Nya villkor för public service 
 Nya villkor för public service 
 Betänkande av Public  
 service-kommittén 
  
 Stockholm 2012 
 SOU 2012:59 
 SOU och Ds kan köpas från Jordan kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Jordan Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst 106 47 Stockholm 
 Orderfax:  
 08-598 
  191 91 Ordertel:  
 08-598 
  191 90  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se Internet: www.fritzes.se 
 Svara på remiss – hur och varför. Statsrådsberedningen (SB PM 2003:2, reviderad  
 2009-05-02) 
  
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som ska svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på http://www.regeringen.se/remiss 
 Textbearbetning och layout har utförts av Regeringskansliet, FA/kommittéservice. 
 Tryckt av Gutierrez. 
 Stockholm 2012 
 ISBN  
 978-91-38-23785-4 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet och chefen för 
 Kulturdepartementet 
 Regeringen beslutade den 16 juni 2011 att tillkalla en kommitté med uppdrag att analysera förutsättningarna för radio och tv i all- mänhetens tjänst och lämna förslag till de förändringar som behöver göras inför nästa tillståndsperiod som inleds den 1 januari 2014. 
 Genom beslut den 27 juni 2011 förordnade chefen för Kulturdepartementet, statsrådet Deleon, lagmannen Taylor som ordförande i kommittén. Som övriga leda- möter förordnades samma dag advokat Diaz, direktör Allen, länsöverdirektör Perry och professor Patel. 
 Som experter förordnades den 29 juni 2011 departements- sekreteraren Rivera, Finansdepartementet, departe- mentssekreteraren Jackson, Näringsdepartementet, och kanslirådet Brown, Kulturdepartementet. Den 22 september 2011 förordnades rättssakkunniga Gordon, Justitiedepartementet, och den 25 oktober 2011 förordnades rätts- sakkunniga Potter Håvik, Kulturdepartementet, som experter till kommittén. Genom beslut den 17 januari 2012 ent- ledigades Jackson från uppdraget som expert med verkan fr.o.m. den 1 januari 2012 och ämnesrådet Cox, Näringsdepartementet, förordnades samma dag i hans ställe. 
 Den 27 juni 2011 anställdes Combs som sekreterare i kommittén. Den 15 augusti 2011 anställdes Hamilton som huvud- sekreterare och  
 Hall som sekreterare i kommittén. Den 1 september 2011 anställdes Rogers och  
 Henderson 
  Cruz som sekreterare i kommittén. Coleman anställning upphörde den 31 maj 2012 och  
 Kline anställning upphörde den 30 juli 2012. 
 Kommittén har antagit namnet Public  
 service-kommittén 
  (Ku 2011:05). 
 Härmed överlämnas betänkandet Nya villkor för public service (SOU 2012:59). Uppdraget är därmed slutfört. 
 Stockholm den 11 september 2012. 
 Taylor 
  
 Harper Miksche 
  
 Allen 
  
 Perry 
  
 Patel 
  
 /Maria Sönne 
  
 Rogers 
  
 Henderson 
  Cruz 
  
 Innehåll 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 15 
  
 Författningsförslag ............................................................. 
  
 33 
  
 1 
  
 Inledning................................................................... 
  
 45 
  
 1.1 
  
 Kommittédirektiven ................................................................ 
  
 45 
  
 1.2 
  
 Utredningsarbetet.................................................................... 
  
 45 
  
 1.3 
  
 Betänkandets disposition......................................................... 
  
 46 
  
 2 
  
 Public service och framtiden ....................................... 
  
 49 
  
 2.1 
  
 Public service i Europa............................................................. 
  
 51 
  
 2.2 
  
 Public service i Sverige............................................................. 
  
 52 
  
 2.2.1 
  
 Uppdragen till programföretagen................................ 
  
 53 
  
 2.2.2 
  
 Statsmakternas roll ....................................................... 
  
 54 
  
 2.2.3 
  
 Programföretagens ansvar ............................................ 
  
 56 
  
 3 
  
 Ändrade förutsättningar på radio- och  
 tv-marknaderna ... 
  
 59 
  
 3.1 
  
 Aktörer på  
 tv-marknaden ........................................................ 
  
 59 
  
 3.1.1 
  
 Programbolag................................................................ 
  
 59 
  
 3.1.2 
  
 Produktionsbolag ......................................................... 
  
 62 
  
 3.1.3 
  
 Distributionsbolag........................................................ 
  
 63 
  
 3.2 
  
 Aktörer på radiomarknaden .................................................... 
  
 65 
  
 3.2.1 
  
 Programbolag................................................................ 
  
 65 
  
 3.2.2 
  
 Produktions- och distributionsbolag .......................... 
  
 67 
  
 3.3 
  
 Programbolagens intäkter ....................................................... 
  
 68 
  
 5 
  
 Innehåll SOU 2012:59 
  
 3.3.1 
  
 Public service................................................................. 
  
 68 
  
 3.3.2 Kommersiell tv och radio ............................................. 
  
 68 
  
 3.4 
  
 Sändningarnas innehåll............................................................. 
  
 71 
  
 3.4.1 
  
 Tv ................................................................................... 
  
 72 
  
 3.4.2 
  
 Radio .............................................................................. 
  
 73 
  
 3.5 
  
 Mediekonsumtion .................................................................... 
  
 76 
  
 3.5.1 
  
 Tv ................................................................................... 
  
 78 
  
 3.5.2 
  
 Radio .............................................................................. 
  
 80 
  
 3.6 
  
 Internet ..................................................................................... 
  
 81 
  
 3.6.1 
  
 Aktörer och teknik ....................................................... 
  
 81 
  
 3.6.2 Marknadsaktörernas användning av internet .............. 
  
 82 
  
 3.6.3 Allmänhetens användning av internet ......................... 
  
 83 
  
 3.7 
  
 Ökad konkurrens ..................................................................... 
  
 84 
  
 4 
  
 Programföretagens uppdrag ......................................... 
  
 87 
  
 4.1 
  
 Uppdragens utformning .......................................................... 
  
 88 
  
 4.1.1 
  
 Uppdragens utformning idag ....................................... 
  
 88 
  
 4.1.2 
  
 Tydligare sändningstillstånd......................................... 
  
 90 
  
 4.1.3 Kärnverksamhet och kompletterande verksamhet ..... 
  
 93 
  
 4.1.4 Granskningsnämnden för radio och tv ........................ 
  
 96 
  
 4.1.5 
  
 Tillståndsperiodens längd ........................................... 
  
 100 
  
 4.2 
  
 Kulturuppdraget ..................................................................... 
  
 101 
  
 4.2.1 Programföretagens uppdrag på kulturområdet......... 
  
 101 
  
 4.2.2 Kartläggning av SVT:s och SR:s kulturutbud............ 
  
 104 
  
 4.2.3 Ett fortsatt stärkt kulturuppdrag ............................... 
  
 109 
  
 4.3 
  
 Nordiskt samarbete................................................................ 
  
 111 
  
 4.3.1 
  
 SVT .............................................................................. 
  
 111 
  
 4.3.2 
  
 SR ................................................................................. 
  
 115 
  
 4.3.3 
  
 UR................................................................................ 
  
 116 
  
 4.4 
  
 SVT:s roll för svensk filmproduktion ................................... 
  
 116 
  
 4.4.1 SVT, kulturuppdraget och svensk film ...................... 
  
 116 
  
 4.4.2 
  
 Filmavtalet ................................................................... 
  
 117 
  
 4.4.3 Ytterligare verksamhet relaterad till svensk 
  
 filmproduktion ............................................................ 
  
 120 
  
 4.4.4 
  
 SVT:s filmuppdrag ...................................................... 
  
 120 
  
 6 
 SOU 2012:59 Innehåll 
  
 4.5 
  
 Digitalisering och tillgängliggörande av arkiv ...................... 
  
 121 
  
 4.5.1 
  
 Det digitala kulturavet................................................ 
  
 122 
  
 4.5.2 
  
 Arkivinstitutioner....................................................... 
  
 122 
  
 4.5.3 Behov av digitalisering och bevarande....................... 
  
 123 
  
 4.5.4 
  
 Upphovsrättsfrågor .................................................... 
  
 123 
  
 4.5.5 Programföretagens strategier och arbete .................. 
  
 124 
  
 4.5.6 Ansvar för digitalisering och tillgängliggörande....... 
  
 129 
  
 4.6 
  
 Att stärka utbildnings- och folkbildningsutbudet ............... 
  
 130 
  
 4.6.1 
  
 Programföretagens utbildnings- och 
  
 folkbildningsuppdrag ................................................. 
  
 130 
  
 4.6.2 Utbudet av utbildnings- och 
  
 folkbildningsprogram ................................................. 
  
 131 
  
 4.6.3 UR:s möjligheter att nå en bredare publik................ 
  
 133 
  
 4.6.4 Utbildningsprogram och allmänt bildande 
  
 program ....................................................................... 
  
 135 
  
 4.7 
  
 Programverksamhet på minoritetsspråk............................... 
  
 137 
  
 4.7.1 
  
 Minoritetspolitiken..................................................... 
  
 138 
  
 4.7.2 
  
 Språklagen ................................................................... 
  
 139 
  
 4.7.3 
  
 Nuvarande reglering ................................................... 
  
 140 
  
 4.7.4 Utbudet på olika minoritetsspråk.............................. 
  
 140 
  
 4.7.5 Nya krav på utbudet på minoritetsspråk................... 
  
 148 
  
 4.8 
  
 Att spegla landets mångfald .................................................. 
  
 154 
  
 4.8.1 
  
 Programföretagens verksamhet ................................. 
  
 156 
  
 4.8.2 
  
 Granskningsnämndens bedömningar ........................ 
  
 157 
  
 4.8.3 
  
 Ett bredare speglingsuppdrag .................................... 
  
 157 
  
 4.8.4 
  
 Redovisning................................................................. 
  
 159 
  
 5 
  
 Att nå publiken ........................................................ 
  
 161 
  
 5.1 
  
 Tv-distribution ....................................................................... 
  
 161 
  
 5.2 
  
 Radio-distribution.................................................................. 
  
 166 
  
 5.3 
  
 Särskilt om UR:s tillgängliggörande av program ................. 
  
 168 
  
 5.4 
  
 Programföretagens övriga verksamhet på internet .............. 
  
 168 
  
 5.5 
  
 Distributionskostnader.......................................................... 
  
 169 
  
 5.6 
  
 Att nå publiken ...................................................................... 
  
 170 
  
 5.6.1 Tillgängliggörande av företagens programutbud ...... 
  
 170 
  
 7 
  
 Innehåll SOU 2012:59 
  
 5.6.2 Tillgängliggörande av annat utbud än de program 
  
 som omfattas av sändningstillstånden ....................... 
  
 172 
  
 5.6.3 Effekter på andra aktörer............................................ 
  
 172 
  
 5.6.4 
  
 Internet ........................................................................ 
  
 173 
  
 5.6.5 
  
 Särskilt om  
 tv-sändningar ........................................... 
  
 174 
  
 5.7 
  
 Tillgänglighetstjänster............................................................ 
  
 177 
  
 5.7.1 
  
 Bakgrund ..................................................................... 
  
 177 
  
 5.7.2 
  
 Programföretagens tjänster ........................................ 
  
 182 
  
 5.7.3 Nya krav för tillgänglighetstjänster ........................... 
  
 187 
  
 5.7.4 Hörbarhet i radio och tv............................................. 
  
 193 
  
 6 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift................................... 
  
 195 
  
 6.1 
  
 Inledning ................................................................................. 
  
 195 
  
 6.2 
  
 Finansieringsmodeller i andra länder .................................... 
  
 196 
  
 6.3 
  
 Nuvarande radio- och  
 tv-avgift ............................................. 
  
 200 
  
 6.4 
  
 En individuell radio- och  
 tv-avgift ........................................ 
  
 205 
  
 6.4.1 Företag och andra juridiska personer ........................ 
  
 211 
  
 6.4.2 Ett konto i Riksgäldskontoret ................................... 
  
 212 
  
 6.4.3 För- och nackdelar med en individuell radio- och 
  
 tv-avgift........................................................................ 
  
 217 
  
 6.5 
  
 Övriga alternativ..................................................................... 
  
 219 
  
 6.5.1 
  
 Hushållsavgift.............................................................. 
  
 219 
  
 6.5.2 Radio- och  
 tv-avgift 
  kopplad till 
  
 fastighetsinnehav......................................................... 
  
 223 
  
 6.5.3 
  
 Anslagsfinansiering ..................................................... 
  
 225 
  
 6.5.4 
  
 Slutord ......................................................................... 
  
 227 
  
 7 
  
 Medelstilldelningen till programföretagen.................... 
  
 229 
  
 7.1 
  
 Beslut om medelstilldelning .................................................. 
  
 229 
  
 7.1.1 Problem med dagens modell ...................................... 
  
 234 
  
 7.1.2 En ny modell för medelstilldelning............................ 
  
 236 
  
 7.2 
  
 Programföretagens ekonomiska ramar ................................. 
  
 238 
  
 7.2.1 Två procents uppräkning som kompensation för 
  
 kostnadsökningar ........................................................ 
  
 239 
  
 8 
  
 SOU 2012:59 
  
 Innehåll 
  
 7.2.2 Bedömning av programföretagens ekonomiska 
  
 ramar............................................................................ 
  
 243 
  
 7.3 
  
 Samarbetet mellan programföretagen................................... 
  
 244 
  
 8 
  
 Mångfald i programproduktionen ............................... 
  
 247 
  
 8.1 
  
 Bakgrund ................................................................................ 
  
 247 
  
 8.2 
  
 SVT ......................................................................................... 
  
 249 
  
 8.3 
  
 SR ............................................................................................ 
  
 251 
  
 8.4 
  
 UR........................................................................................... 
  
 253 
  
 8.5 
  
 Marknaden för produktionsbolag ......................................... 
  
 254 
  
 8.5.1 Regleringen av produktionsutläggningar i andra 
  
 länder ........................................................................... 
  
 255 
  
 8.6 
  
 Att främja mångfald i programproduktionen ...................... 
  
 258 
  
 8.6.1 Programföretagens beställarroll................................. 
  
 258 
  
 8.6.2 Omfattningen av extern produktion, m.m. .............. 
  
 260 
  
 8.6.3 Ingen ytterligare reglering gällande rättigheter ........ 
  
 261 
  
 8.6.4 Definitioner av olika begrepp .................................... 
  
 263 
  
 8.7 
  
 Momskompensationsmodell för ökad 
  
 konkurrensneutralitet ............................................................ 
  
 264 
  
 8.7.1 
  
 Ekonomistyrningsverkets förslag till 
  
 momskompensationsmodell ...................................... 
  
 265 
  
 8.7.2 En modifiering av ESV:s förslag till 
  
 momskompensationsmodell ...................................... 
  
 274 
  
 9 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet ............ 
  
 279 
  
 9.1 
  
 Nuvarande regleringsform .................................................... 
  
 280 
  
 9.1.1 
  
 Regeringsformen ........................................................ 
  
 280 
  
 9.1.2 
  
 Europakonventionen .................................................. 
  
 281 
  
 9.1.3 
  
 Yttrandefrihetsgrundlagen ......................................... 
  
 281 
  
 9.1.4 
  
 Radio- och  
 tv-lagen..................................................... 
  
 286 
  
 9.1.5 
  
 Sändningstillstånd och anslagsvillkor ........................ 
  
 300 
  
 9.2 
  
 Närmare om nuvarande regleringsform ............................... 
  
 308 
  
 9.2.1 All verksamhet omfattas inte av 
  
 sändningstillstånden ................................................... 
  
 308 
  
 9 
  
 Innehåll SOU 2012:59 
  
 9.2.2 
  
 En kompletterande reglering i anslagsvillkoren ........ 
  
 309 
  
 9.2.3 
  
 Verksamhet på internet, m.m. .................................... 
  
 310 
  
 9.2.4 
  
 Regleringsformens ändamålsenlighet ........................ 
  
 311 
  
 9.2.5 
  
 Självreglering ............................................................... 
  
 313 
  
 9.3 
  
 En samlad reglering av hela verksamheten............................ 
  
 315 
  
 9.4 
  
 Försöksverksamheten begränsas ........................................... 
  
 321 
  
 9.5 
  
 Programföretagens sidoverksamheter................................... 
  
 322 
  
 9.5.1 
  
 SVT .............................................................................. 
  
 323 
  
 9.5.2 
  
 SVT World och det  
 svensk-finska 
  utbytet ................ 
  
 324 
  
 9.5.3 
  
 SR ................................................................................. 
  
 326 
  
 9.5.4 
  
 UR................................................................................ 
  
 326 
  
 9.5.5 
  
 En tydligare reglering.................................................. 
  
 327 
  
 9.6 
  
 Förvaltningsstiftelsen............................................................. 
  
 330 
  
 9.6.1 
  
 Stiftelsens roll och arbetssätt ..................................... 
  
 330 
  
 9.6.2 
  
 Stiftelsens finansiering ................................................ 
  
 330 
  
 9.6.3 
  
 Styrelsens sammansättning......................................... 
  
 332 
  
 9.6.4 
  
 Närmare om stiftelsens arbete ................................... 
  
 333 
  
 9.6.5 
  
 En oförändrad roll, m.m. ............................................ 
  
 334 
  
 10 
  
 Programföretagens redovisning och oberoende från 
  
 kommersiella aktörer................................................. 
  
 339 
  
 10.1 
  
 Programföretagens redovisning av ekonomi och resultat ... 
  
 339 
  
 10.1.1 Årsredovisningar ......................................................... 
  
 340 
  
 10.1.2 Public  
 service-redovisningar....................................... 
  
 341 
  
 10.1.3 Revision ....................................................................... 
  
 344 
  
 10.1.4 Andra intäkter än avgiftsmedel .................................. 
  
 346 
  
 10.2 
  
 Oberoende från kommersiella aktörer.................................. 
  
 350 
  
 10.2.1 Sponsring ..................................................................... 
  
 350 
  
 10.2.2 Indirekt sponsring....................................................... 
  
 354 
  
 10.2.3 Produktplaceringar ..................................................... 
  
 357 
  
 10.2.4 Andra kommersiella samarbeten................................ 
  
 360 
  
 11 
  
 Digitalradio .............................................................. 
  
 363 
  
 11.1 
  
 Digitala ljudradiosändningar i marknät................................. 
  
 363 
  
 11.1.1 Historik  
 1995–2005 .................................................... 
  
 363 
  
 10 
  
 SOU 2012:59 
  
 Innehåll 
  
 11.1.2 Radio och  
 TV-verkets 
  slutrapport............................. 
  
 364 
  
 11.1.3 Regeringens bedömning ............................................. 
  
 365 
  
 11.2 
  
 Reglering av digitalradio ........................................................ 
  
 366 
  
 11.2.1 Tillståndsgivning för digitala kommersiella 
  
 radiosändningar införda i radio- och  
 tv-lagen........... 
  
 366 
  
 11.2.2 Regeringens beslut om sändningsutrymme .............. 
  
 367 
  
 11.2.3 SR:s och UR:s nuvarande tillstånd att sända 
  
 digital ljudradio ........................................................... 
  
 368 
  
 11.2.4 Strategi för Myndigheten för radio och tv:s 
  
 tillståndsgivning och branschens synpunkter ........... 
  
 368 
  
 11.2.5 Myndigheten för radio och tv:s tillståndsgivning..... 
  
 369 
  
 11.2.6 Tillstånd för analog kommersiell radio och 
  
 koncessionsavgifter .................................................... 
  
 370 
  
 11.3 
  
 Andra förutsättningar än vid övergången till  
 digital-tv ....... 
  
 371 
  
 11.4 
  
 Olika tekniker för radiodistribution..................................... 
  
 372 
  
 11.5 
  
 Tekniker för marksänd radio och frekvenser ....................... 
  
 375 
  
 11.5.1 Frekvensernas värde för annan användning .............. 
  
 378 
  
 11.6 
  
 Digitalradio i Europa ............................................................. 
  
 380 
  
 11.6.1 Norge........................................................................... 
  
 381 
  
 11.6.2 Danmark...................................................................... 
  
 383 
  
 11.6.3 Storbritannien ............................................................. 
  
 384 
  
 11.6.4 Tyskland ...................................................................... 
  
 385 
  
 11.6.5 Finland......................................................................... 
  
 385 
  
 11.7 
  
 Effekter av en digitalisering................................................... 
  
 386 
  
 11.7.1 Effekter för programbolagen ..................................... 
  
 386 
  
 11.7.2 Effekter för lyssnarna ................................................. 
  
 389 
  
 11.7.3 Övriga effekter............................................................ 
  
 392 
  
 11.8 
  
 Distributionskostnader för SR och UR ............................... 
  
 393 
  
 11.9 
  
 Genomförande av en digitalisering ....................................... 
  
 399 
  
 11.9.1 Nya sändningstillstånd för SR och UR ..................... 
  
 400 
  
 11.9.2 Finansiering under nästa tillståndsperiod ................. 
  
 403 
  
 11.9.3 Kommersiella programbolag ...................................... 
  
 404 
  
 11.10En översyn av marknadsutvecklingen................................... 
  
 405 
  
 11.10.1 Information till lyssnarna, detaljhandeln etc. ..... 
  
 407 
  
 11 
 Innehåll SOU 2012:59 
  
 11.10.2 Närradion .............................................................. 
  
 408 
  
 11.11 Användning av rundradiospektrum...................................... 
  
 408 
  
 12 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser ................. 
  
 411 
  
 13 
  
 Konsekvenser av förslagen ......................................... 
  
 415 
  
 13.1 
  
 SR, SVT och UR..................................................................... 
  
 415 
  
 13.1.1 Kostnader .................................................................... 
  
 415 
  
 13.2 
  
 Övriga företag......................................................................... 
  
 416 
  
 13.2.1 Kostnader .................................................................... 
  
 416 
  
 13.2.2 Konkurrens.................................................................. 
  
 417 
  
 13.3 
  
 Staten....................................................................................... 
  
 418 
  
 13.3.1 Kostnader .................................................................... 
  
 418 
  
 13.3.2 Intäkter ........................................................................ 
  
 419 
  
 13.4 
  
 Allmänheten ........................................................................... 
  
 419 
  
 13.4.1 Kostnader .................................................................... 
  
 419 
  
 13.4.2 Brottslighet.................................................................. 
  
 421 
  
 13.4.3 Sysselsättning .............................................................. 
  
 421 
  
 14 
  
 Författningskommentar ............................................. 
  
 423 
  
 14.1 
  
 Förslaget till lag om finansiering av radio och tv i 
  
 allmänhetens tjänst (2013:000).............................................. 
  
 423 
  
 14.2 
  
 Förslaget till lag om ändring i skatteförfarandelagen 
  
 (2011:1244)............................................................................. 
  
 430 
  
 14.3 
  
 Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och 
  
 sekretesslagen (2009:400) ...................................................... 
  
 433 
  
 14.4 
  
 Förslaget till lag om ändring i radio- och  
 tv-lagen 
  
 (2010:649)............................................................................... 
  
 434 
  
 14.5 
  
 Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen 
  
 (2001:453)............................................................................... 
  
 436 
  
 Källförteckning ................................................................ 
  
 439 
  
 12 
  
 SOU 2012:59 
  
 Innehåll 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1 Kommittédirektiv 2011:51............................................... 
  
 447 
  
 Bilaga 2 
  
 Tillstånd att sända ljudradio för Sveriges Radio AB ...... 
  
 463 
  
 Bilaga 3 
  
 Komplettering av sändningstillstånd för Sveriges 
  
 Radio AB med rätt att sända digital ljudradio ................ 
  
 469 
  
 Bilaga 4 
  
 Tillstånd att sända television för Sveriges 
  
 Television AB ................................................................... 
  
 473 
  
 Bilaga 5 
  
 Tillstånd att sända ljudradio och television för 
  
 Sveriges Utbildningsradio AB ......................................... 
  
 481 
  
 Bilaga 6 
  
 Tillstånd att sända television med  
 hd-tv-kvalitet 
  för 
  
 Sveriges Television AB och Sveriges Utbildnings- 
  
 radio AB............................................................................ 
  
 487 
  
 Bilaga 7 
  
 Komplettering av sändningstillstånd för Sveriges 
  
 Utbildningsradio AB med rätt att sända digital 
  
 ljudradio............................................................................ 
  
 495 
  
 Bilaga 8 
  
 Anslagsvillkor för 2012 avseende Sveriges Radio AB .... 
  
 499 
  
 Bilaga 9 
  
 Anslagsvillkor för 2012 avseende Sveriges 
  
 Television AB ................................................................... 
  
 505 
  
 Bilaga 10 
  
 Anslagsvillkor tör 2012 avseende Sveriges 
  
 Utbildningsradio AB ..................................................... 
  
 513 
  
 Bilaga 11 Analys och bedömning av public service- 
  
 redovisningar, Ekonomistyrningsverket 2011 ............. 
  
 519 
  
 13 
 Sammanfattning 
 Vi har haft i uppdrag att analysera förutsättningarna för radio och tv i allmänhetens tjänst och lämna förslag till de förändringar som behöver göras inför nästa tillståndsperiod som inleds den 1 januari 2014. Uppdraget har bl.a. omfattat frågor om utformningen av programföretagens uppdrag, samarbete och konkurrens, finansierings- former och ekonomiska ramar, styrning, reglering och uppföljning, samt distribution och digitalisering. 
 Public service och framtiden 
 I kapitel två redogör vi för några av de grundläggande värderingar vi har när det gäller public service i Sverige. Syftet är att ge en övergripande ram och förståelse för de överväganden, bedömningar och förslag som presenteras senare i betänkandet. 
 Vi menar att det finns ett stort egenvärde i att det i ett demokratiskt samhälle finns en eller flera aktörer inom radio och tv som ska vara fri/fria från statliga, ekonomiska, politiska och andra intressen och maktsfärer i samhället. Det finns vidare ett egenvärde i att allmänheten har tillgång till ett programutbud som är fredat från reklam, produktplaceringar och, så långt det är möjligt, direkt och indirekt sponsring. Public  
 service-utbudet 
  är också en garant för mångfalden i radio- och  
 tv-utbudet. 
  
 För att fortsatt värna en hög grad av självständighet och integritet för programföretagen är det angeläget med en tydlig skiljelinje mellan staten och programföretagen, så lite detaljreglering som möjligt och ett stort ansvar hos programföretagen själva. En av statens viktigaste uppgifter i relation till programföretagen är att ge företagen tydliga uppdrag samt långsiktiga och stabila förutsättningar. Det gagnar även andra aktörer på marknaden. Staten måste också följa upp att programföretagen fullgjort sina uppdrag i allmänhetens tjänst och att avgiftsmedlen använts effektivt. För detta ändamål krävs det att 
 15 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:59 
  
 statsmakterna har de redskap som krävs, med de befogenheter, den kapacitet och de resurser som behövs, för att genomföra gransk- ningen. 
 Programföretagens ansvar, å andra sidan, är att värna sitt obero- ende både mot staten och mot andra aktörer i samhället. De ska leverera sitt utbud utifrån sina uppdrag och sin kunskap om publiken och inte utifrån en upplevd konkurrens om marknads- andelar. De har också ett stort ansvar för att öppet och transparent redogöra för hur man har tolkat uppdragen, vilken verksamhet man har bedrivit och till vilken kostnad. I längden menar vi att ett sådant förhållningssätt stärker programföretagens oberoende. 
 Ändrade förutsättningar på radio- och  
 tv-marknaderna 
  
 Förutsättningarna på radio- och  
 tv-marknaderna 
  (kap. 3) har ändrats dramatiskt de senaste två decennierna. Idag dominerar fyra programbolag  
 tv-marknaden 
  och tre bolag radiomarknaden i Sverige. Sett till tittartidsandelar respektive räckvidd är SVT och SR fort- farande störst, men konkurrensen har hårdnat framför allt på  
 tv-sidan. 
  
 De fem största  
 tv-kanalerna 
  har minskat sin andel av den totala tittartiden från 81 procent 2005 till 63 procent 2011 till förmån för framför allt fler s.k. nischkanaler. På  
 tv-sidan 
  har också en helt ny marknad för produktionsbolag skapats. På  
 radio-sidan 
  finns ett antal mindre bolag som specialiserar sig på radioproduktioner. 
 Medan public  
 service-företagen 
  i princip uteslutande finansieras med radio- och  
 tv-avgiften 
  är kommersiell radio och tv framför allt beroende av två intäktskällor, reklam och sponsring samt (när det gäller tv) abonnemang. 
 År 2011 dominerade det underhållningsinriktade program- utbudet i sex av de tio  
 tv-kanaler 
  som medieforskaren Wong undersökt. Endast i SVT2, SVT24 och Kunskapskanalen dominer- ade det informationsinriktade programutbudet. På  
 radio-sidan 
  är de kommersiella bolagen framför allt inriktade på populärmusik från de senaste två decennierna. I SR:s utbud utgjorde musik knappt 60 procent 2011 medan nyheter och samhälle utgjorde drygt 20 procent. 
 Den andel av befolkningen som tittar på tv en genomsnittlig dag har varit relativt konstant det senaste decenniet. Idag tittar 85 procent av befolkningen mellan 9 och 79 år på tv en genom- snittlig dag. Den stora förändringen är framför allt att använd- 
 16 
  
 SOU 2012:59 
  
 Sammanfattning 
  
 ningen av olika typer av beställtjänster ökar mycket snabbt och då särskilt genom mobiltelefoner. Radiolyssnandet har gått ner de senaste 15 åren. Idag lyssnar 67 procent av befolkningen mellan 9 och 79 år på radio en genomsnittlig dag. Lyssnandet på webbradio ligger på 5 procent. 
 För programbolagen på radio- och  
 tv-marknaderna 
  får den allt större användningen av internet stora effekter. Tidigare intäkts- möjligheter i form av abonnemangs- och reklamintäkter riskerar att minska om alltmer  
 tv-innehåll 
  flyttar över till internet som beställ- tjänster. I takt med utvecklingen måste programbolagen hitta nya affärsmodeller och intäktskällor som t.ex. produktplaceringar och indirekt sponsring. Slutligen ändras konkurrensförhållandena mellan de mediebolag som levererar innehållet. På internet möts olika typer av medieföretag som tidigare har använt helt olika distributions- former. 
 Programföretagens uppdrag 
 När det gäller uppdragens utformning (kap. 4) är vår bedömning att nuvarande sändningstillstånd ger uttryck för den typ av programutbud som programföretag i allmänhetens tjänst bör ha. Särskilda krav vad beträffar t.ex. mångfald, kvalitet och det svenska språket samt vissa utpekade programområden som nyhetsverk- samhet, kulturutbud, minoritetsspråk och utbud för barn och unga bör gälla även nästa tillståndsperiod. 
 Vi menar dock att sändningstillstånden behöver tydliggöras så att strukturen blir mer logisk, överlappningar undviks och använd- ningen av vissa begrepp blir mer enhetlig. Det betyder inte att villkoren överlag behöver preciseras eller att detaljgraden i övrigt behöver öka. 
 Mot bakgrund av utvecklingen när det gäller olika distri- butionsformer framstår begreppen kärnverksamhet och komplet- terande verksamhet idag som missvisande och otidsenliga. Det är rimligt, menar vi, att vara tydlig i anslagsvillkoren med att de medel som ställs till programföretagens förfogande ska användas för den verksamhet som regleras i sändningstillstånden. Eftersom även andra distributionsformer behövs för att de program som sänds i marknätet ska nå publiken bör medlen även få användas för detta ändamål. När det gäller vidaresändningar i trådbundna nät regleras detta i radio- och  
 tv-lagen. 
  Slutligen anser vi att medlen bör få 
 17 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:59 
  
 användas till verksamhet som kompletterar och utvecklar den verk- samhet som regleras i sändningstillstånden. Det kan röra sig om interaktiva funktioner kopplade till programmen, tillgänglig- görande av extramaterial, text och bild kopplade till programmen samt hela program som enbart produceras för och tillgängliggörs på ett annat sätt än via marknätet. Det är viktigt att den verksamhet som kompletterar och utvecklar de marksända programmen har en nära koppling till dessa. 
 För att förtydliga uppdraget till granskningsnämnden för radio och tv föreslår vi att det i förordningen (2010:1062) med instruk- tion för Myndigheten för radio och tv anges att nämnden ska bedöma om programföretagens uppdrag har uppfyllts i enlighet med radio- och  
 tv-lagen 
  (2010:696) samt de villkor som anges i sänd- ningstillstånd och anslagsvillkor. Den begränsning som idag finns när det gäller uppföljningen av programföretagens utbud på internet är, enligt vår bedömning, inte – med nuvarande regleringsform och utan grundlagsändringar – möjlig att ta bort. 
 Vi föreslår att sändningstillstånden för SR, SVT och UR ska gälla från och med den 1 januari 2014 till och med den 31 december 2019. En översyn bör göras efter halva tillståndsperioden. Särskild uppmärksamhet bör då riktas mot SVT:s normalvillkor (kapitel 8), momskompensationsmodellen (kapitel 8) och hur programföre- tagens redovisning av verksamheten har utvecklats (kapitel 10). 
 Några områden i programföretagens uppdrag är särskilt utpekade i direktiven. Vi menar att de kulturellt relaterade upp- dragen är så centrala för public service att Smith och SR även fortsatt bör fördjupa, utveckla och vidga kulturutbudet på det sätt som hittills skett. 
 Vår bedömning är att det inte finns behov av att ytterligare stärka det nordiska samarbetet. Det nordiska programutbytet ökar inom Nordvision och har en framträdande plats i SVT:s program- utbud. 
 Mot bakgrund av den avsiktsförklaring som har träffats rörande ett nytt filmavtal för perioden  
 2013–2015 
  bedömer vi inte att det finns behov att ytterligare stärka SVT:s uppdrag när det gäller utvecklingen av svensk filmproduktion. 
 När det gäller frågan om arkivmaterial menar vi att i den utsträck- ning programföretagen anser att det är publicistiskt motiverat har företagen redan idag ett ansvar att, utifrån sina respektive uppdrag, digitalisera och tillgängliggöra detta. Medel bör inte öronmärkas för detta ändamål. 
 18 
  
 SOU 2012:59 
  
 Sammanfattning 
  
 Vår bedömning är att samarbetet mellan programföretagen kring sändningstider för UR:s program har stor betydelse för att utbild- nings- och folkbildningsutbudet ska nå en bredare publik. UR bör även fortsättningsvis koncentrera sin programverksamhet till utbildningsområdet och vi föreslår att den organiserade folkbild- ningen inkluderas i de utbildningsområden som UR:s program- verksamhet ska rikta sig till. Begreppet folkbildningsprogram i UR:s sändningstillstånd bör ändras till allmänt bildande program. 
 Vi föreslår att sändningstillståndens villkor att programföre- tagen ska beakta språkliga och etniska minoriteters intressen ren- odlas till villkor om utbudet på de nationella minoritetsspråken, teckenspråk och andra minoritetsspråk samt att de preciseras så att det framgår att SR:s och SVT:s utbud på de nationella minoritets- språken finska, samiska, meänkieli och romani chib, samt SVT:s utbud på teckenspråk, ska öka årligen under tillståndsperioden och att UR:s utbud ska öka under tillståndsperioden. Vi föreslår också att samtliga programföretag ska erbjuda något utbud på det nation- ella minoritetsspråket jiddisch och andra minoritetsspråk. Vidare föreslår vi att möjligheten till överenskommelse om ansvarsför- delningen för utbudet på de nationella minoritetsspråken, tecken- språk och andra minoritetsspråk tas bort. 
 Villkoret i sändningstillstånden att programutbudet ska spegla förhållanden i hela landet bör ändras så att det framgår att pro- gramutbudet ska spegla förhållanden i hela landet och den variation som finns i befolkningen. Verksamheten bör bedrivas utifrån ett jämställdhets- och mångfaldsperspektiv. 
 Att nå publiken 
 Programföretagen tillgängliggör sitt programutbud på en rad olika sätt (kap. 5). Tv distribueras via marknät, satellit och olika tråd- bundna nät (t.ex.  
 kabel-tv) 
  och radio framförallt via marknät. Utöver detta tillgängliggör programföretagen sitt programutbud via internet. Distributionen av hela programtjänster via marknät styrs av sändningstillstånden och  
 tv-distributionen 
  i trådbundna nät av vidaresändningsplikten som riktas mot operatörer av sådana nät. 
 Via internet tillhandahåller programföretagen främst sina pro- gram som s.k. beställtjänster, men på radiosidan distribueras hela direktsända radiokanaler. 
 19 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:59 
  
 Utöver radio- och  
 tv-program 
  tillhandahåller programföretagen kompletterande tjänster via sina webbplatser på internet, t.ex. för- djupande material kring programmen, längre versioner av intervjuer, klipp, spel och nyhetssidor. Programföretagen använder sig vidare av bloggar och chattfunktioner och medverkar i sociala medier som Facebook och Bender. 
 Vår bedömning är att marknätet kommer att vara en central tv- distributionsplattform även under nästa tillståndsperiod. Genom marknätet finns det möjlighet för allmänheten att ta emot SVT:s kanaler okrypterat och utan krav på abonnemang eller annan administration. Marknätet uppfyller idag även viktiga krav på säkerhet och distribution under perioder med stora påfrestningar för samhället. Utöver dessa aspekter är möjligheterna att idag reglera program- företagens verksamhet på annat sätt än genom villkor i sändnings- tillstånd begränsade (vilket utvecklas i kapitel 9). Bedömningar kring fortsatt marknätsdistribution av radio görs i kapitel 11. 
 Under nästa tillståndsperiod föreslår vi att Smith ska ha möjlighet att sända i marknätet i samma omfattning som idag, dvs. lika många kanaler. SVT och UR bör även få fortsätta sända  
 text-tv. 
  
 Vi anser att det är programföretagen själva som utöver de till- ståndspliktiga sändningarna bör bedöma var de ska tillgängliggöra sitt programutbud baserat på publikens efterfrågan, publikens till- gång till olika distributionsplattformar och publikens tillgång till utrustning för att kunna tillgodogöra sig utbudet. Program- företagen måste dock i sina bedömningar ta hänsyn till i vilket sam- manhang programmen tillgängliggörs så att företagens trovärdighet inte skadas. När programföretagen tillhandahåller sina program på internet bör detta ske i öppna lösningar utan annan kostnad utöver erlagd  
 radio-och 
 tv-avgift. 
  
 Det är framför allt på internet som det finns en möjlighet för programföretagen att tillhandahålla ett utbud utöver själva program- men. Antalet personer som använder internet har ökat de senaste åren och även användandet av programföretagens tjänster på internet. Tillgängliggörandet av program och därtill kompletterande tjänster över internet har därmed blivit en naturlig del av programbolagens verksamhet. 
 Enligt Europeiska kommissionens meddelande 2009 om tillämp- ningen av reglerna om statligt stöd på radio och tv i allmänhetens tjänst får public  
 service-företag 
  använda de möjligheter som den tekniska utvecklingen erbjuder för att uppfylla sitt uppdrag om det 
 20 
  
 SOU 2012:59 
  
 Sammanfattning 
  
 inte får oproportionerliga effekter på marknaden som inte är nöd- vändiga för att fullgöra uppdraget. 
 Som beskrivits föreslår vi att programföretagens medel ska användas för den verksamhet som regleras i sändningstillstånden och att de får användas för att tillgängliggöra de marksända pro- grammen på andra plattformar samt för att komplettera och utveckla den verksamhet som regleras i sändningstillstånden. Det innebär att programföretagens verksamhet även under nästa till- ståndsperiod kommer att inriktas på det programutbud som tas fram för marknätet. Nya programtjänster eller andra tjänster av större betydelse kräver sedan tidigare införda regler en s.k. förhands- prövning. Denna prövning omfattar såväl en bedömning av hur och i vilken mån tjänsten bidrar till att företaget uppfyller sitt uppdrag som dess marknadspåverkan. 
 När det gäller tillgänglighetstjänster föreslår vi att Smith och UR åläggs krav på omfattningen av tillgänglighetstjänster i form av kvoter genom särskilt regeringsbeslut. Kraven ska omfatta samtliga programtjänster som sänds i marknät och via satellit. Dessa kvoter bör minst uppgå till de kvoter som TV4 ålagts av Myndigheten för radio och tv. Tillgänglighetstjänsterna ska hålla hög kvalitet och användbarheten av samtliga bör utvecklas utifrån ett brukar- perspektiv. Tjänsten uppläst text bör ägnas särskild uppmärksam- het. Den möjlighet till ansvarsfördelning mellan programföretagen som idag finns föreslår vi tas bort. 
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 Vi menar att bristerna i nuvarande finansierings- och uppbörds- modell är så tydliga att de motiverar en ändring av modellen (kap. 6). 
 Kopplingen mellan innehav av en viss teknisk utrustning och utnyttjandet av en viss tjänst har upphört. Man kan välja att enbart titta på andra kanaler än SVT:s på sin tv och ändå tvingas betala en avgift. Man kan också välja att enbart ta del av SVT:s och UR:s utbud via internet och därför inte omfattas av skyldigheten att betala. Vidare omfattas inte de som enbart tar del av SR:s utbud av avgiftsskyldighet. 
 Avgiftsskolket bland de hushåll som är avgiftsskyldiga är också högt, drygt 12 procent. Det innebär ett bortfall på knappt en miljard kronor per år som antingen hade kunnat tillfalla programföretagen 
 21 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:59 
  
 eller använts för att sänka avgiften för de som betalar. Hur stort skolket är bland juridiska personer vet vi inte. Kostnaden för upp- börden är också relativt hög. År 2011 uppgick den till cirka 159 miljoner kronor. 
 I stället för nuvarande avgift, som är kopplad till hushåll och inne- hav av en  
 tv-mottagare, 
  föreslår vi en individuell radio- och  
 tv-avgift 
  som beräknas utifrån beskattningsbar förvärvsinkomst och som inte har någon koppling till innehav av en viss teknisk utrustning. Avgiftsuttaget kopplas till prisbasbeloppet och ett tak för full avgift fastställs. Företag och andra juridiska personer, liksom personer under 18 år, bör inte omfattas av avgiftsskyldigheten. 
 Vi föreslår att Skatteverket får till uppgift att sköta uppbörden och att avgiftsmedlen placeras på ett räntebärande konto i Riksgäldskontoret, efter redovisning på statsbudgetens inkomst- sida. Kammarkollegiet får i uppdrag att förvalta kontot och betala ut medlen till programföretagen. 
 Vi menar att den av oss föreslagna modellen ger förutsättningar för ett fortsatt starkt oberoende och frihet från politisk styrning för programföretagen samtidigt som den ger en trygg, förutsägbar och stabil finansiering av public service. Modellen är vidare mer rättvis än dagens modell eftersom avgiftsskolket försvinner, de med låga eller inga förvärvsinkomster betalar en lägre eller ingen avgift och ensamhushåll och ensamstående med barn får som regel en lägre avgift än hushåll med två eller flera vuxna. Genom att Skatteverket får ansvar att sköta uppbörden minskar kostnaderna för denna med cirka 125 miljoner kronor per år. 
 Tre andra finansieringsmodeller behandlas också, s.k. hushålls- avgift, avgift kopplad till fastighetsinnehav och anslagsfinansiering. Vid en sammantagen bedömning anser vi inte att dessa modeller är att föredra framför den modell som vi föreslår. Att anslags- finansiera radio och tv i allmänhetens tjänst på samma sätt som exempelvis statliga myndigheter har inte varit och är fortfarande inte, enligt vår bedömning, ett reellt finansieringsalternativ givet de utgångspunkter vi har haft enligt direktiven. 
 Vi är medvetna om att vårt förslag delvis är ett avsteg från de principer som gäller för hur statens inkomster ska hanteras. Regeringsformen öppnar dock upp för denna möjlighet. Vi menar att public service är ett område där det är motiverat att göra ett sådant avsteg med hänsyn till public service särställning. 
 Vår bedömning är att risken för spridningseffekter till andra statliga inkomster är mycket liten. Vi betonar också att förslaget 
 22 
  
 SOU 2012:59 
  
 Sammanfattning 
  
 leder till en förbättring i förhållande till principerna för hur statens inkomster ska hanteras i och med att inkomsterna kommer att redovisas på statsbudgetens inkomstsida. 
 Medelstilldelningen till programföretagen 
 Vår uppfattning är att det framför allt är i samband med beslut om medelstilldelning (kap. 7) som risken för minskad självständighet och integritet från programföretagens sida och otillbörlig politisk styrning från statsmakternas sida uppstår. Vi föreslår därför att riksdagen beslutar om medelstilldelning för hela tillståndsperioden vid ett tillfälle och att de årliga besluten i samband med budget- propositionen tas bort. Programföretagens årliga budgetunderlag kan därmed tas bort och ersättas med fördjupade underlag inför ny tillståndsperiod och anslagsvillkoren kan göras fleråriga. 
 Medelstilldelningen till programföretagen bör även i fortsätt- ningen räknas upp med 2 procent om året som ersättning för kost- nadsökningar. Uppräkningen ger företagen stabila ekonomiska förutsättningar och den möjliggör en utveckling av verksamheten samtidigt som den skapar ett tryck på programföretagen att effektivi- sera sin verksamhet både genom företagsspecifika åtgärder och genom samarbete mellan programföretagen. 
 En eventuell höjning av ett eller flera programföretags eko- nomiska ram som går utöver den årliga uppräkningen på 2 procent bör göras inför en ny tillståndsperiod. Inför varje ny tillstånds- period bör Regeringskansliet göra en bedömning av hur stor den ekonomiska ramen för respektive bolag bör vara utifrån de uppdrag bolagen ska få. Inför denna bedömning bör programföretagen lämna in ett mer omfattande underlag innehållande en sammanfattande resultatanalys och förslag till inriktning av verksamheten för den period underlaget avser. 
 Fördelarna med denna modell är att den ger en mer trygg, förut- sägbar och stabil medelstilldelning till programföretagen än dagens modell. Den ökar företagens självständighet och integritet och hindrar otillbörlig politisk styrning. Förslaget är även positivt för övriga aktörer på marknaden eftersom de med större säkerhet än idag kommer att veta vilka finansiella förutsättningar program- företagen kommer att ha under den kommande tillståndsperioden. 
 När det gäller samarbetet mellan programföretagen drar vi slut- satsen att det sannolikt finns områden där ett ökat samarbete skulle 
 23 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:59 
  
 kunna leda till ytterligare besparingar. Under den förutsättning som vi tolkar in i direktiven, nämligen att utgångspunkten även under kommande tillståndsperiod är att public service utövas av tre separata programföretag, menar vi dock att det inte framstår som lämpligt att staten förändrar företagens roll och uppdrag när det gäller samarbetet mellan företagen. 
 Mångfald i programproduktionen 
 En sund produktionsbransch är väsentlig för mångfalden i pro- gramproduktionen och därmed för programföretagens uppfyllande av sina uppdrag (kap. 8). Utläggningar på externa produktions- bolag konkurrensutsätter den egna verksamheten och kan därför bidra till en ökad kreativitet och nya idéer även internt. 
 Programföretagen bör själva, utifrån sitt uppdrag, avgöra omfatt- ningen av och fördelningen mellan intern och extern produktion. Enligt vår uppfattning främjar det inte konkurrensen mellan extern och intern produktion om en utomstående part i förväg beslutar hur stor andel som ska läggas ut på externa producenter. Det bör i stället vara de bästa programidéerna eller det bästa genomförandet som avgör vem som ska producera ett program. Därför bör inte heller SR och UR i sina budgetunderlag avkrävas att ange hur mycket medel de planerar att lägga på extern produktion. 
 Trots att programföretagen utvecklat sin roll som beställare gentemot de externa produktionsbolagen finns det förbättrings- potential. En sådan är att åstadkomma en större åtskillnad mellan programföretagens beställarorganisationer och de producerande enheterna inom företagen. 
 SVT har under våren och sommaren arbetat med att ta fram normalvillkor som är avsedda att användas i relation till de externa producenterna som bl.a. innehåller villkor om fördelningen av rättigheter. 
 Vi anser att frågan om rättighetsfördelning i första hand bör lösas i förhandling mellan parterna och ser positivt på det arbete som nu sker i dialog med externa producenter. Regeringen bör göra en utvärdering av effekten av dessa villkor vid den översyn efter halva tillståndsperioden som föreslås. På radiosidan är frågan om fördelning av rättigheter inte lika aktuell. 
 Slutligen anser vi att det är viktigt att externa producenter och andra företag inte missgynnas genom att deras varor och tjänster 
 24 
  
