bör därför beräknas utifrån den studerandes och hans eller hennes föräldrars årsinkomster. Däremot föreslås en förändring av vad som avses med förälder vid beräkningen av det ekonomiska underlaget. Utgångspunkten bör vara att inkomstprövningen ska göras utifrån inkomsterna från de personer som bor i samma hushåll som den studeranden. Så är fallet för de flesta andra behovsprövade stöd, såsom bostadsbidrag, försörjningsstöd och vårdbidrag samt vid beräkning av storleken på förskoleavgifter enligt bestämmelserna om maxtaxa. Även inom flerbarnstillägget räknar man samman barn som grundar rätt till tillägget utifrån hur många barn som bor i hushållet även om barnen inte är gemensamma inom hushållet. 
 Med begreppet förälder bör därför i detta sammanhang avses, dels en förälder som bor tillsammans med den studerande, dels en styvförälder som bor tillsammans med den studerande. Om två personer är att betrakta som sammanboende avgörs av om de varaktigt bor tillsammans. Utgångspunkten för denna bedömning ska vara om de är folkbokförda på samma adress. Det kan däremot förekomma fall där en person betraktas som boende i hushållet, trots att han eller hon är folkbokförd på en annan adress. Om omständigheterna talar för att personen varaktigt bor i hushållet ska han eller hon inkluderas i beräkningsunderlaget. 
 Förslaget medför förändringen att inkomster från föräldrar som inte bor tillsammans med den studeranden inte längre ska inräknas i det ekonomiska underlaget. Detta kan medföra att vissa studerande kvalificerar sig för gymnasiebidraget, trots att de enligt nuvarande regler inte är berättigade till extra tillägg. En sådan typsituation är om den studerande inte bor tillsammans med en välbeställd förälder. Den förälderns inkomster och tillgångar, som kan vara betydande, ingår enligt de föreslagna, reglerna inte i beräkningsunderlaget men ligger dock till grund för underhålls- regleringen för barn. 
 Förslaget medför även förändringen att inkomsten från en styvförälder som är gift eller sambo med den studerandes förälder 
 234 
  
 SOU 2013:52 
  
 Gymnasiebidraget ersätter det extra tillägget 
  
 och bor tillsammans med den studerande, ska inräknas i det ekonomiska underlaget. Så sker idag när det gäller beräkning av bostadsbidrag. 
 En annan förändring är att en studerande som inte bor tillsammans med sina föräldrar kommer att ha rätt till gymnasie- bidrag i större utsträckning än enligt dagens regler om extra tillägg, eftersom den studerandes föräldrars inkomster då inte kommer att medräknas i det ekonomiska underlaget. För en studerande som är gift ska, i stället för föräldrarnas inkomst, makens eller makans inkomst medräknas i det ekonomiska underlaget. Denna regel tillämpas även om den studerande är sambo med en person som han eller hon tidigare har varit gift med eller har eller har haft barn tillsammans med. Förändringen är påkallad för att skapa likhet med andra inkomstprövade stöd och för att t.ex. unga föräldrar i eget hushåll ska kunna få gymnasiebidrag och föräldratillägg, se vidare kapitel 8. 
 En gymnasiestuderande ska enligt 11 § folkbokföringslagen (1991:481) vara folkbokförd hos sina föräldrar även om han till följd av skolgången regelmässigt tillbringar sin dygnsvila på en annan fastighet. För det fall att en inackorderad studerande felaktigt har folkbokfört sig på inackorderingsadressen innebär de föreslagna reglerna att föräldrarnas inkomst inte ska medräknas i det ekonomiska underlaget och att den studerande, om han eller hon inte själv har en större inkomst, kommer att få rätt till gymnasiebidrag, vilket inte är avsikten med reglerna. För att förhindra en sådan situation bör inte såväl gymnasiebidrag som inackorderingsstöd lämnas i de fall där den studerande felaktigt folkbokför sig på inackorderingsadressen och endast för den skull kvalificerar sig för gymnasiebidraget. Detta kan förslagsvis ske genom ett tillägg i bestämmelsen som definierar föräldrahem, så att med föräldrahem avses permanent bostad för den studerande och hans eller hennes föräldrar. Förslaget innebär att inackorderings- stöd inte lämnas för det fall att den studerande folkbokför sig på inackorderingsadressen. Självfallet ska dock en inackorderad studerande som har inackorderingsstöd även ha rätt till gymnasie- bidrag om den studerande och hans eller hennes föräldrars till- sammans har ett ekonomiskt underlag som understiger den angivna gränsen. 
 235 
  
 Gymnasiebidraget ersätter det extra tillägget 
  
 SOU 2013:52 
  
 Inkomstbegrepp 
 Den grupp hushåll som mottar extra tillägg har ändrat samman- sättning över tiden. Detta beror främst på att inkomstgränserna för rätten till extra tillägg varit oförändrade under lång tid. Från att tidigare ha omfattat exempelvis ensamstående, förvärvsarbetande föräldrar utgörs mottagarna idag i mycket stor utsträckning av hushåll som i hög grad är beroende av olika transfereringar. 
 Förändringen inom målgruppen utgör i sig motiv för en översyn av vilka inkomster som ska ingå i det ekonomiska underlaget. Reformeringen av stödet bör inriktas på att återställa den ursprungliga målgruppen, men också utöka den. 
 Som tidigare konstaterats går det inte att infoga extra tillägget i det nuvarande systemet för bostadsbidrag om man vill nå just gruppen hushåll med gymnasiestuderande ungdomar med låg ekonomisk standard. Inget av andra befintliga stöd är heller direkt anpassade till studerande. Däremot bör bostadsbidragets regler för beräkning av den sökandes bidragsgrundande inkomst kunna tillämpas. Att använda ett redan befintligt regelverk torde vara kostnadseffektivt för den tänkta ansvariga myndigheten Försäkringskassan. Handläggningen bör också underlättas genom att reglerna redan tillämpas och är inarbetade. 
 Rätten till det nya gymnasiebidraget bör därför – i stället för den beskattningsbara inkomsten – prövas utifrån den sammantagna  
 bidragsgrundande inkomsten  
 i likhet med de regler som tillämpas vid beräkningen av bostadsbidraget i 97 kap. socialförsäkrings- balken (SFB). Den bidragsgrundande inkomsten utgörs av den studerande och dennes föräldrars sammanlagda årsinkomst. 
 Reglerna för inkomstberäkningen vid bostadsbidrag bör inkludera de olika inkomstslag och bidrag som bidrar till hushållets försörjning, och skulle väl lämpa sig för att även beräkna inkomstunderlaget för det nya gymnasiebidraget. I beräknings- underlaget ska inkluderas de boende i ett hushåll, enligt de avgränsningar som tidigare angivits. 
 Förslaget innebär att i en ny lag om särskilt stöd till gymnasie- studerande inom vilken gymnasiebidrag och föräldratillägg regleras, görs en hänvisning till tillämpliga regler om bidragsgrundande inkomst i 97 kap. SFB avseende beräkning av bostadsbidrag. 
 236 
  
 SOU 2013:52 
  
 Gymnasiebidraget ersätter det extra tillägget 
  
 Förmögenhetsprövning 
 Jag har också övervägt frågan om förmögenhetsprövning i samband med ansökan om gymnasiebidrag. Av de drygt tre procent av de studerande som idag har extra tillägg är det ett mycket begränsat antal som redovisar en förmögenhet som överstiger gränsvärdet på 75 000 kronor. Att avskaffa förmögenhetsprövningen för den begränsade gruppen skulle innebära en besparing för statskassan genom att handläggningen förenklas. Ett liknande resonemang förs i propositionen 2008/09:203 Beräkning av förmögenhet vid fastställande av vissa förmåner, där regeringen föreslog att förmögenhetsprövningen för underhållsstöd skulle avskaffas mot bakgrund av att den administrativa handläggningskostnaden var högre än vad förmögenhetsprövningen sparade. Föreslagen har senare beslutats av riksdagen. 
 Det finns samtidigt starka skäl som talar för enhetliga regler för förmögenhetsprövning inom olika trygghetssystem. Att slopa den nuvarande prövningen kan riskera att tilltron till trygghets- systemen undergrävs. Legitimiteten till finansieringen av dessa system kan även förlora sin trovärdighet om det uppfattas som att personer oriktigt erhåller bidrag. 
 Min bedömning är att skälen för att inte göra en förmögenhets- prövning i det nya gymnasiebidraget överväger. Prövningen skulle beröra ett fåtal personer och möjligheterna att kontrollera riktigheten i de uppgifter som lämnas är begränsade. Avskaffandet medför också att administrationen kan minskas. 
 Som en konsekvens av att förmögenhet inte ska medräknas vid prövningen av rätten till gymnasiebidraget ska bestämmelserna i 97 kap. 2 § punkterna  
 1–3 
  och 6 samt 4, 5 och 13 §§ i SFB tillämpas vid beräkningen av den bidragsgrundande inkomsten. Inte heller eventuella syskons inkomst av kapital och förmögenhet ska ingå i beräkningsunderlaget. 
 I dag prövas rätten till extra tillägg mot ett ekonomiskt underlag som består av hushållets beräknade inkomst under det läsår som ansökan avser. 
 Jag föreslår att inkomstberäkningen för gymnasiebidraget i stället ska baseras på kalenderår. En ansökan som avser ett läsår ska baseras på inkomsterna under det kalenderår då läsåret eller kursen inleds. En ansökan som enbart avser en höst- eller vårtermin ska baseras på inkomsterna under det kalenderår då höst- respektive vårterminen börjar. 
 237 
  
 Gymnasiebidraget ersätter det extra tillägget 
  
 SOU 2013:52 
  
 De nya reglerna skulle innebära att till grund för en ansökan avseende läsåret 2013/14 ska läggas inkomsterna under 2013. För en ansökan avseende enbart hösttermin 2013 respektive vår- terminen 2014 faller det sig naturligt vilket kalenderår som ska utgöra beräkningsgrunden. 
 Enligt praxis från Högsta förvaltningsdomstolen (tidigare Regeringsrätten) ska det extra tillägget inte beaktas vid bedöm- ningen av behov av försörjningsstöd.  
 9  
 Detta gäller oavsett om den studerande bor tillsammans med sina föräldrar, eller inte. Högsta förvaltningsdomstolen har i sin bedömning hänvisat till ett uttalande från departementschefen i samband med det extra tilläggets tillkomst, där denne anförde att det extra tillägget infördes som ett kraftigt förstärkt selektivt stöd till de inkomst- svagaste hushållen och att det inte bör beaktas då familjers behov av bistånd från socialtjänsten bedöms 
 10 
 . Då gymnasiebidraget har samma syfte och i huvudsak samma konstruktion som det extra tillägget bör denna praxis gälla även för gymnasiebidraget. Enligt min mening bör därför inte gymnasiebidraget beräknas som inkomst vid bedömningen av behov av försörjningsstöd. 
  
 Min bedömning 
 : Det extra tillägget ska enligt praxis inte beaktas vid bedömningen av behovet av försörjningsstöd. Eftersom gymnasiebidraget har samma syfte och i huvudsak samma konstruktion som det extra tillägget bör denna praxis enligt min mening gälla även för gymnasiebidraget. 
 Inkomstgränser 
 För att kvalificera sig för dagens extra tillägg får den studerande och dennes hushålls sammanräknade inkomster och del av en eventuell förmögenhet inte överstiga 124 999 kronor om året. 
 För att kunna bevilja det lägsta beloppet i extra tillägg 1984 skulle hushållens sammanlagda taxerade inkomst vara lägre än 80 000 kronor. Därefter har inkomstgränsen höjts succesivt till 125 000 kronor under 1994. Under 1994 låg den övre inkomst- gränsen för extra tillägget på en nivå som motsvarar 90 procent av 
  
 9 
  
 RÅ 1990 ref 7 och RÅ 1996 ref 12. 
  
 10 
  
 Prop. 1983/84:127 s. 17. 
  
 238 
  
 SOU 2013:52 
  
 Gymnasiebidraget ersätter det extra tillägget 
  
 medelinkomsten. Om samma princip skulle ha gällt 2010 hade inkomstgränsen varit 211 800 kronor.  
 11 
  
 Min bedömning är att en sådan återställning av nivån skulle tjäna syftet med det nya gymnasiebidraget och stärka de ekonomiskt svagaste familjerna. 
 Med det nya inkomstbegreppet som utgångpunkt föreslås att den sökandes totala inkomster, för att gymnasiebidraget ska beviljas, fortsättningsvis inte får överstiga 210 000 kronor brutto årligen. Den nya inkomstgränsen innebär att cirka 17 procent av alla familjer där det ingår minst en ungdom som bedriver gymnasiala studier med rätt till studiehjälp också ska ha rätt till gymnasiebidraget. 
  
 Mitt förslag:  
 Den bidragsgrundande inkomsten utgörs av den studerandes och hans eller hennes föräldrars sammanlagda års- inkomster. Förmögenhet ska inte medräknas i den bidrags- grundande inkomsten. Beräkningen ska baseras på kalenderår. 
 Vid beräkning av den bidragsgrundande inkomsten avses med föräldrar 
  
 1. 
  
 en förälder som den studerande varaktigt bor hos, och 
  
 2. 
  
 en person som är gift och varaktigt bor med en sådan förälder som avses under punkten 1, och 
  
 3. 
  
 en person som är sambo med en sådan förälder som avses under punkten 1. 
  
 För att vara berättigad till gymnasiebidraget får det ekonomiska underlaget inte överstiga 210 000 kronor brutto per år. Vid beräkningen av summan av den bidragsgrundande inkomsten tillämpas bestämmelserna i 97 kap. 2 § punkterna  
 1–3 
  och 6 samt 4, 5 och 13 §§ i socialförsäkringsbalken. Den bidrags- grundande inkomsten ska avse inkomst för det kalenderår då läsåret eller kursen inleds. 
 För en studerande som är gift utgörs den bidragsgrundande inkomsten av den studerandes och hans eller hennes makes sammanlagda årsinkomster. Bestämmelsen ska också tillämpas då en studerande lever tillsammans med en person, med vilken 
  
 11  
 Centrala studiestödsnämnden, 2012a. 
 239 
  
 Gymnasiebidraget ersätter det extra tillägget 
  
 SOU 2013:52 
  
 han eller hon tidigare har varit gift eller har eller har haft barn med. 
 Om det finns synnerliga skäl får den bidragsgrundande inkomsten beräknas utan hänsyn till föräldrarnas och makens inkomst. 
  
 7.5.4 
  
 Ansökan om gymnasiebidrag 
  
 Gymnasiebidraget är ett behovsprövat stöd och ska lämnas efter skriftlig ansökan. En ansökan ska undertecknas av den studerandes vårdnadshavare. Om den studerande är myndig ska han eller hon dock själv kunna underteckna ansökan. 
 Om det föreligger särskilda skäl bör en ansökan om gymnasie- bidrag för en omyndig studerande undertecknas av den studerande själv. Ett exempel på en situation där det föreligger särskilda skäl skulle kunna vara då den studerande har brutit med sin familj och samtidigt till följd av låg inkomst är berättigad till gymnasiebidrag. I detta fall är det inte rimligt att den studerande är beroende av att föräldrarna undertecknar ansökan. 
  
 Mitt förslag 
 : Gymnasiebidraget ska lämnas efter skriftlig ansökan. En ansökan ska undertecknas av den studerandes vårdnadshavare. Om den studerande är myndig ska han eller hon själv underteckna ansökan. 
 Om det finns särskilda skäl bör en ansökan om gymnasie- bidrag för en omyndig studerande undertecknas av den studerande själv. 
  
 7.5.5 
  
 Utbetalning av gymnasiebidrag 
  
 Gymnasiebidraget ska som huvudregel utbetalas till en förälder, som den studerande varaktigt bor hos. 
 Om den studerande är myndig, ska gymnasiebidraget utbetalas till honom eller henne själv.  
 12 
  
 12  
 Enlig gällande praxis är studiebidraget och extra tillägget stöd som tillkommer den studerande själv och inte föräldrarna. Detsamma bör gälla för gymnasiebidraget. 
 240 
  
 SOU 2013:52 
  
 Gymnasiebidraget ersätter det extra tillägget 
  
 Om det finns särskilda skäl får gymnasiebidraget för en omyndig studerande, efter begäran från den studerande, utbetalas till honom eller henne själv. Om den studerande har eget hushåll med barn ska detta anses vara ett särskilt skäl, eftersom en utbetalning till den studerandes vårdnadshavare skulle kunna innebära att bidraget inte når den studerande. Dessutom har det ekonomiska underlaget för rätt till bidrag inte beräknats på föräldrarnas inkomster. 
 Om det finns synnerliga skäl får gymnasiebidraget för en omyndig studerande utbetalas till socialnämnden eller annan lämplig person, att användas för den studerandes bästa. Ansökan ska då lämnas av socialnämnden och en utbetalning bör endast ske i undantagsfall och efter noggrann prövning. 
 Om en omyndig studerande varaktigt bor hos båda föräldrarna, kan föräldrarna gemensamt anmäla till Försäkringskassan vem av dem som ska vara betalningsmottagare av gymnasiebidraget. Om föräldrarna inte lämnar någon anmälan till Försäkringskassan, ska gymnasiebidraget utbetalas till den av föräldrarna, som senast fick barnbidrag för den studerande. 
  
 Mitt förslag:  
 Gymnasiebidraget ska betalas ut till en förälder som den studerande varaktigt bor hos. Om den studerande är myndig ska gymnasiebidraget betalas ut till den studerande själv. 
 Om det finns särskilda skäl får gymnasiebidraget för en omyndig studerande, på begäran av den studerande, betalas ut till den studerande själv. 
 Om det finns synnerliga skäl får gymnasiebidraget för en omyndig studerande, på begäran av socialnämnden, betalas ut till socialnämnden eller någon annan lämplig person att användas för den studerandes bästa. 
 Om en omyndig studerande varaktigt bor hos båda föräldrarna, kan föräldrarna gemensamt anmäla till Försäkringskassan vem av dem som ska vara betalnings- mottagare av gymnasiebidraget. Om föräldrarna inte lämnar någon anmälan till Försäkringskassan, ska gymnasiebidraget utbetalas till den av föräldrarna, som senast fick barnbidrag för den studerande. 
 241 
  
 Gymnasiebidraget ersätter det extra tillägget 
  
 SOU 2013:52 
  
 7.5.6 
  
 Talerätt och övriga bestämmelser 
  
 Gymnasiebidraget föreslås utbetalas till den studerande själv om det finns särskilda skäl. För att en omyndig studerande själv ska kunna föra sin talan i ärenden som rör gymnasiebidraget krävs därför en reglering av talerätten, eftersom en omyndig som huvudregel inte har någon processhabilitet, utan vårdnadshavaren företräder sitt barn så länge barnet är omyndigt. En bestämmelse om talerätt för underåriga som fyllt 16 år avseende skolfrågor finns numera i skollagen. Därför bör en liknande bestämmelse för omyndiga studerande i ärenden som rör gymnasiebidraget föras in i den lag som reglerar gymnasiebidraget. 
 När det gäller Försäkringskassans handläggning bör vissa bestämmelser tillämpas i socialförsäkringsbalken. Det gäller bestämmelser avseende preskription, återbetalningsskyldighet, ränta, skyldighet att lämna uppgifter, skyldighet att anmäla ändrade förhållanden, sekretess, indragning eller nedsättning av ersättning, interimistiska beslut, ändring och omprövning samt överklagande. 
  
 Mitt förslag 
 : En omyndig studerande som har fått gymnasie- bidraget utbetalt till sig, ska själv kunna föra sin talan i ärenden som rör bidraget. 
 När det gäller Försäkringskassans handläggning bör vissa bestämmelser i socialförsäkringsbalken avseende preskription, återbetalningsskyldighet, ränta, skyldighet att lämna uppgifter, skyldighet att anmäla ändrade förhållanden, sekretess, indragning eller nedsättning av ersättning, interimistiska beslut, ändring och omprövning samt överklagande tillämpas. 
  
 7.5.7 
  
 Omfattas omyndigas förfogande över gymnasiebidraget av föräldrabalkens regler? 
  
 Frågan är om en omyndig studerande kan ansöka, ta emot en utbetalning och föra talan om gymnasiebidrag utan att detta strider mot föräldrabalkens regler om en underårigs begränsade rätts- handlingsförmåga. Justitieombudsmannen (JO) har i ett initiativ- ärende mot det tidigare Riksförsäkringsverket angående ansökningar om förlängt underhållsstöd undertecknade av enbart 
 242 
  
 SOU 2013:52 
  
 Gymnasiebidraget ersätter det extra tillägget 
  
 underåriga 
 13  
 hänfört sig till 9 kap. 1 § föräldrabalken i bedömningen av ärendet. JO anför att regleringen om underårigs bristande rättshandlingsförmåga syftar till att skydda den omyndige mot följderna av ekonomiskt ofördelaktiga rättshandlingar och att en ansökan om förlängt underhållsstöd inte kan anses vara så fri från ekonomisk risk att en underårig av den anledningen skulle vara behörig att själv ansöka om stödet. JO anför vidare att undantagen från huvudregeln i 9 kap. 1 §, som finns i andra lagrum i 9 kap. FB, inte kan åberopas som stöd för att en underårig skulle vara behörig att själv ansöka om förlängt underhållsstöd, samt att det i lagen (1996:1030) om underhållsstöd inte heller på det sätt som avses i 9 kap. 1 § FB finns någon direkt föreskrift som ger stöd för uppfattningen att omyndig skulle kunna ansöka om förlängt underhållstöd. 
 Att JO har bedömt att bestämmelsen i 9 kap. 1 § FB är tillämplig vid en ansökan om förlängt underhållsstöd från en omyndig studerande, ger stöd för att bestämmelsen även bör tillämpas vid en ansökan om gymnasiebidrag från en omyndig studerande samt när gymnasiebidrag utbetalas till en omyndig studerande. 
 Ett undantag från regeln i 9 kap. 1 § föräldrabalken bör därför införas i lagen som reglerar gymnasiebidraget. Denna regel bör föreskriva att en omyndig studerande själv får ansöka, ta emot och råda över gymnasiebidraget i den omfattning som följer av lagen. 
  
 Mitt förslag 
 : En omyndig studerande får själv ansöka, ta emot och råda över gymnasiebidraget i den omfattning som följer av bestämmelser i lag. 
  
 13  
 dnr  
 723-1999. 
  
 243 
  
 8 
  
 Stöd till unga studerande föräldrar 
  
 8.1 
  
 Inledning 
  
 Ungdomar utan fullständig gymnasieutbildning har svårt att etablera sig på arbetsmarknaden och löper därför stor risk att hamna i utanförskap. Studerande som dessutom får barn före eller under gymnasieåren är extra utsatta. 
 Att som ung förälder påbörja eller återuppta studierna är inte oproblematiskt. Enligt det nu gällande regelverket kommer en förälder som ännu inte fyllt 21 år och som efter föräldraledigheten mottagit försörjningsstöd för sig själv och barnet att förlora detta stöd om studierna återupptas. Anledningen är att det inte finns lagstöd för att få försörjningsstöd samtidigt som man studerar. I samband med att studierna återupptas övergår försörjningsansvaret till den unge förälderns egna föräldrar, eftersom dessa bär det ekonomiska ansvaret för sitt barn så länge den unge går i gymnasieskolan och inte fyllt 21 år. 
 Det är angeläget för den enskilde men också för samhället att studierna kan påbörjas alternativt återupptas och sedan också slutföras. Det är mot denna bakgrund motiverat att införa ett särskilt stöd för unga föräldrar, i syfte att möjliggöra gymnasiala studier. 
  
 8.2 
  
 Kartläggning av unga föräldrars livssituation 
  
 Som ett led i arbetet har utredningen låtit SCB sammanställa uppgifter från sina register avseende personer som var folkbok- förda och i åldrarna  
 16–20 
  år den 31 december 2010. Totalt fanns 
 245 
  
 Stöd till unga studerande föräldrar 
  
 SOU 2013:52 
  
 643 560 personer i åldersspannet vid den aktuella tidpunkten. 
 1  
 Av tabell 8.1 framgår hur många unga män och kvinnor som hade barn och som inte hade fullföljt gymnasiet den aktuella höstterminen. 
 Av de totalt 3 820 unga föräldrar som inte fullföljt gymnasiet bodde 490 (60 kvinnor och 430 män) hos sina föräldrar. 1 580 (1550 kvinnor och 20 män) unga föräldrar som inte fullföljt gymnasieskolan levde ensamstående med barn. Ytterligare 1 470 (1 200 kvinnor och 280 män) bodde tillsammans med barnet och sambo eller make/a. Av kvinnorna bodde 220 inte tillsammans med barnet, medan 20 män levde ensamma med barnet. 
 Utredningen har även inhämtat uppgifter från SCB om den huvudsakliga försörjningen för de 3 820 unga föräldrarna som inte fullföljt gymnasiet vid slutet av år 2010. Den huvudsakliga försörjningen skedde genom vård av barn/anhörig (1 600 personer), ekonomiskt bistånd (790), förvärvsarbete (640) och studier (590). Övriga inkomstkällor är bl.a. arbetsmarknadspolitisk åtgärd och förtidspension, var och en med ett fåtal representanter. Sammanlagt 90 personer saknade inkomst. 
 De redovisade siffrorna kan ge en viss vägledning när det gäller att ringa in målgruppen för stödet till unga föräldrar. Av de personer som försörjer sig genom vård av barn/anhöriga har de flesta sannolikt föräldrapenning. Så länge föräldraledigheten pågår kommer dessa ungdomar knappast att påbörja eller återuppta några gymnasiestudier. Inte heller för de unga föräldrar som förvärvsarbetar torde gymnasiestudier ligga närmast till hands. De återstående unga föräldrarna försörjer sig huvudsakligen genom ekonomiskt bistånd eller saknar inkomst. 
 Levnadskostnader för en  
 17-årigstuderande, 
  med ett barn, redovisas i tabell 8.2. Kostnadsuppskattningarna baseras på Konsumentverkets beräkningar  
 2 
 . 
  
 1  
 Den könsuppdelade statistiken är avrundad, vilket medför att värdena sammantagna inte alltid motsvarar totalsumman. 
 246 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd till unga föräldrar 
  
 Till levnadskostnaderna kommer även en förskoleavgift för barnet om maximalt tre procent av inkomsten.  
 4 
  
 Den ekonomiskt mest utsatta gruppen unga föräldrar som inte fullföljt gymnasieskolan är sannolikt de ca 800 kvinnor och män som försörjs med ekonomiskt bistånd eller helt saknar inkomst och som lämnat föräldrahemmet. De kan inte börja studera utan att förlora biståndet. I den ganska stora gruppen, 1 580 personer, som lämnat föräldrahemmet och som har föräldrapenning finns också många som kan komma att bli hänvisade till ekonomiskt bistånd. 
  
 8.3 
  
 Möjligheter till fortsatta studier 
  
 Studerande som får barn under studietiden är utsatta, bl.a. i ekonomiskt hänseende. I rapporten Ett barntillägg till studerande (Ds 2004:53) finns belagt att studerande som försörjer sig på studiemedel och har barn generellt har en lägre ekonomisk standard jämfört med övriga barnfamiljer. I en rapport från Ungdomsstyrelsen konstateras också, med hänvisning till såväl myndighetens egna som andras rapporter, att unga med barn löper 
  
 2  
 Konsumentverkets beräkningar av skäliga kostnader för hushållet är något högre än riksnormen för försörjningsstöd, eftersom kostnaderna avses täcka både löpande utgifter och visst sparande för att kunna ersätta s.k. sällanköpsvaror såsom dator, TV och vitvaror. 
  
 3 
  
 Bostadsbidraget beräknas på en bostad på 40 kvadratmeter med en månadsavgift på 4 000 kr. Vid en årsinkomst på 50 000 kr utgår bostadsbidrag med 2 600 kr. 
  
 4 
  
 För enskilda som uppbär ekonomiskt bistånd för sin försörjning betalas förskoleavgiften normalt genom socialnämnden. 
  
 247 
  
 Stöd till unga studerande föräldrar 
  
 SOU 2013:52 
  
 större risk att hamna utanför både arbetsmarknaden och utbildningssystemet än andra unga i samma ålder.  
 5  
 Vikten av en fullföljd gymnasieutbildning kan inte överskattas och det är en skyddsfaktor både mot ohälsa och mot ekonomisk utsatthet för den unga föräldern och barnet. Också för samhället är den fullföljda gymnasieutbildningen av stor betydelse, bl.a. genom att den unges möjligheter till egen försörjning förbättras. 
 Den grupp som diskuteras fortsättningsvis består dels av de unga studerande, åldersmässigt i spannet  
 16–20 
  år, som fått barn under studietiden och till följd av detta har avbrutit sina gymnasiestudier, dels av de som fått barn före gymnasieskolan och därför inte påbörjat gymnasiestudier. 
 Det är angeläget att verka för att dessa ungdomar påbörjar respektive fullföljer gymnasiestudierna när ersättningen från med föräldraförsäkringen tar slut. Den som efter avslutad föräldra- ledighet saknar arbete är normalt hänvisad till försörjningsstöd. Av SCB:s statistik för år 2010 framgår att av de 3 820 unga föräldrarna med oavslutade gymnasiestudier hade 790 ekonomiskt bistånd/försörjningsstöd. 
 Enligt det nu gällande regelverket kommer en förälder som ännu inte fyllt 21 år och som efter föräldraledigheten mottagit försörjningsstöd för sig själv och barnet att förlora detta stöd om studierna återupptas. Anledningen är att det inte finns lagstöd för att få försörjningsstöd samtidigt som man studerar. I samband med att studierna återupptas övergår försörjningsansvaret till den unge förälderns egna föräldrar, eftersom dessa bär det ekonomiska ansvaret för sitt barn så länge den unge går i gymnasieskolan och inte fyllt 21 år. 
 Föräldrarnas försörjningsansvar enligt föräldrabalken kvarstår även om barnet själv fått barn. De har däremot inget försörjnings- ansvar för barnbarnet. 
  
 5  
 Ungdomsstyrelsen, 2012. 
 248 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd till unga föräldrar 
  
 8.4 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Mot bakgrund av de unga föräldrarnas svåra situation finns anledning att pröva om man i anslutning till studiehjälpen kan skapa ekonomiska förutsättningar och i vissa fall incitament för den aktuella gruppen att påbörja respektive fullfölja gymnasie- skolan. 
 Det stöd som skulle rikta sig till unga föräldrar behöver vara så pass stort att det lockar den unga föräldern till studier och att denne upplever att stödet är ett rimligt alternativ till ekonomiskt bistånd. Syftet med bidraget är att ersätta ekonomiskt bistånd och göra gymnasiestudier möjliga. Det är också önskvärt att bidraget får en rekryterande effekt. 
 Huvudprincipen, som i möjligaste mån bör upprätthållas, är att den studerandes föräldrar fullgör sin försörjningsskyldighet. För det fall föräldrarna inte förmår leva upp till sina skyldigheter ska stödet till unga föräldrar ge tillräcklig kostnadstäckning för både egna och barnets behov och därmed utgöra ett alternativ till försörjningsstödet. 
 Antalet unga som skulle kunna vara berättigade till bidraget är enligt den nyss redovisade statistiken litet. Det fanns 2010 ca 3 800 unga föräldrar som inte fullföljt gymnasiet. För att ge en mer rättvisande bild av antalet studerande som kan komma att utnyttja föräldratillägget bör siffran dock reduceras. 
 Av de personer som försörjer sig genom vård av barn/anhöriga är de flesta sannolikt föräldralediga. Så länge dessa ungdomar uppbär föräldrapenning kommer de knappast att påbörja eller återuppta några gymnasiestudier. Även för de unga föräldrar som förvärvsarbetar torde eventuella gymnasiestudier inte ligga närmast till hands. 
 Kvar blir de ungdomar som i dag redan studerar i gymnasie- skolan, uppbär ekonomiskt bistånd, deltar i arbetsmarknads- politiska åtgärder, saknar inkomst, är förtidspensionerade samt eventuellt ytterligare några. Sammantaget bör målgruppen uppgå till cirka 1 900 personer. 
 Man kan dock inte räkna med att alla är intresserade av gymnasiestudier, trots att de är berättigade till stödet. Nyttjande- graden kommer därför sannolikt att vara betydligt lägre. 
 249 
  
 Stöd till unga studerande föräldrar 
  
 SOU 2013:52 
  
 8.4.1 
  
 Föräldratillägg till unga föräldrar 
  
 Unga föräldrar som lever i ekonomiskt svaga hushåll är särskilt utsatta och kan ha stora praktiska svårigheter att förena föräldra- skapet med gymnasiestudier. Det gäller inte minst kvinnor som av olika skäl inte kan, vill eller får bo i föräldrahemmet med barnet. Svårigheterna att försörja sig och barnet på annat sätt än med försörjningsstöd omöjliggör studier. 
 Utredningen har övervägt att göra det möjligt för denna begränsade målgrupp att förena försörjningsstöd med gymnasie- studier. Svårigheterna att långsiktigt begränsa avsteget från principen, att studier inte ska finansieras med försörjningsstöd, till denna grupp gör dock en sådan lösning orealistisk. 
 I syfte att göra det möjligt för dessa utsatta unga föräldrar, flertalet kvinnor, att gå i gymnasieskolan bör därför ett särskilt bidrag skapas. 
 Inom studiemedlet finns idag ett särskilt bidrag som vänder sig till föräldrar som studerar. I linje med detta borde ett stöd till unga föräldrar på gymnasienivå placeras inom ramen för studiehjälpen. Studiestödssystemet är dock inte konstruerat för att beakta individuella behovsprövningar, som här skulle bli aktuella. Det skulle innebära en alltför kostsam och svårhanterlig administration. Särskilda behov av ytterligare ekonomiskt stöd bör därför tillgodoses inom andra förmånssystem. Rent principiellt bör stöd till familjen lämnas inom den ekonomiska familjepolititiken och inte inom utbildningspolitiken. Stödet till unga föräldrar bör därför placeras inom den ekonomiska familjepolitiken (inom utgifts- område 12 i statsbudgeten). 
  
 Mitt förslag 
 : Ett nytt stöd för unga föräldrar som bedriver studier på gymnasienivå ska inrättas inom den ekonomiska familjepolitiken. Stödet ska benämnas  
 föräldratillägg 
 . 
  
 8.4.2 
  
 Föräldratilläggets utformning 
  
 Det tänkta bidraget bör i huvudsak täcka den egna och barnets försörjning. Det bör utformas så att det ger den unga föräldern en ekonomisk standard, som i huvudsak är likvärdig den som ekonomiskt bistånd skulle ha gett. För att tillsammans med studie- bidrag, det föreslagna gymnasiebidraget, barnbidrag, underhållsstöd 
 250 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd till unga föräldrar 
  
 och bostadsbidrag hamna på ungefär samma nivå som ekonomiskt bistånd krävs ett bidrag på cirka 3 500 kronor per månad. Stödet är då ett realistiskt alternativ till ett passivt försörjningsstöd och kan förmå unga föräldrar att påbörja respektive fullfölja studier på gymnasial nivå. 
 En studerande som har barn ska vara berättigad till stödet, förutsatt att barnet varaktigt bor hos den studerande samt att den studerande har rätt till gymnasiebidrag. 
 Stödet ska i huvudsak täcka den studerandes och barnets behov och försörjning. Den studerande är visserligen inte myndig, men måste ändå själv kunna ingå avtal och företa rättshandlingar rörande barnet. Till följd av detta är det motiverat att det är den studerande som ansöker om stödet. Ansökan ska vara skriftlig och undertecknas av den studerande själv. 
 Endast ett stöd ska kunna lämnas för varje barn. Motivet är främst rättviseaspekten i förhållande till personer som har barn men som inte studerar. 
 För att kompensera för den merkostnad som uppkommer om man har flera barn bör ytterligare stöd utgå. I syfte att förenkla hanteringen bör ett schablonbelopp på 500 kronor utbetalas för varje ytterligare barn utöver det första. 
 Eftersom föräldratillägget endast ska utgå till de unga föräldrar som är i en svår ekonomisk situation, ska en förutsättning för stödet vara att den studerande uppfyller villkoren för gymnasie- bidraget. Genom att ett grundläggande kriterium för gymnasie- bidraget är att hushållets bidragsgrundande inkomst, som utgör beräkningsunderlag för gymnasiebidraget understiger 210 000 kronor brutto per år, begränsas målgruppen till dem som är resurssvagast. 
  
 Mitt förslag:  
 En studerande med studiehjälp som har barn har rätt till föräldratillägg, förutsatt att barnet varaktigt bor hos den studerande och att den studerande har rätt till gymnasiebidrag. 
 Föräldratillägget lämnas med 3 500 kronor i månaden för det första barnet och med 500 kronor i månaden för varje ytterligare barn. För varje barn kan högst ett bidrag utges. 
 Föräldratillägget lämnas efter skriftlig ansökan. Ansökan ska vara undertecknad av den studerande själv. Föräldratillägg lämnas för de delar av ett läsår då den studerande bedriver studier. 
 Stödet ska administreras av Försäkringskassan. 
 251 
  
 Stöd till unga studerande föräldrar 
  
 SOU 2013:52 
  
 8.4.3 
  
 Regleringen av gymnasiebidraget och föräldratillägget 
  
 Gymnasiebidraget och föräldratillägget skall kunna regleras i social- försäkringsbalken (SFB) eller i en ny särskild lag. SFB innehåller bestämmelser om social trygghet genom de sociala försäkringar samt andra ersättnings- och bidragssystem som behandlas i avdelningarna  
 B-G. 
  Enligt kommentarer till balken finns inte någon egentlig definition av socialförsäkringen, utan socialförsäkringen avgränsas utifrån ett praktiskt synsätt. Någon skillnad görs inte, enligt kommentarerna, på detta övergripande plan mellan förmåner som är avgiftsfinansierade eller skattefinansierade, eller mellan försäkringsliknande anordningar och rena bidrag. Gemensamt för alla förmånerna i balken är dock att det handlar om obligatoriska trygghetssystem som administreras av staten. Det har däremot inte ansetts ändamålsenligt att utifrån enbart teoretiska eller principiella utgångspunkter ange vad som ska krävas för att en viss trygghetsanordning ska räknas som en social försäkring. Det finns inte heller några internationellt gångbara definitioner. 
 Gymnasiebidraget är ett behovsprövat bidrag som utgår till resurssvaga hushåll som har barn som bedriver studier som ger rätt till studiehjälp alternativt själva bedriver sådana studier och har barn. Föräldratillägg riktar sig till studerande som har barn, som bor tillsammans med barnet och som uppfyller kraven för det föreslagna gymnasiebidraget. Om de båda stöden anses vara socialförsäkringsförmåner är det familjeförmåner eftersom bidragen utgår till barn. 
 Det finns skäl såväl för som emot att reglera gymnasiebidraget och föräldratillägget i SFB. Ett skäl för att bidragen ska regleras i balken är att samla alla bestämmelser om social trygghet på ett enda ställe för att få ett sammanhållet lagverk med god översikt som är hållbart över tiden. Det finns andra förmåner om social trygghet, såsom vårdnadsbidrag, jämställdhetsbonus, sjuklön, förmåner till totalförsvarspliktiga samt familjebidrag och dagpenning till den som tjänstgör inom totalförsvaret, som inte regleras i SFB utan i särskilda lagar.  
 6  
 Att gymnasiebidraget och föräldratillägget har så stark anknytning till studiehjälpen, t.ex. lämnas bidragen endast under den tid på året som studier sker, dvs. under nio månader, talar emellertid emot en reglering i balken. En ordning som 
  
 6  
 Se lagen (2008:307) om kommunalt vårdnadsbidrag, lagen (2008:313) om jämställdhets- bonus, lagen (1991:1047) om sjuklön, lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt och förordning (1995:239) om förmåner till totalförsvarspliktiga, samt lagen (1991:1488) om handläggning av vissa ersättningar till den som tjänstgör inom totalförsvaret. 
 252 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd till unga föräldrar 
  
 innefattar en särskild lag i stället för ett nytt kapitel i SFB, medför även att regleringen av bidragen är mer lätthanterligt. 
 Efter en sammanvägning av samtliga omständigheter har jag slutligen valt att föreslå en reglering av gymnasiebidraget och föräldratillägget i en särskild lag; lagen om särskilt stöd vid gymnasiala studier. 
  
 Mitt förslag:  
 Gymnasiebidraget och föräldratillägget ska regleras i en särskild lag som ska kallas lagen om särskilt stöd vid gymnasiala studier. 
  
 8.4.4 
  
 Utbetalning av föräldratillägg 
  
 Föräldratillägget ska som huvudregel utbetalas till den studerande själv. En jämförelse kan göras med utbetalning av barnbidrag och underhållsstöd, som idag utbetalas av Försäkringskassan till alla omyndiga unga föräldrar, oavsett om de har eget hushåll eller inte. En utbetalning av föräldratillägget till en omyndig studerande bör även gälla om han eller hon bor hemma hos sina föräldrar, eftersom den studerandes föräldrar inte är försörjningsskyldig för barn- barnet. 
 Föreligger synnerliga skäl får föräldratillägget för en omyndig studerande, på begäran av socialnämnden, betalas ut till den studerandes föräldrar, socialnämnd eller någon annan lämplig person att användas för den studerandes bästa. Utbetalning bör endast ske i undantagsfall och efter en noggrann prövning. 
 För det fall båda föräldrarna uppfyller villkoren för föräldra- tillägget kan föräldrarna gemensamt anmäla till Försäkringskassan vem av dem som ska få föräldratillägget. Om någon sådan anmälan inte görs lämnas föräldratillägget till den av föräldrarna som senast fick barnbidrag för barnet. 
 253 
  
 Stöd till unga studerande föräldrar 
  
 SOU 2013:52 
  
 Mitt förslag:  
 Föräldratillägg ska utbetalas till den studerande själv. 
 Om det finns synnerliga skäl kan föräldratillägg för en omyndig studerande, på begäran av socialnämnden, betalas ut till vårdnadshavaren, socialnämnden eller någon annan lämplig person. 
 Om båda föräldrarna uppfyller villkoren för föräldratillägget kan föräldrarna gemensamt anmäla hos Försäkringskassan vem av dem som ska vara bidragsmottagare för föräldratillägget. Om någon anmälan inte görs lämnas föräldratillägget till den av föräldrarna som senast fick barnbidrag för barnet. 
  
 8.4.5 
  
 Talerätt och övriga bestämmelser 
  
 För att en omyndig studerande själv ska kunna föra sin talan i ärenden som rör föräldratillägget krävs det en reglering av detta eftersom en omyndig som huvudregel inte har någon processhabilitet, utan vårdnadshavaren företräder sitt barn så länge barnet är omyndigt. En bestämmelse om talerätt för underåriga som fyllt 16 år avseende skolfrågor finns numera i skollagen. Jag föreslår därför att en bestämmelse om talerätt för omyndiga studerande i ärenden som rör föräldratillägget förs in i lagen om särskilt stöd vid gymnasiala studier. 
 När det gäller Försäkringskassans handläggning bör vissa bestämmelser i socialförsäkringsbalken avseende preskription, åter- betalningsskyldighet, ränta, skyldighet att lämna uppgifter, skyldighet att anmäla ändrade förhållanden, sekretess, indragning eller nedsättning av ersättning, interimistiska beslut, ändring och omprövning samt överklagande tillämpas. 
  
 Mitt förslag 
 : En omyndig studerande som har fått föräldra- tillägget utbetalt till sig, ska själv kunna föra sin talan i ärenden som rör föräldratillägget. 
 När det gäller Försäkringskassans handläggning bör vissa bestämmelser i socialförsäkringsbalken avseende preskription, återbetalningsskyldighet, ränta, skyldighet att lämna uppgifter, skyldighet att anmäla ändrade förhållanden, sekretess, indragning eller nedsättning av ersättning, interimistiska beslut, ändring och omprövning samt överklagande tillämpas. 
 254 
  
 SOU 2013:52 
  
 Stöd till unga föräldrar 
  
 8.4.6 
  
 Omfattas omyndigas förfogande över föräldratillägget av föräldrabalkens regler? 
  
 Frågan är om en omyndig studerande kan ansöka, ta emot en utbetalning och föra talan om föräldratillägget utan att detta strider mot föräldrabalkens regler om en underårigs begränsade rättshandlings- förmåga. Samma resonemang har förts angående gymnasiebidraget i avsnitt 7.5.7. där det beskrivits att JO bedömt att föräldrabalkens regler om en underårigs bristande rättshandlingsförmåga även är tillämplig på offentligrättsliga rättsförhållanden. 
 På motsvarande sätt som för gymnasiebidraget bör därför ett undantag från bestämmelsen i 9 kap. 1 § föräldrabalken införas som föreskriver att en omyndig studerande själv får ansöka, ta emot och råda över föräldratillägget i den omfattning som följer av lagen om särskilt stöd vid gymnasiala studier. 
  
 Mitt förslag 
 : En omyndig studerande får själv ansöka, ta emot och råda över föräldratillägget i den omfattning som följer av bestämmelser i lagen om särskilt stöd vid gymnasiala studier. 
 255 
  
 9 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 9.1 
  
 Inledning 
  
 Förtidspension och sjukbidrag ersattes den 1 januari 2003 av två nya socialförsäkringsförmåner, sjukersättning och aktivitets- ersättning. Ett av syftena med reformen var att ge unga försäkrade med långvarigt nedsatt arbetsförmåga ett särskilt stöd som stimulerar till ett aktivt liv samtidigt som det ger ekonomisk trygghet. Ungdomar som på grund av en funktionsnedsättning har en förlängd skolgång fick samtidigt rätt till hel aktivitetsersättning under den tid som skolgången varar. 
 Under perioden  
 1995–2010 
  ökade antalet unga i åldern  
 16–29 
  år med aktivitetsersättning eller motsvarande dramatiskt i förhållande till antalet unga i befolkningen. Andelen unga med aktivitets- ersättning ökade från 1 procent 1995 till 2,5 procent 2010. 
 1 
  
 Denna utveckling har under senare år avstannat för gruppen i sin helhet, men inte för gruppen som får aktivitetsersättning för förlängd skolgång. 
 Gruppen med aktivitetsersättning för förlängd skolgång fortsätter att öka. Personer som får aktivitetsersättning för förlängd skolgång står i dag för hälften av samtliga nybeviljade aktivitetsersättningar. 
 2  
 Problemet är att mycket få lämnar aktivitetsersättningen efter avslutad skolgång. När de försäkrade avslutat sin skolgång övergår en majoritet till att få sin försörjning via aktivitetsersättning för nedsatt arbetsförmåga. I en rad olika utredningar och rapporter har det därför påpekats att aktivitets- ersättning vid förlängd skolgång har sänkt tröskeln och fungerat 
  
 1 
  
 Inspektionen för socialförsäkringen, 2011:10, s. 14 
  
 2 
  
 Försäkringskassan, 2010 
  
 257 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 SOU 2013:52 
  
 som en inkörsport till ett långvarigt beroende av socialförsäkrings- systemet.  
 3 
  
 Personer som tidigt i livet blir beroende av socialförsäkrings- systemet för sin försörjning går en, i ekonomiska termer, mörk framtid till mötes. Försäkringskassan har visat att den ekonomiska situationen för personer i åldern  
 19–29 
  år med aktivitetsersättning är sämre än för andra  
 19–29-åringar. 
  De har lägre ekonomisk standard, lägre egen inkomst och fler är ekonomiskt utsatta. Denna situation fortsätter även efter att personerna kommit upp i en sådan ålder att de lämnat aktivitetsersättningen. 
 4  
 Det är därför viktigt att se till att bara de som inte har något annat alternativ får aktivitetsersättning. 
  
 9.2 
  
 Bakgrund 
  
 Utredaren ska komma med förslag på hur de som idag omfattas av rätt till aktivitetsersättning vid förlängd skolgång eller förlängt barnbidrag i stället kan få ersättning från studiestödssystemet. I uppdraget ingår att se över hur studiestödet ska anpassas till de nya studerandegrupperna. 
 Utredaren ska kartlägga målgruppen och ta reda på vilka de ekonomiska konsekvenserna blir för staten och de nya studerande- grupperna när de införlivas i studiestödssystemet i linje med de principer som presenteras i betänkandet Brist på brådska (SOU 2008:102). 
 Inriktningen är att bestämmelserna om studiestöd ska gälla för studerande med funktionsnedsättning i den mån det är möjligt. Utredningen ska föreslå avsteg från de generella bestämmelserna i de fall det anses lämpligt med hänsyn till gruppens behov. Ytterligare en utgångspunkt är att den enskilde inte ska få en högre ersättningsnivå än vad han eller hon har rätt till enligt dagens regler om aktivitetsersättning för förlängd skolgång och förlängt barnbidrag. Vidare ska den enskilde inte heller få en högre ersättningsnivå än den högre bidragsnivån inom studiemedlen. 
 Utredaren ska även lämna förslag på vilka utbildningar eller grupper som ska ge respektive ha rätt till studiestöd och hur prövningen av rätten ska gå till. Slutligen ska utredningen också ta ställning till om CSN eller Försäkringskassan ska göra 
  
 3 
  
 Försäkringskassan, 2007b; SOU 2008:102; Inspektionen för socialförsäkringen, 2011 
  
 4 
  
 Försäkringskassan 2012a, s. 92 
  
 258 
  
 SOU 2013:52 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 bedömningen av vilka personer som ska omfattas av rätten till studiestöd. 
  
 9.3 
  
 Nuvarande regelverk 
  
 Barnbidraget är 1 050 kronor per månad och betalas ut till barnets föräldrar till och med det kvartal då barnet fyller 16 år. Om barnet därefter studerar på gymnasiet betalar CSN ut studiebidrag. Om barnet däremot går kvar i grundskolan, grundsärskolan eller gymnasiesärskolan betalar Försäkringskassan ut förlängt barn- bidrag. Förlängt barnbidrag kan utgå till och med det år den försäkrade fyller 23 år och kan utbetalas parallellt med aktivitets- ersättning. 
 En elev som på grund av en funktionsnedsättning ännu inte har avslutat utbildning på grundskolenivå eller gymnasial nivå vid ingången av juli månad det år då han eller hon fyller 19 år har enligt socialförsäkringsbalken rätt till hel aktivitetsersättning under den tid skolgången varar. I allmänhet får eleven vid förlängd skolgång aktivitetsersättning i form av garantiersättning. Storleken på garantiersättningen beror på personens ålder. I skrivande stund utgår mellan 93 450 och 104 575 kronor om året i hel garanti- ersättning. Utslaget per månad innebär det mellan 7 788 och 8 715 kronor. Ersättningen är skattepliktig och utbetalas av Försäkringskassan. 
  
 9.4 
  
 Förslagen i betänkandet Brist på brådska 
  
 Av betänkandet Brist på brådska framgår att elever som beviljats aktivitetsersättning på grund av förlängd skolgång har en betydligt bättre ekonomisk situation än jämnåriga studerande. De ekonomiska villkoren för elever med funktionsnedsättning bör i stället vara desamma som för andra ungdomar, menar man i betänkandet. Samhället ska enbart ersätta eleverna för mer- kostnader som uppkommer med anledning av funktionsned- sättningen. Enligt utredningen finns t.ex. handikappersättningen som kompenserar för detta. Utredningen finner inga argument för att elever med funktionsnedsättningar ska ha en ekonomisk situation under sin studietid som i betydande grad skiljer sig från andra ungdomars. 
 259 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 SOU 2013:52 
  
 Alla ungdomar med funktionsnedsättning som studerar på gymnasienivå föreslås därför få studiehjälp i stället för aktivitets- ersättning till och med första kalenderhalvåret det år han eller hon fyller 20 år. Studiebidraget ska, precis som till alla andra gymnasie- elever, betalas ut med 1 050 kronor per studiemånad. 
 Gymnasiesärskolan blir därmed studiestödsberättigande. Däremot föreslås förlängt barnbidrag alltjämt utbetalas vid studier i grundskolan eller i specialskolan. 
 Om förslaget genomförs innebär det att de som idag får aktivitetsersättning från och med juli månad det år de fyller 19 i stället kommer att få studiehjälp från CSN till och med första halvåret det år de fyller 20. 
 För en del elever kommer studierna inte att vara slutförda det första halvåret det år de fyller 20 år. Utredningen föreslår att de elever som med anledning av en funktionsnedsättning inte slutfört gymnasieskolan senast under första kalenderhalvåret det år de fyller 20 år i stället ska ha rätt till studiemedel med det högre bidragsbeloppet under den tid som de avslutar sina studier. 
 Enligt det nuvarande studiemedelssystemet är den grund- läggande ersättningen under år 2013 vid heltidsstudier 9 024 kronor per månad (fyra veckor). Härav utgör 2 828 kronor bidrag och resterande belopp utgör lån. Ett högre bidrag kan betalas ut till personer från och med det år han eller hon fyller 25 år och utgör då 6 584 kronor motsvarande period. 
 Personer som med anledning av en funktionsnedsättning inte har avslutat sina grundläggande studier när rätten till studiehjälp upphör föreslås i stället ska ha  
 rätt  
 till det högre bidraget. 
 5  
 Den som av samma anledning studerar på komvux eller särvux ska också ha rätt till det högre bidraget. 
 6  
 Förslaget innebär att åldersgränsen för det högre bidraget sänks för denna grupp från 25 år till halvårsskiftet det år personen fyller 20 år. 
 Slutligen föreslår utredningen att den enskilde inte ska ha rätt till lånedelen inom studiestödssystemet under den tid som det högre bidraget lämnas av detta skäl. Utredaren menar att det är viktigt att upprätthålla principen om att grundläggande utbildning inte ska innebära skuldsättning. 
  
 5  
 För övriga grupper betalas bara det högre bidraget ut under förutsättning att det finns medel tillgängligt i anslaget. 
  
 6  
 Personer som läser på grundskolenivå ska omfattas av det högre bidraget om studierna – till följd av funktionsnedsättningen – inte är slutförda under det första halvåret det år de fyller 20 år 
 260 
  
 SOU 2013:52 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 9.5 
  
 Remissyttranden på betänkandet Brist på brådska 
  
 Under 2009 remissbehandlades betänkandet Brist på brådska. Följande synpunkter framkom: 
  
 9.5.1 
  
 Principen om att undvika särlösningar för elever med funktionsnedsättning 
  
 Riksförbundet för social och mental hälsa är, som de uttrycker saken, ingen vän av särlösningar om det går att undvika. Därför anser de att dagens finansiering av förlängd skolgång via sjuk- försäkringen för unga med funktionsnedsättning är ett onödigt tillkrånglat sätt att hantera berörda ungas behov av studiestöd. Därför instämmer förbundet i betänkandets åsikt att den naturliga huvudmannen även för detta studiestöd är CSN. De handikappades riksförbund (DHR) ser också positivt på att CSN övertar ansvaret för bidraget vid förlängd skolgång. Genom att inte direkt hänvisas till socialförsäkringssystemet sänder samhället, enligt DHR, en signal till unga med funktionsnedsättning att de inte med automatik ska ses som sjuka. Socialstyrelsen, som är positivt inställd till att målgruppen ska omfattas av det generella studie- stödssystemet, påpekar särskilt det positiva med att särskoleelever nu också kommer att omfattas av rätten till inackorderingsstöd. Även Statens Skolverk instämmer i utredningens förslag att behovet av förlängd skolgång inte bör vara en del av sjukersättningen utan inordnas i det ordinarie studiemedels- systemet, men anpassat till de särskilda behov personer med funktionsnedsättningar kan ha i form av långsammare studietakt, studieuppehåll etc. 
 Nästan alla remissinstanser är positivt inställda till att särlösningar i görligaste mån avskaffas. Riksförbundet Attention har en avvikande mening och framhåller att den som har särskilda behov ibland måste särbehandlas. De menar att det faktum att elever utan funktionsnedsättning får studiestöd via CSN inte kan vara något argument för att det även ska gälla personer med funktionsnedsättning. 
 261 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 SOU 2013:52 
  
 9.5.2 
  
 Principen om att grundläggande utbildning inte ska innebära skuldsättning. 
  
 En av utgångspunkterna i betänkandet Brist på brådska var att studerande som på grund av funktionsnedsättning får förlängd skolgång inte ska behöva skuldsätta sig för att avsluta sina studier. Alla remissinstanser ställer sig bakom denna princip, med ett undantag. CSN delar inte utredningens bedömning, utan menar i stället att studerande med funktionsnedsättning i så stor utsträckning som möjligt bör hanteras som andra studerande. Det innebär bl.a. att det bör vara upp till den enskilde att avgöra om han eller hon vill skuldsätta sig för sina studier. CSN tycker därför att den som har rätt till det högre bidraget även bör ha rätt till studielån. Utöver argumentet om likabehandling anför CSN att förslaget kan medföra oklarheter i handläggningen. Man skriver att det finns en risk för att studerande som går i en vanlig skola och inte har avslutat skolgången under det första halvåret han eller hon fyller 20 år kan komma att få det generella bidraget och därmed också lån. Detta kan hända eftersom CSN inte får någon automatisk signal om att en studerande har rätt till det högre bidraget på förekommande anledning. Det är något som studerande måste ansöka om. Gör den studerande inte det, men uppfyller de generella förutsättningarna för studiemedel, kan han eller hon komma att beviljas lån. 
  
 9.5.3 
  
 Försörjningsproblem under sommarmånaderna. 
  
 De handikappades riksförbund (DHR) är en av de remissinstanser som påpekar att det inte framgår av utredningens förslag hur unga med funktionsnedsättning ska kunna ha försörjning under sommarmånaderna då studiebidraget inte betalas ut. Då det är mycket svårt för unga personer med funktionsnedsättning att få ett sommarjobb ser DHR allvarligt på att frågan inte tas upp i utredningen. DHR ser en risk för att många kommer att stå utan försörjning under sommaren och då tvingas till försörjningsstöd. 
 262 
  
 SOU 2013:52 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 9.5.4 
  
 Prövning av förlängd skolgång 
  
 CSN påpekar att betänkandets förslag innebär att det högre bidraget ska beviljas personer som på grund av funktionsned- sättning har förlängd skolgång eller som av samma anledning studerar på gymnasie- eller grundskolenivå på komvux eller särvux. Den avgörande grunden till beviljningen är således att personerna har en funktionsnedsättning. Därför anser CSN att Försäkringskassan även framdeles är bäst lämpad att göra pröv- ningen av den förlängda skolgången. CSN hävdar att den egna myndigheten saknar den erfarenhet som behövs för att bedöma de problem som olika funktionsnedsättningar medför. När det gäller studiestödsbeviljning saknar CSN:s handläggare erfarenhet av sjukdomsfrågor. 
 Försäkringskassan välkomnar å sin sida att försörjningen under förlängd skolgång flyttas från Försäkringskassan till det ordinarie studiestödssystemet. 
  
 9.5.5 
  
 Antalet studiemedelsterminer är tolv 
  
 Enligt Landsorganisationen i Sverige, LO, är en faktor att ta hänsyn till att antalet studiemedelsterminer man har rätt att ta ut är begränsat till tolv. Förlängda gymnasiestudier får inte ses som att det utrymmet utnyttjas och terminsavräkning sker. När det gäller vuxenstudier med den högre bidragsdelen i studiemedlet, som inte är att betrakta som en ren förlängning av studietiden, menar LO att avräkningssystemet även ska gälla för denna grupp av studerande. 
  
 9.6 
  
 Kartläggning och konsekvensanalys 
  
 9.6.1 
  
 Elevgruppens sammansättning 
  
 Gruppen elever som fick en utbetalning av aktivitetsersättning vid förlängd skolgång under 2011 bestod till 58 procent av män och till 42 procent av kvinnor. Männens överrepresentation beror bl.a. på att de är överrepresenterade inom särskolan. Bland män är dessutom medfödda och andra psykiska funktionsnedsättningar som debuterar i tidig ålder vanligare än bland kvinnor. 
 7 
  
 7  
 Inspektionen för socialförsäkringen, 2011 
 263 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 SOU 2013:52 
  
 Åldersmässigt är elever med aktivitetsersättning för förlängd skolgång en homogen grupp. Av dem som fick en utbetalning under 2011 var 34 procent 19 år och 66 procent äldre än eller fyllde 20 år under året. Populationen bestod till 90 procent av personer som fyllde 19, 20 eller 21 år under kalenderåret 2011. 
 264 
  
 SOU 2013:52 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 Diagnosbilden inom gruppen är varierande. I tabell 9.1 redovisas fördelningen per diagnosavsnitt för individer med aktivitets- ersättning för förlängd skolgång under 2011. Diagnosavsnittet avser den senast kända huvuddiagnosen. 
 Om den enskilde studerar i någon av de särskilda skolformerna är det tillräckligt att ett intyg om detta bifogas ansökan om aktivitetsersättning för förlängd skolgång. 
 8  
 Detta får två konsekvenser för hur tabell 9.1 bör läsas. För det första förklarar det varför diagnos är okänd för en stor grupp individer. För det andra leder det med största sannolikhet till att personer med utvecklingsstörning, autism eller autismliknande tillstånd blir underrepresenterade. Detta sker eftersom särskolan är till för ungdomar som inte klarar kunskapsmålen och undervisningen i grund och gymnasieskola på grund av dessa tillstånd. 
 Av dem som uppbar aktivitetsersättning för förlängd skolgång år 2011 hade en klar majoritet en psykiskt funktionsnedsättning. Endast i undantagsfall beror den förlängda skolgången på syn- eller hörselnedsättningar. 
  
 9.6.2 
  
 Elevernas ekonomiska situation 
  
 Den genomsnittliga inkomsten 2011 för personer mellan 19 och 21 år som var studerande var cirka 73 000 kronor. För personer med aktivitetsersättning vid förlängd skolgång var den genomsnittliga inkomsten cirka 76 000 kronor 
 9 
 . Med inkomst avses här individens egna inkomster minus negativa transföreringar (främst skatter). 
 Figur 9. 1 nedan illustrerar inkomstspridningen inom den aktuella gruppen i jämförelse med andra studerande mellan 19 till 21 år. De lodräta strecken tar sin början vid värdet för den 10:e percentilen och sitt slut vid den 90:e percentilen. Pilen i mitten illustrerar medianen. 
 Som framgår av figuren är inkomstspridningen betydligt större för studerande  
 19–21 
  åringar utan aktivitetsersättning än för elever som har aktivitetsersättning. Detta beror på att det finns färre personer med aktivitetsersättning som har riktigt låga egna inkomster, men också färre som har höga inkomster. 
  
 8 
  
 Försäkringskassan Vägledning 2004:9 
  
 9 
  
 Om medianen används är skillnaden större. Motsvarande siffror är då cirka 73 000 kronor för personer med aktivitetsersättning vid förlängd skolgång och cirka 66 000 kronor för jämförelsegruppen. 
  
 265 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 SOU 2013:52 
  
 I jämförelsegruppen finns personer vars enda inkomstkälla är studiemedel, men också personer som förvärvsarbetar mycket parallellt med studierna. Därför är den 10:e percentilen och medianen högre för unga med aktivitetsersättning, men situationen den motsatta för den 90:e percentilen. Sammanfattningsvis visar figuren att den genomsnittliga inkomsten bland dem med aktivitetsersättning är betydligt högre än bland jämnåriga studerande, men att inkomstspridningen är större inom jämförandegruppen. 
 I tabell 9.2 redovisas de huvudsakliga inkomstkällorna utöver aktivitetsersättningen för de personer som hade aktivitetsersättning för förlängd skolgång någon gång under år 2011. Alla har inte fått aktivitetsersättning under hela kalenderåret, vilket i sin tur kan förklara varför så många har inkomster från t.ex. förvärvsarbete. 
 Först redovisas skattepliktiga inkomster och sedan skattefria inkomster i tabellen. De inkomstkällor som är vanligast redovisas först och de mest sällsynta redovisas sist. I kolumnen längst till höger redovisas medelinkomsten för dem som har inkomster från en given inkomstkälla. 
 Av tabellen framgår att en majoritet av de som fick aktivitets- ersättning vid förlängd skolgång 2011 också hade någon form av kapitalinkomst. Denna är dock i regel mycket låg. Värt att notera är 
 266 
  
 SOU 2013:52 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 också att merparten av målgruppen tycks uppbära förlängt barnbidrag parallellt med aktivitetsersättningen. En fjärdedel uppbär dessutom någon form av studiestöd. Det kan röra sig om personer som avslutat en period med aktivitetsersättning och nu ägnar sig åt eftergymnasiala studier, men också om personer som studerar i gymnasieskolan och får studiehjälp. 
  
 9.6.3 
  
 Elevernas ekonomiska situation om förslagen i Brist på brådska genomförs 
  
 Det finns tre olika grupper som påverkas av förslagen som presenteras i betänkandet Brist på brådska. Den första gruppen utgörs av elever i åldern  
 16–19 
  år som i dag får förlängt barnbidrag under sina studier på gymnasial nivå och som nu föreslås få studiehjälp i stället. Bedömningen är att förslaget inte kommer att innebära någon större förändring för denna grupp. I fortsättningen föreslås de studerande få 244 kronor i veckan under 40 veckor om de studerar under hela skolåret. Det innebär att en heltids- studerande elev får 3 150 kronor mindre i ersättning per år. I gengäld blir studiehjälpens inackorderingsstöd tillgängligt för gruppen samt gymnasiebidrag för vissa elever vars familj räknas 
  
 10  
 Här anges medelvärde för dem som har inkomster från den aktuella inkomstkällan. 
 267 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 SOU 2013:52 
  
 som mindre bemedlade (se kapitel 7). För elever från dessa sistnämnda familjer innebär förslaget en förbättrad ekonomisk situation. 
 Den andra gruppen består av dem mellan 19 och 20 år som studerar på gymnasial nivå och uppbär aktivitetsersättning för förlängd skolgång och som nu i stället föreslås få studiehjälp. Den tredje, och sista gruppen, består av dem som är 20 år eller äldre som studerar på grundläggande eller gymnasial nivå och uppbär aktivitetsersättning för förlängd skolgång och som föreslås få studiemedel med det högre bidraget. 
 Det är de ekonomiska konsekvenserna av förslaget för de två sist- nämnda grupperna som åskådliggörs i tabellerna 9.3, 9.4 och 9.5. Värt att notera är att förändringarna inte kommer att påverka dem som i dag uppbär aktivitetsersättning. Skattningarna görs för att skapa en bild av hur det blir för motsvarande grupp i framtiden om reformerna genomförs. 
  
 11 
  
 Hel aktivitetsersättning under 2013 på garantinivå innan personen fyller 21 år. 
  
 12 
  
 Enligt uppgifter från SCB fick 60 procent av alla med aktivitetsersättning vid förlängd skolgång också förlängt barnbidrag. Eftersom över hälften av populationen får inkomst från denna typ av inkomstkälla finns den med i tabellen. Beräkningen i tabellen utgår ifrån att den enskilde får förlängt barnbidrag under årets alla månader. 
  
 13 
  
 Enligt uppgifter från SCB hade 52 procent av alla med aktivitetsersättning vid förlängd skolgång någon form av kapitalinkomst. Eftersom över hälften av populationen får inkomst från denna typ av inkomstkälla finns den med i tabellen. Summan som finns i tabellen är medelvärdet för kapitalinkomster bland den grupp inom populationen som har inkomster från denna inkomstkälla. 
  
 14 
  
 Medelvärde för dem med aktivitetsersättning för förlängd skolgång som fick bostadstillägg under 2011. 
  
 15 
  
 Beräkningen är gjord på de genomsnittliga skatte- och avgiftssatserna 2011. Den genomsnittliga kommunalskattesatsen (kommun och landsting) var 31,55 procent. Till detta kommer en begravningsavgift på 0, 22 procent. 
  
 268 
  
 SOU 2013:52 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 I tabell 9.3 redovisas inkomster för en fiktiv genomsnittsperson som är mellan 19 och 21 år gammal och som hade aktivitets- ersättning vid förlängd skolgång under år 2011. Uppgifterna är hämtade från SCB:s inkomststatistik för 2011, med undantag för aktivitetsersättningen som justerats upp till 2013 års nivå för att ge en så aktuell bild som möjligt. 
 Personen antas ha aktivitetsersättning på garantinivå under hela kalenderåret. Han eller hon antas också ha inkomster i form av förlängt barnbidrag och någon form av kapitalinkomst 
 16 
 . Två total- summor presenteras, en för personer med eget boende och en för personer som fortfarande bor i föräldrahemmet. 
 18 
  
 19 
  
 21 
 Målgruppens ekonomiska situation kommer att förändras om förslagen i betänkandet Brist på brådska blir verklighet. Det första scenariot gäller de personer som idag har rätt till aktivitets- ersättning från och med juli månad det år de fyller 19 år och som enligt betänkandet föreslås få studiehjälp till och med första kalenderhalvåret det år han eller hon fyller 20 år. I tabell 9.4 redovisas hur stora förändringarna blir för denna grupp. 
  
 16 
  
 Mer än hälften av alla i målgruppen har inkomster från dessa inkomstkällor år 2011, se tabell 9.2. 
  
 17 
  
 Enligt utredningens förslag om övergång till faktisk studietid. 
  
 18 
  
 Summa per fyraveckorsperiod. 
  
 19 
  
 Enligt utredningens förslag ska 17,5 procent av alla familjer som består av minst en person med studiehjälp också få rätt till gymnasiebidrag. 
  
 20 
  
 Uträknat för person i åldern  
  
 18-29 
  år som har en årsinkomst på 25 000 kronor och som bor själv i en lägenhet om 45 kvadratmeter med en hyra på 4 500 kronor i månaden. Utbetalas tolv månader om året. 
  
 21 
  
 Faktisk studietid 40 veckor/utslaget på tolv månader. 
  
 269 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 SOU 2013:52 
  
 Förslaget innebär drastiskt minskade inkomster för den aktuella gruppen. För en elev som fortfarande bor hemma kan det handla om en minskning av inkomsten med ungefär 66 000 kronor per år. Tillhör eleven en mindre bemedlad familj tillkommer det föreslagna gymnasiebidraget. Då minskar inkomsttappet med 10 000 per år. Har eleven egen bostad och således rätt till både bostadsbidrag och gymnasiebidrag, förlorar han eller hon ändå cirka 66 000 kronor årligen eftersom även rätten till bostadstillägg försvinner med aktivitetsersättningen. 
  
 22 
  
 23 
  
 24 
 Om en elev måste fortsätta studierna på grundläggande nivå efter det första kalenderhalvåret det år han eller hon fyller 20 år förändras de ekonomiska förutsättningarna. Enligt betänkandets förslag ska eleven då ha rätt till studiemedel med det högre bidraget. Skillnaderna mot dagens system blir inte alls så stora, men det handlar fortfarande om betydande ekonomiska försämringar för gruppen. Det föreslagna systemet innebär ett inkomsttapp med cirka 10 000 kronor under ett år för den berörda gruppen. Om eleven har eget boende blir inkomsttappet cirka 20 000 kronor jämfört med dagens system. Som går att utläsa ut tabell 9.5 är den huvudsakliga skillnaden från dagens system att den studerande som får bidrag från studiestödssystemet inte får någon ersättning under sommarmånaderna. Under den faktiska studietiden är skillnaderna små (jämför tabell 9.3). 
 Sammanfattningsvis kan det konstateras att om förslagen i betänkandet Brist på brådska genomförs medför de en stor 
  
 22 
  
 Beräknat på 1 646 kronor x 40 veckor (2013 års nivå). 
  
 23 
  
 Under faktisk studietid fyra veckor 
  
 24 
  
 Under faktisk studietid 40 veckor/utslaget på tolv månader. 
  
 270 
  
 SOU 2013:52 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 ekonomisk förlust för målgruppen. Den största ekonomiska förändringar blir det för dem i åldern  
 19–20 
  år som med dagens system får aktivitetsersättning, men som i betänkandet föreslås få studiehjälp. 
 25 
  
 9.6.4 
  
 Familjeekonomiska konsekvenser om förslagen i Brist på brådska genomförs 
  
 Aktivitetsersättningen är den huvudsakliga försörjningskällan för ungdomar över 19 år som på grund av funktionsnedsättning har förlängd skolgång. Aktivitetsersättningen kan också vara en viktig inkomstkälla för det hushåll som den unge är en del av. Hur mycket hushållets ekonomi påverkas av de föreslagna reformerna beror dels på hushållets sammansättning, dels på föräldrarnas socioekonomiska tillhörighet. 
 I avsnittet ovan redogjordes för reformens ekonomiska konsekvenser för den enskilde, uppdelat på olika åldersgrupper. Knappt 24 procent av dem som hade aktivitetsersättning för förlängd skolgång under 2011 bodde inte med förälder eller annan vuxen. För denna grupp är individens egen disponibla inkomst den samma som hushållets disponibla inkomst. Som redan konstaterats blir det svårt för personer ur målgruppen som är mellan 19 och 20 år gamla att ha en egen bostad (genomsnittlig månadsinkomst inklusive bostadsbidrag blir cirka 3 600 kronor). Personer som är över 20 år som har egen bosatd får leva på drygt 8 000 kronor (inklusive bostadsbidrag) per studiemånad. Utslaget på årets tolv månader förlorar gruppen 18 procent av sin disponibla inkomst och får en månadsinkomst inklusive bostadsbidrag på cirka 7 000 kronor. 
  
 25  
 I dessa beräkningar har inte den ekonomiska effekten av den sommarjobbssatsning som föreslås i detta betänkande tagits med (se avsnitt 9.7.6). 
 271 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 SOU 2013:52 
  
 Merparten av de ungdomar som får aktivitetsersättning för förlängd skolgång bor emellertid tillsammans med sina föräldrar. Av de ungdomar som fick aktivitetsersättning vid förlängd skolgång under år 2011 bodde 46 procent med sammanboende föräldrar. I tabell 9.6 framgår hur hushållets disponibla inkomst förändras av reformen. I redovisningen tas också hänsyn till utbildningsnivån hos den förälder som har högst utbildningsnivå. Det är ett sätt att studera hur reformen påverkar olika socio- ekonomiska grupper. 
 Tabell 9.6 visar att reformen får märkbara effekter även för hushållets ekonomiska situation. Föräldrarnas utbildningsnivå spelar dock en stor roll för hur familjens disponibla inkomst påverkas av de föreslagna förändringarna. Beroende på föräldrarnas utbildningsnivå och den unges ålder förlorar hushållen mellan 2 och 16 procent av sin disponibla inkomst i 2011 års värden. Detta är emellertid bara för hushåll med sammanboende föräldrar. Av dem som uppbar aktivitetsersättning vid förlängd skolgång 2011 
 272 
  
 SOU 2013:52 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 bodde 28 procent med en ensamstående förälder. För denna grupp ser den ekonomiska situationen annorlunda ut. 
 I tabell 9.7 framgår hur hur den disponibla inkomsten för hushåll med ensamstående föräldrar förändras av reformen. De ekonomiska effekterna för hushåll med en ensamstående förälder följer samma mönster som för hushåll med sammanboende föräldrar. Ju högre utbildning föräldern har, desto mindre blir effekten av reformen för hushållet. Trots detta visar tabellen att hushållsekonomin för hushåll med en ensamstående förälder påverkas väsentligt (disponibla inkomsten blir 19 till 27 procent lägre) under det år den unge får studiehjälp i stället för aktivitets- ersättning. Från och med andra halvåret det år den unge fyller 20 år blir den ekonomiska effekten av reformen betydligt mindre kännbar (den disponibla inkomsten blir 4 till 5 procent lägre) för hushållet. Studiemedlets högre bidrag medför att den unge kan bidra till hushållets ekonomi på ett annat sätt. 
 Sammanfattningsvis kommer reformen att få kännbara ekonomiska effekter för hushåll som ingår i målgruppen. Aktivitetsersättningen utgör i dag ett betydande bidrag till många 
 273 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 SOU 2013:52 
  
 familjers hushållsekonomi och disponibla inkomst. Familjer där föräldern är ensamstående och har en låg utbildning kommer att drabbas hårdast. För denna kategori av familjer medför reform- förslaget en  
 25-procentig 
  minskning av den disponibla inkomsten. Om ungdomen är äldre blir den ekonomiska effekten betydligt mindre. 
 26 
  
 9.7 
  
 Överväganden och förslag 
  
 9.7.1 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 Som redan konstaterats blir de ekonomiska konsekvenserna av förslaget störst för den grupp elever som i dag har rätt till aktivitetsersättning och som enligt betänkandet föreslås få studiehjälp. Det gäller alltså personer mellan 19 och 20 år gamla som på grund av sin funktionsnedsättning har förlängd skolgång. Som framgår av beräkningarna ovan kommer denna grupp elever i genomsnitt att förlora ungefär 66 000 kronor under ett år om förslagen genomförs. 
 Det huvudsakliga argumentet för att sänka ersättningen för denna grupp, och som framförs i betänkandet Brist på brådska, är att inga andra gymnasiestuderande får så mycket pengar som de med aktivitetsersättning. För elever utan funktionsnedsättning gäller att de erhåller studiehjälp med 1 050 kronor per studiemånad fram till och med första kalenderhalvåret det år de fyller 20 år. Huvudregeln bör vara att den ekonomiska situationen för studerande med funktionsnedsättning ska jämföras med andra jämnåriga studerande, inte med yrkesarbetande. Vid en sådan jämförelse får gruppen med aktivitetsersättning vid förlängd skolgång oskäligt hög ersättning. Tilläggas bör att det kan inverka menligt på den enskildes drivkrafter till självförsörjning att i tidig ålder vänja sig vid en hög ersättning från något av de allmänna transfereringssystemen. 
 19 till  
 20-åriga 
  gymnasieelever med funktionsnedsättning bör därför omfattas av det generella studiehjälpssystemet. Mer- kostnader som beror på funktionsnedsättningen ska täckas av andra ersättningssystem, t.ex. handikappersättning. 
  
 26  
 I dessa beräkningar har inte den ekonomiska effekten av den sommarjobbssatsning som föreslås i detta betänkande tagits med (se avsnitt 9.7.6). 
 274 
  
 SOU 2013:52 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 Föräldrarnas försörjningsansvar är en annan faktor som bör beaktas i detta sammanhang. Om en ungdom studerar på gymnasienivå har föräldrarna ett försörjningsansvar fram till den studerandes  
 21-årsdag. 
  Å ena sidan ska föräldrars försörjnings- ansvar inte utvidgas för att en ungdom har en funktions- nedsättning. Å andra sidan upphör föräldrarnas försörjningsansvar inte för att en ungdom har en funktionsnedsättning. En regel som behandlar alla lika får i detta fall till följd att föräldrar till barn med funktionsnedsättningar i praktiken får ett mer omfattande försörjningsansvar än gruppen föräldrar till barn utan funktions- nedsättningar. Någon form av särreglering bör alltså förekomma. Förslaget som presenterades i betänkandet Brist på brådska är väl balanserat i detta avseende. 
 För föräldrar till studerande med förlängd skolgång på grund av funktionsnedsättning utsträcks försörjningsansvaret i praktiken till andra halvåret det år den studerande fyller 20 år. Därefter får ungdomar med förlängd skolgång på grund av funktionsnedsättning studiemedlets högre bidrag och blir således självförsörjande, vilket innebär att föräldrarna därefter inte ska behöva bidra till den unges försörjning. Den förhöjda risken för ett förlängt försörjningsansvar (från 18 till 21 år), som föräldrar till bl.a. ungdomar med psykiska funktions- nedsättningar har, kompenseras på så sätt med att tiden i praktiken förkortas från den generella 21 årsgränsen till det andra halvåret den studerande fyller 20 år. 
 27  
 Huvudförslaget i betänkandet Brist på brådska, bör således genomföras. 
 Avvecklingen av aktivitetsersättning vid förlängd skolgång bör dock ske successivt. Nybeviljandet upphör, men den elev som beviljats aktivitetsersättning för förlängd skolgång före ikraft- trädandet av de nya reglerna ska oförändrat ha rätt till ersättning fram tills det att han eller hon avslutat sina studier. Elever som omfattas av dessa övergångsregler ska inte ha rätt till studiemedel under den tid som aktivitetsersättning för förlängd skolgång lämnas. 
 En följdändring av förslaget om att aktivitetsersättningen ska avvecklas blir att bestämmelserna om tilläggsbidrag i 7 a § i förordningen (1995:667) om bidrag till vissa funktionshindrade elever i gymnasieskolan bör upphävas. En annan följdändring av förslaget är att avräkningsregeln i 7 § som i dag gäller för den som 
  
 27  
 I juridisk mening förändras inte försörjningsansvaret. 21 årsgränsen gäller alltjämt för studerande på gymnasienivå. Förslagen förändrar dock målgruppens förutsättningar för självförsörjning. 
 275 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 SOU 2013:52 
  
 uppbär aktivitetsersättning i stället bör gälla för den som i framtiden kommer att uppbära studiemedlets högre bidrag. Rg- bidrag bör därför endast lämnas för den del av kostnaderna som överstiger den ersättning som eleven får i form av studiemedlets högre bidrag. Ett belopp motsvarande studiebidrag för fyra veckor (976 kronor) ska dock inte avräknas 
 .  
 Den studerande ska själv fritt få disponera dessa medel. Bestämmelsernas nuvarande lydelse kommer dock att tillämpas under den övergångsperiod som gäller för studerande som har påbörjat studier före ikraftträdandet av de nya reglerna och för dessa beviljats aktivitetsersättning för förlängd skolgång 
  
 Mitt förslag:  
 Aktivitetsersättning för förlängd skolgång avskaffas som socialförsäkringsförmån. Rätten till förmånen kvarstår tills det att eleven avslutat sina studier om han eller hon har beviljats aktivitetsersättning vid förlängd skolgång innan avskaffandet. Under den tid som aktivitetsersättning för förlängd skolgång lämnas har dessa elever inte rätt till studiemedel. 
 Förlängt barnbidrag för studier på gymnasiesärskola avskaffas och skolformen blir studiehjälpsberättigande. 
 Ungdomar med funktionsnedsättning som studerar på utbildningar som i dag är studiehjälpsberättigade samt i gymnasie- särskolan eller särskild utbildning för vuxna får studiehjälp, inte aktivitetsersättning, till och med första kalenderhalvåret det år han eller hon fyller 20 år. 
 En studerande som med anledning av en funktionsnedsättning inte har avslutat sina studier på grundskole- eller gymnasienivå senast under första kalenderhalvåret det år han eller hon fyller 20 år har rätt till studiemedel med det högre bidragsbeloppet under den tid som studierna avslutas. De generella villkoren för att studie- medel ska kunna lämnas måste dock vara uppfyllda. Under den tid som det högre bidraget lämnas på grund av att den enskilde fått sin skolgång förlängd till följd av funktionsnedsättning har den studerande inte rätt till lånedelen inom studiemedlet. 
 Tilläggsbidraget i förordningen (1995:667) om bidrag till vissa funktionshindrade elever i gymnasieskolan ska upphävas som en följd av förslaget om att avskaffa aktivitetsersättning vid förlängd skolgå 
 n 
 g. Avräkningsregeln i 7 § som idag gäller för den som uppbär aktivitetsersättning ska istället gälla för den som i framtiden uppbär studiemedlest högre bidrag. Ett belopp motsvarande studie- bidrag ska dock skyddas från avräkning och gå direkt till eleven. 
 276 
  
 SOU 2013:52 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 9.7.2 
  
 Begränsning av tid som studiemedel kan lämnas 
  
 När nya studerandegrupper förs in i studiestödssystemet måste det övervägas hur bestämmelserna om begränsning av tid som studie- medel kan lämnas för ska se ut för den aktuella gruppen. Följande resonemang förs i betänkandet Brist på brådska: 
 Utredningen har övervägt att reglera hur länge en person kan ha rätt till det högre bidragsbeloppet för förlängd skolgång. Aktivitets- ersättningen saknar en sådan tidsgräns, vilket innebär att en person skulle kunna uppbära ersättningen fram till och med 29 års ålder. I praktiken har dock de flesta ersättningen i ett eller två år. 
 För att undvika inlåsningseffekter kan det finnas skäl att närmare begränsa tidsrymden för denna typ av ersättning. Studiemedels- systemet har i dag begränsningsregler som innebär att studiemedel inte kan lämnas för mer än 120 veckor för gymnasieutbildning. För grundskoleutbildning kan studiemedel lämnas för maximalt 100 veckor. I förhållande till hur länge personer i dag uppbär aktivitets- ersättning för förlängd skolgång är dessa tidsbegränsningar väl tilltagna. Utredningen har övervägt om den garanterade rätt till det högre bidraget som nu föreslås borde avse färre veckor än vad den befintliga lagstiftningen medger. Vi har dock inte funnit några bärande skäl till att komplicera regelverket. I och med att ersättningen vid förlängd skolgång blir en del av studiestödssystemet kommer ersättning inte att kunna utgå för längre tid än vad som faktiskt krävs för att avsluta grundläggande studier. Risken för inlåsningseffekter för därmed anses vara låg. De begränsningar i antal veckor som i dag finns i regleringen av studiemedlet ska således även gälla vid förlängd skolgång. 
 Det finns inget skäl att göra en annan bedömning än den som gjordes av utredaren i Brist på brådska. Enligt underlag som Försäkringskassan försett utredningen med är det få personer som uppbär aktivitetsersättning för förlängd skolgång under längre tid än två år. 
 Bland de personer som beviljades aktivitetsersättning vid förlängd skolgång under 2006 och 2007 var medelvärde 19,8 månader och medianvärdet 23 månader. 75 procent avslutade sin period med aktivitetsersättning vid förlängd skolgång inom en tvåårsperiod (inom 24 månader). 
 Slutligen kan konstateras att tio procent av  
 2006–2007 
  års kohort fick ersättning i tolv månader eller kortare tid. Detta motsvarar den tid som de kommer att erhålla studiehjälp för om utredningens förslag blir verklighet. Endast 7 procent av dem som påbörjade en period med aktivitetsersättning vid förlängd skolgång 
 277 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 SOU 2013:52 
  
 under perioden  
 2006–2007 
  uppbar ersättning efter tre år (36 månader). Motsvarande andel var efter fyra år 1,8 procent. Eftersom merparten av de försäkrade påbörjar sin första period med aktivitetsersättning vid 19 års ålder är det möjligt att dra slutsatsen att cirka 45 personer årligen uppbär aktivitetsersättning vid förlängd skolgång motsvarande fyra år eller 120 veckor med studiemedel plus det första året med studiehjälp. 
 Eftersom det är ytterst få som kan komma att beröras av den bortre tidsgränsen för när studiemedel kan lämnas är det rimligt att tiden med det högre bidraget inte ska vara längre än vad som är fallet i det generella systemet. Det innebär att tidsgränserna 120 veckor för gymnasieutbildning och 100 veckor för grundskole- utbildning enligt 3 kap. 8 § studiestödslagen ska gälla även för de nya studerandegrupperna. 
 Det faller på skolan att arbeta för att alla elever, oavsett funktionsnedsättning, inte får sin skolgång förlängd i mer än fyra år. 
  
 Min bedömning 
 : De generella reglerna för hur lång tid som studiemedel kan lämnas ska även gälla för det högre bidrags- beloppet som lämnas till studerande som på grund av funktions- nedsättning har förlängd skolgång. 
  
 9.7.3 
  
 Frånvaro på grund av sjukdom 
  
 När nya studerandegrupper förs in i studiestödssystemet måste det övervägas hur bestämmelser om sjukdom ska se ut för den aktuella gruppen. Det befintliga regelverket för rätten till studiestöd under sjukdom ser ut på följande sätt. 
 Bestämmelser om studiehjälp under sjukdom och annan tillåten frånvaro finns i 2 kap. 10 § studiestödslagen (1999:1395), 2 kap.  
 18–21 
  §§ studiestödsförordningen (2000:655) samt 6 kap. CSN:s föreskrifter och allmänna råd (2001:6) om studiehjälp. Bestämmelserna innebär att en person som uppbär studiehjälp har rätt att behålla den under den tid som personen på grund av sjukdom inte kan studera. Dock ska personen på begäran kunna styrka studieoförmågan. Om den studerande är frånvarande längre än 14 dagar i följd ska han eller hon kunna styrka orsaken till frånvaron. CSN har ansvaret för bedömningarna, men i praktiken är det oftast skolan som gör bedömningen av personens sjukdom. 
 278 
  
 SOU 2013:52 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 Bestämmelser om studiemedel under sjukdom finns i 3 kap. 24 § studiestödslagen samt i 3 kap.  
 26–32 
  §§ studiestödsförordningen. I korthet innebär bestämmelserna att den studerande måste anmäla till Försäkringskassan om hon eller han blir sjuk. Om Försäkringskassan vid sin prövning finner att den studerande på grund av sjukdom är helt oförmögen att bedriva studier, och därmed godkänner sjukperioden kan CSN utbetala studiemedel även för den tid då den studerande på grund av sjukdom inte bedriver studier. Om en studerande har uppburit studiemedel under en sammanhängande sjukperiod om 90 dagar ska Försäkringskassan undersöka om någon åtgärd kan vidtas för att korta sjukperioden. Den tid som den studerande uppburit studie- medel räknas inte in i det totala antalet veckor som personen betraktas ha uppburit studiemedel. Inte heller räknas dessa veckor in vid bedömningen av studieresultat. Vid längre tids sjukdom innehåller studiemedlet dessutom en form av sjukförsäkring. Efter en karenstid om 30 dagar avskrivs normalt det studielån den studerande uppbär under sin sjuktid. 
 Vissa funktionsnedsättningar kan innebära att en person behöver göra kortare eller längre uppehåll i sina studier. Det är rimligt att systemet är flexibelt i sådana situationer. Inom studie- stödet finns redan i dag regler som reglerar rätten att behålla studiehjälp respektive studiemedel vid frånvaro på grund av sjukdom. Min bedömning är därför att det befintliga regelverket om rätten till studiehjälp och studiemedel under sjukdom är tillräckliga även för de nya studerandegrupper som nu införlivas i studiestödssystemet. 
  
 Min bedömning 
 : Det befintliga regelverket om studiestöd under sjukdom är tillräckligt även för de nya studerandegrupperna och behålls oförändrat. 
  
 9.7.4 
  
 Studietakt/studieomfattning för att få studiehjälp eller studiemedel 
  
 När nya studerandegrupper förs in i studiestödssystemet måste det övervägas hur bestämmelser om studietakt och studieomfattning för att få studiehjälp eller studiemedel ska se ut för den aktuella gruppen. 
 279 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studietakt under tid med studiehjälp regleras genom bestämmelser i 2 kap. 5 § studiestödslagen, i 2 kap. 4 § studiestöds- förordningen samt i 2 kap. CSNFS 2001:6. 
 Huvudregeln är att studiehjälp endast lämnas för heltidsstudier. Emellertid har CSN i sina föreskrifter formulerat ett undantag från kravet på heltidsstudier. Det gäller bland annat när en person på grund av sjukdom eller funktionsnedsättning inte kan bedriva sina studier på heltid men deltar i undervisningen i enlighet med hans eller hennes individuella studieplan. 
 28 
  
 För studiemedel regleras vad som är att anse som studier på hel- respektive deltid ofta i andra lagar eller förordningar. Till exempel regleras frågan för kommunal vuxenutbildning i 1 kap. 6 och 7 §§ förordningen (2002:1012) om kommunal vuxenutbildning, för kvalificerad yrkesutbildning i 2 kap. 5 § förordningen (2001:1131) om kvalificerad yrkesutbildning. I övrigt och för andra skolformer regleras studietakt under tid med studiemedel genom bestämmelser i 3 kap. 5 § och  
 11–13 
  §§ studiestödslagen, 3 kap. 4, 4a och 6 §§ studiestödsförordningen samt i 2 och 3 kap. CSN:s föreskrifter och allmänna råd (CSNFS 2001:1) om beviljning av studiemedel. Studiemedel kan lämnas för studier som bedrivs på heltid, på minst 75 procent av heltid samt på minst 50 procent av heltid. 
 Enligt tillämpad praxis kan den studerande få studiemedel för en högre studietakt än vad hon eller han faktiskt läser på om han eller hon har en funktionsnedsättning som försvårar studierna. CSN gör en individuell prövning i varje enskilt fall. För att den studerande ska kunna få studiemedel för en högre studietakt ska han eller hon uppfylla följande kriterier: 
  
 Den studerande ska lägga ner mer tid än normalt på sina studier på grund av sin funktionsnedsättning. 
  
 Den studerande har utnyttjat alla stödåtgärder som skolan erbjuder, men klarar ändå inte att studera i normal takt. 
  
 Den studerande har intyg som styrker funktionsnedsättningen. 
  
 CSN grundar även sin bedömning på den studerandes tidigare studieresultat. Om den studerande förut kunnat studera på heltid och klarat kravet på studieresultat är det svårare att få studiemedel för en högre studietakt än vad hon eller han faktiskt läser på. 
  
 28  
 2 kap. 3 § CSNFS 2001:6 
 280 
  
 SOU 2013:52 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 Min bedömning är att det inte behövs göras några avsteg från dagens reglering avseende studietakt eller studieomfattning för att tillgodose de nya studerandegruppernas behov. Dagens reglering innehåller redan väl avvägda hänsynstaganden till de behov som kan förekomma hos studerande med funktionsnedsättningar. 
 Vidare anser jag att det högre bidraget ska kunna lämnas för heltidsstudier för de ungdomar som med anledning av sin funktionsnedsättning har en förlängd skolgång, även om studie- takten i vissa fall är lägre än heltid. Det finns redan i dag regler som tar nödvändiga hänsyn till att studietakten kan påverkas av en studerandes funktionshinder. Dessa regler föreslås även gälla för studerande som uppbär det högre bidraget vid förlängd skolgång på grund av funktionsnedsättning. Det bör dock krävas att den studerande bedriver studier på minst halvtid för att ha rätt till studiemedlets högre bidrag. 
 Slutligen föreslås att reglerna om att studiemedel alltid får lämnas utan prövning av föregående terminers studieresultat i 3 kap. 6 § 2 studiestödslagen, som i dag gäller för studier i gymnasieskola, även ska gälla för studier i gymnasiesärskola och särskild utbildning för vuxna när de nya studerandegrupperna blir en del av studiestödssystemet. 
  
 Min bedömning:  
 Studerande med funktionsnedsättning ska inordnas i det ordinarie studiehjälpssystemet och således också undantas från kravet på heltidsstudier om den studerande deltar i undervisningen i enlighet med hans eller hennes individuella studie- plan. 
  
 Mitt förslag 
 : Om en studerande på grund av funktionsnedsättning har förlängd skolgång och inte förmår att bedriva studier på heltid ska det högre bidragsbeloppet för heltidsstudier ändå lämnas. Det ska dock krävas att den studerande bedriver studier på minst halvtid. 
 Studiemedel ska kunna lämnas utan prövning av den studerandes tidigare studieresultat även för studier i gymnasie- särskola eller särskild utbildning för vuxna. 
 281 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 SOU 2013:52 
  
 9.7.5 
  
 Minska risken för avhopp från studier av ekonomiska skäl 
  
 Ett problem med det presenterade förslaget är att det kan skapa incitament för att ungdomar med förlängd skolgång ska hoppa av sina studier innan de slutförts. 
 Många av dem som har aktivitetsersättning vid förlängd skol- gång uppfyller också kriterierna för aktivitetsersättning för nedsatt arbetsförmåga. Om de slutar skolan är de följaktligen berättigade till aktivitetsersättning vid nedsatt arbetsförmåga. På denna punkt skapar det förslag som presenteras i Brist på brådska problem. De incitament som i dag finns till att slutföra sina gymnasiestudier – även om skolgången blir förlängd – försvinner helt med förslaget. Istället uppstår ekonomiska drivkrafter för att hoppa av studierna innan de är avslutade. Genom att hoppa av studierna kan en genomsnittsperson ur målgruppen tjäna runt 66 000 kronor på ett år. Ett sådant system skulle strida mot de skolpolitiska målen om att alla i görligaste mån ska avsluta sina gymnasiestudier. 
 Mot denna bakgrund föreslås ett system som ska förhindra lättvindiga, ekonomiskt motiverade, avhopp. Förslaget hämtar sin inspiration från hur  
 a-kassa 
  för studerande är reglerat idag, men avser förändringar i socialförsäkringsbalken om rätten till aktivitetsersättning. Således är det Försäkringskassan som kommer att ha ansvaret för tillämpningen av reglerna om förslaget blir verklighet. 
 Ingen aktivitetsersättning under studietiden 
 Om en person har rätt till studiestöd bör han eller hon inte ha rätt till aktivitetsersättning. För att få ersättning måste personens studier vara; 
  
 avslutade, det vill säga att utbildningen fullföljts och att inga fortsatta studier planeras. Att studierna avslutats ska styrkas med utbildningsbevis (t.ex. slutbetyg). Aktivitetsersättning kan också lämnas om 
  
 studierna är, definitivt avbrutna, det vill säga att inga fortsatta studier är planerade. Avbrottet ska styrkas med intyg. 
  
 282 
  
 SOU 2013:52 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 Införandet av en sådan regel skulle bl.a. innebära att personer som uppfyller villkoren för aktivitetsersättning för nedsatt arbets- förmåga inte söker aktivitetsersättning under studietidens sommar- månader. 
 Aktivitetsersättning ska vidare aldrig kunna betalas ut för tid där studiemedel utgår. Däremot bör det i vissa fall vara accepterat att bedriva studier under tid med aktivitetsersättning även i framtiden. Om studier bedrivs i en så låg studietakt eller med så låga studie- resultat att det inte går att likställa med en arbetsförmåga har den försäkrade enligt Försäkringskassans praxis haft fortsatt rätt till aktivitetsersättning. 
 29  
 Mitt förslag avser inte att ändra på gällande praxis i detta avseende. 
 Karenstid vid avbrott av studier 
 Under förutsättning att den enskilde uppfyller villkoren för rätt till aktivitetsersättning för nedsatt arbetsförmåga bör grundregeln vara att avbrott av studier medför avstängning från aktivitetsersättning i två månaders tid. 
 Om den enskilde har giltiga skäl att avbryta sina studier bör emellertid han eller hon inte stängas av. I följande situationer kan en enskild ha giltiga skäl att avbryta sina studier: 
  
 Om den försäkrades funktionsnedsättning förvärras av fortsatta studier. 
  
 Om den försäkrades funktionsnedsättning allvarligt försvårar för honom eller henne att bedriva studier. 
  
 Om den försäkrade väljer att avbryta sina studier eftersom han eller hon har haft studiemedlets högre bidrag i maximal tid och därför står utan försörjning. 
  
 För att den enskilde inte ska bli avstängd måste han eller hon kunna styrka sina skäl med intyg från läkare avseende funktions- nedsättningen eller från CSN avseende maximal tid med studie- medlets högre bidrag. 
  
 29  
 Jämför Försäkringskassans Vägledning 2007:1 Version 9, s. 132 
 283 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 SOU 2013:52 
  
 Mitt förslag 
 : Aktivitetsersättning lämnas inte till en studerande som har rätt till studiestöd. 
 Det ska införas en karenstid på två månader under vilken den enskilde inte har rätt till aktivitetsersättning om han eller hon har avbrutit sina studier. Om den enskilde har giltiga skäl att avbryta sina studier infaller ingen karenstid. 
  