 SOU 2012:59 
  
 Sammanfattning 
  
 blir dyrare än om programföretagen producerar dem själva. Idag försämras konkurrensneutraliteten mellan tjänster utförda i egen regi och tjänster som upphandlas på marknaden i och med att momsen stannar som en kostnad hos programföretagen. För att förbättra konkurrensneutraliteten bör programföretagen kunna rekvirera ingående moms från ett särskilt momskompensations- konto utan kredit i Riksgäldskontoret. Storleken på moms- kompensationskontot beräknas utifrån den andel momskostnader bolagen har idag samt det utrymme bolagen behöver för att valet mellan egen produktion och inköp av externa varor och tjänster i framtiden ska bli konkurrensneutralt. 
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
 När det gäller regleringen av programbolagens verksamhet gör vi bedömningen att dagens regleringsform inte kan anses ändamåls- enlig (kap. 9). Regleringen i sändningstillstånden omfattar formellt inte all verksamhet. Programföretagen kan inte tillgodoräkna sig verksamhet på internet för uppfyllandet av villkoren i sändnings- tillstånden. En uppföljning, som motsvarar den som görs av sänd- ningsverksamheten i marknätet, kan inte heller göras av denna verk- samhet. 
 Yttrandefrihetsgrundlagen medger dock inte en samlad reglering av hela verksamheten, vare sig det sker i sändningstillstånden eller anslagsvillkoren. Eftersom Yttrandefrihetskommitténs förslag, enligt vår bedömning, inte innebär någon avgörande skillnad i för- hållande till vad som gäller idag vad avser det utrymme som finns för reglering av verksamheten, föreslår vi att ändringar av yttrande- frihetsgrundlagen bör utredas i syfte att möjliggöra en samlad reglering i lag av hela verksamheten radio och tv i allmänhetens tjänst. 
 Vi föreslår när det gäller förhandsprövningen att vad som avses med försöksverksamhet tydliggörs i anslagsvillkoren. En anmälan till förhandsprövning ska inte göras, föreslår vi, beträffande verk- samhet som pågår i högst 12 månader om tjänsten är begränsad geografiskt eller i fråga om publik eller om avsikten med tjänsten är att få erfarenheter av och kunskaper om ny teknik eller en innova- tiv tjänst. 
 Vad avser sidoverksamheten, slutligen, bör den beskrivas över- gripande i anslagsvillkoren för SR, SVT och UR som exploater- 
 25 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:59 
  
 ingen av vissa rättigheter knutna till programinnehåll och utsänd- ning, uthyrning av studior, produktionsteknik, personal, kostymer och rekvisita samt försäljning av produkter för marknadsföring av enskilda radio- och  
 tv-program 
  eller sändningsverksamheten. För Smith läggs därutöver till försäljning av abonnemang för mottagande av kanalen SVT World utanför Finland. 
 När det gäller Förvaltningsstiftelsens roll och arbetssätt föreslår vi inte några förändringar. Vi föreslår dock att mandatperioden för styrelseledamöterna i styrelsen ska vara sex år istället för åtta år. Möjligheterna till omval av styrelseledamot bör också begränsas och komma ifråga bara när det finns särskilda skäl. Slutligen före- slår vi att Förvaltningsstiftelsens ekonomiska förutsättningar för- stärks genom en ökning av stiftelsekapitalet med 10 miljoner kronor. 
 Programföretagens redovisning och oberoende från kommersiella aktörer 
 En bra redovisning (kap. 10) är en förutsättning för att allmän- heten, olika intresseorganisationer, andra programbolag, externa producenter, m.fl. ska kunna granska programföretagens verk- samhet och delta i en öppen, välinformerad och konstruktiv debatt om programföretagens verksamhet och var gränserna för denna bör gå. Det är också en förutsättning för att statsmakterna ska kunna avgöra om företagen har fullgjort sina uppdrag i allmänhetens tjänst och vilka ekonomiska ramar programföretagen behöver för att fullgöra sina uppdrag. 
 För att öka granskningsbarheten i public  
 service-redovisning- 
  arna föreslår vi att programföretagen får i uppdrag att i samverkan åstadkomma en så långt möjlig gemensam redovisningsform och att definiera och operationalisera centrala begrepp i sändnings- tillstånd och anslagsvillkor. I arbetet bör ingå att finna en gemen- sam modell för redovisning av olika programkategorier som speglar hela området. En gemensam programkategorisering bör om det är möjligt användas. Redovisningarna bör systematiskt innehålla jämförelser över tid och eventuella skillnader kommenteras och analyseras. I redovisningarna bör också tydligt komma till uttryck hur villkoren tolkats av programföretagen och vad de ansett behöver göras för att uppfylla dessa. En uppföljning av resultatet av 
 26 
  
 SOU 2012:59 
  
 Sammanfattning 
  
 arbetet bör ske vid den översyn efter halva tillståndsperioden som föreslås. 
 Därutöver bör redovisningen specificeras på några särskilda områden. Vi menar att det för bedömningen av om program- företagen har fullgjort uppdragen i den del som kommer till uttryck i anslagsvillkoren behövs mer specifika uppgifter om de intäkter företagen har vid sidan av avgiftsmedel. För förtroendet för verk- samheten är det också angeläget att det finns en öppenhet när det gäller annan finansiering. När det gäller SVT bör en ökad öppenhet i redovisningen eftersträvas särskilt vad avser intäkter för visnings- rätter, samproduktioner och royalty. Intäkterna uppgår i denna del till förhållandevis höga belopp och har samband med de samarbeten som finns med externa produktionsbolag. Vi menar att redovis- ningskraven i anslagsvillkoren bör förtydligas i denna del. 
 När det gäller sponsring föreslår vi att särskilda redovisningskrav införs i anslagsvillkoren för Smith. Genom redovisningen bör en tydlig bild ges av i vilken omfattning sponsrade program förekommit. Av redovisningen bör lämpligen framgå vilka evenemang som sponsrats, hur många sändningar de sponsrade evenemangen totalt omfattat och med vilket belopp sponsringsbidrag totalt mottagits. 
 De nya reglerna för indirekt sponsring har gällt förhållandevis kort tid. Förutsättningarna att göra den bedömning som enligt tidigare gällande villkor krävdes har, enligt vår bedömning, inte i något avgörande hänseende förändrats. Det finns inte något som talar för att reglerna nu ska ändras. 
 Med hänsyn till att det ingår i vårt uppdrag att verka för att oberoendet från kommersiella aktörer ytterligare kan stärkas och då såväl Smith som UR uttalat att man inte avser att använda sig av det utrymme som idag finns för produktplaceringar, menar vi att det också i regleringen bör markeras att produktplacering i lagens mening inte ska förekomma hos programföretagen. Vi föreslår därför att ett förbud mot produktplaceringar, motsvarande dagens förbud mot att sända reklam, förs in i sändningstillstånden för SVT och UR. 
 Särskilda redovisningskrav beträffande andra kommersiella sam- arbeten bör också införas i anslagsvillkoren för SR, SVT och UR. 
 27 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:59 
  
 Digitalradio 
 Radiodistribution via marknät har sådana fördelar framför andra distributionsformer att det för lång tid framöver kommer att vara en central distributionsplattform för radio (kap. 11). Radio via internet utgör ett viktigt komplement. 
 Vår bedömning är att de fördelar som en digitalisering av mark- nätet ger i form av ökade möjligheter till nationella sändningar, fler kanaler och nya tjänster och därtill de långsiktigt lägre distri- butionskostnaderna motiverar en övergång till från FM till digital- radio trots att det initialt innebär kostnader för parallellsändningar för programbolagen och införskaffande av nya digitalradiomot- tagare för lyssnarna. 
 Utvecklingen av digitalradio bör fortsatt vara marknadsdriven men marknaden behöver tydliga förutsättningar från riksdag och regering. SR har en viktig roll i digitaliseringen men en samverkan mellan SR och de kommersiella programbolagen är mycket viktig, bl.a. när det gäller val av teknik och i vilka områden utbyggnaden ska ske initialt. Vi föreslår att medelstilldelningen till SR och UR höjs nästa tillståndperiod för att bolagen ska kunna påbörja utbyggnaden. SR bör tilldelas en hel frekvenskanal med möjlighet till regional ned- brytning. Höjningen av medelstilldelningen ska knytas till ett krav på  
 95-procentig 
  täckning vid slutet av nästa tillståndsperiod. Kravet på utbyggnad är även en viktig signal för de kommersiella program- bolagen, eftersom det ger dem ökade incitament att investera i digitalradiosändningar. 
 Om en övergång till digitalradio ska ske måste riksdagen vid något tillfälle fatta beslut om en nedsläckning av SR:s och de kom- mersiella programbolagens  
 FM-sändningar. 
  Det är idag för tidigt att besluta om en släckning eftersom näten inte finns utbyggda. En översyn bör därför göras av hur marknaden utvecklats i såväl Sverige som övriga Europa vid samma tidpunkt som den föreslagna halvtidsöversynen. En samlad bedömning kan då visa om det går att besluta om ett släckningsdatum. Om inte bör en ny översyn av marknadsutvecklingen göras inom en treårsperiod. 
 Vi föreslår slutligen att regeringen bör fatta ett övergripande beslut kring den nationella spektrumanvändningen. 
 28 
  
 SOU 2012:59 
  
 Sammanfattning 
  
 Konsekvenser av förslagen 
 I kapitel 13 görs en redovisning av de konsekvenser av förslagen som anges i kommittéförordningen (1998:1474). Förslaget att samt- liga programföretag bör erbjuda ett visst utbud på det nationella minoritetsspråket jiddisch och andra minoritetsspråk kan innebära en marginell kostnadsökning för framför allt SVT, som idag inte har någon verksamhet på jiddisch och andra minoritetsspråk. SVT:s kostnader för tillgänglighetstjänsterna kommer också att öka något. De ökade kraven på programföretagens public  
 service-redovisningar 
  bedömer vi kommer att öka kostnaderna för företagen marginellt. 
 Förslaget om en ny finansierings- och uppbördsmodell leder till att RIKAB kan avvecklas vilket minskar programföretagens kost- nader med cirka 160 miljoner kronor per år. Programföretagens ekonomiska ramar kan därmed minska med motsvarande belopp. 
 När det gäller små och stora företags arbetsförutsättningar och konkurrensförmåga på mediemarknaden är vår bedömning att en rad av de förslag som vi lämnar är positiva. 
 Förslaget till ny finansierings- och uppbördsmodell leder till att företag och andra juridiska personer inte kommer att behöva betala radio- och  
 tv-avgift. 
  År 2011 betalade cirka 36 700 företag drygt 76 miljoner kronor i avgift. 
 En längre tillståndsperiod och en mer långsiktig finansiering av programföretagens verksamhet ger mer stabila förutsättningar även för andra företag. Med våra förslag till skrivningar i anslags- villkoren blir det tydligt att programföretagens verksamhet även fortsatt ska vara inriktad på det programutbud som regleras i sänd- ningstillstånden. Övrigt utbud ska ha en nära koppling samt komplet- tera och utveckla detsamma. 
 Vi menar att sändningstillstånden bör ses över och tydliggöras. SVT och SR bör fortsätta att fördjupa, utveckla och vidga kultur- utbudet på det sätt som hittills skett. Vi föreslår preciserade krav när det gäller utbudet på fyra av de nationella minoritetsspråken och teckenspråk samt att alla bolag måste ha viss verksamhet på jiddisch och andra minoritetsspråk. Vi föreslår att kraven på tillgäng- lighetstjänster skärps. Vi föreslår när det gäller förhandsprövningen att vad som avses med försöksverksamhet tydliggörs i anslagsvill- koren. Vi föreslår att sidoverksamheter beskrivs övergripande i anslagsvillkoren och att ett förbud mot produktplaceringar förs in i sändningstillstånden för SVT och UR. Vidare föreslår vi åtgärder för att förbättra programföretagens public  
 service-redovisningar 
  
 29 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:59 
  
 generellt samt specifika krav vad beträffar övriga intäkter, inklusive sponsring, och andra kommersiella samarbeten. Den momskompensa- tionsmodell vi föreslår kommer att förbättra konkurrensneutraliteten mellan tjänster som programföretagen utför i egen regi och tjänster som upphandlas på marknaden. 
 En digitalisering av den marksända radion innebär, avslut- ningsvis, en möjlighet för kommersiella programbolag att sända nationellt. Digitaliseringen påverkar således de kommersiella pro- grambolagens konkurrensvillkor positivt. En övergång till digitalradio ger möjlighet för befintliga aktörer att sända fler kanaler och nya tjänster och för helt nya aktörer att etablera sig, under förutsätt- ning att de tilldelas tillstånd. I  
 FM-bandet 
  finns begränsat utrymme. 
 För staten kommer förslaget om en ny finansierings- och upp- bördsmodell att leda till ökade kostnader för framför allt Skatteverket och minskade kostnader för Kronofogdemyndigheten och Sveriges Domstolar. Förslaget till momskompensationsmodell kommer att leda till ökade intäkter för staten. 
 För allmänheten kommer förslaget om ny finansieringsmodell leda till att fördelningen av kostnaden för public service mellan olika grupper i samhället blir annorlunda mot idag. Genom kopp- lingen till individ i stället för till hushåll kommer enpersonshushåll och ensamstående med barn som regel få en lägre avgift än hushåll med flera vuxna. Enligt SCB fanns det 2010 cirka 2,6 miljoner sådana hushåll. En övervägande andel av de cirka 2 miljoner hushåll som hade två eller flera personer över 18 år, kommer sannolikt att få en högre avgift än idag. Storleken på avgiften beror på den beskattningsbara förvärvsinkomsten. 
 Våra förslag leder också till ökade kostnader för public service- verksamheten, vilka kan föranleda en höjning av radio- och tv- avgiften. Allmänheten kommer att få ta över den kostnad som idag bärs av företag och andra juridiska personer. År 2011 uppgick det beloppet till drygt 91 miljoner kronor. Därutöver kommer allmän- heten att få bära kostnaden för momskompensationsmodellen (kapitel 8), kapitaltillskottet till Förvaltningsstiftelsen (kapitel 9), samt en särskild höjning av SR:s, och i viss mån UR:s, ekonomiska ramar för utbyggnaden av ett digitalt nät och för program- produktion (kapitel 11). 
 30 
  
 SOU 2012:59 
  
 Sammanfattning 
  
 Det faktum att det sannolikt kommer att finnas ett överskott på rundradiokontot vid ingången av 2014 och att underskottet på distributionskontot kommer att vara återbetalt vid utgången av 2013 leder dock till att behovet av att höja avgiften minskar. 
 Utöver dessa kostnader kommer allmänheten att vid en över- gång till digitalradio behöva investera i nya radiomottagare. 
 31 
 Författningsförslag 
  
 1 
  
 Förslag till 
  
 lag (2013:000) om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst 
 Härigenom föreskrivs följande. 
 Finansiering 
  
 1 §  
 Radio- och  
 tv-verksamhet 
  i allmänhetens tjänst och verksamhet som är direkt anknuten till den ska finansieras med en radio- och  
 tv-avgift 
  enligt denna lag under förutsättning att 
  
 1. 
  
 sändningstillstånd enligt 4 kap. 3 § eller 11 kap. 1 § första stycket radio- och  
  
 tv-lagen 
  (2010:696) har meddelats den som bedriver sändningsverksamheten, och 
  
 2. 
  
 tillståndet innehåller ett förbud mot att sända reklam. 
  
 Avgiftsskyldighet 
  
 2 §  
 Den som är obegränsat skattskyldig enligt 3 kap.  
 3–5 
  §§ inkomst- skattelagen (1999:1229) och har fyllt 18 år vid beskattningsårets ingång ska betala radio- och  
 tv-avgift. 
  
 När avgiftsskyldigheten upphör 
  
 3 §  
 Radio- och  
 tv-avgift 
  ska betalas till och med det år den avgifts- skyldige avlider. Under dödsåret tillämpas det som skulle ha gällt för den döde enligt denna lag för dödsboet. 
 33 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:59 
  
 Avgiftens storlek 
  
 4 §  
 Avgiftsunderlaget för radio- och  
 tv-avgiften 
  utgörs av den avgiftsskyldiges beskattningsbara förvärvsinkomst enligt 1 kap. 5 § inkomstskattelagen (1999:1229), dock högst en beskattningsbar förvärvsinkomst som motsvarar x gånger det för beskattningsåret gällande prisbasbeloppet. Med prisbasbelopp avses prisbasbeloppet enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken. 
  
 5 §  
 Radio- och  
 tv-avgift 
  ska betalas med 1 procent av avgifts- underlaget enligt 4 §. 
 Förfarandet vid uttag av radio- och  
 tv-avgift 
  
 6 §  
 Bestämmelser om förfarandet vid uttag av radio- och  
 tv-avgift 
  finns i skatteförfarandelagen (2011:1244). 
 Förvaltning av avgiftsmedlen 
  
 7 §  
 De avgiftsmedel som Skatteverket tar emot ska föras över till ett räntebärande konto vid Riksgäldskontoret (rundradiokontot). 
 Preliminära avgifter ska föras över till kontot med ett belopp som motsvarar storleken av de avgifter som bestämts i Skatteverkets beslut om slutlig skatt enligt 56 kap. 6 § skatteförfarandelagen (2011:1244) året före beskattningsåret med en uppräkningsfaktor som svarar mot den procentuella förändringen av prisbasbeloppet mellan andra året före beskattningsåret och beskattningsåret. De preliminära avgifterna ska föras över till kontot med en tolftedel per månad. Om det belopp som ska föras över inte är uträknat vid överförings- tillfällena i januari och februari, ska samma belopp som fördes över i december föregående år föras över. Om något av de belopp som fördes över i januari och februari inte motsvarar en tolftedel av beloppet som ska föras över ska beloppet för mars månad jämkas. 
 En avräkning av de preliminära avgifterna ska göras mot de avgifter som Skatteverket faktiskt har fått in enligt beslut om slutlig skatt året efter det år då de preliminära avgifterna fördes över. En slutlig reglering av de preliminära avgifterna mot de slut- liga avgifterna ska göras senast i mars andra året efter det år då de preliminära avgifterna fördes över. 
 Kammarkollegiet ska svara för förvaltningen av avgiftsmedlen. 
 34 
  
 SOU 2012:59 
  
 Författningsförslag 
  
 Utbetalning av avgiftsmedel till verksamheten 
  
 8 §  
 Kammarkollegiet ska svara för att utbetalningarna av avgifts- medlen till sådan verksamhet som avses i 1 § stämmer överens med riksdagens tilldelning av avgiftsmedel och med de utbetalnings- och kompensationsregler som riksdag och regering beslutar om. 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2014 då lagen (1989:41) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst upphör att gälla. 
  
 2. 
  
 För beskattningsåren 2014 och 2015 ska vid tillämpningen av 7 §, som preliminära avgifter föras över ett belopp som motsvarar 1 procent av de sammanlagda beskattningsbara förvärvsinkomster som enligt Skatteverkets beslut om slutlig skatt enligt 56 kap. 2 § skatteförfarandelagen (2011:1244) fastställts och begränsats enligt bestämmelserna i 4 §. Beräkningen ska bara göras för de som enligt 2 § anses som avgiftsskyldiga. 
  
 3. 
  
 Den gamla lagen gäller fortfarande i fråga om skyldighet att betala radio- och  
  
 tv-avgift 
  för tiden före den 1 januari 2014. Efter det att Radiotjänst i Kiruna Aktiebolag avvecklats ska vad som anges i lagen om Radiotjänst i Kiruna Aktiebolag i stället avse Kammar- kollegiet. 
  
 4. 
  
 Ärenden enligt den gamla lagen som inte ännu är avgjorda när Radiotjänst i Kiruna Aktiebolag avvecklas ska överlämnas till Kammarkollegiet. 
  
 35 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:59 
  
 2 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i skatteförfarandelagen (2011:1244) 
 Härigenom föreskrivs att 12 kap. 3 §, 29 kap. 1 §, 55 kap. 8 § samt 56 kap. 3 och 6 §§ skatteförfarandelagen (2011:1244) ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 12 kap. 
 3 § 
 De allmänna skattetabellerna ska grundas på att 
  
 1. 
  
 inkomsten är oförändrad under kalenderåret, 
  
 2. 
  
 mottagaren bara kommer att beskattas för den inkomst som anges i tabellen, 
  
 3. 
  
 mottagaren inte ska betala någon annan skatt eller avgift än 
  
 a) 
  
 kommunal inkomstskatt, 
  
 b) 
  
 statlig inkomstskatt på förvärvsinkomster, 
  
 c) 
  
 begravningsavgift enligt begravningslagen (1990:1144), 
  
 d) avgift 
  
 enligt 
  
 lagen 
  
 d) avgift 
  
 enligt 
  
 lagen 
  
 (1994:1744) om allmän pensions- 
  
 (1994:1744) 
  
 om 
  
 allmän 
  
 avgift,  
 och 
  
 pensionsavgift, 
  
 e) avgift 
  
 som avses i 
  
 lagen 
  
 e) avgift som avses i lagen 
  
 (1999:291) om avgift till registrerat 
  
 (1999:291) 
  
 om avgift 
  
 till 
  
 trossamfund, 
  
 registrerat trossamfund,  
 och 
  
 f) radio- 
  
 och 
  
 tv-avgift 
  
 enligt lagen 
  
 (2013:000) 
  
 om 
  
 finansiering av radio och tv i 
  
 allmänhetens tjänst. 
  
 4. 
  
 mottagaren inte kommer att medges något annat avdrag än grundavdrag vid beskattningen, och 
  
 5. 
  
 mottagaren kommer att medges skattereduktion för allmän pensionsavgift och arbetsinkomst enligt 67 kap.  
  
 4–9 
  §§ inkomst- skattelagen (1999:1229). 
 Tabellerna ska också ange skatteavdraget för 
  
 1. 
  
 den som inte är skyldig att betala allmän pensionsavgift enligt 67 kap. 4 § inkomstskattelagen, och 
  
 2. 
  
 den som inte har rätt till skattereduktion för arbetsinkomst enligt 67 kap.  
  
 5–9 
  §§ inkomstskattelagen. 
 36 
  
 SOU 2012:59 
  
 Författningsförslag 
  
 29 kap. 
 1 § 
 1  
 Inkomstdeklaration ska lämnas till ledning för 
 1. bestämmande av underlag för att ta ut skatt eller avgift enligt 
  
 a) 
  
 inkomstskattelagen (1999:1229), 
  
 b) 
  
 lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt, 
  
 c) 
  
 2 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvs- inkomster, 
  
 d) 
  
 lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel i de fall som avses i 2 § första stycket  
  
 1–4 
  och  
 6–10 
  den lagen, 
  
 e) 
  
 lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader, 
  
 f) 
  
 lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift, 
  
 g) 2 § lagen (1994:1920) om 
  
 g) 2 § lagen (1994:1920) om 
  
 allmän löneavgift,  
 och 
  
 allmän löneavgift, 
  
 h) lagen (2007:1398) om kom- 
  
 h) lagen (2007:1398) om kom- 
  
 munal fastighetsavgift, 
  
 munal fastighetsavgift,  
 och 
  
 i) lagen (2013:000) om finansi- 
  
 ering av radio och tv i allmän- 
  
 hetens tjänst, 
  
 2. bestämmande av underlag 
  
 för att ta ut egenavgifter enligt 
  
 3 kap. socialavgiftslagen (2000:980), 
  
 3. 
  
 bestämmande av skattereduktion, samt 
  
 4. 
  
 beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt 59 kap. socialförsäkringsbalken. 
  
 55 kap. 
 8 § 
 Tillämplig skattetabell ska bestämmas med ledning av 
 1. den skattesats som för beskattningsåret gäller för den fysiska 
  
 personen i hemortskommunen, 
  
 2. den 
  
 avgiftssats 
  
 som 
  
 för 
  
 2. den 
  
 avgiftssats 
  
 som 
  
 för 
  
 beskattningsåret gäller 
  
 för 
  
 den 
  
 beskattningsåret gäller 
  
 för 
  
 den 
  
 fysiska personen enligt begrav- 
  
 fysiska personen enligt begrav- 
  
 ningslagen (1990:1144), om den 
  
 ningslagen (1990:1144), om den 
  
 inte ingår i avgiftssatsen enligt 
  
 inte ingår i avgiftssatsen enligt 
  
 3,  
 och 
  
 3, 
  
 3. den 
  
 avgiftssats 
  
 som 
  
 för 
  
 3. den 
  
 avgiftssats 
  
 som 
  
 för 
  
 beskattningsåret gäller 
  
 för 
  
 den 
  
 beskattningsåret gäller 
  
 för 
  
 den 
  
 1  
 Senaste lydelse 2011:1289. 
 37 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:59 
  
 fysiska personen enligt de upp- gifter som har lämnats av ett tros- samfund enligt lagen (1999:291) om avgift till registrerat tros- samfund. 
 fysiska personen enligt de upp- gifter som har lämnats av ett tros- samfund enligt lagen (1999:291) om avgift till registrerat tros- samfund 
 , och 
  
 4. den avgiftssats som för beskattningsåret gäller för den fysiska personen enligt lagen (2013:000) om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst. 
 56 kap. 
 3 § 
 2 
  
 I beslut om slutlig skatt ska Skatteverket fastställa underlaget för att ta ut skatt eller avgift enligt 
  
 1. 
  
 inkomstskattelagen (1999:1229), 
  
 2. 
  
 lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt, 
  
 3. 
  
 lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel i fall som avses i 2 § första stycket  
  
 1–4 
  och  
 6–10 
  den lagen, 
  
 4. 
  
 lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader, 
  
 5. 
  
 lagen (1994:1744) om all- män pensionsavgift,  
  
 och 
  
 6. 
  
 lagen (2007:1398) om kom- munal fastighetsavgift 
  
 . 
  
 Lydelse enligt SFS 2012:136 
  
 5. 
  
 lagen (1994:1744) om all- män pensionsavgift, 
  
 6. 
  
 lagen (2007:1398) om kom- munal fastighetsavgift 
  
 , och 
  
 7. 
  
 lagen (2013:000) om finansiering av radio och tv i all- mänhetens tjänst. 
  
 Föreslagen lydelse 
 6 § 
 I beslut om slutlig skatt ska Skatteverket även bestämma stor- leken på följande skatter och avgifter: 
  
 1. 
  
 skatt och avgift på de underlag som avses i 3 §, 
  
 2. 
  
 skatt enligt 2 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster, 
  
 3. 
  
 begravningsavgift enligt begravningslagen (1990:1144), 
  
 4. 
  
 avgift enligt 2 § lagen (1994:1920) om allmän löneavgift, 
  
 2  
 Senaste lydelse 2011:1289. 
 38 
  
 SOU 2012:59 
  
 Författningsförslag 
  
 5. 
  
 avgift enligt lagen (1999:291) om avgift till registrerat tros- samfund,  
  
 och 
  
 6. 
  
 egenavgifter enligt 3 kap. socialavgiftslagen (2000:980). 
  
 5. 
  
 avgift enligt lagen (1999:291) om avgift till registrerat tros- samfund, 
  
 6. 
  
 egenavgifter enligt 3 kap. socialavgiftslagen (2000:980),  
  
 och 
  
 7. 
  
 radio- och  
  
 tv-avgift 
  enligt lagen (2013:000) om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst. 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2014. 
 39 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:59 
  
 3 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om offentlighets- och sekretess- lagen (2009:400) 
  
 dels  
 att 29 kap. 4 § ska upphöra att gälla, 
  
 dels  
 att rubriken närmast före 29 kap. 4 § ska utgå. 
 29 kap. 
 Radio- och  
 TV-avgift 
  
 4 § 
 3 
  
 Sekretess gäller i ärende som avser radio- och  
 TV-avgift 
  för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men om upp- giften röjs. 
 För uppgift i en allmän hand- ling gäller sekretessen i högst tjugo år. 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2014. 
  
 2. 
  
 Äldre bestämmelser gäller fortfarande för uppgifter i ärenden som avser radio- och  
  
 tv-avgift 
  för tiden före den 1 januari 2014. 
  
 3  
 Senaste lydelse 2009:1270. 
 40 
  
 SOU 2012:59 
  
 Författningsförslag 
  
 4 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i radio- och  
 tv-lagen 
  (2010:696) 
 Härigenom föreskrivs att 4 kap. 3 §, 5 kap. 12 §, 9 kap. 2 § och 11 kap. 1 § radio- och  
 tv-lagen 
  (2010:696) ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 4 kap. 
  
 3 § 
  
 Regeringen ger tillstånd att 
  
 Regeringen 
  
 ger 
  
 tillstånd att 
  
 sända tv och sökbar  
 text-tv 
  om 
  
 sända tv och sökbar  
 text-tv 
  om 
  
 sändningsverksamheten finansi- 
  
 sändningsverksamheten finansi- 
  
 eras med radio- och  
 tv-avgiften 
  
 eras med radio- och  
 tv-avgiften 
  
 enligt  
 lagen (1989:41) om finansi- 
  
 enligt  
 lagen (2013:000) om finansi- 
  
 ering av radio och TV i all- 
  
 ering av radio och tv i allmänhetens 
  
 mänhetens 
  
 tjänst 
 . Myndigheten 
  
 tjänst 
 . Myndigheten för radio 
  
 för radio och tv ger tillstånd i 
  
 och tv ger tillstånd i övriga fall. 
  
 övriga fall. 
  
 5 kap. 
  
 12 § 
  
 En leverantör av medie- 
  
 En leverantör av medie- 
  
 tjänster som tillhandahåller tv- 
  
 tjänster som tillhandahåller tv- 
  
 sändning,  
 beställ-tv 
  eller sökbar 
  
 sändning,  
 beställ-tv 
  eller sökbar 
  
 text-tv 
  på något annat sätt än 
  
 text-tv 
  på något annat sätt än 
  
 genom tråd ska utforma tjänsten 
  
 genom tråd ska utforma tjänsten 
  
 på ett sådant sätt att den blir till- 
  
 på ett sådant sätt att den blir till- 
  
 gänglig för personer med funk- 
  
 gänglig för personer med funk- 
  
 tionsnedsättning genom textning, 
  
 tionsnedsättning 
  
 genom text- 
  
 tolkning, uppläst text eller lik- 
  
 ning, tolkning, uppläst text eller 
  
 nande teknik. Det ska göras i 
  
 liknande teknik. Det ska göras i 
  
 den omfattning som beslutas av 
  
 den omfattning som beslutas av 
  
 regeringen, 
  
 om verksamheten 
  
 regeringen, om 
  
 verksamheten 
  
 finansieras med radio- och tv- 
  
 finansieras med radio- och tv- 
  
 avgift enligt  
 lagen (1989:41) om 
  
 avgift enligt 
  
 lagen 
  
 (2013:000) 
  
 finansiering av radio och TV i 
  
 om finansiering av radio och tv i 
  
 allmänhetens tjänst 
 , och av 
  
 allmänhetens tjänst 
 , och av 
  
 Myndigheten för radio och tv i 
  
 Myndigheten för radio och tv i 
  
 övriga fall. Ett sådant beslut ska 
  
 övriga fall. Ett sådant beslut ska 
  
 gälla för en viss tid. 
  
 gälla för en viss tid. 
  
 41 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:59 
  
 Vid bestämmande av hur och i vilken omfattning tjänsten ska göras tillgänglig för personer med funktionsnedsättning ska leverantörens finansiella förutsättningar och den tekniska utveck- lingen av tillgänglighetstjänster beaktas. 
  
 9 
  
 kap. 
  
 2 § 
  
 Sändningsplikten 
  
 enligt 
  
 1 § 
  
 Sändningsplikten 
  
 enligt 
  
 1 § 
  
 omfattar inte fler än fyra program- 
  
 omfattar inte fler än fyra program- 
  
 tjänster som sänds samtidigt av en 
  
 tjänster som sänds samtidigt av en 
  
 tillståndshavare vars verksamhet 
  
 tillståndshavare vars 
  
 verksamhet 
  
 finansieras med radio- och tv- 
  
 finansieras med radio- och tv- 
  
 avgiften 
  
 enligt  
 lagen 
  
 (1989:41) 
  
 avgiften enligt  
 lagen (2013:000) 
  
 om finansiering av radio och TV 
  
 om finansiering av radio och tv i 
  
 i allmänhetens tjänst 
 . 
  
 allmänhetens tjänst 
 . 
  
 11 kap. 
  
 1 § 
  
 Tillstånd att sända ljudradio- 
  
 Tillstånd att sända ljudradio- 
  
 program meddelas av regeringen 
  
 program meddelas av regeringen 
  
 om 
  
 sändningsverksamheten 
  
 om 
  
 sändningsverksamheten 
  
 finansieras med radio- och tv- 
  
 finansieras med radio- och tv- 
  
 avgiften 
  
 enligt  
 lagen 
  
 (1989:41) 
  
 avgiften enligt  
 lagen (2013:000) 
  
 om finansiering av radio och TV 
  
 om finansiering av radio och tv i 
  
 i allmänhetens tjänst 
 . Regeringen 
  
 allmänhetens tjänst 
 . Regeringen 
  
 meddelar 
  
 också tillstånd 
  
 att 
  
 meddelar också tillstånd 
  
 att 
  
 sända ljudradio till utlandet. 
  
 sända ljudradio till utlandet. 
  
 Myndigheten för radio och tv får ge tillstånd att under en begränsad tid om högst två veckor sända ljudradio som inte är när- radio eller kommersiell radio. Myndigheten får besluta att 14 och 15 kap. inte ska tillämpas på sändningar som sker med stöd av ett sådant tillstånd. 
 Om det finns särskilda skäl, får regeringen ge tillstånd att sända ljudradio i lokala sändningar som inte uppfyller kraven för närradio eller kommersiell radio. 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2014. 
 42 
  
 SOU 2012:59 
  
 Författningsförslag 
  
 5 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) 
 Härigenom föreskrivs att 4 kap. 3 § och 8 kap. 7 § social- tjänstlagen (2001:453) ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 4 kap. 
  
 3 § 
 4 
  
 Försörjningsstöd lämnas för skäliga kostnader för 
  
 1. livsmedel, kläder och skor, 
  
 1. livsmedel, kläder och skor, 
  
 lek och fritid, förbruknings- 
  
 lek och fritid, förbruknings- 
  
 varor, hälsa och hygien samt 
  
 varor, hälsa och hygien samt 
  
 dagstidning, telefon  
 och radio- 
  
 dagstidning  
 och  
 telefon, 
  
 och  
 TV-avgift 
 , 
  
 2. boende, hushållsel, arbetsresor, hemförsäkring samt medlem- skap i fackförening och arbetslöshetskassa. 
 Skäliga kostnader enligt första stycket 1 ska i enlighet med vad regeringen närmare föreskriver beräknas enligt en för hela riket gällande norm (riksnorm) på grundval av officiella prisunder- sökningar av olika hushållstypers baskonsumtion. Om det i ett enskilt fall finns särskilda skäl, ska socialnämnden dock beräkna dessa kostnader till en högre nivå. Nämnden får också i ett enskilt fall beräkna kostnaderna till en lägre nivå, om det finns särskilda skäl för detta. 
 8 kap. 
 7 § 
 5 
  
 Kommunen ska bestämma den enskildes förbehållsbelopp genom att beräkna den enskildes levnadskostnader, utom boende- kostnaden, med ledning av ett minimibelopp. Boendekostnaden ska beräknas för sig och läggas till minimibeloppet. För sådan boende- kostnad som anges i 5 § ska dock inget förbehåll göras. 
 Minimibeloppet ska, om inte annat följer av 8 §, alltid per månad utgöra lägst en tolftedel av 
 1. 1,3546 gånger prisbasbeloppet för ensamstående, eller 
  
 4 
  
 Senaste lydelse 2009:1233. 
  
 5 
  
 Senaste lydelse 2009:1233. 
  
 43 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:59 
  
 2. 1,1446 gånger prisbasbeloppet för var och en av samman- 
  
 levande makar och sambor. 
  
 Minimibeloppet enligt första 
  
 Minimibeloppet enligt första 
  
 stycket ska täcka normal- 
  
 stycket ska täcka normal- 
  
 kostnader för livsmedel, kläder, 
  
 kostnader för livsmedel, kläder, 
  
 skor, fritid, hygien, dagstidning, 
  
 skor, fritid, hygien, dagstidning, 
  
 telefon,  
 radio- och  
 TV-avgift, 
  
 telefon, 
  
 hemförsäkring, öppen 
  
 hemförsäkring, öppen hälso- och 
  
 hälso- och sjukvård, tandvård, 
  
 sjukvård, tandvård, hushållsel, 
  
 hushållsel, 
  
 förbrukningsvaror, 
  
 förbrukningsvaror, resor, möbler, 
  
 resor, möbler, husgeråd och läke- 
  
 husgeråd och läkemedel. 
  
 medel. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2014. 
 44 
 1 Inledning 
  
 1.1 
  
 Kommittédirektiven 
  
 Den nuvarande tillståndsperioden för programföretagen Sveriges Radio AB (SR), Sveriges Television AB (SVT) och Sveriges Utbildningsradio AB (UR) löper under perioden 1 januari  
 2010–31 
  december 2013. Vårt uppdrag har varit att analysera förutsättningarna för radio och tv i allmänhetens tjänst och lämna förslag till de för- ändringar som behövs inför nästa tillståndsperiod som inleds den 1 januari 2014. 
 Uppdraget har bl.a. omfattat frågor om utformningen av program- företagens uppdrag, samarbete och konkurrens, finansieringsformer och ekonomiska ramar, styrning, reglering och uppföljning, samt distribution och digitalisering. Direktiven återfinns i bilaga 1. 
  
 1.2 
  
 Utredningsarbetet 
  
 Villkoren för radio och tv i allmänhetens tjänst har utretts ett fler- tal gånger med viss regelbundenhet. Senast var 2008 då utredaren  
 Rowe 
  Frebran lämnade betänkandet  
 Kontinuitet och förändring  
 (SOU 2008:64). En utgångspunkt i vårt utrednings- arbete har varit att så långt som möjligt använda befintligt, tillgäng- ligt material i faktainsamlingen, vilket också är vad som förutsatts i direktiven. 
 Hela kommittén har träffat SR:s, SVT:s och UR:s verkställande ledningar vid två tillfällen och däremellan har hela eller delar av sekretariatet, ibland tillsammans med kommitténs ordförande, haft ett stort antal möten med olika representanter för de tre bolagen. 
 Vi har samrått med ett stort antal myndigheter, aktörer på medie- området och intresseorganisationer och vi har genomfört en hearing med representanter från funktionshindersrörelsen. 
 45 
  
 Inledning 
  
 SOU 2012:59 
  
 Vi har genomfört fyra studieresor till andra länder. Hela kom- mittén var i Finland för att träffa det finländska Kulturministeriet och YLE. Därutöver har delar av sekretariatet besökt Storbritannien för möten med BBC, Channel 4, ITV, Ofcom och Ministeriet för kultur, media och idrott, Danmark för möten med Nordvision, Danmarks Radio och Kulturministeriet samt Norge för möten med bl.a. Kulturdepartementet, NRK, P4 och Medietilsynet. 
 I december 2011 besökte kommitténs ordförande Radiotjänst i Kiruna AB. I samband med det träffade delar av sekretariatet de samiskspråkiga redaktionerna på SR och SVT. Under våren besökte delar av sekretariatet SR:s vetenskapsredaktion i Uppsala och Radio Uppland. Därutöver har sekretariatet deltagit på ett flertal seminarier, studiebesök och konferenser, däribland EBU:s digitalradiokonferens i Bryssel hösten 2011. 
 I enlighet med direktiven har en referensgrupp med repre- sentanter för samtliga riksdagspartier knutits till kommittén. Kom- mittén och referensgruppen har sammanträtt vid tre tillfällen. Referensgruppen har informerats om kommitténs arbete och beretts tillfälle att lämna synpunkter. 
 En källförteckning återfinns i slutet av betänkandet. Vid sidan av de källor som anges i förteckningen bygger betänkandet på en rad uppgifter som har inhämtats i särskild ordning. Dessa återfinns i kommitténs diarium. 
 I den svenska mediedebatten har begreppet public service kommit att bli liktydigt med radio och tv i allmänhetens tjänst. Begreppet finns också sedan 2006 upptaget i Svenska Akademins ordlista. I betänk- andet används därför public service i betydelsen radio och tv i all- mänhetens tjänst. 
  
 1.3 
  
 Betänkandets disposition 
  
 Betänkandet är uppdelat i 14 kapitel. I kapitel 2 redogör vi kort- fattat för den europeiska mediepolitiska kontexten och några av de grundläggande värderingar vi har när det gäller public service i Sverige. Syftet är att tidigt ge en övergripande ram och förståelse för de överväganden, bedömningar och förslag som presenteras senare. 
 I kapitel 3 gör vi en analys av hur förutsättningarna för olika aktörer inom tv och radio har förändrats, vilket innehåll dessa aktörer erbjuder och hur utbudet konsumeras. I kapitlet redogör vi 
 46 
  
 SOU 2012:59 
  
 Inledning 
  
 också för vilka effekter internets ökade betydelse har för kon- kurrenssituationen och för de olika aktörernas intäktsmöjligheter. 
 I kapitel 4 lämnar vi förslag på hur programföretagens uppdrag bör utformas på ett mer övergripande plan och hur uppdraget för granskningsnämnden för radio och tv att granska om program- företagen uppfyller uppdraget i allmänhetens tjänst bör förtydligas. Därefter går vi in på de innehållsmässiga aspekter av program- företagens uppdrag som nämns särskilt i direktiven: det utvidgade kulturuppdraget, det nordiska samarbetet, SVT:s roll i svensk film- produktion, utbildning och folkbildning, programverksamhet för språkliga och etniska minoriteter samt det s.k. speglingskravet. Även frågan om programföretagens arkiv liksom frågan om till- ståndsperiodens längd behandlas i detta kapitel. 
 I kapitel 5 överväger vi hur det breda och varierade utbudet på bästa sätt når publiken. Vi kartlägger programföretagens insatser för att förbättra utbudets tillgänglighet för personer med funk- tionsnedsättning och tar ställning till hur tillgängligheten fortsatt kan förbättras. 
 I kapitel 6 analyserar vi olika finansierings- och uppbörds- modeller och föreslår en modell som – med bevarad hög legitimitet hos medborgarna och största möjliga oberoende och frihet från politisk styrning för programföretagen – ger en trygg, förutsägbar och stabil finansiering. 
 I kapitel 7 föreslår vi hur besluten om medelstilldelningen till programföretagen bör tas. Vi tar också ställning till hur de eko- nomiska ramarna för programföretagens verksamhet bör se ut under kommande tillståndsperiod samt överväger om det finns skäl att förändra bolagens roll och uppdrag när det gäller samarbetet mellan de tre bolagen. 
 I kapitel 8 kartlägger vi programföretagens användande av olika produktionsformer som ett led i deras arbete att uppnå en mång- fald i programproduktionen. Vi gör bedömningar kring program- företagens beställarroll gentemot externa producenter, kring omfatt- ningen av den externa produktionen och om det är lämpligt att utläggningarna på externa producenter regleras ytterligare. Vi lämnar även förslag på hur konkurrensneutraliteten kan öka mellan intern och extern produktion. 
 I kapitel 9 bedömer vi om nuvarande regleringsform är ända- målsenlig. Vi bedömer också frågor kring Förvaltningsstiftelsen för Sveriges Radio AB, Sveriges Television AB och Sveriges Utbildningsradio AB:s (Förvaltningsstiftelsen) roll och arbetssätt, 
 47 
  
 Inledning 
  
 SOU 2012:59 
  
 t.ex. när det gäller ägarstyrning, och tillsättning av ledamöter i stiftelsens styrelse. Vi kartlägger vidare sidoverksamheten och lämnar förslag på hur den kan regleras tydligare. 
 I kapitel 10 föreslår vi hur öppenheten kan ökas när det gäller redovisning av programföretagens ekonomi och resultat. Vi lämnar också förslag på hur öppenheten kan öka när det gäller redovisning av intäkter vid sidan av allmänna medel och samarbeten med andra aktörer. Vidare föreslår vi hur oberoendet från kommersiella aktörer kan stärkas ytterligare och utvärderar de nya regler för indirekt sponsring som infördes 2010. 
 I kapitel 11 tar vi ställning till en övergång från FM till digital- radio. Vi lämnar förslag på hur en sådan övergång kan genomföras och hur SR:s och UR:s kostnader kan finansieras. Vidare uttalar vi oss om SR:s roll i digitaliseringsprocessen. 
 I kapitel 12 behandlas frågor kring införandet av den nya lagen om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst. 
 I kapitel 13 görs en redovisning av de konsekvenser av förslagen som anges i kommittéförordningen (1998:1474). 
 I kapitel 14 återfinns en författningskommentar. 
 48 
 2 Public service och framtiden 
 Det monopol för radiosändningar och senare  
 tv-sändningar, 
  som inleddes i och med etablerandet av AB Radiotjänst 1925, varade i mer än ett halvt sekel. De tekniska lösningar som fanns vid starten innebar ett begränsat utrymme för olika kanaler att sända i mark- nät. Detta bidrog till att det behövdes tillstånd att sända radio, och sedermera tv, och för att säkerställa att det fanns medier till nytta för allmänheten gavs tillstånden till Radiotjänst. Det första avtalet mellan staten och Radiotjänst innehöll bl.a. krav på att program- men skulle vara av växlande art, skänka god förströelse, hållas på en hög ideell, kulturell och konstnärlig nivå samt vara präglade av vederhäftighet, saklighet och opartiskhet. Vidare skulle verksam- heten bedrivas så att folkupplysningen och folkbildningsarbetet främjades (SOU 2005:1 s. 51). 
 Under  
 1980-talet 
  började de europeiska mediesystemen att för- ändras, bl.a. på grund av nya, mer marknadsliberala idéströmningar och den tekniska utvecklingen med satellit- och  
 kabel-tv 
  (Gripsrud 2010, Papathanassopoulos och Cain 2011). I slutet av  
 1980-talet 
  utmanades även det svenska radio- och  
 tv-monopolet 
  av satellit- sändningar från utlandet som riktade sig till den svenska publiken. Satellitsända kanaler distribuerades via  
 kabel-tv-nät 
  och antalet till- gängliga kanaler ökade för många hushåll. Genombrottet för de satellitsända  
 tv-kanalerna 
  innebar att  
 tv-landskapet 
  förändrades. 
 År 1991 fick TV4 AB (TV4) sändningstillstånd för rikstäckande marksändningar. Sändningstillståndet innebar vissa public service- liknande förpliktelser såsom att sändningsrätten skulle utövas opartiskt och sakligt samt att rätten att sända reklam inte var oin- skränkt. TV4 växte snabbt och blev 1994 Sveriges största  
 tv-kanal. 
  Antalet kanaler ökade snabbt under  
 1990-talet. 
  