 9.7.6 
  
 Sommarjobb till unga studerande med funktionsnedsättning 
  
 Flera remissinstanser pekar på problemet med att förslaget som presenteras i betänkandet Brist på brådska inte tar hänsyn till gruppen funktionsnedsattas begränsade möjligheter till sommarjobb. Det är därför rimligt att se över möjligheterna att kompensera elever med funktionsnedsättning för den brist på möjligheter som råder på dagens arbetsmarknad. 
 Utredningen har övervägt att införa ett sommartillägg speciellt för de nya studerandegrupperna, men funnit att de ramar direktiven uppställer inte tillåter att man inför ett bidrag av den omfattning som skulle krävas för att göra skillnad för målgruppen. Därför föreslås i stället en statlig satsning för att anordna sommarjobb för målgruppen. 
 Satsningen har två huvudsyften. Dels kan den bidra till att färre ungdomar ur målgruppen tvingas söka aktivitetsersättning för sin försörjning när de avslutat sina studier. Detta eftersom satsningen ger ungdomar ur målgruppen träning inför det kommande arbets- livet samt ger möjligheter till referenser och nya kontakter. Dels utjämnar satsningen chanserna att erhålla ett sommarjobb för ungdomar med funktionsnedsättning jämfört med jämnåriga studerande utan funktionsnedsättning. Därmed kompenseras elever med funktionsnedsättning för den brist på möjligheter som råder på arbetsmarknaden. På så sätt undviks också särregleringar i studiestödssystemet. Alla behandlas lika, samtidigt som åtgärder vidtas för att minska konsekvenserna av detta. 
 På central nivå föreslås regeringen ta initiativ till en ramöverens- kommelse med Sveriges Kommuner och Landsting (SKL) om hur statsbidraget ska användas. Detta görs för att tydliggöra SKL:s särskilda roll och betydelse för att förverkliga satsningens intentioner. Offentliga arbetsgivare måste engageras för att satsningen ska få önskad effekt. I överenskommelsen fastställs 
 284 
  
 SOU 2013:52 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 parternas rättigheter och skyldigheter. De anslagna medlen fördelas av Arbetsförmedlingen (AF). 
 Sommarjobben ska erbjudas till ungdomar som på grund av funktionsnedsättning har förlängd skolgång och under terminen uppbär studiehjälp eller studiemedlets högre bidrag. Eleven får inte ha avslutat sina studier. Satsningen syftar till heltids- eller deltidsanställningar som ska pågå några veckor under perioden juni till augusti. Sommarjobben får förutom i kommunerna anordnas inom landsting, samt av dessa organisationer anlitade entreprenörer, och ideella organisationer. Även privata företag ska kunna få del av satsningen om de erbjuder feriearbeten på de villkor som avtalats mellan staten och SKL. 
 Anvisning sker genom AF. På så sätt kan ungdomar skaffa erfarenheter och kontakter som kan vara till nytta när de avslutat sin skolgång. Satsningens permanenta karaktär möjliggör vidare för AF och kommunerna att arbeta på ett strukturerat sätt och att integrera denna sommarjobbsatsning i den generella strävan att fler personer med funktionsnedsättning ska få ett arbete. 
 Den statliga ersättningen för sommarjobb ska huvudsakligen användas för att täcka lönekostnader och kostnader för handledning till de ungdomar som behöver detta för att fungera i en arbetssituation, men kan även till en mindre del täcka AF:s administrationskostnader för att skaffa nya sommarjobb. 
 Sommarjobbssatsningens konstruktion gör att det inte går att bestämma hur många ungdomar som ska få ett sommarjobb, om det ska vara på hel- eller deltid eller under hur många sommar- veckor. Sommarjobbssatsningen som gjordes 2010 visar t.ex. att de sommarjobb som skapades kunde vara två till åtta veckor. Eftersom detta är frågor som avgörs av arbetsmarknadens parter går det heller inte att slå fast vilken lön var och en ska få. Vissa kan tänkas tjäna uppemot 10 000 kronor under en sommar, andra betydligt mindre. Ytterligare andra kommer inte att kunna beredas något sommarjobb på grund av bristande efterfrågan eller bristande arbetsförmåga. Sommarjobbssatsningen är följaktligen inte en form av inkomstgaranti, utan en kompensation för den brist på möjligheter som råder på arbetsmarknaden för ungdomar med funktionsnedsättning. Målet med satsningen är att så många som möjligt ur målgruppen ska kunna beredas ett sommarjobb. 
 285 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 SOU 2013:52 
  
 Mitt förslag:  
 En permanent statlig satsning på sommarjobb för studerande ungdomar som fått sin skolgång förlängd på grund av en funktionsnedsättning ska genomföras. Satsningen avser sommarjobb i privat regi, samt hos kommuner, landsting och ideella föreningar. Arbetsförmedlingen kommer att tilldelas ett statligt stöd som sedan fördelas till respektive arbetsgivare i enlighet med ett fastställt ansökningsförfarande. 
  
 9.7.7 
  
 Administration av studiemedlets högre bidrag för personer med förlängd skolgång 
  
 I avsnitt 9.7.1 föreslås att ungdomar med funktionsnedsättning som studerar på grundskole- eler gymnasienivå ska få studiehjälp i stället för aktivitetsersättning till och med första kalenderhalvåret det år han eller hon fyller 20 år. Förlängt barnbidrag ska enligt förslaget alltjämt utbetalas vid studier på grund eller specialskola 
 30 
 . 
 För det andra föreslår utredaren att de elever som med anledning av en funktionsnedsättning inte slutfört sina grund- läggande studier på grundskole- eller gymnasienivå senast under första kalenderhalvåret det år de fyller 20 år i stället ska ha rätt till studiemedel med det högre bidragsbeloppet under den tid som de avslutar sina studier. 
 Olika bedömningsgrunder föreligger i de båda förslagen. I det första förslaget är det utbildningen som ger rätt till studiehjälp. Elever med funktionsnedsättning ska ha rätt till samma förmåner som alla andra elever som studerar på gymnasienivå. I det andra förslaget tappar utbildningen i betydelse. Där är det i stället ålder i kombination med att skolgången ska ha blivit förlängd på grund av en elevs funktionsnedsättning som utgör bedömningskriterier. 
 Att bedöma vem av eleverna med funktionsnedsättning som ska ha rätt till studiehjälp är tämligen okomplicerat. Det bedöms inte vålla några administrativa problem. Precis som för alla andra gymnasieelever bör CSN administrera studiehjälp till elever med funktionsnedsättning. 
 I sitt remissvar till betänkandet Brist på brådska påpekar CSN att förslaget att de äldre eleverna ska ha rätt till det högre bidragsbeloppet medför att handläggande myndighet måste kunna 
  
 30  
 Barn som på grund av sin funktionsnedsättning eller andra skäl inte kan gå i grundskolan eller grundsärskolan ska tas emot i specialskolan. Specialskolan består av tio årskurser och ska motsvara grundskolan 
 286 
  
 SOU 2013:52 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 göra en bedömning av om en elev har en funktionsnedsättning eller inte. CSN menar därför att Försäkringskassan är bättre lämpad än CSN att göra bedömningen av vilka elever som ska omfattas av rätten till studiestöd till följd av förlängd skolgång. 
 När aktivitetsersättning för förlängd skolgång inrättades i början av  
 2000-talet 
  menade den dåvarande regeringen att det var viktigt att göra en klar åtskillnad mellan sådana förlängningar av studierna som beror på funktionsnedsättning och sådan som är en följd av andra skäl som inte är rent medicinska, t.ex. sociala problem, skoltrötthet och liknande. 
 31  
 Gränsdragningsproblemen är i dag de samma. Då menade regeringen att aktivitetsersättningen inte bör utges i andra fall än där det finns ett klart samband mellan funktionsnedsättningen och behovet av förlängda studier. Detta konstaterande ledde till att man prövade tanken om att knyta ersättningen till särskilda skolformer. Idén förkastades dock med motiveringen att det skulle strida mot den allmänna inriktningen att elever med funktionsnedsättningar ska integreras i ordinarie skolform och i mindre utsträckning hänvisas till särskilda skol- former. I förarbetena presenteras följande slutsats: 
 Mot denna bakgrund finner regeringen det inte motiverat att begränsa rätten till aktivitetsersättning under grundläggande utbildning för elever som, efter halvårsskiftet det år  
 19-årsdagen 
  infaller, går i de i (sic)särskilda skolformer som är organiserade i fler läsår än normalt. I de fall studierna bedrivs i de ordinarie skolformerna krävs emellertid en noggrann prövning av rätten till aktivitetsersättning i det enskilda fallet. För rätt till aktivitetsersättning skall vid denna prövning ha framkommit att den förlängda skolgången har ett konstaterat, direkt samband med ett klart påvisat funktionshinder. 
 Av Försäkringskassans vägledning 
 32  
 framgår att myndigheten ska begära in intyg på att den förlängda skolgången beror på funktions- nedsättningen. Om den enskilde studerar i en ordinarie skolform ska han eller hon på begäran av Försäkringskassan dessutom ge in medicinskt underlag som styrker funktionsnedsättningen. Om den enskilde studerar i någon av de särskilda skolformerna är det tillräckligt att ett intyg om detta bifogas ansökan. Har den enskilde trots ett beslut om att hon eller han får gå i en särskild skolform ändå valt att studera i en ordinarie skolform är det tillräckligt att beslutet bifogas (2 § RFFS 2002:36). 
  
 31 
  
 Prop. 2000/01:96, s. 84 
  
 32 
  
 Försäkringskassan, Vägledning 2004:9 Version 14, s. 201 
  
 287 
  
 Nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
  
 SOU 2013:52 
  
 Administrationen av studiemedel med det högre bidrags- beloppet till följd av förlängd skolgång bör utformas på samma sätt som administrationen av aktivitetsersättning vid förlängd skolgång. Merparten av dagens ärenden kan handläggas snabbt och enkelt eftersom eleven går i någon av de särskilda skolformerna eller har bedömts ha rätt att gå i en sådan skolform. Andra ärenden kräver större utredningsinsatser. Problem kan t.ex. uppstå vid bedömningen av om funktionsnedsättningen är orsaken till den förlängda skolgången eller om det kan finnas andra orsaker trots att en funktionsnedsättning föreligger. Min bedömning är trots det att CSN lika väl som Försäkringskassan kan göra denna typ av bedömningar. Jag föreslår därför att CSN också ska sköta administrationen av studiemedel med det högre bidragsbeloppet, precis som ursprungsförslaget stipulerar. 
 Fördelen är att CSN redan är ansvarig för studiemedels- systemet. Genom att bryta kopplingen till Försäkringskassan bryts också kopplingen till sjukförsäkringssystemet för denna grupp studerande. Som bekant är en sådan brytning ett av huvud- argumenten för reformen i sin helhet. 
  
 Mitt förslag 
 : CSN ska även administrera studiestödssystemet i de delar som nu föreslås omfatta de nya studerandegrupperna. 
 288 
 10 Ogiltig frånvaro 
  
 10.1 
  
 Inledning 
  
 Studiehjälp ska inte lämnas vid ogiltig frånvaro. Ogiltig frånvaro eller skolk innebär att vara frånvarande från undervisningen utan att det är sanktionerat i skolförfattningarna. Enligt gällande bestämmelser i studiestödslagen får studiehjälp i huvudsak bara lämnas för heltidsstudier. Detta innebär emellertid inte med nödvändighet att den studerande är närvarande under samtliga lektioner. Frånvaro vid enstaka tillfällen bör kunna tolereras. Däremot ska det upprepade skolket beivras. Möjligheten att dra in elevens studiehjälp måste dock användas med omdöme. 
 Dagens bestämmelser innebär att en studerande, som har mer än några enstaka timmars ogiltig frånvaro under en månad, inte anses bedriva heltidsstudier och att han eller hon därmed förlorar sin rätt till studiehjälp. Utöver studiebidrag, extra tillägg och inackorderingsstöd riskerar eleven också att gå miste om en rad familjeekonomiska bidrag, som är kopplade till rätten till studiehjälp. 
  
 10.2 
  
 Regleringar och praxis 
  
 10.2.1 
  
 Närvaro och frånvaro 
  
 Den 1 juli 2006 trädde vissa förändringar i skolformsförord- ningarna i kraft som rörde elevers frånvaro. Förändringarna innebär bl.a. att rektor i förekommande fall ska ta kontakt med den studerandes vårdnadshavare om eleven är frånvarande utan giltigt skäl. Kravet på rektorn är ett uttryck för viljan att förtydliga skolans ansvar vad gäller elevers frånvaro. 
 Den nya skollagen (2010:800) innebär en skärpning av detta krav genom nya regler om information om frånvaro för elever i 
 289 
  
 Ogiltig frånvaro 
  
 SOU 2013:52 
  
 bl.a. gymnasieskolan och gymnasiesärskolan. Den nya skollagen tillämpas från den 1 juli 2011. Förändringarna i skollagen innebär att även fristående skolor omfattas av regelverket. 
 Rektorn, eller den rektorn utser, får bevilja ledighet för enskilda angelägenheter eller från skolarbetet i mindre omfattning. Beslutet får endast avse enstaka tillfällen under ett läsår. Om en elev inte kan delta i skolarbetet ska orsaken till frånvaron snarast anmälas till skolan. Frånvaro som godtas är exempelvis anmäld sjukdom, befrielse från vissa delar av utbildningen, annat hinder som anmälts i förväg och beviljad ledighet. 
 Såväl gymnasieskolan som gymnasiesärskolan är frivilliga skolformer. Trots detta är det inte eleven som själv bestämmer om han eller hon ska närvara i skolan och delta i undervisningen. Detta uttrycks i 15 kap. 16 § respektive 18 kap. 16 § skollagen genom att en elev i gymnasieskolan respektive gymnasiesärskolan ska delta i den verksamhet som anordnas för att ge den avsedda utbildningen, om eleven inte har giltigt skäl att utebli. 
 Av de nämnda bestämmelserna framgår även, att om en elev i gymnasieskolan respektive gymnasiesärskolan utan giltigt skäl uteblir från den verksamhet som anordnas för att ge den avsedda utbildningen, ska rektorn samma dag informera elevens vårdnads- havare om den ogiltiga frånvaron. Om det finns särskilda skäl behöver elevens vårdnadshavare inte informeras samma dag. Denna informationsplikt avser endast omyndiga elever. 
  
 10.2.2 
  
 Heltidsstudier 
  
 Studiehjälp får bara lämnas för heltidsstudier enligt 2 kap. 5 § studiestödslagen. Med stöd av 2 kap. 4 § studiestödsförordningen får CSN meddela närmare föreskrifter om vad som ska anses vara studier på heltid. Med heltidsstudier menas enligt 2 kap. 2 § CSNFS 2001:6 att den studerande studerar på heltid enligt författning eller kursplan eller motsvarande som gäller för utbildningen, och deltar i den verksamhet som ingår i utbildningen, om han eller hon inte har giltigt skäl att utebli. Om den studerande har några enstaka timmars frånvaro utan giltigt skäl under en månad anses den studerande ändå studera på heltid. 
 Undantag från kravet på heltidsstudier finns i 2 kap. 3 § CSNFS 2001:6 och gäller endast om den studerande deltar i undervisningen 
 290 
  
 SOU 2013:52 
  
 Ogiltig frånvaro 
  
 i enlighet med den individuella studieplanen. Av bestämmelsen framgår att studiehjälp får lämnas om den studerande 
  
 1. 
  
 får särskild undervisning med stöd av 24 kap. 17 eller 20 § skollagen, 
  
 2. 
  
 deltar i en utbildning som enligt 11 kap. gymnasieförordningen är speciellt anpassad för svårt rörelsehindrade ungdomar, 
  
 3. 
  
 i annat fall inte kan bedriva sina studier på heltid på grund av sjukdom eller funktionsnedsättning, men bedriver sina studier i så stor utsträckning som förhållandena medger, 
  
 4. 
  
 med stöd av 17 kap. 6 § skollagen har fått medgivande att bedriva studier av mindre omfattning än heltid på ett introduktionsprogram i gymnasieskolan, eller 
  
 5. 
  
 med stöd av 9 kap. 6 § gymnasieförordningen har befriats från undervisning i en eller flera kurser eller gymnasiearbetet (reducerat program). 
  
 10.2.3 
  
 Praxis angående ogiltig frånvaro 
  
 En central fråga är tolkningen av vad som kan anses vara heltids- studier. ÖKS har vid ett flertal tillfällen prövat frågan. 
 1  
 I samtliga avgöranden konstaterar nämnden att: 
 När en studerande är ogiltigt frånvarande från undervisningen kan den studerande inte anses vara heltidsstuderande. Några enstaka timmar av ogiltig frånvaro under en månad kan dock inte anses tillräckligt för att konstatera att den studerande inte längre bedriver heltidsstudier. Det är skolan som avgör om frånvaro är giltig eller ogiltig. 
 När det gäller tolkningen av vad som avses med några enstaka timmar av ogiltig frånvaro har ÖKS kommit fram till följande. I ett avgörande från den 27 augusti 2012 (dnr  
 2012-02595) 
  konstaterade ÖKS att den ogiltiga frånvaron under perioden 12 mars – 1 april omfattade en timme och 30 minuter, fördelat på fyra tillfällen. Detta ansågs inte vara tillräckligt för att konstatera att studierna inte bedrevs på heltid. I ett annat avgörande från samma dag (dnr  
 2012-03597) 
  omfattade den ogiltiga frånvaron två timmar 
  
 1  
 Beslut från ÖKS 100315, dnr  
 2010-00029, 
  Beslut från ÖKS 120604, dnr  
 2012-01728 
  och dnr  
 2012-02084, 
  Beslut från ÖKS 120827, dnr  
 2012-02595, 
  dnr  
 2012-03597 
  och dnr 2012- 03168. 
 291 
  
 Ogiltig frånvaro 
  
 SOU 2013:52 
  
 och tio minuter fördelat på tre tillfällen under perioden 20 januari– 19 februari. Inte heller denna frånvaro ansågs vara tillräckligt omfattande för att konstatera att studierna inte bedrivits på heltid. I ytterligare ett annat ärende från den 27 augusti 2012 (dnr 2012- 03168) hade den studerande ogiltig frånvaro som omfattade fyra timmar och tio minuter fördelat på fyra skilda tillfällen under perioden 24  
 april–24 
  maj. I avgörandet konstaterade ÖKS att den ogiltiga ströfrånvaron var alltför omfattande för att det skulle kunna anses var fråga om heltidsstudier. Övriga avgöranden (dnr  
 2010-00029, 
  dnr  
 2012-01728 
  och dnr  
 2012-02084) 
  har handlat om en sammanlagd ogiltig frånvaro som överstiger fyra timmar och tio minuter. I det sistnämnda beslutet konstaterade ÖKS att ogiltig frånvaro om sex timmar under en fyraveckorsperiod var för mycket för att kunna accepteras som heltidsstudier. Emellertid går det inte att utifrån frånvaro under en begränsad tidsperiod om tre dagar i följd dra slutsatsen att den studerande bedrivit deltidsstudier. Studiehjälpen drogs därför inte in. 
  
 10.3 
  
 Promemorior, rapporter, myndighetsuppdrag m.m. om ogiltig frånvaro 
  
 10.3.1 
  
 Statskontorets rapport (2009) 
  
 Regeringen gav i juni 2008 Statskontoret i uppdrag att granska CSN:s kontrollarbete avseende felaktiga utbetalningar. Statskontoret skulle också granska och bedöma den interna styrningen och kontrollen vid CSN samt granska och bedöma hur CSN arbetar med kontrollen av studiehjälp och studiemedel, utifrån förekomst av, eller risk för, felaktiga utbetalningar. Statskontoret redovisade sitt uppdrag i april 2009.  
 2 
  
 Statskontoret undersökte kvaliteten i gymnasieskolornas rapportering, i syfte att teckna en bild av de faktiska riskerna med rapporteringen. Statskontorets slutsats var att ett betydande antal skolor inte rapporterade allt skolk som uppgick till cirka 20 procent av undervisningstiden under en månad. Följden blev att studiehjälp utbetalades till elever som inte uppfyllde kraven för att få stödet. Statskontoret pekade också på en tydlig under- rapportering från skolornas sida. Tänkbara förklaringar var lärares och klassföreståndares underlåtenhet att rapportera till följd av 
  
 2  
 Statskontoret, 2009. 
 292 
  
 SOU 2013:52 
  
 Ogiltig frånvaro 
  
 tidsbrist, bristande engagemang, omsorg om goda relationer med eleverna etc. Statskontoret konstaterade också att det framkommit att CSN:s riktlinjer inte var tillräckligt tydliga. Kritiken gällde dock det regelverk som gällde och tillämpades före den 1 januari 2012. 
 Statskontoret ansåg att CSN:s interna styrning och kontroll inte var tillräcklig för att hindra felaktiga utbetalningar. 
  
 10.3.2 
  
 Remisspromemorian Olovlig frånvaro i skolan 
  
 I remisspromemorian Olovlig frånvaro i skolan  
 3  
 från år 2010 lämnades förslag som innebar att uppgifter om ogiltig frånvaro skulle föras in i betygsdokument. Förslagen syftade till att dels ge skolan ytterligare verktyg för att få eleverna att närvara i skolan, dels ge eleverna ytterligare incitament att närvara vid under- visningen. Uppgifter om ogiltig frånvaro i gymnasieskolan och gymnasiesärskolan skulle enligt förslaget redovisas i elevens samlade betygsdokument. Det huvudsakliga skälet för förslaget var att framhålla vikten av att eleven är närvarande i skolan och att verka förebyggande mot skolk. 
 Vissa regleringar i gymnasieförordningen, gymnasiesärskole- förordningen och skolförordningen avseende rapportering av betyg till elever ändrades i enlighet med förslagen i departements- promemorian. I gymnasieförordningen anges att utdrag ur betygs- katalogen för gymnasieskolan i förekommande fall ska innehålla uppgift om omfattningen av den frånvaro som eleven har haft utan giltigt skäl under terminen. Motsvarande gäller även för gymnasie- särskolan. 
 4 
  
 10.3.3 
  
 Överenskommelse mellan Skolinspektionen och CSN 
  
 I november 2012 ingicks en överenskommelse (CSN, dnr. 2012-  
 219-700) 
  mellan Statens skolinspektion och CSN om utbyte av information mellan myndigheterna rörande omfattningen av rapporterad ogiltig frånvaro till CSN och skolornas rutiner i sådana frågor. Överenskommelsen trädde i kraft under hösten 2012 och några effekter har därför ännu inte kunnat påvisas och dokumenteras. 
  
 3 
  
 Dnr. U2010/4389/G. 
  
 4 
  
 8 kap. 9 § och 13 kap. 23 § gymnasieförordningen (2010:2039) 
  
 293 
  
 Ogiltig frånvaro 
  
 SOU 2013:52 
  
 10.3.4 
  
 CSN:s rapport Beslutsorsak skolk 
  
 Bakgrund 
 I dag är det bara CSN som har en nationell överblick när det gäller omfattningen av den ogiltiga frånvaron i gymnasieskolorna. Myndighetens statistik och uppgifter inkluderar dock inte all ogiltig frånvaro. Detta beror främst på att alla elever inte har studiehjälp. Det förekommer också att elever är frånvarande utan att detta kommer till CSN:s kännedom. 
 I sin rapport från våren 2012 analyserar CSN hur såväl antalet som andelen elever som förlorat rätten till studiehjälp till följd av skolk har utvecklats och förändrats de senaste läsåren. 
 5  
 Vidare jämförs olika grupper av elever. 
 Kvantitativa data 
  
 6 
  
 5 
  
 Centrala studiestödsnämnden, 2012c 
  
 6 
  
 För helåret 2012 var antalet elever som fått beslut med beslutsorsaken skolk totalt 21 623. 
  
 294 
  
 SOU 2013:52 
  
 Ogiltig frånvaro 
  
 Frånvarons längd 
 Data från CSN visar att det vanligaste är att elevernas frånvaro uppgår till en månad, (3 902 elever eller 36 procent), och det näst vanligaste är 1,5 månad, (1 415 studerande eller 13 procent). Därefter kommer 0,5 månad (1 360 elever eller 13 procent) och två månader (1 106 studerande eller 10 procent). 
  
 10.4 
  
 Andra utredningar om indragning av studiestöd för studerande med funktionsnedsättning 
  
 I uppdraget ingår att särskilt analysera och föreslå hur bestämmelser om indragning av studiehjälp eller studiemedel på grund av ogiltig frånvaro eller otillräcklig studieprestation ska se ut för studerande med funktionsnedsättning. Nedan följer en sammanfattning av de förslag som lämnades i betänkandena Den framtida gymnasiesärskolan (SOU 2011:8)och Brist på brådska (SOU 2008:102). 
  
 10.4.1 
  
 Den framtida gymnasiesärskolan (SOU 2011:8) 
  
 I betänkandet förs ett resonemang om indragning av studiestöd för den nya studerandegruppen utvecklingsstörda elever. Utredaren kommer emellertid inte med några egna förslag på hur indragning eller återkrav av utbetalt studiestöd ska regleras för utvecklings- 
 295 
  
 Ogiltig frånvaro 
  
 SOU 2013:52 
  
 störda elever i gymnasiesärskolan när de införlivats i studiestöds- systemet. I betänkandet konstateras att: 
 Både lärare, rektorer och vissa föräldrar har i kontakt med utredningen önskat att det förlängda barnbidraget ska ersättas med studiebidrag även för elever i gymnasiesärskolan. Det handlar bland annat om att man inte i onödan vill ha särskiljande lösningar. Minst lika viktigt är dock att det ska vara möjligt att villkora bidraget på det sätt som gäller för studiebidraget. Som det fungerar idag utgår det förlängda barnbidraget om eleven kommer till skolan eller inte. Förr var detta inte något stort problem i gymnasiesärskolan. Elevsammansättningen har dock förändrats. Med de nya grupper som tillkommit i gymnasiesärskolan under senare år har emellertid också tillkommit problem med hög frånvaro på grund av skolk och elever som hoppar av skolan. 
 7 
  
 10.4.2 
  
 Brist på brådska (SOU 2008:102) 
  
 Förslagen i betänkandet innebär att studiefinansieringen inordnas i det ordinarie studiestödssystemet och därmed gäller befintliga regleringar av studieaktivitet och studieresultat. Om eleven inte deltar i undervisningen på det sätt som kan förväntas ska utbetalningar av studiestödet stoppas. Som med annan ogiltig frånvaro i skolsammanhang bör dock det första alternativet vara att eleven tillsammans med skolan försöker att lösa problemet med ogiltig frånvaro. Skolan ska emellertid som ett andra alternativ rapportera till CSN att eleven inte deltar i undervisningen. CSN ska därmed dra in ersättningen. 
  
 10.5 
  
 Gymnasieskolornas rapportering av ogiltig frånvaro 
  
 Skolorna är skyldiga att rapportera till CSN om någon elev har en annan studietakt än heltid, exempelvis till följd av ogiltig frånvaro. Detta framgår av 6 kap. 6 § studiestödslagen, 6 kap. 9 § studie- stödsförordningen samt 9 kap. 4 § i CSNFS 2001:6. 
 Normalt lämnas uppgifterna via dataöverföring från skolans administrativa system. Till skolans uppgifter hör också att pröva om elevens frånvaro är giltig eller ogiltig samt registrera och dokumentera elevernas ogiltiga frånvaro. Hur detta sker varierar mellan olika skolor. 
  
 7  
 SOU 2011:8, s. 296 
 296 
  
 SOU 2013:52 
  
 Ogiltig frånvaro 
  
 Vid årsskiftet 2011/12 ändrades bestämmelserna för rapporteringen. Nedan återges såväl de rutiner som gällde före nyss nämnda årsskifte som de nu gällande bestämmelserna. 
  
 10.5.1 
  
 Rutiner till och med 2011 
  
 Enligt de rutiner som gällde före utgången av 2011 skulle rapportering till CSN ske när frånvaron uppgick till cirka 20 procent av undervisningstiden under minst 30 dagar.  
 20-procents- 
  gränsen skulle dock inte tillämpas helt schablonmässigt. CSN uppmanade skolorna att beakta speciella omständigheter och att 
 alla upptänkliga åtgärder för att åstadkomma tillräcklig närvaro skulle prövas innan eleven rapporterades till CSN. 
 Parallellt med införandet av principen om 20 procents ogiltig frånvaro började CSN också ställa ökade krav på dokumentationen i samband med skolornas rapportering. Bakgrunden var att det uppdagats att många skolor hade bristfälliga rutiner för rapporteringen, alternativt att gällande rutiner inte följdes. 
 CSN:s rekommendation avseende den ogiltiga frånvarons omfattning upplevdes av många som problematisk och negativ. Dels var det svårt att ta hänsyn till särskilda omständigheter, dels fick eleverna en tydlig signal om att frånvaro under riktvärdet kunde betraktas som tillåten. 
  
 10.5.2 
  
 Rutiner från och med 2012 
  
 Fram till den 1 juli 2011 ansågs gränsen om 20 procents frånvaro vara vedertagen. Genom införandet av den nya skollagen under 2011 slogs fast att gymnasiestudier ska bedrivas på heltid. Som en konsekvens ändrade CSN sina riktlinjer. 
 I CSN:s nuvarande rutiner för rapportering av ogiltig frånvaro anges att förutsättningarna för rapportering ska vara att: 
  
 Skolket ska vara mer än några enstaka timmar under en månad, 
  
 Skolket ska vara upprepat. 
  
 De rutiner som nu gäller skiljer sig i liten utsträckning från de riktlinjer som gällde före årsskiftet 2011/12. En skola rapporterar elektroniskt att en elev varit ogiltigt frånvarande. Skolan skickar sedan ett skriftligt underlag där frånvaron dokumenteras. När CSN 
 297 
  
 Ogiltig frånvaro 
  
 SOU 2013:52 
  
 mottagit rapporten meddelas vårdnadshavare eller elev och de ges möjlighet att yttra sig med anledning av skolans uppgifter. Så länge svarstiden löper utbetalas studiehjälpen. Om vårdnadshavare eller elev inte hörs av inom svarstiden görs ett maskinellt ändrings- beslut. Om vårdnadshavare eller elev däremot kontaktar CSN under svarstiden utreds ärendet ytterligare innan myndigheten fattar beslut. Om för mycket studiehjälp har utbetalats till den studerande kan följderna variera. Om eleven återgår till heltids- studier inom beviljningsperioden justeras det felaktigt utbetalda beloppet och räknas av mot kommande utbetalningar. Om eleven däremot inte återupptar studierna kan det felaktigt utbetalda beloppet återkrävas. Vid ett överklagande kan CSN antingen ändra det fattade beslutet eller lämna ärendet vidare till ÖKS. 
 En tydlig skillnad mellan de rutiner som tillämpades före den 1 januari 2012 och i dag är de åtgärder som skolorna förväntas vidta innan ogiltig frånvaro rapporteras till CSN. Den äldre skrivningen om att skolan skulle ha vidtagit åtgärder med anledning av skolket och att eleven skulle ha haft en chans att förbättra närvaron är numera borttagen. 
  
 10.5.3 
  
 CSN:s analys och slutsatser 
  
 CSN konstaterar i sin rapport Beslutsorsak skolk att andelen elever som fått ett ändringsbeslut till följd av skolk har ökat mellan 2007/08 och 2010/11 från 3,2 procent till 4,3 procent. 
 8  
 Störst är ökningen bland manliga elever och för elever i fristående skolor. 
 Andelen studerande som fått studiehjälpen indragen till följd av skolk har ökat i samtliga årskurser. Rapporten visar att andelen elever som fått studiehjälpen indragen var högre i årskurs 3, jämfört med alla årskurser sammantaget under den undersökta perioden. I rapporten presenteras ett antal tänkbara förklaringar till det rådande mönstret. 
 Av rapporten framgår också att de elever som har extra tillägg i större utsträckning har rapporterats för ogiltig frånvaro. 
 I rapporten konstateras att skillnaderna mellan fristående och kommunala skolor är små när det gäller vilka åtgärder skolorna vidtar innan de rapporterar frånvaron till CSN. CSN pekar dock på de stora skillnaderna mellan kommunala och fristående skolor vad gäller omfattningen av rapportering av skolk. Fristående skolor står 
  
 8  
 Centrala studiestödsnämnden, 2012c. 
 298 
  
 SOU 2013:52 
  
 Ogiltig frånvaro 
  
 för en jämförelsevis stor andel av det totala antalet elever samtidigt som vissa av dem inte rapporterar några elever över huvud taget. Det finns också betydande skillnader mellan olika fristående skolor vad gäller rapporteringen av ogiltig frånvaro. 
 CSN anser att ökningen av andelen elever som har rapporterats för ogiltig frånvaro till stor del kan förklaras av ökningen av såväl manliga elever som elever i fristående gymnasieskolor. Att de fristående skolorna också blivit fler bidrar förmodligen också, menar CSN, till den totala ökningen av andelen elever som fått studiehjälpen indragen till följd av skolk. Sammanfattningsvis  
 kan  
 orsaken till skillnaden mellan de kommunala och fristående skolorna enligt CSN bero på att fler elever i fristående skolor skolkar, men även på att de fristående skolorna rapporterar mer effektivt/strikt, till följd av tillämpade rutiner, administrativa datasystem etc. 
 CSN har också tittat närmare på skolornas rapportering av ogiltig frånvaro och vilka förändringar som skett under läsårs- perioden  
 2007/08–2010/11. 
  De skolor som inte rapporterar några elever alls har blivit färre. Andelen skolor som rapporterat in att mer än tio procent av antalet elever har ogiltig frånvaro har ökat. 
 Hos majoriteten av de skolor som ingår i CSN:s rapport om skolk finns en tydlig och förutbestämd procedur för registrering och rapportering av ogiltig frånvaro. Emellertid skiljer sig skolorna åt när det gäller rutiner och toleransnivå vid rapportering av ogiltig frånvaro till CSN. Hos majoriteten av skolorna görs rapporteringen kontinuerligt. Enligt skolorna förefaller eleverna vara väl införstådda med närvarokraven och att studiehjälpen kan dras in vid upprepad frånvaro. Fler än 90 procent av skolorna har uppgett att de tror att eleverna i mycket stor eller ganska stor utsträckning känner till såväl reglerna för närvaro som att studie- hjälpen kan dras in. 
 Av CSN:s rapport framgår att en stor majoritet av de skolor som besvarat enkäten har uppgett att de inleder en dialog med eleven/föräldrarna (89 procent), att en varning ges (95 procent), att elevens frånvaro diskuteras internt innan rapporten skickas till CSN (74 procent) etc. Drygt hälften av skolorna har också uppgett att eleven eller föräldern kallas till samtal innan rapporteringen sker. 
 Det finns i dag inget centralt fastställt regelverk med bestämmelser för hur elevers ogiltiga frånvaro ska hanteras. Det är upp till varje skola att utifrån rådande omständigheter och sak- 
 299 
 Ogiltig frånvaro SOU 2013:52 
 förhållanden avgöra om en elev gjort sig skyldig till ogiltig frånvaro. 
 Av CSN:s rapport framgår att huvuddelen av skolorna har väl utvecklade rutiner för hur ärenden som rör ogiltig frånvaro ska hanteras. Innan rapportering görs till CSN inleds en dialog med elev och/eller vårdnadshavare, eleven varnas etc. Det finns således flera möjligheter för eleven att förhindra att studiehjälpen dras in. 
 Vad beträffar de bakomliggande orsakerna till den redovisade utvecklingen hänvisar CSN till skolornas egna förklaringar och svar. De fristående skolorna har svarat att man i större utsträckning rapporterar elever som inte tidigare rapporterats, medan de kommunala skolorna svarat att skolket ökat generellt. Ungefär lika stora andelar från de båda grupperna menar att den ökade rapporteringen beror på ett förbättrat arbetssätt. Över hälften av samtliga skolor anser dock att ökningen i huvudsak kan förklaras med att elever som tidigare inte skulle ha rapporterats nu faktiskt rapporteras. Denna ökade rapportering beror i sin tur i hög grad på förbättrade rutiner för registrering och rapportering av frånvaro. 
 Att ett förändrat arbetssätt och en striktare rapportering lett till en större andel rapporterade elever bekräftas också av de intervjuer som genomförts. 
  
 10.5.4 
  
 CSN:s enkätundersökning (2012) 
  
 I samarbete med CSN har utredningen låtit genomföra en omfattande enkätundersökning. Under våren 2012 skickades 10 000 enkäter till slumpvis utvalda studerande som har eller har haft studiehjälp och som studerat i gymnasieskolan. 
 Av de svarande uppgav 73 procent att de inte skolkade föregående termin, 23 procent att de skolkade  
 1–10 
  skoldagar, 3 procent att de skolkade  
 11–19 
  skoldagar och 2 procent att de skolkade mer än 20 skoldagar. 
 Av samtliga stödtagare uppgav 94 procent att de kände till att man kan mista sitt bidrag från CSN om man skolkar och 87 procent var bekanta med skolans närvarokrav. Vidare uppgav 67 procent att de inte kände till att familjen kan förlora t.ex. bostads- bidraget vid skolk. 
 300 
  
 SOU 2013:52 
  
 Ogiltig frånvaro 
  
 10.6 
  
 Kopplingen mellan studiehjälpen och vissa familjeekonomiska stöd 
  
 Bedömningen av rätten till vissa familjeekonomiska stöd är kopplad till rätten till studiehjälp. En elev som har studiehjälp räknas in i underlaget vid bedömningen av rätt till bostadsbidrag, underhålls- stöd och flerbarnstillägg även om han eller hon har fyllt 18 år. Detta innebär att om en elev av någon anledning förlorar sin rätt till studiehjälp kan familjen även förlora andra ekonomiska stöd. 
 De bidrag som i dag har en koppling till studiehjälpen är fler- barnstillägg inom barnbidraget, bostadsbidrag, förlängt underhålls- stöd, barnpension och efterlevandestöd till barn. De tre först- nämnda bidragen administreras av Försäkringskassan, medan de två sistnämnda administreras av Pensionsmyndigheten. 
  
 10.6.1 
  
 Flerbarnstillägg 
  
 Flerbarnstillägg utgår inom barnbidraget till de familjer som har minst två barn. Barn som får barnbidrag samt barn som bedriver studier som ger rätt till studiehjälp, berättigar till flerbarnstillägg enligt 15 kap. 9 § socialförsäkringsbalken (SFB). Ett barn som är placerat i familjehem, är gift eller inte stadigvarande sammanbor med den som ska få flerbarnstillägget, berättigar inte till flerbarns- tillägg enligt 15 kap. 10 och 11 §§ SFB. Ett barn som har rätt till studiehjälp ska räknas med för flerbarnstillägg från och med det kvartal då studierna påbörjas och längst till och med det andra kvartalet det år då barnet fyller 20 år, 15 kap. 11 § SFB. 
 När studiehjälpen dras in för barnet upphör rätten att räkna med honom eller henne för flerbarnstillägg. Detta medför en minskning med mellan 150 kr och 556 kr per månad, beroende på hur många andra barn familjen har. 
  
 10.6.2 
  
 Förlängt underhållsstöd 
  
 Ett ogift barn som har fyllt 18 år och som har särlevande föräldrar som inte fullgör sin underhållsskyldighet på annat sätt, har rätt till förlängt underhållsstöd om han eller hon bedriver studier som ger rätt till förlängt barnbidrag eller till studiehjälp, 18 kap. 6 § SFB. 
 301 
  
 Ogiltig frånvaro 
  
 SOU 2013:52 
  
 Förlängt underhållsstöd lämnas längst till och med juni månad det år då barnet fyller 20 år, 18 kap. 14 § SFB. 
 Det förlängda underhållsstödet betalas ut till den studerande enligt 18 kap. 18 § SFB. En indragning av studiehjälpen innebär att den unges rätt till förlängt underhållsstöd upphör, vilket resulterar i en minskning med 1 273 kr per månad. 
  
 10.6.3 
  
 Barnpension och efterlevandestöd 
  
 Ett barn har rätt till barnpension om barnets ena eller båda föräldrar har avlidit. Rätten till barnpension upphör när barnet fyller 18 år, om inte barnet bedriver studier som ger rätt till förlängt barnbidrag eller till studiehjälp. Under sådana förhållanden har även ett barn som fyllt 18 år rätt till barnpension för studietiden, dock längst till och med juni månad det år då barnet fyller 20 år, 78 kap. 5 § SFB. 
 Barnpensionen beräknas på den avlidna förälderns allmänna pension. Ett barn som uppfyller villkoren för rätt till barnpension har rätt till efterlevandestöd enligt 79 kap. 2 § SFB. Efterlevande- stöd utgår om barnet inte får någon eller en låg barnpension, 79 kap. 3 och 4 §§ SFB. Efterlevandestödet är således ett utfyllnads- bidrag som garanterar att barnet får barnpension och efterlevande- stöd som tillsammans blir lägst 40 procent av prisbasbeloppet per år (1 483 kr per månad för år 2013). Har båda föräldrarna avlidit lämnas efterlevandestöd i den utsträckning pensionen efter föräldrarna sammanlagt inte uppgår till 80 procent av prisbas- beloppet (2 966 kr per månad för år 2013). Barnpensionen och efterlevandestödet betalas ut till den studerande om han eller hon har fyllt 18 år. 
  
 10.6.4 
  
 Bostadsbidrag 
  
 För att fastställa rätten till bostadsbidrag för hushåll med hemma- varande barn medräknas ett barn som är över 18 år och som får förlängt barnbidrag eller studiehjälp, 96 kap. 9 § SFB. 
 En indragning av ett barns studiehjälp medför att rätten att räkna barnet som hemmavarande barn vid beräkning av bostads- bidrag upphör. Konsekvensen blir att bostadsbidraget minskar. Hur stor minskningen blir beror på faktorer som t.ex. hushållets 
 302 
  
 SOU 2013:52 
  
 Ogiltig frånvaro 
  
 sammansättning, bidragsgrundande inkomst, bostadskostnaden och bostadens storlek. 
  
 10.6.5 
  
 Gymnasiebidrag och föräldratillägg 
  
 För det fall att förslaget om att två nya bidrag införs inom det familjeekonomiska området antas, kommer även gymnasiebidraget (det nuvarande extra tillägget) och föräldratillägget att dras in om eleven inte bedriver studier som ger rätt till studiehjälp. 
  
 10.6.6 
  
 Konsekvenser vid indragning av studiehjälp 
  
 Förfarandet 
 När CSN har beslutat att dra in studiehjälpen för en elev underrättas Försäkringskassan och Pensionsmyndigheten, vilket leder till att nämnda myndigheter drar in aktuella bidrag månaden därefter. När eleven återgår till heltidsstudier underrättar CSN vid utbetalningen av studiehjälpen Försäkringskassan och Pensionsmyndigheten om detta. 
 Ålder 
 Konsekvenserna för den enskilde eleven av en indragning av studie- hjälpen påverkas av elevens ålder. Om en elev får sin studiehjälp indragen när han eller hon är under 18 år påverkas flerbarns- tillägget, gymnasiebidraget och föräldratillägget. Däremot påverkas inte underhållsstödet, bostadsbidraget, barnpensionen och efter- levandestödet, utan dessa bidrag utgår till elever under 18 år utan att det krävs att eleven bedriver studier som ger rätt till studiehjälp. Emellertid påverkas samtliga dessa bidrag om elevens studiehjälp dras in när han eller hon har fyllt 18 år. 
 De ekonomiska konsekvenserna i form av att vissa familje- ekonomiska bidrag inte utgår när en elev förlorar sin rätt till studiehjälp blir således större om eleven är 18 år eller äldre. 
 303 
  
 Ogiltig frånvaro 
  
 SOU 2013:52 
  
 Förmånsmottagare 
 En annan skillnad mellan de olika förmånerna är till vem förmånerna riktar sig till. För flerbarnstillägget och bostadsbidraget är det boendeföräldern som är förmånsmottagare. När det gäller gymnasiebidrag, föräldratillägg, förlängt underhållsstöd, barn- pension och efterlevandestöd är det eleven som är mottagare av förmånen. Detta gäller oavsett om bidragen har betalats ut till elevens vårdnadshavare för att eleven är omyndig. 
 9 
  
 Om eleven skolkar påverkas såväl bidrag som betalas ut till honom eller henne själv, som bidrag som betalas ut till elevens förälder. 
 De nya bidragen gymnasiebidrag och föräldratillägg är bidrag som har en direkt koppling till studier på gymnasieskola, eftersom de endast utgår vid sådana studier. 
  
 10.7 
  
 Överväganden och förslag 
  
 10.7.1 
  
 Ogiltig frånvaro ska medföra indragen studiehjälp 
  
 Att utbildningen i gymnasieskolan är frivillig innebär inte att det är frivilligt att delta i undervisningen. En elev som har börjat i gymnasieskolan måste delta i undervisningen. Elevens närvaro är en förutsättning dels för att eleven ska kunna nå utbildningsmålen, dels för att lärarna ska kunna planera undervisningen och göra en rättvis och likvärdig bedömning av elevernas kunskap. 
 10 
  
 För att studiehjälp ska lämnas krävs därför att eleven är närvarande i skolan. Detta innebär dock inte med nödvändighet att den studerande är närvarande samtliga lektioner. Frånvaro vid enstaka tillfällen bör kunna tolereras. Däremot ska det upprepade skolket beivras. 
 Ogiltig frånvaro i viss omfattning ska innebära att studiehjälpen dras in. Detta kan förebygga framtida ogiltig frånvaro. Möjligheten att dra in elevens studiehjälp måste dock användas med omdöme. 
  
 9 
  
 Förslaget är att gymnasiebidraget för en omyndig studerande som huvudregel ska betalas ut till hans eller hennes vårdnadshavare och att föräldratillägget som huvudregel ska betalas ut till den omyndige studerande själv. 
  
 10 
  
 Se förarbetena till den nya skollagen, prop. 2009/10:165 s. 414. 
  
 304 
  
 SOU 2013:52 
  
 Ogiltig frånvaro 
  
 10.7.2 
  
 Kopplingen mellan studiehjälpen och de familjeekonomiska bidragen 
  
 Rätten till de familjeekonomiska bidragen bygger på att barnet bedriver studier som ger rätt till studiehjälp. 
 11  
 Om studiehjälpen dras in vid ogiltig frånvaro är rekvisiten i aktuella lagrum i SFB inte längre uppfyllda och bidragen kan sålunda inte utgå. 
 Vad är då skälet till att lagstiftaren har valt denna koppling mellan de familjeekonomiska bidragen och studiehjälpen och bör den finnas kvar? Om ett barn som har fyllt 18 år går i skolan har föräldrarna fortsatt underhållsskyldighet fram till dess att barnet fyller 21 år. Förlängt underhållsstöd, barnpension och efterlevande- stöd är förmåner som utges som kompensation för att en från- varande eller avliden förälder inte kan fullgöra sin underhålls- skyldighet. Om barnet är över 18 år ställs då ett krav på att han eller hon ska bedriva studier. 
 Andra bidrag, såsom flerbarnstillägg och bostadsbidrag för hemmavarande barn, är bidrag som utges till boendeföräldern för att underlätta ekonomiskt för en familj som har studerande barn. Om barnet inte studerar anses han eller hon i stället kunna arbeta och därmed kunna bidra till sin försörjning. 
 Det rimliga är därför att den som inte studerar i gymnasie- skolan, alternativt inte har ett studerande barn i gymnasieskolan, inte heller ska ha rätt till de familjeekonomiska förmånerna. Lagstiftaren har valt att uttrycka detta krav på gymnasiestudier med begreppet barn som bedriver studier som ger rätt till studiehjälp. Om kopplingen mellan studiehjälpen och de familje- ekonomiska bidragen inte ska finnas kvar, eftersom konsekvenserna vid skolk anses bli oskäliga, kan det ovannämnda begreppet ändras till exempelvis barn som bedriver studier i gymnasieskolan. Ett problem som då uppstår är att definiera när ett barn går i gymnasieskolan. Om barnet har lämnat studierna permanent ska rimligen inte bidragen utgå. Det tar emellertid tid innan skolan avregistrerar en elev för att han eller hon har slutat skolan. Det skulle vara stötande om bidragen utgår under denna tid. Kopplingen till studiehjälpen innebär dock att Försäkringskassan får information från CSN om att en elev inte har studerat på heltid redan i samband med att studiehjälpen dras in. Slutsatsen blir därför att det finns skäl för att kopplingen mellan studiehjälpen och de familjeekonomiska bidragen finns kvar, men 
  
 11  
 15 kap. 9 §, 18 kap. 6 §, 78 kap. 5 §. 
 305 
  
 Ogiltig frånvaro 
  
 SOU 2013:52 
  
 att reglerna om när de familjeekonomiska bidragen ska dras in p.g.a. skolk ska ses över så att konsekvenserna inte blir oskäliga. 
 Ogiltig frånvaro och heltidsstudier 
 Dagens regelverk innebär att en studerande som har mer än några enstaka timmars ogiltig frånvaro under en månad inte anses bedriva heltidsstudier och förlorar sin rätt till studiehjälp. ÖKS har i praxis ansett att upprepad olovlig frånvaro om fyra timmar och tio minuter under en månad innebär att den studerande inte bedriver heltidsstudier 
 12 
 . Att regelverket är utformat på ett sätt som gör att ogiltig frånvaro innebär deltidsstudier har visat sig få oönskade effekter. Det är många studerande som har svårt att ta till sig att studierna inte anses ske på heltid när han eller hon har haft ogiltig frånvaro om några timmar under en månad. 
 I stället för att ogiltig frånvaro ska anses innebära att den studerande inte bedriver heltidsstudier, bör det i stället införas en regel om att studiehjälpen kan dras in vid ogiltig frånvaro. Den närmare regleringen om när studiehjälpen kan dras in bör införas i studiestödsförordningen. 
 En särskild reglering för indragen studiehjälp vid ogiltig frånvaro skulle medföra att regelverket blir tydligare och mer förståeligt för de studerande. 
  
 Mitt förslag 
 : Om den studerande utan giltigt skäl är frånvarande från den verksamhet som ingår i utbildningen, kan studiehjälpen dras in. 
 Regeringen får meddela föreskrifter om när studiehjälpen kan dras in. 
  
 10.7.3 
  
 Skolans arbete med att förebygga skolk 
  
 Skolan har en betydelsefull roll för att förhindra ogiltig frånvaro. Det är därför angeläget att skolan arbetar förebyggande och har en dialog med eleven och föräldrarna vid skolk. Orsakerna till varför en elev inte går i skolan kan vara komplexa och eleven kan ha ett stort stödbehov. Skolan har ett ansvar för att se till att eleven får 
  
 12  
 ÖKS:s beslut från den 27 augusti 2012, dnr  
 2012-03168. 
  
 306 
  
 SOU 2013:52 
  
 Ogiltig frånvaro 
  
 stöd och hjälp för att komma till rätta med den problematik som kan vara orsaken till elevens skolk. Det är därför viktigt att skolan uppmärksammar samt utreder orsaken till skolket och att det sker i samarbete med elevens föräldrar och eventuellt kurator, barn- och ungdomspsykiatrin samt socialtjänsten. Innan skolan rapporterar till CSN om elevens skolk, bör eleven varnas för att studiehjälpen kan dras in och att detta i sin tur kan påverka rätten till andra familjeekonomiska bidrag. 
  
 10.7.4 
  
 Hur bör ogiltig frånvaro påverka de olika bidragen? 
  
 De ekonomiska konsekvenserna av att en elev har varit frånvarande från skolan utan giltigt skäl kan således vara betydande för en del elever och deras familjer. De föreslagna nya stöden gymnasie- bidrag 
 13  
 och föräldratillägg kommer också att dras in vid ogiltig frånvaro. Inackorderingstillägget samt de ovan nämnda familje- ekonomiska bidragen har dock andra syften än studiebidraget, vilket innebär att man kan ifrågasätta om det är rimligt att de dras in vid ogiltig frånvaro på sätt som sker idag. Särskilt om den ogiltiga frånvaron inte är särskilt omfattande. 
 Inackorderingstilläggets syfte är att möjliggöra studier vid en skola som ligger långt från föräldrahemmet. Om eleven har ogiltig frånvaro under några få timmar under en månad dras inackorderingstillägget in, vilket kan innebära att den unge inte längre har möjlighet att fortsätta studierna, om föräldrarna inte längre kan betala hyran för inackorderingsbostaden. 
 Föräldratilläggets syfte är att bidra till försörjningen av barn. Om föräldratillägget dras in kan den unge föräldern inte längre ha möjlighet att försörja sitt barn och måste då sannolikt avsluta sina studier och i stället söka ekonomiskt bistånd. En sådan ordning motverkar målet att alla unga föräldrar ska fullfölja sina gymnasie- studier. 
 Förlängt underhållsstöd, barnpension och efterlevandestöd syftar som ovan nämnts till att kompensera för en frånvarande eller avliden förälder. Om dessa bidrag dras in förlorar den unge studerande den försörjning som ska ersätta det underhåll som den frånvarande eller avlidna förälderns skulle ha bidragit med. Man kan ställa sig frågande till om detta är en rimlig konsekvens vid en kortare ogiltig frånvaro. 
  
 13  
 Det stöd som föreslås ersätta det nuvarande extra tillägget. 
 307 
  
 Ogiltig frånvaro 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bostadsbidrag, gymnasiebidrag och flerbarnstillägg syftar till att ekonomiskt stödja familjer med studerande barn och de två först- nämnda stöden lämnas till ekonomiskt svaga familjer. Om familjen förlorar dessa bidrag kan det slå mycket hårt på en redan ansträngd ekonomi. 
 Enligt utredningens beräkningar kan en artonårig elevs skolk innebära att månadsbudgeten urholkas med cirka 3 200 kr för en ensamstående förälder med två barn och med cirka 3 800 kr för en ensamstående förälder med tre barn, när studiebidrag, flerbarns- tillägg, bostadsbidrag och förlängt underhållsstöd påverkas. Eftersom den skolkande eleven är myndig har inte skolan rätt att underrätta elevens föräldrar om den ogiltiga frånvaron, vilket innebär att de indragna bidragen kan komma som en obehaglig överraskning för familjen. 
 Enligt min mening är indragning av såväl studiebidrag och inackorderingstillägg, som andra familjeekonomiska bidrag, inte en åtgärd som är proportionell till en kortare ogiltig frånvaro. En ordning som innebär att en hel familjs ekonomi äventyras på grund av att en ungdom i familjen skolkar några få timmar är dessutom ytterst tveksam i socialt hänseende. En ogiltig frånvaro kan också vara mer eller mindre förståelig och kan bero på att eleven inte mår bra i skolmiljön eller i hemmiljön. Eleven behöver då stöd för att komma till rätta med sina problem. En indragning av studiehjälp och andra familjeekonomiska bidrag löser inte de bakomliggande problemen med elevens skolk utan snarare stjälper än hjälper eleven. Eleven hamnar i ekonomiska svårigheter och kanske tvingas sluta skolan. Detta kan inte vara överensstämmande med målet att alla gymnasieelever ska fullfölja sina studier. 
 Vid ogiltig frånvaro i en begränsad omfattning bör därför endast en del av studiebidraget dras in. Eleven ska dock ha kvar sin rätt till studiehjälp och de andra familjeekonomiska bidragen påverkas inte. Åtgärden står då i rimlig proportion till elevens handlande. 
 Om däremot den ogiltiga frånvaron pågår under en längre tid är förutsättningarna annorlunda. Under den tid som elevens skolk har pågått har skolan haft möjlighet för samtal med eleven och föräldrarna. Eleven har blivit informerad om följderna av fortsatt skolkande. Skolan har också haft tid för att utreda anledningen till skolket och kunnat påbörja eventuella stödåtgärder som exempelvis kuratorskontakt etc. Om den ogiltiga frånvaron är av mer omfattande art kan eleven inte längre anses studera på heltid och eleven bör därför inte ha rätt till de bidrag som utgår för att han 
 308 
  
 SOU 2013:52 
  
 Ogiltig frånvaro 
  
 eller hon studerar. Överstiger den ogiltiga frånvaron en viss nivå bör hela studiehjälpen dras in och rätten till studiehjälp förverkas. Detta innebär att även de familjeekonomiska bidragen påverkas. 
  
 Mitt förslag 
 : Vid ogiltig frånvaro i en begränsad omfattning ska endast en del av studiebidraget dras in. Överstiger den ogiltiga frånvaron en viss nivå ska hela studiehjälpen dras in och rätten till studiehjälp förverkas. 
  
 10.7.5 
  
 Utformningen av reglerna angående ogiltig frånvaro 
  
 Enligt dagens praxis från ÖKS medför en upprepad ogiltig frånvaro om fyra timmar och tio minuter under en månad att studiehjälpen dras in under en månad, medan en upprepad ogiltig frånvaro om två timmar och tio minuter inte medför att studiehjälpen dras in. 
 Man kan tänka sig ett system som inte bygger på att räkna antal timmar med ogiltig frånvaro, utan i stället bygger på en individuell bedömning av elevens handlande. Hänsyn skulle då kunna tas till om den ogiltiga frånvaron beror på personliga omständigheter. Eleverna skulle inte heller felaktigt få uppfattningen att skolk upp till ett visst antal timmar är tillåten, eftersom studiehjälpen inte dras in förrän skolket har nått en viss nivå. Ett system som kräver en individuell bedömning är dock svårhanterligt och skulle innebära en orimlig administrativ börda för CSN. Dessutom finns en betydande risk för att praxis snart skulle utformas med riktlinjer som anger antalet timmar med ogiltig frånvaro. 
 Enligt dagens praxis inräknas delar av lektionstimmar när omfattningen av den ogiltiga frånvaron redovisas. En elev kan således ha uppnått nivån för när skolk beivras genom endast sena ankomster till lektionerna. Ett system som bygger på antalet hela lektionstimmar är bättre, eftersom att vara frånvarande en hel lektion är ett avsiktligt handlande. Om skolan har problem med att en elev ständigt kommer för sent bör detta inte lösas genom att dra in studiehjälpen för eleven. 
 Redovisningen av den ogiltiga frånvaron bör därför ske i hela lektioner eller motsvarande. Med en lektion avses då ett planerat lärarlett undervisningstillfälle, ofta 40 eller 45 minuter. I de fall undervisningen är planlagd i längre sammanhängande block, t.ex. halva eller hela dagar, bör upprepad ogiltig frånvaro av ungefär 
 309 
  
 Ogiltig frånvaro 
  
 SOU 2013:52 
  
 samma omfattning föranleda rapport till CSN. Dagens metod att räkna ogiltig frånvaro i hela klocktimmar bör således lämnas. 
 Dagens regelverk bör ersättas av en modell där den ogiltiga frånvaron hanteras och beivras på olika sätt beroende på omfattningen av den ogiltiga frånvaron. 
 14 
  
 Om den ogiltiga frånvaron är upprepad och uppgår till minst fyra lektioner under en vecka, ska studiebidrag för en vecka (244 kronor) inte lämnas. Inackorderingstillägget påverkas inte. Eleven har fortfarande kvar rätten till studiehjälp den månaden och de familjeekonomiska bidragen påverkas inte. 
 Om eleven däremot gör sig skyldig till sammanhängande ogiltig frånvaro under minst en vecka ska studiehjälp för fyra veckor inte lämnas. Detta innebär att studiebidrag (1 050 kronor) och eventuellt inackorderingstillägg dras in. Om den studerandes ogiltiga frånvaro är upprepad och uppgår till sammanlagt minst 16 lektioner under fyra på varandra följande veckor ska studiehjälp för fyra veckor inte lämnas. När rätten till studiehjälp upphör påverkas även de familjeekonomiska bidragen, eftersom eleven inte längre har rätt till studiehjälp. 
 Prövning av indragen studiehjälp sker veckovis. Frågan är om beslut om indragen studiehjälp också ska ske varje vecka. Om skolorna ska rapportera skolk varje vecka krävs det i princip att skolorna omedelbart rapporterar till CSN om en elev är ogiltigt frånvarande, vilket förutom en stor administrativ börda även skulle innebär att skolorna inte har tid för samtal med berörda parter innan rapport måste ske. Eftersom det är av stor vikt att skolorna har tid att utreda och åtgärda ogiltig frånvaro är det orimligt att skolorna ska rapportera skolk varje vecka till CSN. Beslut om indragning av studiehjälp bör därför fattas månadsvis. 
 Förslaget innebär att elevens skolk beivras redan på ett tidigt stadium, men att indragningsbeloppet blir mer skäligt i förhållande till omfattningen av den ogiltiga frånvaron. Skolan hinner påbörja arbetet med att uppmärksamma, utreda och åtgärda den ogiltiga frånvaron. Eleven hinner i de flesta fall få en varseltid innan rätten till studiehjälp upphör och de bidrag som är kopplade till denna också dras in. Förslaget innebär också att om eleven har en omfattande ogiltig frånvaro utgår inte studiehjälp eller andra 
  
 14  
 Frågan om ogiltig frånvaro har även behandlats i delbetänkandet SOU 2013:13, inom ramen för Utredningen om unga som varken arbetar eller studerar. Förslagen om när studiehjälp inte ska lämnas vid ogiltig frånvaro kommer att påverka förslagen i nyss nämnda delbetänkande vad gäller skolornas rapportering av ogiltig frånvaro. 
 310 
  
 SOU 2013:52 
  
 Ogiltig frånvaro 
  
 familjeekonomiska bidrag som är kopplade till studierna, eftersom eleven inte längre anses studera på heltid. 
 CSN bör fortsättningsvis fatta beslut om indragning av studie- hjälp varje månad. Reglerna bör införas i studiestödsförordningen. 
  
 Mitt förslag 
 : Om den studerande har ogiltig frånvaro som är 
  
 1. 
  
 upprepad och uppgår till minst fyra lektioner under en vecka ska studiebidraget för en vecka inte lämnas, 
  
 2. 
  
 upprepad och uppgår till sammanlagt minst sexton lektioner under fyra på varandra följande veckor, ska studiehjälpen för fyra veckor inte lämnas, 
  
 3. 
  
 sammanhängande och uppgår till minst en vecka ska studiehjälpen för fyra veckor inte lämnas. 
  
 10.7.6 
  
 Personliga omständigheter 
  
 Ogiltig frånvaro kan som tidigare nämnts bero på att eleven inte mår bra. Skolmotståndet kan i vissa fall handla om skolrelaterade orsaker som kränkande behandling från andra elever, lärare eller annan personal. Elevens skolk kan också bero på svårigheter i elevens hemförhållande och en otrygg uppväxt. Olika påfrestningar i elevens livssituation kan också vara bidragande till elevens frånvaro. 
 Elever med funktionsnedsättning föreslås i avsnitt 6 omfattas av reglerna om ogiltig frånvaro, men om skolans bedömning är att eleven på grund av sin funktionsnedsättning inte på förhand har kunnat förstå konsekvenserna av sitt handlande ska skolan inte rapportera ogiltig frånvaro till CSN. Om skolan däremot har rapporterat en elev med funktionsnedsättning till CSN och det efter kommunicering med eleven framkommer att han eller hon på grund av sin funktionsnedsättning har bristande fattningsförmåga, bör det finnas utrymme för CSN att ta hänsyn till detta i bedömningen. 
 I vissa speciella fall kan därför indragen studiehjälp på grund av att eleven varit frånvarande vara direkt stötande. Det bör därför i CSN:s bedömning finnas utrymme för visst hänsynstagande till personliga omständigheter. Eftersom huvudregeln är att elever ska närvara i skolan och att skolk därför ska beivras, bör ett undantag om att studiehjälpen inte dras in endast kunna aktualiseras om det 
 311 
  
 Ogiltig frånvaro 
  
 SOU 2013:52 
  
 finns synnerliga skäl. Detta innebär att bedömningen är restriktiv och att det krävs ytterst speciella omständigheter. 
  
 Mitt förslag 
 : Om det finns synnerliga skäl, kan studiehjälp betalas ut trots att den studerande varit ogiltigt frånvarande i sådan omfattning att studiehjälpen inte skulle ha lämnats. 
  
 10.7.7 
  
 Skolornas rapportering av ogiltig frånvaro 
  
 Det finns inget centralt fastställt regelverk med bestämmelser om rapportering av elevers ogiltiga frånvaro. CSN har dock utarbetat riktlinjer och rutiner för hur elevrapportering ska gå till tekniskt. Det är sedan upp till varje skola att utifrån rådande omständigheter och sakförhållanden avgöra om en elev gjort sig skyldig till giltig eller ogiltig frånvaro. 
 Vid majoriteten av skolorna finns en tydlig och förutbestämd procedur för registrering och rapportering av otillåten frånvaro. Vissa skolor rapporterar dock mer än andra, toleransnivån ligger olika högt etc. Detta medför att olika elever drabbas olika hårt. Trots snarlika förutsättningar kan en studerande förlora sin studiehjälp medan en annan inte gör det. Det är därför av stor betydelse att skolornas rapportering av ogiltig frånvaro är och upplevs som rättssäker och likvärdig, och att skolorna följer de riktlinjer och rutiner som finns utarbetade av CSN. 
 Eftersom CSN ska fatta beslut om indragning av studiehjälp varje månad krävs att skolorna förser CSN med underlag varje månad. Skolornas rapportering av ogiltig frånvaro regleras i CSN:s föreskrifter, genom att dessa anger att en läroanstalt ska lämna uppgifter om studerande som har annan studietakt än heltid. Då mitt förslag är att införa en särskild regel om ogiltig frånvaro – i stället för att gå vägen via reglerna om heltidsstudier - bör regleringen av skolans rapporteringsskyldighet ändras som en följd av detta. 
 En skola ska således varje månad till CSN lämna ett frånvaro- underlag med uppgifter om en studerande har varit ogiltigt från- varande i sådan omfattning att studiehjälpen ska dras in. Detta bör regleras i studiestödsförordningen. 
 312 
  
 SOU 2013:52 
  
 Ogiltig frånvaro 
  
 Mitt förslag 
 : En läroanstalt ska varje månad lämna uppgifter till CSN om en studerande har varit ogiltigt frånvarande i sådan omfattning att studiehjälp inte ska lämnas. 
  
 10.7.8 
  
 Indragning av studiehjälp för elever med funktions- nedsättning 
  
 Det förlängda barnbidraget och aktivitetsersättning vid förlängd skolgång påverkas inte av eventuell ogiltig frånvaro. Aktivitetsersättningen dras t.ex. bara in när skolgången är att betrakta som avslutad. Skolgången betraktas som avslutad först när den försäkrade 
  
 1. 
  
 har inhämtat grundläggande kunskaper till och med gymnasie- nivå med rätt till slutbetyg, eller 
  
 2. 
  
 definitivt avbryter studierna innan de avslutats enligt 1. 
  
 Av detta följer att rätten till aktivitetsersättning vid förlängd skolgång på grund av funktionsnedsättning kvarstår under den tid som behövs tills den försäkrade har rätt till ett slutbetyg om inte studierna definitivt avbryts innan de avslutas. 
 I förarbetena till införandet av aktivitetsersättningen (prop. 2000/01:96) förs inga resonemang om skolk eller ogiltig frånvaro. Det får antas att regeringen inte tänkte sig att aktivitets- ersättningen skulle villkoras mot närvaro eller studieprestation. 
 En central fråga är också om det är rimligt att villkora studiehjälpen mot närvaro för elever med psykiska funktions- nedsättningar. Om indragning av studiehjälpen ska fungera som ett instrument för att stävja ogiltig frånvaro bör ett kriterium vara att den som ska tillrättavisas förstår och kan förutse konsekvenserna av sina handlingar. Om inte, riskerar systemet att straffa handlingar utan hänsyn till aktörens intentioner. 
 I nuvarande ordning tillskrivs skolan en aktiv roll avseende om studiehjälpen ska dras in. Det är skolan som avgör vad som ska räknas som ogiltig frånvaro och skolan anses ha den bästa kunskapen om den studerandes helhetssituation. Skolan gör den initiala bedömningen av situationen och orsakerna till frånvaron innan den rapporterar till CSN. 
 Enligt en nyligen gjord undersökning, som avser förhållandena före den 1 januari 2012 då nya bestämmelser om skolornas 
 313 
  
 Ogiltig frånvaro 
  
 SOU 2013:52 
  
 rapportering kom, inleder majoriteten av alla skolor (89 procent) dessutom en dialog med eleven och/eller föräldrarna vid ogiltig frånvaro och nästan alla skolor (95 procent) varnar eleven och/eller föräldrarna om att studiehjälpen kan dras in innan de rapporterar till CSN. Mer än hälften av alla skolor kallar också elever och/eller föräldrar till samtal på skolan innan de rapporterar till CSN. 
 Trots att dessa uppgifter talar för att skolan spelar en aktiv roll i regleringen av ogiltig frånvaro, måste skolan ta en än mer framskjuten position när elever från gymnasiesärskolan ska inordnas i studiehjälpssystemet. Alla elever bör omfattas av reglerna om indragning av studiehjälpen vid ogiltig frånvaro, men införandet av nya studerandegrupper i studiestödssystemet ökar behovet att kunna ta hänsyn till omständigheterna i enskilda fall. Eftersom skolan har förstahandsinformation om elevens funktions- nedsättning och fattningsförmåga måste den spela en central roll när särskild hänsyn ska tas. Dessa undantag ska inte bara gälla elever på gymnasiesärskolan, utan alla elever som på grund av en funktionsnedsättning inte bedöms kunna förstå konsekvenserna av sitt handlande. I de fall rektor gör bedömningen att eleven på grund av sin funktionsnedsättning inte på förhand kunnat förstå konsekvenserna av sitt handlande ska skolan inte åläggas att rapportera in frånvaron till CSN. I dessa fall är det tillräckligt att skolan för en diskussion om frånvaron med eleven och/eller hans eller hennes vårdnadshavare. 
 Det är viktigt att poängtera att detta är ett undantag från den generella regeln att skolan ska rapportera till CSN när en elev har ogiltig frånvaro. 
 I de fall där skolan har rapporterat att en elev med funktions- nedsättning har varit ogiltigt frånvarande, och det efter CSN:s kommunicering med eleven framkommer att han eller hon på grund av sin funktionsnedsättning har bristande fattningsförmåga, som inneburit att han eller hon inte har förstått konsekvenserna av sitt handlande, bör regeln om synnerliga skäl kunna tillämpas av CSN. 
  
 Mitt förslag:  
 Alla elever med studiehjälp ska omfattas av de regler om ogiltig frånvaro som föreslås. 
 Om läroanstalten bedömer att den studerande till följd av sin funktionsnedsättning inte förstår konsekvenserna av sitt handlande ska uppgifter om ogiltig frånvaro inte lämnas. 
 314 
 11 Utbetalning av studiehjälp 
  
 11.1 
  
 Inledning 
  
 Enligt direktiven stämmer inte bestämmelserna om studiehjälp och barnbidrag överens, när det gäller utbetalning till en socialnämnd eller någon annan 
 1 
 . Direktiven framhåller att det i dag är svårare för CSN att betala ut studiehjälp till en socialnämnd eller någon annan än vad det är för Försäkringskassan att betala ut barnbidrag. Möjligheten att betala ut studiehjälp till en socialnämnd eller annan bör följaktligen ses över. Enligt direktiven ska utredaren därför föreslå hur CSN ska kunna betala ut studiehjälp till någon annan än vårdnadshavare när så är motiverat. 
  
 11.2 
  
 Nuvarande bestämmelser 
  
 Studiehjälp ska enligt 2 kap. 33 § studiestödsförordningen som huvudregel betalas ut till den studerandes föräldrar eller någon annan vårdnadshavare. Om den studerande är myndig ska dock studiehjälpen betalas ut till honom eller henne själv. Om en förvaltare enligt föräldrabalken har förordnats för den studerande, ska studiehjälpen betalas ut till förvaltaren, om det ingår i uppdraget. Om det emellertid finns särskilda skäl kan studiehjälp för en omyndig betalas ut till en socialnämnd eller någon annan för att användas till den omyndiges utbildning eller uppehälle. 
 CSN:s föreskrifter innehåller närmare regler om betalnings- mottagare när den studerande är omyndig (11 kap. 2 och 3 §§ CSNFS 2001:6). Om den studerande är omyndig och det finns två vårdnadshavare för honom eller henne, kan vårdnadshavarna gemensamt anmäla till CSN vem av dem som ska vara betalnings- 
  
 1  
 Utredningen har inte kunnat beakta de förslag om utbetalning av barnbidrag som läggs fram av en arbetsgrupp inom Socialdepartementet i Ds 2013:42 Utbetalning av barnbidrag och flerbarnstillägg, eftersom promemorian remitterades först den 31 maj 2013. 
 315 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 SOU 2013:52 
  
 mottagare av studiehjälp, eller om båda två ska vara det. Om någon sådan anmälan inte görs till CSN, betalas studiehjälp ut till den av vårdnadshavarna, eller båda, som senast fick allmänt eller förlängt barnbidrag för den studerande. 
  
 11.3 
  
 Skillnader mellan utbetalning av barnbidrag och utbetalning av studiehjälp 
  
 Barnbidrag får om det finns synnerliga skäl, i stället för att betalas ut till förälder som barnet bor hos, betalas ut till den andra föräldern, någon annan lämplig person eller socialnämnden, enligt 16 kap. 18 § socialförsäkringsbalken. Detta kan göras efter framställning av socialnämnden. Bestämmelsen ska enligt äldre förarbeten 
 2  
 tillämpas endast i rena undantagsfall (se nedan). 
 Av 106 kap. 6 § socialförsäkringsbalken framgår det att om socialnämnden begär det kan Försäkringskassan besluta att en familjehemsförälder till ett barn som har placerats av social- nämnden ska få barnbidraget. Har ett barn placerats i enskilt hem av någon annan än socialnämnden, får Försäkringskassan besluta att familjehemsföräldern ska få barnbidraget om den som annars skulle fått bidraget begär det. 
 Regleringarna innebär att det krävs  
 synnerliga skäl  
 för Försäkringskassan att betala ut barnbidrag till en socialnämnd, medan det endast krävs  
 särskilda skäl  
 för CSN att betala ut studiehjälp för en omyndig studerande till en socialnämnd. När det gäller utbetalningar till familjehemsföräldrar krävs det  
 särskilda skäl  
 för en utbetalning av studiehjälp för en omyndig studerande, medan det inte krävs några skäl alls för en utbetalning av barn- bidraget. Utbetalningsreglerna i studiestödsförfattningarna och socialförsäkringsbalken har således utformats på olika sätt. 
 Av förarbetena 
 3  
 till den tidigare regeln om utbetalning av barnbidrag till socialnämnd framgår att ett ingrepp i den enskilda familjens hushållning av ifrågavarande art bör betraktas som en fråga av principiellt samma natur som ärenden rörande barns och ungdoms omhändertagande. Endast när starka skäl föreligger bör åtgärden företagas. Ett ingripande bör inte ske för att åstadkomma viss användning av bidraget eller för att i allmänhet åstadkomma en klokare hushållning. Ett synnerligt skäl kan enligt förarbetena vara 
  
 2 
  
 Prop. 1979/80:1 s. 635. 
  
 3 
  
 Prop. 1947:220 s. 62,  
  
 94–95 
  och 104; Prop. 1979/80:1 s. 635. 
 316 
  
 SOU 2013:52 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 exempelvis att det är klarlagt att barnbidraget används för att finansiera missbruk av alkohol eller narkotika, äventyrligt spel eller dylikt. Andra exempel som ges i förarbetena på fall där tillämpning kan bli aktuell är att bidragsmottagaren grovt missbrukat bidraget, allvarligt vanvårdat barnet eller hemfallit åt missbruk av rusgivande medel. 
 I rättspraxis, se RÅ 1977 ref. 69, som gällde en motsvarande bestämmelse i den numera upphävda lagen (1964:143) om bidrags- förskott, har det skälet inte accepterats att vårdnadshavaren genom uteblivna hyresbetalningar och därav föranledd risk för vräkning från bostaden kommit att äventyra barnens bästa. 
  
 11.4 
  
 ÖKS:s tolkning av särskilda skäl 
  
 ÖKS har i ett vägledande avgörande från 2006 
 4  
 uttalat sig om tolkningen av vilka skäl som krävs för att betala ut studiehjälp till socialnämnd eller annan, exempelvis ett familjehem. ÖKS inleder med att konstatera att det krävs synnerliga skäl för ett beslut om utbetalning av barnbidrag och förlängt barnbidrag till en social- nämnd, men att det inte krävs några synnerliga skäl för utbetalning till familjehem, samt att reglerna i  
 studiestöds-förordningen 
  har fått en annorlunda utformning eftersom det där krävs särskilda skäl för att betala ut studiehjälp till en socialnämnd eller annan. ÖKS uppfattning är att regleringen när det gäller barnbidrag och förlängt barnbidrag ändå kan användas vid tolkningen av vilka skäl som krävs. Enligt ÖKS framstår utbetalning av studiehjälp till familjehem som en i många fall naturlig åtgärd när den unge stadigvarande vistas i familjehemmet, medan en utbetalning till en socialnämnd däremot bör vara en undantagssituation. Vidare framhåller ÖKS att vid CSN:s prövning av om studiehjälp ska betalas ut till en socialnämnd ska det finnas väl dokumenterade och kommunicerade sakuppgifter som kan läggas till grund för myndighetens ställningstagande om det finns särskilda skäl eller inte. ÖKS konstaterar avslutningsvis att CSN i det aktuella fallet hade beslutat att ändra betalningsmottagare från vårdnadshavaren till kommunen utan annan utredning än ett brev från en socialsekreterare, enligt vilket studiebidraget inte kommit den studerande till godo. Enligt ÖKS bedömning var denna utredning 
  
 4  
 ÖKS:s beslut från den 2 oktober 2006, dnr:  
 2006-02571. 
  
 317 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 SOU 2013:52 
  
 inte tillräcklig för att läggas till grund för ett beslut att betala ut studiehjälpen till socialnämnden. 
 ÖKS har i ett par fall prövat frågan om det förelegat särskilda skäl för att betala ut studiehjälp till familjehemsföräldrar. I ett fall var den studerande frivilligt placerad i ett familjehem och studie- bidraget som betalades ut till fadern kom enligt socialnämnden inte den studerande till godo. Socialnämnden begärde därför att familjehemsföräldern skulle vara betalningsmottagare. ÖKS anförde att de skäl som talade för ett byte av betalningsmottagare var främst att den studerande stadigvarande vistades i ett familje- hem, att barnbidraget senast betalades ut till ett familjehem, att den ene vårdnadshavaren samtyckte till byte av betalningsmottagare samt svårigheterna att etablera kontakt med den andra vårdnads- havaren. Mot ett byte talade, enligt ÖKS, främst att placeringen i familjehem var frivillig och att samtycke till byte av betalnings- mottagare saknades från en av vårdnadshavarna. ÖKS fann att vid en samlad bedömning fanns det särskilda skäl att betala ut studiebidraget till familjehemsföräldern. 
 5 
  
 I ett annat fall ansökte socialnämnden om att studiebidraget skulle utbetalas till ett familjehem där den studerande var placerad enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). ÖKS fann att de uppgifter som framkommit av länsrättens dom om LVU talade med betydande styrka för att studiebidraget borde utbetalas till familjehemmet. Härtill kom att den studerandes far, som var betalningsmottagare, samtyckte till ändringen. Sammantaget förelåg det därför enligt ÖKS sådana särskilda skäl som krävs. 
 6 
  
 11.5 
  
 CSN:s tillämpning av utbetalningsreglerna 
  
 Enligt CSN:s regelhandbok ska utbetalning till socialnämnd endast ske i undantagsfall, medan en utbetalning till ett familjehem där den studerande stadigvarande vistas, i många fall kan framstå som en naturlig åtgärd. För att en socialnämnd ska vara betalnings- mottagare krävs det därför tyngre vägande skäl än för ett familje- hem. Vid bedömningen av om det finns särskilda skäl har vårdnads- havarnas inställning stor betydelse. Om vårdnadshavarna samtycker till ändringen av betalningsmottagare behöver inte socialnämnden 
  
 5 
  
 ÖKS:s beslut från den 7 juni 2010, dnr:  
  
 2010-00868. 
  
 6 
  
 ÖKS:s beslut från den 14 juni 2010, dnr:  
  
 2010-01016. 
  
 318 
  
 SOU 2013:52 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 anföra lika tungt vägande skäl som i de fall där vårdnadshavarna motsätter sig en ändring. Om vårdnadshavarna har samtyckt till att ett familjehem ska vara betalningsmottagare är det enligt CSN:s riktlinjer tillräckligt att socialnämnden visar att den studerande är stadigvarande placerad i familjehemmet. 
 Är det en initial registrering av betalningsmottagare anser CSN att om barnbidraget betalats ut till familjehem under längre tid än ett år, bedöms det föreligga särskilda skäl för att även studiehjälpen ska betalas ut till familjehemmet. En sådan uppgift från Försäkringskassan innebär att CSN inte vidtar ytterligare utredning för en skälsprövning. 
  
 11.6 
  
 Utbetalning till omyndiga studerande? 
  
 CSN har i en skrivelse till utredningen föreslagit att studiehjälp ska betalas ut direkt till den studerande, även om han eller hon är omyndig. Denna fråga tas inte upp uttryckligen i direktiven, men har bland annat behandlats av 2003 års studiehjälpsutredning. Förslaget att betala ut studiehjälp till omyndiga studerande strider mot huvudregeln i föräldrabalken (FB) att den som är underårig 
 7  
 inte får råda över sin egen egendom eller åta sig förbindelser. 
  
 11.6.1 
  
 2003 års studiehjälpsutredning 
  
 Ett av förslagen från 2003 års studiehjälpsutredning var att inrätta ett ungdomsbidrag som skulle lämnas till alla ungdomar mellan 16 och 19 år. Ungdomsbidraget skulle betalas ut till den unge själv och han eller hon skulle ha rätt att förfoga över bidraget.  
 8  
 Syftet med ungdomsbidraget skulle vara att stärka ungdomars självständighet. 
 Barnombudsmannen (BO) och Ungdomsstyrelsen var i sina remissyttranden över förslaget positiva till att betala ut stödet till den unge redan från 16 års ålder. BO ansåg att det skulle fungera som en markering av ökat eget ansvar och självständighet gentemot föräldrarna. Ungdomsstyrelsen hade uppfattningen att möjligheten för unga att leva ett självständigt liv, vilket är ett av de tre huvudmålen för den nationella ungdomspolitiken, skulle främjas om bidraget skulle delas ut till den unge själv. 
  
 7 
  
 Den som är omyndig på grund av sin ålder benämns i FB som underårig. 
  
 8 
  
 SOU 2003:28 s. 185 ff. 
  
 319 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 SOU 2013:52 
  
 11.6.2 
  
 En nationell ungdomspolitik 
  
 Hos dagens ungdomar finns en utvecklingstendens som tar sig uttryck i krav på ökad självständighet gentemot sina föräldrar. Detta har beaktats i den statliga ungdomspolitiken. Regeringens skrivelse 2009/10:53 En strategi för ungdomspolitiken innehåller ett antal punkter för ungdomspolitiken för att uppnå de ungdoms- politiska målen att alla ungdomar ska ha verklig tillgång till välfärd och inflytande. Regeringen konstaterar i skrivelsen att unga måste beredas inflytande och delaktighet på sina egna villkor och efter egen förmåga. Det är enligt regeringen viktigt att politiken skapar förutsättningar för ungdomar att utvecklas och att kunna gå in i vuxenlivet som starka och självständiga individer. 
  
 11.6.3 
  
 Underåriga har en viss rätt att disponera över sin egen ekonomi 
  
 För underåriga finns det regler om begränsningar i den rättsliga handlingsförmågan i 9 kap. föräldrabalken (FB). Huvudregeln i 9 kap. 1 § är att den som är under 18 år (underårig) är omyndig och inte själv får råda över sin egendom eller åta sig förbindelser av ekonomiskt slag. En underårig saknar således full rättshandlings- förmåga. Det finns emellertid undantag från denna ordning som medger underåriga en viss rättshandlingsförmåga. Två av dessa undantag utgår från åldersgränsen 16 år. 
 En underårig får själv bestämma över sin arbetsinkomst, likaså över avkastningen av sådan egendom och vad som trätt i egendomens ställe, efter det att han eller hon fyllt 16 år (9 kap. 3 § FB). Pengar som en omyndig, efter det att han eller hon har fyllt 16 år, själv har satt in hos en bank får enligt 9 kap. 8 § betalas ut till den omyndige. 
 Enligt 9 kap. 2 a § får en underårig med eget hushåll för den dagliga hushållningen eller uppfostran av barn, som tillhör hushållet, själv ingå sådana rättshandlingar, som sedvanligen företas för dessa ändamål. Utgångspunkten är att ett eget hushåll inte bara kräver att den underåriga har medel för sin dagliga försörjning utan även ett visst mått av ekonomisk självständighet. Den underåriga har därför fått förhållandevis stor frihet att företa sådana rätts- handlingar som har samband med den dagliga hushållningen. Om den underåriga däremot missbrukar denna behörighet kan 
 320 
  
 SOU 2013:52 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 emellertid domstol på ansökan av förmyndaren frånkänna honom eller henne behörigheten. I bestämmelsen uppställs ingen ålders- gräns. Försäkringskassan hänvisar till denna bestämmelse när myndigheten betalar ut barnbidrag till underåriga föräldrar. Enligt uppgift från Försäkringskassan utreds inte om den underåriga föräldern har ett eget hushåll eller om han eller hon bor kvar i föräldrahemmet. 
 Det finns även andra områden där underåriga har en viss rättslig handlingsförmåga. Enligt 6 kap. 12 § ingår barnet själv avtal om anställning eller annat arbete, men endast om vårdnadshavaren samtycker till avtalet. Om barnet har fyllt 16 år kan han eller hon avtala om annat arbete av liknande art, utan nytt samtycke. 
 Den som fyllt 16 år kan även tillåtas att driva rörelse (13 kap. 13 § FB) och får då ingå sådana rättshandlingar som faller inom området för rörelsen (6 kap. 5 § FB). 
  
 11.6.4 
  
 Underåriga har en viss rätt att föra sin egen talan 
  
 En underårig som fyllt 16 år är behörig att föra talan i mål som rör egendom som härrör från arbetsinkomst (11 kap. 1 § rättegångs- balken). 
 En nyhet i skollagen (2010:800) är att en underårig studerande som har fyllt 16 år har rätt att själv föra sin talan i mål och ärenden enligt skollagen. Den underårige har även en självständig rätt att överklaga domar och beslut som rör skollagen. En omyndig elev har också rätt att själv ansöka till gymnasieskolan, gymnasiesär- skola, kommunal vuxenutbildning, särskild utbildning för vuxna eller utbildning i svenska för invandrare och överklaga beslut i fråga om sådan utbildning, även om eleven inte har uppnått 16 års ålder (29 kap. 12 §). 
  
 11.6.5 
  
 Föräldrarnas underhållsskyldighet 
  
 De grundläggande bestämmelserna om föräldrars underhålls- skyldighet finns i 7 kap. föräldrabalken. Föräldrarna ska enligt 1 § svara för underhåll åt barnet efter vad som är skäligt med hänsyn till barnets behov och föräldrarnas samlade ekonomiska förmåga. Underhållsskyldigheten upphör när barnet fyller 18 år. Går barnet i skolan efter 18 års ålder är föräldrarna underhållsskyldiga under 
 321 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 SOU 2013:52 
  
 den tid som skolgången pågår, dock längst till dess att barnet fyller 21 år. Till skolgång räknas studier i grundskolan eller gymnasie- skolan och annan jämförlig grundutbildning. 
  
 11.7 
  
 Överväganden och förslag 
  
 11.7.1 
  
 Utbetalning av studiebidrag till omyndiga studerande 
  
 Frågan om utbetalning av studiehjälp bör ske direkt till omyndiga studerande aktualiserades i utredningen under arbetet med om ett särskilt stöd till studerande föräldrar skulle införas i studiehjälpen. Även uppdraget att föra in studerande med funktionsnedsättning i studiestödsystemet medförde att utbetalningsfrågor blev aktuella. 2003 års studiehjälpsutredning behandlade frågan och föreslog ett ungdomsbidrag som skulle betalas ut även till underåriga i syfte att bland annat stärka deras självständighet. CSN har också tagit upp ämnet i en skrivelse till utredningen och föreslagit att studiehjälp ska betalas ut till omyndiga studerande, delvis i syfte att betona stödets utbildningspolitiska inriktning. 
 Att utbetala studiebidraget till de omyndiga studerandes föräldrar eller någon annan vårdnadshavare ger upphov till betänkligheter när det gäller de unga studerande som av olika skäl inte bor tillsammans med sina föräldrar. Om den underåriga studerande dessutom inte har någon kontakt med sina föräldrar, vilket torde vara en inte helt ovanlig situation i de fall den studerande själv har fått barn, skulle en utbetalning till föräldrarna kunna föranleda problem i det att bidraget inte når den studerande. 
 Ett exempel på en situation där studiebidraget inte kom den studerande till godo är ett beslut från ÖKS 
 9  
 där omständigheterna var sådana att det förelåg en konflikt mellan modern och den 16- åriga dottern, vilket hade föranlett dottern att rymma hemifrån och folkbokföra sig hos sin pojkväns familj. Socialnämnden, som inte fann någon grund för ett omhändertagande enligt LVU eftersom den unga inte befann sig i någon skadlig miljö, ansökte om att studiebidraget skulle betalas ut till socialnämnden i stället för till modern, eftersom modern inte uppfyllde sitt föräldraansvar avseende bland annat försörjning. ÖKS fann dock att det inte förelåg särskilda skäl att betala ut studiebidraget till socialnämnden, 
  
 9  
 ÖKS:s beslut från den 16 mars 2009, dnr  
 2009-00030. 
  
 322 
  
 SOU 2013:52 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 eftersom socialnämnden inte hade övertagit försörjningsansvaret för den unga från vårdnadshavaren. 
 Ett annat problem, som CSN har vittnat om, är att social- nämnder i en del fall inte anger grunderna för begäran om ändring av betalningsmottagare för studiebidrag. När CSN ber nämnderna att komplettera ansökan, hänvisar nämnderna ofta till att upp- gifterna omfattas av sekretess och därför inte kan lämnas ut. Att det kan finnas fog för socialnämndernas inställning framgår av en dom från Kammarrätten i Göteborg. 
 10  
 I målet slog kammarrätten fast att trots att den efterfrågade domen var offentlig hos förvalt- ningsrätten, så omfattades såväl målnumret som vissa uppgifter i domen, av sekretess hos socialnämnden och kunde därmed inte lämnas ut. 
 Dagens system fungerar således i en del fall inte på ett till- fredställande sätt. 
 De ungdomar som har barn får enligt uppgift från Försäkringskassan såväl barnbidraget som ett eventuellt underhålls- stöd till barnet utbetalt till sig trots att de är underåriga. Detta talar för att även studiehjälpen utbetalas direkt till den studerande även om han eller hon är underårig. 
 Därtill finns det ytterligare goda skäl för att ungdomar själva ska ha möjlighet att disponera studiebidraget. I kapitel 2 förs förslag fram på en modernisering av stödet och syftet med stödet har omformulerats till att enbart vara ett stöd för studier och inte längre ett stöd till barnfamiljer. Mål för stödet är bland annat att stödja ungdomars utveckling till självständiga och ansvarstagande medborgare genom att ge dem ansvar för en egen ekonomi. Om studiebidraget utbetalas till den unge skulle det ytterligare betona att studiebidraget är ett bidrag som är riktat till den studerande och inte till hans eller hennes familj. En ordning som innebär att man förlorar ersättningen om man skolkar blir sannolikt lättare för den unge att ta till sig om han eller hon själv får disponera över studiebidraget. En utbetalning till studerande skulle sålunda vara en tydlig renodling av stödet som utbildningspolitiskt till sin karaktär, vilket är ett av syftena med de föreslagna förändringarna för studiehjälpen. 
 Ett ökat inflytande för ungdomar ligger också i linje med regeringens mål för den nationella ungdomspolitiken, se avsnitt 11.6.2. Dagens ordning att studiebidraget betalas ut till föräldrarna, 
  
 10  
 Kammarrätten i Göteborgs dom från den 6 mars 2013, mål nr  
 131-13. 
  
 323 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 SOU 2013:52 
  
 kan av ungdomarna uppfattas som en förstärkning av föräldrarnas ställning och därmed en försvagad självständighet för egen del. Särskilt påtagligt blir detta för ungdomar som inte längre bor tillsammans med sina föräldrar utan har ett eget hushåll och därmed egen ekonomi. Enligt föräldrabalken får dessa ungdomar, trots att de är underåriga, själva ingå sådana rättshandlingar som krävs för den dagliga hushållningen eller uppfostran av barn som tillhör hushållet. Ett eget hushåll kräver att den underåriga har medel för sin dagliga försörjning och även ett visst mått av ekonomisk självständighet. Mot denna bakgrund kan det tyckas främmande att de ungdomar som studerar inte får studiebidrag utbetalt till sig. Särskilt med beaktande av att en underårig själv får bestämma över sin arbetsinkomst efter det att han eller hon fyllt 16 år. 
 En utbetalning till underåriga skulle även lösa problemen dels i de fall då det är oklart vilken vårdnadshavare som ska vara mottagare av stödet, dels i de fall då utbetalning ska ske till någon annan än vårdnadshavare, såsom socialnämnd eller familjehem. En annan fördel är att CSN:s administration av stödet skulle förenklas. Utbetalningsfrågor innebär en avsevärd administration för CSN, eftersom det inte alltid är givet vem som ska vara mottagare av stödet. 
 En rimlig konsekvens av en förändring till att göra utbetalning av studiebidrag direkt till underåriga, är att återkravsreglerna ändras så att den underåriga även är betalningsskyldig för felaktigt eller för mycket utbetalt studiebidrag, se vidare avsnitt 11.7.5. En sådan ordning kan dock vara diskutabel, eftersom det kan få till följd att en omyndig hamnar i skuld som han eller hon inte förmår att betala tillbaka. En betalningsanmärkning kan innebära allvarliga konsekvenser för en ungdom när det gäller möjligheten att låna pengar, hyra en lägenhet, skaffa ett telefonabonnemang etc. Vissa företag genomför även kreditkontroller innan anställningsavtal träffas. Kreditupplysningsföretagen har vanligtvis kvar en notering om en betalningsanmärkning gällande en privatperson i tre år efter den dag anmärkningen registrerades. Ungdomligt oförstånd bestående av en kort period av skolk kan således medföra en risk för att den unge får en dålig start på vuxenlivet. Att ungdomar riskerar att skuldsätta sig vid unga år är det främsta argumentet mot en utbetalning till underåriga studerande. 
 Om förslagen i avsnitt 11.8.3 genomförs, såsom avräkning mot utbetalningar i nästkommande beviljningsperiod samt att återkrav 
 324 
  
 SOU 2013:52 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 inte bör ske för belopp som understiger 300 kronor, innebär det emellertid att antalet återkrav skulle kunna begränsas. Som framgår av framställningen i avsnitt 11.8.2 avser återkravsfordringarna normalt inte särskilt höga belopp; medianvärdet för en återkravs- skuld av studiehjälp är knappt 2 000 kronor och endast i fem procent av fallen rör det sig om fordringar som avser ett högre belopp än 5 000 kronor. Om CSN använder sig av möjligheten att fatta interimistiska beslut om att innehålla utbetalningar, se avsnitt 11.8.3, kommer sannolikt återkravsfordringarna att begränsas beloppsmässigt. 
 En annan invändning mot ordningen att betala ut studiebidrag till omyndiga studerande är att det kan hävdas att föräldrarnas underhållsskyldighet därigenom undergrävs, eftersom de inte har möjlighet att påverka hur pengarna används. Den enkätunder- sökning som CSN gjort tillsammans med utredningen visar dock att de flesta studerande, 66 procent, själva bestämmer över hela studiebidraget och att 26 procent bestämmer över studiebidraget tillsammans med sina föräldrar. Endast 8 procent av de svarande uppgav att föräldrarna eller någon annan bestämde över studie- bidraget. De flesta föräldrar låter således sina ungdomar själva disponera över hela eller delar av studiebidraget. 
 Även om det inte är önskvärt att underåriga sätts i skuld anser jag, mot bakgrund av att antalet återkrav och att storleken på dessa kan begränsas genom vissa åtgärder samt det förhållandet att återkravsfordringarnas storlek rör förhållandevis låga belopp, att skälen för en utbetalning av studiebidrag till underåriga väger över. Särskilt påtagligt blir behovet för de ungdomar som har eget boende. 
 Jag föreslår därför att studiebidrag ska betalas ut även till omyndiga studerande. 
  
 Mitt förslag 
 : Studiebidrag ska betalas ut till den studerande. 
  
 11.7.2 
  
 Utbetalning av studiebidrag för omyndiga studerande till annan 
  
 En fråga som aktualiseras är om utbetalning av studiebidrag till omyndiga studerande kommer att innebära problem i och med förslaget om att studerande med funktionsnedsättning inordnas i 
 325 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 SOU 2013:52 
  
 studiestödssystemet. När det gäller elever i gymnasiesärskolan har de en funktionsnedsättning som kan innebära att de har en begränsad förmåga att själv handha studiehjälpen. Om eleven saknar eller har en begränsad sådan förmåga har föräldrarna såsom förmyndare en skyldighet att hjälpa den unge att förvalta bidraget. Om den omyndiga eleven dock inte önskar hjälp, kan emellertid inte förmyndarna hävda att de har rätt att hjälpa till med förvaltningen av bidraget. I fråga om tillgångar som omyndiga enligt lag råder över gäller nämligen inte förmyndarens förvaltningsrätt enligt 12 kap 1 § andra stycket FB. En god man eller förvaltare kan inte heller förordnas för underåriga i dessa fall. 
 En bristande förmåga att förvalta studiebidraget kan också gälla för underåriga studerande i gymnasieskolan. 
 Ett förslag är därför att införa undantagsregler i studiestödslag- stiftningen om att studiebidrag för en omyndig studerande får betalas ut till vårdnadshavaren, om det föreligger särskilda skäl. Sådana skäl kan exempelvis vara att den omyndige studerande på grund av sjukdom, psykisk störning eller liknande förhållande är ur stånd att förvalta studiebidraget och att det inte är tillräckligt att den studerande får hjälp med förvaltningen av vårdnadshavaren eller andra anhöriga. Ett annat exempel är att den underåriga missbrukar behörigheten att själv förvalta studiebidraget, jfr med 9 kap. 2 a § tredje stycket FB. Syftet är inte att en ändring av betalningsmottagare ska ske för att i allmänhet få till stånd en klokare förvaltning av bidraget, utan det ska röra sig om ett missbrukande av bidraget. Det bör således föreligga  
 särskilda skäl  
 för åtgärden att frånta den studerande rätten att själv förvalta medlen. Om det föreligger särskilda skäl för att den underårige inte bör vara betalningsmottagare, ska i första hand utbetalningen i stället ske till vårdnadshavaren. 
 I de fall där det kan konstateras att den omyndiga studerande inte bör vara betalningsmottagare, men en utbetalning till vårdnadshavaren inte är aktuell, eftersom även dennes förmåga brister eller det av något skäl inte finns någon vårdnadshavare för den underårige, bör även socialnämnden eller någon annan lämplig person kunna vara betalningsmottagare. En utbetalning till socialnämnden eller någon annan person torde dock bli ytterst sällsynt och endast ske i undantagsfall. Det bör därför föreligga  
 synnerliga skäl  
 om en sådan utbetalning ska få ske, se vidare i avsnitt 11.7.7 om bedömningen av vad som kan anses utgöra synnerliga skäl. 
 326 
  
 SOU 2013:52 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 En begäran om att utbetalning av studiebidraget ska ske till någon annan än den omyndige studerande får ske från vårdnads- havaren eller socialnämnden. 
 Undantagsreglerna bör särskilt aktualiseras för elever i gymnasiesärskolan, men kan även tillämpas för elever i gymnasie- skolan. I de allra flesta fall när en omyndig studerande brister i förmåga att förvalta bidraget torde dock föräldrarna kunna vara behjälpliga, utan att ett förfarande om ändring av betalnings- mottagare behöver ske. Ansökningar om att studiebidraget inte ska betalas ut till omyndiga studerande, kommer därför enligt min bedömning inte att ske i någon hög utsträckning. 
  