 På  
 1990-talet 
  fick också SR konkurrens av en rad privata lokal- radiostationer. Kommersiell radio infördes 1993, men efter några år hade flera etableringsförsök misslyckats. De lokala stationerna 
 49 
  
 Public service och framtiden 
  
 SOU 2012:59 
  
 inlemmades ofta i olika former av nätverk och för en stor del av tillståndshavarna gällde att de egna sändningarna var obetydliga och att de kom att få en osjälvständig ställning såväl redaktionellt som ägarmässigt. Korsägande och ägarkoncentration kom att karaktärisera flera av nätverken (SOU 1996:176 s. 47) och branschen konsolider- ades med få nätverk (SOU 1999:14 s. 142). Idag har stora delar av befolkningen endast tillgång till två kommersiella radiostationer via marksändningar. De två helt dominerande aktörerna är MTG Radio och SBS Radio. Via internet har allmänheten dessutom tillgång till ett mycket stort internationellt utbud. 
 Idag befinner vi oss i vad som ibland brukar benämnas en multi- medial tid (Murdock 2000, Jakubowicz 2010 samt Maldonado och Hall 2012). Genom ett ökat utbud av tjänster över internet, nya möjlig- heter att producera och tillgängliggöra media samt ändrade konsum- tionsmönster förändras rollfördelningen mellan olika aktörer på mediemarknaden ännu en gång. 
 Under den multimediala tiden har framför allt tre olika typer av förändringar inträffat. För det första har radio och framför allt tv övergått till digital teknik både när det gäller produktion och distribution. Nya kanaler har kunnat etableras både i marknätet och via andra distributionsplattformar. För det andra har helt nya medie- plattformar utvecklats där traditionell tv- och radioverksamhet kon- vergerar med andra typer av media. Många medieföretag använder sig idag av både text, ljud och bild, om än i olika omfattning. För det tredje har helt nya tjänster utvecklats. 
 Den här utvecklingen gör också att allmänheten till viss del använder medierna på ett annat sätt än tidigare. Mediekonsumtion över internet, eller andra former av tjänster via infrastrukurer som möjliggör dubbelriktad kommunikation, ger möjlighet till inter- aktion. Detta gör inte marknät. Man behöver inte längre nöja sig med att passivt ta emot det man tittar och lyssnar på utan man kan direkt bli en del av utbudet genom att skicka frågor, synpunkter, inlägg eller tips. Idag kan man också i ökad utsträckning bestämma när, var och hur man vill titta eller lyssna på ett visst utbud. 
 Vårt uppdrag har varit att analysera förutsättningarna för radio och tv i allmänhetens tjänst och lämna förslag till de förändringar som behöver göras inför den tillståndsperiod som inleds den 1 januari 2014. Nedan redogör vi kortfattat för det europeiska mediepolitiska sammanhanget och några av de grundläggande värderingar vi har när det gäller public service i Sverige. Syftet är att tidigt ge en över- 
 50 
  
 SOU 2012:59 
  
 Public service och framtiden 
  
 gripande ram och förståelse för de överväganden, bedömningar och förslag som presenteras senare i betänkandet. 
  
 2.1 
  
 Public service i Europa 
  
 I den europeiska debatten om den roll public service bör ha i det nya medielandskapet kan man identifiera två ytterligheter: de som anser att public service primärt ska göra det som kommersiella aktörer inte gör (market failure) och de som anser att public service har ett demokratiskt, socialt och kulturellt värde i sig. I debatten märks också de som understryker att kärnan i public service fort- farande är tv- och radiosändningar och de som menar att public service bör få utnyttja alla de möjligheter som den nya tekniken ger och därmed verka fritt på mediemarknaden, oavsett distributions- plattform och media. 
 1 
  
 I ett protokoll till Amsterdamfördraget från 1997 gav Europas stats- och regeringschefer sitt stöd för public service. Europeiska rådet konstaterade att systemet med radio och TV i allmänhetens tjänst i medlemsstaterna har ett direkt samband med de demo- kratiska, sociala och kulturella behoven i varje samhälle och med behovet att bevara mångfalden i medierna (EGT C 340, 10.11.1997, 
  
 s. 
  
 109). Ingen annan institution har en sådan särställning i fördraget. År 1999 gav Europeiska unionens råd i resolutionen om radio 
  
 och TV i allmänhetens tjänst ett starkt stöd för public service med ett brett uppdrag och stora möjligheter att dra nytta av den tek- niska utvecklingen: en nödvändig förutsättning för att den sär- skilda skyldigheten att tillhandahålla radio och TV i allmänhetens tjänst ska kunna fullgöras är att allmänheten, utan diskriminering och på grundval av lika möjligheter, har tillgång till ett brett utbud av kanaler och tjänster. Vidare måste radio och tv i allmänhetens tjänst ge allmänheten möjlighet att dra nytta av fördelarna med de nya audiovisuella tjänsterna, informationstjänsterna och den nya tekniken samt svara för utveckling och diversifiering av verksam- heten i den digitala tidsåldern (EGT C 30, 5.2.1999, s. 1). 
 Europeiska kommissionen har också tydligt uttalat att det ligger inom medlemsstaternas kompetensområde att själva definiera public  
 service-uppdraget 
  och kommissionen har hittills tagit relativt stor hänsyn till de speciella omständigheter och villkor som är förknip- 
  
 1  
 För litteratur om public service i Europa, se Donders 2012, Trappel et al (red.) 2011, Carter och Hutchinson (red.) 2011, Iosifidis (red.) 2010 och Iosifidis 2012. 
 51 
  
 Public service och framtiden 
  
 SOU 2012:59 
  
 pade med varje medlemsstats system i tillämpningen av statsstöds- reglerna. Samtidigt som EU gett detta tydliga stöd för public service har kommissionen understrukit vikten av ett tydligt formulerat uppdrag, transparent redovisning, oberoende kontroll och en väl avvägd finansiering. Detta bekräftades åter i kommis- sionens meddelande från 2009 om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på radio och tv i allmänhetens tjänst (EUT C 257, 27.10.2009, s. 1). Kommissionen har därmed satt press på medlems- staterna att förbättra sin styrning av public  
 service-företagen 
  och ta ansvar för de krav som ställs i en ny tid. Medlemsstaterna, i sin tur, har, enligt Donders (2012, s.191), tagit statsstödsreglerna i beakt- ande när man uppdaterat sina styrdokument för public service- företagen. 
 2 
  
 2.2 
  
 Public service i Sverige 
  
 Radio och tv är medier med stor genomslagskraft. Vi menar att det finns ett stort egenvärde i att det i ett demokratiskt samhälle finns en eller flera aktörer inom dessa områden som är fri/fria från stat- liga, ekonomiska, politiska och andra intressen och maktsfärer i samhället. Händelser i andra länder visar hur de kommersiella intressena ibland har blivit så starka att både moraliska och juridiska hinder har överskridits i jakten på nyheter och där det politiska etablissemanget ibland påverkar mediebevakningen av vissa frågor. Allmänheten har visserligen ett eget ansvar att värdera det material den tar del av, men i ett allt större och snabbare informationsflöde finns det ett stort värde i att som individ få hjälp av en opartisk och saklig aktör. 
 Det finns också ett egenvärde i att allmänheten har tillgång till ett programutbud som är fredat från reklam, produktplaceringar och, så långt det är möjligt, direkt och indirekt sponsring. 
 Public  
 service-utbudet 
  är vidare en garant för mångfalden i utbudet. Framväxten av kommersiell tv och radio och den enorma mängd av audiovisuellt utbud som finns tillgängligt via internet har medfört en mycket stor ökning av utbudets omfattning. Mång- falden har dock inte ökat i motsvarande omfattning utan det är fram- för allt utbudet av underhållning som har ökat (se vidare kapitel 3). 
  
 2  
 För en analys av EU:s statsstödsregler och public service, se Wheeler 2010. 
 52 
  
 SOU 2012:59 
  
 Public service och framtiden 
  
 2.2.1 
  
 Uppdragen till programföretagen 
  
 Vi menar att public service har ett demokratiskt, kulturellt och socialt värde och att programföretagen därmed inte primärt har som uppgift att fylla det tomrum som kommersiella programföre- tag lämnar. Det skulle därför vara principiellt fel att i allt för stor utsträckning anpassa programföretagens uppdrag efter vad andra aktörer på mediemarknaden gör och hur den rådande konkur- renssituationen för tillfället ser ut. Som en konsekvens av detta för- hållningssätt anser vi att programföretagen även i fortsättningen bör ha ett brett uppdrag och därmed en mångfald i det egna utbudet och inte enbart i relation till det samlade tv- och radioutbudet. 
 Ett annat skäl till behovet av ett brett uppdrag är att program- företagens verksamhet finansieras med en generell avgift. Avgifts- medlen används uteslutande för programföretagens verksamhet. Avgiften betalas således specifikt för det programutbud program- företagen erbjuder. Programföretagen har därför den grund- läggande uppgiften att se till hela publikens behov och intressen. 
 Om public service hade finansierats genom att en del av statens samlade inkomster avsattes för verksamheten genom ett anslag på statsbudgeten hade logiken kunnat vara en annan. Då hade det tett sig mer naturligt att avdela en del av statens utgifter enbart till de delar som marknaden inte lyckas tillgodose på samma sätt som skattebetalarna subventionerar besök på t.ex. Kungliga Dramatiska Teatern. 
 Ytterligare ett skäl till varför utbudet bör fortsätta att vara brett är att program av hög kvalitet och nyskapande form behövs inom alla genrer. Programföretagen har idag som krav i sina sändnings- tillstånd att hög kvalitet och nyskapande form och innehåll ska utmärka programverksamheten. 
 Utöver det breda uppdraget anser vi emellertid att program- företagen även i fortsättningen ska ha ett särskilt ansvar för de områden de kommersiella bolagen inte täcker. På dessa områden är det särskilt viktigt att programföretagen lever upp till sina åtaganden. 
 Med utgångspunkt i programföretagens demokratistärkande uppdrag följer ett särskilt ansvar för att bidra till ett inkluderande samhälle genom att bedriva verksamheten enligt Sveriges folkrätts- liga åtaganden, bl.a. vad gäller personer med funktionsnedsättning, barn och språkliga minoriteter. Det ligger i allmänhetens intresse att programföretagen bidrar till ett inkluderande samhälle där alla 
 53 
  
 Public service och framtiden 
  
 SOU 2012:59 
  
 har möjlighet att ta del av utbudet. Det samhällsansvaret utgör, menar vi, en av grundvalarna för public service. 
 Vi anser vidare att grunden i programföretagens verksamhet även i framtiden bör utgöras av själva programverksamheten. Anledningen till det är att programföretagen bildades för att pro- ducera och sända radio- och  
 tv-program, 
  inte som ett alternativ till dagspressen. De tjänster och det utbud som erbjuds utöver det marksända programutbudet bör därför även fortsättningsvis ha en nära koppling till detta. 
 För oss är det självklart att programföretagens programutbud ska kunna tillgängliggöras på det sätt som behövs för att nå publiken. Det är också självklart att programföretagen bör ta tillvara de möjligheter den nya tekniken ger när det gäller att öka interaktiviteten med publiken, öka det demokratiska samtalet, stimulera till debatt och faktiskt få medborgarna att ta ställning i stället för att bara, som det står i sändningstillstånden idag, ge den information som medborg- arna behöver för att ta ställning i samhälls- och kulturfrågor. 
  
 2.2.2 
  
 Statsmakternas roll 
  
 Att verksamheten i programföretagen präglas av oberoende och stark integritet samt bedrivs självständigt i förhållande till såväl staten som olika ekonomiska, politiska och andra intressen och maktsfärer i samhället är centralt för programföretagens trovärdig- het. Med stöd av yttrandefrihetsgrundlagen har programföretagen ett starkt skydd för sitt redaktionella oberoende i relation till det allmänna. Vi värnar programföretagens oberoende och tycker att det bör hanteras med omsorg. 
 Vi menar att statsmakternas roll i relation till programföretagen framför allt är att 
  
 vara tydlig i gränsdragningen mellan staten och programföre- tagen, 
  
 ge programföretagen tydliga uppdrag, 
  
 ge programföretagen de finansiella resurser som krävs för att genomföra uppdragen, 
  
 utforma styrningen/regleringen så att den täcker den verk- samhet programföretagen ska bedriva, 
  
 ge programföretagen och därmed andra aktörer långsiktiga och stabila förutsättningar, samt att 
  
 54 
  
 SOU 2012:59 
  
 Public service och framtiden 
  
 följa upp att programföretagen fullgjort sina uppdrag i allmän- hetens tjänst och att avgiftsmedlen använts effektivt. 
  
 SVT, SR och UR är inte statliga bolag utan äganderollen utövas av en stiftelse, Förvaltningsstiftelsen. Samtidigt är det staten, som representerar den allmänhet som programföretagen har att tjäna, som anger ramarna för företagens uppdrag och finansiering. Det är riksdagen som beslutar om användningen av statens medel, hur mycket och till vilket ändamål. Det bör inte råda någon tvekan när det gäller vilka beslut riksdagen och regeringen kan fatta och på vilket sätt, t.ex. med hänvisning till yttrandefrihetsgrundlagen. 
 Att programföretagen ska ha stora möjligheter att utveckla sin verksamhet är inte samma sak som att de på egen hand fritt kan utöka sin verksamhet. Det är därför viktigt, menar vi, att den s.k. förhandsprövningen blir en väl fungerande institution i besluten om var ramarna för programföretagens verksamhet ska sättas och därmed hur uppdragen ska formuleras. 
 Det bör vara lätt för utomstående att bilda sig en uppfattning om vad uppdragen till programföretagen är. Tydliga uppdrag är avgörande för att i efterhand kunna bedöma om programföretagen har fullgjort sina uppdrag och om kostnaderna står i paritet med uppdragen. Tydliga uppdrag är dock inte detsamma som detaljerade uppdrag. 
 Programföretagen bör vidare få en ekonomisk ram utan krav på användning av vissa medel till viss verksamhet. Det bör vara program- företagen som, utifrån sina uppdrag, t.ex. avgör i vilken utsträckning medel ska användas för att tillgängliggöra olika typer av program och hur stor del av produktionen som bör läggas ut på externa pro- ducenter. 
 Oförutsägbarhet när det gäller uppdragen och de finansiella för- utsättningarna riskerar att skapa oro och minskad effektivitet och kan leda till minskat oberoende gentemot statsmakterna. Det är även negativt för andra aktörer på marknaden. Staten bör därför efter- sträva största möjliga långsiktighet både i uppdragen och finansier- ingen. 
 Statsmakterna har slutligen en skyldighet att följa upp och utvärdera verksamheten. Det är en skyldighet primärt i förhållande till allmänheten som står för finansieringen av programföretagens verksamhet men också till övriga marknaden. För att kunna ta det ansvaret krävs det att statsmakterna har de redskap som krävs, med 
 55 
  
 Public service och framtiden 
  
 SOU 2012:59 
  
 de befogenheter, den kapacitet och de resurser som behövs, för att genomföra granskningen. 
  
 2.2.3 
  
 Programföretagens ansvar 
  
 Allmänheten ger, genom sina representanter i riksdagen och genom regeringen, programföretagen deras uppdrag och sätter gränserna för var de börjar och slutar och statsmakterna beaktar i dessa beslut under lagarna vilka faktorer de så önskar. Samtidigt har program- företagen ett stort ansvar att värna sitt oberoende och sin integritet i verksamheten gentemot statsmakterna. 
 Programföretagen har också ett ansvar att värna sitt oberoende och sin integritet gentemot andra aktörer. Vi menar att program- företagen bör iaktta försiktighet i dessa relationer till och sam- arbeten med olika typer av aktörer, så att de inte skadar program- företagens trovärdighet. 
 Programföretagen ansvarar också för att leverera sitt utbud utifrån sina respektive uppdrag och sin kunskap om publiken och inte utifrån en upplevd konkurrens från kommersiella bolag om marknadsandelar (se t.ex. Lindén 2011). I betänkandet Kontinuitet och förändring (SOU 2008:64 s. 64), beskrivs det på följande sätt: 
 Public service är mer än programmen. Det är resultatet av en strävan att tjäna allmänheten utan att jaga tittarsiffror. Det är resultatet av en kreativ och nyskapande verksamhet som kännetecknas av stark integri- tet och yrkeskunskap. Det är resultatet av en programpolitik som ger ett angeläget, provocerande, intresseväckande, underhållande och informativt utbud, fritt från reklamavbrott, extern påverkan och otillbörligt gyn- nande, distribuerat och tillgängliggjort för alla invånare i hela Sverige. 
 Ett sådant förhållningssätt leder till att det blir viktigt med flera olika typer av mått på hur väl man har lyckats med uppdragen och att man bejakar möjligheten att delta i den tekniska utvecklingen av produktions- och distributionsteknik på ett sätt som även andra bolag kan dra nytta av. 
 Programföretagens primära ansvar är att alltid sträva efter att ha ett så bra utbud som möjligt utifrån sina uppdrag och sina finansi- ella förutsättningar. Vi menar att en väl fungerande konkurrens mellan olika programidéer är bra för utbudet och att program- företagen därför bör uppmuntra framväxten av nya idéer även utanför företagen. 
 56 
  
 SOU 2012:59 
  
 Public service och framtiden 
  
 Som vi nämnde ovan anser vi att staten även fortsättningsvis endast ska ange ramarna för programföretagens verksamhet. Upp- dragen ska vara tydliga men inte präglas av detaljer. Även när det gäller finansieringen bör den utgöras av en ramfinansiering utan öronmärkning av vissa belopp. Ett sådant förhållningssätt från statsmakternas sida lägger ett stort ansvar på programföretagen att redogöra för hur man har tolkat uppdragen, vilken verksamhet man har bedrivit och till vilken kostnad. 
 En bra redovisning är en förutsättning för att allmänheten, olika intresseorganisationer, andra programbolag, externa producenter, med flera ska kunna granska programföretagens verksamhet och delta i en öppen, välinformerad och konstruktiv debatt om programföre- tagens verksamhet och var de yttre gränserna för denna bör gå. Det är också en förutsättning för att statsmakterna ska kunna följa upp att programföretagen fullgjort sina uppdrag i allmänhetens tjänst och vilka ekonomiska ramar programföretagen behöver för att fullgöra sina uppdrag. 
 För att externa parter ska kunna granska verksamheten måste informationen i redovisningarna vara lättillgänglig. Den måste pre- senteras på ett relevant och systematiskt sätt, i former som ger möjlighet till överblick både vad avser verksamheten som helhet och dess olika delar. Centrala begrepp måste definieras och operationali- seras och resultaten kopplas till kostnaderna. 
 Vi är väl medvetna om att den verksamhet programföretagen bedriver inte alltid låter sig fångas i trubbiga effektivitetsmått. Kvalitet går inte alltid att mäta i pengar. Å andra sidan måste man alltid ställa verksamheten i relation till kostnaderna när det rör sig om verk- samhet som finansieras av allmänheten. 
 I Sverige, liksom i många andra länder, går offentlig verksamhet mot än mer av transparens och öppenhet. Den grundlagsfästa offent- lighetsprincipen, som bygger på att allmänheten måste efterfråga material, kompletteras i vissa delar av statsförvaltningen med en mer modern offentlighetsprincip där staten aktivt tillhandahåller de all- männa handlingar som inte är sekretessbelagda. Vi menar att pro- gramföretagen bör låta sig inspireras av den utvecklingen även om de inte i formell mening omfattas av offentlighetsprincipen. Den del av den tredje statsmakten som finansieras med allmänna medel och som bl.a. har till uppgift att granska andra bör själva utgöra goda exempel på öppenhet och transparens i fråga om redo- visning av sin verksamhet. I längden menar vi att ett sådant förhåll- ningssätt stärker programföretagens oberoende. 
 57 
  
 3 
  
 Ändrade förutsättningar på radio- och  
  
 tv-marknaderna 
  
 Som vi konstaterade i föregående kapitel har det skett stora för- ändringar på de svenska radio- och  
 tv-marknaderna, 
  precis som i resten av Europa, det senaste decenniet. Vi ska längre fram i betänkandet gå in på vilka förändringar i public  
 service-uppdraget 
  som vi anser att denna utveckling föranleder. För att sätta in för- slagen i ett sammanhang behövs emellertid först en närmare analys av förutsättningarna för olika aktörer inom radio och tv, vilket inne- håll de erbjuder och hur detta konsumeras. I detta kapitel redogör vi också för vilka effekter internets ökade betydelse har för aktörernas intäktsmöjligheter och konkurrenssituation. 
  
 3.1 
  
 Aktörer på  
  
 tv-marknaden 
  
 3.1.1 
  
 Programbolag 
  
 SVT:s monopol på  
 tv-marknaden 
  bröts i slutet av 1987, i samband med starten av det satellitsända TV3. Kanalutbudet har därefter ökat i snabb takt. År 1990 hade  
 20–30 
  procent av befolkningen till- gång till åtta kanaler, vilket ökade till  
 40–50 
  procent tio år senare. 
 1  
 Idag dominerar fyra programbolag  
 tv-marknaden 
  i Sverige. SVT har fyra kanaler: SVT1, SVT2, SVT24, Barnkanalen och Kunskaps- kanalen (som sänds gemensamt med UR). 
 2  
  
 TV4-gruppen, 
  som ägs av  
 Bonnier-koncernen, 
  driver ett tjugotal kanaler, bl.a. TV4, Smith (tidigare TV4 Plus), TV4 Fakta och TV4 Sport. Även Modern Times Group (MTG), som ingår i Stenbecksfären, erbjuder ett tjugotal 
  
 1 
  
 För en närmare beskrivning av utvecklingen från monopol till konkurrens på radio- och tv- marknaderna, se SOU 2008:64 kap. 2. 
  
 2 
  
 SVT24 och Barnkanalen delar programplats. UR sänder också utbildnings- och folkbild- ningsprogram i SVT:s övriga kanaler. 
  
 59 
  
 Ändrade förutsättningar på radio- och  
 tv-marknaderna 
  
 SOU 2012:59 
  
 kanaler på den svenska marknaden. I utbudet finns både kanaler som till största delen är reklamfinansierade, som TV3, TV6, TV8 och TV10, samt  
 betal-tv-kanaler, 
  även kallade premiumkanaler, som TV1000 och  
 Viasat-kanaler 
  som är nischade mot olika ämnen som sport, historia, natur och vetenskap. Den fjärde stora aktören på den svenska marknaden är det tyska  
 tv-bolaget 
  ProSiebenSat.1. År 2007 förvärvade bolaget SBS Broadcasting som driver Kanal 5 och  
 Canal+-kanalerna. 
  Canal+ såldes senare till Brooks (Sundin 2011b, s. 25). 
 Sett till tittartidsandelar är Smith störst med 34,7 procent av tittartiden följt av  
 TV4-gruppen 
  (30,5), MTG/Viasat (17,6) och SBS Broadcasting/ProSiebenSat.1 (8,7) (tabell 3.1). Inget av de övriga programbolagen når var för sig mer än drygt 2 procent av tittarna. 
 Anm.: Tittartidsandel är andelen av den totala tittartiden som ägnats åt respektive kanal. 
 I Medieutveckling 2012 har de senaste uppgifterna om antal mätta kanaler hämtats från 2012, medan uppgifter om tittartidsandelar för dessa kanaler har hämtats från 2011. 
  
 Källa:  
 Smith 2011, s. 44 och Medieutveckling 2012, s. 28. Kommitténs bearbetning av siffror avseende utveckling över tid. 
 Om man i stället ser till kanalernas räckvidd, dvs. hur stor andel av befolkningen som sett något på någon av respektive bolags kanaler en genomsnittlig dag, uppgår andelen  
 tv-tittare 
 9–79 
  år en genom- snittlig dag till 46 procent för SVT:s kanaler, 47 procent för TV4:s kanaler, 29 procent för Viasats kanaler och 18 procent för SBS kanaler (Mediebarometer 2011, s. 56). 
 60 
  
 SOU 2012:59 
  
 Ändrade förutsättningar på radio- och  
 tv-marknaderna 
  
 Som tabell 3.1 visar har de tre största kommersiella aktörerna ökat sina tittartidsandelar sedan slutet av  
 1990-talet 
  och svarade 2011 för 57 procent av det totala tittandet. SVT/UR har däremot minskat kraftigt från 48 procent 1997 till 35 procent 2011, vilket förvisso var en viss ökning jämfört med 2009. 
 De fem största kanalerna (SVT1, SVT2, TV3, TV4 och Kanal 5) har minskat sin andel av den totala tittartiden från 81 procent 2005 till 63 procent 2011. SVT1 är den enda av de fem stora kanalerna som har lyckats öka sin tittartidsandel de senaste åren, bl.a. till följd av kanalomläggningen 2008 
 3  
 (se diagram 3.1). Det är framför allt de s.k. nischkanalerna, dvs. kanaler som riktar sig mot ett visst ämnes- område eller en viss målgrupp, som växer. Många kommersiella programbolag har de senaste åren etablerat sådana kanaler för att minska beroendet av reklamintäkter (Sundin 2011b, s. 25). Även Smith och UR har följt denna utveckling genom etableringen av nischkanalerna SVTB, SVT24 och Kunskapskanalen. 
  
 Källa:  
 Medieutveckling 2012, s.25. 
  
 3  
 År 2008 lanserade Smith en ny kanalprofil som bl.a. innebar att SVT1 blev en familjekanal med brett utbud och SVT2 en fördjupande kanal med inriktning på  
 fakta-, 
  kultur- och sam- hällsprogram (SVT:s public  
 service-redovisning 
  2008, s. 3). 
 61 
  
 Ändrade förutsättningar på radio- och  
 tv-marknaderna 
  
 SOU 2012:59 
  
 Medan tillbakagången för de stora kanalerna inom  
 TV4-gruppen 
  och MTG har kompenserats genom ökad konsumtion av bolagens övriga kanaler har ProSiebenSat.1, som inte driver några nischade kanaler, minskat sin totala tittartidsandel något sedan 2005 (se tabell 3.1). 
  
 3.1.2 
  
 Produktionsbolag 
  
 Med etableringen av de kommersiella programbolagen i början av  
 1990-talet 
  skapades en ny marknad i Sverige. Till skillnad från Smith hade de andra programbolagen ingen egen produktion av program utan behövde köpa sitt utbud av andra, fristående bolag. Entre- prenörer med bakgrund i  
 tv-branschen 
  startade produktionsbolag för att möta efterfrågan. De större bolagen köptes snabbt upp av olika mediekoncerner som Schmidt, Egmont och Bonniers, som ville komma in på den nya marknaden. De senaste åren har flera av de stora produktionsbolagen förvärvats av bolag baserade utanför Norden (Sundin 2011b, s. 26). 
 Sedan mitten av  
 2000-talet 
  domineras den svenska marknaden för  
 tv-produktion 
  av tre stora bolag: Metronome Film &height:276px"  id="img1"/DIVTABLE cellpadding=0 cellspacing=0 class="t18"TRTD class="tr17 td89"> 
 SOU 2012:59 
  
 Ändrade förutsättningar på radio- och  
 tv-marknaderna 
  
 drygt 5,7 miljarder kronor av  
 tv-reklam 
  och knappt 0,8 miljarder kronor av radioreklam. Som jämförelse uppgick reklamintäkterna till knappt 6,5 miljarder kronor för internet och knappt 7,9 miljarder kronor för dagspressen. På internet är det framförallt företag som Google och inte de traditionella medieföretagen som ökar sina intäkter. 
 Enligt Smith (2011b, s. 6) har både tv- och radiobranschen lyckats öka sina reklamintäkter mer än genomsnittet över perioden  
 2005–2010 
  (24 procent för  
 tv-branschen 
  respektive 34 procent för radiobranschen i jämförelse med 14 procent för den totala reklam- marknaden). Som jämförelse har reklam på internet vuxit med 256 procent motsvarande period. Dagstidningar och tidskrifter har däremot tappat i reklamintäkter. 
  
 Källa:  
 Pressmeddelanden från Institutet för reklam- och mediestatistik  
 2012-04-12. 
  
 När det gäller utvecklingen av  
 tv-reklamen 
  bedömer Institutet för reklam- och mediestatistik (IRM) att den över en tioårsperiod har följt reklammarknadens utveckling relativt väl men att den efter den senaste lågkonjunkturen vuxit mer än marknaden i sin helhet. Sedan 1995 har  
 tv-reklamen 
  vuxit med 140 procent från knappt 2,4 till drygt 5,7 miljarder kronor 2011. Mellan 2010 och 2011 ökade  
 tv-reklamen 
  med drygt 10 procent, att jämföra med 4 procent för de totala reklaminvesteringarna (se tabell 3.3). 
 69 
  
 Ändrade förutsättningar på radio- och  
 tv-marknaderna 
  
 SOU 2012:59 
  
 Anm 
 . 
 : Utfall  
 1995–2010, 
  prognos 2011. 
  
 Källa:  
 Institutet för reklam- och mediestatistik 2011, s. 17. 
 Jämfört med tv omsätter radioreklamen relativt små summor. Enligt IRM (2011, s. 13) finns det flera faktorer som påverkar radio- reklamens omfattning: 
 Radioreklamens stora problem är  väldigt tydliga. För det första är det ofta ett kompletteringsmedium som lätt kan väljas bort. För det andra har man länge sålt in sig som en billig reklamkanal, vilket ger lägre intäkter. För det tredje är man alltför beroende av ett relativt litet antal annonsörer. För det fjärde är konkurrensen från Sveriges Radio och olika musiktjänster via Internet och mobilen mycket hård. 
 IRM drar slutsatsen att även om radioreklamen just nu har en stabil tillväxt – den har ökat med nästan 10 procent per år sedan 2009 – så sätter de långsiktiga problemen med minskat lyssnande press på radio som reklamkanal (a.a.). Till skillnad mot tv har radio inte heller någon möjlighet att få andra intäkter vare sig direkt från hus- hållen eller i form av produktplaceringar och indirekt sponsring. 
 70 
  
 SOU 2012:59 
  
 Ändrade förutsättningar på radio- och  
 tv-marknaderna 
  
 Anm.: Utfall  
 1995–2010, 
  prognos 2011. 
  
 Källa:  
 Institutet för reklam- och mediestatistik 2011, s. 14. 
 IRM drar slutsatsen i sin rapport att trots den allt hårdare konkur- rensen går det bra för de svenska medieföretagen inom tv och radio, mycket tack vare stora kostnadsbesparingar under lågkon- junkturen 2009. Den kommersiella delen av  
 tv-branschen 
  omsätter drygt 11 miljarder kronor per år. Trots att branschen är kon- junkturkänslig och kämpar med stigande kostnader, t.ex. för sänd- ningsrättigheter, uppnår den en mycket hög lönsamhet.  
 TV4-gruppen 
  gjorde ett rekordresultat 2010 och har fortsatt att öka omsättningen under 2011 (a.a., s. 27 f.). 
  
 3.4 
  
 Sändningarnas innehåll 
  
 Medan det finns många uppgifter om antal kanaler, ägande, intäkter, tittartidsandelar, attitydundersökningar m.m. finns det betydligt färre när det gäller innehållet i utbudet och hur det har utvecklats över tid. Särskilt saknas det mer kvalitativa analyser av det samlade utbudet. Nedanstående avsnitt bygger till stora delar på medieforskaren Anderson återkommande undersökningar om det svenska  
 tv-utbudet 
  och programföretagens public  
 service-redovisningar. 
  
 71 
  
 Ändrade förutsättningar på radio- och  
 tv-marknaderna 
  
 SOU 2012:59 
  
 3.4.1 
  
 Tv 
  
 Myndigheten för radio och tv, och dessförinnan Gransknings- nämnden för radio och tv, har sedan 1998 publicerat rapporter om det svenska  
 tv-utbudets 
  utveckling. Underlaget till dessa kommer från Institutionen för journalistik, medier och kommunikation vid Göteborgs universitet under ledning av Wong. Undersök- ningarna utgår i princip enbart utifrån  
 tv-kanalernas 
  egen program- information. 
 14 
  
 Det underhållningsinriktade utbudet har totalt sett ökat bland de tio kanaler som har undersökts. 
 15  
 Framför allt beror det på TV8:s fortsatta omläggning av utbudet från en total övervikt för det informa- tionsinriktade utbudet 2004 till en nästan lika fullständig övervikt för det underhållningsinriktade utbudet 2011. Även TV4 Plus (numera 7 – En del av  
 TV4-gruppen) 
  har blivit allt mer underhållnings- inriktad, liksom SVT24 när det gäller bästa sändningstid (Svenskt  
 tv-utbud 
  2011, s. 108f.). 
 År 2011 dominerade det underhållningsinriktade program- utbudet i sex av tio undersökta kanaler (TV4, TV8, TV4 Plus, Kanal 5, TV3 och TV6). Även i SVT1 hade det underhållnings- inriktade programutbudet en mindre övervikt. Endast i SVT2, SVT24 (förutom på bästa sändningstid) och Kunskapskanalen dominerade det informationsinriktade programutbudet (a.a., s. 24). 
 Den här utvecklingen beror enligt forskningen på att det fram- för allt är underhållning som konsumenterna efterfrågar. Kon- sumenterna är beredda att betala för underhållning i form av tv- abonnemang och höga tittarsiffror gör att företag är beredda att betala för reklamplats i anslutning till dessa program i de reklam- finansierade kanalerna. Flera av de nischkanaler som etablerats har en underhållningsprofil men andra har inriktning på fakta, doku- mentärer, livsstil, sport eller barnprogram. 
 En analys av  
 tv-programmens 
  ursprung visar att det svensk- producerade utbudet dominerar kraftigt i SVT:s kanaler. I SVT1 och SVT2 var 70 procent av innehållet svenskt och 30 procent utländskt 2010 (Medieutveckling 2011, s. 27). Sett i ett längre 
  
 14 
  
 Programmen klassificeras utifrån denna information med utgångspunkt i ett i förväg bestämt klassificeringsschema. Resultaten bygger på ett obundet slumpmässigt urval av 17 veckor. Den grundläggande dimensionen i klassificeringen av programutbudet är informa-  
  
 tion-underhållning. 
  
 15 
  
 Kanalerna är SVT1, SVT2, SVT24, Barnkanalen, Kunskapskanalen, TV4, TV4 Plus/7 – En del av  
  
 TV4-gruppen, 
  TV3, Kanal5, ZTV/TV6, TV8. Även UR:s utbud analyseras. 
 72 
  
 SOU 2012:59 
  
 Ändrade förutsättningar på radio- och  
 tv-marknaderna 
  
 tidsperspektiv har andelen svenskproducerade program i SVT1 och SVT2 dock minskat. Det svenska utbudet i TV4 har ökat något de senaste åren och låg 2010 på 53 procent. I TV3 och Kanal 5 domineras utbudet av utländska program. År 2010 var andelen svensk- producerade program i dessa två kanaler 11 respektive 18 procent. 
 Myndigheten för radio och tv har analyserat det utländska utbudet i SVT1 och SVT2 respektive TV4 fördelat på olika produktionsländer, och funnit att utbudet av program som inte produceras i Sverige främst utgörs av angloamerikanska program (a.a.). Samtidigt har det nordiska utbudet en relativt stark ställning i SVT (se vidare avsnitt 4.3). Det är stor skillnad mellan SVT:s och TV4:s utländska programutbud. Ungefär 95 procent av utbudet i TV4 hade angloamerikanskt ursprung 2010, med stor dominans för amerikanska program. Motsvarande andel i SVT var cirka 60 pro- cent, med ungefär lika delar brittiska och amerikanska program. I SVT har andelen nordiska och brittiska program ökat stort under  
 2000-talet, 
  medan program från övriga Europa och USA minskar. I TV4 ökar också andelen brittiska program. 
  
 3.4.2 
  
 Radio 
  
 På radiosidan är utbudet inte lika stort som på  
 tv-sidan. 
  Utanför Stockholm, Göteborg och Malmö kan man i de analoga  
 FM-näten 
  i allmänhet välja mellan SR:s fyra kanaler samt två kommersiella kanaler. I de tre storstäderna är utbudet större, upp till ett tiotal kommersiella kanaler i Stockholm. SR sänder även ett antal kanaler digitalt via marknät. I stort sett samtliga  
 FM-kanaler 
  och digitalt marksända kanaler går också att lyssna på via internet. 
 16  
 SR har där- utöver ett antal kanaler som endast finns på internet (SR:s public  
 service-redovisning 
  2011, s. 114 f.). Dessutom finns det ett mycket stort antal utländska kanaler som kan nås via internet. 
 Som vi nämnde ovan riktade de kommersiella radiokanaler som etablerades i mitten av  
 1990-talet 
  snabbt in sig på de målgrupper som ansågs kunna attrahera flest annonsörer. Den privata radion sänder idag i huvudsak populärmusik riktad till målgruppen som är 
  
 16  
 Den som direktsänder radio via internet ska registrera sin sändningsverksamhet och utgivare till Myndigheten för radio och tv. I juni 2012 fanns det 104 sådana registrerade hos myndigheten (Medieutveckling 2012, s. 105). 
 73 
  
 Ändrade förutsättningar på radio- och  
 tv-marknaderna 
  
 SOU 2012:59 
  
 mellan 25 och 45 år (Sundin 2011a, s. 51). Ett undantag avseende innehåll är talkanalen Radio 1 som MTG startade våren 2011. 
 Av SR:s samlade sändningstid på samtliga distributionsplatt- formar 2011 (knappt 200 000 timmar radio, varav drygt 194 000 timmar förstasändningar) utgjorde musik nästan 60 procent, sam- hälle och nyheter sammanlagt drygt 20 procent, kultur 7,5 procent, underhållning knappt 6 procent och sport drygt 4 procent (tabell 3.4). Fördelningen ser något olika ut på respektive distributions- plattform. Som exempel tar nyheterna större plats och musiken mindre plats i de analoga  
 FM-sändningarna 
  än på övriga platt- formar. Sett över alla plattformar har fördelningen mellan program- områdena varit relativt konstant de senaste åren. 
  
 Källa:  
 SR:s public  
 service-redovisning 
  2011, s. 27. Kommitténs bearbetning. 
 SR:s musikutbud 
 Eftersom musik har en så framträdande plats i SR:s utbud görs här en fördjupad analys av företagets musikutbud, bl.a. av hur utbudet fördelar sig på olika musikgenrer. 
 I det analoga  
 FM-nätet 
  finns musikutbudet framförallt i P2, P3 och P4, både i det rikssända  
 P4-utbudet 
  och i de 25 lokala kanal- erna. Vid sidan av dessa finns inom SR ytterligare två lokala kanaler med ett framträdande musikutbud: Din gata och Miller. Utöver de analoga kanalerna finns ett antal kanaler som nås via det digitala marknätet eller internet, varav flera med en tydlig musikprofil. 
 P2 är kanalen för beställda verk av svenska tonsättare samt för konstmusik, jazz och traditionsmusik. I P3 sänds musik med olika 
 74 
  
 SOU 2012:59 
  
 Ändrade förutsättningar på radio- och  
 tv-marknaderna 
  
 uttryck för den senaste och nyskapande populärmusiken. I denna kanal utgörs nästan två tredjedelar av innehållet av musik och musik- program. I P4 utgör musik knappt hälften av kanalens utbud, med visst utrymme för variationer i de lokala kanalerna. 
 Som framgår av tabell 3.4 utgjordes 58,5 procent av SR:s totala sändningstid i marknät och via internet av musik 2011. Musik- utbudet i de kanaler som sändes i det analoga  
 FM-nätet 
  utgjorde 53 procent. I sändningar via internet utgjorde musik 69 procent av sändningstiden. 
 Populärmusik utgör 83 procent och konstmusik 12 procent av det sammanlagda musikutbudet. SR har också i uppdrag att till- gängliggöra konserter. 5 461 timmar eller knappt 5 procent av det totala utbudet utgörs av levande musik. Utbudet av levande musik utgörs i sin tur till 66 procent av genrer som inte är populärmusik. 
  
 Källa:  
 SR:s public  
 service-redovisning 
  2011, s. 52 f. Kommitténs bearbetning. 
 En jämförelse mellan SR:s och de kommersiella radiokanalernas musikutbud visar att antalet unika låtar eller verk är betydligt större hos SR än hos övriga stationer. 
 En kommersiell kanal spelar, enligt uppgift från MTG, mellan 500 och 1 000 unika låtar under ett år. Urvalet av låtar bestäms utifrån att så många som möjligt ska få höra den låt de vill. Detta motiverar också hur ofta de spelas. 
 I de rikstäckande  
 SR-kanalerna 
  är antalet unika låtar och verk betydligt större (se tabell 3.6). Överlappningarna mellan företagets kanaler är få, endast ungefär 1 000 låtar spelades i både P3 och P4 2010. 
 75 
  
 Ändrade förutsättningar på radio- och  
 tv-marknaderna 
  
 SOU 2012:59 
  
 1 
  
 60 procent spelades enbart en gång. 
  
 2 
  
 Sänder vardagar kl.  
  
 13–15 
  och kl.  
 18–06, 
  samt större delen av helger. 
  
 3 
  
 Sänder vardagar kl.  
  
 6–13 
  och kl.  
 15–18. 
  
 4 
  
 Spritt över de lokala kanalerna 
  
 5 
  
 P2 sänder språk mellan  
  
 13–17 
  på vardagar och under vissa tider på helger. Övriga tider är mycket musiktäta. 
 Källa:  
 George. 
  
 3.5 
  
 Mediekonsumtion 
  
 Enligt IRM har hushållens totala medieutgifter ökat under en längre tid och uppgår idag (2011) till drygt 17 000 kronor per år. I den summan ingår allt från internetabonnemang till mobiltelefon- abonnemang,  
 betal-tv-kanaler, 
  böcker, biobiljetter,  
 CD-skivor 
  m.m. Kostnaden för abonnemang på  
 betal-tv-kanaler 
  i form av bas- och tilläggsutbud uppgår till knappt 2 200 kronor. För internet- abonnemang med fast uppkoppling betalar hushållen drygt 2 600 kronor och för mobilabonnemang (inklusive kostnader för mobil- surf) strax under 2 600 kronor (IRM, 2011). Radio- och  
 tv-avgiften 
  uppgår till 2 076 kronor. 
 Den ökade betalningsviljan har dock inte lett till att mediekon- sumtionen mätt i tid har ökat i motsvarande utsträckning. Den tid som svenskarna sammanlagt ägnar åt olika massmedier har under det senaste decenniet legat relativt stabilt på ungefär sex timmar om dagen. 
 17  
 Mest tittar man på vanlig tv och använder internet (26 procent vardera 2011), medan radions andel av bruttotiden uppgår till 22 procent (se diagram 3.4). Se vidare avsnitt 3.6.3 om användningen av internet. 
  
 17  
 I uppgiften, som bygger på en självuppskattning, tas inte hänsyn till att olika medier kan användas samtidigt. 
 76 
  
 SOU 2012:59 
  
 Ändrade förutsättningar på radio- och  
 tv-marknaderna 
  
 ¹ Avser genomsnittlig tid för papperstidningen. ² Avser genomsnittlig tid för vanlig tv. 
  
 Källa:  
 Mediebarometer 2011, s. 23. 
 Det är människor i åldersgruppen  
 15–24 
  år som är de flitigaste medie- användarna. Det är också den gruppen som använder internet allra mest, 39 procent av bruttotiden. Internetanvändningen i gruppen 65– 79 år ligger på 8 procent. Radiolyssnandet ökar däremot med åldern. Åldersgruppen  
 9–14 
  år använder 7 procent av sin bruttotid åt radio medan åldersgruppen  
 65–79 
  år använder hela 31 procent (Mediebarometer 2011, s. 26 f.). 
 Ett annat mått på medieanvändningen är hur stor del av befolk- ningen som använder olika massmedier en genomsnittlig dag. 
 18  
 Andelen som använder tv har ökat något de senaste tjugo åren, från 
  
 18  
 Med användning avses hur stor andel av befolkningen mellan 9 och 79 år som tagit del av respektive medium en genomsnittlig dag. 
 77 
  
 Ändrade förutsättningar på radio- och  
 tv-marknaderna 
  
 SOU 2012:59 
  
 79 procent 1991 till 85 procent 2011 medan radioanvändningen har sjunkit från 77 till 67 procent under samma period. Internet- användningen, som började mätas först 1998, har ökat mycket snabbt från 21 procent 1998 till 74 procent 2010 (Mediebarometer 2011, s. 13). 
 När det gäller barns användning av olika medier har medie- forskaren Hobbs i en studie kommit fram till att trots att nästan alla barn och ungdomar i åldrarna 9 till 24 år i Sverige använder internet slår det inte ut de traditionella medierna hos de unga. Torres drar slutsatsen att internet inte utgör någon egentlig konkurrent till de traditionella medierna utan snarare ett komple- ment (Findahl 2012). 
 Det faktum att den tid vi lägger på olika massmedier har legat relativt konstant under det senaste decenniet samtidigt som utbudet har ökat mycket kraftigt har lett till en alltmer fragmenterad medie- publik. Allt mindre tid ägnas alltså åt varje enskild radio- och tv- kanal vilket ökar konkurrensen om tittarna och lyssnarna. 
  
 3.5.1 
  
 Tv 
  
 Som framgår ovan tittar 85 procent av befolkningen  
 (9–79 
  år) på tv en genomsnittlig dag. 
 19  
 Den genomsnittliga tittartiden ligger på knappt två timmar per dag. 
 De grupper i vilka den största andelen tittar på tv är barn mellan 9 och 14 år (92 procent) och personer i gruppen  
 65–79 
  år (91 procent). Åldersgruppen  
 20–24 
  år tittar minst på tv, 69 procent, medan  
 25–44-åringarna 
  är den grupp som i störst utsträckning har anammat andra tekniker för  
 tv-mottagning 
  än den traditionella. 11 procent av denna åldersgrupp tittar på tv via dator, mobiltelefon eller liknande utrustning, jämfört med 6 procent av den totala befolk- ningen (Mediebarometer 2011, s. 51 och 53). 
 Barn mellan 9 och 14 år ägnar minst tid åt tv (83 minuter) medan åldersgruppen  
 65–79 
  år tittar mest, 140 minuter. Män och kvinnor tittar lika mycket på tv, medan lågutbildade tittar drygt en halv timme mer om dagen än högutbildade (a.a., s. 52). 
  
 19  
 Med  
 tv-tittande 
  avses såväl svenska och utländska kanaler som  
 kabel-, 
  satellit och  
 betal-tv. 
  Fr.o.m. 2007 innefattas också webb- och  
 mobil-tv. 
  Användningen av video och  
 text-tv 
  ingår inte. 
 78 
  
 SOU 2012:59 
  
 Ändrade förutsättningar på radio- och  
 tv-marknaderna 
  
 Medan Smith och TV4 har en högre andel tittare bland de äldre har kanalerna TV3, Kanal 5 och TV6 flest tittare i åldersgrupperna  
 15–24 
  år. Kvinnor tittar något mer på SVT:s och TV4:s kanaler medan männen föredrar Viasats kanaler något mer (a.a., s. 56). 
 Nyhetsprogrammen är den programkategori som har flest tittare, även om andelen har minskat det senaste decenniet. I dagsläget tittar 44 procent av befolkningen på  
 tv-nyheter 
  en genomsnittlig dag, jäm- fört med 55 procent 2001. Underhållning/musikprogram attraherar 27 procent, drama/serier 25 procent och sport 18 procent. Män tittar i betydligt större utsträckning än kvinnor på sport (27 jäm- fört med 9 procent), medan fler kvinnor än män föredrar under- hållnings- och musikprogram (31 jämfört med 23 procent) (a.a., s. 60). 
 Användningen av  
 text-tv 
  har minskat under  
 2000-talet. 
  Idag används tjänsten av 21 procent av befolkningen en genomsnittlig dag. Störst räckvidd har SVT:s  
 text-tv 
  (28 procent) följt av TV4:s (12 procent). De vanligaste användningsområdena är nyheter, sport och programtablåer (a.a., s. 62 och 65). 
 Att se på  
 tv-program 
  när man själv vill blir allt populärare även om tittandet på det tablålagda utbudet ligger kvar på en mycket hög nivå. Tillgången till programbolagens s.k. beställtjänster över internet ökar mycket kraftigt och då särskilt genom mobil- telefoner. 55 procent av befolkningen uppger sig ha tillgång till tv via internet i hemmet medan 22 procent har tillgång till tv i mobil- telefonen (a.a., s. 127). Enligt en undersökning som Smith låtit göra är tv i mobilen den av företagets plattformar som ökar snabbast hos användarna. Andelen som tagit del av SVT i mobilen per vecka ökade från 1,7 procent i november 2010 till 9,2 procent i december 2011. 
 20  
 Enligt undersökningen tittar 45 procent i gruppen  
 16–19 
  år på  
 tv-program 
  i mobiltelefonen, i jämförelse med drygt 3 procent i åldersgruppen  
 60–74 
  år. 
 Att kunna koppla internet till  
 tv-apparaten 
  blir också allt mer populärt. Det blir också allt vanligare att titta på tv och vara upp- kopplad samtidigt, s.k. multi tasking. År 2011 använde 23 procent av befolkningen  
 (9–79 
  år) internet och tittade samtidigt på tv mellan klockan 19.00 och 22.00, att jämföra med 6 procent 2003 (Medie- utveckling 2012, s. 23). 
  
 20  
 Undersökningen har utförts av TNS SIFO och avser andelen av befolkningen mellan 9 och 99 år som tagit del av SVT (svt.se och/eller SVT Play) i mobilen per vecka. 
 79 
  
 Ändrade förutsättningar på radio- och  
 tv-marknaderna 
  
 SOU 2012:59 
  
 3.5.2 
  
 Radio 
  
 Fram till mitten av  
 1990-talet 
  ökade radiolyssnandet 
 21  
 i stort sett i alla åldersgrupper, framför allt i de yngre åldersgrupperna. Sedan 1997 har radiolyssnandet dock gått ner igen och ligger idag på 67 procent av befolkningen. Återigen är det de unga som har ändrat sina vanor mest, antagligen på grund framväxten av nya musik- tjänster som Spotify (Mediebarometer 2011, s. 32). 
 22 
  
 Män lyssnar något mer på radio än kvinnor (69 respektive 65 procent). Medan variationerna mellan olika utbildningsnivåer är relativt små finns det stora skillnader mellan arbetslösa (46 pro- cent) och de som arbetar (cirka 73 procent) (a.a., s. 33). 
 Den genomsnittliga lyssnartiden uppgår till drygt två timmar. Inget annat medium ägnas så lång tid. En anledning till det är för- stås att radion ofta står på i bakgrunden medan man gör andra saker. Skillnaden mellan unga och gamla är dock stor. Lyssnartiden i gruppen  
 9–14 
  år uppgår till 37 minuter en genomsnittlig dag, att jämföra med 2 timmar och 27 minuter i gruppen  
 65–79 
  år (a.a., s. 34). 
 Det är relativt stor skillnad mellan andelen som lyssnar på SR och kommersiell radio. Andelen som lyssnar på SR har sjunkit från 71 procent 1994 till 47 procent idag. Den kommersiella radions lyssnarandel har några gånger i början av  
 2000-talet 
  varit uppe på drygt 30 procent, men har sjunkit senare år och ligger idag på 22 pro- cent. Medan P1 har behållit sin lyssnarandel på 15 procent har P4:s lyssnarskara minskat sedan 1994 med 12 procentenheter till 28 pro- cent. Trots det är P4 alltjämt den i särklass största radiokanalen (a.a., s. 36). 
 Den kommersiella radion attraherar framför allt personer mellan 9 och 44 år. Störst genomslag har den i åldersgruppen  
 25–44 
  år där 34 procent av lyssnarna nås. I åldersgruppen  
 65–79 
  år är det bara 3 procent som lyssnar (a.a., s. 38). 
 En genomsnittlig dag lyssnar 40 procent av befolkningen mellan  
 9–79 
  år på radio i en vanlig radioapparat och 29 procent i en bil- radio. En liten men växande andel (6 procent) lyssnar på radio i bärbara terminaler som mobiltelefoner och  
 mp3-spelare. 
  Lyss- nandet på webbradio ligger på 5 procent, dock med tydliga skill- 
  
 21 
  
 Med radiolyssnande avses i Mediebarometern all användning av radio vilket fr.o.m. 2007 inkluderar såväl webbradio som poddradio. 
  
 22 
  
 Enligt undersökningen  
  
 Svenskarna och Internet 2011  
 använder 86 procent av internet- användarna i åldern  
 16–25 
  år Spotify, och av dem lyssnar 55 procent dagligen på musik från tjänsten (Medieutveckling 2012, s. 31). 
 80 
  
 SOU 2012:59 
  
 Ändrade förutsättningar på radio- och  
 tv-marknaderna 
  
 nader mellan olika åldersgrupper, från 8 procent bland  
 25–44-åring- 
  arna till 1 procent av  
 65–79-åringarna 
  (a.a., s. 35). 
  
 3.6 
  
 Internet 
  
 Den förändring som kanske påverkar aktörerna på radio- och tv- marknaderna allra mest är framväxten av internet. 
  
 3.6.1 
  
 Aktörer och teknik 
  
 Regeringens mål är att Sverige ska ha bredband i världsklass. I  
 Bred- bandsstrategi för Sverige  
 (N2009/8317/ITP, s. 20) anger regeringen sina mål för täckningsgraden: 90 procent av alla hushåll och företag bör ha tillgång till 100 Mbit/s senast 2020, 40 procent bör ha till- gång till 100 Mbit/s 2015. 
 Redan idag skulle en mycket stor andel av Sveriges befolkning kunna få tillgång till bredband genom att teckna ett internet- abonnemang. Tillgången sker via fast eller mobil bredbandsupp- koppling. De nät som erbjuder fast bredbandsuppkoppling är  
 kabel-tv-nät, 
  xDSL och fiber eller  
 fiber-LAN, 
  alltså samma tråd- bundna nät som används för  
 tv-sändningar. 
  
 I oktober 2011 hade 49 procent av alla hushåll och företag till- gång 
 23  
 till bredband med en hastighet om minst 100 Mbit/s. Det är en ökning med 5 procentenheter jämfört med oktober 2010. Målet om 40 procents tillgång är alltså redan uppnått. (PTS, Uppföljning av regeringens bredbandsstrategi,  
 PTS-ER-2012:18). 
  
 Antalet abonnemang på mobilt bredband har ökat kraftigt. I slutet av juni 2011 fanns det 4,2 miljoner mobila bredbandsabonne- mang, en ökning med hela 80 procent i jämförelse med året innan (PTS, Svensk telemarknad första halvåret 2011 s. 16). Ökningen har fortsatt till 5,2 miljoner i slutet av 2011, vilket är fler än de fasta bredbandsabonnemangen som vid samma tidpunkt var 3 miljoner till antalet. Det är mobilt bredband som tilläggstjänst, i form av användande i smarta mobiltelefoner, som står för den stora ökningen (PTS 2011, Svensk telemarknad 2011, s. 7). 
  
 23  
 Tillgång definieras i rapporten som att stadigvarande bostäder och verksamhetsställen på kort tid och utan särskilda kostnader ska kunna beställa ett internetabonnemang som i varje fall under förhållandevis gynnsamma omständigheter medger en överföringskapacitet på 100 Mbit/s nedströms. 
 81 
  
 Ändrade förutsättningar på radio- och  
 tv-marknaderna 
  
 SOU 2012:59 
  
 De största bredbandsoperatörerna för fast bredband var 2011 Teliasonera med en marknadsandel på 37,9 procent, följt av Com Hem med 18,1 procent och Telenor med 16,9 procent. Även när det gäller mobilt bredband är Teliasonera störst med en marknads- andel på 36,8 procent (a.a., s. 44 f.). 
 Datatrafiken i bredbandsnäten ökar kraftigt, till följd av ett ökat användande av tjänster via internet. Enligt vissa prognoser kommer datatrafiken att öka med så mycket som 35 procent per år i de fasta näten och med 107 procent per år i mobilnäten. Fler och fler tjänster tas fram och utvecklingen går mot mer och mer kapacitetskrävande terminaler. 
 De tjänster som distribueras via internet kan tas emot av en rad olika terminaler: datorer, mobiltelefoner, surf- och läsplattor samt  
 tv-apparater 
  som är anpassade för internetuppkoppling. Mer utveck- lade mobiltelefoner, s.k. smarta mobiltelefoner, fungerar idag som små datorer med tillgång till internet. 
  
 3.6.2 
  
 Marknadsaktörernas användning av internet 
  
 Via internet distribueras idag företrädesvis enskilda  
 tv-program. 
  Till största delen rör det sig om s.k.  
 beställ-tv 
  där användaren själv bestämmer när han eller hon vill se ett speciellt program. Oftast är det tidigare sänt material som tillgängliggörs samt diverse webb- exklusivt material. 
 Så gott som alla radioprogrambolag som riktar sig till den svenska marknaden strömmar däremot även sina linjära tablålagda kanaler direkt på internet, dvs. tillgängliggör kanalerna för uppspelning utan att de laddas ner till mottagarens dator eller mobiltelefon. SR har också ett omfattande utbud tillgängligt för nedladdning, s.k. podd- radio. 
 Internet är dock mer än en vanlig distributionsplattform för radio- och  
 tv-radioprogram. 
  En viktig egenskap som internet har och som skiljer den från de flesta andra plattformar är, förutom möjligheten att själv välja tidpunkt för att titta eller lyssna på pro- grammen, möjligheten till interaktivitet. På internet kommunicerar privatpersoner, företag och organisationer via sociala medier eller olika chattfunktioner. Användarna är inte bara passiva mottagare av ett programutbud utan det finns stora möjligheter att själva gene- rera innehåll genom att tillgängliggöra det på internet, via tjänster som t.ex. YouTube. 
 82 
  
 SOU 2012:59 
  
 Ändrade förutsättningar på radio- och  
 tv-marknaderna 
  
 3.6.3 
  
 Allmänhetens användning av internet 
  
 67 procent av befolkningen använder internet, vilket innebär en mycket snabb ökning från 1999 då andelen låg på 12 procent. 
 24  
 Den snabba ökningen beror framför allt på utbyggnaden av bredband. 
 Det finns dock stora skillnader mellan olika grupper. Medan så många som 88 procent i åldersgruppen  
 20–24 
  år använder internet uppgår motsvarande siffra till endast 43 procent i åldersgruppen  
 65–79 
  år. Skillnaden är också mycket stor mellan hög- och låg- utbildade, från 80 procent av dem med mer än tre års utbildning på högskola/universitet till 31 procent bland dem med en för- gymnasial utbildning på mindre än nio år. Internet används också i något större utsträckning av män (70 procent) än av kvinnor (65 procent). 
 Den totala tiden för internetanvändningen i hemmet uppgår i genomsnitt till 1 timme och 40 minuter. Personer i åldersgruppen  
 15–24 
  år använder internet 2 timmar och 42 minuter medan per- soner i åldersgruppen  
 65–79 
  år ägnar ungefär en timme åt internet. Män använder internet längre tid än kvinnor och högutbildade längre tid än lågutbildade. 
  
 E-post 
  är den mest använda internettjänsten. 65 procent av internetanvändarna tar del av denna tjänst en genomsnittlig dag. Av de traditionella medierna har kvällstidningarna flest läsare på inter- net (30 procent), följt av morgontidningarna (15 procent). Det finns stora skillnader mellan yngres och äldres användnings- mönster. Unga användare kommunicerar direkt med varandra i nät- verk och tar i större utsträckning del av olika ljud- och bildmedier via nätet. Kvinnor och flickor besöker bloggar och sociala nätverk oftare än män. 
 33 procent av den totala befolkningen och 57 procent av de äldre inte använder internet. Denna digitala klyfta, som den ibland kallas, beror på flera olika sociala, ekonomiska och geografiska faktorer, bl.a. tillgång till och kunnande att nyttja den digitala tekniken. Tillgången beror delvis på individuella val och möjligheter, bl.a. kostnaden för den enskilde, men den beror också på vilka infra- struktursatsningar som görs. 
 Eftersom nya investeringar i infrastruktur i första hand görs i tätbebyggda områden, där lönsamheten är högre, finns det en risk 
  
 24  
 Uppgifterna i detta avsnitt är hämtade från Mediebarometer 2011, s. 114 ff. och avser användning av internet i hemmet en genomsnittlig dag. 
 83 
  
 Ändrade förutsättningar på radio- och  
 tv-marknaderna 
  
 SOU 2012:59 
  
 att skillnaden mellan de som har tillgång till snabbt bredband och de som får hålla till godo med långsammare bredband, som inte klarar av de mer kapacitetskrävande tjänster som växer fram, kommer att öka. För möjligheterna att tillgodogöra sig det växande utbudet på internet spelar dessa skillnader en allt större roll 
  
 3.7 
  
 Ökad konkurrens 
  
 Som vi konstaterat ovan har konkurrensen om  
 tv-tittarna 
  och radio- lyssnarna ökat eftersom utbudet har ökat väsentligt samtidigt som den tid människor ägnar åt olika medier är relativt konstant. Inte minst har internettjänsters ökade betydelse i människors liv stor påverkan på de olika radio- och  
 tv-aktörerna. 
  
 De kommersiella programbolagens huvudsakliga intäktskällor är reklamintäkter och (när det gäller tv) intäkter från abonnemang. Det finns en etablerad ersättningsmodell på den traditionella tv- marknaden. Programbolagen sluter avtal med  
 betal-tv-operatörer 
  om distribution av kanaler och  
 betal-tv-operatören 
  paketerar sedan och säljer paket med  
 tv-kanaler 
  till slutkunder. Programbolagen avtalar med  
 betal-tv-operatören 
  om ersättningsnivå för kanalerna per abonnent och har sedan möjlighet att sälja reklamutrymme i sina sändningar baserat på antal tittare. På internet finns inte denna ersättningsmodell. Användarna, det vill säga allmänheten, har vant sig vid att mycket av innehållet som finns på internet är gratis. I takt med att användningen av internet ökar måste programbolagen därmed hitta nya intäkter för sändningar via internet, särskilt om  
 tv-tittandet 
  via traditionell tv, där det finns fungerade intäkts- modeller med reklam och abonnemangsintäkter, skulle minska i fram- tiden. Som har framkommit i avsnitt 3.5.1 står sig den traditionella tv:n fortfarande starkt, men  
 tv-tittandet 
  via internet på datorer och i mobiltelefoner ökar starkt, särskilt bland unga. 
 Även för de aktörer som agerar som  
 betal-tv-operatörer 
  kan en överflyttning av mer och mer innehåll till internet på lång sikt inne- bära ett hot. Vissa  
 betal-tv-operatörer 
  har börjat erbjuda egna s.k.  
 on-demand 
 tv-boxar, 
  vilket är ett sätt att se på  
 tv-program 
  när tittaren själv vill via en lösning i operatörens nät och inte på programbolagens webbplatser via internet. Sådana tjänster är integrerade i operatörens  
 tv-tjänst. 
  
 Flera aktörer tillhandahåller såväl  
 tv-abonnemang 
  som bredbands- uppkoppling och förfogar dessutom över infrastruktur. Dessa aktörer 
 84 
  
 SOU 2012:59 
  
 Ändrade förutsättningar på radio- och  
 tv-marknaderna 
  
 har intäkter från slutkunder i form av bl.a.  
 betal-tv- 
  och internet- abonnemang i operatörens nät. För överföring av tjänster via internet är det bredbandsoperatörens slutkund som betalar för den datatrafik som denna generar genom att använda internet. Innehålls- leverantörerna har inte avtal med och betalar ingen ersättning till bredbandsoperatörerna. 
 Utvecklingen mot en ökad trafik på internet har gett upphov till diskussionen om s.k. nätneutralitet som handlar om att nätopera- törer av olika skäl prioriterar viss internettrafik eller diskriminerar och spärrar vissa internetbaserade tjänster. Begränsningarna kan vara blockering eller filtrering av tjänster eller innehåll eller s.k. favoritprioritering. Favoritprioritering innebär att företag som levererar innehåll betalar bredbandsoperatörer för att vissa hem- sidor eller tillämpningar ska prioriteras med högre kapacitet och bättre svarstider som följd (www.pts.se). Detta kan påverka kon- sumenter och de aktörer som tillhandahåller tjänster via det öppna internet t.ex. genom att tjänster får lägre kapacitet och sämre svars- tider. Inom EU pågår ett arbete med att kartlägga hur internet- operatörerna använder sig av dessa former av trafikhantering. 
 I takt med att nya terminaler tas fram, som t.ex. smarta mobil- telefoner, läsplattor och  
 tv-apparater 
  med möjlighet att koppla upp sig mot internet, ökar användandet av s.k. appar för nå innehåll på internet. Med denna utveckling har ett antal internationella aktörer som Apple, Google och Samsung trätt in på den svenska mark- naden. Aktörerna tjänar som en mellanhand mellan innehålls- leverantören och användaren och har hand om betalningsfunk- tionen för  
 betal-appar. 
  Det krävs t.ex. ett abonnemang med Apples 
 Appstore för att kunna ladda ner appar till företagets produkter 
 Iphone och Ipad. Även för innehåll som tillhandahålls via gratis- appar krävs att såväl innehållsleverantören som användaren har ett avtalsförhållande med t.ex. Apple. Det går även att nå innehåll på internet direkt på innehållsleverantörers webbplatser via webbläsare i terminalerna. 
 Av beskrivningen i avsnitt 3.3.2 framgick att såväl tv- som radio- reklam haft en gynnsam utveckling de senaste åren. Samtidigt har reklamintäkterna på internet mångdubblats sedan 2005 till en nivå som nu överstiger intäkterna från  
 tv-reklamen. 
  IRM förutspår att internetreklamen kommer att fortsätta att öka och omsätta mer än dagspressreklamen 2014 eller 2015. Denna utveckling ställer de etablerade medieföretagen inför stora utmaningar. De kan t.ex. få svårt att finansiera kvalificerad journalistik när konkurrensen om 
 85 
  
 Ändrade förutsättningar på radio- och  
 tv-marknaderna 
  
 SOU 2012:59 
  
 annonsörerna blir allt hårdare samtidigt som konsumenterna över- ger betalda produkter och i stället väljer digitala plattformar som inte genererar intäkter till innehållsleverantörerna (Sundin 2011b, s. 7). För  
 tv-bolagens 
  del innebär detta att produktplaceringar och indirekt sponsring kommer att bli allt viktigare intäktskällor. 
 25 
  
 Slutligen ändras konkurrensförhållandena mellan de mediebolag som levererar innehållet. På internet möts olika typer av medie- företag som tidigare har använt helt olika distributionsformer. Traditionella tidningsutgivare använder idag både ljud och rörliga bilder utöver det skrivna ordet och stillbilder medan programbolag inte bara tillgängliggör sina program på internet utan kompletterar dessa med texter, bilder m.m. 
  
 25  
 Det är svårt att få information om värdet av produktplaceringar och indirekt sponsring och hur dessa finansieringsformer påverkar utbudet i svensk tv. Enligt uppgift från de kom- mersiella bolagen utgör dessa direkta och indirekta intäktskällor dock redan betydande belopp. 
 86 
 4 Programföretagens uppdrag 
 I det här kapitlet lämnar vi förslag på hur programföretagens upp- drag bör utformas på ett mer övergripande plan och hur uppdraget för granskningsnämnden för radio och tv att granska om program- företagen uppfyller uppdragen i allmänhetens tjänst kan förtydligas. Därefter går vi in på de innehållsmässiga aspekter av program- företagens uppdrag som nämns särskilt i direktiven: det utvidgade kulturuppdraget, det nordiska samarbetet, SVT:s roll i svensk film- produktion, utbildning och folkbildning, programverksamhet för språkliga och etniska minoriteter samt det s.k. speglingskravet. Även frågan om programföretagens arkiv liksom frågan om till- ståndsperiodens längd behandlas i detta kapitel. 
 I direktiven (s. 3 f.) tar regeringen upp ett antal utgångspunkter för vårt arbete: 
 Den centrala uppgiften för programföretagen med uppdrag i allmän- hetens tjänst ska fortsatt vara att erbjuda ett brett programutbud som är tillgängligt för alla, som speglar mångfalden i hela landet och som kännetecknas av god kvalitet, allsidighet och relevans oavsett genre. Programföretagens verksamhet ska präglas av opartiskhet och sak- lighet och företagen ska beakta mediets särskilda genomslagskraft. Programföretagen har den grundläggande uppgiften att se till hela publikens behov och intressen. De har också en särställning på medie- marknaden när det gäller programinnehåll på svenska språket.  nyckelroll när det gäller programverksamhet för språkliga och etniska minoriteter och för att göra radio- och  
 tv-program 
  tillgängliga för personer med funktionsnedsättning. 
 87 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 SOU 2012:59 
  
 4.1 
  
 Uppdragens utformning 
  
 4.1.1 
  
 Uppdragens utformning idag 
  
 Sändningstillstånd 
 Uppdragen till programföretagen kommer framför allt till uttryck i de sändningstillstånd som regeringen meddelar och de villkor som tillstånden förenas med. Nuvarande tillstånd trädde i kraft den 1 januari 2010 och gäller till och med den 31 december 2013. 
 I sändningstillstånden finns villkor med allmänna bestämmelser, om innehållet i sändningarna, genmäle, beriktigande (gäller SR och UR), villkor för reklam och sponsring samt beredskaps- och säker- hetsfrågor. 
 Sändningstillståndens villkor vad avser sändningarnas innehåll är huvudsakligen följande (exemplifierat med SVT:s tillstånd). 
 Villkor uppställs som innebär att sändningsrätten ska utövas opartiskt och sakligt samt med beaktande av att en vidsträckt yttrandefrihet och informationsfrihet ska råda (5 §). Den enskildes privatliv ska respekteras i programverksamheten om inte ett oav- visligt allmänt intresse kräver annat (6 §). 
 Enligt villkoren (7 §) ska Smith erbjuda ett mångsidigt program- utbud som omfattar allt från det breda anslaget till mer särpräglade programtyper. Vidare ska hög kvalitet och nyskapande form och innehåll utmärka programverksamheten. Programmen ska utformas så att de genom tillgänglighet och mångsidighet tillgodoser skiftande förutsättningar och intressen hos befolkningen i hela landet. Pro- gramutbudet ska spegla förhållanden i hela landet och som helhet präglas av folkbildningsambitioner. SVT ska beakta programverk- samhetens betydelse för den fria åsiktsbildningen och utrymme ska ges åt en mångfald av åsikter och meningsyttringar. 
 Vidare finns villkor som rör svenska språket. SVT har ett särskilt ansvar för det svenska språket och dess ställning i samhället (8 §). Villkor uppställs också för nyhetsverksamheten och samhällsbevak- ningen. SVT ska bl.a. meddela nyheter, stimulera till debatt, kom- mentera och belysa händelser och skeenden och ge den allsidiga information som medborgarna behöver för att vara orienterade och ta ställning i samhälls- och kulturfrågor (9 §). 
 Kulturutbudet ska vara mångsidigt och av hög kvalitet (se vidare avsnitt 4.2.3). SVT ska vidare erbjuda ett varierat utbud av program av hög kvalitet för och med barn och unga. SVT ska ha en omfattande nyproduktion och egen produktion av program i olika 
 88 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 genrer för barn och unga. SVT ska särskilt utveckla program- produktionen för de äldre barnen och ungdomarna. Särskild hänsyn ska tas till de språkliga behoven hos barn och ungdomar som tillhör språkliga eller etniska minoritetsgrupper, liksom till barn och ungdomar som har teckenspråk som första språk (11 §). 
 Villkor uppställs om programutbudets tillgänglighet och pro- duktion av program för personer med funktionsnedsättning, liksom för verksamheten för språkliga och etniska minoriteter (13 och 14 §). Villkoren rör också frågor om dialog med berörda grupper och möjlighet till ansvarsfördelning mellan SVT, SR och UR för olika slags insatser. 
 Villkor uppställs om mångfald i programverksamheten genom variation i produktionsformer (15 §) och om sändande av med- delanden av vikt för allmänheten på en myndighets begäran (16 §). 
 Villkoren om sändningarnas innehåll i SR:s och UR:s sändnings- tillstånd är i huvudsak desamma som de som gäller för Smith. När det gäller villkoren för nyhetsverksamheten skiljer sig villkoren för SR från SVT på så sätt att Smith också ska sända regionala nyhets- program. För SR:s del gäller också särskilda villkor beträffande program för sändning till utlandet (13 §). För UR:s del skiljer sig villkoren beträffande programutbudet från SVT och SR. UR ska koncentrera sin programverksamhet till utbildningsområdet och därutöver tillhandahålla ett utbud av folkbildningsprogram (9 §). Sändningstillstånden återfinns i bilagorna  
 2–7. 
  
 Anslagsvillkor 
 Anslagsvillkoren är kopplade till medelstilldelningen och beslutas av regeringen årligen. I anslagsvillkoren finns villkor relaterade till programföretagens ekonomi, verksamhet, organisation samt redo- visning och revision. I anslagsvillkoren finns även skrivningar som utgör en del av utformningen av uppdraget till programföretagen. 
 Medlen från radio- och  
 tv-avgiften 
  ska användas för företagens kärnverksamhet, dvs. att producera och sända radio- och tv- program till allmänheten. Medlen ska också i förekommande fall användas till kompletterande verksamhet, dvs. verksamhet som syftar till att utveckla och stödja kärnverksamheten och förbättra möjligheterna för allmänheten att tillgodogöra sig denna. 
 För att nå lyssnarna och tittarna är det enligt anslagsvillkoren nödvändigt att kärnverksamheten tillgängliggörs på olika platt- 
 89 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 SOU 2012:59 
  
 formar. Utbudet ska utformas på ett sådant sätt att så många som möjligt kan tillgodogöra sig programmen. Försiktighet bör iakttas när det gäller satsningar på oprövad teknik eller teknik som inte alla lyssnare och tittare har tillgång till. 
 Programföretagen ska särskilja vad som är att betrakta som kärnverksamhet och kompletterande verksamhet och upprätthålla en god balans i omfattningen mellan dessa. Den kompletterande verksamheten ska utgå från och ha en tydlig koppling till kärn- verksamheten. Anslagsvillkoren återfinns i bilagorna  
 8–10. 
  
 4.1.2 
  
 Tydligare sändningstillstånd 
  
 Bedömning:  
 Nuvarande sändningstillstånd ger uttryck för den typ av programutbud som programföretag i allmänhetens tjänst även fortsatt bör ha. Särskilda krav vad beträffar t.ex. mångfald, kvalitet och det svenska språket samt vissa utpekade program- områden som nyhetsverksamhet, kulturutbud, minoritetsspråk och utbud för barn och unga bör gälla även nästa tillstånds- period. 
  
 Förslag 
 : Sändningstillstånden tydliggörs så att strukturen blir mer logisk, överlappningar undviks och användningen av vissa begrepp blir mer enhetlig. 
 Vår bedömning är att nuvarande sändningstillstånd ger uttryck för den typ av programutbud som programföretag i allmänhetens tjänst även fortsättningsvis bör ha. 
 Det är viktigt att programföretagen ser till hela befolkningens behov och intressen. Programföretagen bör därför även i framtiden ha ett brett uppdrag och därmed en mångfald i det egna utbudet. Samtidigt är det viktigt att programföretagen fortsätter att ta ett särskilt ansvar för de områden de kommersiella bolagen inte täcker. 
 I Europeiska kommissionens meddelande från 2009 om tillämp- ningen av reglerna om statligt stöd på radio och tv i allmänhetens tjänst (EUT C 257, 27.10.2009, s. 1, punkt 47) hänvisar kom- missionen till att legitimiteten i brett definierade public service- uppdrag [grundar sig på] att det ställs kvalitetskrav på de tjänster som ett offentligt programföretag erbjuder. 
 Vi menar att de krav som ställs på de svenska programföretagen i sändningstillstånden är höga. Programföretagen ska erbjuda, som 
 90 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 vi nämnde ovan, ett mångsidigt programutbud. Hög kvalitet och nyskapande form och innehåll ska utmärka programverksamheten. Programmen ska utformas så att de tillgodoser skiftande förutsätt- ningar och intressen hos befolkningen i hela landet. Program- utbudet ska spegla förhållanden i hela landet och som helhet präglas av folkbildningsambitioner. Utrymme ska ges åt en mång- fald av åsikter och meningsyttringar. 
 Vidare finns bl.a. villkor som rör det svenska språket, nyhets- verksamheten och samhällsbevakningen, kulturutbudet, produk- tionen av kulturprogram och svensk filmproduktion, samt utbudet och produktionen av program för barn och ungdomar. Villkor uppställs också om programutbudets tillgänglighet och produktion av program för personer med funktionsnedsättning, liksom om verksamheten för språkliga och etniska minoriteter. 
 När det gäller utformningen av sändningstillstånden anser vi dock att regeringen, i samråd med programföretagen, bör se över tillstånden och, om möjligt, formulera dem tydligare. 
 Som vi nämnde i kapitel 2 anser vi att en av statsmakternas viktigaste roller gentemot programföretagen är att ge företagen tydliga uppdrag. Idag kan programbolagens uppdrag, av rättsliga skäl, inte formuleras i ett styrdokument (se kapitel 9). Fram till dess att det är möjligt att formulera programföretagens uppdrag mer samlat är det dock viktigt att såväl sändningstillstånden som anslagsvillkoren formuleras så tydligt som möjligt. Enligt Europeiska kommissionens meddelande från 2009 bör medlemsstaternas definition av upp- draget att verka i allmänhetens tjänst vara så exakt som möjligt (punkt 45): Det får inte råda några tvivel om huruvida medlems- staten har avsett att en viss verksamhet ska omfattas av uppdraget eller inte. 
 Idag är strukturen på sändningstillstånden inte entydig, det före- kommer upprepningar och en del överlappningar. Villkor om vilket innehåll sändningarna ska ha blandas med hur företagen ska göra för att fylla programmen med detta innehåll. Det är vidare otydligt vilket programutbud som ska prioriteras. I SVT:s och SR:s sändningstillstånd står det att programföretagen ska slå vakt om programområden som är betydelsefulla för allmänintresset. Det faktum att nyheter, kultur och programutbud för barn och unga har egna paragrafer i sändningstillstånden går att tolka som att dessa områden intar en särställning/är prioriterade. Vi menar dock att detta inte är en given tolkning. I de paragrafer där det står att 
 91 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 SOU 2012:59 
  
 verksamheten ska prioriteras framgår det inte alltid i relation till vad. 
 Det finns också delar av programföretagens verksamhet som inte täcks av sändningstillstånden varför det kan finnas skäl att överväga att ytterligare anpassa sändningstillståndens utformning till respektive bolags faktiska uppdrag och verksamhet. Eftersom musik spelar en så central roll för SR:s fullgörande av sitt uppdrag kan det finnas anledning att överväga förtydliganden i uppdraget rörande den verksamhet som är knuten till Berwaldhallen, Sveriges Radios Symfoniorkester samt Radiokören likväl som skrivningar om SR:s musikutbud. 
 Otydligheten i sändningstillstånden kan delvis tillskrivas reg- leringen i yttrandefrihetsgrundlagen. I förarbeten till den tidigare radio- och  
 tv-lagen 
  (prop. 1995/96:160 s. 85) uttalas när det gäller utformningen av tillståndsvillkoren att regeringen även i fortsätt- ningen borde få förena sändningstillstånden med generella målsätt- ningsvillkor – såsom mångsidigt programutbud – med tillhörande exemplifierande villkor om vad som ska gälla just för det aktuella företaget. En viss restriktivitet borde enligt propositionen iakttas vid utformningen av specificerade villkor mot bakgrund av bestäm- melsen i 3 kap. 4 § YGL om redaktionellt oberoende. Vi menar att det finns ett utrymme att göra sändningstillstånden tydligare både till struktur och innehåll utan att för den skull göra dem mer detaljerade och med bevarad hänsyn till principen om redaktionellt oberoende. 
 Behovet av tydligare sändningsvillkor är en synpunkt som förts fram i tidigare utredningar. I 2000 års utredning Radio och TV i allmänhetens tjänst – ett beredningsunderlag (SOU 2000:55) kom utredaren Brown fram till att sändningstillstånden var 
 relativt otydliga dokument som under lång tid byggts på i takt med att olika frågor har förts in i public  
 service-uppdraget 
  (s. 173). Williams konstaterade att det vore önskvärt om de vill- kor och bestämmelser som skulle gälla för nästa tillståndsperiod strukturerades tydligare. Vi kan konstatera att nu gällande sändnings- tillstånd fortfarande har en utformning i linje med de sändnings- tillstånd som gällde vid tiden för 2000 års utredning. 
 92 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 4.1.3 
  
 Kärnverksamhet och kompletterande verksamhet 
  
 Förslag:  
 Begreppen kärnverksamhet och kompletterande verk- samhet tas bort. 
 Enligt anslagsvillkoren ska medlen användas för företagens kärn- verksamhet, dvs. att producera och sända radio- och  
 tv-program 
  till allmänheten. Medlen ska också i förekommande fall användas till den kompletterande verksamheten, dvs. verksamhet som syftar till att utveckla och stödja kärnverksamheten och förbättra möjlig- heterna för allmänheten att tillgodogöra sig denna. Av anslags- villkoren framgår det även att för att nå lyssnarna och tittarna är det nödvändigt att kärnverksamheten tillgängliggörs på olika plattformar. 
 Begreppet kompletterande verksamhet användes, såvitt vi för- står, initialt för t.ex. förlagsverksamhet som numera anses falla in under begreppet sidoverksamhet. Sedan programbolagen etablerat sig på internet har begreppen kärnverksamhet och kompletterande verksamhet allt mer kommit att användas för att diskutera tillgäng- liggörande av program och andra tjänster på internet och om detta är att betrakta som kärnverksamhet eller inte. I propositionen Utveckling för oberoende och kvalitet – radio och tv i allmänhetens tjänst (prop. 2008/09:195 s. 37) angav regeringen att eftersom pro- grammen som ingår i kärnverksamheten numera i stor utsträckning görs tillgängliga på företagens webbplatser är gränserna mellan kärnverksamhet och kompletterande verksamhet flytande och att verksamheten på internet kan vara antingen kärnverksamhet, kom- pletterande verksamhet eller sidoverksamhet. 
 SVT:s kanaler har under lång tid tillgängliggjorts även via andra plattformar än marknät, bl.a. genom regler om vidaresändnings- plikt. Eftersom samma kanaler har sänts på alla plattformar så har kanalerna och programmen indirekt omfattats av sändningstill- stånden. SVT erbjuder idag en stor del av sina marksända program via internet varför en stor del av SVT:s program på internet också, indirekt, täcks av sändningstillståndet. Andelen webbexklusiva pro- gram, som inte omfattas, är fortfarande liten. 
 För SR är situationen annorlunda. Marknätet var för radion länge i huvudsak den enda utsändningsplattformen. Idag använder företaget, till skillnad från SVT, internet för en rad webbexklusiva 
 93 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 SOU 2012:59 
  
 kanaler vilka således inte omfattas vare sig direkt eller indirekt av sändningstillståndet. 
 Man får inte heller glömma UR:s behov att nå sina målgrupper i utbildningsväsendet som historiskt gett upphov till andra distri- butionsformer. Alla UR:s program sänds dock även i marknätet vilket gör att alla deras program idag, oavsett distributionsform, i praktiken omfattas av sändningstillståndet. 
 Dessa olika distributionsförutsättningar gör att programföretagens tolkning av kärnverksamhetsbegreppet skiljer sig åt och får olika betydelse. Vi har uppfattat att SR och UR tolkar begreppet kärn- verksamhet som att all programverksamhet och dess tillgänglig- görande/distribution till allmänheten utgör kärnverksamhet. För SR:s del innebär det att en stor del av det SR uppfattar som kärn- verksamhet inte omfattas av sändningstillståndet, medan det för UR:s del innebär att alla program omfattas av sändningstillståndet. SVT, å sin sida, redovisar programproduktionen uppdelad på 
 kanaler respektive webb och text i sin public  
 service-redovis- 
  ning, vilket kan tolkas som att kanalerna utgör kärnverksamhet, och omfattas av sändningstillståndet, och allt övrigt utgör kom- pletterande verksamhet. Endast UR använder sig av begreppen i sin public  
 service-redovisning 
  och särredovisar den kompletterande verksamheten. 
 Mot bakgrund av ovanstående anser vi att begreppen kärnverk- samhet och kompletterande verksamhet framstår som missvisande och otidsenliga och bör därför tas bort ur anslagsvillkoren. Begreppen får bedömas ha mist sin tidigare betydelse. Vi menar att med nuvarande form av reglering av verksamheten (se vidare kapitel 9) är det rimligt att vara tydlig i anslagsvillkoren med att de medel som ställs till programföretagens förfogande ska användas för den verk- samhet som regleras i sändningstillstånden. Eftersom även andra distributionsformer behövs för att de program som sänds i mark- nätet ska nå publiken bör medlen även få användas för detta ända- mål. Slutligen anser vi att medlen bör få användas till verksamhet som kompletterar och utvecklar den verksamhet som regleras i sändningstillstånden. Det kan röra sig om interaktiva funktioner kopplade till programmen, tillgängliggörande av extramaterial, text och bild kopplade till programmen samt hela program som enbart produceras för och tillgängliggörs på annat sätt än i marknätet. Det är viktigt att den verksamhet som kompletterar och utvecklar de marksända programmen har en nära koppling till dessa. 
 94 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 Som framgår av anslagsvillkoren gäller dessutom att nya per- manenta programtjänster eller andra tjänster av större betydelse ska anmälas till regeringen för godkännande (se vidare kapitel 9). Om regeringen godkänner tjänsterna bör de, i den utsträckning de inte sänds i marknätet, kunna anses ingå i den verksamhet som kom- pletterar och utvecklar den verksamhet som regleras i sändningstill- stånden. 
 Programföretagen bör upprätthålla en god balans mellan den verksamhet som regleras i sändningstillstånden och övrig avgifts- finansierad verksamhet. Hur balansen uppnås påverkas bl.a. av hur allmänhetens konsumtionsmönster utvecklas och den tekniska utvecklingen. I bedömningen måste programföretagen ta hänsyn till publikens efterfrågan samt tillgång till olika distributionsformer och utrustning för att kunna tillgodogöra sig utbudet. I detta ligger att vara försiktig med obeprövad teknik och beakta att inte alla har tillgång till all teknik. Programföretagen måste också göra en avvägning av kostnaderna i förhållandet till nyttan för allmänheten. 
 Möjligheter för programföretagen att tillgodoräkna sig ett utbud på internet förutsätter en annan reglering än den som finns idag. En sådan reglering bedömer vi skulle kräva grundlagsändringar (se kapitel 9). Krav som ställs i sändningstillstånden måste även fortsättningsvis uppfyllas genom programutbudet i marknätet. De villkor som ställs exempelvis när det gäller utbudet för barn och unga samt olika minoritetsspråk måste således även under den kommande tillstånds- perioden uppfyllas i marknätet. 
 Utöver vad som angetts ovan om  
 tv-distribution 
  via distributions- plattformar för traditionella  
 tv-sändningar 
  och om radiosändningar via marknät anser vi att det är programföretagen själva som bör avgöra var man ska tillgängliggöra sitt programutbud (se kapitel 5). 
 Mot bakgrund av ovanstående föreslår vi att nuvarande lydelser i anslagsvillkoren där begreppen kärnverksamhet och kompletterande verksamhet används ersätts enligt följande: 
  
 Medlen ska användas för den verksamhet som regleras i sänd- ningstillstånden. Medlen får även användas för att tillgänglig- göra de marksända programmen på andra plattformar samt för att komplettera och utveckla den verksamhet som regleras i sändningstillstånden. 
  
 För att nå tittarna är det nödvändigt att den verksamhet som regleras i sändningstillstånden tillgängliggörs på olika platt- formar. 
  
 95 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagen ska särskilja vad som är att betrakta som verksamhet som regleras i sändningstillstånden och övrig avgifts- finansierad verksamhet och upprätthålla en god balans i omfatt- ningen mellan dessa. Den verksamhet som inte regleras i sändnings- tillstånden ska utgå från och ha en tydlig koppling till den verksamhet som regleras i sändningstillstånden. 
  
 Nya permanenta programtjänster eller andra tjänster av större betydelse inom ramen för den avgiftsfinansierade verksamheten som programföretagen vill lansera ska anmälas till regeringen för godkännande. 
  
 4.1.4 
  
 Granskningsnämnden för radio och tv 
  
 Förslag:  
 Uppdraget för granskningsnämnden för radio och tv att granska om programföretagen uppfyller uppdraget i allmän- hetens tjänst förtydligas enligt följande. Granskningsnämnden för radio och tv ska årligen i efterhand, utifrån redovisningar från SVT, SR och UR, bedöma om bolagen har uppfyllt sina uppdrag i enlighet med radio- och  
 tv-lagen 
  (2010:696) samt de villkor som anges i sändningstillstånd och anslagsvillkor. 
 Granskningsnämndens efterhandsgranskning av program i tv, radio och  
 beställ-tv 
  
 Granskningsnämnden för radio och tv är ett särskilt beslutsorgan inom Myndigheten för radio och tv (10 § förordningen [2010:1062] med instruktion för Myndigheten för radio och tv). Bestämmelser om nämndens sammansättning och beslutförhet finns i 16 kap. 14 § radio- och  
 tv-lagen. 
  