 Mitt förslag 
 : Om det finns särskilda skäl kan studiebidrag för en omyndig studerande betalas ut till vårdnadshavaren och om det finns synnerliga skäl till socialnämnden eller någon annan lämplig person. Detta får ske på begäran av vårdnadshavaren eller socialnämnden. 
  
 11.7.3 
  
 Utbetalning av inackorderingsstöd till omyndiga studerande? 
  
 Frågan är om även inackorderingsstöd ska utbetalas till omyndiga studerande eller om det fortsatt ska utbetalas till den studerandes föräldrar eller någon annan vårdnadshavare. 
 Samma skäl som anförs för en utbetalning av studiebidraget till omyndiga studerande gör sig gällande även för inackorderings- stödet; att stödet inte kommer den studerande till godo i en del fall, att markera att stödet är utbildningspolitiskt, att bidra till ungdomars självständighet och inflytande, samt att CSN:s administration skulle förenklas avsevärt. 
 Ett annat skäl för att inackorderingsstöd bör utbetalas till omyndiga studerande är att regelverket för utbetalningar av studiehjälp då skulle bli enhetligt. Att ha olika system för de två bidragen inom studiehjälpen främjar inte ett effektivt och överblickbart system. En sådan ordning skulle innebära mer administration och högre kostnader eftersom det, för de omyndiga studerande som har såväl studiebidrag som inackorderingsstöd, krävs utbetalningar till två olika mottagare. Enligt utredningens 
 327 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 SOU 2013:52 
  
 beräkningar innebär det att CSN får göra dubbla utbetalningar i drygt 10 000 fall. 
 Enligt den enkätundersökning som CSN gjort tillsammans med utredningen framgår dock att det är långt ifrån lika många studerande som själva får bestämma över inackorderingsstödet som över studiebidraget. 
 11 
  
 Anledningen till skillnaden kan bero på att det är en omyndig studerandes vårdnadshavare som ingår hyresavtalet med hyres- värden för inackorderingsbostaden. Om inte den studerande betalar hyran för bostaden är det vårdnadshavaren som drabbas av hyresskulder. Detta talar för att vårdnadshavaren bör disponera inackorderingsstödet. 
 Inackorderingstillägg lämnas enligt 2 kap. 2 § andra stycket studiestödsförordningen även till grundskoleelever i årskurserna 7– 9 om utbildningen genomförs vid en riksinternatskola eller den studerande är utlandssvensk och utbildningen genomförs inom skolväsendet. Enligt 2 kap 1 § studiestödsförordningen lämnas inackorderingstillägg även till grundskoleelever fr.o.m. årskurs 4 som går på en förberedande dansarutbildning. Det skulle vara synnerligen olämpligt att så unga studerande som grundskoleelever i mellanstadiet och högstadiet ska få ansöka, ta emot och råda över inackorderingsstödet. 
 Så trots de skäl som finns för att även inackorderingsstöd bör utbetalas till omyndiga studerande, avgör de anförda skälen mot ett sådant förfarande saken. 
 Min bedömning blir därför att inackorderingsstöd fortsatt ska betalas ut till den omyndiga studerandes vårdnadshavare. Den allmänt utformade hänvisningen i 2 kap. 33 § studiestödsförord- ningen om att utbetalningen ska ske enligt samma grunder som tillämpas vid utbetalning av allmänt barnbidrag, bör tas bort eftersom det är oklart vad som avses med detta uttryck. 
  
 Mitt förslag 
 : Inackorderingsstöd ska betalas ut till den studerandes vårdnadshavare. Om den studerande är myndig, ska inackorderingsstödet betalas ut till honom eller henne själv. 
  
 11  
 Det är 40 procent av föräldrarna eller någon annan som bestämmer helt över inackorderingstillägget, medan det är 8 procent av föräldrarna eller någon annan som bestämmer helt över studiebidraget. 
 328 
  
 SOU 2013:52 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 11.7.4 
  
 Talerätt för omyndiga studerande 
  
 Studiebidrag för studier i Sverige får lämnas utan ansökan. Studiebidrag för studier utomlands får emellertid lämnas bara efter ansökan. Denna ska vara undertecknad av den studerandes förmyndare om den studerande är omyndig. 
 12  
 Trots förslaget om att studiebidrag ska betalas ut till en omyndig studerande bör denna bestämmelse kvarstå, eftersom det är rimligt att studier utomlands sanktioneras av en omyndig studerandes vårdnads- havare. 
 För att en omyndig studerande själv ska kunna föra sin talan i ärenden som rör studiebidraget krävs det en reglering av detta eftersom en omyndig som huvudregel inte har någon processhabilitet, utan vårdnadshavaren företräder sitt barn så länge barnet är omyndigt. En bestämmelse om talerätt för underåriga som fyllt 16 år avseende skolfrågor finns numera i skollagen. 
 Jag föreslår därför att en bestämmelse om talerätt för omyndiga studerande i ärenden som rör studiebidrag förs in i studiestöds- lagen. 
  
 Mitt förslag 
 : En omyndig studerande ska själv kunna föra sin talan i ärenden som rör studiebidrag. 
  
 11.7.5 
  
 Återkrav för omyndiga studerande 
  
 Förslaget om att utbetalning av studiebidrag ska ske till omyndiga studerande kräver följdändringar i återkravsreglerna. Den nuvarande regeln i 5 kap. 3 § studiestödslagen föreslås därför ändras till att en omyndig studerande själv är betalningsskyldig. En förutsättning är dock att den studerande var betalningsmottagare för bidraget. Om i stället den studerandes vårdnadshavare var betalningsmottagare ska han eller hon, under förutsättning att han eller hon också är förmyndare, vara betalningsskyldig för åter- kravet. Bestämmelsen gäller såväl för återkrav av studiebidrag som för inackorderingsstöd. 
  
 12  
 Se 2 kap. 28 och 29 §§ studiestödsförordningen. 
 329 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 SOU 2013:52 
  
 Mitt förslag:  
 Om ett återkrav avser studiehjälp till en studerande som vid utbetalningstillfället var omyndig, är den studerande betalningsskyldig, om han eller hon var betalnings- mottagare för bidraget. Om den studerandes förmyndare var betalningsmottagare är han eller hon betalningsskyldig. 
  
 11.7.6 
  
 Omfattas omyndigas förfogande över studiebidraget av föräldrabalkens regler? 
  
 Studiestödslagen är utformad på så sätt att studiehjälpen är en förmån som tillkommer eleven och bidraget är därför elevens egendom, även när denne är omyndig 
 13 
 . 
 Frågan är dock om föräldrabalkens regler om att en omyndig inte får råda över sin egendom eller åta sig förbindelser blir aktuell när studiebidrag utbetalas till en omyndig studerande. Enligt lagkommentaren till 9 kap. 1 § FB är denna huvudregel så allmänt avfattad att därunder faller inte bara rättshandlingar på förmögen- hetsrättens område utan även vissa rättshandlingar på familje- och arvsrättens område. I lagkommentaren 
 14  
 berörs dock inte om offentligrättsliga rättshandlingar omfattas av bestämmelsen, men det hänvisas till rättsfallet NJA 1978 s. 278 där en underårig elev, inte dennes förmyndare, ansågs ha ådragit sig skyldighet att betala tillbaka studiehjälp när studierna avbröts. 
 JO har i ett initiativärende år 2000 mot det tidigare Riksförsäkringsverket angående ansökningar om förlängt under- hållsstöd undertecknade enbart av underåriga, 
 15  
 hänfört sig till 9 kap. 1 § FB i bedömningen av ärendet. JO anför att regleringen om underårigs bristande rättshandlingsförmåga syftar till att skydda den omyndige mot följderna av ekonomiskt ofördelaktiga rättshandlingar, och att en ansökan om förlängt underhållsstöd inte kan anses vara så fri från ekonomisk risk att en underårig av den anledningen skulle vara behörig att själv ansöka om stödet. JO anför vidare att undantagen från huvudregeln i 9 kap. 1 §, som finns i andra lagrum i 9 kap. FB, inte kan åberopas som stöd för att en underårig skulle vara behörig att själv ansöka om förlängt underhållsstöd, samt att det i lagen (1996:1030) om underhållsstöd inte heller på det sätt som avses i 9 kap. 1 § FB finns någon direkt 
  
 13 
  
 Se Högsta domstolens domskäl i NJA 1978 s 278. 
  
 14 
  
 Walin s. 312 ff. 
  
 15 
  
 dnr  
  
 723-1999. 
  
 330 
  
 SOU 2013:52 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 föreskrift som ger stöd för uppfattningen att omyndig skulle kunna ansöka om förlängt underhållstöd. 
 Att JO har bedömt att 9 kap. 1 § FB är tillämplig vid en ansökan om förlängt underhållsstöd från en omyndig studerande, ger stöd för att bestämmelsen även bör tillämpas när studiebidrag utbetalas till en omyndig studerande. 
 Ett undantag från regeln i 9 kap. 1 § FB bör därför införas i studiestödslagen. Denna regel bör fastställa att en omyndig studerande själv får ta emot och råda över studiebidraget i den mån som följer av reglerna om utbetalning och talerätt i studiestöds- lagen. Regeln innebär att rättigheten för den omyndiga studerande att ta emot och råda över studiebidraget då kan inskränkas, vilket föreslås ske genom undantagsreglerna om att vid särskilda respektive synnerliga skäl ska studiebidraget inte utbetalas till omyndiga studerande, se avsnitt 11.7.2. 
  
 Mitt förslag 
 : En omyndig studerande får själv ta emot och råda över studiebidraget i den omfattning som följer av studiestöds- lagen. 
  
 11.7.7 
  
 Utbetalning av inackorderingsstöd för omyndiga studerande till socialnämnd eller annan 
  
 För det fallet att studiebidrag kommer att utbetalas till omyndig studerande, kommer dagens regler om utbetalning av studiehjälp som återfinns i 2 kap. 33 § studiestödsförordningen endast att aktualiseras för inackorderingsstöd. Bestämmelsens andra stycke, som handlar om utbetalning till socialnämnd eller någon annan, bör ändras så att dessa regler bättre stämmer överens med motsvarande regler om utbetalning av barnbidrag. 
 Direktiven anger att det i dag skulle vara svårare för CSN att betala ut studiehjälp till en socialnämnd än vad det är för Försäkringskassan att betala ut barnbidrag. Detta stämmer inte. Enligt regelverket krävs att särskilda skäl föreligger för en utbetalning av studiehjälp, medan det krävs att det föreligger synnerliga skäl för en utbetalning av barnbidrag. ÖKS har emellertid antagit ett restriktivt synsätt avseende utbetalningar av studiehjälp till socialnämnd och i ett vägledande avgörande uttalat att regleringen när det gäller barnbidrag och förlängt barnbidrag 
 331 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 SOU 2013:52 
  
 kan användas vid tolkningen av vilka skäl som krävs. 
 16  
 ÖKS:s uppfattning har medfört att prövningen sker utifrån lagmotiven till reglerna om utbetalning av barnbidrag till socialnämnd som är inriktade på tolkningen av rekvisitet synnerliga skäl, som är ett rekvisit som ska tillämpas mycket restriktivt. ÖKS:s inställning har därför medfört att CSN:s bedömning av när det föreligger särskilda skäl att betala ut studiehjälp till socialnämnd är strängare än vad studiestödsförordningen stadgar. I praktiken uppställer därför CSN och Försäkringskassan i dag samma krav för att en sådan utbetalning ska ske. Diskrepansen mellan författningstexten och praxis är emellertid olycklig och bör rättas till. 
 Det bör vara lika regler för utbetalning av barnbidrag respektive studiehjälp. Olika regler medför att handläggningen blir svårare och att det lätt uppstår förvirring eller missnöje hos såväl de studerande och deras vårdnadshavare som andra berörda myndigheter t.ex. socialnämnden. Det vore därför praktiskt att utbetalningsreglerna är desamma för de olika bidragen. Det främjar förutsebarheten och medför även en enklare handläggning. 
 En utbetalning av inackorderingsstöd till socialnämnd bör endast ske när det föreligger starka skäl, eftersom åtgärden att frånta vårdnadshavaren rätten att försörja sitt barn är ett ingrepp i den enskilde familjens ekonomi och bör betraktas som en fråga av principiellt samma natur som ärenden rörande barns och ungdoms omhändertagande. Ett ingripande bör inte ske för att få till stånd en viss användning av bidraget eller för att i allmänhet åstadkomma en klokare hushållning. Skäl för att socialnämnden ska vara betalnings- mottagare kan föreligga när det är klarlagt att bidraget används för att finansiera missbruk av alkohol, narkotika eller spel. Andra skäl för åtgärden kan vara att vårdnadshavaren är uppenbart olämplig och inte bedöms kunna förvalta bidraget. Detta kan vara för- hållandet om vårdnadshavaren grovt missbrukar bidraget, allvarligt vanvårdar den unge eller har missbruksproblematik. Socialnämnden har i dessa fall ofta anledning att inleda ett omhändertagande av den unge. 
 Om det av någon anledning inte finns någon ställföreträdare för barnet som kan ta emot inackorderingsstöd, exempelvis en särskild förordnad vårdnadshavare ska utses men ärendet drar ut på tiden, kan det föreligga skäl för att under en övergångsperiod betala ut bidraget till socialnämnden. 
  
 16  
 ÖKS:s beslut från den 2 oktober 2006,  
 dnr:2006-02571. 
  
 332 
  
 SOU 2013:52 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 Om den studerande har flyttat ifrån sina föräldrar utan social- nämndens medverkan, saknas skäl att betala ut inackorderings- stödet till socialnämnden, eftersom nämnden då inte har tagit över försörjningsansvaret för barnet från vårdnadshavaren. 
 17 
  
 Sammanfattningsvis bör en utbetalning till socialnämnd endast ske i undantagsfall och efter en noggrann prövning. 
 18  
 En utbetal- ning av studiehjälp för en omyndig studerande till socialnämnd bör därför begränsas till fall där det föreligger  
 synnerliga skäl 
 . Härigenom uppställs samma krav som för utbetalning av barnbidrag till socialnämnd. 
 En utbetalning kan enligt CSN i enstaka fall även ske till  
 någon annan person  
 än vårdnadshavare, socialnämnd eller familjehem. En sådan person kan vara betalningsmottagare i egenskap av förmyndare, 
 19  
 särskilt förordnad förmyndare, medförmyndare, god man för omyndig då förmyndaren fått förhinder eller släkting. 
 För att utbetala inackorderingsstöd till en särskilt förordnad vårdnadshavare krävs inga speciella skäl, eftersom en sådan enligt regelverket likställs med en förälder som har vårdnaden. När det gäller utbetalningar till en god man för ensamkommande barn anser CSN att en sådan person kan vara mottagare av studiehjälp på samma grund som en vårdnadshavare, eftersom den gode mannen träder i vårdnadshavarens ställe enligt 2 § lagen (2005:429) om god man för ensamkommande barn. 
 20  
 En särskilt förordnad vårdnads- havare eller en god man för ensamkommande barn är således inte 
 någon annan person vid CSN:s tillämpning av den aktuella regeln 
  
 17 
  
 Se ÖKS:s beslut från den 16 mars 2009, dnr  
  
 2009-00030. 
  
 18 
  
 Jfr med lagmotiven till regeln om utbetalning av barnbidrag till socialnämnd (prop. 1947:220 s. 62, 94, 95 och 104 och prop. 1979/80:1 Del A s. 635). 
  
 19 
  
 Skillnaden mellan begreppen förmyndare och vårdnadshavare bör uppmärksammas. Förmyndaren svarar för barnets ekonomiska angelägenheter och ska förvalta barnets tillgångar, medan vårdnadshavaren svarar för barnets personliga angelägenheter som omvårdnad, uppfostran, försörjning och utbildning. I de flesta fall förenas båda funktionerna i samma person, men inte alltid. 
  
 20 
  
 Om en god man för ensamkommande barn kan ansöka och ta emot studiehjälp råder det delade meningar om. Enligt ett nyhetsbrev till överförmyndarna från Länsstyrelsen i Stockholms län, enheten för tillsyn, februari 2012, kan inte en god man för ett ensamkommande barn ansöka om barnbidrag eller studiehjälp för barnet. Denna slutsats drar länsstyrelsen efter en dom från Kammarrätten i Sundsvall från den 25 maj 2010 (mål nr  
  
 2368-09) 
  där kammarrätten kommer fram till att lagen om allmänna barnbidrag (nu socialförsäkringsbalken) inte ger utrymme för tolkningen att en god man för ensamkommande barn efter egen begäran har rätt att uppbära barnbidrag. Länsstyrelsens slutsats är att av 2 kap 33 § studiestödsförordningen följer att samma regler gäller för studiehjälp. CSN är medveten om domen och länsstyrelsens ståndpunkt i frågan, men anser att utbetalning av studiehjälp till en god man för ensamkommande barn inte strider mot studiestödsförordningen. 
 333 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 SOU 2013:52 
  
 i studiestödsförordningen och någon skälsprövning sker således inte. 
 En utbetalning till en annan person än vårdnadshavare, socialnämnd eller familjehem bör också endast ske i undantagsfall och det bör därför föreligga synnerliga skäl för att en utbetalning till en sådan person ska få ske. Ett sådant synnerligt skäl kan vara att en vårdnadshavare har entledigats från förmynderskapet på grund av olämplighet och en särskilt förordnad förmyndare har utsetts och denne bör vara betalningsmottagare. Ett synnerligt skäl kan också vara att en medförmyndare utsetts att ensam förvalta den omyndige studerandes egendom. Ett annat exempel på när det kan föreligga synnerliga skäl är när en omyndig studerande gift sig. Då upphör förälderns vårdnad om den omyndige, men förmynder- skapet består fram tills 18 års ålder. 
 I 16 kap. 18 § socialförsäkringsbalken regleras även att, i stället för en utbetalning av barnbidraget till den förälder som barnet bor hos, får utbetalning av barnbidraget ske till  
 den andra av föräldrarna  
 om det föreligger synnerliga skäl. En liknande reglering finns inte i studiestödsförordningen. I ett ärende från ÖKS var bakgrunden den att CSN hade avvisat en framställning från socialnämnden om att betalningsmottagare av studiehjälp skulle ändras från den ena vårdnadshavaren till den andra. ÖKS konstaterade att det av den aktuella bestämmelsens ordalydelse (2 kap. 33 § studiestödsförordningen) inte framgick klart om CSN på socialnämndens begäran kunde betala ut studiehjälp till en förälder och att ledning därför fick sökas i de regler som tillämpas vid utbetalning av allmänt barnbidrag. ÖKS fann därefter att CSN inte borde ha avvisat socialnämndens framställning. 
 21  
 För att denna praxis även ska kodifieras bör det därför tilläggas i studiestöds- förordningen att inackorderingsstöd även kan betalas ut till  
 den andra föräldern än den som senast var betalningsmottagare  
 om det föreligger synnerliga skäl. 
 Studiestödsförfattningarna reglerar inte vem som får  
 ansöka  
 om ändrad betalningsmottagare för studiehjälp. Socialförsäkrings- balken anger däremot att en ansökan om ändring av betalnings- mottagare får göras av socialnämnden i vissa situationer och vårdnadshavare i andra situationer. Enligt CSN:s praxis kan däremot en sådan ansökan göras av vårdnadshavare, särskilt förordnad vårdnadshavare, socialnämnd, god man för ensam- 
  
 21  
 ÖKS:s beslut från den 27 augusti 2012, dnr:  
 2012-03089. 
  
 334 
  
 SOU 2013:52 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 kommande barn, särskilt förordnad förmyndare, medförmyndare och överförmyndaren. 
 Enligt ÖKS ska emellertid hänvisningen i 2 kap. 33 § studie- stödsförordningen till de grunder som tillämpas vid utbetalning av allmänt barnbidrag, innebära att reglerna i lagen om allmänna barnbidrag 
 22  
 ska ges motsvarande tillämpning vid prövningen av vem som får göra en framställning om ändrad betalningsmottagare av studiehjälp. Detta innebär enligt ÖKS att CSN inte på eget initiativ eller på framställning från annan än vårdnadshavare eller socialnämnd får besluta om att studiehjälp ska betalas ut till annan än vårdnadshavare eller förvaltare. 
 23  
 Enligt praxis kan inte heller enbart en av föräldrarna ansöka om ändring av betalningsmottagare när föräldrarna har gemensam vårdnad, eftersom en anmälan om ändrad betalningsmottagare ska vara gemensam om vårdnaden är gemensam. 
 24 
  
 Den allmänt utformade hänvisningen i studiestödsförordningen om att studiehjälp ska betalas ut enligt samma grunder som tillämpas vid utbetalning av allmänt barnbidrag innebär, trots den praxis som finns från ÖKS, att det råder osäkerhet över vem som får göra en framställning om ändrad betalningsmottagare. För att göra utbetalningsreglerna tydligare i studiestödsförordningen finns det därför skäl att reglera vem som får ansöka om en ändring av betalningsmottagare. Regelverket skulle då inte behöva vara föremål för CSN:s egna tolkningar. Som tidigare anförts bör reglerna vara desamma för studiehjälpen och barnbidraget och det framstår därför som naturligt att utforma en liknande reglering som i socialförsäkringsbalken. 
 I 16 kap. 18 § socialförsäkringsbalken anges att det är social- nämnden som får ansöka om en ändring av betalningsmottagare till den andra av föräldrarna, någon annan lämplig person eller nämnden. Om endast socialnämnden ska få begära att betalnings- mottagare av studiehjälp ska ändras, innebär det att vårdnadshavare, särskilt förordnad vårdnadshavare, god man för ensamkommande barn, särskilt förordnad förmyndare, medförmyndare och över- förmyndaren, inte längre kan göra en sådan ansökan. 
 Jag förslår att om det finns synnerliga skäl får inackorderings- stöd för en omyndig studerande, på begäran av socialnämnden, betalas ut till den andra av föräldrarna, någon annan lämplig person 
  
 22 
  
 Reglerna om barnbidrag återfinns nu i socialförsäkringsbalken. 
  
 23 
  
 ÖKS:s beslut från den 19 maj 2008, dnr  
  
 2008-01186. 
  
 24 
  
 ÖKS:s beslut från den 8 juni 2009, dnr  
  
 2009-01585. 
  
 335 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 SOU 2013:52 
  
 eller socialnämnden, för att användas till den omyndiges utbildning och uppehälle. 
 Detta förslag blir aktuellt även för studiebidraget, om förslaget om utbetalning av studiebidrag till omyndiga studerande inte genomförs. 
  
 Mitt förslag:  
 Om det finns synnerliga skäl kan inackorderings- stöd för en omyndig studerande, på begäran av socialnämnden, betalas ut till den andra av föräldrarna, någon annan lämplig person eller socialnämnden för att användas till den omyndiges utbildning och uppehälle. 
  
 11.7.8 
  
 Utbetalning av inackorderingsstöd för omyndiga studerande till familjehem 
  
 Likaså bör reglerna om utbetalning av inackorderingsstöd för en omyndig studerande till familjehem ändras så att de också bättre stämmer överens med reglerna om utbetalning av barnbidrag till familjehem. 
 I dag krävs det enligt studiestödsförordningen att det föreligger särskilda skäl för att studiehjälp ska betalas ut till familjehems- föräldrar. För en utbetalning av barnbidrag till familjehemsföräldrar krävs det emellertid inte några speciella skäl. 
 Det finns inte heller för utbetalningar till familjehemsföräldrar någon anledning till att det ska vara olika regler för utbetalning av de två olika bidragen. Det förhållandet att det krävs att den sökande anför särskilda skäl för att familjehemsföräldrar ska få ta emot studiehjälp, när detta inte var ett krav för att de skulle få ta emot barnbidraget, kan framstå som märkligt för såväl enskilda som för berörda myndigheter. Enligt uppgift från CSN är de olika villkoren för utbetalning av studiehjälp respektive barnbidrag problematiska och medför en tidskrävande handläggning. En strävan bör därför enligt min mening vara att samordna reglerna för utbetalning av barnbidrag och studiehjälp. 
 Enligt uppgift från CSN har bedömningen av vad som kan anses vara särskilda skäl för en utbetalning till familjehemsföräldrar förändrats de senaste åren. ÖKS vägledande dom från 2006 innebar att CSN:s tillämpning i frågan blev lika restriktiv som för utbetalning till socialnämnd. Tillämpningen har dock, enligt CSN, 
 336 
  
 SOU 2013:52 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 den senaste tiden blivit något mindre restriktiv och i dag krävs inte längre lika tungt vägande skäl för en utbetalning till familjehems- föräldrar. Myndigheten har dock fortfarande en relativt återhållsam linje. En ändring av betalningsmottagare från vårdnadshavare till familjehemsförälder kräver, enligt myndigheten, att sökande kan visa att vårdnadshavaren är olämplig som betalningsmottagare. Om den studerande är placerad i familjehem och det är den studerandes hemförhållanden som ligger till grund för placeringen, 2 § LVU, kan förhållanden som framgår av domen om LVU anses vara särskilda skäl att ändra betalningsmottagare. En av socialnämnden inlämnad dom om placering i familjehem som har sin grund i den studerandes personliga förhållanden, 3 § LVU, kan emellertid inte ensamt utgöra särskilda skäl. Denna tillämpning är CSN:s egen tolkning av särskilda skäl och har inte direkt stöd i författning, förarbeten eller praxis från ÖKS. 
 Socialnämnden måste lämna sitt medgivande till en placering av barn i samtliga fall, utom när barnet flyttar till den andra föräldern eller någon annan som har vårdnaden om honom eller henne. Socialnämnden behöver inte heller medverka när ungdomar i de äldre åldersskikten lämnar föräldrahemmet för att bo hos andra. Enligt CSN:s praxis utgör inte en placering utan socialnämndens medverkan, särskilda skäl för en utbetalning till familjehems- föräldern, utan vårdnadshavaren ska även fortsättningsvis vara betalningsmottagare för studiehjälpen. Regelverket för utbetalning av barnbidrag ser dock annorlunda ut. Har ett barn placerats i enskilt hem av någon annan än socialnämnden, får Försäkringskassan besluta att familjehemsföräldern ska få barn- bidraget om den som annars skulle få bidraget begär det. 
 Att studiehjälpen för en studerande som har placerats i familjehem i vissa fall inte kan komma honom eller henne till godo är bekymmersamt. Särskilt i ljuset av att utredningen betonar att studiehjälpen bör vara mer utbildningspolitiskt till sin karaktär och vara ett bidrag som är riktat till den studerande och inte till hans eller hennes familj. Även om vårdnadshavarna inte kan anses vara olämpliga, utan socialnämndens omhändertagande har skett av andra skäl, bör studiehjälpen användas till den studerandes utbildning och uppehälle. Det föreligger därför goda skäl att i de fall som den studerande är placerad i familjehem av socialnämnden, utbetala inackorderingsstödet till familjehemsföräldrarna. Detta trots att vårdnadshavarna motsätter sig en sådan utbetalning. Det finns enligt min mening inte några tungt vägande skäl för att 
 337 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 SOU 2013:52 
  
 inackorderingsstöd i dessa fall bör utbetalas till den studerandes vårdnadshavare. 
 Även i de fall där det rör sig om en placering utan socialnämndens medverkan bör inackorderingsstödet utbetalas till familjehems- föräldrarna om vårdnadshavaren begär det. En utbetalning till ett familjehem framstår, som även ÖKS anfört, som en naturlig åtgärd när den unge stadigvarande vistas i familjehemmet. 
 25 
  
 En utbetalning till familjehemsföräldrarna utan att CSN har att pröva om det föreligger särskilda skäl skulle underlätta myndig- hetens handläggning avsevärt. CSN skulle då kunna registrera en familjehemsförälder som betalningsmottagare, om denne även var betalningsmottagare enligt Försäkringskassans register, utan att göra en egen utredning om det föreligger särskilda skäl. En annan förenkling skulle vara att CSN inte skulle behöva göra någon skälsprövning vid begäran om ändring av betalningsmottagare. 
 Inackorderingsstöd för en omyndig studerande bör därför kunna utbetalas till familjehemsförälder utan att det krävs några speciella skäl. På detta sätt uppnås en liknande reglering som för utbetalning av barnbidrag till familjehemsförälder. 
 Jag förslår därför att inackorderingsstöd för en omyndig studerande som har placerats av socialnämnden i familjehem får, på begäran av socialnämnden, betalas ut till familjehemsförälder för att användas till den omyndiges utbildning och uppehälle. 
 Vidare föreslår jag att inackorderingsstöd för en omyndig studerande som har placerats i enskilt hem av någon annan än socialnämnden får, på begäran av vårdnadshavaren, betalas ut till familjehemsförälder för att användas till den omyndiges utbildning och uppehälle. 
 Dessa förslag blir även aktuella för studiebidraget om förslaget om utbetalning av studiebidrag till omyndiga studerande inte genomförs. 
  
 Mitt förslag 
 : Inackorderingsstöd för en omyndig studerande som har placerats av socialnämnden i familjehem får, på begäran av socialnämnden, betalas ut till familjehemsförälder för att användas till den omyndiges utbildning och uppehälle. 
 Inackorderingsstöd för en omyndig studerande som har placerats i enskilt hem av någon annan än socialnämnden får, på begäran av vårdnadshavaren, betalas ut till familjehemsförälder för att användas till den omyndiges utbildning och uppehälle. 
  
 25  
 ÖKS:s beslut från den 2 oktober 2006,  
 dnr:2006-02571. 
  
 338 
  
 SOU 2013:52 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 11.8 
  
 Återkrav av studiehjälp 
  
 11.8.1 
  
 Nuvarande bestämmelser 
  
 Av 5 kap. 1 § studiestödslagen framgår att studiehjälp ska krävas tillbaka, om någon fått studiehjälp felaktigt eller med för högt belopp och insett eller borde ha insett detta. Om det finns synnerliga skäl får ett krav på återbetalning helt eller delvis efterges. För att det ska föreligga synnerliga skäl krävs enligt ÖKS ytterst speciella omständigheter. ÖKS har exempelvis ansett att det förelåg synnerliga skäl när en studerande av familjeskäl var tvungen att fly från en folkhögskola för att leva på annan ort med skyddad adress. 
 26 
  
 Enligt 5 kap. 3 § studiestödslagen är, om ett återkrav avser studiehjälp till en studerande som vid utbetalningstillfället var omyndig, den som då var den omyndiges förmyndare betalnings- skyldig. 
 Studiehjälp får enligt 2 kap. 5 § studiestödslagen bara lämnas för heltidsstudier och enligt 2 kap. 6 § studiestödslagen för de delar av ett läsår då den studerande bedriver studier. Studiehjälp beräknas för hela, sammanhängande tidsperioder under ett kalenderhalvår om 15 dagar för heltidsstuderande. Studiehjälp betalas ut månadsvis i efterskott (2 kap. 32 § studiestödsförordningen). 
 Om studiehjälp har lämnats och det inträffar ändrade för- hållanden, t.ex. att den studerande inte bedriver heltidsstudier under en period, beslutar CSN, att den studerande har rätt till studiehjälp för en kortare tidsperiod. Enligt praxis hos CSN justeras då felaktigt eller för mycket utbetald studiehjälp mot kommande utbetalningar inom beviljningsperioden (oftast ett läsår). Det innebär att CSN avstår från att återkräva det felaktigt utbetalda beloppet och samtidigt avstår från nästföljande utbetalning. Detta förfarande som innebär kvittning eller avräkning är inte rättsligt reglerat när det gäller studiehjälp. För studiemedel finns emellertid en bestämmelse i 3 kap. 35 § studie- stödsförordningen om avräkning. Där stadgas att vid ändrade förhållanden ska den studerandes rätt till studiemedel omprövas, samt att en ändring som är till den studerandes nackdel ska meddelas före utgången av den tidsperiod som de utbetalda studiemedlen hänför sig till och ändringen måste kunna verkställas 
  
 26  
 ÖKS beslut från den 2 november 2009, dnr:  
 2009-02810. 
  
 339 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 SOU 2013:52 
  
 genom avdrag på studiemedel som ska betalas ut senare under samma tidsperiod. 
  
 11.8.2 
  
 Statistik angående antalet återkrav och återkravens storlek 
  
 En utsökning som CSN gjorde den 26 november 2012 visade att per den 31 december 2011 var 9 709 personer föremål för kravhantering hos CSN eller Kronofogden på grund av obetalda återkravsfordringar av felaktigt eller för mycket utbetald studie- hjälp. Medelvärdet för en återkravsskuld av studiehjälp var 2 385 kronor och medianvärdet var 1 956 kronor. Av de skuldsatta hade 95 procent en skuld som understeg 5 000 kronor. Det var endast några enstaka personer som hade en skuld överstigande 10 000 kronor. 
 Under läsåret 2011/2012 fick ca 19 000 elever sitt studiebidrag indraget på grund av skolk. Det är 5,2 procent av Sveriges ca 360 000 gymnasieelever och är en ökning från de två föregående åren från 3,6 respektive 4,3 procent. Knappt två tredjedelar av de studerande som får sitt studiebidrag indraget får även ett återkrav från CSN. Av dem hamnar i sin tur drygt 20 procent hos Kronofogden eftersom de inte förmår att betala tillbaka skulden. 
 27 
  
 Av återkravsbesluten var ca 2/3 av besluten ställda till myndiga elever och ca 1/3 till omyndiga elevers vårdnadshavare. Enligt en rapport från CSN om återkrav 
 28  
 betalar ungefär hälften av de som får återkrav av studiehjälp tillbaka skulden direkt. Detta gäller såväl myndiga elever som vårdnadshavare till omyndiga elever. Närmare hälften av besluten om återkrav berodde på ogiltig frånvaro. Den näst största andelen beror på studieavbrott, det vill säga att eleven helt har avbrutit sina studier. Andelen elever som avbryter sina studier definitivt har enligt CSN legat på en konstant nivå under de senaste tre åren. Det handlar om ca 16 000 elever, vilket innebär ungefär fyra procent av det totala antalet elever. 
 CSN har under de senaste tre åren avräknat felaktigt utbetald studiehjälp mot kommande utbetalningar för ca 6 000 elever per år. Dessa elever har således undgått beslut om återkrav. 
  
 27 
  
 Centrala studiestödsnämnden och Kronofogden, 2013. 
  
 28 
  
 Centrala studiestödsnämnden, 2010. 
  
 340 
  
 SOU 2013:52 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 11.8.3 
  
 Åtgärder som kan minska antalet återkrav och återkravens storlek 
  
 Det finns emellertid en del åtgärder som kan minska antalet återkrav av studiehjälp samt återkravens storlek. 
 Avräkning mot utbetalningar i nästkommande beviljningsperiod 
 En metod för att undvika att en underårig skuldsätter sig, är att avräkna den felaktigt utbetalda studiehjälpen mot kommande utbetalning. På detta sätt undviks krav på återbetalning som vid utebliven betalning skickas vidare till Kronofogden för indrivning. Den underårige riskerar då inte att skuldsätta sig i unga år. Detta 
 kvittningsförfarande sker enligt praxis hos CSN redan i dag, men avräkningen får endast ske mot kommande betalningar inom beviljningsperioden (läsåret). För det fall de ändrade förhållandena som föranleder återkrav sker i slutet av en beviljningsperiod kan inte avräkning mot kommande utbetalningar ske. Avräkning kan inte heller ske om eleven helt avbryter sina studier. I dessa fall uppstår en återkravsfordran som blir föremål för indrivning. En sådan fordran preskriberas först efter 25 år. 
 Problemet med att avräkningar inte kan ske i slutet av en beviljningsperiod föranleder frågan om avräkning även ska få ske mot kommande utbetalningar inom framtida beviljningsperioder. Med en sådan ordning kan flertalet krav på återbetalning undvikas. Återkrav skulle då enbart komma i fråga i de fall där den studerande är i slutet av utbildningen, och då är de flesta studerande myndiga, samt i de fall där den studerande inte återupptar studierna. 
 En rätt att avräkna den felaktigt utbetalda studiehjälpen även mot utbetalningar i nästkommande beviljningsperiod, bör endast vara möjlig om denna infaller i direkt anslutning till den föregående beviljningsperioden. I annat fall skulle en alltför lång tid passera innan CSN kan ta ställning till om fordran kan avräknas eller om beslut om återkrav ska ske. 
 341 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 SOU 2013:52 
  
 Mitt förslag 
 : En bestämmelse ska införas i studiestöds- förordningen om rätt att avräkna felaktigt utbetald studiehjälp mot kommande utbetalningar inom beviljningsperioden eller nästkommande beviljningsperiod, om denna infaller i direkt anslutning till den föregående beviljningsperioden. 
 Interimistiska beslut att hålla inne utbetalningar av studiehjälp 
 Om det finns sannolika skäl att anta att rätten till studiestöd har upphört eller att studiestödet kommer att minskas, får CSN enligt 6 kap. 3 a § studiestödslagen, besluta att studiestödet ska hållas inne eller lämnas med ett lägre belopp till dess att slutligt beslut om rätt till studiestöd fattas. Denna bestämmelse infördes den 1 juli 2010 och har ännu inte börjat tillämpas av CSN, men myndigheten har uppgett att de förbereder en tillämpning. Enligt förarbetena 
 29  
 är syftet med bestämmelsen att minska felaktiga utbetalningar av studiemedel och studiehjälp. Regeringen framhöll även att den enskildes intresse av att inte drabbas av återkrav talade för en möjlighet att hålla inne utbetalningar. 
 CSN har uppgett att inledningsvis kommer interimistiska beslut att fattas i ärenden där uppgifter från skolorna om ändrade förhållanden, t.ex. studieavbrott, får anses vara helt tillförlitliga. Skolornas rapporter om upprepad ogiltig frånvaro får i huvudsak också anses vara tillförlitliga och borde enligt CSN kunna ligga till grund för interimistiska beslut. 
 Eftersom bestämmelsen ger CSN en möjlighet att hålla inne utbetalningar utan att kommunicera det med den studerande, kan CSN på ett snabbt och effektivt sätt förhindra att studiehjälp betalas ut felaktigt eller med ett för högt belopp. Det gäller särskilt för studiehjälp som betalas ut månadsvis i efterskott. 
 Detta leder till att den studerandes skuld inte ökar under utredningstiden. Även möjligheterna till avräkning mot kommande utbetalningar av studiehjälp ökar, eftersom en snabbare indragning av studiehjälpen medför att en längre tid av beviljningsperioden återstår. 
  
 29  
 Prop. 2009/10:141 s. 29 ff. 
 342 
  
 SOU 2013:52 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 CSN:s telefonprojekt 
 CSN har i ett pilotprojekt som startade i december 2012 haft en uppringande verksamhet för att nå unga skuldsatta ungdomar mellan 18 och 20 år. Målgruppen är generellt myndighetsovana, betalningsovana och har låg inkomst. Projektet ska pågå t.o.m. december 2013 och innebär att CSN ringer de ungdomar som fått en påminnelse avi för sin studiehjälpsskuld. Vid samtalet informerar CSN den unge om vad det innebär att ha en skuld och erbjuder honom eller henne en betalningsplan. 
 Synpunkter från de ungdomar som ingått i projektet har varit mycket positiva. Många av dem har vid en första uppföljning berättat att de inte förstått konsekvenserna av att få en betalnings- anmärkning och att det underlättar att CSN tar kontakt med dem. 
 Efter uppföljningen avseende första halvåret 2013 ska beslut tas om försöket ska bli en permanent verksamhet fr.o.m. januari 2014. 
 30 
  
 Minsta belopp för återkrav 
 Eftersom återkrav av studiehjälp ofta rör relativt låga belopp finns anledning att överväga om det bör införas en regel beträffande att studiehjälpsskulder inte bör krävas tillbaka om beloppet under- stiger ett visst antal kronor. 
 Vid återkrav av studiemedel finns i 5 kap. 1 § studiestödslagen och 5 kap. 1 § studiestödsförordningen regler om att belopp under 300 kronor inte krävs tillbaka. Detta gäller enbart återkrav orsakade av att den studerandes inkomster vid efterkontroll befunnits vara högre jämfört med den inkomst som legat till grund för beviljningen. 
 En liknande regel skulle kunna införas även för återkrav av studiehjälp, för att minska risken för skuldsättning bland unga. Det främsta motivet är dock kostnadsskäl, eftersom återkrav är svåra att motivera i de fall där de administrativa kostnaderna för handlägg- ningen av återkravet överstiger själva återkravsbeloppet 
 31 
 . Mot en sådan regel talar att sanktionen vid olovlig frånvaro avsevärt försvagas eftersom en veckas felaktigt utbetalt studiebidrag (244 
  
 30 
  
 Centrala studiestödsnämnden och Kronofogden, 2013. 
  
 31 
  
 Enligt uppgifter från CSN är den genomsnittliga kostnaden för ett återkravsbeslut ca 750 kronor. 
  
 343 
  
 Utbetalning av studiehjälp 
  
 SOU 2013:52 
  
 kronor) då inte kommer att krävas tillbaka. Jag bedömer ändå att en undre beloppsgräns för återkrav på 300 kronor är rimlig. 
 De i betänkandet föreslagna reglerna beträffande dels att beräkning av studiebidrag ska ske per vecka, dels att en kortare ogiltig frånvaro medför att studiebidrag för en vecka inte lämnas, kommer med stor sannolikhet innebära att fler studerande får återkrav avseende belopp under 300 kronor än i dag. Förslaget innebär att antalet återkravsfordringar minskar. 
  
 Mitt förslag 
 : Vid återkrav av studiehjälp ska belopp under 300 kronor inte krävas tillbaka. 
 344 
 12 Konsekvenser av förslagen 
 12.1 Förslagens ekonomiska konsekvenser 
  
 12.1.1 
  
 En översikt per utgiftsområde 
  
 Utredningens förslag innebär en renodling av det finansiella ansvaret för studiehjälpen. Utgiftsområde 15 Studiestöd föreslås även fortsättningsvis omfatta utgifter för studiebidrag och inackorderingsstöd. Å ena sidan förväntas staten få minskade kostnader för studiebidrag när förslaget om bidrag för faktisk studietid blir verklighet. Å andra sidan förväntas utgifterna för inackorderingsstödet öka på grund av de föreslagna reformerna. Dessa merkostnader kommer att täckas av att statsbidraget till kommunerna minskas när inackorderingsstödet avskaffas. 
 Utgifterna för det extra tillägget försvinner när det avvecklas. Dessa resurser överförs till utgiftsområde 12 Ekonomisk trygghet för familjer och barn för att finansiera det nya gymnasiebidraget och föräldratillägget inom det familjeekonomiska området. För full finansiering av de nya bidragen inom utgiftsområde 12 krävs också att delar av det finansiella utrymme som skapas inom utgiftsposten studiebidrag flyttas över från utgiftsområde 15. 
 Inom utgiftsområde 15 ökar utgiftsposterna studiebidrag och inackorderingsstöd till följd av förslagen om att införliva nya studerandegrupper i studiestödssystemet. Genom att det förlängda barnbidraget till elever i gymnasiesärskolan och aktivitetsersättning vid förlängd skolgång avskaffas frigörs medel inom utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning. Medel överförs från utgiftsområde 10 till 15 för att finansiera reformerna. 
 Statens utgifter för studiemedel ökar också när elever med funktionsnedsättning som har förlängd skolgång får rätt till studie- medlets högre bidrag. Denna utgiftsökning täcks helt genom att 
 345 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 SOU 2013:52 
  
 medel frigörs inom utgiftsområde 10 då aktivitetsersättning vid förlängd skolgång avvecklas. 
 Slutligen kommer den föreslagna sommarjobbssatsningen för elever med funktionsnedsättning att innebära en kostnadsökning inom utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv. Denna kostnadsökning finansieras helt genom att medel förs över från utgiftsområde 10 när aktivitetsersättning vid förlängd skolgång avvecklas. 
 Värt att notera är att samtliga beräkningar är gjorda på data om historiskt faktiska förhållanden, inte på prognoser om framtida förhållanden. Detta påverka beräkningarnas träffsäkerhet, t.ex. genom att kohortstorlekarna varierar över tid. 
 Vidare är alla uppgifter inte från samma år utan de senaste som varit tillgängliga för utredningen. Detta är osäkerheter som måste beaktas vid ett genomförande av förslagen. 
 346 
  
 SOU 2013:52 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 Även andra faktorer, t.ex. svårigheter med att skatta vad administrationen av nya förmåner kan komma att kosta, gör att beräkningarna är behäftade med viss osäkerhet. Det kan dock med säkerhet fastslås att de föreslagna reformerna sammantaget inte medför ökade utgifter för staten. 
 I tabellerna  
 12.1–12.5 
  visas en sammanställning av reformernas ekonomiska konsekvenser per utgiftsområde. I efterföljande stycken redovisas utredningens beräkningsgrunder per utgiftspost. 
 347 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 SOU 2013:52 
  
 348 
  
 SOU 2013:52 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 12.1.2 
  
 Studiebidrag 
  
 Övergång till faktisk studietid 
 I kapitel 2 lämnas förslag om att studiehjälpen bara ska utgå för faktisk studietid. Om förslaget genomförs medför det att studie- bidraget kommer att utgöra en mindre utgiftspost än idag. 
 En genomsnittlig månad har 4,345 veckor. Tio månader består därför ungefär av 43 veckor. 
 Faktisk studietid kan variera mellan 39 och 41 veckor. Beräkningen utgår ifrån medianen 40 veckor per år. 
 Dagens helårsbelopp delas med antalet veckor (10 500/43 =) för att få veckobeloppet 244 kronor. Vid övergång till faktisk studietid (40 x 244) blir det nya helårsbeloppet 9 760 kronor. 
 Besparingen är beräknad på att antalet elever med studiebidrag år 2013 är 420 800. I budgetpropositionen 
 1  
 uppgår utgiftsposten studiebidrag för år 2013 till 3 282 240 000 kronor. 
 Alla elever antas inte få fullt studiebidrag hela läsåret. Beräkningarna görs med hjälp av nyttjandegraden som är hämtad från tidigare utfallsdata (74 procent). 
 Övergången till faktisk studietid (420 800 x 9 760 x 0,74 = 3 039 185 920) ger en besparing på (3 282 240 000 - 3 039 185 920 =) 243 054 080 kronor. 
  
 1  
 Prop. 2012/13:1 
 349 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiebidrag i stället för aktivitetsersättning 
 I kapitel 9 föreslås att aktivitetsersättning vid förlängd skolgång avskaffas och att studerande med förlängd skolgång istället får bidrag från studiestödssystemet. Studiebidrag föreslås betalas ut till personer ur målgruppen fr.o.m. andra halvåret det år de fyller 19 år t.o.m. första halvåret det år de fyller 20 år. För budgetposten studiebidrag innebär förslaget en utgiftsökning. 
 År 2012 nybeviljades 3 470 personer aktivitetsersättning för förlängd skolgång. Av dessa var 2 920 personer 19 år och 265 personer 20 år. Om förslaget blir verklighet ska alla  
 19-åringar 
  och hälften av  
 20-åringarna 
  få studiebidrag under ett givet år. 
 Kostnaden för studiebidrag till denna grupp blir maximalt ((2 920) + 133 x 9 760 x 0,74 =) 22 049 987 kronor. 
 Studiebidrag i stället för förlängt barnbidrag 
 I kapitel 9 föreslås att elever som läser i gymnasieskolan eller gymnasiesärskolan inte längre ska kunna få förlängt barnbidrag. Istället ska dessa elever få bidrag från studiestödssystemet. Förslaget innebär höjda utgifter för studiebidraget. 
 Läsåret 2011/12 gick 9 034 elever i gymnasiesärskolan varav samtliga fick förlängt barnbidrag. 
 Denna grupp överlappar aktivitetsersättningsgruppen. Enligt siffror från SCB/FK har 60 procent av dem med aktivitets- ersättning för förlängd skolgång också förlängt barnbidrag. Denna grupps storlek räknas därför till (9 034 – 0,60 x 2 920 =) 7 300 personer. 
 Kostnaden för studiebidraget till denna grupp blir (7 300 x 9 760 x 0,74 =) 52 723 520 kronor. 
 Kostnader för administration av studiebidraget 
 Å ena sidan medför ett ökat antal elever ökade administrativa kostnader för CSN som har att förvalta studiebidraget. I kapitel 10 presenteras förslag om att ogiltig frånvaro ska hanteras veckovis. Även detta förslag medför vissa administrativa merkostnader per ärende. Å andra sidan innebär övergången till faktisk studietid vissa administrativa kostnadsminskningar per ärende. De olika förändringarna bedöms ta ut varandra kostnadsmässigt. 
 350 
  
 SOU 2013:52 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 Under år 2012 var antalet elever med studiebidrag 443 983. Enligt CSN:s årsredovisning 2012 uppgick kostnaden per beslut 
 om studiebidrag till 167 kronor. 
 Antalet beslut om studiehjälp uppgick samma år till 441 370. Det betyder att den samlade administrationen av studiebidraget kostade (441 370 x 167=) 73 708 790 kronor under 2012 och att det fattades (441 370/443 983=)0,99 beslut per ärende. 
 Reformförslagen som redovisas ovan betyder att det tillkommer (9034 från förlängt barnbidrag och 3 053 från aktivitetsersätt- ningen) 12 087 elever som ska ha studiebidrag. 
 CSN:s kostnader för administrationen av studiebidraget beräknas därför öka med (12 087 x 167 x 0,99=) 1 998 344 kronor till följd av förslagen som presenterats i betänkandet. 
 Sammanfattande kostnadsberäkning för studiebidraget 
 Övergången till faktisk studietid innebär att utgifterna för studie- bidraget minskar med 243 miljoner kronor årligen. 
 När personer i åldern 19 och 20 år som tidigare haft aktivitets- ersättning för förlängd skolgång i stället får studiebidrag ökar utgifterna för studiebidraget med 22 miljoner kronor. 
 När personer som studerar på gymnasial nivå och som tidigare haft förlängt barnbidrag i stället får studiebidrag ökar utgifterna för studiebidraget med 53 miljoner kronor. 
 Reformerna leder till ökade utgifter för CSN:s administration av studiebidraget med 2 miljoner kronor. 
  