 Nämndens huvuduppgift är att i efterhand granska om program som har sänts i tv eller radio eller tillhandahållits i  
 beställ-tv 
  står i överensstämmelse med radio- och  
 tv-lagen 
  och de program- relaterade villkor som kan gälla för tjänsterna (16 kap. 2 § första stycket radio- och  
 tv-lagen). 
  I kapitel 9 redogörs för det stöd som finns i 7 kap. 4 § yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) för denna efter- handsgranskning. Nämnden har även i uppgift att övervaka efterlevnaden av bestämmelserna om tillgänglighet i 5 kap. 12 § radio- och  
 tv-lagen 
  om beslutet har meddelats av regeringen. Program 
 96 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 granskas efter anmälan eller på initiativ av Myndigheten för radio och tv (12 § förordningen med instruktion för Myndigheten för radio och tv). 
 Beslut av granskningsnämnden för radio och tv kan vara friande, fällande eller friande med kritik. Följden av ett fällande beslut är beroende av vilken bestämmelse som programbolaget har överträtt. Vid överträdelse av regler om innehållet får nämnden besluta att programbolaget ska offentliggöra beslutet på lämpligt sätt. Har reglerna om otillbörligt kommersiellt gynnande, reklam eller spons- ring inte följts kan nämnden ansöka hos Förvaltningsrätten i Stockholm om att en särskild avgift ska betalas. Nämnden kan också förelägga programbolag vid vite att följa bestämmelser om t.ex. varning vid våldsskildringar i tv och krav på sändningsbeteckning. 
 Granskning av om programföretagen har uppfyllt sina uppdrag 
 Granskningsnämnden för radio och tv har vidare i uppgift att årligen i efterhand, utifrån redovisningar från SVT, SR och UR, bedöma om bolagen har uppfyllt sina uppdrag (20 § förordningen med instruktion för Myndigheten för radio och tv). Enligt regleringsbrevet för Myndigheten för radio och tv ska nämndens bedömningar redovisas till Regeringskansliet (Kulturdepartementet). 
 I propositionen Viktigare än någonsin! Radio och TV i allmänhetens tjänst  
 2007–2012 
  (prop. 2005/06:112 s. 48) anger regeringen att nämndens utlåtande ska ses som ett underlag för programföretagen och deras ägare, Förvaltningsstiftelsen, samt att utlåtandet också ska utgöra ett underlag för regeringen och riksdagen då det görs en samlad bedömning av verksamheten inför beslut om nästa till- ståndsperiod. 
 I såväl denna proposition (s. 47) som i propositionen Utveckling för oberoende och kvalitet – Radio och TV i allmänhetens tjänst  
 2010–2013 
  (prop. 2008/09:195 s. 53) anger regeringen att bedöm- ningen bör ske utifrån radio- och  
 tv-lagen 
  samt de villkor som anges i sändningstillstånd och anslagsvillkor. Inför innevarande till- ståndsperiod omformulerades uppdraget på så sätt att nämnden inte längre ska bedöma  
 hur  
 utan  
 om  
 programföretagen har uppfyllt sina uppdrag. Eftersom det är SR, SVT och UR som ska bedöma på vilket sätt uppdraget ska uppfyllas ansåg Public  
 service-utredningen, 
  vars bedömning regeringen delade, att nämnden inte borde föreslå eller påtala förändringar som behövdes i detta avseende. Däremot 
 97 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 SOU 2012:59 
  
 borde nämnden i förekommande fall motivera varför den ansåg att uppdraget inte var uppfyllt. 
 Granskningsnämnden för radio och tv har med beaktande av de uttalanden som gjordes i den senaste propositionen särskilt fokuserat på vissa ämnesområden. Dessa ämnesområden är: nya tjänster, spegling av hela landet och  
 55-procentvillkoret, 
  produktion och mångfald i programverksamheten, kultur, barn och unga, tillgäng- lighetstjänster och verksamhet för personer med funktionsned- sättning samt verksamhet för språkliga minoriteter. Nämnden har vidare bedömt programföretagens sidoverksamheter samt program- företagens redovisning av produktivitet och effektivitet. 
 Granskningsnämnden för radio och tv kan ge programföretagen tillfälle att komplettera sina redovisningar. I de fall kompletteringar har legat till grund för bedömningen framgår det särskilt. 
 Sedan 2011 har nämnden valt att göra en samlad bedömning av de tre programföretagens redovisningar. 
 Behov av förtydligande av uppdraget 
 Vi kan konstatera att granskningsnämnden för radio och tv i granskningen följer upp tidigare års bedömningar. Även när bedömningen görs att ett villkor är uppfyllt lämnar nämnden anvis- ningar, t.ex. vad gäller en mer utförlig redovisning. I en granskning efterföljande år uttalar sig nämnden om huruvida tidigare efterfrågad information lämnats, t.ex.  
 55-procentsvillkoret 
  och variation i pro- duktionsformer och utomståendes medverkan i yttrandet över granskningen 2012 (yttrande  
 2012-06-07, 
  dnr 12/00554, 576 och 578). Anvisningar från nämnden avser också annat än bristen på information. I yttrandet uttalar sig nämnden om att det skulle vara värdefullt om redovisningarna gav en mer lättöverskådlig och tydlig uppdelning av det tredelade kulturuppdraget. Det framgår också att nämnden tagit fram kriterier för att bedöma om de nationella minoritetsspråken intar en särställning i förhållande till övriga minoritetsspråk. 
 Redovisningarnas innehåll utvecklas således i dialog mellan gransk- ningsnämnden för radio och tv och programföretagen, samtidigt som det innebär en förbättring av förutsättningarna för bedömningen av om programföretagen har uppfyllt sina uppdrag. 
 Av sammanfattningen i yttrandet från granskningsnämnden för radio och tv 2012 framgår att ett av de områden, på vilket nämnden 
 98 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 efterlyst utförligare beskrivningar från alla programföretag är tyd- ligare redovisning av vilket material som sänts på internet. 
 Vidare framgår att nämndens utgångspunkt att sändningstill- stånden omfattar tv- och radiosändningar och att verksamheter som programföretagen bedrivit på andra plattformar inte bidrar till uppfyllelsen av villkoren i sändningstillstånden. Det konstateras att detta har haft betydelse för bedömningen av uppfyllelsen på vissa områden. 
 Den begränsning som idag finns när det gäller uppföljningen av programföretagens utbud på internet, är enligt vår bedömning inte 
 – med nuvarande regleringsform och utan grundlagsändringar – möjlig att ta bort. Vilka uppgifter som kan läggas på gransknings- nämnden för radio och tv när det gäller utbudet begränsas av 7 kap. 4 § YGL och 16 kap. 2 § radio- och  
 tv-lagen. 
  Denna fråga behandlas vidare i kapitel 9 när vi bedömer nuvarande regleringsforms ända- målsenlighet. 
 Myndigheten för radio och tv har vid samrådskontakter fram- fört att uppdraget som granskningsnämnden för radio och tv har beträffande redovisningen inte borde omfatta uppföljningen av de villkor i anslagsvillkoren som avser resursförbrukning, kostnads- effektivitet och produktivitet, eftersom de rör annat än innehålls- frågor. 
 Via radio- och  
 tv-avgiften 
  ställs stora resurser till program- företagens förfogande och det är väsentligt att allmänhet, uppdrags- givare och företagen själva får en bekräftelse på att avgiftsmedlen har använts på rätt sätt. Insyn och öppenhet i hur verksamheten har bedrivits är viktigt för att upprätthålla legitimiteten för public service. 
 Av Europeiska kommissionens meddelande från 2009 om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på radio och tv i all- mänhetens tjänst (EUT C 257, 27.10.2009, s. 8) framgår det att det är önskvärt att en myndighet eller ett särskilt utsett organ utövar en öppen och effektiv tillsyn över tillämpningen av bestämmelserna mellan staten och företaget. Behovet av ett sådant organ är uppenbart, skriver kommissionen, när public  
 service-företag 
  åläggs kvalitetsnormer. Enligt meddelandet kan ett sådant organ vara effektivt endast om det är fristående från det företag som tillhanda- håller tjänsten. 
 För att tillsynen ska bedömas som effektiv bör, enligt vår mening, den uppföljning som granskningsnämnden för radio och tv gör avse uppdraget i sin helhet och omfatta även den del av uppdraget som ges 
 99 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 SOU 2012:59 
  
 i anslagsvillkoren. I kapitel 9 redovisas våra överväganden när det gäller om uppgiften vad gäller uppföljningen av de anslagsvillkor som avser resursförbrukning, kostnadseffektivitet och produktivitet i stället skulle kunna läggas på Förvaltningsstiftelsen. 
 Propositionsuttalanden om utifrån vad granskningsnämnden för radio och tv:s bedömning ska ske bör dock enligt vår mening komma tydligare till uttryck i instruktionen till Myndigheten för radio och tv. I denna bör anges att nämnden årligen i efterhand, utifrån redo- visningar från SVT, SR och UR, ska bedöma om bolagen har upp- fyllt sina uppdrag i enlighet med radio- och  
 tv-lagen 
  samt de villkor som anges i sändningstillstånd och anslagsvillkor. 
 Med tanke på de höga kvalitetskrav som ställs på program- företagen och den betydelse en oberoende tillsyn och därmed granskningsnämnden har för legitimiteten för radio och tv i allmän- hetens tjänst vill vi understryka att det är väsentligt att nämnden har den kapacitet och de resurser som krävs för att fullgöra denna del av sitt uppdrag. 
  
 4.1.5 
  
 Tillståndsperiodens längd 
  
 Förslag 
 : Sändningstillstånden för SR, SVT och UR ska gälla från och med den 1 januari 2014 till och med den 31 december 2019. En översyn bör göras efter halva tillståndsperioden. 
 Enligt direktiven ska vi föreslå hur lång nästa tillståndsperiod ska vara och i förslaget beakta att regeringen tidigare ansett att sex år är en väl avvägd längd på en tillståndsperiod (prop. 2008/09:195 s. 32). 
 Vi menar att det är väsentligt för programföretagens själv- ständighet och integritet att uppdragens omfattning, inriktning och de ekonomiska förutsättningarna ligger fast under en längre period. Det är även viktigt för andra aktörer på marknaden. Vi delar därför regeringens uppfattning att sex år är en väl avvägd längd på till- ståndsperioden. 
 Samtidigt kan ny teknik, nya regelverk och andra medieformer snabbt leda till att förutsättningarna för public service ändras. Ställt i relation till de snabba förändringar som sker är det viktigt att företagen själva har möjligheter att, inom ramen för sitt uppdrag, agera för att möta olika förändringar. Det är enligt vår bedömning också viktigt att det finns en planerad översyn efter halva tillstånds- 
 100 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 perioden med möjlighet att göra en mer samlad bedömning av verksamheten. 
 Halvtidsöversynen ska vara framåtsyftande och ge program- företagen möjlighet att under tillståndsperioden påtala eventuella behov av förändringar i villkoren. Det ger också statsmakterna en möjlighet att på ett strukturerat sätt följa upp och utvärdera om villkoren gett avsedd effekt i programföretagens verksamhet. Vid den översyn som ska genomföras under nästa tillståndsperiod före- slår vi att särskild uppmärksamhet riktas mot SVT:s normalvillkor (kapitel 8), momskompensationsmodellen (kapitel 8) och hur program- företagens redovisning av verksamheten har utvecklats (kapitel 10). 
 Vid samma tillfälle ska en samlad bedömning visa om det går att lägga fast ett släckningsdatum för SR:s och de kommersiella pro- grambolagens  
 FM-sändningar 
  (kapitel 11). 
  
 4.2 
  
 Kulturuppdraget 
  
 I det här avsnittet kartlägger vi vad som har gjorts med anledning av riksdagens beslut om ett utvidgat kulturutbud och bedömer om företagens kulturuppdrag bör stärkas. För att sätta det utvidgade kulturuppdraget i sitt sammanhang redogör vi inledningsvis för vilka uppdrag relaterade till kultur som programföretagen har (avsnitt 4.2.1). 
  
 4.2.1 
  
 Programföretagens uppdrag på kulturområdet 
  
 SVT och SR 
 I propositionen Utveckling för oberoende och kvalitet (prop. 2008/09:195 s. 41) gör regeringen bedömningen att kulturansvaret är en av de viktigaste delarna i företagens uppdrag i allmänhetens tjänst. Enligt regeringen har SVT och SR en viktig roll som kultur- skapare och kulturförmedlare. Företagen betraktas som betydelse- fulla nationella kulturinstitutioner, inte bara genom egna kultur- produktioner av hög kvalitet, utan också som viktiga arbetsgivare och uppdragsgivare för fristående kulturskapare. 
 I SVT:s och SR:s sändningstillstånd berörs företagens uppdrag relaterat till kultur på flera olika ställen. Det tydligaste uppdraget är att företagen ska erbjuda ett mångsidigt kulturutbud av hög kvalitet och 
 101 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 SOU 2012:59 
  
 att detta utbud ska fördjupas, utvecklas och vidgas under tillståndsperioden. SVT och SR ska vidare 
  
 bevaka händelser på kulturlivets olika områden i Sverige och i andra länder, 
  
 skapa kulturprogram i vid mening, samt 
  
 tillgängliggöra föreställningar, konserter m.m. vilka producerats av andra kulturinstitutioner samt fria kulturproducenter på skilda kulturområden i hela Sverige. 
  
 SVT ska också bidra till utvecklingen av svensk filmproduktion (se avsnitt 4.4). 
 Även om det inte är uttalat särskilt i sändningstillståndet ser SR musik som en stor del av sitt kulturuppdrag (SR:s public service- redovisning 2011, s. 47). Senare i detta avsnitt diskuteras relationen mellan SR:s kulturuppdrag och musikutbud. 
 Det första året i innevarande tillståndsperiod höjdes medels- tilldelningen till samtliga programföretag engångsvis med 3 procent istället för 2 procent. Regeringen motiverade beslutet med att framhålla ett antal viktiga verksamhetsområden som företagen behövde ges bättre möjligheter att utveckla. För SVT och SR gällde detta bl.a. kulturuppdraget där egna dramaproduktioner av hög kvalitet samt samarbeten med andra kulturinstitutioner, oberoende producenter och det fria kulturlivet särskilt pekades ut (prop. 2008/09:195 s. 55). 
 Ett annat villkor i sändningstillstånden med beröring på kultur- området är att programutbudet som helhet ska präglas av folk- bildningsambitioner. Folkbildning är relaterat till kultur, dels genom att folkbildning bidrar till att de kulturpolitiska målen uppfylls, dels genom att folkbildningen till delar är integrerad i denna politik (SOU 2004:30). 
 SVT och SR ska också erbjuda ett varierat utbud av program av hög kvalitet för och med barn och unga. Enligt villkoret ska programmen på barns och ungdomars egna villkor förmedla kulturella och konstnärliga upplevelser från olika delar av Sverige och världen. Företagen ska ha en omfattande nyproduktion och egen pro- duktion av program i olika genrer för barn och unga. I uppdraget ligger också att särskilt utveckla programverksamheten för de äldre barnen och ungdomarna. Dessutom ska särskild hänsyn tas till de språkliga behoven hos barn och ungdomar som tillhör språkliga 
 102 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 och etniska minoritetsgrupper, liksom till barn och ungdomar som har teckenspråk som första språk. 
 Det finns också villkor som inte främst är inriktade mot konst- arter. Enligt sändningstillstånden ska programutbudet spegla olika kulturkretsar och även innehålla program från olika delar av världen. Program om och från de nordiska grannländerna ska sändas i syfte att stärka den nordiska kulturgemenskapen. Företagen ska i program- produktionen både själva och i samarbete med utomstående pro- ducenter och utövare i det svenska kulturlivet svara för en omfattande produktion av kulturprogram i vid mening. 
 Även sändningstillståndets villkor om det svenska språket har relevans för kulturuppdraget. Enligt villkoret har programföretagen ett särskilt ansvar för det svenska språket och dess ställning i sam- hället. 
 En annan viktig uppgift på kulturområdet som har pekats ut av regeringen är programföretagens förvaltande och tillgängliggörande av det kulturarv som arkiven utgör (prop. 2008/09:195 s. 41). Detta uppdrag nämns också i anslagsvillkoren för 2012, mot bakgrund av att riksdagen beslöt att tilldela SVT, SR och UR sammanlagt 100 miljoner kronor extra från rundradiokontot i syfte att tillgänglig- göra arkiven (prop. 2011/12:1, utg.omr. 17, avsnitt 3.2.2) (se vidare avsnitt 4.2). 
 UR 
 UR:s huvudsakliga uppgift är att bedriva programverksamhet inom utbildnings- och folkbildningsområdet i allmänhetens tjänst. UR omnämns inte av regeringen, såsom SVT och SR, som en nationell kulturinstitution (prop. 2008/09:195 s. 41). Det finns inte heller i UR:s sändningstillstånd villkor om ett mångsidigt kulturutbud. Det finns dock andra villkor som rör kultur, bl.a. villkor som även gäller SVT och SR om program för och med barn och unga samt det svenska språkets ställning. Även för UR har förvaltandet och tillgängliggörandet av arkiven pekats ut som en viktig uppgift. 
 UR:s programutbud ska, liksom SVT:s och SR:s, som helhet präglas av folkbildningsambitioner. Företaget ska därutöver tillhanda- hålla ett utbud av folkbildningsprogram, vilket ytterligare förstärker kopplingen till målen för politiken på kulturområdet. UR kan också sägas ha ett kulturansvar genom sitt utbildningsuppdrag, eftersom skolan och utbildningsväsendet är en av de viktigaste arenorna för 
 103 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 SOU 2012:59 
  
 kulturupplevelser och kulturutövande. Detta kulturansvar åter- speglas i att en relativt stor andel av programverksamheten är relaterad till kultur oavsett om en bred eller snävare definition av kultur tillämpas (UR:s public  
 service-redovisning 
  2011, s. 14). 
  
 4.2.2 
  
 Kartläggning av SVT:s och SR:s kulturutbud 
  
 Både Smith och SR sänder mycket material som är relaterat till kultur. Oavsett hur man mäter eller definierar kultur är omfattningen av kulturbevakningen och förmedlingen av kulturupplevelser stor. 
 I det här avsnittet redogör vi för hur SVT:s och SR:s kultur- relaterade utbud har utvecklats mot bakgrund av riksdagens beslut om ett utvidgat kulturutbud inför nuvarande tillståndsperiod. 
 Utmaningar i kartläggningsarbetet 
 Vi har funnit att det ligger en stor utmaning i att klargöra vad som utgör programföretagens kulturutbud och hur detta påverkas av en förändrad medelstilldelning. Det är svårt att jämföra kostnader för olika program och att jämföra kostnader och utfall av olika strategiska satsningar på kulturområdet. I SVT kunde man exempelvis under 2011 både se hur högkvalitativa musikinslag inom olika genrer av populär- musik integrerades i ett underhållningsprogram som På spåret och hur verksamheten knuten till Berwaldhallen förekom i den underhållningsrelaterade serien Maestro, där olika kända personer skulle lära sig att dirigera en symfoniorkester. 
 En annan svårighet har varit att programföretagens program- kategorier inte alltid korresponderar med deras uppdrag. Som exempel väljer SVT att redovisa kulturutbud utifrån programkategorierna fiktion och kultur, vilka dock inte rymmer det kulturinnehåll som finns inom underhållning eller andra samhällsorienterade program. Dessutom klassificerar SVT och SR programinnehåll på olika sätt. Underhållningsprogram i tv fångas t.ex. inte upp på ett rättvisande sätt i återrapporteringen i förhållande till kulturuppdragen som ofta återrapporteras i förhållande till konstarter. Motsvarande problem finns när det gäller radioutbudet, där den stora andelen musik kan sättas i relation till kulturuppdraget, men återrapporteras separat. Detta kan bidra till att de viktiga kulturella uttryck som finns i 
 104 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 olika musikgenrer inte synliggörs som sådana, trots att musik utgör en stor del av radioutbudet. 
 Att SR har ändrat sina redovisningsprinciper inför nuvarande tillståndsperiod har vidare inneburit svårigheter att få fram längre tidsserier i statistiken och att jämförelser mellan olika program- kategorier och olika tillståndsperioder får göras med försiktighet. 
 SVT 
 I vår kartläggning av vad som gjorts med anledning av uppdraget har Smith lyft fram hur planerings- och produktionsprocesserna inom tv är långa och sträcker sig över flera år från att en process kring en pro- duktion tar sin början till att produktionen sänds. Det kan innebära att satsningar ännu inte avslutats och resulterat i en sändning. Smith menar att man har kunnat göra satsningar som annars inte hade varit möjliga utan den särskilda medelstilldelningen 2010. 
 SVT har gjort satsningar på kulturområdet som är större än den extra medelstilldelning som gjordes för 2010. För området fiktion och kultur är utfallet 61 miljoner kronor högre 2010 jämfört med 2009 och 79 miljoner kronor högre 2011 jämfört med 2010 (SVT:s public  
 service-redovisning 
  2011, s. 13). 
 Fiktion används som ett samlingsbegrepp för fiktiva berättelser i tv. En underkategori till fiktion är drama som rymmer såväl svensk som nordisk produktion. Fiktionsutbudet omfattar även inköpta fiktionstitlar i singel- eller serieform och många filmer som tidigare biografvisats. SVT har en strategi från 2011 som är inriktad på att sända kvalitetsserier både i ökad volym och på bra sändningstider. En strävan är också att kunna sända serierna kortare tid efter pre- miären i ursprungslandet än vad som tidigare gjorts. Andra satsningar inom fiktionsområdet har varit olika dramaproduktioner, program med annat ursprung än  
 anglo-amerikanskt 
  och svensk s.k. indepen- dentfilm. 
 Inom programkategorin kulturfakta finns de program som ska bevaka, spegla och kritiskt granska händelser på kulturlivets olika områden. Kulturfakta förekommer som egna program med dagliga nyheter, bevakningsuppdrag, debatter och dokumentärer. Kulturfakta förekommer också i program med bredare innehåll, som Short. 
 Genom det kulturrelaterade utbudet uppfyller också Smith sitt uppdrag att självt och i samarbete med utomstående producenter 
 105 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 SOU 2012:59 
  
 och utövare i det svenska kulturlivet svara för en omfattande pro- duktion av kulturprogram. Vidare gör man i enlighet med sitt uppdrag föreställningar, konserter och andra kulturhändelser tillgängliga. 
 SVT samverkar med kulturinstitutioner och fria kulturproducenter. Utvecklingen har visat på en minskning av antalet produktioner där sådan samverkan varit aktuell, å andra sidan har antalet sändnings- tillfällen ökat något (se nedan). 
 Programkategorin underhållning ingår som nämnts inte i SVT:s redovisning av det kulturrelaterade uppdraget. Det kan ändå noteras att Smith framhållit att arbetet med att förankra och utveckla mång- faldsaspekter, speglingsuppdrag och folkbildning har fortgått för underhållningsutbudet, likväl som för det övriga programutbudet. 
 Andelen fiktion i de rikssända och regionala programmen har ökat något mellan 2010 och 2011, från 24 till 27 procent. Räknat i sändningstid har antalet timmar ökat från 5 242 till 6 128 timmar. För programkategorin kultur och musik är andelen 7 procent både 2010 och 2011. Sändningstiden har dock ökat något från 1 460 till 1 580 timmar. Antalet samarbeten med kultur- och musik- institutioner har gått ner från 66 stycken 2010 till 49 stycken 2011. Antalet sända timmar låg konstant på cirka 190 timmar, medan antalet sändningstillfällen ökade från 219 till 223. SVT:s kulturutbud riktat till barn i åldern  
 0–12 
  år har ökat, från 2 632 timmar 2010 till 3 464 timmar 2011. Antalet timmar kultur och musik ökade från 51 till 81 timmar under samma period (SVT:s public  
 service-redovisning 
  2011, s. 59). 
 Vår bedömning av SVT:s redovisade kulturrelaterade utbud är att företaget i de allra flesta aspekter står för ett rikt utbud på detta mångfacetterade område. Det är däremot svårt att ställa utbudet i relation till det utbud som sändes under den föregående tillstånds- perioden. Några indikatorer på fördjupade satsningar är att Smith avsatt mer medel på kultur och fiktion och att kulturrelaterade programkategorier utgör en större andel av det totala program- utbudet samt att antalet sändningstimmar har ökat. 
 SR 
 Som har konstaterats i kapitel 3 utgjorde kulturutbudet totalt 7,5 procent av SR:s samlade sändningstid på alla plattformar 2011. Detta motsvarar 14 588 sända timmar, vilket är en minskning jämfört med 2010 då antalet timmar uppgick till 15 486. Enligt SR 
 106 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 beror minskningen på att Radio Swedens sändningar på kort- och mellanvåg upphörde i slutet av 2010. Trots den minskade sänd- ningstiden har kostnaderna för programområdet kultur ökat från 251,9 miljoner kronor 2010 till 262,8 miljoner kronor 2011 (SR:s public  
 service-redovisning 
  2011, s. 43). 
 Precis som när det gäller Smith är det svårt att skilja ut särskilda satsningar hos SR som enbart är föranledda av det utvidgade kultur- uppdraget. Däremot kan vi utifrån företagets redovisningar se att särskilda satsningar gjorts på kulturområdet. Dessa initierades i de flesta fallen under 2010, men löper ofta över mer än ett år. 
 SR har under innevarande tillståndsperiod valt ut fem områden där särskilda medel för publicistiska satsningar avsätts i syfte att nå vissa strategiska mål. Ett av dessa områden är kultur. På detta område har företaget satsat på samordning av resurser i de olika kulturprogrammen och på såväl lokal närvaro som internationella utblickar. 
 De strategiska satsningar som gjorts beror till viss del på den ökade medelstilldelningen för 2010, men andra faktorer har också haft betydelse. Enligt SR har medel kunnat frigöras till ytterligare satsningar inom kulturområdet genom stora besparingar under perioden  
 2002–2009. 
  Utöver den  
 3-procentiga 
  höjningen av medels- tilldelningen 2010 har SR fått totalt 10 miljoner kronor 2010 och 2011 för att kunna behålla kvaliteten i den verksamhet som är knuten till Berwaldhallen. 
 Sammantaget har de strategiska satsningarna bidragit till cirka 100 större eller mindre aktiviteter på redaktioner och kanaler under 2011. Eftersom SR rapporterar om satsningar under 2011 som resultat av det utvidgade kulturuppdraget syns därmed en effekt som sträcker sig längre än bara för 2010. I vissa fall har aktiviteter kommit till stånd på grund av tillskott av resurser och i andra fall har det handlat om att utvecklingsarbete initierats. Denna process kommer, enligt SR, på sikt att öka kvaliteten och omfattningen av utbudet. 
 Besparingarna under perioden  
 2002–2009 
  och den extra medels- tilldelningen för 2010 innebar, enligt SR, att företaget kunde fatta beslut om tillfälliga satsningar under innevarande tillståndsperiod. För perioden  
 2010–2011 
  avsattes 110 miljoner kronor till utveck- lingsprojekt av vilka flertalet avser det utvidgade kulturuppdraget. För resten av tillståndsperioden planerar företaget att avsätta ytterligare cirka 50 miljoner kronor. Kostnaderna för de satsningar som beskrivs nedan uppgår till mellan 10 och 15 miljoner kronor. 
 107 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 SOU 2012:59 
  
 Under innevarande tillståndsperiod har bl.a. följande satsningar gjorts inom kulturområdet. En internationell kulturkorrespondent tillsattes med ett uppdrag att ge publiken en både bred och djup bild av Sverige och övriga världen. De kulturinslag som denne korrespondent producerade var avsedda för hela SR, kunde höras i alla kanaler och förekom följaktligen inte enbart i kulturprogram. Vidare inrättades fyra nya tjänster för kulturreportrar vilka är sta- tionerade på fyra olika platser i Sverige med syfte att ge publiken tillgång till program om hela Sveriges kulturliv. Bland övriga sats- ningar kan nämnas de nya programmen Kosmos i P1 och P4 Kultur samt den nya kulturguiden på webben som syftar till att ge en samlad bild av SR:s stora kulturutbud. Förutom dessa speciella satsningar fick ett antal produktioner inom kulturområdet resurs- tillskott under 2010, bl.a. Magasinet skrinet, en satsning på sagor för barn på de nationella minoritetsspråken. 
 Flera av de publicistiska satsningar som gjorts ligger, enligt SR, i gränslandet för vad som kan rubriceras som kultur. De ligger inom ramen för ett arbete med att bredda kulturbegreppet och integrera kulturellt relaterat innehåll i flera olika typer av program. Kost- naderna för sådana satsningar uppgick enligt SR under 2010 till mellan 15 och 20 miljoner kronor. Dessa satsningar lyfts fram av SR som viktiga för företagets strategiska arbete på kulturområdet. 
 Särskilt om SR:s uppdrag och musik 
 Eftersom musik är så framträdande i SR:s utbud finns det anledning att beröra uppdraget relaterat till musik. Som framkom i kapitel 3 stod musiken för totalt 58 procent av den totala sändningstiden 2011. I de kanaler som sändes via FM utgjordes 53 procent av musik. 
 Villkoren i sändningstillståndet reglerar inte omfattningen på musikutbudet. Av tillståndet framgår att SR ska göra föreställningar, konserter och andra kulturhändelser tillgängliga för hela publiken genom samarbeten med kulturinstitutioner samt fria kulturprodu- center på skilda områden i hela Sverige. Musikutbudet i sin helhet kan framförallt förstås i förhållande till det villkor som anger att SR spelar en viktig roll som kulturskapare och kulturförmedlare samt i förhållande till det breda kulturuppdraget. 
 SR menar att kulturuppdraget i stora delar avser musik och att utbudet ska finnas för alla lyssnare. Man ska främja musikalisk utveckling och introducera ny musik och nya talanger, men också 
 108 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 värna om musikaliska traditioner. SR tolkar sitt uppdrag som att företaget har ett särskilt ansvar för musik av svenska upphovsmän, med svenska artister eller upphovsmän och för musik på svenska språket. SR tolkar sitt kulturförmedlande uppdrag som att man ska sprida levande musik till hela landet. Därför har företaget en omfattande produktion och utsändning av levande musik i form av konserter och andra evenemang. Genom sin symfoniorkester och Radiokören förfogar företaget också över en kultur- och musikinstitu- tion av hög konstnärlig kvalitet (SR:s public  
 service-redovisningar 
  2011, s. 51). 
 Vi har tagit del av de strategier och avväganden som görs vid musikurvalet. Vår uppfattning är att musikutbudet korresponderar med såväl ett snävare konstformsrelaterat uppdrag som ett bredare uppdrag på kulturens område. Detta resulterar även i satsningar på genrer som motiveras utifrån kulturuppdraget, men som inte alltid har det största lyssnarunderlaget. Detta ger en stor bredd i utbudet. 
  
 4.2.3 
  
 Ett fortsatt stärkt kulturuppdrag 
  
 Bedömning:  
 Riksdagens beslut om ett utvidgat kulturutbud har bidragit till att SVT och SR har breddat kulturbegreppet och integrerat kulturrelaterat innehåll i fler programkategorier, vilket kan innebära att kulturutbudet kan nå större målgrupper. SVT och SR bör även fortsatt fördjupa, utveckla och vidga sitt kulturutbud på det sätt som hittills skett. 
 Programföretagens kulturansvar är centralt för public service- uppdraget. I tillämpliga delar överensstämmer detta ansvar med de övergripande målen för politiken på kulturområdet (jfr prop. 2009/10:3). Precis som dessa mål rymmer företagens kultur- uppdrag en tudelad definition av kultur, dels en bred definition som utgår från människans hela livssituation i form av traditioner, vanor, moral och trosuppfattningar, dels en snävare definition som är synonym med de klassiska konstformerna som musik, dans, drama, bildkonst, litteratur och slöjd. 
 Samtliga programföretag har kulturellt relaterade uppdrag rörande folkbildning, barns och ungas kulturupplevelser, särskilt ansvar för det svenska språket samt vissa kulturarvsfrågor. SVT och SR har därutöver ett mer uttalat kulturuppdrag som framförallt är orienterat 
 109 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 SOU 2012:59 
  
 mot kultur som konstnärlig uttrycksform och därmed är smalare än de kulturrelaterade uppdrag som gäller samtliga programföretag. Riksdagen har bedömt att detta smalare kulturuppdrag är viktigt och har inför innevarande tillståndsperiod gett SVT och SR i uppdrag att fördjupa, utveckla och vidga sitt kulturutbud. 
 Vi kan konstatera att det utvidgade kulturuppdraget avsett en begränsad del av företagens kulturrelaterade uppdrag, men att före- tagens insatser inte har haft denna begränsning. Avsaknaden av detalj- reglering har gett företagen utrymme att använda medlen enligt egna prioriteringar. Mycket talar för att de under innevarande tillstånds- period har fördjupat, utvecklat och vidgat sina respektive utbud relaterade till kultur. 
 Enligt direktiven ska vi bedöma om företagens kulturuppdrag ska stärkas. Vi menar att våra överväganden inte enbart ska avse det smalare kulturuppdraget till SVT och SR, utan också de kulturellt relaterade uppdrag som alla företagen har rörande folkbildning, barns och ungas kulturupplevelser, särskilt ansvar för svenska språket samt vissa kulturarvsfrågor. Detta grundar sig i vår breda syn på företagens kulturuppdrag och att programföretagen själva inte begränsar sina satsningar på kulturområdet enligt den snävare kulturdefinitionen. 
 Kartläggningen visar att riksdagens beslut om ett utvidgat kultur- utbud har bidragit till en utveckling hos både SVT och SR som innebär både en breddning av kulturbegreppet och en integrering av kultur- relaterat innehåll i flera olika typer av programkategorier. Detta innebär att utbudet kan nå större målgrupper, vilket vi ser som positivt. Denna breddning och integrering har dock inneburit vissa svårigheter vad gäller möjligheterna till uppföljning, eftersom olika satsningar inte med lätthet låter sig kategoriseras inom de program- kategorier som företagen använder sig av i public service- redovisningarna. Vår generella inställning är att företagens redovis- ningar ska vara transparenta och tydliga (se kapitel 10). Med utförliga kommentarer och analys bör även en sådan utveckling kunna redovisas. 
 Oaktat de utmaningar som kommittén haft i analysen av program- företagens kultursatsningar, så bedömer vi att SVT och SR i stort fullgör sina kulturuppdrag. Vi menar att de kulturellt relaterade uppdragen är så centrala för public service att Smith och SR även fortsatt bör fördjupa, utveckla och vidga kulturutbudet på det sätt som hittills skett. 
 Som nämnts har inte UR något uttalat kulturuppdrag i sändnings- tillståndet. Med tanke på UR:s specifika uppgift, att bedriva program- 
 110 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 verksamhet inom utbildningsområdet i allmänhetens tjänst, anser vi inte att företaget ska ha ett kulturuppdrag av den art som Smith och SR har. Vi vill dock betona att en stor andel av UR:s sändningar är kulturrelaterade program och att företaget därigenom tar ett viktigt ansvar även på kulturområdet. 
  
 4.3 
  
 Nordiskt samarbete 
  
 Bedömning:  
 Det finns inte behov av att ytterligare stärka det nordiska samarbetet. Det nordiska programutbytet ökar inom Nordvision och har en framträdande plats i SVT:s program- utbud. 
 I vårt uppdrag ingår att överväga om samarbetet på nordisk nivå behöver stärkas. Av våra direktiv framgår att det nordiska program- utbytet och samarbetet inom Nordvision – som syftar till att värna och utveckla den nordiska kulturgemenskapen – är viktiga delar av public  
 service-företagens 
  kulturuppdrag. 
 I SVT:s och SR:s kulturuppdrag, så som de är formulerade i sändningstillstånden, ingår att sända program om och från de nordiska grannländerna i syfte att stärka den nordiska kultur- gemenskapen. UR har inte något motsvarande uppdrag. Det nordiska samarbetet är mest utvecklat på  
 tv-området, 
  varför följande redogörelse främst inriktas på SVT och dess samarbeten, bl.a. inom ramen för Nordvision. 
 Eftersom vi ska överväga om samarbetet på nordisk nivå ska stärkas och de nuvarande samarbetena inte enbart rör kulturprogram menar vi att denna del av kulturuppdraget inte enbart rör det smalare kulturuppdraget utan att den nordiska kulturgemenskapen ska främjas genom alla programkategorier. 
  
 4.3.1 
  
 SVT 
  
 Den svenska  
 tv-publiken 
  nås av programutbud från de nordiska grann- länderna på olika sätt. SVT lyfter självt fram Nordvisionssamarbetet (se nedan) och nyhetsutbytet inom ramen för Eurovision Regional News Exchange. SVT köper även nordiska  
 tv-program 
  från det reguljära marknadsutbudet (SVT:s public  
 service-redovisning 
  2011, s. 42). Ett annat exempel på material som stammar från nordiskt sam- 
 111 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 SOU 2012:59 
  
 arbete är det samiskspråkiga nyhetsprogrammet Oððasat som Smith producerar i samarbete med norska NRK och finska YLE Sámi Radio. 
 SVT har ett tämligen omfattande nordiskt programutbud. Mellan 2010 och 2011 ökade sändningstiden för program från övriga nordiska länder från 1 153 till 1 367 timmar, vilket motsvarar en ökning från 11 till 13 procent av företagets rikssända förvärvade utbud (SVT:s public  
 service-redovisning 
  2011, s. 80). Sändnings- tiden för de nordiska programmen har ökat de senaste åren medan andelen av utbudet har legat relativt konstant. Som en jämförelse låg sändningstiden 2005 på 420 timmar och andelen på 13 procent. 
 Ungefär 40 procent av sändningstiden för program från övriga nordiska länder hade norskt ursprung 2011. Det danska utbudet motsvarade 36 procent och det finska 24 procent. Sändningstiden för program från Island uppgick till endast två timmar (SVT:s public  
 service-redovisning 
  2011, s. 80). 
 Av den totala sändningstiden för program från övriga Norden 2011 hade 978 timmar förvärvats genom Nordvision. Av dessa var 210 timmar förstasändningar, vilket är en ökning i förhållande till 2010 (SVT:s public  
 service-redovisning 
  2011, s. 80). 
 Nordvision 
 Den mest betydelsefulla och omfattande källan till nordiska program är Nordvision, ett tv- och mediesamarbete mellan fem nordiska public  
 service-företag: 
  SVT, danska DR, norska NRK, finska YLE och isländska RUV. Vidare är UR, grönländska KNR och färöiska KVF associerade medlemmar. Nordvisionssamarbetet etablerades 1959 och syftar till att stärka den nordiska kulturgemenskapen och public service i Norden. Samarbetet mellan medlemmarna sker främst genom programutbyte, samproduktioner av program, programutveckling samt kunskapsmässigt och strategiskt samarbete i expertgrupper. 
 Genom Nordvisionsfonden, som får sina intäkter från kabel- distribution av de nordiska public  
 service-bolagens 
  program inom Norden, lämnas produktions- och utvecklingsstöd. Ett digitalt distributionssystem används mellan programbolagen. Det finns även en samproduktionsdatabas med en digital projektkalender. Genom ett arkivsamarbete har tillgänglighet och överblick kunnat åstadkommas, bl.a. genom en särskild arkivingång och sökfunktion. 
 112 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 Programutbytet sker inom kategorierna fakta, barn, kultur/musik- utbud, dokumentärer och journalistik. Vidare samproduceras en rad program inom samma programkategorier. Genom Nordvisionssamarbetet bistår länderna varandra med finansiering, förköp och samverkan i produktionen. 
 Som tabell 4.1 nedan visar samproducerades totalt inom Nordvision sammanlagt 1 027 program med en sändningstid på totalt 505 timmar 2011. Programutbytet omfattade 2 627 program med en sändningstid på 1 267 timmar. En jämförelse med 2007 visar att samproduktionerna har minskat medan programutbytet har ökat. Programutbytets volym har ökat även på längre sikt, åtminstone sedan 1990. 
  
 Källa:  
 Nordvisions årsberättelser 2007 och 2011/2012. 
 Antalet program eller sändningstid är mått på omfattningen av Nordvisionssamarbetet, men får förstås i sitt sammanhang. Exem- pelvis är barnprogram ofta korta men många till antal, medan dramaproduktioner är längre men färre till antal. Övergripande visar statistiken som presenteras i Nordvisions årsberättelser på ett djupt nordiskt samarbete inom flera olika programkategorier. Andra viktiga dimensioner i det nordiska samarbetet, som fram- hållits av såväl SVT som Nordvision, är programutveckling, strate- giskt samarbete och gemensam kunskapsutveckling. 
 Samarbetet inom ramen för Nordvision är omfattande och betydelsefullt för stärkandet av den nordiska kulturgemenskapen samt för möjligheten för Smith att vara med och producera och visa högkvalitativa program. Det finns en rad fördelar med detta sam- arbete. Det ekonomiska bidraget vid samproduktioner bidrar till att fler produktioner av hög kvalitet når de svenska  
 tv-tittarna. 
  Från Nordvisions sida framhålls att samarbetet innebär att respektive lands finansiering av public service kan utnyttjas mer effektivt. De nordiska 
 113 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 SOU 2012:59 
  
 länderna tillsammans utgör också en relativt stor  
 tv-marknad, 
  vilket kan ge fördelar för de nordiska bolagen när det gäller inköp och rättigheter. I vissa fall har bolagen också kunnat samarbeta kring den internationella bevakningen. 
 Enligt Nordvision finns det svårigheter att få till stånd avtal om rättighetsersättningar på nivåer som möjliggör ett programutbyte. 
 Programutbytet sker under devisen vi delar allt vi äger. Att förvärva rättigheterna för hela Norden, med en befolkningsbas på cirka 25 miljoner personer, är mer kostsamt än att förvärva rättig- heterna för ett enskilt land. Ersättningsnivåerna uppges vara särskilt höga inom drama, vilken är en av de viktigaste kategorierna för pro- gramutbytet och stärkandet av den nordiska kulturgemenskapen. Digitaliseringen ökar visserligen möjligheterna att fördjupa samarbetet inom Nordvision, men rättighetsfrågan begränsar idag möjligheterna till gemensamma beställtjänster för Norden. Nordvision bedömer att även krav på en ökad utläggning på externa producenter och en annan fördelning av rättigheter kan få följder för det nordiska sam- arbetet. 
 Nordisk Film &height:232px"  id="img1"/DIVTABLE cellpadding=0 cellspacing=0 class="t23"TRTD class="tr17 td91"> 
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 om minoritetsspråksverksamhetens ställning i förhållande till det totala utbudet. 
  
 *  
 Redovisningen av ökad sändningstid för finska program och minskad sändningstid för program på meänkieli mellan 2007 och 2008 beror på förändrad målgruppsdefinition. År 2007 ingick program på finska språket riktade till den tornedalsfinska målgruppen i sändningsstatistiken för meänkieli. Från och med 2008 redovisas detta utbud i sändningstimmar för finska. 
 Anm. Ovanstående siffror avser lyssnarperspektivet dvs. sändningstiden redovisas som den totala tillgängligheten av Sveriges Radios utbud på alla plattformar inklusive repriser. 
 Källa:  
 SR. 
  
 UR:s programproduktion karaktäriseras av oregelbundenhet (se tabell 4.7). Skälet är att UR av resursskäl prioriterar olika språk under olika år. Under en tillståndsperiod sänder dock UR program på alla nationella minoritetsspråk. UR är det enda programföretaget som redovisar någon verksamhet på jiddisch. 
 143 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 SOU 2012:59 
  
 * 
  
 Romani chib inkluderar flera romska språk (kelderash, kaale, lovari och arli) . 
  
 ** 
  
 Samiska inkluderar varieteterna nord- och sydsamiska samt lulesamiska. 
  
 Källa:  
 UR. 
  
 Teckenspråk 
 Med programverksamhet på teckenspråk avses program på tecken- språk som produceras med i regel teckenspråkiga medverkande, avsedda i första hand för teckenspråkiga personer. Programmen är då textade, dubbade eller tolkade till svenska för att vara tillgängliga för dem som inte kan teckenspråk. Detta är inte detsamma som teckenspråkstolkning (se avsnitt 5.7). 
 SVT skiljer inte i sin redovisning på teckenspråkstolkade program och program på teckenspråk. Av tabell 4.8 går det därför inte att utläsa hur stor andel av det totala antalet sända timmar som är tecken- språkstolkat material respektive programverksamhet på tecken- språk. I avsnittet om teckenspråkstolkning beskrivs dock att SVT:s teckenspråkstolkade program nära nog uteslutande distribueras via internet. Tillsammans med information om att utbudsökningarna 2010 består av teckenspråkstolkade valvakor kan man dra slutsatsen att tabellen, med detta undantag, består av program på teckenspråk. 
 Tabellen visar antalet rikssända teckenspråkssändningar i SVT1 och SVT2, inklusive återsändningar och repriser, samt antalet första- sändningar i en särskild rad. Av tabellen framgår att SVT under 
 144 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 perioden  
 2007–2011 
  ökat antalet teckenspråkssändningar med 3 timmar förstasändningar. Under samma period har det totala utbudet ökat med cirka 2 500 timmar. Tabellen visar också att andelen teckenspråk av det totala utbudet har legat runt 0,6 procent under hela perioden. Verksamhetens ställning kan därför sägas vara oförändrad genom åren. 
 Källa:  
 Smith. 
  
 Utöver sändningarna i marknät producerar SVT också webbexklusiva teckenspråkssändningar, t.ex. nyhetsprogrammet Nyhetstecken 
 ,  
 som kontinuerligt publicerar material på SVT Play, och vissa kortare webbexklusiva inslag, exempelvis från programmet Lika Olika och Hej kompis. 
 Även UR producerar program på teckenspråk. I tabell 4.9 redo- visas inte teckenspråkstolkade program. Av tabellen framgår att UR ökat sina teckenspråkssändningar kontinuerligt från och med den tillståndsperiod som inleddes 2007. Även de första två åren av innevarande tillståndsperiod ökade antalet sända timmar på tecken- språk. UR tillgängliggör inga teckenspråkstolkade program eller program på teckenspråk enbart via internet. 
 Källa:  
 UR. 
  
 145 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 SOU 2012:59 
  
 Andra minoritetsspråk 
 I detta avsnitt beskrivs programföretagens verksamhet på andra minoritetsspråk än de nationella minoritetsspråken och svenskt tecken- språk. 
 I början av  
 1980-talet 
  och fram till mitten av  
 1990-talet 
  erbjöd Smith ett utbud på bl.a. turkiska, serbokroatiska och grekiska. Med hänvisning till möjligheten till överenskommelse om ansvars- fördelning har SVT numera ingen verksamhet på andra minoritets- språk, utan ansvaret ligger på SR och UR. 
 SR:s sändningar på andra minoritetsspråk än de nationella har ökat, från 2 669 timmar 2007 till 4 680 timmar 2011 (tabell 4.10). Sändningarna på albanska, assyriska/syrianska och på bosniska/kroatiska/serbiska lades ned under hösten 2010. Enligt uppgift från SR gjordes därmed en förskjutning av resurser till förmån för romani, somaliska och arabiska. 
 Som vi nämnde ovan innebär SR:s redovisningsform att det inte är möjligt utläsa i vilken utsträckning det faktiska programutbudet har ökat och på vilka plattformar det sänts. 
 Källa:  
 SR. 
  
 Som tidigare nämnts karaktäriseras UR:s verksamhet av en viss oregelbundenhet (se tabell 4.11). Skälet är att de läromedel som produceras är avsedda att täcka behovet för ett flertal år framöver 
 146 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 innan nyproduktion inleds. UR redovisar för 2010 en minskad resurstilldelning för de nationella minoritetsspråken jämfört med 2009 med anledning av en satsning på arabiska inför 2011. 
  
 1 
  
 Kurdiska omfattar program på såväl nord- som sydkurdiska 
  
 2 
  
 Spanska redovisas endast när UR riktat sig till invandrargrupper 
  
 Källa:  
 UR. 
  
 Programföretagens dialog med de berörda grupperna 
 Samtliga tre programföretags sändningstillstånd innehåller sedan 2007 ett villkor om att företagen ska ha en dialog med de berörda grupperna. I propositionen som föregick tillståndsperioden anges att dialogen ska ske vid planeringen av programföretagens insatser (prop. 2005/06:112 s. 64). 
 Programföretagen återger i skiftande omfattning sin dialog i sina public  
 service-redovisningar. 
  Enligt UR:s public  
 service-redo- 
  visning har UR fortlöpande dialog och samverkan med representanter för samtliga nationella minoriteter. Samverkan sker exempelvis genom en romsk dialog- och samrådsgrupp och liknande arbete med övriga 
 147 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 SOU 2012:59 
  
 minoriteter är under uppbyggnad. Kontakterna tar sin utgångspunkt i en handlingsplan som upprättades vid inledningen av föregående tillståndsperiod. SR:s dialog med dessa språkliga minoriteter sker, enligt företaget, framför allt genom minoritetsspråkredaktionernas regelbundna kontakt med lyssnare i de aktuella målgrupperna. 
  