 12.1.3 
  
 Inackorderingsstöd 
  
 Det kommunala inackorderingsstödet avvecklas 
 I kapitel 6 föreslås att det kommunala inackorderingsstödet avskaffas och att hanteringen överförs till det statliga inackord- eringsstödet. Förändringen medför minskade utgifter för kommunerna. Under 1992 kompenserades kommunerna med 249 miljoner kronor i ökat statsbidrag för att tillhandahålla inac- korderingsstöd. Statsbidraget för inackorderingsstöd ryms i dag inom utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till kommunerna (anslaget Kommunalekonomisk utjämning). Följdriktigt ska statsbidraget 
 351 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 SOU 2013:52 
  
 skrivas ner vid en avveckling av det kommunala inackorderings- stödet. 
 Baserat på den undersökning Sveriges Kommuner och Landsting har gjort för utredningens räkning bedöms 17 000 elever ha mottagit inackorderingsstöd under år 2011. 
 Den genomsnittliga månatliga summa som kommunerna utbetalar i form av inackorderingsstöd är 1 558 kronor per elev. 
 Beräkningen görs med en nyttjandegrad på 65 procent. Siffran baseras på att CSN:s nyttjandegrad för inackorderingstillägget är 60 procent, men att kommunerna har tillämpat bestämmelserna olika och att de i vissa avseenden har haft en mer generös tillämpning av regelverket än CSN. Kommunerna beräknas under 2011 ha betalat ut ca (1 558 x 9 x 17 000 x 0,65 =) 155 miljoner kronor i inackorderingsstöd. 
 Statsbidraget till kommunerna bör räknas ner med det belopp som tillfördes sektorn år 1992, dvs. 249 miljoner kronor. 
 Ett reformerat statligt inackorderingsstöd 
 I kapitel 6 föreslås en  
 25-procentig 
  höjning av det statliga inackord- eringsstödet. Tillsammans med förstatligandet av det kommunala inackorderingsstödet medför det en ökning av de statliga utgifterna. 
 Enligt uppgifter från CSN fick 11 000 elever inackorderings- tillägg 2011. 
 Hur stort månadsbelopp eleven erhåller beror på avståndet mellan hem och skola. Det vägda medeltalet för den månatliga utbetalningen 2011 var knappt 1 600 kronor. Nyttjandegraden beräknas till 60 procent. 
 Enligt uppgift från CSN utbetalades ungefär 104 miljoner kronor i inackorderingstillägg under 2011. Efter reformen kommer kostnaden öka till (104 000 000 x 1,25 = 
 ) 
 ca 130 miljoner kronor då den genomsnittliga ersättningen uppräknats med 25 procent. 
 Förstatligandet av det kommunala inackorderingsstödet innebär att staten tar över kostnader motsvarande ca 155 mnkr i 2011 års kostnadsläge. Det genomsnittliga kommunala inackorderingsstödet låg på samma nivå som statens bidrag. Efter en uppräkning till den föreslagna nivån blir kostnaden (2 000 x 9 x 17 000 x 0,60 =) 183 600 000 kronor. 
 352 
  
 SOU 2013:52 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 I kapitel 6 föreslås också en utökad rätt för studerande vid vissa yrkesutbildningar att få inackorderingsstöd. Det handlar uppskatt- ningsvis om 250 utbildningsplatser, som maximalt kan leda till merkostnader på (250 x 2 000 x 9 x 0,60 =) 2 700 000 kronor. 
 Den sammantagna kostnadsökningen för det statliga inackord- eringsstödet beräknas således att vara ca 213 miljoner kronor per år. 
 Nya studerandegrupper med inackorderingsstöd 
 I kapitel 6 föreslås alla elever i såväl fristående som kommunala gymnasiesärskolor få rätt att söka inackorderingsstöd. Denna utvidgning av inackorderingsstödets målgrupp medför vissa mer- kostnader för staten. 
 I prop. 2011/12:50, s. 105 gör regeringen antagandet att 100 elever kommer att välja studier vid en fristående gymnasiesärskola på annan ort än hemorten. Rätten till inackorderingsstöd för denna grupp beräknas öka statens utgifter med 1,7 miljoner kronor per år. 
 I prop. 2011/12:50, s. 105 gör regeringen bedömningen att kommunernas utgifter kommer att öka med 8 miljoner kronor under antagandet att 500 elever på gymnasiesärskolan väljer studier i en annan kommunal gymnasiesärskola än hemkommunens. 
 Om förslaget att det kommunala inackorderingsstödet avskaffas och att hanteringen överförs till det statliga inackorderingsstödet blir verklighet medför det en statlig utgiftsökning med 9,7 miljoner kronor. 
 Extra inackorderingsstöd för studerande med funktionsnedsättning 
 I kapitel 6 föreslås att elever som studerar på annan ort än hemorten och som på grund av en funktionsnedsättning har merkostnader för kost och logi ska kunna söka ett kompletterande bidrag. Det kompletterande bidraget föreslås bli en del av det statliga inackorderingsstödet och kommer därför att öka kostnaderna för detta utgiftsområde. Bidraget föreslås bestå av två delar, en för hjälp med måltider och en för anpassat boende, och som mest uppgå till (225 kronor x 2 x 40 veckor=) 18 000 kronor om året. 
 353 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 SOU 2013:52 
  
 Följande beräkning utgår från antagandet att tio procent av befolkningen har en funktionsnedsättning. Utifrån 2011 års siffror motsvarar det 2 700 elever (27 000 fick inackorderingsstöd/tillägg). Till dessa läggs de 600 eleverna som tillkommer när elever från gymnasiesärskolan får rätt till inackorderingstillägg. Totalt antal elever med funktionsnedsättning som befinner sig i en inackord- eringssituation är då 3 300. 
 Nästa antagande som görs är att en tredjedel, dvs. 1 100 elever, får det kompletterande bidraget 2 x 225 kronor (i verkligheten kommer givetvis vissa elever få ersättning för kost, andra för logi och vissa för båda). 
 Den nyttjandegrad som används vid beräkningen motsvarar den nyttjandegrad som i dag finns för det kommunala inackorderings- stödet, dvs. 65 procent. 
 Det kompletterande bidraget beräknas medföra en merkostnad på (18 000 x 1 100 x 0,65 =) 12 870 000 kronor årligen. 
 Kostnader för administrationen av inackorderingsstöd och inackorderingstillägg 
 Det finns ingen samlad kunskap om kommunernas kostnader för att administrera inackorderingsstödet. För att uppskatta kostnaden används därför uppgifter om vad det kostar CSN att hantera inackorderingstillägget. Förslagen kommer att innebära minskade utgifter för kommunerna och ökade utgifter för staten när CSN tar över förvaltningen av inackorderingsstödet. 
 Antal elever med inackorderingstillägg var 11 000 under 2011. I CSN:s årsredovisning anges en förvaltningskostnad om 407 kronor per beslut för inackorderingstillägg. 
 Antalet beslut under samma år uppges vara 12 567. Följaktligen fattades (12 567/11 000=) 1,14 beslut per elev som fick inackorderingstillägg. 
 Då antalet elever med inackorderingsstöd var 17 000 under år 2011 skattas CSN:s kommande kostnader för hantering av det inackorderingsstöd som kommunerna nu hanterar till (17 000 x 407 x 1,14=) 7 887 660 kronor under samma år. 
 Trots att kommunkollektivets utgiftsminskning sannolikt är större på grund av CSN:s centraliserade och datorstödda administration beräknas reformförslaget schablonmässigt ge en utgiftsminskning med 7,9 miljoner kronor och en utgiftsökning 
 354 
  
 SOU 2013:52 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 med 7,9 miljoner koronor för administrationen av det statliga inackorderingstillägget. 
 Sammanfattande kostnadsberäkning för inackorderingsstödet 
 Avskaffandet av det kommunala inackorderingsstödet leder till minskade utgifter för kommunerna om 155 miljoner kronor. 
 Att staten övertar inackorderingsstödet och räknar upp det med 25 procent medför en utgiftsökning på 213 miljoner kronor. 
 Den föreslagna utökade rätten för studerande vid vissa yrkesutbildningar att få inackorderingsstöd, beräknas medföra en utgiftsökning med 2,7 miljoner kronor. 
 Vidare beräknas statens utgifter för inackorderingsstödet att öka med 22,6 miljoner kronor till följd av att elever från gymnasie- särskolan får rätt till förmånen (9,7 miljoner kronor) samt att det införs ett kompletterande bidrag till elever med funktions- nedsättning (12,9 miljoner kronor). 
 Förslagen innebär att kommunernas utgifter för förvaltningen av inackorderingsstödet minskar med 7,9 miljoner kronor och att statens utgifter ökar med 7,9 miljoner kronor för CSN:s förvalt- ning av inackorderingstillägget. 
 Om staten skriver ner statsbidraget till kommunerna med 249 miljoner kronor blir det en total utgiftsminskning på (213 + 22,6 +2,7 + 7,9 – 249 =) 2,8 miljoner kronor. 
  
 12.1.4 
  
 Gymnasiebidrag istället för extra tillägg 
  
 Det extra tillägget avvecklas 
 I kapitel 7 föreslås att det extra tillägget avskaffas. Bidraget föreslås återuppstå som ett mer renodlat familjepolitiskt stöd, gymnasie- bidrag. Avskaffandet av det extra tillägget medför minskade utgifter inom utgiftsområde 15 Studiestöd och ökade utgifter inom utgiftsområde 12, Ekonomisk trygghet för familjer och barn. 
 Under kalenderåret 2012 uppbar 16 270 elever extra tillägg någon gång under året. 
 Den genomsnittliga årsutbetalningen per elev 2012 uppgick till 6 048 kronor. Samma år var statens totala kostnad för det extra tillägget 98 400 000 kronor. 
 355 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 SOU 2013:52 
  
 Enligt senast tillgängliga uppgifter fick 5 procent av eleverna månadsbeloppet 285 kronor, 8 procent 570 kronor och 87 procent 855 kronor. Utifrån detta underlag går det att konstatera att det extra tillägget hade en nyttjandegrad 
 2  
 på 72,7 procent under 2012. 
 Avvecklingen av det extra tillägget kommer att innebära en utgiftsminskning om 98,4 miljoner kronor. 
 Gymnasiebidraget inrättas 
 I kapitel 7 föreslås att det extra tillägget byts ut mot ett gymnasie- bidrag som ska administreras av Försäkringskassan. Alla som har rätt till bidraget föreslås få ett enhetligt månadsbelopp om 1 100 kronor. Faktisk studietid föreslås gälla, vilket innebär en övergång från extra tilläggets tio månadsutbetalningar till gymnasiebidragets nio månadsutbetalningar. Ytterligare förändringar som föreslås är att inkomstgränsen höjs till 210 000 kronor samt att inkomst- beräkningen görs på ett nytt sätt. 
 År 2011 fick 467 000 elever studiehjälp. Antalet familjer med ungdomar som har rätt till studiehjälp var då 400 100 enligt uppgifter från SCB. Antalet elever per hushåll som fick studiehjälp var därmed (467 000/400 100=) 1,1672. 
 En procent av familjerna motsvarar (400 100 x 1,167/100=) 4669 elever. 
 År 2011 hade 12,5 procent av dessa familjer rätt till extra tillägg eftersom de låg under inkomstgränsen 125 000 kronor, vilket motsvarar (4 669x12,5=) 58 363 elever. 
 Samma år utbetalades extra tillägg till 15 962 elever vilket endast motsvarade (15 962/58 363=) 27,4 procent av gruppen berättigade. 
 Bland de 15 962 elever som erhöll extra tillägg någon gång under året var nyttjandegraden 72,7 procent. 
 Om inkomstgränsen höjs från 125 000 kronor taxerad inkomst till en bidragsgrundande inkomst motsvarande 210 000 kronor så kommer det att innebära att knappt 17,5 procent av familjerna blir berättigade, vilket gör att (4 669 x 0,175 x 0,274=) 22 388 elever skulle få gymnasiebidrag med dagens nivå på uttag. 
 Till detta läggs en höjning av månadsbeloppet till 1 100 kronor som kostar (22 388 x 0,727 x 1 100 x 9 =) 161 132 400 kronor. 
  
 2  
 Alla som får extra tillägg under ett år får det inte under hela läsåret. Någon slutar, andra ansöker om bidraget mitt i terminen. Därför utnyttjas inte förmånen till 100 procent av alla som får extra tillägg under ett år. Det är detta som avses med nyttjandegrad i detta sammanhang. 
 356 
  
 SOU 2013:52 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 Det innebär en sammanlagd kostnadsökning med (161 132 400- 98 400 000=) 36 768 kronor. 
 I beräkningen av förslagets ekonomiska konsekvenser bör även medtas ett ökat uttag i samband med att extra tillägget byter namn och att administrationen flyttas över till Försäkringskassan. Försäkringskassan har kontakt med medborgarna i en mängd ärenden och förväntas därför på ett mer framgångsrikt sätt kunna sprida information om bidraget. När målgruppen vidgas borde också kunskapen om bidraget lättare kunna spridas via de berördas naturliga sociala nätverk. På sikt bör man därför räkna med ett 50- procentigt ökat uttag bland familjer på rätt sida om inkomst- gränsen. Det kommer i så fall att innebära att (4669 x 17,5 x 0,45=) 36 768 elever får gymnasiebidrag. 
 Ett sådant ökat uttag gör att gymnasiebidraget beräknas kosta (36 768 x 0,727 x 1 100 x 9=) 264 627 000 kronor årligen. 
 Den totala kostnadsökningen (2011 års kostnadsläge) för införandet av gymnasiebidraget beräknas bli (264 627 000 – 98 400 000=) 166 227 000 kronor. 
 Föräldratillägg 
 I kapitel 8 föreslås att ett föräldratillägg, som vänder sig till unga föräldrar som inte har avslutat sina gymnasiestudier, införs. Föräldratillägget utformas som en del av det nya gymnasiebidraget. Den disponibla inkomsten hos det kosthushåll som den unge föräldern är en del av måste understiga den uppsatta inkomst- gränsen för rätten till gymnasiebidrag. Om förslaget genomförs fastställs denna gräns till 210 000 kronor i bidragsgrundande inkomst. 
 Föräldratillägget föreslås lämnas med 3 500 kronor i månaden i nio månader. Under ett läsår blir det maximala beloppet (3 500 x 9 =) 31 500 kronor. 
 I december år 2010 fanns det i Sverige 3820 personer i åldern 16- 20 år, som hade barn och som inte hade avslutat sin gymnasie- utbildning. Om de som är föräldralediga eller förvärvsarbetar räknas bort återstår 1 900 presumtiva bidragstagare. 
 Eftersom utredningen inte har tillgång till uppgifter om huruvida de unga föräldrarna ingår i hushåll som ligger under gymnasiebidragets inkomstgräns eller inte, antas alla unga föräldrar 
 357 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 SOU 2013:52 
  
 tillhöra familjer som har rätt till gymnasiebidrag. Högt räknat kan följaktligen cirka 1 900 elever få rätt till föräldratillägg. 
 Föräldratillägget är ett nytt familjeekonomiskt stöd. Därför finns ingen uppgift om faktisk nyttjandegrad. Det är dock troligt att det blir svårt att locka hela denna grupp att påbörja och slutföra sina studier igen. Långt ifrån alla i målgruppen har idag försörjningsstöd (se kapitel 8). Det är således andra faktorer än de oförenliga regelverken som gör att unga föräldrar inte slutför sina studier. Dessa faktorer förmår reformförslaget inte påverka. Därför görs beräkningarna med en uppskattad nyttjandegrad om 50 procent. 
 Den totala kostnaden för införandet av föräldratillägget beräknas till (1 900 x 31 500 x 0,50=) 29 925 000 kronor. 
 Kostnader för administration av det extra tillägget och gymnasiebidraget 
 Av förklarliga skäl finns det inte uppgifter om vad administrationen av det nya föräldratillägget kommer att kosta. Beräkningen utgår från att det administrativa styckepriset för föräldratillägget motsvarar det för det extra tillägget. Vidare kan nämnas att beräkningarna gäller löpande administrativa kostnader. I avsnitt 12.1.11 diskuteras kostnader för utveckling av administrativa system. Reformen innebär ökade administrativa utgifter inom statens utgiftsområde 10, Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning. Utgifterna för administrationen av gymnasiebidraget antas motsvara dagens utgifter för extra tillägget. Reformen innebär att staten får minskade utgifter inom utgiftsområde 15, Studiestöd, och ökade utgifter inom utgiftsområde 10, Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning 
 Antalet elever med extra tillägg var 16 270 under år 2012. I årsredovisningen framgår att CSN:s handläggning av extra tillägget kostar 376 kronor per beslut. Antalet beslut om extra tillägg var 23 577 under 2012. I genomsnitt beräknas det fattas (23 577/16 270=) 1,45 beslut per ärende. 
 Kostnaden för administrationen av extra tillägget beräknas uppgå till (16 270 x 376 x 1,45 =) 8 870 404 kronor. 
 Kostnaden för administrationen av gymnasiebidraget beräknas uppgå till (36 768 x 376 x 1,45=) 20 045 914 kronor. 
 358 
 SOU 2013:52 Konsekvenser av förslagen 
 Antalet elever med föräldratillägg per år beräknas uppgå till 2 250. Kostnaden för administrationen av föräldratillägget beräknas uppgå till (1 900 x 376 x 1,45=) 1 035 880 kronor. 
 Reformförslagen innebär en utgiftsminskning med 8,9 miljoner kronor inom utgiftsområde 15, Studiestöd, och en utgiftsökning med (20 + 1=) 21 miljoner kronor inom utgiftsområde 10, Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning. 
 Sammanfattande kostnadsberäkning för gymnasiebidraget och föräldratillägget 
 Avskaffandet av det extra tillägget beräknas innebära att statens utgifter inom utgiftsområde 15, Studiestöd, minskar med 98,4 miljoner kronor. 
 Inrättandet av det nya gymnasiebidraget beräknas medföra en kostnadsökning med 166,2 miljoner kronor inom utgiftsområde 12, Ekonomisk trygghet för familjer och barn. 
 Inrättandet av det nya föräldratillägget beräknas medföra en kostnadsökning med 30 miljoner kronor inom utgiftsområde 12, Ekonomisk trygghet för familjer med barn. 
 Reformerna innebär minskade administrativa kostnader om 8,9 miljoner kronor inom utgiftsområde 15, Studiestöd. 
 Reformerna innebär ökade administrativa kostnader om 21 miljoner kronor inom utgiftsområde 10, Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning. 
  
 12.1.5 
  
 Studiemedel 
  
 Nya studerandegrupper får studiemedlets högre bidrag 
 I kapitel 9 lämnas förslag om att de som tidigare skulle fått aktivitetsersättning vid förlängd skolgång i fortsättningen ska få ersättning ifrån studiestödssystemet. Från och med det andra halvåret det året de fyller 20 föreslås personer ur målgruppen få studiemedlets högre bidrag. Förslaget innebär ökade utgifter inom utgiftsområde 15, Studiestöd. 
 I september 2012 hade knappt 6 100 personer aktivitets- ersättning för förlängd skolgång. Det antas vara en genomsnittlig månad. 
 359 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 SOU 2013:52 
  
 Under 2012 nybeviljades 3 470 personer aktivitetsersättning vid förlängd skolgång. Av dessa var 550 personer 20 år eller äldre. Alla som inte nybeviljades under det innevarande året var 20 år eller äldre. Följaktligen kan (6  
 100–3 
  470 + 550 =) 3 180 personer beräknas få studiemedlets högre bidrag när reformen satt sig och stocken flyttats över från aktivitetsersättningen till studiestöds- systemet. 
 Under reformens första år förväntas endast 550 personer motta studiemedlets högre bidrag. 
 Då denna grupp aldrig fått studiemedlets högre bidrag finns ingen uppfattning om nyttjandegrad. Därför görs beräkningen med hänsyn till statens maximala åtagande med en nyttjandegrad på 100 procent. 
 Det högre bidraget är på 6 512 kronor per månad och föreslås som mest kunna utgå med (6 512 x 9 =) 58 608 kronor per år. 
 Utgiftsökningen under reformens första år blir maximalt (58 604 x 550 =) 32 234 400 kronor. 
 När reformen etablerats uppskattas den årliga merkostnaden för studiemedlet maximalt bli (58 608 x 3 180 =) 186 373 440 kronor. 
 Kostnader för administrationen av studiemedlets högre bidrag till elever med funktionsnedsättning 
 Att administrera det nya högre bidraget till elever som har förlängd skolgång på grund av funktionsnedsättning kommer att kosta mer än vad administrationen av det högre bidraget kostar i dag (363 kronor/beslut). Anledningen är att utbetalningen måste föregås av en behovsprövning där t.ex. intyg om funktionsnedsättningen krävs in av CSN. Å andra sidan kommer det inte att kosta lika mycket som vad Försäkringskassans handläggning av ett aktivitets- ersättningsärende gör (12 830 kronor/beslut). Försäkringskassan gör i sin årsredovisning ingen skillnad mellan aktivitetsersättning vid förlängd skolgång och aktivitetsersättning för nedsatt arbets- förmåga. Den sistnämna förmånen är mycket mer handläggnings- intensiv och innehåller personliga möten, flerpartsmöten och planering för rehabilitering vilket gör att genomsnittskostnaden för handläggningen blir missvisande för aktivitetsersättning vid förlängd skolgång som egentligen bara består av en bedömning av rätten till förmånen. Följdriktigt utgår beräkningen från dagens kostnad för administrationen av det högre bidraget men kostnaden 
 360 
  
 SOU 2013:52 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 per beslut antas vara 700 kronor för det högre bidraget till elever med förlängd skolgång på grund av funktionshinder. 
 Antalet beslut om studiemedel (studiebidrag och studielån)var 845 548 under år 2012. Enligt CSN:s årsredovisning var kostnaden per beslut 363 kronor. Antalet studerande med studiemedel (studiebidrag och studielån) var 313 809. Följaktligen fattades det (845 548/313 809=) 2,7 beslut per elev med studiemedel under år 2012. 
 Antalet elever som kan få studiemedlets högre bidrag beräknas på dessa grunder uppgå till 3 180. 
 Införandet av studiemedlets högre bidrag till elever som fått förlängd skolgång på grund av funktionsnedsättning beräknas medföra en administrativ merkostnad på (3 180 x 700 x 2,7=) 6 010 200 kronor för statens utgiftsområde 15 Studiestöd. CSN bör ersättas för denna merkostnad från år ett av reformen. Då kan de första årens överskott användas för att bygga upp en smidig administration av det nya bidraget. 
 Sammanfattande kostnadsberäkning för studiemedlets högre bidrag till elever med funktionsnedsättning 
 När reformen är helt genomförd och alla personer lämnat aktivitetsersättningen beräknas den medföra en kostnadsökning på 186,4 miljoner kronor inom utgiftsområde 15, Studiestöd. 
 Till detta kommer ytterligare en årlig utgift om 6 miljoner kronor när CSN ska administrera det nya bidraget. 
  
 12.1.6 
  
 Rg-bidraget 
  
 Elever som har rätt till  
 Rg-bidrag 
  får själva stå för merparten av levnadsomkostnaderna om de samtidigt får aktivitetsersättning för förlängd skolgång. Om aktivitetsersättningen för förlängd skol- gång avvecklas uppstår sannolikt ökade utgifter inom utgifts- område 15, studiestöd, där  
 Rg-bidraget 
  ingår. 
 Enligt uppgift från CSN fick 447 elever  
 Rg-bidrag 
  under 2012. Av dessa fick 73 elever också aktivitetsersättning. Det genom- snittliga bidragsbeloppet för  
 Rg-bidraget 
  anges av CSN ha varit 50 998 kronor per år. 
 361 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 SOU 2013:52 
  
 När möjligheterna att få aktivitetsersättning upphör för denna grupp beräknas kostnaderna för  
 Rg-bidraget 
  att öka med (50 998 x 73=) 3 722 821 kronor. 
 Administrativa kostnader för  
 Rg-bidraget 
  
 Eftersom det inte beräknas tillkomma några nya elever som kan få  
 Rg-bidrag 
  beräknas inte de administrativa kostnaderna förändras till följd av förslagen som presenteras i detta betänkande. Sammanlagt 73 elever beräknas få ett högre  
 Rg-bidrag 
  än i dag, men CSN:s arbetsinsats förväntas inte öka i motsvarande grad. 
  
 12.1.7 
  
 Aktivitetsersättning 
  
 Aktivitetsersättning vid förlängd skolgång avskaffas 
 I kapitel 9 föreslås att socialförsäkringsförmånen aktivitets- ersättning vid förlängd skolgång avskaffas. Reformen föreslås genomföras successivt så att de som redan beviljats ersättning får behålla den tills dess att de slutfört sin skolgång. Aktivitets- ersättningen fasas således ut. Förslaget innebär minskade utgifter inom utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning. 
 År 2012 var genomsnittsersättningen per person med aktivitets- ersättning 120 542 kronor per år. Personer med aktivitetsersättning vid förlängd skolgång är oftast under 21 år och saknar sjuk- penninggrundande inkomst (SGI) och har därför bara grundersättning. Följande kostnadsberäkning görs därför under antagandet att personer med aktivitetsersättning vid förlängd skolgång erhåller 100 000 kronor per år. 
 Utredningens beräkningar, som gjorts på uppgifter från Försäkringskassan, visar att utflödet från aktivitetsersättning vid förlängd skolgång för dem som påbörjade sin ersättningsperiod 2009, ser ut på följande sätt: 
  
 43 procent lämnade aktivitetsersättningen under det första året 
  
 47 procent lämnade aktivitetsersättningen under det andra året 
  
 3,3 procent lämnade aktivitetsersättningen under det tredje året 
  
 6,3 procent lämnade aktivitetsersättningen under det fjärde året 
  
 362 
  
 SOU 2013:52 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 Om andelarna även gäller för de nästkommande tre årskohorterna beräknas utflödet enligt följande tabell: 
 3 
  
 Nybeviljade 
  
 ÅRTAL 
  
 aktivitetsersättningar 
  
 2009 
  
 2010 
  
 2011 
  
 2012 
  
 2013 
  
 2014 
  
 2009 
  
 3199 
  
 1823 
  
 319 
  
 213 
  
 11 
  
 0 
  
 2010 
  
 3585 
  
 2043 
  
 358 
  
 240 
  
 14 
  
 2011 
  
 3771 
  
 2150 
  
 378 
  
 254 
  
 2012 
  
 3470 
  
 1978 
  
 347 
  
 Total 
  
 6191 
  
 2607 
  
 615 
  
 I tabell 12.6 visas hur målgruppen förändras om reformen genomförs vid årsskiftet 2012/2013. Vid ingången av år 2013 finns 6 191 försäkrade. Under 2013 beräknas 3 584 personer lämna försäkringen så att det bara finns 2 607 försäkrade kvar i aktivitets- ersättningen vid ingången av år 2014. Under 2014 beräknas ytterligare 1 992 personer lämna försäkringen så att det bara finns 615 personer kvar i aktivitetsersättningen vid ingången av 2015. 
 Förutsatt att hälften av dem som under ett år lämnar aktivitetsersättningen gör det vid vårterminens slut och den andra hälften lämnar vid höstterminens slut ges följande kostnadskalkyl: 
  
 2013 
  
 2014 
  
 2015 
  
 År 
  
 6191 
  
 4399 
  
 2607 
  
 1611 
  
 615 
  
 Antal personer 
  
 2013 
  
 2014 
  
 6191 x 50 000 = 309 550 000 
  
 2 607 x 50 000 
  
 =130 350 000 
  
 4399 x 50 000 = 219 950 000 
  
 1 611 x 50 000 
  
 = 80 550 
  
 Summa = 529 500 000 
  
 Summa = 130 450 550 
  
 3  
 Enligt uppgift från Försäkringskassan hade 6 078 personer aktivitetsersättning vid förlängd skolgång i september 2012. Detta visar att uppskattningen av antal personer 2012 ligger mycket nära den faktiska uppgiften för september 2012. 
 363 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 SOU 2013:52 
  
 Om reformen inte genomförs beräknas kostnaden för aktivitets- ersättningen för förlängd skolgång uppgå till (6 191 x 100 000 =) 619 100 000 kronor, varför kostnadsminskning kan beräknas till (619 100 000 – 529 500 000) 89,6 miljoner kronor under reformens första år och en kostnadsminskning på (619 100 000 – 130 430 550 =) 488,7 miljoner kronor under reformens andra år. 
 När aktivitetsersättning vid förlängd skolgång är helt avskaffad uppskattas den årliga utgiftsminskningen inom utgiftsområde 10, Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning, att uppgå till 619,1 miljoner kronor. 
 Administrativa kostnader för aktivitetsersättning 
 Som konstaterats i avsnitt 12.1.4 är den administrativa kostnaden för handläggningen av aktivitetsersättning vid förlängd skolgång missvisande så som den redovisas i Försäkringskassans års- redovisning för 2012. 
 Kostnaden för handläggningen av denna typ av aktivitets- ersättning uppskattas i stället till (700 x 2,7=) 1 890 kronor per ärende. Antalet personer med aktivitetsersättning beräknas till 6 191. 
 När aktivitetsersättningen vid förlängd skolgång är helt avskaffad beräknas staten få en administrativ utgiftsminskning om(6 191 x 1 890=) 11 700 900 kronor inom utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning. Under reformens första år beräknas motsvarande utgiftsminskning bli (3584 x 1 890=) 6 773 760 kronor och under reformens andra år uppgå till (3 584 + 1992 x 1 890=) 10 538 640 kronor. 
 Sammanfattande kostnadsberäkning för avskaffandet av aktivitetsersättning vid förlängd skolgång 
 När reformen fått fullt genomslag (efter ca fyra år) och alla försäkrade lämnat aktivitetsersättning på grund av förlängd skolgång beräknas statens utgifter ha minskat med 619,1 miljoner kronor per år. 
 Till detta kommer minskade utgifter för Försäkringskassans administration av förmånen som uppskattas till 11,7 miljoner kronor årligen. 
 364 
  
 SOU 2013:52 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 12.1.8 
  
 Bostadstillägg och bostadsbidrag 
  
 Bostadstillägg 
 När möjligheten att få aktivitetsersättning för förlängd skolgång upphör kan målgruppen inte heller få bostadstillägg för sina boendekostnader. Denna förändring kommer innebära att gruppen som har rätt till bostadstillägg blir mindre och att kostnaderna inom statens utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning, bli lägre. 
 En genomsnittlig månad 2011 mottog 6 191 personer aktivitets- ersättning för förlängd skolgång (se ovan). 
 Enligt uppgifter från SCB fick 25 procent av dem som erhöll aktivitetsersättning för förlängd skolgång också bostadstillägg. Det genomsnittliga beloppet som utbetalades i bostadstillägg per person var 25 044 kronor under år 2011. 
 När aktivitetsersättning för förlängd skolgång avskaffas beräknas kostnaderna för bostadstillägget därför att minska med (6 191 x 0,25 x 25 044 =) 38 761 851 kronor. 
 Bostadsbidrag 
 Ett rimligt antagande är att motsvarande grupp kommer att söka bostadsbidrag när möjligheten till bostadstillägg försvinner. 
 I genomsnitt uppskattas personer ur målgruppen att få (1 300 x 12) 15 600 kronor i bostadsbidrag per år (se kapitel 9). 
 När möjligheterna att erhålla bostadstillägg upphör för mål- gruppen beräknas kostnaderna för bostadsbidraget därför att öka med (6 191 x 0,25 x 15 600 =) 24 144 900 kronor. 
 Administrativa kostnader för bostadstillägg och bostadsbidrag 
 I december 2012 fick 117 400 personer bostadstillägg. Under helåret 2012 fattade Försäkringskassan 148 400 beslut om rätt till bostadstillägg. Detta innebär att Försäkringskassan, vid ett givet tillfälle under året, fattade (148 400/117 400=) 1,26 beslut per person. 
 Enligt Försäkringskassans årsredovisning för 2012 var den totala förvaltningskostnaden för ett beslut om bostadstillägg 891 kronor. 
 365 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 SOU 2013:52 
  
 Förslagen beräknas innebära att Försäkringskassans förvalt- ningskostnader för bostadstillägget minskar med (6 191 x 0,25 x 891 x 1,26 =) 1 737 597 kronor. 
 I december 2011 fick 170 000 hushåll bostadsbidrag. Under 2012 fattade Försäkringskassan 379 000 beslut om bostadsbidrag. Detta innebär att Försäkringskassan, vid ett givet tillfälle under året, fattade (379 000/170 000=) 2,23 beslut per bidragsmottagare (hushåll). 
 Enligt Försäkringskassans årsredovisning för 2012 var den totala förvaltningskostnaden för ett beslut om bostadsbidrag 620 kronor. 
 Förslagen beräknas därmed innebära att Försäkringskassans förvaltningskostnader för bostadsbidraget ökar med (6 191 x 0,25 x 620 x 2,23 =) 2 139 919 kronor. 
 Sammanfattande kostnadsberäkning för bostadstillägg och bostadsbidrag 
 Om förslaget om att avveckla aktivitetsersättning för förlängd skolgång genomförs kommer detta att medföra minskade kostnader för bostadstillägget på 38,8 miljoner kronor. 
 Motsvarande grupp antas söka bostadsbidrag när möjligheten att erhålla bostadstillägg stängs. Detta beräknas medföra en ökad kostnad för bostadsbidraget med 24,1 miljoner kronor. 
 Försäkringskassans kostnader för administrationen av bostads- tillägget beräknas minska med 1,7 miljoner kronor och Försäkringskassans kostnader för administrationen av bostads- bidraget beräknas öka med 2,1 miljoner kronor. 
  
 12.1.9 
  
 Förlängt barnbidrag 
  
 Förlängt barnbidrag till elever som studerar på gymnasial nivå avskaffas 
 I kapitel 9 föreslås att elever som studerar i gymnasiesärskolan inte längre ska få förlängt barnbidrag. I stället föreslås att elever på gymnasiesärskolan omfattas av studiehjälpssystemet. Att avskaffa förlängt barnbidrag för elever i gymnasiesärskolan kommer att innebära en utgiftsminskning inom utgiftsområde 12 Ekonomisk trygghet för familjer och barn. 
 366 
  
 SOU 2013:52 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 År 2011/12 gick det 9 034 elever i gymnasiesärskolan och alla fick förlängt barnbidrag. 
 Baserat på denna elevvolym beräknas avskaffandet av förlängt barnbidrag till elever på gymnasiesärskolan medföra en minskning av statens utgifter med (1 050 x 12 x 9 034 =) 113 828 400 kronor. 
 Förvaltningskostnader för förlängt barnbidrag 
 Enligt Försäkringskassans årsredovisning var kostnaden för att handlägga ett barnbidragsärende 17 kronor per utbetalning 2012. 
 Förutsatt att barnbidrag i genomsnitt utbetalas tolv gånger per år kostar ett ärende (12 x 17=) 204 kronor per år. 
 Avskaffandet av förlängt barnbidrag till elever på gymnasie- särskolan medför minskade administrativa utgifter med (9 034 x 204=) 1 842 936 kronor inom utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning. 
 Sammanfattande kostnadsberäkning för förlängt barnbidrag 
 Att avskaffa förlängt barnbidrag för elever på gymnasiesärskolan kommer att innebära en utgiftsminskning med 113,8 miljoner kronor inom utgiftsområde 12 Ekonomisk trygghet för familjer och barn. 
 Till detta kommer minskade utgifter om 1,8 miljoner kronor för Försäkringskassans administration av ärendeslaget. 
 12.1.10 Sommarjobbssatsning 
 I kapitel 9 föreslås att staten tillskjuter medel för att kommuner, landsting och privata arbetsgivare ska kunna tillhandahålla sommar- jobb till elever som på grund av funktionsnedsättning fått en förlängd skolgång. Anslaget föreslås administreras av Arbetsförmedlingen. Satsningen medför en utökning av anslaget 
 Kostnader för arbetsmarknadspolitiska program och insatser  
 inom utgiftsområde 14, Arbetsmarknad och arbetsliv. 
  
 Alla som i dag har aktivitetsersättning vid förlängd skolgång ingår i målgruppen som ska kunna erbjudas feriearbete via den statliga satsningen. Enligt uppgifter från Försäkringskassan hade 6 078 personer aktivitetsersättning vid förlängd skolgång i 
 367 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 SOU 2013:52 
  
 september 2012. September antas vara en genomsnittlig månad. Det är därför att vänta att cirka 6 100 personer kan koma i fråga för ett sommarjobb via den statliga satsningen. 
 År 2010 gjordes en statlig sommarjobbssatsning på 100 miljoner kronor. Den föreslagna sommarjobbssatsningen för personer med funktionsnedsättningar har 2010 års satsning som förlaga. Ungefär 15 000 sommarjobb på hel- eller deltid under två till åtta veckor beräknades då skapas för det utökade anslaget. Den statliga genomsnittliga totalkostnaden per sommarjobb motsvarade (100 000 000/15 000=) 6 666 kronor. 
 När alla sommarjobb riktar sig till personer med funktions- nedsättningar antas kostnaden per sommarjobb bli högre än under 2010 års satsning. Kostnader för anpassning av arbetsplatsen, vägledning och handledning tillkommer. Det är därför rimligt att förvänta sig en knapp fördubbling av kostnaden per sommarjobb till 12 000 kronor. 
 Det är vidare rimligt att anta att alla potentiella feriearbetare ifrån målgruppen inte kan, förmår, vill eller har möjlighet att anta erbjudandet om ett sommarjobb. Många som i dag uppbär aktivitetsersättning vid förlängd skolgång har så omfattande funktionsnedsättningar, att deras arbetsförmåga är helt nedsatt. Kostnadsberäkningen görs därför med en nyttjandegrad på 50 procent. Den totala utgiften för en statlig satsning på sommarjobb till elever som på grund av funktionsnedsättning fått sin skolgång förlängd förväntas bli (12 000 x 6 100 x 0,50=) 36 600 000 kronor. 
 12.1.11 Genomförandekostnader 
 Både CSN och FK baserar sin verksamhet på att ärendehanteringen i hög grad sker automatiskt. Ett omfattande datorstöd är en förutsättning för en kostnadseffektiv hantering av stora ärende- volymer. Varje förändring medför mer eller mindre omfattande behov av förändringar av datorstödet liksom behov av utbildning av personal, utveckling och tryckning av blanketter samt framtagning av informationsmaterial. 
 Kostnaderna för utveckling och anpassning av t.ex. datorsystem kan bli mycket höga. De är också svåra att kalkylera och en kalkyl kräver ingående kunskap om såväl de befintliga systemen som vilka behov och funktioner som de nya ska tillgodose. Utredningen saknar egen kompetens att beräkna dessa kostnader. 
 368 
  
 SOU 2013:52 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 Försäkringskassans expert i utredningen uppskattar emellertid att gymnasiebidraget kräver utvecklingskostnader på i storleks- ordningen 50 miljoner kronor. Motsvarande skattning inom CSN av kostnaderna för de förändringar som krävs av myndighetens datorsystem är 15 miljoner konor. 
 I det föregående redovisas beräkningar av kostnaderna för löpande drift av de föreslagna systemen. De angivna kostnaderna avser läget vid ett fullt genomförande. I flertalet fall sker dock ett införande successivt, parallellt med att befintligt system fasas ut. Den kalkylerade fördubblingen av antalet mottagare av gymnasie- bidraget torde t.ex. inte förverkligas förrän efter flera år. Det innebär att det finns ett utrymme på drygt 100 miljoner kronor som inte kommer att användas till det budgeterade ändamålet under reformens första år. Medlen kan initialt användas för att täcka utvecklingskostnader. 
 Trots osäkerheten i skattningarna gör jag sammantaget bedömningen att genomförandekostnaderna ryms inom de angivna totalramarna, men att utvecklingen av datorstödet, utbildnings- och informationsinsatser kan kräva att anslagskrediter får utnyttjas inledningsvis. 
 12.2 Förslagens konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män 
 Det övergripande målet för jämställdhetspolitiken är ett samhälle där medborgarna oavsett kön har samma möjligheter, rättigheter och skyldigheter inom alla områden i livet. 
 De förslag som presenteras i detta betänkande är genomgående könsneutrala. Det är emellertid inte detsamma som att alla förslag får ett könsneutralt utfall 
 I kapitel 8 föreslås t.ex. införandet av ett särskilt stöd till unga föräldrar som inte har fullgjort sina gymnasiestudier. Syftet med föräldratillägget är att ekonomiskt möjliggöra för den unge att slutföra sina studier. 
 En inte obetydlig grupp unga föräldrar är efter avslutad föräldra- ledighet i dag hänvisade till försörjningsstöd. Då försörjningsstöd inte går att kombinera med studier hamnar den unge föräldern i valet mellan att avstå från studier eller att försörja sig och sitt barn. Föräldratillägget är tänkt att undanröja denna  
 antingen-eller- 
  
 369 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 SOU 2013:52 
  
 situation, och möjliggöra för unga föräldrar att avsluta sina studier under ekonomiskt trygga former. 
 Såväl unga mammor som pappor ska kunna få föräldratillägg. I praktiken kommer bidraget emellertid att huvudsakligen betalas ut till unga mammor. Av de unga föräldrarna i åldern mellan 16 och 20 år som inte har fullföljt gymnasieskolan den 31 december 2010 var 76 procent kvinnor. Hälften, eller 1 550, av dessa unga kvinnor bodde ensamma tillsammans med barnet medan motsvarande var fallet för 20 unga pappor. Således är det betydligt fler unga kvinnor som befinner sig i denna ekonomiskt och socialt utsatta situation. 
 Reformen kommer i praktiken att hjälpa fler unga kvinnor än män att slutföra sina studier. Det innebär en utjämning av livschanser mellan unga kvinnor och män i detta sammanhang. 
 12.3 Förslagens konsekvenser för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen 
 Integrationspolitikens mål är 
  
 Lika rättigheter och möjligheter för alla oavsett etnisk och kulturell bakgrund 
  
 En samhällsgemenskap med samhällets mångfald som grund, 
  
 En samhällsutveckling som kännetecknas av ömsesidig respekt och tolerans och som alla oavsett bakgrund ska vara delaktiga i och medansvariga för. 
  
 I kapitel 7 föreslås att studiehjälpens extra tillägg görs om till det mer renodlade familjepolitiska bidraget gymnasiebidrag. I samband med en sådan omläggning föreslås också en utvidgning av mål- gruppen samt en höjning av bidragsbeloppet. Syftet med gymnasie- bidraget kommer i likhet med det extra tillägget att vara att öka möjligheterna för ungdomar i inkomstsvaga hushåll att bedriva studier. 
 Under 1996 stod föräldrarna i 80 procent av hushållen med extra tillägg utanför den ordinarie arbetsmarknaden. Ungefär hälften av de hushåll som fick extra tillägg hade försörjningsstöd i december det året. Andelen utlandsfödda studerande som fick extra tillägg var redan då högt och har successivt ökat sedan dess. Under 2010 var 78 procent av de elever som fick extra tillägg utlandsfödda. 
 370 
  
 SOU 2013:52 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 Enbart 10 procent av de elever som fick extra tillägg under året var själva födda i Sverige av svenskfödda föräldrar. 
 4  
 Inkomstgränsen på 124 999 kronor taxerad årsinkomst medför att flertalet bidrags- berättigade hushåll helt saknade förankring på arbetsmarknaden. 
 Även om gymnasiebidraget vänder sig till alla elever från inkomstsvaga hushåll och inkomstgränsen revideras kommer bidraget även fortsättningsvis att i hög grad lämnas till ungdomar som själva, eller vars föräldrar, invandrat till Sverige. Det bör stärka deras möjligheter att fullfölja en gymnasial utbildning i Sverige. 
 12.4 Förslagens barnrättsliga konsekvenser 
 FN:s konvention om barnets rättigheter syftar till att ge barn rätt att behandlas med respekt och att få komma till tals. Bland annat ska barnets bästa komma i främsta rummet i alla åtgärder som rör barn. Barn är varje människa under 18 år. 
 Under arbetet med betänkandets olika förslag har det barn- rättliga perspektivet varit vägledande. Detta har bl.a. tagit sig uttryck i att alla lagda förslag har den studerande ungdomens bästa för ögonen. I några av betänkandets förslag blir detta särskilt tydligt. 
 I betänkandets kapitel 11 läggs förslag om att betala ut studiebidraget direkt till omyndiga studerande. Min mening är att dagens ordning där studiebidraget betalas ut till de omyndiga studerandes föräldrar, är problematiskt. Om bidraget istället betalas ut till den unge själv skulle det bidra till ökad självständighet och inflytande. Detta ligger även i linje med den statliga ungdomspolitiken som avser att skapa förutsättningar för ungdomar att utvecklas och att kunna gå in i vuxenlivet som starka och självständiga individer. I samma kapitel läggs en rad förslag med syftet att undvika att omyndiga studerande blir skuldsatta genom att studiebidraget betalas ut direkt till dem. Förslaget är således väl balanserat genom att den studerande ges såväl ansvar som skydd. 
 Det barnrättsliga perspektivet kommer också tydligt till uttryck i förslagen om skolk och ogiltig frånvaro. Förslaget innebär en tvåstegslösning där omfattningen av den ogiltiga frånvaron bestämmer om rätten till studiebidrag eller hela studiehjälpen upphör. Vid mindre omfattande frånvaro kommer inte rätten till 
  
 4  
 Centrala studiestödsnämnden, 2012. 
 371 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 SOU 2013:52 
  
 studiehjälp och de till den knutna familjeekonomiska bidrag att försvinna. De ekonomiska konsekvenserna av att en elev har varit frånvarande enstaka timmar från skolan utan giltigt skäl blir betydligt mindre än i dag. I stället ges utökade möjligheter till samtal med den unge och hans eller hennes föräldrar. Utredningens förlag innebär en ökad trygghet för ekonomiskt svaga familjer samtidigt som det sänder en tydlig signal om att skolk är oacceptabelt. Även här har skydd och ansvar vägts mot varandra med den studerande ungdomens bästa för ögonen. 
 12.5 Förslagens konsekvenser för risken för felaktiga utbetalningar 
 I betänkandet presenteras förslag som leder till utbetalningar av stöd. Inom ramen för de berörda välfärdssystemen hanteras dagligen stora summor pengar. För att upprätthålla förtroendet för systemen, men också för att garantera dess finansiering, är det viktigt att minimera antalet felaktiga utbetalningar. De förslag som lämnas i betänkandet är framtagna med hänsyn till att utbetalningar från våra gemensamma välfärdssystem ska betalas ut till rätt person, med rätt belopp och i tid. 
 Hur målsättningen om att minimera antalet felaktiga utbetal- ningar ska operationaliseras till konkreta rutiner och arbetssätt är alltid en balansgång mellan kontroll av och tillit till medborgarna. Allt för hård kontroll är både kostsam och tenderar att upplevas som repressiv av de medborgare som välfärdsbyråkratin är till för att hjälpa. Betänkandets förslag är därför tänkta att balansera kontrollverksamhetens för- och nackdelar. 
 I kapitel 10 lämnas förslag som innebär att en läroanstalt ska lämna ett frånvarounderlag till CSN varje månad om en studerande varit ogiltigt frånvarande i sådan omfattning att studiehjälpen ska dras in. Detta innebär en skärpning av skolornas rapporterings- skyldighet. Det finns exempel på att dagens ordning låter studerande som återupptagit sina studier kvarstå som frånvarande hos CSN på grund av att skolan inte angivit något slut på skolkperioden. Förändringarna föreslås för att undvika att studiehjälp utbetalas eller hålls inne på felaktiga grunder. 
 Vidare föreslås i kapitel 7 att det nya gymnasiebidraget ska ersätta studiehjälpens extra tillägg. För att få rätt till extra tillägg ska den ansökande parten i dag uppskatta sin framtida inkomst, 
 372 
  
 SOU 2013:52 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 efter skatt, för det kommande läsåret. Av förklarliga skäl blir denna uppskattning mycket osäker och det finns en inte obetydlig risk för felaktiga utbetalningar. I betänkandet föreslås att ett nytt inkomst- begrepp, liknande det som används inom bostadsbidraget, ska användas vid bedömningen av rätten till gymnasiebidrag. Förslaget innebär att den sökande nu ska uppskatta sin bidragsgrundande inkomst före skatt och per kalenderår. I praktiken kommer detta att innebära att merparten av de sökande bara måste uppskatta det kommande halvårets inkomster. Till detta fogas det gångna halvårets faktiska inkomster när den bidragsgrundande inkomsten ska uppskattas. Sammantaget innebär övergången till ett nytt inkomstbegrepp att risken för felaktiga inkomstuppskattningar och utbetalningar minskar jämfört med dagens system. 
 Efter att ha övervägt kontrollverksamhetens för- och nackdelar föreslås inte någon efterkontroll efter bostadsbidragsmodell. Problemen med skuldsättning och eftersläpande inkomstkontroll talar mot ett sådant system. Även här har kontroll och ansvar vägts mot varandra för att hitta rätt balans. 
 12.6 Övriga konsekvenser 
 Utredningens förslag bedöms i allt väsentligt sakna betydelse för 
  
 den kommunala självstyrelsen 
  
 brottslighet och det brottsförebyggande arbetet, 
  
 sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, 
  
 små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga, eller villkor i övrigt i förhållande till större företag. 
  
 373 
 13 Författningskommentarer 
 I de paragrafer som utredningen föreslår ändringar i har genom- gående ordet skall bytts ut mot ska. Dessa ändringar överens- stämmer med gällande riktlinjer för författningsskrivning. 
  
 13.1 
  
 Förslaget till lag (xxxx) om särskilt stöd vid gymnasiala studier 
  
 1 § 
 Den inledande paragrafen anger att den nya lagen reglerar bidragen gymnasiebidraget och föräldratillägget. 
 2 § 
 Paragrafen anger att det är Försäkringskassan som administrerar bidragen. 
 3 § 
 Paragrafen är ett undantag från bestämmelsen i 9 kap. 1 § föräldra- balken om att den som är under 18 år (underårig) är omyndig och inte själv får råda över sin egendom eller åta sig förbindelser. 
 Paragrafen anger att den omyndiga studerande har viss rättshandlingsförmåga över gymnasiebidraget och föräldratillägget genom att han eller hon har rätt att själv ansöka, ta emot och råda över bidragen i den omfattning som anges i de bestämmelser om ansökan, utbetalning och talerätt som paragrafen hänvisar till. 
 Paragrafen har behandlats i avsnitten 7.5.7 och 8.4.6. 
 375 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2013:52 
  
 4 § 
 I paragrafen regleras förutsättningarna för att ha rätt till gymnasie- bidrag. Den första förutsättningen är att det bedrivs studier som ger rätt till studiehjälp enligt studiestödslagen. Denna koppling till studiehjälpen är densamma som för flerbarnstillägget, det förlängda underhållsstödet, barnpensionen, efterlevandestödet och bostads- bidraget. Kopplingen till studiehjälpen innebär att rätten till gymnasiebidraget påverkas om en studerande förlorar rätten till studiehjälp på grund av ogiltig frånvaro. 
 Den andra förutsättningen för att ha rätt till gymnasiebidrag är att den bidragsgrundande inkomsten inte överstiger 210 000 kronor per år. Hur den bidragsgrundande inkomsten ska beräknas framgår av bestämmelserna i  
 5–9 
  §§. 
 5 § 
 Av paragrafen framgår att det är den sammanlagda årsinkomsten från den studerande och hans eller hennes föräldrar som utgör det ekonomiska beräkningsunderlaget för gymnasiebidraget. I 7 § finns bestämmelser om vilka föräldrar eller personer som ska jämställas med föräldrar, som ska medräknas i det ekonomiska underlaget. Om den studerande är gift ska i stället bestämmelsen i 6 § tillämpas. För en studerande som är sambo ska också den sist- nämnda bestämmelsen tillämpas under i bestämmelsens andra stycke angivna förhållanden. Utgångspunkten är att inkomst- prövningen ska göras utifrån inkomsterna för de personer som bor i samma hushåll som den studerande. 
 6 § 
 I  
 första stycket  
 anges att om en studerande är gift ska inte inkomsterna från hans eller hennes föräldrar medräknas i den bidragsgrundande inkomsten. I stället ska årsinkomsten från den studerandes make eller maka ingå i det ekonomiska beräknings- underlaget. 
 Av  
 andra stycket  
 framgår att bestämmelsen om en studerande som är gift även ska tillämpas för en studerande som är sambo med en person som den studerande tidigare har varit gift med eller som den studerande gemensamt har eller har haft barn med. 
 376 
  
 SOU 2013:52 
  
 Författningskommentarer 
  
 7 § 
 Av paragrafen framgår vad som avses med föräldrar i bestämmelsen i 5 §. Innebörden av bestämmelsen är att inkomster för dels föräldrar som den studerande bor tillsammans med, dels styv- föräldrar som den studerande bor tillsammans med, ska inkluderas i den bidragsgrundande inkomsten. Styvföräldrar, vars inkomst ska inkluderas, är dels en person som är gift och bor tillsammans med den studerandes boförälder, dels en person som är sambo med den studerandes boförälder. Med sambor avses två personer som stadigvarande bor tillsammans i ett parförhållande och har gemen- samt hushåll, se 1 § sambolagen (2003:376). 
 Begreppet varaktigt bor förekommer bland annat i 16 kap. 7 och 8 §§ samt 17 kap. 3 och 4 §§ socialförsäkringsbalken. Barnet kan vara varaktigt bosatt hos båda föräldrarna om barnet bor växelvist. Det innebär att båda föräldrarnas inkomster ska med- räknas i den bidragsgrundande inkomsten. 
 Frågan om gränsdragningen mellan växelvist boende och umgänge har prövats av Högsta domstolen i NJA 1988 s. 267. Där slog Högsta domstolen fast att det normalt är fråga om umgänge, och inte om varaktigt boende, om barnet vistas hos den ena av föräldrarna endast en tredjedel av tiden. Även om skillnaden i vistelsetiden hos de båda föräldrarna är mindre blir bedömningen ofta densamma, om det inte finns faktorer som klart pekar i en annan riktning. Det gäller enligt Högsta domstolen i särskilt hög grad när barnet till övervägande delen vistas hos en förälder som är ensam vårdnadshavare och därmed har hela ansvaret för barnets personliga förhållanden. Även andra faktorer än vistelsetiden kan få betydelse. Högsta domstolen nämnde var barnet är folkbokfört, hur barnets boende är ordnat, var barnet förvarar sina tillhörigheter och hur barnets försörjning fördelas mellan föräldrarna. 
 I RÅ 2004 ref. 138 ansågs inte ett interimistiskt beslut av en tingsrätt kunna medföra att barnets vistelse var av en så varaktig natur att det var fråga om växelvist boende. 
 Frågan när ett barn varaktigt bor tillsammans med en förälder har prövats av Högsta förvaltningsdomstolen (tidigare Regeringsrätten) i RÅ 2008 ref. 80. Högsta förvaltningsdomstolen uttalade att utgångspunkten för bedömningen av var ett barn ska anses varaktigt bosatt normalt är barnets folkbokföring. När det står klart att folkbokföringen inte överensstämmer med den faktiska bosättningen får dock bestämmandet av var barnet ska 
 377 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2013:52 
  
 anses varaktigt bosatt ske efter en samlad bedömning av omständligheterna i målet, framför allt barnets anknytning till boförälderns hem och ekonomi. 
 8 § 
 I paragrafens  
 första stycke  
 föreskrivs ett undantag från bestämmelserna i 5 och 6 §§. Om det finns synnerliga skäl får nämligen den bidragsgrundande inkomsten beräknas utan hänsyn till inkomsterna för make eller en sådan förälder som anges i 7 §. Bestämmelsen ska tillämpas i undantagsfall. 
 Ett synnerligt skäl kan t.ex. vara att den studerande är gift men inte lever tillsammans med maken under äktenskapsliknande för- hållanden. Förutsättningen att inkomstprövningen ska ske utifrån inkomsterna från de personer som bor i samma hushåll som den studerande har då inte uppfyllts. Ett annat synnerligt skäl kan vara att den studerandes förälder är uppenbart olämplig för att förvalta bidraget och då bör inte heller förälderns inkomst medräknas i det ekonomiska underlaget. Den närmare innebörden av synnerliga skäl överlåts åt rättstillämpningen. 
 I  
 andra stycket  
 anges att make ska likställas med en sambo som den studerande tidigare har varit gift med eller som den studerande gemensamt har eller har haft barn med. 
 9 § 
 Paragrafens  
 första stycke  
 anger att när den bidragsgrundande inkomsten ska beräknas för gymnasiebidraget så ska i huvudsak bestämmelserna om beräkning av den bidragsgrundande inkomsten för bostadsbidraget tillämpas. De bestämmelser som inte ska tillämpas är bestämmelserna om förmögenhet och barns inkomst av kapital. Kapitalinkomsten för den studerande och hans eller hennes föräldrar eller make beaktas dock enligt bestämmelsen i 97 kap. 5 § socialförsäkringsbalken. Den bidragsgrundande inkomsten avser bruttoinkomster. 
 För frågan om gymnasiebidraget ska räknas som inkomst vid bedömningen av behov av försörjningsstöd hänvisas till RÅ 1990 ref. 7 och RÅ 1996 ref. 12. Enligt Högsta förvaltningsdomstolen 
 378 
  
 SOU 2013:52 
  
 Författningskommentarer 
  
 (tidigare Regeringsrätten) ska inte det extra tillägget beaktas vid bedömningen av behov av bistånd enligt socialtjänstlagen. 
  
 Andra stycket  
 anger att det är den bidragsgrundande inkomsten från kalenderåret då terminen eller läsåret inleds som ska ligga till grund för prövningen. 
 Paragrafen har behandlats i avsnitt 7.5.3. 
 10 § 
 I paragrafen regleras storleken på stödet per månad. 
 11 § 
 Paragrafen föreskriver att gymnasiebidrag lämnas under studietiden vilket normalt innebär nio månader om året. 
 12 § 
 Paragrafens  
 första stycke  
 föreskriver att det krävs en skriftlig ansökan om en studerande vill begära gymnasiebidrag. 
 Enligt  
 andra stycket  
 ska en ansökan vara undertecknad av den studerandes vårdnadshavare om den studerande är omyndig och av den studerande själv om han eller hon är myndig. En undantags- bestämmelse finns i 13 § avseende att en omyndig studerande kan underteckna ansökan själv. 
 13 § 
 Paragrafen föreskriver ett undantag från bestämmelsen i 12 §. Om det finns särskilda skäl behöver nämligen inte en omyndig studerandes vårdnadshavare underteckna ansökan. Särskilda skäl kan vara att den studerande inte bor tillsammans med sina föräldrar. Om den studerande har barn och är berättigad till föräldratillägg, vars ansökan inte kräver vårdnadshavarens under- skrift, bör han eller hon även kunna ansöka om gymnasiebidraget själv. 
 379 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2013:52 
  
 Begreppet särskilda skäl i denna bestämmelse och i bestämmelsen i 15 § första stycket angående utbetalning av gymnasiebidrag bör tolkas på samma sätt. 
 Av bestämmelsen i 3 § framgår att en omyndig studerande själv får ansöka om gymnasiebidraget i den omfattning som följer av bl.a. denna bestämmelse. 
 Paragrafen har behandlats i avsnitt 7.5.4. 
 14 § 
 Av  
 första stycket  
 framgår att gymnasiebidraget betalas ut till en förälder som den studerande varaktigt bor hos. Begreppet 
 varaktigt bor diskuteras i kommentaren till 7 §. I 15 § finns en undantagsbestämmelse som föreskriver att gymnasiebidraget kan betalas ut till den studerande själv, en förälder som inte den studerande varaktigt bor tillsammans med, någon annan lämplig person eller socialnämnden. I 16 § finns bestämmelser om utbetalning om den studerande bor varaktigt hos båda föräldrarna. 
 Enligt  
 andra stycket  
 ska gymnasiebidraget betalas ut till den studerande själv om den studerande är myndig. 
 15 § 
 Paragrafen föreskriver ett undantag från bestämmelsen i 14 § första stycket. 
 Enligt  
 första stycket  
 får gymnasiebidraget för en omyndig studerande betalas ut till den studerande själv om det finns särskilda skäl. Detta kan göras efter framställning av den studerande. Särskilda skäl kan vara att den studerande inte bor tillsammans med sina föräldrar. Den bidragsgrundande inkomsten har då inte heller beräknats med hänsyn till föräldrarnas inkomst. Om den studerande har barn och är berättigad till föräldratillägg, vilket betalas ut till en omyndig studerande, bör han eller hon även få gymnasiebidraget utbetalat till sig själv. 
 Begreppet särskilda skäl i denna bestämmelse och i bestämmelsen i 13 § angående ansökan om gymnasiebidrag bör tolkas på samma sätt. 
 380 
  
 SOU 2013:52 
  
 Författningskommentarer 
  
 Av bestämmelsen i 3 § framgår att en omyndig studerande själv får ta emot och råda över gymnasiebidraget i den omfattning som följer av bl.a. denna bestämmelse. 
 I  
 andra stycket  
 finns en bestämmelse om att gymnasiebidraget för en omyndig studerande kan betalas ut till en förälder som inte den studerande varaktigt bor tillsammans med, någon annan lämplig person eller socialnämnden om det finns synnerliga skäl. Detta kan göras efter framställning av socialnämnden. Bidraget ska då användas för den studerandes bästa. Bestämmelsen ska tillämpas i rena undantagsfall och endast efter noggrann prövning. Ett ingripande bör inte ske för att få till stånd en viss användning av bidraget eller för att i allmänhet åstadkomma en klokare hus- hållning. Ett synnerligt skäl kan vara att det är klarlagt att bidraget används för att finansiera missbruk av alkohol, narkotika, eller spel. Andra skäl kan vara att betalningsmottagaren är uppenbart olämplig och inte bedöms kunna förvalta bidraget. Detta kan vara förhållandet om betalningsmottagaren grovt missbrukar bidraget, allvarligt vanvårdar den unge eller har missbruksproblematik. 
 En liknande reglering finns i fråga om utbetalning av barnbidrag till annan, se 16 kap. 18 § socialförsäkringsbalken. 
 Paragrafen har behandlats i avsnitt 7.5.5. 
 16 § 
 Paragrafens  
 första stycke  
 reglerar dels förhållandet att den studerande och båda föräldrarna bor tillsammans, dels förhållandet att föräldrarna inte bor tillsammans och att den studerande bor växelvis hos dem. I båda fallen kan föräldrarna gemensamt anmäla till Försäkringskassan om bidraget ska lämnas till en av dem eller med hälften till vardera föräldern Begreppet varaktigt bor diskuteras i kommentaren till 7 §. 
 Av  
 andra stycket  
 framgår att om någon gemensam anmälan från föräldrarna om vem av dem som ska vara betalningsmottagare inte görs, betalas bidraget ut till den av föräldrarna som senast fick barnbidraget för den studerande. Om barnbidraget lämnades med hälften till vardera föräldern ska således gymnasiebidraget utbetalas med hälften till vardera föräldern. 
 381 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2013:52 
  
 17 § 
 Paragrafen anger att en omyndig studerande som är betalnings- mottagare för gymnasiebidraget har rätt att själv föra sin talan i ärenden som rör gymnasiebidraget. När en omyndig studerande kan vara betalningsmottagare för bidraget framgår av 15 § första stycket. 
 Enligt processuella regler företräder vårdnadshavaren sitt barn som ställföreträdare med stöd av föräldrabalkens bestämmelser. Detta gäller enligt huvudregeln så länge barnet är omyndigt. Denna bestämmelse innebär att vårdnadshavaren inte ensam företräder en omyndig studerande i de fall den studerande är betalnings- mottagare för bidraget. Den omyndige studerande har i sådana fall en självständig rätt att överklaga domar och beslut som rör gymnasiebidraget. Såväl den studerande som hans eller hennes vårdnadshavare kommer i allmänhet att ha ställning som part och har i sådana fall egen rätt att föra talan även om uppfattningarna skulle vara motstridiga. 
 Av bestämmelsen i 3 § framgår att en omyndig studerande själv får råda över gymnasiebidraget i den omfattning som följer av bl.a. denna bestämmelse. 
 Paragrafen har behandlats i avsnitt 7.5.6. 
 18 § 
 I paragrafen regleras förutsättningarna för att ha rätt till föräldra- tillägg. 
 Den  
 första punkten  
 anger förutsättningen att den studerande har barn som varaktigt bor hos den studerande. Begreppet varaktigt bor diskuteras i kommentaren till 7 §. 
 Den  
 andra punkten  
 anger förutsättningen att den studerande har rätt till gymnasiebidrag. Av bestämmelsen i 4 § framgår att en studerande har rätt till gymnasiebidrag om han eller hon bedriver studier som ger rätt till studiehjälp och om den bidragsgrundande inkomsten inte överstiger 210 000 kronor per år. Kopplingen till studiehjälpen innebär att rätten till föräldratillägget påverkas om en studerande förlorar rätten till studiehjälp på grund av ogiltig frånvaro. Hur den bidragsgrundande inkomsten ska beräknas framgår av bestämmelserna i  
 5–9 
  §§. 
 382 
  
 SOU 2013:52 
  
 Författningskommentarer 
  
 19 § 
 I paragrafen regleras storleken på stödet per månad. För det första barnet lämnas 3 500 kronor i månaden och för ytterligare barn lämnas 500 kronor per barn och månad. 
 20 § 
 Paragrafen föreskriver att föräldratillägg lämnas under studietiden vilket normalt innebär nio månader om året. 
 21 § 
 Av  
 första stycket  
 framgår att högst ett bidrag kan lämnas för varje barn. Detta gäller trots att båda föräldrarna uppfyller villkoren för rätt till bidraget. 
  
 Andra stycket  
 föreskriver att om båda föräldrarna uppfyller villkoren för rätt till föräldratillägg kan de gemensamt anmäla till Försäkringskassan om bidraget ska lämnas till en av dem eller med hälften till vardera föräldern. 
 Av  
 tredje stycket  
 framgår att om någon gemensam anmälan från föräldrarna om vem av dem som ska vara bidragsmottagare inte görs, lämnas bidraget till den av föräldrarna som senast fick barnbidrag för barnet. Om barnbidrag lämnas med hälften till vardera föräldern ska således även föräldratillägg lämnas med hälften till vardera föräldern. 
 22 § 
 Paragrafen föreskriver att det krävs en skriftlig ansökan om en studerande vill begära föräldratillägg och att en ansökan ska vara undertecknad av den studerande själv. 
 Av bestämmelsen i 3 § framgår att en omyndig studerande själv får ansöka om föräldratillägget enligt denna bestämmelse. 
 383 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2013:52 
  
 23 § 
 Enligt paragrafen ska föräldratillägg betalas ut till den studerande själv. Detta gäller även om han eller hon är omyndig. En undantagsbestämmelse finns i 24 § som föreskriver att föräldra- tillägget kan betalas ut till den studerandes förälder, någon annan lämplig person eller socialnämnden. 
 Av bestämmelsen i 3 § framgår att en omyndig studerande själv får ta emot och råda över föräldratillägget enligt bl.a. denna bestämmelse. 
 Paragrafen har behandlats i avsnitt 8.4.4. 
 24 § 
 Paragrafen föreskriver ett undantag från bestämmelsen i 23 §. Av bestämmelsen framgår att föräldratillägget för en omyndig studerande kan betalas ut till den studerandes förälder, någon annan lämplig person eller socialnämnden om det finns synnerliga skäl. Detta kan göras efter framställning av socialnämnden. Bidraget ska då användas för den studerandes bästa. Bestämmelsen ska tillämpas i rena undantagsfall och endast efter noggrann prövning. Ett ingripande bör inte ske för att få till stånd en viss användning av bidraget eller för att i allmänhet åstadkomma en klokare hushållning. Ett synnerligt skäl kan vara att det är klarlagt att bidraget används för att finansiera missbruk av alkohol, narkotika, eller spel. 
 En liknande reglering finns i fråga om utbetalning av gymnasiebidrag till annan, se 15 § andra stycket. 
 Paragrafen har behandlats i avsnitt 8.4.4. 
 25 § 
 Paragrafen anger att en omyndig studerande har rätt att själv föra sin talan i ärenden som rör föräldratillägget. 
 Enligt processuella regler företräder vårdnadshavaren sitt barn som ställföreträdare med stöd av föräldrabalkens bestämmelser. Detta gäller enligt huvudregeln så länge barnet är omyndigt. Denna bestämmelse innebär att vårdnadshavaren inte ensam företräder en omyndig studerande. Den omyndige studerande har en självständig rätt att överklaga domar och beslut som rör föräldratillägget. Såväl 
 384 
  
 SOU 2013:52 
  
 Författningskommentarer 
  
 den studerande som hans eller hennes vårdnadshavare kommer i allmänhet att ha ställning som part och har i sådana fall egen rätt att föra talan även om uppfattningarna skulle vara motstridiga. 
 Av bestämmelsen i 3 § framgår att en omyndig studerande själv får råda över föräldratillägget enligt bl.a. denna bestämmelse. 
 Paragrafen har behandlats i avsnitt 8.4.5. 
 26 § 
 Paragrafen anger att Försäkringskassan i sin handläggning ska tillämpa vissa bestämmelser i socialförsäkringsbalken. Det gäller bestämmelser om preskription, återbetalningsskyldighet, ränta, skyldighet att lämna uppgifter, skyldighet att anmäla ändrade förhållanden, undantag från sekretess, indragning eller nedsättning av ersättning, interimistiska beslut, ändring och omprövning samt överklagande. 
 27 § 
 I paragrafen regleras att en fordran på gymnasiebidrag eller föräldratillägg inte får överlåtas. 
 Av 7 kap. 1 § utsökningsbalken framgår att utmätning kan äga rum inte bara i lön utan även i vissa andra förmåner exempelvis ersättning på grund av utbildning. Ersättningar som är behovs- prövade ska enligt kommentaren till nämnda bestämmelse undantas från utmätning. Paragrafen reglerar därför att gymnasiebidrag och föräldratillägg inte får tas i anspråk genom utmätning. 
 En liknande reglering finns i fråga om fordran på studiestöd (studiehjälp och studiemedel), se 6 kap. 3 § studiestödslagen (1999:1395). 
 385 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2013:52 
  
 13.2 
  
 Förslaget till lag om ändring i socialförsäkringsbalken 
  
 15 kap. 
 5 § 
 Paragrafen ändras på så sätt att förlängt barnbidrag upphör för ett barn som går i gymnasiesärskolan. Ändringen är en följd av att en elev i gymnasiesärskolan, i likhet med andra gymnasieelever, får rätt till studiehjälp och studiemedel enligt studiestödslagen (1999:1395). 
 33 kap. 
 1 § 
 I paragrafen görs en konsekvensändring med anledning av att bestämmelserna om aktivitetsersättning för förlängd skolgång upphör att gälla. 
 8 § 
 Paragrafen har en helt ny lydelse. 
  
 Första stycket  
 reglerar en samordning mellan förmånerna aktivitetsersättning för nedsatt arbetsförmåga och studiestöd. Bestämmelsen innebär att aktivitetsersättning inte får lämnas till en försäkrad under samma tid som han eller hon har rätt till studiestöd enligt studiestödslagen (1999:1395). 
 I  
 andra stycket  
 införs en så kallad karenstid vid avbrott av studier. Aktivitetsersättning för nedsatt arbetsförmåga lämnas inte under två månader från tid för studieavbrottet. Därefter, under förutsättning att den försäkrade uppfyller de allmänna villkoren för aktivitetsersättning för nedsatt arbetsförmåga, lämnas aktivitets- ersättning. I tredje stycket finns en undantagsbestämmelse från karenstiden. 
 Av  
 tredje stycket  
 framgår att om den försäkrade hade giltiga skäl för att avbryta studierna ska bestämmelsen om karenstid inte tillämpas. Giltiga skäl att avbryta studierna kan vara om den försäkrades funktionsnedsättning förvärras av fortsatta studier, om 
 386 
  
 SOU 2013:52 
  
 Författningskommentarer 
  
 den försäkrades funktionsnedsättning allvarligt försvårar för honom eller henne att bedriva studier, eller om den försäkrade väljer att avbryta sina studier eftersom han eller hon har haft studiemedlets högre bidragsbelopp i högsta tillåtna tid enligt studiestödslagen och därför står utan försörjning. Den försäkrade har bevisbördan för att det föreligger giltiga skäl för studie- avbrottet. 
 Paragrafen har behandlats i avsnitt 9.7.5. 
 Övergångsbestämmelserna 
 Övergångsbestämmelserna har utformats på så sätt att aktivitets- ersättning för förlängd skolgång fortfarande lämnas till en försäkrad som före ikraftträdandet av lagen har påbörjat studier och för dessa beviljats sådan ersättning. Aktivitetsersättning för förlängd skolgång får lämnas under den tid som skolgången varar. Bestämmelsen om att hel aktivitetsersättning ska lämnas till en funktionshindrad som går i skolan oberoende av arbetsförmågans nedsättning, ska fortfarande tillämpas under denna tid. 
 387 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2013:52 
  
 13.3 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1110) om kommunernas skyldighet att svara för vissa elevresor 
  
 2 a § 
 Paragrafen, som är ny, införs för att bestämmelsen i 2 § är utformad på ett sätt som vid en strikt tolkning av bestämmelsen skulle innebära att de elever som går i gymnasieskolan, men som på grund av åldern ännu inte är berättigade till studiebidraget inom studiehjälpen och inte heller har studiehjälp i form av inackorderingsstöd, inte har rätt till ersättning för dagliga resor. 
 Paragrafen har behandlats i avsnitt 5.5.1. 
 2 b § 
 Paragrafen är ny och reglerar en samordning mellan ersättning för dagliga resor och andra förmåner. Bestämmelsen reglerar att ersättning för dagliga resor inte lämnas om eleven har rätt till inackorderingsstöd eller kostnadsfri skolskjuts. 
 Paragrafen har behandlats i avsnitten 5.5.1 och 6.3.3. 
 388 
  
 SOU 2013:52 
  
 Författningskommentarer 
  
 13.4 
  
 Förslaget till lag om ändring i studiestödslagen (1999:1395) 
  
 1 kap. 
 7 § 
 I paragrafen har orden extra tillägg tagits bort, som en följd av att stödet upphör. 
 2 kap. 
 1 § 
 I paragrafen har orden extra tillägg tagits bort, som en följd av att stödet upphör. Vidare har ordet inackorderingstillägg ersatts av 
 inackorderingsstöd, som en följd av att de statliga och kommunala stöden för inackordering slås samman till ett stöd som får namnet inackorderingsstöd. 
 I begreppet inackorderingsstöd inryms även det nya stödet, extra inackorderingsstöd för personer med funktionsnedsättning, som regleras i 2 a §. 
 1 a § 
 Paragrafen, som är ny, innebär ett undantag från bestämmelsen i 9 kap. 1 § föräldrabalken om att den som är under 18 år (underårig) är omyndig och inte själv får råda över sin egendom eller åta sig förbindelser. 
 Paragrafen anger att den omyndiga studerande har viss rättshandlingsförmåga över studiebidraget genom att han eller hon har rätt att själv ta emot och råda över bidraget i den omfattning som anges i de bestämmelser om utbetalning och talerätt som paragrafen hänvisar till. 
 Paragrafen har behandlats i avsnitt 11.7.6. 
 389 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2013:52 
  
 2 § 
 Paragrafen har ändrats på så sätt att bestämmelserna om inackorderingsstöd i nuvarande andra meningen dels har flyttats till en ny bestämmelse i 2 a §, dels har tagits bort. 
 2 a § 
 Paragrafen är ny. En motsvarande reglering som i  
 första stycket  
 fanns tidigare i 2 § och har endast ändrats redaktionellt. 
 I  
 andra stycket  
 anges att extra inackorderingsstöd för måltider och bostad får lämnas till en studerande med funktionsnedsättning. En förutsättning är att han eller hon har rätt till inackorderingsstöd enligt bestämmelsen i första stycket. 
 Vidare utformas paragrafen så att det i  
 tredje stycket  
 upplyses om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om rätten till inackorderingsstöd. 
 Paragrafen har behandlats i avsnitt 6.3.2. 
 3 § 
 I paragrafens  
 första stycke  
 har orden extra tillägg tagits bort, som en följd av att stödet upphör. Vidare har ordet 
 inackorderingstillägg ersatts av inackorderingsstöd, som en följd av att de statliga och kommunala stöden för inackordering slås samman till ett stöd som får namnet inackorderingsstöd. 
 5 § 
 I paragrafens  
 andra stycke  
 införs en ny bestämmelse om att studiehjälp inte lämnas vid ogiltig frånvaro från den verksamhet som ingår i utbildningen. 
 Vidare upplyses i  
 tredje stycket  
 om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare före- skrifter om när studiehjälp inte ska lämnas vid ogiltig frånvaro. 
 Paragrafen har behandlats i avsnitt 10.7. 
 390 
  
 SOU 2013:52 
  
 Författningskommentarer 
  
 6 § 
 Paragrafens  
 första stycke  
 anger att studiehjälp, dvs. studiebidrag och inackorderingsstöd, ska lämnas per vecka under den tid av läsåret som den studerande bedriver studier. 
 Bestämmelsen i  
 andra stycket  
 har flyttats från nuvarande första stycket. 
 Paragrafen har behandlats i avsnitt 2.5.4. 
 7 § 
 Paragrafen, som har en ny lydelse, upplyser om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om storleken av studiebidraget och inackorderingsstödet. 
 9 § 
 I paragrafens  
 första stycke  
 har två av förutsättningarna för att studiehjälp ska lämnas för studier utanför Sverige tagits bort. Det gäller förutsättningarna att studierna inte med lika stor fördel kan bedrivas vid en svensk läroanstalt och att studierna svarar mot eller är jämförbara med studier vid en svensk läroanstalt eller en utbildning som är studiehjälpsberättigande. Benämningen utlands- studier förs in för studier utanför Sverige. En liknande reglering föreslås i prop. 2012/13:152 i 3 kap. 23 §. 
 I  
 andra stycket  
 införs en ny bestämmelse om att för studier utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och Schweiz, får studiehjälp endast lämnas om studierna inte med lika stor fördel kan bedrivas vid en svensk läroanstalt. 
  
 Tredje stycket  
 innehåller en upplysning om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar ytterligare föreskrifter om när studiehjälp får lämnas för utlandsstudier. 
 Paragrafen har behandlats i avsnitt 3.10. 
 14 § 
 Paragrafen har en helt ny lydelse. I  
 första stycket  
 anges att studie- bidrag ska betalas ut till den studerande själv. Detta gäller som huvudregel även om han eller hon är omyndig. Av bestämmelsen i 
 391 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2013:52 
  
 1 a § framgår att en omyndig studerande själv får ta emot och råda över studiebidraget enligt bl.a. denna bestämmelse. 
  
 Andra stycket  
 föreskriver att inackorderingsstöd ska betalas ut till den studerandes vårdnadshavare, men om den studerande är myndig ska stödet betalas ut till honom eller henne själv. 
 I  
 tredje stycket  
 anges att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om undantag från utbetalningsreglerna. 
 Paragrafen har behandlats i avsnitten 11.7.1 och 11.7.3. 
 15 § 
 Paragrafen som är ny, anger att en omyndig studerande har rätt att själv föra sin talan i ärenden som rör studiebidraget. 
 Enligt processuella regler företräder vårdnadshavaren sitt barn som ställföreträdare med stöd av föräldrabalkens bestämmelser. Detta gäller enligt huvudregeln så länge barnet är omyndigt. Denna bestämmelse innebär att vårdnadshavaren inte ensam företräder en omyndig studerande. Den omyndige studerande har en självständig rätt att överklaga domar och beslut som rör studiebidraget. Såväl den studerande som hans eller hennes vårdnadshavare kommer i allmänhet att ha ställning som part och har i sådana fall egen rätt att föra talan även om uppfattningarna skulle vara motstridiga. 
 Av bestämmelsen i 1 a § framgår att en omyndig studerande själv får råda över studiebidraget enligt bl.a. denna bestämmelse. 
 Paragrafen har behandlats i avsnitt 11.7.4. 
 16 § 
 Paragrafen innehåller en upplysning om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om tillämpningen av kapitlet om studiehjälp. 
 392 
  
 SOU 2013:52 
  
 Författningskommentarer 
  
 3 kap. 
 6 § 
 I paragrafens  
 andra punkt  
 införs skolformerna gymnasiesärskola och särskild utbildning för vuxna, som en konsekvens av att personer med funktionsnedsättning förs in i studiestödssystemet. 
 Paragrafen har behandlats i avsnitt 9.7.4. 
 13 § 
 Paragrafen har tre nya stycken som innehåller bestämmelser om studerande med funktionsnedsättning. 
 I  
 fjärde stycket  
 föreskrivs att en studerande som på grund av sin funktionsnedsättning ännu inte har avslutat sin skolgång vid ingången av andra kalenderhalvåret det år då han eller hon fyller 20 år, ska ha rätt till studiemedlets högre bidragsbelopp. Detta gäller vid studier vid en läroanstalt eller utbildning som är studiehjälpsberättigande eller studiemedelsberättigande från och med det andra kalenderhalvåret det år då den studerande fyller 20 år. Det högre bidragsbeloppet lämnas under den tid som skolgången varar, men med den begränsning i tiden som följer av 8 §. 
 Av  
 femte stycket  
 framgår att om en studerande på grund av sin funktionsnedsättning inte förmår att bedriva studier på heltid, har han eller hon ändå rätt till det högre bidragsbelopp som lämnas för studier på heltid. Ett krav är dock att den studerande bedriver studier på minst halvtid. 
 Enligt  
 sjätte stycket  
 har en studerande med funktionsnedsättning som studerar på grundskole- eller gymnasienivå inte rätt till studielån. 
 Paragrafen har behandlats i avsnitt 9.7.1. 
 5 kap. 
 3 § 
 I paragrafen görs en ändring med anledning av att studiebidrag som huvudregel ska utbetalas till omyndiga studerande. En omyndig studerande ska då själv vara betalningsskyldig för återkrav. En 
 393 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2013:52 
  
 förutsättning är dock att den studerande var betalningsmottagare för bidraget. Om den studerandes förmyndare var betalnings- mottagare är han eller hon betalningsskyldig. 
 Paragrafen har behandlats i avsnitt 11.7.5. 
 Övergångsbestämmelserna 
 I  
 andra punkten  
 finns en bestämmelse om samordning mellan förmånerna aktivitetsersättning för förlängd skolgång och studie- medel under den övergångstid som studerande med funktions- nedsättning kan beviljas aktivitetsersättning för att avsluta sina studier. Bestämmelsen innebär att studiemedel med det högre bidragsbeloppet inte får lämnas till en studerande under samma tid som aktivitetsersättning för förlängd skolgång lämnas. 
 I  
 tredje punkten  
 finns en särskild övergångsreglering för rätt till inackorderingsstöd. En studerande som har beviljats det statliga inackorderingstillägget enligt äldre bestämmelser eller det kommunala inackorderingsstödet för att studera på viss utbildning, ska ha rätt till det nya statliga inackorderingsstödet för att slutföra utbildningen. 
 394 
  
 SOU 2013:52 
  
 Författningskommentarer 
  
 13.5 
  
 Förslaget till lag om ändring av lagen (2009:1053) om förmögenhet vid beräkning av vissa förmåner 
  
 1 § 
 I paragrafen har orden studiehjälp i form av extra tillägg tagits bort, som en följd av att stödet upphör. 
 6 § 
 I paragrafen har orden rätt till studiehjälp i form av extra tillägg tagits bort, som en följd av att stödet upphör. 
 395 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2013:52 
  
 13.6 
  
 Förslaget till lag om ändring i skollagen (2010:800) 
  
 18 kap. 
 35 § 
 Paragrafen innehåller bestämmelser om skolskjuts för elever i gymnasiesärskola med enskild huvudman. 
 I  
 första stycket  
 tas orden inom hemkommunen bort. Ändringen innebär att elever i gymnasiesärskola med enskild huvudman även får rätt till kostnadsfri skolskjuts om skolan är belägen i en annan kommun än hemkommunen. 
 Paragrafen har behandlats i avsnitt 6.3.3. 
 35 a § 
 I paragrafen, som är ny, införs i  
 första stycket  
 en bestämmelse om att en elev som går i en gymnasiesärskola med enskild huvudman i en annan kommun än sin hemkommun och som är inackorderad i den kommunen, har rätt till skolskjuts mellan inackorderings- bostaden och skolan. 
 Enligt  
 andra stycket  
 ska skolkommunen anordna skolskjutsen och kostnaderna för detta ska ersättas av elevens hemkommun. Skolkommunen är dock inte skyldig att anordna skolskjuts om organisatoriska svårigheter uppstår för kommunen eller ekonomiska svårigheter uppstår för elevens hemkommun. 
 Paragrafen har behandlats i avsnitt 6.3.3. 
 20 kap. 
 19 § 
 Paragrafen har ändrats så att bestämmelsen i nuvarande  
 andra stycket tredje meningen  
 har tagits bort, som en konsekvens av att det kommunala inackorderingsstödet har upphört. 
 396 
 Litteraturförteckning 
 Arbetsgruppen för studiestöd i Norden (2011)  
 Hopkins och EU 2010 
  
 – ur ett studiestödsperspektiv 
 .  
  
 2011-02-17. 
  
 Centrala studiestödsnämnden (1991)  
 Det kommunala ansvaret för inackorderade elever 
 . Rapport från CSN. 
 Centrala studiestödsnämnden (2010)  
 Återkravsfordrans utveckling 
 . 
 Centrala studiestödsnämnden (2011a)  
 Svenskt studiestöd i europeiskt perspektiv 
 . Rapport från CSN. 
 Centrala studiestödsnämnden (2011b)  
 Studiestödet 2010 
 . Rapport från CSN. 
 Centrala studiestödsnämnden (2012a)  
 Studerande med extra tillägg 
  
 – en grupp i förändring 
 . Rapport från CSN. 
  
 Centrala studiestödsnämnden (2012b)  
 CSN:s årsredovisning 2012 
 . 
 Centrala studiestödsnämnden (2012c)  
 Beslutsorsak skolk – indragen studiehjälp på grund av otillåten frånvaro i gymnasieskolan 
 . Rapport från CSN. 
 Centrala studiestödsnämnden och Kronofogden (2013)  
 Slutrapport från Samverkansprojektet CSN/KFM 
 . 
  
 Ds 2004:54  
 Ett barntillägg till studerande 
 . 
  
 Ds 2007:52  
 Vårdbidrag. Familjepolitisk reform 
 . 
  
 Försäkringskassans vägledning 2004:9  
 Sjukersättning och aktivitets- ersättning – rätt till ersättning, beräkning m.m.  
 Version 15. 
  
 Försäkringskassan (2005)  
 Utbetalning av familjeförmåner med stöd av  
 EG-lagstiftningen 
  under 2004 
 . Försäkringskassan Analyserar 2005:3. 
  
 Försäkringskassans vägledning 2007:1  
 Sjukersättning och aktivitets- ersättning – under tiden med ersättning 
 . Version 9. 
  
 Försäkringskassan (2007a)  
 Utbetalning av familjeförmåner år 2006 med stöd av  
 EG-lagstiftningen 
 . 
  
  Försäkringskassan Analyserar 2007:10. 
  
 397 
  
 Litteraturförteckning 
  
 SOU 2013:52 
  
 Försäkringskassan (2007b)  
 Förlängd skolgång – en ny väg in i aktivitetsersättning 
 . Försäkringskassan redovisar 2007:7. 
  
 Försäkringskassan (2010)  
 Aktivitetsersättning över tid 
 . PM  
 2010-05- 
  06. 
  
 Försäkringskassan (2012a)  
 Tio år med aktivitetsersättning – en studie av situationen för unga med aktivitetsersättning på grund av nedsatt arbetsförmåga.  
 Redovisning av regeringsuppdrag, Dnr  
  
 06961-2011. 
  
 Försäkringskassan (2012)  
 Försäkringskassans årsredovisning 2012 
 . 
  
 Robinson, E. (2012)  
 Fri rörlighet för familjer – en normativ analys av föräldrapenningen och  
 EU-rätten 
 . 
  
 Inspektionen för socialförsäkringen (2011)  
 Unga med aktivitets- ersättning 
 . Rapport 2011:10. 
 Remisspromemoria (2010)  
 Olovlig frånvaro i skolan 
 . Dnr. U2010/4389/G. 
 Regeringens proposition 1947:220  
 Förslag till allmänna barnbidrag 
 . 
 Regeringens proposition 1964:138  
 Studiesocialt stöd till studerande ungdom 
  
 Regeringens proposition 1973:63  
 Studiesocialt stöd  
 Regeringens proposition 1979/80:1  
 Om socialtjänsten 
 . 
 Regeringens proposition 1983/84:127  
 Om förbättrad studiehjälp och vissa sjukförsäkringsfrågor 
 . 
 Regeringens proposition 1987/88:116  
 Om studiemedel.  
 Regeringens proposition 1990/91:18  
 Om ansvaret för skolan. 
  
 Regeringens proposition 1990/91:85  
 Växa med kunskaper – om gymnasieskolan och vuxenutbildningen 
 . 
 Regeringens proposition 1991/92:100  
 Med förslag till statsbudget för budgetåret 1992/93 
 . 
 Regeringens proposition 1992/93:159  
 Om stöd och service till vissa funktionshindrade 
 . 
 Regeringens proposition 1999/2000:10  
 Ett reformerat studiestöds- system. 
  
 Regeringens proposition 2000/01:96  
 Sjukersättning och aktivitets- ersättning i stället för förtidspension 
 . 
 Regeringens proposition 2004/05:111  
 Förstärkning av studiestödet 
 . 
 Regeringens proposition 2005/06:134  
 Anpassningar av studiestödet till vissa  
  
 EG-direktiv, 
  
  m.m. 
  
 Regeringens proposition 2008/09  
 Högre krav och kvalitet i den nya gymnasieskolan 
 . 
 398 
  
 SOU 2013:52 
  
 Litteraturförteckning 
  
 Regeringens proposition 2008/09:203  
 Beräkning av förmögenhet vid fastställande av vissa förmåner 
 . 
 Regeringens proposition 2009/10:141  
 Rättvist och effektivt – förändringar i studiestödssystemet 
 . 
 Regeringens proposition 2009/10:165  
 Den nya skollagen – för kunskap, valfrihet och trygghet 
 . 
 Regeringens proposition 2011/12:50  
 En gymnasiesärskola med hög kvalitet 
 . 
 Regeringens proposition 2012/13:1  
 Budgetpropositionen för 2013 
  
 Regeringens proposition 2012/13:148  
 Genomförande av blåkortsdirektivet. 
  
 Regeringens proposition 2012/13:152  
 Studiemedel i en globaliserad värld 
  
 SOU 1963:48  
 Bättre studiehjälp 
 . 
  
 SOU 1993:115  
 Social trygghet och EES.  
 SOU 1996:90  
 Sammanhållet studiestöd 
 . 
  
 SOU 2002:116  
 EU:s utvidgning och arbetskraftens fria rörlighet 
 . 
  
 SOU 2008:102  
 Brist på brådska – en översyn av aktivitets- ersättningen 
 . 
  
 SOU 2011:8  
 Den framtida gymnasiesärskolan – en likvärdig utbildning för ungdomar med utvecklingsstörning 
 . 
  
 SOU 2011:26  
 Studiemedel för gränslös kunskap 
 . SOU 2011:40  
 Månadsuppgifter – snabbt och enkelt 
 . 
  
 SOU 2013:13  
 Ungdomar utanför gymnasieskolan – ett förtydligat ansvar för stat och kommun 
 . 
  
 Socialstyrelsen (2012)  
 Stöd till barn och unga med funktions- nedsättning – handbok för rättstillämpning vid handläggning och utförande av  
 LSS-insatser 
 . 
  
 Statskontoret (2009)  
 Rätt men ändå fel – en granskning av Centrala studiestödsnämndens arbete för att förhindra felaktiga utbetalningar.  
 Rapport från statskontoret 2009:9. 
  
 Statskontoret (2010)  
 Kostnadsfördelning för elever vid riks- gymnasierna och principer för statens ersättning till anordnande kommuner.  
 Redovisning av regeringsuppdrag (Dnr  
  
 2009/113-5). 
  
 Ungdomsstyrelsen (2012)  
 Unga idag 2012. En beskrivning av ungdomars villkor 
 . Ungdomsstyrelsens skrifter 2012:02. 
  
 Bryant, G (1996)  
 Föräldrabalken och internationell föräldrarätt 
 . Norstedts blå bibliotek. 
  