 4.7.5 
  
 Nya krav på utbudet på minoritetsspråk 
  
 Gemensamt för de nationella minoriteterna, teckenspråkiga och andra språkliga minoriteter är deras rätt att inkluderas och synliggöras som delar av det flerspråkiga och mångkulturella Sverige. Särskilt viktigt är att det finns program riktade till barn och unga för att säkerställa möjligheten att utveckla och behålla språkliga och kulturella identiteter. Som vi nämnde i kapitel två anser vi att det är särskilt viktigt att programföretagen lever upp till sina åtaganden på de områden som inte täcks av de kommersiella bolagen. 
 Ett renodlat språkuppdrag 
  
 Förslag:  
 Villkoren i sändningstillstånden om att programföretagen ska beakta språkliga och etniska minoriteters intressen renodlas till villkor om utbudet på de nationella minoritetsspråken, teckenspråk och andra minoritetsspråk. 
 I nu gällande sändningstillstånd anges att programföretagen ska 
 beakta språkliga och etniska minoriteters intressen. Att beakta intressen kan göras på flera olika sätt. Det kan handla om att till- handahålla ett programutbud på ett särskilt språk eller att upp- märksamma eller spegla förhållanden och skeenden som påverkar eller särskilt intresserar de berörda minoriteterna. 
 Vi föreslår att programföretagens villkor vad beträffar språkliga och etniska minoriteter renodlas till villkor som rör olika minoritets- språk på samma sätt som det finns villkor om det svenska språket. När det gäller övriga delar av nuvarande villkor menar vi att de redan idag täcks av kraven på att programmen ska utformas så att de genom tillgänglighet och mångsidighet tillgodoser skiftande förutsätt- ningar och intressen hos befolkningen i hela landet och att SR:s och SVT:s programutbud ska spegla förhållanden i hela landet. På 
 148 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 det sättet integreras dessa delar av nuvarande villkor i de generella kraven på programföretagen. 
 Vi anser vidare att erkännandet av de nationella minoriteterna bör avspeglas tydligare i sändningstillståndet och att verksamheten bör motiveras med utgångspunkt i de nationella minoriteternas rätt att behålla och stärka sitt språk och sin kultur. Av den anledningen bör begreppet nationella minoriteter alternativt nationella minoritets- språk föras in i regleringen av programföretagens verksamhet. 
 Vi anser också, mot bakgrund av att verksamheterna på de olika minoritetsspråken har olika motiv, att detta bör avspeglas genom att regleringen av utbudet på de nationella minoritetsspråken, teckenspråk och andra minoritetsspråk sker i olika paragrafer. Därmed minskar också risken för sammanblandning av minoritetspolitikens och integrationspolitikens syften (se prop. 2008/09:158). 
 Teckenspråk 
 Synen på teckenspråk och teckenspråkiga har de senaste decennierna förskjutits från ett patientperspektiv till ett språkperspektiv. Före- trädare för teckenspråkiga personer har under en längre tid argumen- terat för att gruppen i större utsträckning ska betraktas som en språklig och kulturell minoritet än en grupp personer med funktions- nedsättning. De betonar personens eget val av teckenspråk som sitt primära språk och ser hörselnedsättningen som underordnad. Teckenspråk ges i ökad omfattning och på olika sätt status som språk jämställt med talade språk. Detta avspeglas inte minst i språklagen (2010:600) där svenskt teckenspråk har ett motsvarande skydd som de nationella minoritetsspråken. Även Sveriges Dövas Riksförbund driver frågan om teckenspråk ur ett minoritetsspråks- perspektiv. 
 Vi har utrett möjligheterna att renodla även program- verksamheten på teckenspråk. En sådan ändring av sändningstill- ståndet överensstämmer dock inte med den s.k. villkorskatalogen i radio- och  
 tv-lagen 
  (2010:696). I villkorskatalogen anges vilka villkor som får uppställas i ett sändningstillstånd. Villkor om minoritetsspråk uppställs med stöd av 4 kap. 9 § 13, villkor om skyldighet att sända ett mångsidigt programutbud, medan villkor om program på teckenspråk uppställs med stöd av 4 kap. 9 § 5, vill- kor om program vars innehåll är särskilt anpassade för personer med funktionsnedsättning (prop. 2009/10:115 s. 282). Det senare 
 149 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 SOU 2012:59 
  
 villkoret ändrades i samband med att bestämmelserna om krav på tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning, enligt vilka bl.a. krav på tolkning till teckenspråk kan ställas, infördes i lagen. 
 Utifrån de skäl som vi ovan redovisat kan det ses som en brist i regleringen. Någon faktisk skillnad vad gäller vilken typ av krav som kan ställas finns dock inte. 
 Utbudets omfattning 
  
 Förslag:  
 Villkoren i sändningstillstånden preciseras så att det framgår att SR:s och SVT:s utbud på de nationella minoritets- språken finska, samiska, meänkieli och romani chib samt SVT:s utbud på teckenspråk ska öka årligen under tillståndsperioden. UR:s utbud på ovan nämnda nationella minoritetsspråk samt teckenspråk ska öka under tillståndsperioden. Samtliga program- företag bör erbjuda något utbud på det nationella minoritets- språket jiddisch och andra minoritetsspråk. 
 Representanter för de nationella minoriteterna, teckenspråkiga per- soner och andra minoriteter har samstämmigt uttryckt att program- företagens verksamhet är av stor betydelse och vikt för minoritets- språkens ställning och minoriteternas kulturbevarande. Utbudet röner många gånger stor uppskattning och nysatsningar får ofta stor uppmärksamhet. För många personer som tillhör en språklig minoritet erbjuder programföretagen en unik möjlighet att bevara och stärka sin språkliga och kulturella hemvist och därigenom få bekräftelse genom konstnärliga kulturella upplevelser, nyheter och information, både i radio och tv. 
 Granskningsnämnden för radio och tv har uppmärksammat att programföretagen inte lever upp till kraven i sändningstillstånden när det gäller romani chib. I sitt senaste yttrande skriver nämnden t.ex. att Smith och UR, genom att bedriva en mycket begränsad verksamhet på romani chib, inte har levt upp till kravet att låta romani chib inta en särställning i programverksamheten (yttrande  
 2012-06-07, 
  dnr 12/00554, 576 och 578). Inget av bolagen kan anses ha uppfyllt kravet som avser särskild hänsyn till behovet hos barn och ung- domar som tillhör språkgruppen romani. 
 Villkoren i sändningstillstånden har varit i stort sett oförändrade sedan 2002. Programföretagen har haft kravet att verksamheten ska 
 150 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 vara prioriterad och att de nationella minoritetsspråken ska inta en särställning. När det gäller möjligheterna för personer med funktions- nedsättning att tillgodogöra sig utbudet anger sändningstillstånden att ambitionsnivån ska höjas. 
 Vi menar att det finns skäl att precisera villkoren i sändningstill- stånden när det gäller de nationella minoritetsspråken och tecken- språk för att säkerställa en positiv utveckling av programutbudet. Vi föreslår att det ska framgå av SR:s och SVT:s sändningstillstånd att utbudet på vart och ett av de nationella minoritetsspråken finska, samiska, meänkieli och romani chib, samt för Smith även teckenspråk, ska öka årligen under tillståndsperioden. Ovan nämnda nationella minoritetsspråk bör även i framtiden inta en särställning. 
 4  
 För UR bör villkoret vara att utbudet på ovan nämnda minoritetsspråk samt teckenspråk ska öka, dock inte årligen på grund av de särskilda produktionsvillkor som gäller för UR. 
 Ett av de nationella minoritetsspråken, jiddisch, intar för när- varande inte en sådan särställning i sändningstillstånden liknande den för övriga nationella minoritetsspråk. I samrådskontakter med Sveriges Jiddischförbund har det framkommit att förbundet ifråga- sätter den av regeringen redovisade hållningen att verksamhet på jiddisch inte är motiverat inom ramen för programföretagens verk- samhet på grund av det låga antalet jiddischtalande (prop. 1998/1999:143). Programföretagens uppdrag borde, enligt förbundet, kunna innehålla ett krav på något utbud på jiddisch. 
 Regeringen har uttryckt att programföretagen i sitt utbud ska ta hänsyn till att jiddisch är ett nationellt minoritetsspråk. Vi anser dock att det är rimligt att samtliga programföretag erbjuder något utbud på jiddisch, så som UR redan gör, samt att det framgår av sändningstillstånden. Omfattningen på verksamheten bör avgöras av programföretagen i dialog mellan representanter för jiddisch- talande. 
 Andra minoritetsspråk har inte motsvarande skydd som de nationella minoritetsspråken och teckenspråk. Både inom kultur- politiken och mediepolitiken betonas dock vikten av goda förut- sättningar för en levande demokrati. Demokratin främjas av att många olika erfarenheter, tankar och historier tillvaratas och speg- las i ett mångfacetterat kulturutbud (prop. 2009/10:3). Målet för 
  
 4  
 Granskningsnämnden tog 2007 fram vissa kriterier som kan ha betydelse för bedömningen av om de nationella minoritetsspråken har intagit en särställning i förhållande till övriga minoritetsspråk såsom sändningstillståndet anger. 
 151 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 SOU 2012:59 
  
 mediepolitiken är bl.a. att stödja yttrandefrihet och mångfald (prop. 2011/12:1 utg.omr. 17). Verksamheten på andra språk än de nationella minoritetsspråken och teckenspråk bör därför utgå från en analys av de behov olika språkgrupper har. Programföretagen bör i början av en ny tillståndsperiod i dialog med representanter för olika språkgrupper analysera vilka behov som föreligger och bedöma företagens möjligheter att tillgodose dessa. Vi anser att samtliga programföretag bör ha åtminstone någon verksamhet på andra minoritetsspråk. 
 Avslutningsvis vill vi betona att för att det ska vara möjligt att bedöma om programföretagen har uppfyllt sändningstillståndens villkor i denna del behöver redovisningen av utbudets omfattning för- bättras och göras jämförbar. Det måste framgå av redovisningarna i vilken utsträckning det faktiska utbudet har ökat och på vilka plattformar det har tillgängliggjorts. Se vidare kapitel 10 om program- företagens redovisning. 
 Dialog med de berörda grupperna 
 Vi anser att sändningstillståndens krav på dialog med de berörda grupperna är centralt. Det är viktigt att programföretagen har en regelbunden dialog med dessa grupper och att bolagen årligen redovisar hur dialogkravet har uppfyllts i public  
 service-redovisningarna. 
  
 Vi har träffat flera representanter för olika språkliga minoriteter. SVT och SR har dialog med vissa grupper men den är inte systematisk och inte, annat än i undantagsfall, dokumenterad (se även Kouppa 2008). Vårt intryck är att UR:s sätt att arbeta med dialog (se ovan) bör kunna tjäna som exempel. 
 Programföretagens ansvarsfördelning 
  
 Förslag:  
 Möjligheten till överenskommelse om ansvarsfördelningen för utbudet på nationella minoritetsspråk, teckenspråk och andra minoritetsspråk tas bort. 
 Regeringen anger i respektive programföretags sändningstillstånd att verksamheten för språkliga och etniska minoriteter ska vara prioriterad. Programföretagen ska därutöver ta särskild hänsyn till de språkliga behoven hos barn och ungdomar som tillhör språkliga 
 152 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 eller etniska minoritetsgrupper liksom, för SVT och UR, till barn och ungdomar som har teckenspråk som första språk. Samtidigt ges programföretagen en möjlighet att sinsemellan fördela ansvaret för insatserna. 
 Möjligheten till ansvarsfördelning gör att det i teorin är möjligt för två av programföretagen att helt avstå från insatser på ett eller flera språk under en hel tillståndsperiod med hänvisning till att ett annat programföretag gör insatser enligt en överenskommen ansvarsfördelning. 
 5 
  
 Flera representanter för de nationella minoritetsspråken, bland andra Sametinget, har uttryckt att möjligheten till ansvars- fördelning i praktiken gör ansvarsförhållandena otydliga och att det i sin tur hämmar utbudsutvecklingen. 
 Vi menar att det är rimligt att respektive bolags ansvar för verk- samhet på minoritetsspråk framgår av sändningstillstånden. Som vi nämnde ovan anser vi att samtliga programföretag bör ha åtmin- stone någon verksamhet på andra minoritetsspråk. Möjligheten till överenskommelser om ansvarsfördelningen bör därför tas bort. Däremot är det naturligtvis önskvärt att programföretagen fort- sätter att ha ett nära samarbete i dessa frågor. 
 Ny teknik och dess möjligheter 
 Att tillgängliggöra ett programutbud kan göras på flera olika sätt. Termen tillgängliggöra i fråga om programutbud används i betydel- sen att förlägga utbudet på tider då många tittar/lyssnar och att göra utbudet tillgängligt på andra sätt än via marknät. 
 Utöver marknätsändningarna bedriver SVT och SR viss webb- exklusiv verksamhet. I samrådskontakter har programföretagen fram- fört att de har en strategisk riktning mot ett större användande av internet. 
 Vår grundläggande uppfattning är att det är programföretagen själva som är bäst lämpade att, utöver de tillståndspliktiga sänd- ningarna, bedöma var de ska tillgängliggöra sitt utbud baserat på publikens efterfrågan, publikens tillgång till olika distributions- former och publikens tillgång till utrustning för att tillgodogöra sig 
  
 5  
 Granskningsnämnden har i sina granskningar av programföretagens public service- redovisningar uppmärksammat frågan (se t.ex. yttranden  
 2011-06-20, 
  dnr 11/00497, 533 och 534 och  
 2012-06-07, 
  dnr 12/00554, 576 och 578). 
 153 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 SOU 2012:59 
  
 utbudet (se vidare kapitel 5). I avsnitt 4.1.3 konstaterade vi dock att med nuvarande regleringsform måste kraven som ställs i sändnings- tillstånden även fortsättningsvis uppfyllas genom programutbudet i marknätet. 
 Ett av de bakomliggande motiven med programföretagens verk- samhet för språkliga minoriteter är att synliggöra språkgrupperna. Programföretagen bör ta hänsyn till detta motiv i bedömningen av i vilken utsträckning verksamhet på minoritetsspråk bör tillgänglig- göras på andra plattformar än marknätet. 
 En digitalisering av radiodistributionen i marknätet innebär möjligheter till fler radiokanaler. SR:s digitala sändningar täcker idag endast 35 procent av befolkningen och ett fåtal har skaffat radio- mottagare för denna mottagningsform. Den övergång till digitala radiosändningar via marknät som vi föreslår i kapitel 11 kommer att innebära att SR ges möjlighet att under nästa tillståndsperiod nå en mycket stor del av befolkningen med ett större antal kanaler än dagens rikstäckande  
 FM-kanaler. 
  På så sätt kommer SR:s möjlig- heter att tillgängliggöra sitt programutbud på andra språk än svenska att öka. 
  
 4.8 
  
 Att spegla landets mångfald 
  
 Enligt SR:s och SVT:s sändningstillstånd ska utbudet spegla för- hållanden i hela landet. Dessutom gäller att nyhetsförmedling och samhällsbevakning ska ha olika perspektiv, så att händelser speglas utifrån olika geografiska, sociala och andra utgångspunkter. UR har inte motsvarande villkor. 
 SR och SVT ska vidare ha en decentraliserad organisation som skapar goda förutsättningar för självständigt beslutsfattande på regional och lokal nivå. Den lokala och regionala organisationen ska ges tillräckliga resurser för att effektivt kunna spegla respektive områdes särprägel och egenart. Organisationen ska utformas med syfte att möjliggöra hög närvaro av personer ute i landet med kun- skap om och förankring i de olika regionerna. 
 154 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 Det s.k.  
 55-procentsvillkoret 
  
 För SR och SVT anges i respektive programföretags anslagsvillkor att den del av allmänproduktionen i SR:s och SVT:s rikssändningar som produceras utanför Stockholm ska uppgå till minst 55 procent. Syftet med villkoret är att det ska främja ett mångsidigt program- utbud och bidra till att tillgodose kravet på spegling av hela landet. 
 Regeringen beslutade den 9 december 2010 att ge Myndigheten för radio och tv i uppdrag att utvärdera effektiviteten av  
 55-procents- 
  villkoret. Myndigheten anger i sin rapport Utvärdering av 55- procentsvillkoret för Sveriges Television och Sveriges Radio (dnr 10/01427) flera argument både för och emot att behålla 55- procentsvillkoret, men bedömer sammantaget att effektiviteten i villkoret kan ifrågasättas. Det finns enligt myndigheten tveksamheter omkring vilka omständigheter det är som avgör att en produktion ska anses höra till en viss produktionsort. En produktionskedja kan vara komplex och innefatta flera led. Olika kriterier kan därför avgöra en produktions hemhörighet. Risken finns att en uppfyllelse av vill- koret endast indikerar var en produktion administrativt hör hemma och inte var den fysiskt görs. Svårigheten att avgöra vilken ort en produktion tillhör skapar en brist på transparens. Myndigheten beskriver vidare tveksamheter omkring innebörden av begreppet allmänproduktion och dess begränsning samt att programföretagen själva anser att kravet bör avskaffas. Om villkoret tas bort skulle det tydliggöras att det är resultatet av bolagens produktion och deras decentraliserade organisationer som är avgörande för om bolagen uppfyller kravet på spegling av hela landet. En sådan ordning ställer dock höga krav på resultatredovisningen och de metoder som bolagen har för att mäta, följa upp och utvärdera resultaten. Av detta följer att bolagens public  
 service-redovisningar 
  måste göras än mer utförliga, tydliga och informativa. 
 Myndighetens utvärdering har remissbehandlats. Bedömningen att högre krav måste ställas på programföretagens public service- redovisningar delas av samtliga instanser som yttrat sig i denna del, förutom SR, SVT och UR. 
 Regeringen föreslog i budgetpropositionen för 2012 (prop. 2011/12:1 utg.omr. 17) att  
 55-procentsvillkoret 
  skulle avskaffas. Regeringen delade i huvudsak den bedömning som Myndigheten för radio och tv gjorde, att ett avskaffande av  
 55-procentsvillkoret 
  tydliggör att det är resultatet av bolagens produktion och deras decentraliserade organisationer som är avgörande för om bolagen 
 155 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 SOU 2012:59 
  
 uppfyller kravet på spegling av hela landet. Regeringen instämde vidare i bedömningen att det vid ett avskaffande av  
 55-procents- 
  villkoret bör ställas högre krav på SR:s och SVT:s redovisning av uppdraget att spegla förhållanden i hela landet och de metoder som bolagen har för att mäta, följa upp och utvärdera resultaten. 
 Riksdagen avslog förslaget om att avskaffa  
 55-procentsvillkoret 
  med motiveringen att det idag inte finns något bättre sätt att följa upp hur programföretagen i sin allmänproduktion speglar hela landet (bet. 2011/12:KrU1). 
  
 4.8.1 
  
 Programföretagens verksamhet 
  
 I SVT:s public  
 service-redovisning 
  för 2011 beskrivs insatserna inom området mångfald och spegling. Där framgår bl.a. att Smith har tagit fram en mångfaldsplan och en mångfaldspolicy. I mångfalds- policyn anges att Smith välkomnar och respekterar olikheter med hänsyn till bl.a. ålder, kön och etnicitet. Vissa redaktioner tillämpar egna metoder för att öka mångfalden, som exempel på detta anges nyhetsredaktionerna i Stockholm som skapat en alternativ research- lista med syfte att nå nya röster i samband med nyhetsrapporteringen. 
 En förutsättning för programföretagets möjligheter att spegla hela landet är  
 tv-produktionens 
  lokala och regionala förankring. SVT har i sin nyhetsbevakning exempelvis regionala huvudredak- tioner på 11 platser i Sverige och ytterligare 19 lokalredaktioner. De regionala och lokala produktionsorterna har dock inte enbart i uppgift att bevaka och spegla sitt eget sändningsområde utan har också i betydande omfattning nationella uppdrag. 
 SR beskriver i sin public  
 service-redovisning 
  för 2011 att program- företagets public  
 service-handbok 
  ger riktlinjer för olika aspekter av spegling, exempelvis geografisk spridning, jämställdhet och etnicitet och kulturell mångfald. SR:s decentraliserade organisation med medarbetare på 50 orter bidrar till bredden i riksprogrammen och speglingskrav ställs i programbeställningarna. Under 2011 har sam- rådsformer utvecklats på så sätt att rikspubliken i högre grad kunnat ta del av det utbud som tidigare bara sänds lokalt. Genom ett organiserat samarbete mellan SR:s 35 nyhetsredaktioner har fler granskande inslag producerats i olika delar av landet som sänds i både lokala- och riksnyhetssändningar. 
 156 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 4.8.2 
  
 Granskningsnämndens bedömningar 
  
 Granskningsnämnden för radio och tv gör årliga bedömningar av om programföretagen har uppfyllt sina public  
 service-uppdrag. 
  Nämnden ansåg i sin bedömning av SR:s och SVT:s redovisningar för 2010 att SR och Smith vid en sammantagen bedömning, med viss tvekan, hade uppfyllt kravet på spegling(yttrande  
 2011-06-20, 
  dnr 11/00497, 533 och 534). För att kunna göra en närmare och en mer välgrundad bedömning ansåg nämnden att redovisningarna borde innehålla en mer utförlig beskrivning av hur bolagen mäter speg- lingen ur olika aspekter, i olika typer av program samt hur bolagen arbetar med att följa upp speglingen över tid. 
 I nämndens bedömning av om programföretagen uppfyllde sina uppdrag 2011 skriver nämnden att SR vid en sammantagen bedöm- ning får anses ha uppfyllt kravet på spegling (yttrande  
 2012-06-07, 
  dnr 12/00554, 576 och 578). SR bör dock fortsätta att utveckla redovisningen av hur SR mäter och följer upp speglingen ur olika aspekter, i olika typer av program. 
 Vad beträffar Smith skriver nämnden att SVT vid en samman- tagen bedömning med viss tvekan får anses har uppfyllt kravet på spegling. SVT bör fortsätta att utveckla redovisningen av hur SVT mäter speglingen ur olika aspekter, i olika typer av program samt särskilt hur bolaget arbetar med att följa upp speglingen över tid. 
  
 4.8.3 
  
 Ett bredare speglingsuppdrag 
  
 Förslag:  
 Villkoret i sändningstillstånden att programutbudet ska spegla förhållanden i hela landet ändras så att det framgår att programutbudet ska spegla förhållanden i hela landet och den variation som finns i befolkningen. Verksamheten ska bedrivas utifrån ett jämställdhets- och mångfaldsperspektiv. 
  
 Bedömning 
 : SR och SVT bör även fortsatt ha ett villkor om en decentraliserad organisation. 
 De offentliga kulturinstitutionerna och public  
 service-medierna 
  spelar en betydande roll som forum och stöd för det gemensamma samtalet och yttrandefriheten. En mångfald av röster och åsikter i media bidrar till en ökad förståelse och det stärker vår gemensamma 
 157 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 SOU 2012:59 
  
 värdegrund. Därför är kravet på s.k. spegling viktig för program- företagen. 
 Företagen har en central roll när det gäller spegling av landets mångfald och i förlängningen ett värnande av demokratiska värden och människors lika värde. Medieforskning 
 6  
 visar att det finns mönster i vilka personer och grupper som bereds plats i medier och följaktligen också grupper som av olika skäl inte så ofta bereds möjlighet att finnas med i medier och som när de förekommer beskrivs i stereotypa roller. Forskningen visar också att synliggörandet kan vara ensidigt, exempelvis genom stereotypa skildringar. 
 Vi menar att programföretagen aktivt och medvetet bör arbeta för en större bredd i speglingen av mångfalden i Sverige och mot diskriminering. Programföretagens speglingsuppdrag har i nu gällande sändningstillstånd en geografisk utgångspunkt i att utbudet ska spegla förhållanden i hela landet. Vi föreslår att det av nästkommande sändningstillstånd tydligare ska framgå att kravet att spegla Sveriges befolkning också ska ta sikte på den variation i form av mångfald av personlig och gruppmässig diversitet som finns i Sverige. 
 Programföretagen har genom sitt programutbud möjlighet att påverka attityder och skeenden i samhället. Det är därför viktigt att ett jämställdhets- och mångfaldsperspektiv är en utgångspunkt programverksamheten. Ett ökat fokus på att exempelvis undvika att reproducera stereotypa skildringar kan förväntas leda till att de demokratiska värderingarna i samhället stärks. 
 Vi föreslår av ovanstående skäl att villkoret i SR:s och SVT:s sändningstillstånd att programutbudet ska spegla förhållanden i hela landet ändras så att det framgår att programutbudet ska spegla förhållanden i hela landet och den variation som finns i befolk- ningen. Verksamheten ska bedrivas utifrån ett jämställdhets- och mångfaldsperspektiv. 
 När det gäller betydelsen av lokal och regional närvaro är vår bedömning att SR och Smith även fortsatt bör ha ett villkor om en decentraliserad organisation. Vår bedömning är, likt regeringens, att det är en förutsättning för att effektivt kunna spegla regionala och lokala skeenden och den variation som finns i befolkningen. 
  
 6  
 Se t.ex. Thompson 2007, Nygren 2005, Brune 2004, och Hultén 2006. 
 158 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens uppdrag 
  
 4.8.4 
  
 Redovisning 
  
 Granskningsnämnden för radio och tv har, som vi nämnde ovan, konstaterat vissa brister när det gäller SVT:s och SR:s uppfyllelse av speglingskravet. Kritiken avsåg hur SR och SVT mäter speglingen ur olika aspekter, i olika typer av program samt hur bolagen arbetar med att följa upp speglingen över tid. 
 Det finns idag i Sverige stor kunskap om t.ex. mångfald, lika- behandling och diskriminering hos myndigheter, organisationer och företag. Det är angeläget att denna kunskap tas till vara i public  
 service-verksamheten. 
  En förutsättning för att externa aktörer ska kunna bidra med sin kunskap är att programföretagens redovisning av verksamheten är transparent. Det är också en förutsättning för den fortlöpande offentliga diskussion om verksamheten som program- företagen, enligt anslagsvillkoren, på olika sätt ska stimulera. 
 Mot bakgrund av betydelsen av att hela landet och den variation som finns i befolkningen speglas i programföretagens utbud och den kritik granskningsnämnden för radio och tv tidigare riktat mot SVT och SR på det här området vill vi understryka vikten av att programföretagen fortsätter att utveckla sin redovisning. Program- företagen arbetar sedan flera år med mångfaldsfrågor och spegling bl.a. genom s.k. mångfaldschecklistor. Programföretagens arbete med detta verktyg eller andra former av systematiska och regelbundna analyser av mediebilden skulle kunna utgöra ett diskussionsunderlag för hur målsättningar, på både kort och längre sikt, ska formuleras. 
 159 
 5 Att nå publiken 
 I kapitel 3 beskrev vi vilka plattformar publiken använder för att konsumera radio och tv. I det här kapitlet redogör vi för regleringen av programföretagens distribution av sitt utbud, inklusive vidare- sändningsplikten, samt hur programföretagen distribuerar sitt utbud. Vi överväger även hur utbudet på bästa sätt når publiken. I avsnitt 5.6 kartlägger vi programföretagens insatser för att förbättra utbudets tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning och tar ställning till hur tillgängligheten fortsatt kan förbättras. 
  
 5.1 
  
 Tv-distribution 
  
 Sändningstillståndet ger SVT rätt att tillsammans med UR sända  
 tv-program 
  under hela dygnet och att därvid använda all tillgänglig överföringskapacitet i en frekvenskanal. SVT ska bereda utrymme för sändningar från UR. SVT ska enligt sändningstillståndet sam- tidigt sända SVT1 och SVT2 samt två ytterligare programtjänster till hela landet. De två ytterligare programtjänsterna ska skilja sig såväl ifrån varandra som från SVT1 och SVT2 med avseende på innehåll eller sändningstider. Sändningarna ska omfatta igenom- snitt 50 timmar per vecka under ett kalenderår i vardera program- tjänsten. UR:s sändningstillstånd innebär en rätt att sända  
 tv-pro- 
  gram med utnyttjande av SVT:s sändningsutrymme enligt överens- kommelse som träffas bolagen emellan, samt att sända så många samtidiga program som det tillgängliga sändningsutrymmet med- ger. Detta sätter ramarna för omfattningen av vad Smith och UR kan sända i programtjänsterna. Nya permanenta programtjänster som bolagen vill lansera ska enligt anslagsvillkoren anmälas till regeringen för godkännande. Att sända till hela landet innebär att minst 99,8 pro- cent av den fast bosatta befolkningen ska kunna ta emot sänd- ningarna. 
 161 
  
 Att nå publiken 
  
 SOU 2012:59 
  
 Smith och UR ska använda digital utsändningsteknik för mark- sändningar. Smith och UR får även distribuera programmen på andra sätt så att de blir möjliga att ta emot i hela Sverige. Den tekniska kvaliteten på sändningarna ska vara hög. 
 SVT ska upprätthålla en hög säkerhet för produktion och distri- bution. Sändningarna ska ske med så god säkerhet att eventuella sändningsavbrott blir så korta som möjligt. SVT ska ställa höga krav på de leverantörer som anlitas för programinsamling och distribution av egensändningar. 
 Sedan 1998 har Smith rätt att använda all överföringskapacitet i en frekvenskanal för sina digitala  
 tv-sändningar. 
  SVT och UR har sedan 2010 också rätt att sända SVT1 och SVT2 med  
 hd-tv-kvalitet 
  i marknätet. Av anslagsvillkoren följer att Smith och UR även ska sända  
 text-tv-sändningar 
  till hela landet. Dessa sändningar kräver också kapacitet i den frekvenskanal som tilldelats SVT. 
 I den nya radio- och  
 tv-lagen 
  (2010:696) infördes med anledning av digitaliseringen av  
 tv-sändningar 
  genom 4 kap. 2 § krav på till- stånd för att sända sökbar  
 text-tv 
  i de frekvensband som är tillstånds- pliktiga för sändning av ljudradio- och  
 tv-program. 
  
 SVT får enligt sina anslagsvillkor bedriva sändningar via satellit med syfte att nå allmänheten i Sverige, Finland och övriga världen. 
 1  
 Enligt SVT:s anslagsvillkor ska bolagets sändningar riktade till Sverige kunna tas emot av allmänheten utan villkor om särskild betalning utöver erlagd radio- och  
 tv-avgift. 
  Till den del sändning- arna görs tillgängliga utanför Sverige ska verksamheten bära sina 
 egna kostnader. 
 Digitaliseringen av marknätet innebar att en  
 digital-tv-box 
  krävdes för att ta emot sändningarna. I propositionen Radio och TV i allmänhetens tjänst  
 2002–2005 
  (prop. 2000/01:94) uttalade regeringen att sändningarna bör kunna tas emot utan någon ytter- ligare kostnad än den som avser själva mottagarutrustningen. Det innebär att kostnaden för antenn och  
 digital-tv-box 
  är något som tittaren får stå för. 
 Enligt SVT:s och UR:s anslagsvillkor ska företagen delta i den tekniska utvecklingen av produktions- och distributionsteknik för tv. För att nå tittarna är det, enligt anslagsvillkoren, nödvändigt att kärnverksamheten tillgängliggörs på olika plattformar. Utbudet ska utformas på ett sådant sätt att så många som möjligt kan tillgodo- 
  
 1  
 Den 13 november 1997 fick Smith medgivande i regeringsbeslut (Ku97/4649/Me) att inleda sändningar via satellit för att nå allmänheten i Sverige. 
 162 
  
 SOU 2012:59 
  
 Att nå publiken 
  
 göra sig tjänsterna och programmen. Bolagen bör iaktta försiktig- het när det gäller satsningar på oprövad teknik eller teknik som inte alla tittare har tillgång till. 
 Vidaresändningsplikt 
  
 Kabel-tv-nät, 
  fiber eller  
 fiber-LAN 
  och Willis är tre trådbundna tekniker för  
 tv-sändningar. 
  Tv via fiber och xDSL kallas även iptv och är  
 tv-sändningar 
  i bredbandsnät. 
  
 Tv-sändningar 
  via trådbundna nät omfattas av vidaresändnings- plikten. Bestämmelser om vidaresändningsplikt infördes 1986 då lagen (1985:677) om lokala kabelsändningar trädde i kraft. Genom regleringen skulle det säkerställas att boende i  
 kabel-tv-anslutna 
  hushåll hade tillgång till samma  
 tv-kanaler 
  som om de hade haft en centralantenn för marknätsmottagning. 
 Skyldigheten att vidaresända gäller bara för  
 tv-sändningar 
  för vilka sändningstillståndet har förenats med krav på opartiskhet och saklighet samt ett villkor om ett mångsidigt programutbud där det ska ingå nyheter. Idag innebär det i praktiken endast SVT:s sänd- ningar. Sändningsplikten omfattar inte fler än fyra programtjänster. 
 Vidaresändningsplikten gäller enligt 9 kap. 1 § radio- och tv- lagen den som äger eller förfogar över ett elektroniskt kommunika- tionsnät som används för överföring av  
 tv-sändningar 
  till allmän- heten, t.ex. en  
 kabel-tv-operatör. 
  Vidaresändningsplikten omfattar trådbundna nät där ett betydande antal hushåll som är anslutna till nätet använder det som sitt huvudsakliga medel för att ta emot tv- sändningar. 
 I förarbetena anges att kravet på ett betydande antal hushåll kan anses vara uppfyllt antingen om antalet hushåll i absoluta tal är betydande eller om antalet hushåll utgör en betydande andel av samtliga hushåll anslutna till det aktuella nätet. Med en betydande andel hushåll av de totalt anslutna ansågs att åtminstone hälften torde avses. Ett nät förutsätts vara det huvudsakliga medlet för att ta emot  
 tv-sändningar 
  om det tillhandahåller ett brett utbud av tv- kanaler utöver de som omfattas av vidaresändningsplikten (prop. 2004/05:105 s. 37). 
 Av 48 § lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konst- närliga verk följer att  
 ljudradio-och 
 tv-företag 
  i egenskap av innehavare av till upphovsrätten närstående rättigheter har ensamrätten till sina 
 163 
  
 Att nå publiken 
  
 SOU 2012:59 
  
 utsändningar (signalrätt). Vidaresändning av dessa kan därför inte ske utan programföretagens tillstånd (a.a s. 31). 
 När det gäller vidaresändning i trådbundna nät framgår av 9 kap. 1 § tredje stycket radio- och  
 tv-lagen 
  att  
 tv-sändningarna 
  ska kunna tas emot på ett tillfredställande sätt och utan kostnad för själva mot- tagningen. Detta har sedan tolkats som att operatören har rätt att ta ut en skälig service- och underhållsavgift för nätet. För digital mottag- ning får hushållet stå för  
 digital-tv-box 
  och programkort. 
 Myndigheten för radio och tv lämnade den 1 oktober 2011 en rapport till regeringen till följd av myndighetens uppdrag att göra en översyn av reglerna om vidaresändningsplikt. I uppdraget skulle särskilt redovisas om tilläggstjänster bör omfattas av vidaresänd- ningsplikten och överväganden om fördelningen av de upphovs- rättsliga kostnaderna. 
 De huvudsakliga slutsatserna i rapporten var att det fortsatt finns ett behov av vidaresändningsplikt och att denna ska vara begränsad till trådbundna nät. Ställningstagandet motiverades med att endast en fjärdedel av hushållen i landets flerfamiljshus har en praktisk möjlighet att ta emot Sanchez tv genom en egen inomhus- antenn och att inte heller satellitmottagning är ett möjligt alternativ för alla hushåll i flerfamiljshus. Myndigheten menade att hushållen i de fastigheter där centralantennen för marknätsmottagning är utbytt mot ett trådbundet nät, till stor del är beroende av tråd- bundna nät för att kunna ta emot SVT:s sändningar. Av rapporten framgår vidare att konkurrensen mellan de som tillhandahåller trådbunden tv inte är så stor att det kan garanteras att de skulle ha incitament att erbjuda SVT:s hela utbud utan en vidaresändnings- plikt. 
 Myndigheten anser i rapporten att tekniska tillgänglighets- tjänster för personer med funktionsnedsättning är av stort värde och bidrar till allmänhetens tillgång till allsidig upplysning. Dessa tilläggstjänster bör därför typiskt sätt omfattas av vidaresänd- ningsplikten men myndigheten fann det tveksamt om yttrandefri- hetsgrundlagen medger detta. 
 Myndigheten ansåg vidare att Smith principiellt bör ta en mer aktiv del i hanteringen av de upphovsrättsliga kostnaderna. Det kan enligt myndigheten ske genom att det i SVT:s anslagsvillkor bl.a. ställs krav på att Smith verkar för att rättigheterna vid vidaresänd- ning i så stor utsträckning som möjligt löses av Smith och att SVT aktivt tar del i förhandlingarna om avtalslicens. Vidare föreslog myndigheten att de ökade kostnader som detta kan medföra för 
 164 
  
 SOU 2012:59 
  
 Att nå publiken 
  
 SVT bör finansieras genom en ökad medelstilldelning från rund- radiokontot. Rapporten bereds för närvarande inom Regerings- kansliet. 
 SVT:s och UR:s  
 tv-utbud 
  på olika plattformar 
 Sändningar av hela  
 tv-kanaler 
  sker idag via marknät, satellit och trådbundna nät. Samtliga SVT:s kanaler, där även UR:s program sänds, finns på dessa plattformar. 
 Utöver de  
 tv-kanaler 
  som sänds via olika distributionsplatt- formar tillgängliggör SVT enskilda program via internet genom sin tjänst SVT Play. Detta tillgängliggörande utgörs dels av program för tittande vid en tidpunkt som användaren väljer, s.k. beställ- tjänster, dels direktsändning av enstaka program. Huvuddelen av de program som tillgängliggörs som beställtjänster är program som även har sänts i någon av SVT:s kanaler. Utöver detta förekommer några webbexklusiva program. Det händer även att program som initialt varit webbexklusiva senare sänds i någon av SVT:s  
 tv-kanaler. 
  Smith använder sig idag av appar (applikation i smarta mobiltelefoner) för att tillgängliggöra sitt utbud, men enligt Smith är bolagets strategi att göra utbudet tillgängligt för publiken direkt på SVT:s webb- sidor eller via länkar till dessa. Detta återspeglas i SVT:s public  
 service-redovisning 
  2011 (s. 51) där det framgår att utgångs- punkten för programbolagets beställtjänster är öppna webbtjänster på egna domäner. 
 UR har en motsvarande UR Play, men har idag inga webb- exklusiva program utan endast sådana som sänts i någon  
 tv-kanal. 
  
 På SVT Play tillgängliggörs även program som samtidigt sänds i någon av  
 tv-kanalerna. 
  Det gäller t.ex. nyhetssändningar men även nyheter på teckenspråk, samiska och finska. Ett annat exempel är Melodifestivalen och dess deltävlingar och olika sportsändningar. Det förekommer också direktsändningar av program som inte sänds i någon av  
 tv-kanalerna, 
  t.ex. har ett stort utbud tillgänglig- gjorts via internet under  
 sommar-OS 
  2012. 
 Programmen som tillgängliggörs via internet kan tas emot i datorer, smarta mobiltelefoner, surfplattor och på vissa  
 tv-skärmar. 
  SVT arbetar med s.k. responsive design, dvs. att kvaliteten på bilden automatiskt anpassar sig till storleken på skärmen på den terminal som tar emot programmet (SVT:s public  
 service-redovis- 
  
 165 
  
 Att nå publiken 
  
 SOU 2012:59 
  
 ning 2011, s. 12). Det innebär att Smith inte behöver ha olika lös- ningar för olika terminaler. 
 Utöver sändningar av  
 tv-program 
  tillhandahåller Smith och UR  
 text-tv 
  via marknätet. Tjänsten går även att nå via andra distributions- plattformar.  
 Text-tv-tjänsten 
  omfattar 850 sidor med nyheter, sport, väder, ekonomi och information om programutbud. I  
 text-tv 
  finns även tillgänglighetstjänsten undertextning. 
 SVT:s program finns även i viss utsträckning tillgängliga via  
 digital-tv-boxar 
  som beställtjänster. Överföringen av programmen sker i bredbandsnät men tjänsten går inte att nå via internet. För dessa tjänster krävs att hushållet har ett abonnemang med en betal-  
 tv-operatör 
  om ett paket av  
 tv-kanaler 
  och en  
 digital-box 
  som klarar att ta emot beställtjänster. 
  
 5.2 
  
 Radio-distribution 
  
 SR ska enligt sändningstillståndet för  
 FM-radio 
  samtidigt sända fyra ljudradioprogram till hela landet, varav ett ska vara regionalt uppdelat. Att sända till hela landet innebär att minst 99,8 procent av den fast bosatta befolkningen ska kunna ta emot sändningarna. Att samtidigt sända ett rikstäckande program innebär rätt att dela upp sändningarna i regionala sändningar. SR medges i sändnings- tillståndet dessutom rätt att i Stockholm och Malmö samtidigt sända två respektive ett program. 
 UR:s sändningstillstånd innebär att sända radio med utnyttjande av SR:s sändningsutrymme enligt överenskommelse som träffas bolagen emellan. 
 SR och UR ska använda analog utsändningsteknik för ljudradio. SR ska hålla en hög säkerhet för produktion och distribution. 
 Sändningarna ska ske med så god säkerhet att eventuella sändnings- avbrott blir så korta som möjligt. SR ska ställa höga krav på lever- antörer som anlitas för programinsamling och distribution av egen- sändningar. 
 Enligt kompletterande sändningstillstånd för digital ljudradio via marknät får SR i Stockholmsområdet och Norrbotten samtidigt sända nio program, i Göteborgs- och Malmöområdena samtidigt sända tio program. UR har rätt att sända digital ljudradio med utnyttj- ande av SR:s sändningsutrymme enligt överenskommelse som träffas mellan parterna. 
 166 
  
 SOU 2012:59 
  
 Att nå publiken 
  
 SR:s sändningar ska, liksom SVT:s och UR:s, kunna tas emot av allmänheten utan villkor om särskild betalning. SR ska också delta i den tekniska utvecklingen av produktions- och distributionsteknik för radio. För att nå lyssnarna är det, enligt anslagsvillkoren, nöd- vändigt att kärnverksamheten tillgängliggörs på olika plattformar. Utbudet ska utformas på ett sådant sätt att så många som möjligt kan tillgodogöra sig tjänsterna och programmen. SR bör iaktta försiktighet när det gäller satsningar på oprövad teknik eller teknik som inte alla tittare har tillgång till. 
 SR:s och UR:s radioutbud på olika plattformar 
 Tillgängliggörande av hela radiokanaler sker huvudsakligen i mark- nät och via internet. I marknät sker sändningar i det analoga FM- nätet och till viss del digitalt, med tekniken  
 T-DAB. 
 2 
  
 Det före- kommer även sändningar i Com Hems  
 kabel-tv-nät. 
  Via FM sänds idag de rikstäckande kanalerna P1, P2, P3 och P4 (inklusive de regionala programmen i P4). Utöver detta sänds i Stockholm Metropol 93,8 och SR International och i Malmö kanalen Din gata 100,6. De kanaler som sänds digitalt i marknät är P1, SR Minnen, P2 Klassiskt, SR Sisuradio, P3 Star, P4 Radioapans knattekanal, SR Världen och DAB Event (SR:s public  
 service-redovisning 
  2011, s. 114 f.). Nätet för de digitala sändningarna täcker endast 35 pro- cent av befolkningen. 
 SR:s radiokanaler som omfattas av sändningstillstånden för FM och digitalradio sänds också samtidigt över internet. Utöver dessa har SR haft nio 
 3  
 webbexklusiva radiokanaler under 2011 som alltsåe endast tillgängliggörs via internet. Exempel på dessa är SR Sápmi (den samiska kanalen) och den nyhetskanal som SR startade som försöksverksamhet hösten 2011, Alltid nyheter. Utöver dessa kanaler har SR 13 evenemangskanaler på internet, varav åtta används av Radio- sporten. Andra exempel är P4 Bjällerklang som sänds vid jul och P3 Melodifest. Tre webbradiokanaler har endast sänts under delar av året och har upphört under 2011 (SR:s public  
 service-redovisning 
  2011, s. 115) Även försöksverksamheten med nyhetskanalen Alltid nyheter har upphört. Projektet avslutades den 31 maj 2012 efter sändningar i åtta månader. 
  
 2 
  
 Terrestrial – Digital Audio Broadcasting. 
  
 3 
  
 En av dessa, P2 Musik, sänds även över 96,2 i Stockholm. 
  
 167 
  
 Att nå publiken 
  
 SOU 2012:59 
  
 SR tillgängliggör även sina program för lyssnande i efterhand via internet. SR har tagit fram en webbsida som är anpassad för mot- tagning via mobiltelefon och appar för smarta mobiltelefoner. Utöver detta tillhandahålls radioprogram via poddradio, dvs. ljud- filer som användaren laddar ner till t.ex. en dator eller en  
 mp3-spelare. 
  
 Under 2011 inledde SR ett ettårigt projekt där ett urval av pro- gram och inslag publiceras på musiktjänsterna Spotify och Yates, som nås via internet. För dessa tjänster krävs att lyssnaren har abonnemang med Spotify eller Wimp. Ett annat sätt att lyssna på program är SR Plus, som är en interaktiv tjänst där lyssnaren t.ex. via Facebook kan kommentera ett radioprogram samtidigt som man lyssnar, dock inte direktsända program. SR Plus startade under 2012. 
  
 5.3 
  
 Särskilt om UR:s tillgängliggörande av program 
  
 UR:s sändningstillstånd ger företaget rätt att använda delar av SR:s och SVT:s sändningsutrymme. UR tillgängliggör även sina pro- gram via internet på UR Play där programmen är tillgängliga i sex månader. 
 För att nå sina målgrupper i utbildningsväsendet använder sig UR av slutna nätverk där man behöver inloggning för att kunna ta del av programmen. Nätverken riktar sig till högskolor, universitet, skolor, folkhögskolor och studieförbund. Det finns fler nätverk; UR Access för högskolor och universitet samt Folkbildningsnätet för folkhögskolor och studieförbund. För skolor finns de tradi- tionella mediecentralerna som en skola kan ha avtal med direkt eller via sin kommun 
 .  
 UR samarbetar även med Nationalencyklopedin (NE). Via tjänsten NE skola kan skolor få tillgång till UR:s pro- gram tillsammans med NE:s material. Se vidare avsnitt 4.5 om UR:s tillgängliggörande av arkiven. 
  
 5.4 
  
 Programföretagens övriga verksamhet på internet 
  
 Utöver tillgängliggörande av radio- och  
 tv-program 
  via internet har programföretagen fördjupande material kring programmen, längre versioner av intervjuer som inte fått plats i sändningarna, klipp, spel och skrivna nyheter på sina webbsidor. Programföretagen använder även internet för andra tjänster som bloggar och chatt samt med- 
 168 
  
 SOU 2012:59 
  
 Att nå publiken 
  
 verkan i sociala medier som Facebook och Bender. Denna verk- samhet bygger mycket på den möjlighet till interaktivitet som internet ger. 
 Ett relativt nytt sätt att tillgängliggöra innehåll är via en s.k. inbäddad spelare. Detta är en tjänst som såväl SVT som SR använder. Vem som helst kan ladda ner en inbäddad spelare från programföre- tagens webbplatser till sin egen hemsida, t.ex. en bloggare eller en lokal dagstidning, och på detta sätt kan ett visst program eller klipp nås via den inbäddade spelaren. Programföretagen har då ingen kontroll över på vilka sidor och i vilka sammanhang bolagens pro- gram eller klipp finns tillgängliga. Eftersom inbäddningen endast innebär en länkning till programföretagens hemsidor kan SVT och SR avgöra om och när programmet eller klippet inte längre ska vara tillgängligt via de inbäddade spelarna. Skillnaden mellan SVT och SR är att SR tillgängliggör hela program medan Smith, av rättighets- skäl, enbart tillgängliggör klipp från program. 
  
 5.5 
  
 Distributionskostnader 
  
 SR:s, SVT:s och UR:s distributionskostnader består av kostnader för marknätsdistribution och serverkapacitet för tillgängliggörande via internet. Företagen betalar Teracom AB, som äger och driver ett marknät för radio- och  
 tv-distribution, 
  för sin distribution i detta nät, dvs. för utsändning av  
 digital-tv 
  respektive analog- och digitalradio. Den utsändningtjänst som Smith och UR köper av Teracom för  
 digital-tv 
  och den tjänst som SR och UR köper för utsändning av analog radio i FM är prisreglerad av Post- och tele- styrelsen (PTS). Teracom är skyldigt att tillämpa kostnads- orienterad prissättning för dessa tjänster (PTS, beslut  
 2009-11-04, 
  Skyldigheter för Teracom på grossistmarknaden för  
 fri-tv 
  via mark- nät och beslut  
 2010-02-19, 
  Skyldigheter för Teracom på grossist- marknaden för nationelll analog ljudradio via marknät). 
 4 
  
 Teracoms utsändning av andra kanaler som sänds fritt, okrypt- erat och utan krav på abonnemang i marknätet, idag TV4 och TV6, är också prisreglerad av PTS på samma sätt som den tjänst som Smith köper. Kommersiella programbolag som sänder radio och 
  
 4  
 Teracom har i PTS:s beslut bedömts ha ett betydande inflytande på marknaderna distri- bution av  
 fri-tv 
  och nationell analog ljudradio och därför ålagts att hålla en kostnads- orienterad prissättning. 
 169 
  
 Att nå publiken 
  
 SOU 2012:59 
  
 organisationer som sänder närradio står, precis som SR och UR, för sina utsändningskostnader i marknät. Dessa aktörer sköter dock till stor del sina utsändningar i egen regi. 
 Utöver detta betalar programföretagen för sin distribution via internet genom att man betalar för serverkapacitet till bolag som t.ex. Qbrick AB. Samma sak gäller de kommersiella bolagen. Program- företagen betalar inte någon bredbandsoperatör för överföringen över internet. I relation till programföretagens kostnader för program- produktion utgör distributionskostnaderna en liten del av före- tagens totala kostnader. För Smith utgjorde distributionskost- naderna 6 procent och produktionskostnaderna 74 procent 2011. SR:s distribution/kontribution 
 5  
 utgjorde 12 procent av de totala kostnaderna och produktionen 72 procent. För UR är fördelningen 4 procent jämfört med 65 procent (programföretagens public  
 service-redovisningar 
  2011). 
  
 5.6 
  
 Att nå publiken 
  
 5.6.1 
  
 Tillgängliggörande av företagens programutbud 
  
 Bedömning 
 : Utöver de tillståndspliktiga sändningarna bör programföretagen själva bedöma var programutbudet ska till- gängliggöras baserat på publikens efterfrågan, publikens tillgång till olika distributionsformer och publikens tillgång till utrust- ning för att tillgodogöra sig utbudet. 
 Programföretagen ska sända sina programtjänster i marknät till hela landet (förrutom digitalradio och tv i  
 hd-tv-kvalitet). 
  Att sända till hela landet innebär enligt tillståndsvillkoren att minst 99,8 procent av befolkningen ska kunna ta emot marknätssändningarna. Före- tagen ska använda analog utsändningsteknik för radio respektive digital utsändningsteknik för marksändningar för tv dessa sänd- ningar. SR och UR har dessutom kompletterande tillstånd för digitala ljudradiosändningar via marknät i mindre omfattning och Smith och UR kompletterande tillstånd att sända tv med  
 hd-tv- 
  kvalitet. 
  
 5  
 Kontribution betyder programinsamling. 
 170 
  
 SOU 2012:59 
  
 Att nå publiken 
  
 Utöver detta fick SVT 1997 regeringens medgivande att inleda sändningar via satellit för att nå allmänheten i Sverige. Distribution av SVT:s programtjänster i trådbunda nät omfattas vid vissa givna kriterier av vidaresändningsplikten. 
 För att nå lyssnarna och tittarna är det, enligt nu gällande anslags- villkor, nödvändigt att kärnverksamheten tillgängliggörs på olika plattformar. Utbudet ska utformas på ett sådant sätt att så många som möjligt kan tillgodogöra sig tjänsterna och programmen. Pro- gramföretagen bör iaktta försiktighet när det gäller satsningar på oprövad teknik eller teknik som inte alla tittare har tillgång till. 
 Trots att en mycket stor del av publiken fortfarande lyssnar och tittar på radio och tv via traditionella plattformar anser vi att det är viktigt att programföretagen även tillgängliggör sitt programutbud via nya distributionsformer och utnyttjar den potential dessa har. 
 I propositionen Utveckling för oberoende och kvalitet – radio och tv i allmänhetens tjänst  
 2010–2013 
  (prop. 2008/09:195 s. 37) framhåller regeringen att SR, SVT och UR behöver möta de ändrade förutsättningarna med nya tekniska lösningar och för- ändrad mediekonsumtion genom att se till att deras programutbud finns tillgängligt på de plattformar där publiken finns. 
 Vår uppfattning är att det är programföretagen själva som, utöver de tillståndspliktiga sändningarna, är bäst lämpade att bedöma var de ska tillgängliggöra sitt programutbud baserat på publikens efter- frågan, publikens tillgång till olika distributionsformer och pub- likens tillgång till utrustning för att tillgodogöra sig utbudet. 
 Som framgår av kapitel 4 menar vi att det, med nuvarande form av reglering av verksamheten, är rimligt att vara tydlig i anslags- villkoren med att de medel som ställs till programföretagens för- fogande ska användas för den verksamhet som regleras i sändnings- tillstånden. Eftersom även andra distributionsformer behövs för att de program som sänds i marknät ska nå publiken bör medlen även få användas för detta ändamål. 
 Vi vill dock betona att programföretagen i sina bedömningar måste ta hänsyn till i vilket sammanhang programmen tillgänglig- görs så att bolagens trovärdighet inte skadas. 
 Programföretagen bör också, liksom idag, delta i den tekniska utvecklingen av produktions- och distributionsteknik. Det är en utveckling som även andra bolag kan dra nytta av. Företagen bör dock även framöver iaktta försiktighet när det gäller satsningar på obeprövad teknik och teknik som inte alla har tillgång till. 
 171 
  
 Att nå publiken 
  
 SOU 2012:59 
  
 5.6.2 
  
 Tillgängliggörande av annat utbud än de program som omfattas av sändningstillstånden 
  
 Det är framför allt på internet som det finns en möjlighet för pro- gramföretagen att tillhanda ett utbud utöver själva programmen. Av propostionen Utveckling för oberoende och kvalitet – radio och tv i allmänhetens tjänst  
 2010–2013 
  (prop. 2008/09:195) framgår det att företagens programutbud blivit tillgängligt på internet för lyssnare och tittare på andra sätt än inom ramen för traditionella radio- och  
 tv-sändningar. 
  I propositionen anges också att företagen kan bedriva kompletterande verksamhet vilken exemplifieras med för- djupande information och bildmaterial. 
 Som framgår i kapitel 4 anser vi att företagens medel bör få användas till verksamhet som kompletterar och utvecklar den verk- samhet som regleras i sändningstillstånden. Det kan röra sig om interaktiva funktioner kopplade till programmen, tillgängliggör- ande av extramaterial, text och bild kopplade till programmen samt hela program som enbart produceras för och tillgängliggörs på annat sätt än i marknätet. Det är viktigt att den verksamhet som kompletterar och utvecklar de marksända programmen har en nära koppling till dessa. 
  
 5.6.3 
  
 Effekter på andra aktörer 
  
 Av Europeiska unionens råds resolution från 1999 om radio och tv i allmänhetens tjänst (EGT C 30, 5.2 1999, s. 1) framgår att radio och tv i allmänhetens tjänst måste dra nytta av den tekniska utvecklingen, ge allmänheten möjlighet att dra nytta av fördel- arna med de nya audiovisuella tjänsterna, informationstjänsterna och den nya tekniken och svara för utveckling och diversifiering i den digitala tidsåldern. Enligt kommissionens meddelande om tillämpning av statligt stöd på radio och tv i allmänhetens tjänst (EUT C 257, 27.10.2009, s. 1 ff.) ska public  
 service-företag 
  få använda de möjligheter som den tekniska utvecklingen erbjuder för att uppfylla sitt uppdrag om det inte får oproportionerliga effekter på marknaden som inte är nödvändiga för att fullgöra uppdraget. 
 Marknätssändningarna begränsas ytterst av det antal kanaler och möjligt antal sändningstimmar som anges i sändningstillstånden. Den begränsningen finns t.ex. inte på internet. Som vi skrev i kapitel 4 (avsnitt 4.1.3) menar vi att det är rimligt att vara tydlig i 
 172 
  
 SOU 2012:59 
  
 Att nå publiken 
  
 anslagsvillkoren med att de medel som ställs till programföretagens förfogande ska användas för den verksamhet som regleras i sänd- ningstillstånden. Medlen bör även få användas för att tillgänglig- göra de marksända programmen på andra plattformar samt för att komplettera och utveckla den verksamhet som regleras i sändnings- tillstånden. Det innebär att programföretagens verksamhet även framöver kommer att inriktas på det programutbud som sänds i marknätet. 
 Utöver dessa begränsningar har regler om förhandsprövning införts. Införandet av regler om förhandsprövning av nya permanenta programtjänster eller andra tjänster av större betydelse i anslags- villkoren har bl.a. motiverats med att EG:s konkurrensregler ställer krav på att nya tjänster prövas. Införandet av förhandsprövningen beskrivs i kapitel 9. Prövningen ska innefatta såväl tjänstens all- männa värde, dvs. hur och i vilken mån tjänsten bidrar till att det aktuella företaget uppfyller sitt uppdrag i allmänhetens tjänst, som dess marknadspåverkan (prop. 2008/09:195 s. 39). 
  
 5.6.4 
  
 Internet 
  
 Bedömning 
 : Programföretagen bör tillhandahålla sina program och tjänster på internet i öppna lösningar utan annan kostnad utöver erlagd radio- och  
 tv-avgift. 
  
 Programföretagen har bedrivit verksamhet på internet sedan mitten av  
 1990-talet. 
  Som vi beskrev i kapitel 3 har allt fler fått möjlighet att teckna avtal om bredbandsuppkoppling och internetaccess genom utbyggnaden av fasta och mobila bredbandsnät. Antalet personer som använder internet har ökat de senaste åren och idag använder 67 procent av befolkningen internet. Antalet mobila bredbandsabonnemang och smarta mobiltelefoner ökar kraftigt (se kapitel 3). Användandet av programföretagens tjänster via internet har också ökat. Tillgängliggörandet av program och därtill komplet- terande tjänster via internet har därmed blivit en naturlig del av programföretagens verksamhet. Den interaktivitet som internet möj- liggör är ett sätt att gå från envägskommunikation till dialog med publiken. 
 Marknät och internet är de plattformar där programföretagen idag kan tillgängliggöra sitt programutbud utan mellanhänder. Som 
 173 
  
 Att nå publiken 
  
 SOU 2012:59 
  
 vi nämnde ovan finns det skrivningar i anslagsvillkoren om att programföretagens sändningar ska kunna tas emot utan villkor om särskild betalning. 
 Den ursprungliga tanken bakom internet är dess öppenhet. Under senare år har ett antal nya aktörer trätt in på marknaden (se kapitel 3). Det finns därmed en risk för fler speciallösningar för att slutkunderna ska få tillgång till innehåll via internet. Vi anser att det är viktigt att programföretagen strävar efter att tillhandahålla sina tjänster i öppna lösningar utan annan kostnad utöver erlagd radio- och  
 tv-avgift 
  och att programföretagen erbjuder tjänster på egna webbplatser. Företagen bör undvika speciallösningar och anpass- ningar till andra aktörer, särskilt om endast en liten del av befolk- ningen kan ta del av dessa. 
 Nästa tillståndsperiod föreslås gälla fram till den 31 december 2019. Fram till dess kan mycket hända inom teknisk utveckling för distribution och även när det gäller affärsmodeller på internet eller andra plattformar. Programföretagen bör noga följa den tekniska utvecklingen och de affärsmodeller som etableras på marknaden och analysera hur detta påverkar dem. 
 Även om programföretagen erbjuder sina program och tjänster på internet utan villkor om särskild betalning måste användaren stå för kostnaden för internetabonnemang och datatrafik för att kunna ta emot programmen och tjänsterna. Internetabonnemang är dock något användaren behöver för alla tjänster som finns på internet som att betala räkningar, använda  
 e-post 
  eller dylikt. Internet- abonnemanget är alltså inte specifikt kopplad till mottagandet av innehåll från programföretagen. 
  
 5.6.5 
  
 Särskilt om  
  
 tv-sändningar 
  
 Bedömning 
 : Marknätet kommer även under nästa tillstånds- period utgöra en central  
 tv-distributionsplattform 
  för Smith och UR. 
 SVT bör fortsatt ha rätt att sända fyra programtjänster i standard- format och två i  
 hd-kvalitet. 
  
 Det är genom villkor i sändningstillståndet som regeringen kan ålägga SVT att sända till hela landet eller delar av landet. Myndigheten för radio och tv har fått i uppdrag av regeringen att undersöka om det 
 174 
  
 SOU 2012:59 
  
 Att nå publiken 
  
 nuvarande täckningskravet för SVT:s sändningar i marknätet fort- farande är relevant i förhållande till företagets uppdrag att sända programtjänster till hela landet. Myndigheten ska lämna förslag på en lämplig nivå för täckningskravet i marknätet och, om det är motiverat, hur andra distributionssätt ska få användas för att upp- fylla kravet att  
 tv-sändningarna 
  ska nå minst 99,8 procent av den fast bosatta befolkningen i Sverige. Uppdraget ska redovisas till regeringen den 1 september 2012. 
 Eftersom Myndigheten för radio och tv har i uppdrag att se över täckningskravet i marknätet och, om det är motiverat, hur andra distributionssätt ska få användas för att uppfylla täckningskravet, bedömer vi att frågan hur SVT:s sändningar av företagets program- tjänster ska nå hela landet ligger utanför vårt utredningsuppdrag. Vi ser dock anledning att ta upp ett antal aspekter kring SVT:s och UR:s sändningar i marknätet. 
 Vår bedömning är att marknätet även under nästa tillstånds- period kommer att vara en central  
 tv-distributionsplattform 
  för Smith och UR. Genom marknätssändningarna finns det möjlighet för allmänheten att ta emot SVT:s sändningar okrypterat och utan krav på abonnemang eller annan administration av någon  
 tv-distri- 
  butör och utan krav på annan betalning än radio- och  
 tv-avgiften. 
  PTS har gjort bedömningen att 7,4 procent, eller 342 000 hushåll, endast tar emot de kanaler som sänds okrypterat via marknät (SVT:s kanaler, TV4, TV6 och i Mälardalen TV Finland) och inte har någon annan mottagningsform för tv (PTS 2012, samrådsdokument första samråd - Grossistmarknaden för  
 fri-tv 
  via marknät, s. 20). Enligt Myndigheten för radio och tv har siffran uppskattats till 10 procent av hushållen (MRTV 2012, SVT:s täckningskrav, utkast  
 2012-06- 
  12, s. 19). Utöver detta använder sig allmänheten ofta av denna mottagningsform i fritidshus och på en andra  
 tv-apparat 
  i hemmet. Vi anser att möjligheten att kunna ta emot SVT:s kanaler utan krav på abonnemang och mellanhänder fyller en viktig funktion för all- mänheten. 
 Marknätet täcker 99,8 procent av Sveriges befolkning med mot- tagning via takantenn. Att boende i flerfamiljshus ofta inte har möjlighet att ta emot tv via marknät beror på att fastighetsägare tecknat avtal om  
 tv-distribution 
  med t.ex. en  
 kabel-tv-operatör. 
  Detta gör att hushållen ofta är hänvisade till den operatör som fastig- hetsägaren valt. Som beskrivits tidigare träder vidaresändningsplikten in för trådbundna nät under vissa givna förutsättningar. 
 175 
  
 Att nå publiken 
  
 SOU 2012:59 
  
 Myndigheten för radio och tv bedömer, med anledning av upp- draget att se över SVT:s täckningskrav i marknätet, att det nuvar- ande täckningskravet för SVT:s sändningar fortfarande är relevant i förhållande till bolagets uppdrag att sända till hela landet. Kravet att täcka 99,8 procent av den bofasta befolkningen bör därför vara oförändrat under den kommande tillståndsperioden (MRTV 2012, SVT:s täckningskrav, Utkast  
 2012-06-12). 
  I ett underlag från PTS till myndighetens rapport framgår att att vid en minskning av mark- nätstäckningen i storstadsregioner skulle  
 90–95 
  procent av befolk- ningen ha tillgång till någon eller några alternativa markbaserade distributionsplattformar. Motsvarande siffra för övriga Sverige är  
 80–90 
  procent. För rena glesbygdsområden med mycket låg befolk- ningstäthet saknas ofta alternativ helt. 
 Utöver de markbaserade alternativen finns möjlighet till  
 Yu 
  tagning via satellit över hela Sverige. Här finns dock lokala begräns- ningar i de fall hinder finns för fri sikt mot satelliten. Sett på längre sikt, cirka åtta år, bedömer PTS att tillgången till alternativa nät- infrastrukturer kommer att förbättras ytterligare. 
 Marknätet uppfyller även viktiga krav på säkerhet och distri- bution under perioder med stora påfrestningar på samhället. I Myndigheten för radio och tv:s uppdrag att se över täckningskravet ingår även frågan om dessa krav i förhållande till en eventuell sänkning av täckningskravet. Myndigheten gör bedömningen att det inte kan uteslutas att säkerheten och beredskapen skulle bli lägre om täckningskravet i marknätet skulle sänkas. 
 Utöver dessa aspekter, som rör infrastruktur och distribution, är möjligheterna idag att reglera programföretagens verksamhet på annat sätt än genom villkor i sändningstillstånd begränsade (se vidare kapitel 9). Sammantaget gör vi därför bedömningen att det finns flera skäl till att marknätet även under nästa tillståndsperiod kommer att utgöra en central  
 tv-distributionsplattform 
  för pro- gramföretagen. 
 Sändningarnas omfattning 
 Vi anser vidare att Smith även i fortsättningen bör ha rätt att sända fyra programtjänster i standardformat i marknät. Vi ser inget som varken motiverar en ökning eller minskning av antalet kanaler. 
 Efterfrågan på sändningar i  
 hd-kvalitet 
  kan förväntas öka i takt med att hushållen byter till  
 platt-tv-apparater. 
  På längre sikt kan 
 176 
  
 SOU 2012:59 
  
 Att nå publiken 
  
 man anta att alla  
 tv-sändningar 
  kommer att övergå till hd. Vi anser därför att Smith bör fortsätta de  
 hd-sändningar 
  som finns idag i marknätet. Även TV3, TV4 och Kanal5 sänds såväl i standard som i  
 hd-kvalitet 
  i marknätet idag. 
 Med tanke på att användningen av  
 text-tv 
  fortsatt är stor anser vi att Smith bör få fortsätta med sina  
 text-tv-sändningar. 
  Även om användandet av tjänsten har minskat under  
 2000-talet 
  så används SVT:s  
 text-tv 
  av 28 procent av befolkningen en genomsnittlig dag. Dessa sändningar är också viktiga med tanke på att tillgänglighets- tjänsten undertextning nås via  
 text-tv. 
  Eftersom  
 text-tv-sändningar 
  nu, i och med ändringar i radio- och  
 tv-lagen, 
  är tillståndspliktiga bör kravet i anslagsvillkoren tas bort. I stället bör regeringen införa krav i SVT:s och UR:s sändningstillstånd. 
  
 5.7 
  
 Tillgänglighetstjänster 
  
 I det här avsnittet kartlägger vi programföretagens insatser för att förbättra utbudets tillgänglighet för personer med funktionsned- sättning och tar ställning till hur tillgängligheten fortsatt kan för- bättras. 
  
 5.7.1 
  
 Bakgrund 
  
 År 2006 antog Förenta Nationerna (FN) en konvention om rättig- heter för personer med funktionsnedsättning. Till konventionen finns också ett fakultativt (frivilligt) protokoll som innebär att den enskilde har möjlighet att klaga till FN:s internationella kommitté för rättigheter för personer med funktionsnedsättning om han eller hon anser att hans eller hennes rättigheter är kränkta. Sverige ratificerade konventionen och tilläggsprotokollet den 15 december 2008. Båda trädde för Sveriges del i kraft den 14 januari 2009. 
 Konventionen tillhör de centrala konventionerna om mänskliga rättigheter men skapar inte i sig några nya rättigheter utan har till syfte att undanröja hinder för personer med funktionsnedsättning att åtnjuta sina mänskliga rättigheter. Den slår också fast ett antal vägledande principer som rätten till  
 icke-diskriminering, 
  jämlikhet, oberoende, delaktighet och lika möjligheter. 
 Grunden för regeringens funktionshinderspolitik lades i den nationella handlingsplanen Från patient till medborgare (prop. 
 177 
  
 Att nå publiken 
  
 SOU 2012:59 
  
 1999/2000:79). Med handlingsplanen beslutade riksdagen dels om målen för funktionshinderspolitiken och dels om inriktningen på arbetet inom funktionshinderspolitiken. 
 Den nationella handlingsplanen har följts upp vid tre tillfällen genom skrivelser till riksdagen. I den tredje och sista uppföljningen (skr. 2009/10:166) tydliggjorde regeringen att målen för funktions- hinderspolitiken och inriktningen ska ligga fast. 
 Den 16 juni 2011 presenterade regeringen en strategi för genomförandet av funktionshinderspolitiken i Sverige under 2011– 2016. En viktig del i denna strategi är att målen för insatserna måste bli mer konkreta och mätbara och därmed uppföljningsbara. 
 Inriktningen på kultur- och mediepolitikområdet är att kulturens värden ska vara tillgängliga för alla – genom bildningsarbete, möjlig- heter till eget skapande och möjligheter att ta del av professionellt konstnärligt skapande. Att ha tillgång till mångfalden av medier i samhället är också en grundläggande rättighet och en viktig för- utsättning för att kunna utöva sin grundlagsskyddade yttrande- frihet. Regeringens tre inriktningsmål på kultur- och medieområdet är att möjligheten för personer med funktionsnedsättning att delta i kultur- och idrottslivet ska förbättras, att funktionshinders- perspektivet ska vara integrerat i den ordinarie bidragsgivningen inom kulturområdet och idrottsområdet samt att medietjänster och film i högre utsträckning ska utformas på ett sätt som gör dem till- gängliga för personer med funktionsnedsättning (Regeringens funk- tionshinderspolitiska strategi  
 2011–2016, 
  s. 48). 
 Enligt SCB:s befolkningsprognos kommer antalet personer över 75 år i Sverige öka från cirka 800 000 personer 2009 för att 15 år senare uppgå till omkring 1 100 000 personer (Ds 2010:20 s. 255). Det är en ökning med 37,5 procent. Med den ökningen kommer även en ökning av antalet personer med funkionsnedsättning. 
 När nu gällande radio- och  
 tv-lag 
  trädde i kraft den 1 augusti 2010 infördes bl.a. bestämmelser för att förbättra tillgängligheten för personer med funktionsnedsättning. Den nya bestämmelsen i 5 kap. 12 § radio- och  
 tv-lagen 
  innebär att leverantörer av medie- tjänster som tillhandahåller  
 tv-sändning, 
 beställ-tv 
  och sökbar text- tv på något annat sätt än genom tråd ska utforma tjänsten på ett sådant sätt att den blir tillgänglig för personer med funktionsned- sättning genom textning, tolkning, uppläst text eller liknande teknik. Med tolkning bör enligt förarbetena avses såväl teckenspråkstolkning som syntolkning (prop. 2009/10:115 s. 135). Det ska göras i den omfattning som beslutas av regeringen, om verksamheten finansi- 
 178 
  
 SOU 2012:59 
  
 Att nå publiken 
  
 eras med radio- och  
 tv-avgift 
  enligt lagen (1989:41) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst, och av Myndigheten för radio och tv i övriga fall. Vid bestämmande av hur och i vilken omfatt- ning tjänsten ska göras tillgänglig för personer med funktionsned- sättning ska leverantörens finansiella förutsättningar och den tekniska utvecklingen av tillgänglighetstjänster beaktas. Lagändringen inne- bar att kravet på tillgänglighet av program för personer med funk- tionsnedsättning vidgades till att omfatta fler programtjänster än de som kräver sändningstillstånd enligt radio- och  
 tv-lagen. 
  
 I förarbetena fördes en diskusison om det över huvud taget var lämpligt att lagreglera programföretagens skyldighet att göra sänd- ningarna tillgängliga för personer med funktionsnedsättning, mot bakgrund av den särskilda ordning för att bestämma företagens uppdrag som gäller. Regeringen ansåg dock att det skulle framstå som egendomligt om programföretagen skulle undantas från lagregleringen och företagens verksamhet kom alltså också att omfattas av den nya bestämmelsen. Regeringen framhöll dock i detta sammanhang behovet av förutsägbarhet och kontinuitet för programföretagen. Om det krävs tillstånd för en tjänst bör beslut om tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning som huvudregel meddelas i samband med tillståndsprövningen och bör i regel inte ändras under pågående tillståndsperiod (prop. 2009/10:115 s. 137). 
 Om ett beslut om tillgänglighet enligt 5 kap. 12 § meddelats av regeringen övervakar granskningsnämnden för radio och tv efter- levnaden av bestämmelserna. 
 I förarbetena till den nya radio- och  
 tv-lagen 
  angav regeringen att det är viktigt att personer med funktionsnedsättning ges största möjliga tillgång till program som sänds i tv. Det angavs också att det fanns skäl att ställa högre krav än vad som dittills gällt på till- gänglighet på såväl public  
 service-företagen 
  som andra leverantörer av medietjänster. Regeringen angav också bl.a. att det kunde finnas skäl att göra skillnad mellan public service och kommersiella program- företag samt mellan leverantörer av medietjänster vars tjänster nyttjas av många personer och de som har ett fåtal användare (a.a, s. 134). 
 Flera av de åtgärder som leverantörer av medietjänster förväntas vidta för att öka tillgängligheten kräver sändningsutrymme. Besluten måste således i regel fattas med beaktande av tillgången till sändnings- utrymme (a.a., s.135). 
 Bestämmelsen i radio- och  
 tv-lagen 
  om krav på tillgänglighet gäller inte för sändningar genom tråd. Den 1 januari 2011 infördes i yttrandefrihetsgrundlagen en bestämmelse som medger att det i lag 
 179 
  
 Att nå publiken 
  
 SOU 2012:59 
  
 meddelas föreskrifter i fråga om skyldighet för den som sänder program i television genom tråd att utforma sändningarna på ett sådant sätt att programmen genom textning, tolkning, uppläst text eller liknande teknik blir tillgängliga för personer med funktions- nedsättning. I juni 2012 lämnade regeringen förslag till riksdagen till ändringar i radio- och  
 tv-lagen, 
  som innebär att krav även ska kunna ställas på att  
 tv-sändningar 
  genom tråd ska göras tillgängliga för personer med funktionsnedsättning (prop. 2011/12:151). Lag- ändringen föreslås träda i kraft den 1 januari 2013. 
 I juni 2011 beslutade Myndigheten för radio och tv om krav på tillgänglighet av  
 tv-sändningar 
  för personer med funktionsned- sättning. Detta genom dels generella skyldigheter för leverantörer av medietjänster som sänds i marknät eller via satellit för att främja tillgängligheten av  
 tv-sändningar 
  på svenska för personer med funk- tionsnedsättningning. Främjandet ska ske genom textning, tecken- tolkning uppläst text eller liknande teknik. Dels i form av särskilda skyldigheter för TV4 för vissa programtjänster som sänds i mark- nät eller via satellit. De krav som myndigheten kan ställa gäller dock i huvudsak bara, mot bakgrund av regelverkets omfattning, tillgängliggörande via marknät och satellit. 
 Myndigheten ansåg i beslutet att en leverantör vars program- tjänst har en viss tittartidsandel ska ges särskilda skyldigheter och högre krav på tillgänglighet. Gränsen har satts till en procents tittar- andelstid. Skyldigheternas omfattning prövas årligen. Omfattningen anges i procent av sändningstiden av  
 tv-sändningar 
  på svenska. 
 TV4 AB har också i det beslut som riktas mot bolaget ett kost- nadstak för insatserna som innebär att skyldigheten inte behöver uppfyllas till den del kostnaden för skyldigheten överstiger en procent av bolagets nettoomsättning för den aktuella program- tjänsten kalederåret före det år som den aktuella nivån inleds. I tabell 5.1 framgår omfattningen av kraven på TV4. 
 180 
  
 SOU 2012:59 
  
 Att nå publiken 
  
 Anm.: Omfattningen anges i procent av sändningstiden av  
 tv-sändningar 
  på svenska. * Textning av förinspelade och direktsända program. 
  
 Källa:  
 Myndigheten för radio och tv, beslut om krav på tillgänglighet av  
 tv-sändningar 
  för personer med funktionsnedsättning,  
 2011-06-23. 
  
 Av tabellen följer att TV4 ska, för programtjänsterna TV4, TV4 Plus, TV4 Sport och TV4 Fakta, tillgängliggöra sina sändningar genom textning, teckenspråkstolkning, uppläst text och syntolk- ning i ökande omfattning från den 1 juli 2011 till den 30 juni 2016. TV4 ska använda samtliga av dessa tekniker för att uppfylla skyldig- heten under respektive nivå men får dessutom, vid sidan av dessa tekniker, uppfylla skyldigheten med andra liknanden tekniker. Omfattningen anges i procent av sändningstiden av  
 tv-sändningar 
  på svenska. 
 Enligt ett beslut från Myndigheten för radio och tv från den 23 juni 2012 ska ovan nämnda beslut gälla oförändrat för program- tjänsterna TV4, 7 En del av  
 TV4-gruppen 
  (tidigare TV4 Plus), TV4 Sport och TV4 Fakta. Redovisningen av hur skyldigheterna har upp- fyllts ska dock göras endast en gång per år. Eftersom programtjänsten TV11 2011 hade en tittartidsandel som översteg 1 procent, enligt de mätningar som Mediamätning i Skandinavien (MMS) gör, omfattas även den av särskilda skyldigheter enligt det nya beslutet. 
 Enligt 4 kap. 9 § 5 radio- och  
 tv-lagen 
  får ett sändningstillstånd att sända tv eller sökbar  
 text-tv 
  förenas med villkor om skyldighet att sända program vars innehåll är särskilt anpassade för personer med funktionsnedsättning. De villkor som kan meddelas med stöd av denna punkt begränsas därmed till skyldighet att tillhandahålla särskilt anpassade program. Som exempel på sådana program kan 
 181 
  
 Att nå publiken 
  
 SOU 2012:59 
  
 nämnas program på teckenspråk eller nyhetsprogram som är anpas- sade för personer med kognitiv funktionsnedsättning. 
  
 5.7.2 
  
 Programföretagens tjänster 
  
 Enligt programföretagens nuvarande sändningstillstånd ska samt- liga företag beakta behoven hos personer med funktionsned- sättning. 
 Ambitionsnivån när det gäller möjligheterna för personer med funk- tionsnedsättning att tillgodogöra sig [programföretagets] utbud ska höjas och tillgängligheten förbättras i syfte att arbeta mot det lång- siktiga målet att hela utbudet görs tillgängligt för alla medborgare.  
 --- 
  
 Tillgängligheten till program för barn och unga ska prioriteras särskilt. Program ska även produceras för speciella målgrupper. 
 Företagen ska också ha en dialog med de berörda grupperna. 
 I sändningstillstånden för SVT och UR anges att fler tecken- tolkade program och försök med syntolkning är en rimlig utveck- ling mot det långsiktiga målet att hela utbudet görs tillgängligt för alla medborgare. När det gäller UR anses även fler program på teckenspråk vara en rimlig utveckling för att nå målet. 
 När det gäller Smith framgår det vidare av sändningstillståndet att 
 SVT:s programverksamhet för döva ska  ha minst samma omfatt- ning som under den föregående tillståndsperioden. Samtidigt ska ambitionsnivån för sändningarna på teckenspråk höjas. Inriktningen på programverksamheten för döva ska vara att sända främst nyheter, information och kulturprogram på teckenspråk. Barn och ungdomar ska särskilt prioriteras. 
 Målet för tillståndsperioden ska vara att alla program på svenska i SVT1, SVT2 och SVT:s övriga programtjänster ska textas. Textningen ska hålla en hög kvalitet. 
 Samtliga programföretag ska också fortsatt prioritera god hörbar- het, bl.a. genom att vid utformningen av sändningarna beakta att bakgrundsljud kraftigt kan försämra möjligheten för personer med hörselnedsättning att ta del av utbudet. 
 I fråga om program om och för personer med funktionsned- sättning får, enligt sändningstillståndet, SR, SVT och UR sinsemel- lan fördela ansvaret för olika slags insatser. Enligt anslagsvillkoren ska överenskommelsen sändas till Regeringskansliet (Kultur- departementet) och Myndigheten för radio och tv innan verksam- hetsåret börjar. 
 182 
  
 SOU 2012:59 
  
 Att nå publiken 
  
 Nedan redogör vi för SVT:s och UR:s tillgänglighetstjänster textning, uppläst text, teckenspråkstolkning och syntolkning. Arbetet med att öka tillgängligheten till radiosändningar utgörs huvudsakligen av insatser för ökad hörbarhet, vilket inte är att betrakta som en till- gänglighetstjänst (se vidare avsnitt 5.7.4). 
 Textning 
 Program textas dels från utländska språk till svenska, s.k. översätt- ningstext, dels från svenska till svenska, s.k. undertext. Under- textningens ursprungliga syfte var att öka tillgängligheten för personer med hörselnedsättning. Textning av program på svenska ger också ett stöd i språkförståelsen för personer som har svenska som andra- språk, och ger även större möjlighet att tillgodogöra sig dialogen vid störande bakgrundsljud eller om man vill ha volymen ned- skruvad av hänsyn till omgivningen. 
 Källa:  
 Smith. 
  
 SVT ökade andelen textade program kontinuerligt fram till 2009. År 2010 infördes en ny definition av vilka program som ska omfat- tas av textningskraven i sändningstillstånden och således definieras som textningsbara. Den nya definitionen gjorde att de textnings- bara programmen ökade från 3 072 timmar enligt 2009 års definition till 16 548 timmar enligt 2010 års definition. Den nya definitionen har lett till att andelen textade program för 2010 och 2011 sjunkit jämfört med 2009, trots att antalet textade timmar ökat kraftigt. 
 Textning handlar inte bara om kvantitet utan också om att ha en hög grad textning vid de tider på dygnet då allmänheten tittar på tv allra mest. I SVT:s databas 
 6  
 finns statistik om textning som är upp- 
  
 6  
 http://statistikdatabas.publicservice.se/ 
 183 
  
 Att nå publiken 
  
 SOU 2012:59 
  
 delad efter sändningstid (inkl. repriser och parallellsändningar). Andelen textat utbud mellan kl.  
 18–23 
  är cirka 90 procent. 
 I december 2010 lanserades valbar textning via internet i SVT Play för så gott som alla förproducerade program. 
 UR har idag inte något specifikt krav på textning. UR uppger att en stor del av programmen sänds i olika svensktextade versioner och att alla program har svensk undertext med undantag från dag- tidssändningarna i Kunskapskanalen, det vill säga SR Samtiden och språkprogram som sänds på andra språk alternativt textas på det främmande språket. År 2010 började UR även texta program för målgrupper under 10 års ålder. 
 Taligenkänd textning 
 SVT direkttextar idag program manuellt med hjälp av särskilda tangentbord. För att kunna utöka direkttextningen bedömer SVT att metoden behöver ersättas med ett svenskt taligenkänningssystem. 
 En ny teknik som används av bland annat BBC och Danmarks Radio är s.k. automatiserad taligenkänning. Taligenkännings- tekniken omvandlar det talade ordet till text som visas i programmet. Man använder då i första hand en s.k.skuggtalare som formulerar och uttalar den text som ska visas. 
 Systemet förutsätter att en svensk språkdatabas finns tillgänglig. Detta teknikskifte är, enligt Smith, inte möjligt utan en investering som uppskattas till 20 miljoner kronor och tre års utvecklings- arbete. SVT har fört samtal med flera aktörer, bland andra Kultur- departementet och Post- och telestyrelsen (PTS), i syfte att upp- rätta en svensk databas. Enligt Smith skulle en sådan språkdatabas kunna användas för att utveckla även andra tillgänglighetstjänster både från den offentliga sektorn och kommersiella aktörer. Data- basen bör därför finansieras genom ett statligt åtagande. 
 Språkrådet vid Institutet för språk och folkminnen har på regeringens uppdrag utrett möjligheterna för ett statligt åtagande i uppförandet av en nationell språkdatabas. I uppdraget har ingått att ta fram en behovsanalys och kostnadsberäkning för projektet, under- söka vilka tillgängliga tjänster som kan användas samt lämna förslag till långsiktig finansiering av språkdatabanken. 
 Språkrådet redovisade våren 2012 uppdraget i rapporten Infra- struktur för språken i Sverige – förslag till språkinfrastruktur för det digitala samhället. I rapporten föreslås att en nationell språk- 
 184 
  
 SOU 2012:59 
  
 Att nå publiken 
  
 infrastruktur för talbaserade tjänster stegvis etableras med utgångs- punkt i behovet av direkttextning för Smith. De skäl som anges är att utvecklingen av taligenkänning ger stora möjligheter att stimulera teknikutvecklingen och öka tillgängligheten till information och tjänster för alla, förutsatt att erforderlig infrastruktur kan utvecklas och göras tillgänglig för tjänsteutveckling. Därför föreslås att regeringen låter undersöka möjligheten att organisera verksam- heten i ett bolag med SVT och holdingbolagen på Kungliga Tekniska högskolan (KTH) och Göteborgs universitet som ägare. Den totala finansieringen av infrastrukturbolagets uppbyggnadsfas bedöms till cirka 30 miljoner kronor fördelat över tre år. 
 Språkrådet vid Institutet för språk och folkminnen föreslår också att myndigheten själv får i uppdrag att samordna och följa upp arbetet med språklig infrastruktur på nationell nivå. I upp- draget skulle ingå att ta fram en nationell strategi för arbetet med språklig infrastruktur, fortlöpande undersöka språkresursbehovet, inventera språkresurstillgången och förmedla befintliga språk- resurser till teknikutvecklare. Ärendet bereds för närvarande inom Regeringskansliet. 
 Uppläst text 
 Uppläst text (även benämnt talad textremsa) innebär att en syn- tetisk röst läser upp översättningstexten. Detta gör att personer med synnedsättning, men även personer med läs- och skrivsvårig- heter, kan ta del av textningen. Den upplästa texten sänds som en separat programtjänst och kräver därför ytterligare en  
 digital-tv- 
  box. Den ena används för att ta emot bildsignalen och den andra för att ta emot den upplästa texten. Ljudsignalen från den mot- tagare som tar emot upplästa texten kan anslutas till en separat hög- talare eller till en öronsnäcka. 
 SVT erbjuder tjänsten uppläst text i alla översättningstextade program i SVT1 och SVT2, förutom de direktsända. Den syntetiska röst som läser upp texten uppgraderades 2008 för ökad kvalitet. Tjänsten finns, enligt Smith, tillgänglig för alla  
 tv-plattformar 
  för traditionell  
 tv-distribution 
  men det är distributörerna som väljer om de erbjuder tjänsten eller inte. 
 185 
  
 Att nå publiken 
  
 SOU 2012:59 
  
 Teckenspråkstolkning 
 Teckenspråkstolkade program är sändningar avsedda för den breda allmänheten som tillgängliggörs genom att en teckenspråkstolk vanligen simultant översätter innehållet till teckenspråk. Tolken visas infälld i bild, vanligen i det nedre högra hörnet. Rent tekniskt kan teckenspråkstolkning antingen sändas synlig för alla tittare eller som tillval för den intresserade. Teckenspråkstolkning kan sändas synligt men detta kräver, enligt Smith, antingen att utbud i en av SVT:s kanaler ersätts med det teckentolkade materialet, att teckentolkningen sänds på mindre attraktiva sändningstider som inte används idag eller att ytterligare frekvensutrymme upplåts fär detta ändamål. Att sända teckenspråk som tillval, via  
 digital-tv-box, 
  är tekniskt möjligt men skulle, enligt Smith, förutsätta att ytterligare frekvensutrymme till- delades och sannolikt innebära ytterligare komplikationer vid mot- tagande via andra distributionsplattformar än marknätet. 
 De teckenspråkstolkade programmen tillgängliggörs via internet och bestod 2011 av Tjuvarnas jul (2011 års julkalender), Melodifestivalens final och Andra chansen. Under 2011 teckenspråks- tolkades dock regeringens upprättelsecermoni för de vanvårdade och direktsändes i SVT1 (SVT:s  
 public-service 
  redovisning 2011, s. 34). 
 Under 2012 har Smith ökat sina teckenspråkstolkningar via inter- net och tillgängliggjort samtliga avsnitt av Uppdrag granskning och Mästarnas mästare, partiledarintervjuerna i Almedalen, Melodi- festivalens final och Andra chansen samt det kungliga dopet av prinsessan Estelle. 
 UR publicerar inga teckenspråkstolkade program eller program på teckenspråk enbart på internet. 
 Syntolkning 
 Syntolkning innebär att en inspelad röst beskriver vad som syns i bild i ett  
 tv-program 
  under naturliga pauser i dialogen. På detta sätt kan synintryck förmedlas till personer med synnedsättning och till andra med behov av ett synintrycksstöd, exempelvis personer med kognitiva funktionsnedsättningar. Vissa program, som musik- program och nyheter, är inte alltid meningsfulla att syntolka, men det är av särskild betydelse för andra program såsom filmer och dokumentärer. 
 186 
  
 SOU 2012:59 
  
 Att nå publiken 
  
 SVT utredde under hösten 2010 de tekniska förutsättningarna för att inleda försök med syntolkning och sände den 8 januari 2011 den första syntolkningen med långfilmen Låt den rätte komma in. Syntolkningen distribuerades dels som en parallellsändning i SVT 24, dels i det frekvensutrymme som vanligen används för uppläst textremsa. Det som krävs för att ta emot tjänsten i det sistnämnda fallet är då antingen, precis som för uppläst textremsa, dubbla  
 digital-tv-boxar 
  eller en  
 digital-tv-box 
  som kan hantera två kanaler parallellt. 
 Den 17 januari 2012 sändes den andra syntolkningen, då av Mot alla odds. Denna syntolkning tillgängligjordes via det frekvens- utrymme som används för uppläst textremsa och i efterhand på SVT Play. 
 UR inledde 2007 försöksverksamhet med syntolkning. Verk- samheten har sedan dess fortsatt med målsättningen att syntolka totalt åtta timmar under 2012. 
  
 5.7.3 
  
 Nya krav för tillgänglighetstjänster 
  
 Förslag:  
 Smith och UR ska, genom särskilt regeringsbeslut, för samtliga programtjänster som sänds i marknät och via satellit åläggas krav på omfattningen av tillgänglighetstjänster. Detta ska göras i form av kvoter. Kvoterna bör minst uppgå till de kvoter som Myndigheten för radio och tv ålagt TV4. 
 Tillgänglighetstjänsterna ska hålla hög kvalitet och använd- barheten av samtliga tillgänglighetstjänster bör utvecklas utifrån ett brukarperspektiv. Tjänsten talad textremsa bör ägnas särskild uppmärksamhet. 
 SVT och UR ska inte ha något kostnadstak. 
 Möjligheten till ansvarsfördelning i fråga om program om och för personer med funktionsnedsättning programföretagen emellan tas bort. 
 187 
  
 Att nå publiken 
  
 SOU 2012:59 
  
 Omfattningen på tjänsterna 
 Under innevarande tillståndsperiod har riksdagen infört en möj- lighet i radio och  
 tv-lagen 
  (2010:696) att ålägga programbolag krav på tillgänglighetstjänster. Lagändringarna och Myndigheten för radio och tv:s beslut (se avsnitt 5.7) innebär att kommersiella programbolag nu omfattas av allmänna eller särskilda skyldigheter att tillgängliggöra sitt programutbud. För programföretagen i allmänhetens tjänst gäller att regeringen ska besluta om hur och i vilken omfattningen utbudet ska göras tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning. 
 De delar av programföretagens uppdrag som även fortsatt ska regleras i sändningstillståndet med stöd av 4 kap. 9 § 5 radio- och  
 tv-lagen 
  är hörbarhetsarbete, uppdraget att producera program för speciella målgrupper och programverksamhet på teckenspråk. Där- igenom åtskiljs regleringen av tillgänglighetstjänsten teckenspråks- tolkning från regleringen av programverksamhet på teckenspråk (se även avsnitt 4.7). 
 Vi menar att Sveriges ratificering av FN:s konvention om rättig- heter för personer med funktionsnedsättning och regeringens argumentation i förarbetena vid införandet av möjligheten att ange skyldigheter för tillgänglighet genom tillgänglighetstjänster i radio och  
 tv-lagen 
  bör avspeglas i en höjd ambitionsnivå i det fortsatta arbetet med att öka tillgängligheten till programföretagens utbud. 
 Vi anser att det finns övervägande skäl för att SVT och UR genom särskilt regeringsbeslut åläggs krav i form av kvoter som uppgår till minst de kvoter som TV4 har ålagts i marknät och via satellit. Ett sådant krav skulle innebära en ökad tydlighet jämfört med de krav som ställs på programföretagen i dagens tillstånd och skulle även innebära att sändningar via satellit inkluderades i skyldigheten. 
 Av Myndigheten för radio och tv:s beslut riktat mot TV4 AB framgår att vid bedömning av en leverantörs finansiella förut- sättningar att tillgängliggöra sitt utbud för personer med funktions- nedsättning kan leverantörernas tittartidsandelar och därigenom möj- ligheterna till reklamintäkter beaktas. Myndigheten ansåg att endast leverantörer av medietjänster som föregående år hade en tittartids- andel om 1 procent eller mer bör omfattas av särskilda skyldig- heter. Eftersom Smith och UR inte är reklamfinansierade anser vi inte att denna bedömning är relevant för företagens program- tjänster. Vi menar att det finns skäl att ställa högre krav på SVT och 
 188 
  
 SOU 2012:59 
  
 Att nå publiken 
  
 UR än de kommerisella programbolagen och anser därför att det är rimligt programföretagens samtliga programtjänster ska omfattas av kraven. 
 När det gäller sanktionsmöjligheter anser vi i likhet med den bedömning som regeringen gjorde (prop. 2009/10:15 s. 138) att det inte finns några skäl att undanta Smith och UR från de sanktions- möjligheter i form av vitesföreläggande som gäller enligt radio- och  
 tv-lagen. 
  