 399 
 Bilaga 1 
 Kommittédirektiv 2011:122 
 Modernisering av studiehjälpen och anpassning av studiestödet till nya studerandegrupper 
 Beslut vid regeringssammanträde den 22 december 2011 
 Sammanfattning 
 En särskild utredare ska föreslå hur studiehjälpen kan effektiviseras, moderniseras och renodlas och hur den grupp som i dag studerar med aktivitetsersättning eller förlängt barnbidrag ska kunna få ersättning från studiestödssystemet. 
 Utredaren ska bl.a. 
  
 föreslå hur studiehjälpens utbildningspolitiska respektive familjeekonomiska syften kan renodlas, 
  
 lämna förslag på hur studiehjälpssystemet ska vara utformat, 
  
 kartlägga och analysera hur andra länders stöd motsvarande den svenska studiehjälpen klassificeras  
  
 EU-rättsligt, 
  
 föreslå hur de som omfattas av rätt till aktivitetsersättning vid förlängd skolgång eller förlängt barnbidrag i stället kan få ersättning från studiestödssystemet och ta reda på vilka konsekvenser det får för de studerandes ekonomiska situation och för statens budget, och 
  
 lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 Uppdraget ska redovisas senast den 30 juni 2013. 
 401 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiehjälpen ska ses över i sin helhet och studiestödet ska anpassas till nya studerandegrupper 
 Studiehjälpen infördes i sin moderna form 1964. Stödet har sedan det infördes haft en i stort sett oförändrad utformning. De grundläggande principerna som låg bakom införandet var att studiehjälpen skulle ingå som ett led i utbildningspolitiken och utgöra en del av samhällets stöd till barnfamiljerna. Studiehjälpen skulle vara ett stöd i samhällets strävan att ge alla ungdomar - oberoende av social och ekonomisk bakgrund och oavsett bostadsort - möjlighet att få den utbildning de hade förutsättningar och intresse för. 
 Vissa förändringar har dock genomförts genom åren. Stödet består i dag av studiebidrag som huvudsakligen lämnas till heltids- studerande i gymnasieskolan, extra tillägg som kan lämnas till studerande från inkomstsvaga hushåll och inackorderingstillägg som kan lämnas till vissa studerande som måste bo inackorderade på skolorten. I studiehjälpen ingår även bidrag för dagliga resor till utlandsstuderande. 
 Centrala studiestödsnämnden (CSN) fattar beslut om en elev har rätt till studiehjälp och ansvarar för utbetalning av stödet enligt bestämmelserna i studiestödslagen (1999:1395) och studiestöds- förordningen (2000:655). 
 Den 1 juli 2011 började en ny skollag (2010:800) att tillämpas, och hösten 2011 började de första eleverna i den reformerade gymnasieskolan. En viktig nyhet är att regelverket så långt som möjligt gäller för såväl offentliga som enskilda huvudmän. Tidigare omfattades de fristående skolorna av bestämmelserna endast om det uttryckligen angavs. 
 Studiebidraget och det extra tillägget inom studiehjälpen betraktas som familjeförmåner enligt förordning (EG) nr 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen (denna förordning ersatte den 1 maj 2010 förordning [EEG] nr 1408/71 om tillämpningen av system för social trygghet m.m.). Inackorderings- tillägget betraktas dock som en social förmån enligt förordning (EU) nr 492/2011 om arbetskraftens fria rörlighet inom unionen. Eftersom delar av studiehjälpen betraktas som familjeförmåner, kan ett barn till en person som omfattas av förordningen 883/2004 ha rätt till svensk studiehjälp oavsett var barnet fysiskt befinner sig under förutsättning att barnet studerar på gymnasial nivå i ett annat land inom EES eller i Schweiz. 
 402 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bilaga 1 
  
 I dag finns det studerande som får annat stöd än studiestöd, dvs. studiemedel eller studiehjälp, under sin studietid. Ett exempel är studerande som med anledning av en funktionsnedsättning har s.k. förlängd skolgång och som kan beviljas aktivitetsersättning för att avsluta sina grundläggande studier. Dessa studerande återfinns inom bl.a. gymnasiesärskolan, vuxenutbildningen för utvecklings- störda (särvux) och folkhögskolan. Utredningen om en översyn av aktivitetsersättningen ansåg att detta är en olycklig särlösning och att det ordinarie studiestödssystemet, dvs. främst studiemedel och studiehjälp, bör tillgodose behovet av ekonomiskt stöd oavsett om en person har en funktionsnedsättning eller inte. Utredningen föreslog därför i sitt betänkande Brist på brådska - en översyn av aktivitetsersättningen (SOU 2008:102) att denna studerandegrupp skulle överföras till studiestödssystemet. Även Gymnasiesärskoleutredningen bedömde i sitt betänkande Den framtida gymnasiesärskolan - en likvärdig utbildning för ungdomar med utvecklingsstörning (SOU 2011:8) att förslagen i betänkandet om aktivitetsersättningen skyndsamt bör genomföras så att t.ex. den aktivitetsersättning som i dag finns vid förlängd skolgång avvecklas och att det förlängda barnbidraget till elever i gymnasiesärskolan ersätts med studiehjälp på samma grunder som för elever i gymnasieskolan. 
 Uppdraget att effektivisera, modernisera och renodla studiehjälpen 
 En utgångspunkt för de förändringar som utredaren föreslår inom studiehjälpen är att dessa ska finansieras inom nuvarande ekonomiska ramar för anslaget 1:1 Studiehjälp m.m. inom utgiftsområde 15 Studiestöd. När det gäller stöd till inackordering får utredaren föreslå finansiering från utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till kommuner, eftersom kommunerna tillfördes medel för denna verksamhet enligt förslag i budgetpropositionen för 1992 (prop. 1991/92:100, bil. 9, bet. 1991/92:UbU8, rskr. 1991/92:94). Om utredaren finner att den behovsprövade delen av studiehjälpen ska föras över till ett stödsystem inom ett annat utgiftsområde, ska fullständig finansiering ske från anslaget 1:1 Studiehjälp m.m. inom utgiftsområde 15 Studiestöd. 
 403 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2013:52 
  
 Vilken inriktning och vilket mål ska studiehjälpen ha? 
 Av de elever som avslutade grundskolan läsåret 2009/10 gick nästan 99 procent vidare till gymnasieskolan läsåret 2010/11. Detta kan jämföras med att mindre än hälften av eleverna fortsatte att studera efter grundskolan 1964. 
 I dag saknas ett uttalat mål som är specifikt för studiehjälpen. Studiehjälpen hanteras i dag inom det utbildningspolitiska området men har tydliga familjepolitiska inslag, t.ex. genom att nivån på studiebidraget följer barnbidraget och att ett extra tillägg kan lämnas till familjer med svag ekonomi. Denna kombination av utbildnings- och familjepolitik har gjort det svårt att följa upp och utvärdera stödet, eftersom det är oklart mot vilket mål stödet ska utvärderas. Det finns också en koppling mellan studiehjälpen och bedömningen av rätt till vissa familjeekonomiska stöd. En elev som har studiehjälp kan räknas in i underlaget vid bedömningen av rätt till bostadsbidrag för hemmavarande barn, underhållsstöd och flerbarnstillägg även om han eller hon har fyllt 18 år. Detta innebär att om en elev av någon anledning förlorar sin rätt till studiehjälp kan familjen även förlora andra ekonomiska stöd. Under  
 2000-talet 
  har olika inriktningar av studiehjälpen föreslagits. Studiehjälpsutredningen som lämnade sitt betänkande Ekonomiskt stöd vid ungdomsstudier (SOU 2003:28) i mars 2003 förordade en mer familjepolitisk inriktning medan det i departementspro- memorian Ett nytt studiestöd till unga studerande (U2004/418/SF) 2004 föreslogs en tydligare utbildningspolitisk målsättning. 
 Målen för studiestödssystemet som helhet slogs fast i samband med studiestödsreformen 2001 (prop. 1999/2000:10, bet. 1999/2000:UbU7, rskr. 1999/2000:96). Studiestödet ska verka rekryterande och bidra till ett högt deltagande i utbildning. Det ska utjämna skillnader mellan individer och grupper i befolkningen och i och med det bidra till ökad social rättvisa. Vidare ska studiestödet ha en god effekt på samhällsekonomin över tiden. 
 Tidigare angavs i CSN:s regleringsbrev att målet för studie- hjälpsverksamheten skulle vara att undanröja ekonomiska, geografiska och sociala hinder för gymnasiala studier. Detta mål har dock inte varit föremål för riksdagens ställningstagande och något sådant mål anges inte sedan 2008 i CSN:s regleringsbrev. Det behövs således en översyn av inriktning och mål för studiehjälpen. 
 Utredaren ska 
  
 -  
 se över studiehjälpen i sin helhet, 
 404 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bilaga 1 
  
 - 
  
 föreslå hur studiehjälpens utbildningspolitiska respektive familjeekonomiska syften kan renodlas, 
  
 - 
  
 föreslå vilken inriktning och vilket mål studiehjälpen ska ha, 
  
 - 
  
 ta ställning till om det bör finnas en koppling mellan studiehjälpen och vissa övriga familjeekonomiska stöd samt vid behov föreslå förändringar, och 
  
 - 
  
 lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 Vilka ändringar behöver göras i regelverket? 
 Det är nödvändigt att effektivisera, modernisera och renodla studiehjälpen samt att klargöra hur inackorderingstillägget och det extra tillägget inom studiehjälpen ska vara utformade. När det gäller studiebidraget ska dock utgångspunkten vara att belopps- nivån även fortsättningsvis ska följa det allmänna barnbidraget. 
 Studiebidrag lämnas i dag med 1 050 kronor per månad under tio månader per år. Storleken på det extra tillägget är beroende av elevens och föräldrarnas beräknade sammanlagda inkomster och förmögenhet. Inackorderingstillägget lämnas med ett belopp som är beroende av avståndet mellan föräldrahemmet och skolan. Under 2010 fick närmare 485 000 elever studiebidrag. Av dessa elever fick drygt tre procent extra tillägg och cirka två procent inackorderings- tillägg. 
 Studiehjälp ska inte lämnas vid olovlig frånvaro. Enligt gällande bestämmelser i studiestödslagen får studiehjälp i huvudsak bara lämnas för heltidsstudier. CSN har meddelat föreskrifter om vad som ska anses vara studier på heltid och om undantag från kravet på heltidsstudier. Olovlig frånvaro, dvs. frånvaro som inte beror på sjukdom eller liknande, kan medföra att eleven förlorar rätten till studiehjälp. Detta kan i sin tur innebära att familjen förlorar rätten till andra ekonomiska stöd som t.ex. förlängt underhållsstöd och bostadsbidrag. De ekonomiska konsekvenserna av indragen studiehjälp kan således bli betydande för såväl eleven som hans eller hennes familj. Frågan om olovlig frånvaro har setts över i ett bredare perspektiv i departementspromemorian Olovlig frånvaro i skolan (U2010/4389/S). Under hösten 2011 har CSN påbörjat ett arbete med att förändra skolornas inrapportering av otillåten frånvaro. Detta innebär att skolorna ska rapportera otillåten frånvaro till CSN i ett tidigare skede, vilket regeringen välkomnar. 
 405 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2013:52 
  
 Frågan om studiehjälp vid olovlig frånvaro behöver dock belysas ytterligare, bl.a. när det gäller bestämmelsernas utformning. 
 Möjligheten att få studiehjälp för studier utomlands är begränsad. Studiehjälp för studier inom Norden får lämnas om utbildningen är ställd under statlig tillsyn i det land där studierna bedrivs och om studierna omfattar minst tre månaders heltids- undervisning. För rätt till studiehjälp för studier i ett land utanför Norden krävs bl.a. att studierna inte med lika stor fördel kan bedrivas vid en svensk läroanstalt. Under 2010 hade cirka 1 000 elever studiehjälp för studier utomlands. 
 Den  
 EU-rättsliga 
  utvecklingen och den ökade internationella rörligheten under senare år har medfört att den nationella lagstiftningen på området behöver uppdateras. CSN har sedan en tid tillbaka ändrat tillämpningen av vissa bestämmelser för rätt till studiehjälp vid utlandsstudier med hänsyn till  
 EU-rätten. 
  Bestämmelserna i studiemedelssystemet har redan setts över bl.a. mot en  
 EU-rättslig 
  bakgrund av Utredningen om ett rättvisare och enklare studiemedelssystem för utlandsstudier i en globaliserad värld. Utredaren har lämnat betänkandena Förbättrad återbetalning av studieskulder (SOU 2010:54) och Studiemedel för gränslös kunskap (SOU 2011:26). Det är lämpligt att anpassningen till EU- rätten även görs när det gäller studiehjälp för studier utomlands. Den ökade rörligheten kan också innebära att elever kan vara aktuella för stöd från olika länder samtidigt. 
 Gymnasiereformen syftar till att bättre förbereda ungdomar för ett kommande yrkesliv och vidare studier. Den tidigare möjligheten att inrätta specialutformade program liksom lokala inriktningar har tagits bort, samtidigt har antalet nationella program och inriktningar ökat jämfört med tidigare. Statens skolverk får också besluta om särskilda varianter inom de nationella programmen och om riksrekryterande utbildningar med egna examensmål. Detta innebär bl.a. att eleverna ges ökade möjligheter att studera på annan ort än hemorten. Det är därför viktigt att det också är ekonomiskt möjligt för eleven att kunna studera på annan ort. 
 Samordningsbestämmelser ska säkerställa att ersättningar från två olika trygghetssystem inte lämnas samtidigt för samma ändamål. Vidare ska samordningsbestämmelser inom studiestöds- området verka för att studiestöd inte lämnas från flera länder samtidigt. Bestämmelserna är principiellt viktiga för att samhällets trygghetssystem ska fungera väl. 
 406 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bilaga 1 
  
 För närvarande regleras en stor del av studiehjälpen i CSN:s allmänna råd och föreskrifter om studiehjälp (CSNFS 2001:6). 
 Utredaren ska 
  
 lämna förslag på hur studiehjälpssystemet ska vara utformat, 
  
 se över nuvarande utformning av inackorderingstillägget och det extra tillägget inom studiehjälpen, 
  
 analysera de nuvarande bestämmelserna, tillämpningen och dess konsekvenser för elevens hushåll när det gäller indragning av studiehjälp på grund av otillåten frånvaro och vid behov föreslå förändringar, 
  
 se över och vid behov föreslå förändringar när det gäller skolornas rapportering av olovlig frånvaro till CSN, 
  
 klargöra om nuvarande regler om studiehjälp vid utlandsstudier är förenliga med  
  
 EU-rätten 
  och vid behov föreslå hur dessa regler kan anpassas till  
 EU-rätten, 
  
 överväga om regleringen av studiehjälpen i högre grad än i dag ska regleras i lag och förordning, 
  
 utreda om det finns behov av en samordningsbestämmelse om vilka ersättningar från trygghetssystemen som inte ska kunna lämnas samtidigt som studiehjälp, och 
  
 lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 Ska studiehjälpen innehålla en behovsprövad del? 
 Det extra tillägget inom studiehjälpen har i dag den tydligaste familjeekonomiska karaktären, eftersom rätten till stödet prövas utifrån elevens och föräldrarnas beräknade inkomster och eventuella förmögenhet. 
 Utredaren ska 
  
 analysera och ta ställning till om studiehjälpen ska innehålla en behovsprövad del och i så fall föreslå lämpliga inkomstgränser och inkomstunderlag för denna del, 
  
 i det fall utredaren finner att studiehjälpen inte ska omfatta en behovsprövad del, föreslå hur resurserna i stället ska användas, och 
  
 lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 407 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2013:52 
  
 Vem ska ha ansvaret för stöd till inackordering och vissa dagliga resor? 
 Villkoren för elever i kommunala respektive fristående gymnasie- skolor ska vara lika. Ansvaret för stöd till inackordering är i dag delat mellan elevernas hemkommuner och staten. Kommunerna ansvarar enligt 5 kap. 33 § skollagen (1985:1100) och 15 kap. 32 § nya skollagen (2010:800) för stödet till elever i skolor med offentlig huvudman. Staten ger, via CSN, inackorderingstillägg till elever i skolor med enskilda huvudmän. Det delade ansvaret innebär bl.a. att de belopp som lämnas till elever i kommunala respektive fristående skolor skiljer sig åt. Det är viktigt att villkoren blir lika för elever i kommunala respektive fristående skolor. 
 I lagen (1991:1110) om kommunernas skyldighet att svara för vissa elevresor regleras att kommunerna ska svara för kostnaderna för dagliga resor mellan bostaden och skolan för alla elever som har rätt till studiehjälp, oavsett om studierna bedrivs i Sverige eller utomlands. Elever som studerar utomlands har också rätt till bidrag för dagliga resor enligt förordningen om bidrag till utlands- studerande för dagliga resor. Dessa bestämmelser finns införda i CSN:s författningssamling (CSNFS 1983:17). Elever som studerar utomlands har således rätt till bidrag för dagliga resor enligt två olika regelverk. 
 Utredaren ska 
  
 analysera och ta ställning till om det är CSN eller kommunerna som ska ha ansvaret för stöd till inackordering och föreslå hur ett sådant stöd ska utformas, 
  
 analysera och ta ställning till om det är CSN eller kommunerna som ska ha ansvaret för stöd för dagliga resor till elever som studerar utomlands, 
  
 i det fall utredaren föreslår att kommunerna ska få ett utökat ansvar för stöd till inackordering och för stöd till dagliga resor till elever som studerar utomlands, göra en proportionalitets- bedömning enligt 14 kap. 3 § regeringsformen, och 
  
 lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 408 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bilaga 1 
  
 Unga studerande som är föräldrar 
 Ungdomar utan utbildning har svårt att etablera sig på arbets- marknaden. Det är därför av stor vikt att unga föräldrar återupptar och slutför sin gymnasieutbildning efter föräldraledigheten. En förälder som inte har fyllt 21 år och som under sin föräldraledighet har uppburit försörjningsstöd för sig själv och sitt barn riskerar att förlora försörjningsstödet när han eller hon återupptar sina studier i gymnasieskolan. Anledningen är att det saknas lagstöd för att få försörjningsstöd under den tid man går i gymnasieskolan. Det ekonomiska ansvaret övergår då till den unga förälderns egna föräldrar, eftersom dessa har försörjningsplikt så länge den unga föräldern går i gymnasieskolan och inte har fyllt 21 år. Försörjningsplikten omfattar i dessa fall endast det egna barnet och inte barnbarnet, vilket kan innebära att den unga föräldern avstår från att fullfölja sin gymnasieutbildning. 
 Utredaren ska 
  
 kartlägga den ekonomiska situationen för studerande med barn och vid behov ta ställning till om studiehjälpen bör omfatta ett tillägg för studerande med barn eller om ersättning bör lämnas genom annat offentligrättsligt stöd, 
  
 föreslå hur tillägget i så fall ska utformas, och 
  
 lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 Utbetalning av studiehjälp i vissa fall 
 Om en elev är omyndig, betalas studiehjälp i dag ut till elevens vårdnadshavare. Om det finns särskilda skäl, kan studiehjälp betalas ut till en socialnämnd eller någon annan för att användas till den omyndiges utbildning och uppehälle. När det gäller utbetalning till en socialnämnd eller någon annan stämmer inte bestämmelserna om studiehjälp och barnbidrag överens. Det är i dag svårare för CSN att betala ut studiehjälp till en socialnämnd eller någon annan än vad det är för Försäkringskassan att betala ut barnbidrag. Möjligheten att betala ut studiehjälp till en socialnämnd eller någon annan behöver därför ses över. 
 Utredaren ska 
  
 föreslå hur CSN ska kunna betala ut studiehjälp till någon annan än vårdnadshavare när så är motiverat, och 
  
 409 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2013:52 
  
 lämna nödvändiga författningsförslag. 
 Hur bör studiehjälpen betraktas  
 EU-rättsligt? 
  
 Av ett beslut från den 30 mars 1994 (S97/3351/RS) angående förklaring om tillämpningsområdet i Sverige för förordning (EEG) nr 1408/71, som nu är ersatt av förordning (EG) nr 883/2004, framgår att regeringen har beslutat att studiebidraget och det extra tillägget inom studiehjälpen ska anses vara sådana familjeförmåner som avses i förordningen. Inackorderingstillägget inom studie- hjälpen betraktas dock som en social förmån enligt förordning (EU) nr 492/2011 om arbetskraftens fria rörlighet inom unionen. Även studiemedlen, som riktar sig till studerande på eftergymnasial nivå och studerande som läser på grundläggande eller gymnasial nivå från och med det andra kalenderhalvåret det år de fyller 20 år, betraktas som en social förmån. 
 Klassificeringen av studiebidraget och det extra tillägget som familjeförmåner har sin bakgrund i studiehjälpens karaktär av ett mellanting mellan familjeekonomiskt stöd och studiestöd. 
 Utredaren ska 
  
 kartlägga och analysera hur andra länders stöd motsvarande den svenska studiehjälpen klassificeras  
  
 EU-rättsligt, 
  
 utreda om ett motsvarande stöd som studiehjälpen kan undantas från reglerna i förordning 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen eller andra  
  
 EU-regler 
  som kan vara berörda och som innebär att förmånen kan tas med till andra  
 EES-länder 
  eller Schweiz, 
  
 föreslå hur stödet bör klassificeras, 
  
 utreda konsekvenser av klassificeringen, och 
  
 lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 Vägledande för denna del av uppdraget ska vara de mer generella ställningstaganden som utredaren gör när det gäller studiehjälpens framtida karaktär. 
 410 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bilaga 1 
  
 Uppdraget att föra in nya studerandegrupper i studiestödssystemet 
 I den del av uppdraget som rör nya studerandegrupper begränsas inte uppdraget till att gälla enbart studiehjälpen utan uppdraget att föreslå hur studerande med funktionsnedsättning ska få sin ersättning från studiestödssystemet inbegriper även studiemedlen. Utgångspunkten ska vara vissa av principerna i betänkandet Brist på brådska - en översyn av aktivitetsersättningen (SOU 2008:102) och förslagen och bedömningarna i betänkandet Den framtida gymnasiesärskolan - en likvärdig utbildning för ungdomar med utvecklingsstörning (SOU 2011:8). Vidare är inriktningen att det ska vara den grupp som i dag omfattas av rätten till förlängt barnbidrag och aktivitetsersättning vid förlängd skolgång som ska föras in i studiestödssystemet. En utgångspunkt ska vara att de som redan i dag har aktivitetsersättning för förlängd skolgång ska få slutföra sina studier med detta stöd. Ytterligare en utgångspunkt ska vara att den enskilde inte ska få en högre ersättningsnivå än vad han eller hon har rätt till enligt dagens regler om aktivitets- ersättning för förlängd skolgång och förlängt barnbidrag. Vidare ska den enskilde inte heller få en högre ersättningsnivå än den högre bidragsnivån inom studiemedlen. 
 I fråga om de förändringar som utredaren föreslår i denna del av uppdraget ska utredaren föreslå fullständig finansiering från utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp samt utgiftsområde 12 Ekonomisk trygghet för familjer och barn, utom när det gäller uppdraget att utreda om det finns behov av ett kompletterande bidrag inom studiehjälpen som innebär att elever med funktionsnedsättning kan få ytterligare stöd till resor och inackordering efter behov. I denna sistnämnda del ska finansiering ske inom nuvarande ekonomiska ramar för anslagen 1:1 Studiehjälp m.m. och 1:4 Bidrag till kostnader vid viss gymnasieutbildning och vid viss föräldrautbildning i teckenspråk inom utgiftsområde 15 Studiestöd. 
 Studiestöd för studerande med funktionsnedsättning 
 Elever i gymnasiesärskolan har i dag inte rätt till studiestöd utan har i stället rätt till förlängt barnbidrag och i vissa fall, från och med 19 års ålder, aktivitetsersättning. Studerande inom vuxenutbildning 
 411 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2013:52 
  
 för utvecklingsstörda (särvux) har inte heller rätt till studiestöd utan får i stället huvudsakligen aktivitetsersättning. Studerande med aktivitetsersättning finns vid exempelvis de s.k. riks- gymnasierna för döva, hörselskadade och svårt rörelsehindrade samt vid folkhögskolor och även i gymnasieskolan. 
 I betänkandet Brist på brådska - en översyn av aktivitets- ersättningen föreslås att aktivitetsersättningen för förlängd skolgång ska avskaffas och att unga med funktionsnedsättning i stället ska få ersättning från studiestödssystemet. Anledningen är att utredningen anser att aktivitetsersättningen för förlängd skolgång har fungerat som en olycklig inkörsport till sjuk- försäkringen. Den huvudsakliga utgångspunkten i betänkandet är att nuvarande bestämmelser inom studiestödssystemet ska gälla för studerande med funktionsnedsättning. Betänkandet, som har remitterats, bereds för närvarande inom Regeringskansliet. I januari 2011 lämnades betänkandet Den framtida gymnasiesärskolan, vilket har remissbehandlats. Utredningen anser att förslagen i betänkandet Brist på brådska i fråga om att elever i gymnasie- särskolan på lika villkor bör omfattas av de generella stöd som gäller för elever inom gymnasieskolan bör genomföras och att gymnasiesärskoleeleverna ska få möjlighet till stöd för inackordering. Vidare lämnades förslag om att ett kompletterande bidragssystem ska utredas som innebär att elever med funktions- nedsättning kan få ytterligare stöd för resor och inackordering efter behov. Regeringen har i propositionen En gymnasiesärskola med hög kvalitet (prop. 2011/12:50) föreslagit att gymnasie- särskolans struktur ska bli mer lik gymnasieskolans. Detta medför bl.a. större möjligheter för eleverna att studera i en annan kommun än hemkommunen och att eleverna ska få rätt till stöd till inackordering. 
 Kritik har framförts från bl.a. skolor och funktionshinder- organisationer om att elever i gymnasieskolan respektive gymnasie- särskolan inte behandlas likvärdigt, bl.a. när det gäller tillgången till stöd till inackordering. Det har även framförts att det inte finns några ekonomiska sanktionsmöjligheter mot olovligt frånvarande elever i gymnasiesärskolan, eftersom det förlängda barnbidraget och aktivitetsersättning lämnas oavsett elevens närvaro. 
 För elever som har rätt till studiehjälp finns lagen (1991:1110) om kommunernas skyldighet att svara för vissa elevresor som reglerar ansvar och kostnader för dagliga resor mellan bostaden och skolan. För elever i gymnasiesärskolan finns i skollagen 
 412 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bilaga 1 
  
 bestämmelser om skolskjuts mellan hemmet och skolan. Det är viktigt att dessa regelverk samspelar. 
 Studerande med funktionsnedsättning bör i likhet med andra studerande få ersättning från studiestödssystemet, dvs. studiehjälp och studiemedel. En utgångspunkt i uppdraget är att bestämmelserna om studiestöd ska gälla för studerande med funktionsnedsättning i den mån det är möjligt. 
 Utredaren ska 
  
 se över hur studiestödet ska anpassas till nya studerandegrupper och kartlägga den grupp som i dag studerar med aktivitets- ersättning eller förlängt barnbidrag, 
  
 kartlägga hur den ekonomiska situationen ser ut för denna grupp i dag, 
  
 föreslå hur de som omfattas av rätt till aktivitetsersättning eller förlängt barnbidrag i stället kan få ersättning från studiestöds- systemet och ta reda på vilka konsekvenser det får för den studerandes ekonomiska situation, hans eller hennes hushåll och statens budget, 
  
 utreda och föreslå vilka utbildningar eller vilka grupper som ska ge respektive ha rätt till studiestöd och hur prövningen av rätten ska gå till, 
  
 mot bakgrund av nuvarande bestämmelser inom studiestöds- systemet utreda och föreslå om avsteg från dessa bestämmelser behöver göras när det gäller den aktuella gruppen, 
  
 särskilt analysera och föreslå hur bestämmelser om sjukdom, frånvaro och begränsning av tid som stöd kan lämnas samt om krav på studieresultat, studieomfattning, studietakt och återkrav ska se ut för den aktuella gruppen, 
  
 ta ställning till om bedömningen av vilka grupper som ska omfattas av rätten till studiestöd ska göras av CSN eller Försäkringskassan, 
  
 utreda om det s.k.  
  
 Rg-bidraget 
  bör anpassas till följd av förslagen, 
  
 utreda och föreslå hur stöd till elevresor eller skolskjuts ska utformas för studerande med funktionsnedsättning, 
  
 413 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2013:52 
  
 analysera de stöd som elever med funktionsnedsättning får till resor och inackordering och klargöra om det finns behov av ett kompletterande bidrag inom studiehjälpen som innebär att elever med funktionsnedsättning kan få ytterligare stöd till resor och inackordering efter behov med inriktning att det är den grupp som i dag omfattas av rätten till förlängt barnbidrag och aktivitetsersättning som ska omfattas, och 
  
 lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 Konsekvenser 
 I de fall utredarens förslag påverkar kostnader eller intäkter för staten, kommuner, företag eller enskilda ska en beräkning av dessa kostnader redovisas. Vid kostnadsökningar eller intäkts- minskningar för staten eller kommuner ska utredaren föreslå en finansiering. 
 Eventuella konsekvenser för CSN:s eller någon annan myndighets administration ska särredovisas. 
 Vidare ska utredaren tillämpa ett jämställdhetsperspektiv i sina analyser och förslag så att studiestödssystemet bidrar till jämställdhet mellan kvinnor och män. Utredaren ska också ha ett barnrättsperspektiv och beskriva konsekvenser för den studerande ungdomen och hans eller hennes hushåll av de förslag som utredningen lämnar. 
 I uppdraget ingår att ta fram förslag som leder till utbetalningar av stöd. Utredaren ska därför säkerställa att risken för felaktigt utnyttjande minimeras och att de uppgifter som ligger till grund för utbetalningarna kan kontrolleras. Vidare ska utredaren redovisa förslagens konsekvenser ur ett kontrollperspektiv och redogöra för hur detta perspektiv har beaktats vid framtagandet av förslagen. Utredaren ska slutligen lämna förslag som möjliggör informations- utbyte för de fall detta behövs för att säkerställa att utbetalningarna kan kontrolleras. 
 Samråd och redovisning av uppdraget 
 Utredaren ska samråda med berörda myndigheter och organisationer inom utbildningsområdet. Utredaren ska också samråda med andra utredningar, arbetsgrupper och relevanta parter 
 414 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bilaga 1 
  
 samt med Sveriges Kommuner och Landsting. I den del av uppdraget som gäller införande av nya studerandegrupper i studiestödssystemet ska utredaren samråda med myndigheter och organisationer som verkar inom området som rör personer med funktionsnedsättning. 
 Uppdraget ska redovisas senast den 30 juni 2013. 
 (Utbildningsdepartementet) 
 415 
 Bilaga 2 
 Historik 
 Tiden före 1964 
 Behovet av ekonomiskt stöd för studier i gymnasieskolan är ingen ny företeelse. Den första stödreformen tillkom genom beslut under 1918 års riksdag, i syfte att  
 underlätta studiemöjligheterna för obemedlade och mindre bemedlade lärjungar med utpräglad studie- begåvning 
 . Studielånet uppgick till maximala 5 000 kronor årligen. 
 I mitten av  
 1940-talet 
  fanns stipendier med behovsprövning mot elevens och föräldrarnas beskattningsbara inkomst. Därutöver fanns även behovsprövade lån. Syftet var att minska de ekonomiska hindren för elever som ville fortsätta att studera efter den obligatoriska folkskolan. Trots att studiehjälpen byggdes ut under  
 1950-talet 
  förblev stipendierna i stort sett oförändrade. 
 Den kanske största bristen i tidigare studiehjälpssystem ansågs av många vara att elever vid bl.a. gymnasier endast hade tillgång till studiehjälp från allmänna arvsfonden. De elever som studerade på annan ort än hemorten fick således ingen kompensation för sina merkostnader till följd av inackordering och dagliga resor. 
 Problemet fick delvis sin lösning genom att 1945 års riksdag beslutade att behovsprövade stipendier för resande och inackord- erade skulle inrättas. 
 I samband med 1957 års riksdag infördes ett allmänt studie- bidrag för elever som fyllt 16 år men inte 18 år. Studiebidragets storlek var kopplat till det allmänna barnbidraget och utbetalades med 400 kronor per kalenderår eller med 34 kronor i månaden. I samband med 1961 års riksdag höjdes årsbeloppet till 450 kronor, vilket innebar ett månadsbelopp på 50 kronor. 
 417 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2013:52 
  
 1964 års studiehjälpsreform 
 Bättre studiehjälp (SOU 1963:48) 
 Vid mitten av  
 1960-talet 
  var behovet av att ta ett helhetsgrepp, vad gällde studiehjälpen, uppenbart. Den dåvarande studiehjälpsutred- ningen hade i uppdrag  
 att verkställa en översyn av studiehjälpen till elever i gymnasier, yrkesskolor, folkhögskolor m.fl. utbildnings- anstalter, d. v. s. skolor på det gymnasiala åldersstadiet 
 .  
 1  
 Uppskatt- ningsvis 250 000 elever omfattades av utredningens förslag. 
 Då betänkandet skrevs fanns, förutom vissa möjligheter till lån, tre olika stödformer – allmänt studiebidrag, särskilt studiebidrag och stipendium. Det allmänna studiebidraget utbetalades till  
 16–17- 
  åringar med 50 kronor i månaden. Det särskilda studiebidraget motsvarade i någon mån dagens inackorderingstillägg och stipendierna i någon mån det extra tillägget. 
 Det främsta målet för studiesociala åtgärder är att undanröja sociala, ekonomiska och geografiska hinder för ungdomens möjligheter till utbildning 
 .  
  
 2  
  
 Genom denna formulering lades grunden och inriktningen för studiehjälpen under decennier framåt. Utredningen pekade på att det under tiden före reformen skett en avsevärd breddning av rekryteringen till olika skolformer utanför den obligatoriska skolan. Den sociala snedrekryteringen och de stora skillnaderna sett till elevernas sociala bakgrund var dock alltjämt påtaglig. Enligt utredningen var det främst  
 inför gymnasiets portar, som barn till arbetare och lägre tjänstemän känner tveksamhet, om de skall fortsätta sin utbildning 
 . En förbättrad studiehjälp skulle ha väsentlig betydelse för att uppnå målet att ge alla ungdomar möjligheter att gå den utbildning de har förut- sättningar och intresse för. 
  
 Betänkandet pekade också på studiehjälpens betydelse inom familjepolitiken. 
 Utredningen pekade vidare på det önskvärda in en helhetssyn och att skapa ett enhetligt och sammanhållet studiesocialt system som inkluderar alla studerande i de frivilliga skolformerna. Med tanke på de studerandes olika studieekonomiska situation och förutsättningar blev det dock nödvändigt att göra vissa differentieringar. Utredningens förslag innebar korthet följande: 
  
 1 
  
 SOU 1963:48 s. 157 
  
 2 
  
 SOU 1963:48 s. 157 
  
 418 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bilaga 2 
  
 Eleverna i gymnasier, folkhögskolor m.fl. skulle få ett generellt studiebidrag på 75 kronor i månaden. För elever som måste inackorderas på studieorten utbetalades 100 kronor i inackord- eringstillägg. Resetillägg för dagliga resor utgick med  
 20–60 
  kronor i månaden baserat på avståndet mellan hemmet och skolan. Ett inkomstprövat bidrag, baserat på den studerandes och föräldrarnas beskattningsbara inkomst, föreslogs utgå med 25, 50 eller 75 kronor per månad. Utöver nyss nämnda tillägg föreslogs ett behovsprövat tillägg med maximalt 75 kronor per månad huvud- sakligen till barn med ensamstående vårdnadshavare med särskilt låga inkomster. Elever som fyllt 21 år då utbildningen påbörjas föreslogs få ett generellt, förhöjt studiebidrag på 175 kronor i månaden i stället för det ordinarie studiebidraget. Slutligen erbjöds ett studielån på maximalt 5 000 kronor om året. 
 Sammantaget innebar förslagen en kraftig förbättring av stödet till de studerande, främst till följd av avskaffad åldersgräns och höjda beloppsnivåer. Vidare framhöll utredningen bl.a. föreslagna regelförenklingar, höjda inkomstgränser, det förhöjda bidraget för barn till ensamstående föräldrar liksom fördubblingen av maximibeloppet för lånen. 
 Reformen innebar också att de behovsprövade stipendierna, liksom ett antal mindre bidragsformer, avskaffades. Vidare föreslogs att studiehjälpen i större utsträckning skulle utdelas av kommunala skolstyrelser. 
  
 Regeringens proposition (1964:138)  
 Studiesocialt stöd till studerande ungdom 
 Propositionens huvudsakliga innehåll 
 I propositionen presenterades förslag om ett nytt studiesocialt system för studerande inom olika skolformer över grundskolan. I sammanfattningen nedan har vissa av förslagen som rör exempelvis högskolestudier och återbetalning utelämnats. 
 De olika studiesociala stödåtgärderna förstärktes och utvidgades så att de kom att omfatta fler studerande än som dittills varit fallet. Tyngdpunkten låg på de gymnasiala skolformerna. För utbildnings- vägarna över gymnasiet föreslogs en ny stödform som innehöll såväl ett bidrag som en lånedel som skulle återbetalas efter att studierna avslutats. 
 419 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2013:52 
  
 Den nya studiehjälpen, som var avsedd för studerande inom de gymnasiala skolformerna, innehöll olika typer av förmåner med enkla och schablonmässiga regler. 
 Grunden utgjordes av ett studiebidrag på 75 kronor per månad, i vissa fall kombinerat med ett inackorderingstillägg på 75 kronor i månaden samt ett resetillägg på  
 30–75 
  kronor i månaden. Vidare ett inkomstprövat tillägg på  
 25–75 
  kronor per månad. I undantagsfall kunde även ett behovsprövat tillägg på 75 kronor utbetalas. 
 Studerande som påbörjat sin utbildning det år då de fyllde 21 år eller senare räknades som ekonomiskt fristående från föräldrarna och fick i stället ett studiebidrag inklusive tillägg på 175 kronor i månaden. Samtliga bidrag skulle enligt förslaget utbetalas under hela studietiden. 
 De föreslagna bidragen kunde vid behov kompletteras med ett lån ur den allmänna studielånefonden. Det maximala lånebeloppet var 5 000 kronor per år. 
 Grundskolelever, som till följd av ålder inte längre kan få barnbidrag, skulle i stället få studiebidrag på 60 kronor i månaden. 
 Regleringar - Studiehjälpsreglementet i korthet 
 Enligt 1 § i reglementet skulle staten lämna studiehjälp till studerande vid gymnasier, yrkesskolor, fackskolor, folkhögskolor, läroanstalter eller utbildningslinjer som konungen bestämt. 
 Studiehjälpen utbetalas till svensk studerande som är bosatt i riket (3 §). För studerande som påbörjat sina studier före det år då han eller hon fyller 21 år utbetalas studiebidrag samt tillägg och studielån. Till andra studerande utgår studiehjälp i form av förhöjt studiebidrag och studielån (4 §). 
 Studiehjälpen utbetalas fr.o.m. kvartalet efter det kvartal då den studerande fyller 16 år (5 §). Studiehjälpen utbetalas för läsår eller kurstid med totalt nio månader varav fyra är förlagda till höst- terminen och fem till vårterminen (6 §). Vidare bara för heltids- studier, om inte annat bestämts (7 §). 
 Studiebidraget uppgick till 75 kronor i månaden (9 §) och inackorderingstillägget med 150 kronor per månad (10 §). Om den studerande är bosatt på ett avstånd om minst sju kilometer fågelvägen eller 12 kilometer färdvägen utgick resetillägg efter de grunder och med de belopp som kungen beslutat. Studerande som 
 420 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bilaga 2 
  
 får inackorderingstillägg kan dock inte samtidigt få resetillägg 
  
 11 
  
 §). 
  
 Till studiebidraget utgick även ett inkomstprövat tillägg, om den 
 studerandes och dennes föräldrars sammanlagda beskattningsbara inkomst inte översteg 20 000 kronor vid senaste taxeringen. Om inkomsten var högre än 20 000 kronor skulle en femtedel av det överskjutande beloppet jämställas med beskattningsbar inkomst. Om den studerande var gift var det i stället makens inkomst och förmögenhet som skulle beaktas (12 §). Om det fanns särskilt stort behov av ytterligare studiehjälp och det förelåg särskilda skäl utbetalades även ett behovsprövat tillägg på 75 kronor i månaden (15 §). Ett förhöjt studiebidrag utgick med 75 kronor (18 §). Det fanns också möjlighet till studielån om maximalt 5 000 kronor per läsår  
 (20–21 
  §§). 
 En svensk medborgare kunde också få studiehjälp för studier utomlands om studierna inte med lika stor fördel kunde bedrivas i Sverige (25 §). 
 Tiden efter 1964 
 1973 års studiestödsreform 
 Den fortsatta utvecklingen på utbildningsområdet, främst utbyggnaden av vuxenutbildningen och det vidgade tillträdet till högskoleutbildning, ledde till en kraftig ökning av äldre studerande och krav på ökade studiefinansieringsmöjligheter. En första större förändring genomfördes 1973 när äldre studerande i studiehjälps- systemet fördes över till studiemedelssystemet.  
 3  
 Beslutet sågs som ett första steg mot ett mer enhetligt studiestöd. 
 I propositionen föreslogs att studerande – som fyllt lägst 20 år under det kalenderår, då läsåret börjar – vid studievägar som nu tillhör studiehjälpssystemet förs över till studiemedelssystemet fr. o. m. den 1 juli 1973. Tanken med förslaget var att åstadkomma en större likformighet i studiesocialt avseende för vuxna oavsett på vilket stadium studierna bedrivs. Överförandet omfattade bl.a. studerande i gymnasieskolan, kommunal och statlig vuxen- utbildning och folkhögskola. Maxbeloppet inom studiemedel- systemet var 140 procent av basbeloppet inom den allmänna försäkringen och fördelades på ett läsår motsvarande nio månader. 
  
 3  
 Prop. 1973:63 
 421 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2013:52 
  
 Studiebidragsdelen uppgick till högst 1 755 kronor, vilket för vissa studerande som överfördes innebar en förbättring med 180 kronor under ett läsår. Fr.o.m. den 1 juli 1973 föreslogs även att studerande inom studiehjälpssystemet skulle erhålla sin studie- kredit i form av återbetalningspliktiga studiemedel. 
 Vidare föreslogs att inackorderingstillägget skulle höjas från 125 kronor i månaden till 150 kronor månatligen. För de studerande inom studiehjälpssystemet kunde också ett inkomstprövat tillägg med högst 75 kronor i månaden utgå t.o.m. en årlig taxerad inkomst på 21 000 kronor, i de fall den studerande inte har syskon under 17 år. 
 1989 års studiestödsreform 
 De omfattande förändringar som genomfördes i studiemedels- systemet 1989, genom regeringens proposition om studiemedel, gäller i allt väsentligt fortfarande.  
 4  
 Den huvudsakliga innebörden av omläggningen var att de stora subventioner som låg inbyggda i lånesystemet omvandlades till ökade bidrag under studietiden. 
 Reformen medförde inga egentliga förändringar vad gäller studiehjälpen. I propositionen slogs fast att en gränsdragning mot studiehjälpen skulle ske så att all utbildning i gymnasieskolan för ungdomar under 20 år hädanefter skulle föras över till studiehjälps- systemet. Som skäl för förändringen angavs att de regler som gällt dittills kunde medföra att jämngamla elever på samma gymnasie- skola kunde få olika former av studiestöd beroende på hur den valda studievägen klassificerades i utbildningshänseende.  
 5  
 De studerande som, innan reformen trädde i kraft, hade påbörjat studier i påbyggnadskurser i gymnasieskolan och fick studiemedel, fick avsluta sina studier med detta stöd. 
 2001 års studiestödsreform 
 I propositionen presenterades ett förslag om ett reformerat studie- stödssystem.  
 6  
 Förändringen innebar att studiestödsformerna studiemedel, särskilt vuxenstudiestöd (SVUX) och särskilt vuxen- 
  
 4 
  
 Prop. 1987/88:116 
  
 5 
  
 Prop. 1987/88:116, s. 39 
  
 6 
  
 Prop. 1999/2000:10 
  
 422 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bilaga 2 
  
 studiestöd för arbetslösa (SVUXA) ersattes av ett nytt samordnat studiemedelssystem fr.o.m. den 1 juli 2001. 
 Reformen byggde i huvudsak på studiestödsutredningens förslag i betänkandet Sammanhållet studiestöd.  
 7 
  
 I studiestödsutredningens uppdrag ingick inte att behandla studiehjälpen. Någon ändring av de materiella reglerna om studiehjälp föreslogs därför inte i propositionen, utom i de fall det nya systemet föranledde följdändringar. I propositionen fördes dock vissa principiella resonemang, t.ex. om mål och syften, med i vart fall indirekt påverkan på studiehjälpen. 
  
 7  
 SOU 1996:90 
 423 
 Bilaga 3 
 CSN:s enkätundersökning om studiehjälp 
 I samarbete med CSN har utredningen låtit genomföra en omfattande enkätundersökning. Med början under våren 2012 skickades 10 000 enkäter till slumpvis utvalda studerande som har eller har haft studiehjälp och som studerat i gymnasieskolan. Nedan följer en redovisning av svaren. Alla siffror i tabellerna, utom den första, är i procent av 100. 
 425 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2013:52 
  
 426 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bilaga 3 
  
 427 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2013:52 
  
 428 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bilaga 3 
  
 429 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2013:52 
  
 430 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bilaga 3 
  
 431 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2013:52 
  
 432 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bilaga 3 
  
 433 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2013:52 
  
 434 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bilaga 3 
  
 435 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2013:52 
  
 436 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bilaga 3 
  
 437 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2013:52 
  
 438 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bilaga 3 
  
 439 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2013:52 
  
 440 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bilaga 3 
  
 441 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2013:52 
  
 442 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bilaga 3 
  
 443 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2013:52 
  
 444 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bilaga 3 
  
 445 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2013:52 
  
 446 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bilaga 3 
  
 447 
 Bilaga 4 
 SKL:s enkätundersökning om inackorderingsstöd 
 Utredningen har under hösten 2012, i samarbete med SKL, låtit genomföra en enkätundersökning som skickats till Sveriges 290 kommuner. Enkäten innehöll bl.a. frågor om kommunernas stöd till elever som bor inackorderade. Nedan följer en redovisning av svaren. 
 449 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2013:52 
  
 450 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bilaga 4 
  
 451 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2013:52 
  
 452 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bilaga 4 
  
 453 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2013:52 
  
 454 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bilaga 4 
  
 455 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2013:52 
  
 456 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bilaga 4 
  
 457 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2013:52 
  
 458 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bilaga 4 
  
 459 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2013:52 
  
 460 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bilaga 4 
  
 461 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2013:52 
  
 462 
  
 SOU 2013:52 
  
 Bilaga 4 
  
 463 
 Statens offentliga utredningar 2013 
 Kronologisk förteckning 
  
 1. 
  
 Förändrad hantering av importmoms. Fi. 
  
 2. 
  
 Patientlag. S. 
  
 3. 
  
 Trängselskatt – delegation, sanktioner och utländska fordon. Fi. 
  
 4. 
  
 Tillstånd och medling. Ju. 
  
 5. 
  
 Djurhållning och miljön 
  
 – hantering av risker och möjligheter med stallgödsel. L. 
  
 6. 
  
 Att förebygga och hantera finansiella kriser. Fi. 
  
 7. 
  
 Skärpningar i vapenlagstiftningen. Ju. 
  
 8. 
  
 Den svenska veteranpolitiken 
  
 Statligt bidrag till frivilliga organisationer som stödjer veteransoldater och anhöriga. Fö. 
  
 9. 
  
 Riksbankens 
  
 finansiella oberoende och balansräkning. Fi. 
  
 10. 
  
 Rätta byggfelen snabbt! 
  
 – 
  
 med effektivare förelägganden och försäkringar. S. 
  
 11. 
  
 Kunskapsläget på Kärnavfallsområdet 2013. Slutförvarsansökan under prövning: kompletteringskrav 
  
 och framtidsalternativ. M. 
  
 12. 
  
 Goda affärer – en strategi för hållbar, offentlig upphandling. Fi. 
  
 13. 
  
 Ungdomar utanför gymnasieskolan 
  
 – 
  
 ett förtydligat ansvar för stat och kommun. U. 
  
 14. 
  
 En översyn inom Sevesoområdet 
  
 – 
  
 förslag till en förstärkt organisation för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga kemikalieolyckor. Fö. 
  
 15. 
  
 För framtidens hälsa – en ny läkarutbildning. U. 
  
 16. 
  
 Effektivare konkurrenstillsyn. N. 
  
 17. 
  
 Brottmålsprocessen. Del 1 och 2. Ju. 
  
 18. 
  
 Regeringsbeslut av ett statsråd – SRÄ. Fö. 
  
 19. 
  
 Mera glädje för pengarna. Ku. 
  
 20. 
  
 Kommunal vuxenutbildning på grundläggande nivå – en översyn för ökad individanpassning och effektivitet. U. 
  
 21. 
  
 Internationell straffverkställighet. Ju. 
  
 22. 
  
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt 
  
 – 
  
 samordning och digital samverkan. N. 
  
 23. 
  
 Ersättning vid läkemedelsskador och miljöhänsyn i läkemedelsförmånerna. S. 
  
 24. 
  
 E-röstning 
  
  och andra valfrågor. Ju. 
  
 25. 
  
 Åtgärder för ett längre arbetsliv. +Lättläst + Daisy. S. 
  
 26. 
  
 Fri att leka och lära 
  
 – 
  
 ett målinriktat arbete för barns ökade säkerhet i förskolan. U. 
  
 27. 
  
 Vissa frågor om gode män och förvaltare. Ju. 
  
 28. 
  
 Försäkring på transportområdet i krig och kris. Fi. 
  
 29. 
  
 Det svenska medborgarskapet. A. 
  
 30. 
  
 Det tar tid 
  
 – 
  
 om effekter av skolpolitiska reformer. U. 
  
 31. 
  
 En digital agenda i människans tjänst 
  
 – 
  
 Sveriges digitala ekosystem, dess aktörer och drivkrafter. N. 
  
 32. 
  
 Budgetramverket 
  
 – 
  
 uppfyller det EU:s direktiv? Fi. 
  
 33. 
  
 En myndighet för alarmering. Fö. 
  
 34. 
  
 En effektivare plan- och bygglovsprocess. S. 
  
 35. 
  
 En ny lag om personnamn. Ju. 
  
 36. 
  
 Disciplinansvar i ett reformerat försvar. Fö. 
  
 37. 
  
 Begripliga beslut på migrationsområdet. Ju. 
  
 38. 
  
 Vad bör straffas? Del 1 och 2. Ju. 
  
 39. 
  
 Europarådets konvention om  
  
 it-relaterad 
  brottslighet. Ju. 
  
 40. 
  
 Att tänka nytt för att göra nytta 
  
 – 
  
 om perspektivskiften i offentlig verksamhet. S. 
  
 41. 
  
 Förskolegaranti. U. 
  
 42. 
  
 Tillsyn över polisen. Ju. 
  
 43. 
  
 Långsiktigt hållbar markanvändning 
  
 – 
  
 del 1. M. 
  
 44. 
  
 Ansvarsfull hälso- och sjukvård. S. 
  
 45. 
  
 Rätt information 
  
 – 
  
 Kvalitet och patientsäkerhet för vuxna med nedsatt beslutsförmåga. S. 
  
 46. 
  
 Beskattning av mikroproducerad el m.m. Fi. 
  
 47. 
  
 Effektivare bredbandsstöd. N. 
  
 48. 
  
 Patentlagen och det enhetliga europeiska patentsystemet. Ju. 
  
 49. 
  
 Nämndemannauppdraget 
  
 – 
  
 breddad rekrytering och kvalificerad medverkan. Ju. 
  
 50. 
  
 En väg till ökad tillsyn: marknadsföring av och  
  
 e-handel 
  med alkohol och tobak. S. 
  
 51. 
  
 Skydd för geografisk information. Fö. 
  
 52. 
  
 Moderniserad studiehjälp. U. 
  
 Statens offentliga utredningar 2013 
 Systematisk förteckning 
 Justitiedepartementet 
 Tillstånd och medling. [4] Skärpningar i vapenlagstiftningen. [7] Brottmålsprocessen. Del 1 och 2. [17] Internationell straffverkställighet. [21]  
 E-röstning 
  och andra valfrågor. [24] 
 Vissa frågor om gode män och förvaltare. [27] En ny lag om personnamn. [35] 
 Begripliga beslut på migrationsområdet. [37] Vad bör straffas? Del 1 och 2. [38] 
 Europarådets konvention om  
 it-relaterad 
  brottslighet. [39] 
 Tillsyn över polisen. [42] 
 Patentlagen och det enhetliga europeiska patentsystemet. [48] 
 Nämndemannauppdraget 
 – breddad rekrytering och kvalificerad medverkan. [49] 
 Försvarsdepartementet 
 Den svenska veteranpolitiken 
 Statligt bidrag till frivilliga organisationer som stödjer veteransoldater och anhöriga. [8] 
 En översyn inom Sevesoområdet 
 – förslag till en förstärkt organisation för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga kemikalieolyckor. [14] 
 Regeringsbeslut av ett statsråd – SRÄ. [18] En myndighet för alarmering. [33] Disciplinansvar i ett reformerat försvar. [36] Skydd för geografisk information. [51] 
 Socialdepartementet 
 Patientlag. [2] 
 Rätta byggfelen snabbt! 
 – med effektivare förelägganden och försäkringar. [10] 
 Ersättning vid läkemedelsskador och miljöhänsyn i läkemedelsförmånerna. [23] 
 Åtgärder för ett längre arbetsliv. + Lättläst + Daisy. [25] 
 En effektivare plan- och bygglovsprocess. [34] 
 Att tänka nytt för att göra nytta 
 – om perspektivskiften i offentlig verksamhet. [40] 
 Ansvarsfull hälso- och sjukvård. [44] 
 Rätt information 
 – Kvalitet och patientsäkerhet för vuxna med nedsatt beslutsförmåga. [45] 
 En väg till ökad tillsyn: marknadsföring av och  
 e-handel 
  med alkohol och tobak. [50] 
 Finansdepartementet 
 Förändrad hantering av importmoms. [1] 
 Trängselskatt – delegation, sanktioner och utländska fordon. [3] 
 Att förebygga och hantera finansiella kriser. [6] 
 Riksbankens finansiella oberoende och balansräkning. [9] 
 Goda affärer – en strategi för hållbar, offentlig upphandling. [12] 
 Försäkring på transportområdet i krig och kris. [28] 
 Budgetramverket 
 – uppfyller det EU:s direktiv? [32] Beskattning av mikroproducerad el m.m. [46] 
 Utbildningsdepartementet 
 Ungdomar utanför gymnasieskolan 
 – ett förtydligat ansvar för stat och kommun. [13] 
 För framtidens hälsa – en ny läkarutbildning. [15] 
 Kommunal vuxenutbildning på grundläggande nivå – en översyn för ökad individanpassning och effektivitet. [20] 
 Fri att leka och lära 
 – ett målinriktat arbete för barns ökade säkerhet i förskolan. [26] 
 Det tar tid 
 – om effekter av skolpolitiska reformer. [30] 
 Förskolegaranti. [41] 
 Moderniserad studiehjälp. [52] 
 Landsbygdsdepartementet 
 Djurhållning och miljön 
 – hantering av risker och möjligheter med stallgödsel. [5] 
 Miljödepartementet 
 Kunskapsläget på Kärnavfallsområdet 2013. Slutförvarsansökan under prövning: kompletteringskrav och framtidsalternativ. [11] 
 Långsiktigt hållbar markanvändning 
 – del 1. [43] 
 Näringsdepartementet 
 Effektivare konkurrenstillsyn. [16] 
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt 
  
 – 
  
 samordning och digital samverkan. [22] En digital agenda i människans tjänst 
  
 – 
  
 Sveriges digitala ekosystem, dess aktörer och drivkrafter. [31] 
  
 Effektivare bredbandsstöd. [47] 
 Kulturdepartementet 
 Mera glädje för pengarna. [19] 
 Arbetsmarknadsdepartementet 
 Det svenska medborgarskapet. [29]