 Kvalitet och användbarhet 
 Vi anser vidare att god kvalitet ska genomsyra hela public service verksamhet och därmed omfatta samtliga tillgänglighetstjänster. I nuvarande sändningstillstånd för Smith anges endast att textningen ska hålla en hög kvalitet. 
 I en utredning beställd av Myndigheten för radio och tv 
 7  
 och i våra kontakter med Synskadades Riksförbund (SRF) har frågan om användbarheten i tjänsten uppläst text lyfts. Den tekniska lös- ningen i bruk för tjänsten är ur användarperspektiv komplicerad och beskrivs som svåranvänd, främst beroende på att konsumenten behöver två olika  
 digital-tv-boxar 
  för att kunna använda tjänsten. Det leder i sin tur till ett lågt nyttjande. SRF har påpekat vikten av att tjänsten utvecklas mot ökad användbarhet i samråd med användarna. 
 Idag använder Smith samma syntetiska röst oavsett vem som talar eller om det är en kvinna eller man. I våra kontakter med funk- tionshindersorganisationerna har det framställts som ett angeläget utvecklingsområde att erbjuda flera olika syntetiska röster för att underlätta att följa dialogen i  
 tv-programmen. 
  
 Vi bedömer att tjänsten uppläst text har stor potential när det gäller att tillgängliggöra tv, inte minst mot bakgrund av att tjänsten är automatisk. Tjänsten behöver dock utvecklas mot ökad använd- barhet och kvalitet. Även kunskapen om tjänsten behöver öka. 
 Idag erbjuds tjänsten i SVT1 och SVT2, inklusive SVT1 och SVT2 som sänds med  
 hd-tv-kvalitet. 
  De tekniska förutsättningarna för att erbjuda uppläst text i marknätet för samtliga SVT:s kanaler finns redan idag. SVT uppger att någon ytterligare frekvens- kapacitet inte är nödvändigt för att kunna erbjuda tjänsten i alla programtjänster. 
  
 7  
 Utredning avseende  
 tv-tillgänglighet 
  för personer med funktionsnedsättning, rapport 1. 
 189 
  
 Att nå publiken 
  
 SOU 2012:59 
  
 Vi konstaterar slutligen att Smith har inlett försöksverksamhet med syntolkning, enligt villkoren i sändningstillståndet, och att UR sedan 2008 använder sig av syntolkning för att tillgängliggöra sitt utbud. Kvaliteten på syntolkningar avgörs i stor utsträckning av vilka tidsmässiga förutsättningar som ges. För optimala förut- sättningar för en högkvalitativ syntolkning krävs t.ex. att den som ska syntolka ges möjlighet att i förväg studera det material som ska tolkas, skriva ett väl genomtänkt manus och tala in syntolkningen. 
 Kostnader 
 I Myndigheten för radio och tv:s arbete med att ta fram ett under- lag för beslut om ökad tillgänglighet genom tillgänglighetstjänster anlitade myndigheten ett konsultföretag med uppdrag att kartlägga bland annat kostnaderna för produktionsdelen och utsändningen av tillgänglighetstjänster  
 (A-focus 
  2010, Utredning avseende  
 TV-till- 
  gänglighet för personer med funktionsnedsättning och 2011, Kost- nader för utsändning av tillgänglighetstjänster). Våra beräkningarna nedan är gjorda med detta underlag som grund, med viss komplet- tering av uppgifter från programföretagen. 
 Den totala kostnaden för textning uppgår, enligt Smith, till 33 miljoner kronor vid inledningen av kommande tillståndsperiod givet en textningsgrad på 80 procent. Med taligenkänd textning bör Smith, enligt egen uppgift, kunna öka textningen till i det närmaste 100 procent utan att den totala kostnaden blir större än vad som budgeterats för vid utgången av nuvarande tillståndsperiod. I händelse av att Smith ska bekosta den infrastrukturella investeringen av ett system för taligenkänd textning uppgår kostnaderna för detta, enligt Smith, till cirka 20 miljoner kronor fördelat på tre år. 
 Vad gäller uppläst text är investeringskonstnader gjorda sedan tidigare. Vårt förslag innebär ökade licenskostnader för ytterligare två programtjänster (Barnkanalen/SVT24 och Kunskapskanalen) till en kostnad av cirka 350 000 kronor, enligt uppgift från SVT. Kostnaden för syntolkning och teckenspråkstolkning uppgår för tolkning av 1 procent av sändningstiden till cirka 1 miljon kronor per år och tjänst. 
 De totala merkostnaderna för tillgänglighetstjänster, enligt omfatt- ningen ovan, uppgår vid inledningen till kommande sändningstill- ståndsperiod till högst 3 miljoner kronor per år (exkl. kostnader för eventuella investeringar i ett system för taligenkänd textning). 
 190 
  
 SOU 2012:59 
  
 Att nå publiken 
  
 Enligt vårt förslag ska kraven ökas över tid. Kostnaderna vid utgången av nästa tillståndsperiod är svåra att uppskatta, eftersom programföretagen själva närmare avgör omfattningen av respektive tjänst inom ramen för de övergripande krav på omfattningen som regeringen med vårt förslag kommer att besluta. En grov upp- skattning är att kostnaderna för våra förslag vid utgången av nästa tillståndsperiod kommer att uppgå till 10 miljoner kronor per år. 
 Utöver kostnader för själva tjänsterna kan smärre kostnader för utsändningen tillkomma. I den rapport som Myndigheten för radio och tv använt som underlag görs antagandet att om  
 tv-kanalen 
  redan har  
 text-tv 
  tjänst så tillkommer inga extra kostnader för distribution av textning. Omfattningen av skyldigheten om tecken- språkstolkning riktad mot TV4 bedömdes vara av så liten omfatt- ning att dessa program kan sändas i  
 tv-kanalernas 
  vanliga tablå. Av konsultrapporten framkommer att det endast är tjänsterna syntolk- ning och uppläst text som kan antas ta någon ytterligare kapacitet i anspråk som inte de aktuella kanalerna (rapporten berör endast TV4 AB och bolagets två kanaler TV4 och TV4+) redan disponerar över. Dessa två tjänster kan enligt rapporten dela på en ljudkanal. Distributionskostnaden för TV4, av en ljudkanal á 120 kbit/s, har uppskattats till 75  
 000–100 
  000 kronor per år via satellit och 150  
 000–200 
  000 kronor per år för en regionalt nedbruten sändning och 15  
 000–20 
  000 kronor per år för en icke regionalt nedbruten sändning i marknät. 
 I kapitel 11 framgår det att uppläst text och syntolkning skulle kunna sändas ut via digitalradio. Eftersom nätet inledningsvis kommer att ha en lägre täckningsgrad är det dock inte aktuellt att under nästa tillståndsperiod använda sig av denna distributionsform för tillgänglighetstjänster annat än som eventuell försöksverk- samhet. 
 Med programföretagens uppdrag att bedriva verksamhet i all- mänhetens tjänst följer att verksamheten ska utformas utifrån ett inkluderandeperspektiv. Programföretagen finansieras solidariskt och har ett särskilt uppdrag att göra verksamheten tillgänglig för hela Sveriges befolkning. Vi anser inte att kostnaderna för tillgäng- lighetstjänsterna är av en sådan storleksordning att programföre- tagen i allmänhetens tjänst bör ha ett kostnadstak på samma sätt som de kommersiella bolagen. 
 191 
  
 Att nå publiken 
  
 SOU 2012:59 
  
 Möjlighet till ansvarsfördelning programföretagen emellan 
 Programföretagen har enligt nu gällande sändningstillstånd en möj- lighet att göra en ansvarsfördelning i fråga om program om och för personer med funktionsnedsättning. Möjligheten infördes i början av  
 1990-talet 
  som en följd av organisatoriska förändringar genom att moderbolaget upphörde och avtal ingicks i stället med vart och ett av programföretagen. Skälet för en sådan frivillig sam- ordning var att de skilda förutsättningarna för radio och tv då kan tas tillvara på bästa sätt (prop. 1991/92:140 s. 57). 
 Ett införande av specifika krav på tillgänglighetstjänster för de båda programföretag som sänder tv innebär att en överenskom- melse om ansvarsfördelning av insatser programföretagen emellan i denna del inte längre är aktuell. När det gäller de delar av villkoret som inte rör tillgänglighetstjänster anser vi att samtliga program- företag bör göra program om och för personer med funktions- nedsättning på samma sätt som för andra grupper i samhället. Det finns idag ett generellt villkor som säger att programföretagen ska göra program som tillgodoser skiftande förutsättningar och intressen hos befolkningen i hela landet. Se vidare avsnitt 4.8 om det s.k. speglingskravet. 
 Mot bakgrund av ovanstående anser vi att möjligheten till ansvars- fördelning programföretagen emellan tas bort. Kunskap- och erfaren- hetsutbyte programföretagen emellan bör dock även fortsätt- ningsvis uppmuntras. 
 Dialog med funktionshindersorganisationerna 
 Enligt sändningstillstånden ska programföretagen ha en dialog med de grupper som berörs av programföretagens verksamhet för per- soner med funktionsnedsättning. 
 I vår kartläggning av dialogen med de berörda grupperna har det framkommit att programföretagen har årligen återkommande seminarier där representanter för programföretagen och funktions- hindersorganisationerna träffas för ömsesidigt kunskaps- och erfaren- hetsutbyte. Seminarierna har olika teman, exempelvis hur personer med funktionsnedsättning skildras i medier. Seminarierna är sprungna ur ett initiativ som togs av Handikappförbunden 2006. 
 Vi har genomfört en hearing med representanter för ett flertal organisationer som företräder personer med funktionsnedsättning 
 192 
  
 SOU 2012:59 
  
 Att nå publiken 
  
 för att inhämta synpunkter om bl.a. programföretagens dialog med grupperna. Vår bedömning är att dialogen med representanterna för funktionshindersorganisationerna kan utvecklas. Den bör vara systematisk, regelbunden och dokumenterad. 
  
 5.7.4 
  
 Hörbarhet i radio och tv 
  
 Hörbarhet handlar om att vid utformningen av sändningarna ta hänsyn till att bakgrundsljud kan försämra möjligheten för per- soner med hörselnedsättning att ta del av utbudet. Hörbarhet är den enda insats för ökad tillgänglighet för personer med funktions- nedsättning som även berör SR. 
 Arbetet med de ljudrelaterade tillgänglighetsfrågorna sker utifrån både estetiska och tekniska aspekter. De estetiska aspekt- erna omfattar sådant som hur olika ljud blandas och balanseras mot varandra. De tekniska aspekterna omfattar hur tekniska utrust- ningar och system används för att åstadkomma högsta möjliga tyd- lighet och hörbarhet. 
 Samtliga programbolag har en policy för hörbarhetsarbetet som bl.a. innebär att reducera förekomsten av störande bakgrundsljud, genomföra kontroller av ljudkvaliteten, iaktta försiktighet med att blanda musik och tal i program och öka personalens kunskap om ljud, hörbarhet och funktionshinder. 
 SVT tog under förra tillståndsperioden fram en hörbar- hetspolicy som under innevarande tillståndsperiod införlivades med en handbok för hörbarhetsarbete. SVT uppger att företaget har en  
 ljud-coach-organisation 
  för alla produktionsorter i landet med uppgift att bevaka och främja ljud- och hörbarhetsfrågor i program- produktionen. Tekniska specifikationer har tagits fram och kom- municeras till alla delar av företaget som arbetar mot externa producenter. 
 Under 2010 har SR:s tidigare hörbarhetsprojekt övergått i per- manent verksamhet, exempelvis genom hörbarhetsrelaterad åter- koppling av genomförda produktioner, utbildningar till personal och hörbarhetsambassadörer samt framtagande av riktlinjer för att främja hörbarheten i sändningarna. SR uppger att bolaget arbetar strukturerat med lyssnarfrågor och synpunkter av hörbarhets- karaktär. 
 UR arbetar med hörbarhetsfrågor utifrån en policy som beskriver lämplig hantering av tekniska ljudaspekter för att ge 
 193 
  
 Att nå publiken 
  
 SOU 2012:59 
  
 tittare och lyssnare bästa möjlighet att till förståelse av utbudet. Policyn betonar särskilt kraven på hörbarhet från personer med funktionsnedsättning. 
 Vår bedömning är att insatserna för ökad hörbarhet inte bör utgöra något undantag från ambitionen att utveckla tillgängligheten för personer med funktionsnedsättning mot ett ökat mått av användbarhet. Arbetet bör bedrivas med ett tydligt användar- perspektiv i samråd med relevanta organisationer. 
 194 
 6 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 I det här kapitlet lämnar vi förslag till en finansierings- och upp- bördsmodell som, med bevarad hög legitimitet hos medborgarna och största möjliga oberoende och frihet från politisk styrning för programföretagen, ger en trygg, förutsägbar och stabil finansiering. I avsnitt 6.5 prövar och redovisar vi konsekvenserna av ytterligare tre modeller. 
 Vi har tolkat uppdraget så att förslaget ska omfatta 
  
 1. 
  
 hur programföretagens verksamhet ska finansieras, 
  
 2. 
  
 hur uppbörden ska skötas, 
  
 3. 
  
 hur medlen ska hanteras, och 
  
 4. 
  
 hur medelstilldelningen till bolagen ska beslutas. 
  
 I detta kapitel redogör vi för våra överväganden när det gäller punkterna 1, 2 och 3 medan medelstilldelningen till bolagen behandlas i nästa kapitel. 
  
 6.1 
  
 Inledning 
  
 För att få en modell med  
 hög legitimitet hos medborgarna  
 anser vi att det är viktigt att 
  
 finansierings- och uppbördsmodellen i sig bidrar till ett starkt oberoende för programföretagen. Oberoendet är en grundbult i konstruktionen av public service och en avgör- ande anledning till varför det finns en offentlig finansiering av densamma. 
  
 alla som enligt lag ska betala för public service faktiskt betalar. Alltför många avgifsskolkare gör att förtroendet för modellen på sikt urholkas. 
  
 195 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 SOU 2012:59 
  
 uppbörden sköts effektivt så att så mycket som möjligt av intäkterna går till den verksamhet de är avsedda för och inte till administration. 
  
 uppbörden sköts utan intrång i den personliga integriteten. 
  
 modellen är rättvis. 
  
 reglerna är enkla att förstå och att allmänheten enkelt kan förstå vad avgiftsmedlen faktiskt används till. 
  
 När det gäller frågan om  
 oberoende och frihet från politisk styrning  
 är det, som vi ser det, primärt i samband med medelstilldelningen som programföretagens självständighet och integritet kan påverkas och statsmakternas möjlighet att styra programföretagen kan komma till uttryck. Den frågan behandlas, som vi nämnde ovan, i nästa kapitel. Vad gäller de andra delarna, dvs. vem som betalar, vem som sköter uppbörden och hur medlen hanteras innan de tillfaller programföretagen, har frågor om hur detta system utformas i praktiken också betydelse för graden av oberoende från staten och fri- het från politisk styrning, även om det kanske mer kan karaktäriseras som graden av upplevt oberoende. Dessa aspekter bör dock inte underskattas. 
  
 För att programföretagen ska få en  
 trygg, förutsägbar och stabil inkomst,  
 slutligen, krävs både en trygg, förutsägbar och stabil finansi- eringskälla och en trygg, förutsägbar och stabil medelstilldelning till programföretagen. Den sistnämnda aspekten behandlas i nästa kapitel. 
  
 6.2 
  
 Finansieringsmodeller i andra länder 
  
 Licensfinansering motsvarande den svenska radio- och  
 tv-avgiften, 
  som kopplas till en viss teknisk apparatur, utgör fortfarande den dominerande finansieringsformen för public service i Europa. Så gott som alla public  
 service-företag 
  i Europa har dock någon form av blandfinansiering, dvs. man kombinerar t.ex. en licensfinansi- ering med möjligheten att ta in reklamintäkter och sponsring. De nordiska länderna har länge haft störst andel licensfinansiering. Av tabell 6.1 framgår hur medlemsorganisationerna i European Broadcasting Union (EBU) finansieras. 
 196 
  
 SOU 2012:59 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 197 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 SOU 2012:59 
  
 1 
  
 På engelska public funds. 
  
 2 
  
 Baseras på uppskattad andel offentliga medel 2010. 
  
 3 
  
 Programbolaget finansierades med ungefär lika stor andel licensavgifter som offentliga medel.  
  
 Källa:  
 EBU 2011. 
 År 2005 stod licensavgifter för 56,4 procent av  
 EBU-medlem- 
  marnas finansiering, reklam och sponsring för 23,6 procent, offentliga medel 5,7 procent och övrigt 14,3 procent. År 2010 upp- gick motsvarande andelar till 59,3 procent, 17,4 procent, 10,2 pro- cent och 13,1 procent. Det är framför allt andelen reklamintäkter som har sjunkit medan andelen offentliga medel har ökat. Även 
 198 
  
 SOU 2012:59 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 andelen licensintäkter har ökat som en konsekvens av minskningen av reklamintäkter (EBU 2011, s. 8). 
 Flera länder är nu inne i processer som rör möjligheterna att reformera sina licensavgiftssystem med syfte att minska administra- tionskostnaderna, öka antalet betalande hushåll och minska avgifts- skolket samt få en bättre överensstämmelse mellan finansierings- systemen och de förutsättningar som den tekniska utvecklingen ger (EBU Executive summary 2011, s. 9). 
 Nyligen beslutade t.ex. Finlands parlament att ersätta nuvarande licensmodell med en indivudell s.k.  
 YLE-skatt 
  som fastställs utifrån förvärvs- och kapitalinkomster. Skatten kommer att uppgå till 50– 140 euro per inkomsttagare beroende på inkomstnivå. Den kommer inte att tas ut av personer vars inkomster inte når upp till en bestämd inkomstnivå och inte heller av minderåriga (Statsrådets principbeslut om Rundradion Ab:s allmännyttiga verksamhet, 2011, se även prop. RP 28/2012 rd och prop. RP 29/2012 rp). 
 I den finländska modellen kommer företag och sammanslut- ningar vars omsättning uppgår till mer än 400 000 euro men mindre än 1 miljon euro att betala cirka 317 euro per år. Företag och andra sammanslutningar vars omsättning uppgår till mer än 1 miljon euro per år kommer att betala cirka 634 euro per år. På det sättet beräk- nas årligen 22 miljoner euro kunna tillföras verksamheten (a.a.). 
 För att trygga det finska public  
 service-bolaget 
  Rundradion Ab:s oberoende visavi staten kommer skatten för den allmän- nyttiga verksamheten inte ingå i ramen för statsfinanserna. Skatten redovisas på statsbudgeten, varifrån medlen styrs till statens tele- visions- och radiofond. Från fonden överförs årligen till Rundradion Ab ett belopp som fastställs i lagen om statens televisions- och radiofond. Fonden och eventuella överskott kommer att förvaltas av Kommunikationsverket i samarbete med Statskontoret (a.a). 
 Andra exempel på länder som har reformerat sina finansierings- modeller är Island, som i samband med den ekonomiska krisen för några år sedan övergick till en form av anslagsfinansiering, och Tyskland där delstaterna hösten 2011 beslutade att ersätta nuvar- ande licensmodell med en avgift för hushåll och företag (rundfunk- beitrag) (se avsnitt 6.5.1). Utredningar har också påbörjats i Irland och Österrike. Storbritannien, å andra sidan, beslutade sig 2010 för att behålla nuvarande licensfinansiering som det minst dåliga alternativet. I den genomgång av BBC:s Royal Charter som gjordes 2005 övervägdes även skattefinansiering (government funding), reklam och sponsring samt abonnemang (Department for culture, 
 199 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 SOU 2012:59 
  
 media and sport 2005, Review of the BBCs Royal Charter – A strong BBC, independent of government). 
  
 6.3 
  
 Nuvarande radio- och  
  
 tv-avgift 
  
 Radio och tv i allmänhetens tjänst finansieras idag genom radio- och  
 tv-avgifter 
  enligt lagen (1989:41) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst. Avgiftsskyldigheten är kopplad till inne- havet av en  
 tv-mottagare. 
  En radio- och  
 tv-avgift 
  betalas per hushåll oavsett antal personer i hushållet och oberoende av antalet apparater som hushållet förfogar över både i hemmet och i exempelvis fritidshus etc. Även statliga myndigheter, organisationer och företag är, med vissa undantag, avgiftsskyldiga. 
 Radiotjänst i Kiruna AB (RIKAB) gör bedömningen att knappt 88 procent av de hushåll som ska betala radio- och  
 tv-avgift 
  betalade avgiften 2011. 
 1  
 Drygt 12 procent betalade inte. RIKAB gör ingen uppskattning av hur stor andel av de företag och andra juridiska personer som enligt lag ska betala som inte gör det. 
 En  
 tv-mottagare 
  definieras i lagen som en sådan teknisk utrust- ning som är avsedd att ta emot utsändning eller vidaresändning av  
 tv-program, 
  även om utrustningen också kan användas för annat ändamål. Enligt förarbetena till lagen (prop. 2005/06:112 s. 92) framgår det att med  
 tv-program 
  avses ett samlat schemalagt pro- gramutbud i form av hela programtjänster, t.ex. hela SVT1:s eller hela Kanal 5:s utbud. Det framgår också att utsändning av vissa utdrag, t.ex. enskilda program eller programinslag, inte omfattas. 
 I lagen definieras inte vad som avses med ett hushåll. Av för- arbeten till lagen (prop. 1988/89:18) framgår att kärnan i begreppet hushåll i detta sammanhang är bostaden och att avgiften som betalas även omfattar innehav av tv i t.ex. husvagn eller fritidshus. Vidare framgår det att mantalsskrivningsadressen är en viktig faktor när man ska avgöra om en person tillhör ett hushåll eller inte. I vissa fall kan det dock vara så att personer som inte är skrivna på samma adress ändå anses tillhöra samma hushåll. I dessa fall är det den faktiska boendesituationen som blir avgörande. 
  
 1  
 RIKAB använder sig av uppgifter från lägenhetsregistret för att uppskatta antalet hushåll. Dessa kompletteras med uppskattningar av det antal som inte har tv, cirka 3 procent, och de som är undantagna från avgiftsskyldighet. 
 200 
  
 SOU 2012:59 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 Frågan om vad som avses med hushåll har vid ett antal tillfällen prövats av domstol. 
 Det är riksdagen som, genom beslut om ändring av lagen om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst, beslutar om avgiftens storlek på förslag av regeringen. Inför den innevarande tillståndsperioden gjorde regeringen bedömningen att  
 tv-avgiften, 
  som då bytte namn till radio- och  
 tv-avgift, 
  inte behövde höjas under perioden  
 2010–2011. 
  Detta eftersom antalet avgiftsbetalare hade ökat under den föregående tillståndsperioden och det då fanns ett betydande överskott på rundradiokontot. 
 2  
 I budget- propositionen för 2012 gjorde regeringen återigen bedömningen att avgiften inte behövde höjas de närmaste två åren. Före 2010 höjdes avgiften årligen. 
 Det är RIKAB, ett dotterbolag till SVT, SR och UR, som ansvarar för uppbörden av radio- och  
 tv-avgiften 
  samt avgiftskontroll. Detta ansvar regleras i ett avtal mellan staten och RIKAB från 1989 då RIKAB tog över ansvaret från dåvarande Televerket. 
 Eftersom RIKAB inte är en förvaltningsmyndighet har det i lagen om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst särskilt angetts att förvaltningslagen (1986:223) ska tillämpas när bolaget handlägger ärenden enligt lagen om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst (14 §). I förarbeten till lagen anfördes som skäl för att förvaltningslagen ska tillämpas att det är lämpligt eftersom verksamheten innefattar myndighetsutövning mot enskilda och att de flesta människor berörs av verksamheten. 
 Om en avgift inte betalas inom föreskriven tid skickas en betal- ningspåminnelse ut (12 §). För denna påminnelse erläggs en påmin- nelseavgift. Om den avgiftspliktige trots påminnelse ändå inte betalat inom rätt tid ska en tilläggsavgift betalas som uppgår till 40 procent av avgiftsposten för perioden (13 §). Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet inte fullgör sin anmälningsskyldighet döms till böter (22 §). 
 Om det vid avgiftskontroll framgår att en avgiftsskyldig inte betalar radio och  
 tv-avgift 
  och inte heller har för avsikt att göra det, gör RIKAB en polisanmälan. Efter polisens förundersökning kan åtal i dessa fall väckas av åklagaren vid tingsrätten. I vissa fall leder inte polisens förundersökning till åtal och rättegång, utan åklagaren kan meddela om böter i form av strafföreläggande. Bötesbeloppet 
  
 2  
 SR, SVT och UR, inklusive dotterbolagen RIKAB och SRF, finansieras i huvudsak med radio- och  
 tv-avgiftsmedel 
  som anvisas av riksdagen från rundradiokontot. 
 201 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 SOU 2012:59 
  
 är 1 500 kronor. På årsbasis gör RIKAB  
 30–40 
  polisanmälningar och antalet domar per år uppgår till  
 3–4 
  stycken samt  
 2–3 
  strafföre- lägganden. 
 Enligt 15 § lagen om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst ska RIKAB ompröva beslut om avgiftsskyldighet och om påförande av avgifter om den som beslutet rör begär det eller skäl annars föreligger. Överklagande av RIKAB:s beslut om ompröv- ning görs till allmän förvaltningsdomstol (21 §). År 2011 prövades 174 sådana mål av Förvaltningsrätten i Luleå. 
 RIKAB ska, enligt 29 §, minst månadsvis föra över avgifts- medlen till ett räntebärande konto i Riksgäldskontoret, rundradio- kontot. RIKAB:s förvaltningsansvar innebär bl.a. likviditets- planering, redovisning samt bedömningar av rundradiokontots intäkts- och kostnadsutveckling och av hur stort avgiftsuttaget bör vara på kort och lång sikt. Dessa bedömningar görs tillsammans med programföretagen. Rundradiokontot rapporteras som en del av statsverket, vilket påverkar statens nettoförmögenhet. 
 Bland RIKAB:s uppgifter ingår att motivera hushåll, företag och organisationer att betala radio- och  
 tv-avgiften. 
  Bolaget använder sig av olika aktiviteter för att nå fram med information till de olika målgrupperna, bl.a. telemarketing, personliga besök, s.k. trailers i SVT och brevutskick. RIKAB skickar varje år ut cirka 14 miljoner fakturor. 
 RIKAB har cirka 100 heltidsanställda medarbetare. Merparten är placerade vid huvudkontoret i Kiruna. Fyra heltidsarbetande kontrollanter är stationerade runt om i Sverige. Dessutom finns cirka 80 frilanskontrollanter och varje kväll arbetar ett  
 50-tal 
  med- arbetare i telemarketingverksamheten i Kiruna. 
 År 2011 kostade verksamheten vid RIKAB knappt 159 miljoner kronor (RIKAB:s årsredovisning för 2011). År 2012 räknar RIKAB med att kostnaden kommer att sänkas till  
 150–155 
  miljoner kronor bl.a. på grund av nya avtal inom fysisk brevdistribution samt avse- värt sänkta kostnader för registerhållning. Även ökad faktura- hantering över internet leder till sänkta kostnader. 
 För- och nackdelar med dagens modell 
 Det finns, som vi ser det, både för- och nackdelar med nuvarande modell. Vi ser framför allt följande fördelar: 
  
 Modellen är etablerad och fungerar relativt väl. 
  
 202 
  
 SOU 2012:59 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 RIKAB är ett dotterbolag till programföretagen. Det gör att uppbörden indirekt sköts av programföretagen själva vilket har betydelse för att visa på oberoendet från staten. 
  
 Radio- och  
  
 tv-avgiften 
  har hittills utgjort en trygg, stabil och förutsägbar finansieringskälla. 
 Modellen har också ett antal nackdelar: 
  
 Nuvarande radio- och  
  
 tv-avgift 
  har kvar kopplingen till inne- havet av en  
 tv-mottagare. 
  När modellen infördes var innehavet av en radiomottagare och sedermera en  
 tv-mottagare 
  en för- utsättning för nyttjandet av de tjänster programföretagen levererade. 
 3  
 Det fanns inga andra radio- eller  
 tv-kanaler 
  och inga andra möjligheter att tillgodogöra sig program- företagens utbud. Radio- och  
 tv-avgiften 
  utgjorde då en avgift i reell bemärkelse, dvs. man betalade för den vara eller tjänst man faktiskt erhöll eller tog del av. 
 Idag är situationen en annan. Man kan välja att enbart titta på andra kanaler på sin tv och ändå tvingas betala en avgift. Man kan också välja att enbart ta del av SVT:s och UR:s utbud via internet och därför inte omfattas av skyldigheten att betala. Vidare omfattas inte de som enbart tar del av SR:s utbud av avgiftsskyldighet. 
 Kopplingen mellan innehav av en viss teknisk utrustning och utnyttjandet av en viss tjänst har därmed upphört. Den bakomliggande tanken med en avgift är att det finns ett kost- nadssamband mellan den enskilda prestationen som erhålls och den avgift som erläggs. 
  
 Begreppet  
  
 tv-mottagare 
  inbegriper allt fler typer av teknisk utrustning. En mobiltelefon, som när den köptes inte var att betrakta som  
 tv-mottagare, 
  kan bli avgiftspliktig på grund av att den kan ta emot utsändning eller vidaresändningar av ett samlat schemalagt programutbud i form av hela program- tjänster. 
  
 Cirka 476 000 hushåll, motsvarande drygt 12 procent av de hushåll som enligt lag ska betala radio- och  
  
 tv-avgift, 
  betalade inte avgiften 2011. Det innebär ett årligt bortfall om knappt 990 miljoner kronor som antingen hade kunnat tillfalla pro- 
  
 3  
 För en kort historik om radio- och  
 tv-avgiftens 
  införande, se SOU 2000:55 s. 289. 
 203 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 SOU 2012:59 
  
 gramföretagen eller använts för att minska avgiften för de som betalar. 
 Hur stort avgiftsbortfallet är bland företag och andra juridiska personer är okänt. År 2011 betalade cirka 44 000 juridiska personer radio- och  
 tv-avgift, 
  varav 36 700 företag och 1 200 myndigheter, kommuner och landsting. 
 Det finns heller inga reella incitament att minska avgifts- skolket vare sig för RIKAB eller för programföretagen efter- som det inte finns någon direkt koppling mellan medelstill- delningen till programföretagen och avgiftsintäkterna (se avsnitt 7.1). 
  
 Kostnaden för uppbörden i förhållande till intäkterna är relativt hög: 159 miljoner kronor 2011 vilket motsvarar 2,2 procent av avgiftsintäkterna. 
  
 Enskilda behöver anmäla och avanmäla  
  
 tv-innehav 
  samt betala radio- och  
 tv-avgiften 
  i särskild ordning. Den per- sonliga integriteten är också en faktor att ta hänsyn till efter- som RIKAB tar kontakt med dem som inte betalar antingen via brev eller personligt besök. I vissa fall behöver man redo- göra för sina levnadsförhållanden. 
  
 Tv-handlare 
  
  är ålagda att skicka in uppgifter om vem som införskaffat en  
 tv-apparat. 
  År 2011 fick RIKAB drygt en miljon inrapporterade uppgifter på försålda  
 tv-mottagare 
  från drygt 600 försäljningsställen runt om i landet. 
  
 Enligt uppgift från Kronofogdemyndigheten uppgår myndig- hetens merkostnad för hanteringen av gäldenärer som enbart har skulder avseende radio- och  
  
 tv-avgift 
  till cirka 21 mil- joner kronor per år. Den totala skulden till staten uppgick i början av juni 2012 till cirka 1,2 miljarder kronor varav 694 miljoner kronor avsåg obetald radio- och  
 tv-avgift. 
  Rester- ande del avsåg Kronofogdemyndighetens avgifter. Radio och  
 tv-avgifterna 
  är därmed avseende belopp den tredje största skulden till staten. Endast skattekonto och underhållsstöd är större. Sett till antalet gäldenärer är det endast skattekonto som har fler restförda. 
  
 År 2011 avgjordes 174 mål vid Förvaltningsrätten i Luleå, varav 37 avgjordes med nämnd. Enligt Sveriges Domstolars årsredovisning för 2011 (s. 37) uppgick den genomsnittliga 
  
 204 
  
 SOU 2012:59 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 styckkostnaden för ett mål vid förvaltningsrätterna till 7 618 kronor 2011 vilket motsvarar en sammanlagd kostnad på omkring 1,3 miljoner kronor. 
  
 Enpersonshushåll och ensamstående föräldrar betalar samma avgift som hushåll med flera vuxna, vilket kan upplevas som orättvist. 
  
 Reglerna är inte enkla och transparenta. Vad som avses med begreppen  
  
 tv-mottagare 
  och hushåll får t.ex. tolkas utifrån uttalanden i lagens förarbeten. 
  
 Avgiften är kopplad till innehav av  
  
 tv-mottagare 
  trots att avgiften används för att finansiera samtliga programföretags verksamhet. 
 Sammanfattningsvis anser vi att bristerna i nuvarande finansierings- och uppbördsmodell är så tydliga att de motiverar en ändring av modellen. 
  
 6.4 
  
 En individuell radio- och  
  
 tv-avgift 
  
 Förslag 
 : En individuell radio- och  
 tv-avgift 
  införs och ersätter dagens avgift som är kopplad till innehav av en  
 tv-mottagare. 
  Radio- och  
 tv-avgiften 
  ska betalas av alla personer som har fyllt 18 år vid beskattningsårets ingång med en avgiftssats om 1 pro- cent av den beskattningsbara förvärvsinkomsten, dock högst för en inkomst som motsvarar ett visst antal prisbasbelopp. Skatteverket får i uppdrag att sköta uppbörden. 
 Även om inte alla tar del av programföretagens utbud (se kapitel 3) anser vi att i princip alla ska delta i finansieringen av public service, bl.a. för att det, som vi nämnde i kapitel 2, finns ett stort värde i att det i ett demokratiskt samhälle finns en eller flera aktörer inom radio och tv, som ska vara fria från statliga, ekonomiska, politiska och andra intressen och maktsfärer i samhället. Detta värde finns således oberoende av att inte alla i befolkningen utnyttjar program- företagens tjänster. 
 I stället för dagens radio- och  
 tv-avgift 
  föreslår vi att program- företagens verksamhet i framtiden finansieras genom en obliga- torisk avgift på 1 procent av beskattningsbar förvärvsinkomst upp 
 205 
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  SOU 2012:59 
 till en viss inkomstnivå för personer som är obegränsat skatt- skyldiga och har fyllt 18 år. 
 Vi menar att det är naturligt att utgå ifrån den beskattningsbara förvärvsinkomsten eftersom den används för nästan all annan beräkning av skatter och avgifter. Avgiften kan arbetas in i preliminär- skattetabeller för löntagare och preliminärdebitering av skatt/avgift för näringsidkare och ger därmed inte upphov till s.k. kvarskatt. Det finns inte någon anledning att undanta vissa grupper från att betala radio- och  
 tv-avgift 
  om de betalar inkomstskatt. Det enda undantag som vi menar kan vara rimligt att göra är att minderåriga undantas från avgiftsplikten. 
 Med dagens utformning av radio- och  
 tv-avgiften 
  betalar en ensamstående förälder med en mycket låg inkomst lika mycket, 2 076 kronor om året, som ett hushåll som består av flera vuxna med höga inkomster. Av rättviseskäl anser vi att de som inte har någon beskattningsbar förvärvsinkomst inte ska betala någon avgift och att de med mycket låga inkomster ska betala en lägre avgift. Sett över en livscykel torde så gott som alla vuxna på detta sätt ändå bidra till finansieringen av public service. 
 Samtidigt som det är rimligt att de med låga inkomster betalar en lägre avgift är det rimligt att avgiften inte riskerar att bli alltför hög för någon oavsett inkomst. Ett sådant synsätt motiveras också utifrån intresset att behålla karaktären av en avgift. 
 I tabell 6.2 presenterar vi två beräkningsalternativ utifrån 2010 års inkomstförhållanden och utifrån de inkomster som nuvarande radio och  
 tv-avgift 
  inbringade samma år, cirka 7 172 580 000 kronor. 
 4  
 Alternativ A har inte någon nedre inkomstgräns för när man ska omfattas av avgiftsskyldigheten. Alternativ B har, liksom den modell som kommer att införas i Finland 2013, en nedre inkomstgräns. 
 I alternativ A betalar alla personer över 18 år 1 procent av sin beskattningsbara förvärvsinkomst upp till maximalt 1 174 kronor per år. I detta alternativ betalar 68 procent av alla personer över 18 år full avgift och står för 84 procent av intäkterna. 9 procent betalar 
  
 4  
 Kalkylerna utgår från fastställd beskattningsbar förvärvsinkomst för fysiska personer (exkl. dödsbon) i senaste taxeringsutfall, dvs. taxeringsåret 2011. Taxeringsåret 2011 avser inkomster som individerna haft under kalenderåret 2010. 
 Beloppet är beräknat utifrån det antal radio och tv- avgifter, cirka 3 455 000, som anges i RIKAB:s årsredovisning för 2010. Enligt programföretagens budgetunderlag för 2013, i vilka en redovisning av RIKAB:s verksamhet ska ingå, uppgick intäkterna för radio- och  
 tv-avgift- 
  erna 2010 till 7 214 miljoner kronor netto. 
 206 
  
 SOU 2012:59 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 ingen avgift. Ett hushåll med två vuxna betalar som mest 2 348 kronor per år. 
 I alternativ B betalar alla personer över 18 år som har en lägsta beskattningsbar förvärvsinkomst på 50 032 kronor om året 1 pro- cent av sin beskattningsbara förvärvsinkomst upp till maximalt 1 420 kronor per år. I detta alternativ betalar 50 procent av alla per- soner över 18 år full avgift och står för 75 procent av intäkterna. 16 procent betalar ingen avgift. Ett hushåll med två vuxna betalar som mest 2 840 kronor per år. 
 *Avser personer som under året fyller 19 år eller är äldre 
 Anm 
 . 
 : Pbb är en förkortning av prisbasbelopp. 
  
 Källa:  
 Skatteverket. 
 207 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 SOU 2012:59 
  
 På grund av grundavdraget ligger den fastställda förvärvsinkomsten högre än den beskattningsbara förvärvsinkomsten. I alternativ A går gränsen för full avgift vid cirka 148 400 kronor fastställd förvärvs- inkomst. I alternativ B går gränsen vid cirka 216 300 kronor fastställd förvärvsinkomst. Detta under förutsättning att personen är under 65 år och inte har några avdrag i övrigt. 
 Fördelen med alternativ A är att det är en relativt liten andel av befolkningen som inte betalar någon avgift alls, 9 procent. Det är också en hög andel som betalar full avgift, 68 procent. Vi föreslår därför alternativ A. 
 Avgiftsuttaget bör kopplas till prisbasbeloppet som räknas fram på grundval av ändringarna i det allmänna prisläget. Kopplingen till prisutvecklingen görs med viss eftersläpning och avrundningar kan medföra att förändringen i prisbasbeloppet och faktisk prisutveck- ling för aktuellt år inte helt sammanfaller. Utjämnat över ett antal år kan man säga att avgiftsintäkterna på det hela taget följer pris- utvecklingen. Sett i relation till utvecklingen av prisbasbeloppet de senaste två åren skulle full avgift i alternativ A uppgå till 1 219 kronor 2012. 
 Utöver följsamhet till prisutvecklingen finns även en volym- komponent på grund av att antalet inkomsttagare ökar över tiden. Ser man utvecklingen över längre perioder följer den procentuella ökningen av antalet personer med beskattningsbar inkomst i stort befolkningsutvecklingen. Under perioden  
 2000–2010 
  har antalet personer med beskattningsbar inkomst ökat med i snitt cirka 0,6 procent per år. Som jämförelse kan nämnas att antalet radio- och  
 tv-avgifter 
  ökade med drygt 0,4 procent 2011. 
 Var gränsen för full avgift ska gå behöver anpassas efter hur mycket medel programföretagen ska tilldelas kommande tillstånds- period, hur stort utrymmet på det föreslagna momskompensations- kontot ska vara (se kapitel 8) och det föreslagna kapitaltillskottet till Förvaltningsstiftelsen (se kapitel 9). Utvecklingen av prisbas- beloppet och volymförändringen kommer också att påverka det antal prisbasbelopp som ska utgöra taket för avgiftsbasen. Slutligen kommer det faktum att underskottet på distributionskontot kommer att vara avbetalat vid utgången av 2013 och det faktum att det sannolikt kommer att finnas ett överskott på rundradiokontot (se kapitel 7) att påverka antalet prisbasbelopp. 
 Skatteverket bör därför få i uppdrag att göra mer noggranna beräkningar för att nivån för full avgift ska kunna fastställas och för att en ökning av intäkterna med 2 procent om året, vilket är den 
 208 
  
 SOU 2012:59 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 nivå som krävs för uppräkningen av medelstilldelningen till pro- gramföretagen (se kapitel 7) ska kunna säkras. En förutsättning för att modellen ska kunna införas den 1 januari 2014 är att Skatteverket hinner ta fram det underlag som erfordras inför Regeringskansliets beredning av den proposition som behöver lämnas till riksdagen 2013. 
 Revideringar av antalet prisbasbelopp kan även behöva göras under tillståndsperioden. 
 5  
 Ambitionen bör vara att intäkterna följer medelstilldelningen till programföretagen så nära som möjligt. Att det ackumuleras ett överskott på rundradiokontot på det sätt som gjordes under den förra tillståndsperioden, anser vi vara mindre lämpligt. 
 Den nya radio- och  
 tv-avgiften 
  bör specificeras på upplysnings- bilagan Preliminär skatteuträkning som fogas till inkomstdeklara- tionen (på det sätt som idag görs beträffande begravningsavgiften). På det sättet blir det tydligt att avgiften enbart används för radio och tv i allmänhetens tjänst och den direkta kopplingen mellan avgiftsbetalarna och programföretagen, som finns idag och som vi ser som värdefull, består. 
 Genom kopplingen till individ i stället för till hushåll kommer enpersonshushåll och ensamstående med barn som regel få en lägre avgift än hushåll med flera vuxna. Enligt SCB fanns det 2010 cirka 2,6 miljoner sådana hushåll. En övervägande andel av de cirka 2 mil- joner hushåll, som enligt SCB hade två eller flera personer över 18 år, kommer sannolikt att få en högre avgift än idag. 
 6  
 Storleken på avgiften beror, som framgår ovan, på personernas beskattningsbara förvärvsinkomst. 
 Med ett införande av den nya radio- och  
 tv-avgiften 
  aktualiseras frågan om pålagan i statsrättslig mening är att betrakta som en avgift eller som en skatt. I betänkandet Radio och tv i allmänhetens tjänst – finansiering och skatter (SOU 2005:2 s. 102 ff.) ges en fyllig redogörelse för frågan om den nuvarande avgiftens karaktär i statsrättslig mening. Följande kan här nämnas. 
  
 5 
  
 I dagens modell anges radio- och  
  
 tv-avgiften 
  med ett nominellt belopp i lagen om finansi- ering av radio och TV i allmänhetens tjänst. 
  
 6 
  
 Uppgifterna om antalet hushåll i Sverige skiljer sig något mellan SCB (knappt 4,7 miljoner kosthushåll 2010) och RIKAB (drygt 4,4 miljoner hushåll 2011). Kosthushåll avser, enligt SCB:s definition, det hushåll som utgörs av alla personer som per den 31 december ett visst år bodde i samma bostad och hade gemensam hushållning. RIKAB använder sig sedan 
  
 2010 av uppgifter som tagits fram av Lantmäteriet/Skatteverket avseende det lägenhets- register som byggts upp och som omfattar samtliga bostäder i landet i beräkningen av avgiftsskolket. 
 209 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 SOU 2012:59 
  
 Av förarbetena till regeringsformen framgår bl.a. att skatt kan karakteriseras som ett tvångsbidrag till det allmänna utan direkt motprestation, medan med avgift vanligen förstås en penning- prestation som betalas för en specificerad motprestation från det allmänna (prop. 1973:90 s. 213). Även i vissa andra fall anses en penningpålaga ha karaktär av avgift. Gränsdragningen mellan skatt och avgift har belysts i ett flertal lagstiftningsärenden (se t.ex. prop 2003/04:145 s. 32 ff.). I nu angiven proposition sammanfattas det enligt följande. En pålaga kan godtas som avgift i den mån den utgör vederlag för åtgärder i myndighetsutövning som riktar sig direkt mot den avgiftsskyldige. En pålaga som utkrävs av alla som utför en viss verksamhet, oavsett om och i vilken mån de varit före- mål för någon direkt åtgärd från berörd myndighets sida, utgör däremot en skatt. 
 I litteraturen har som exempel på avgifter nämnts avgifter för prestationer som är omedelbart tillgängliga för allmänheten och som inte kan tillhandahållas i det enskilda fallet utan anlitande av offentligrättsliga maktmedel (t.ex.  
 tv-avgifter) 
  (se Strömberg 1999, s. 81). 
 Såvitt vi kan bedöma är frågan om den av oss föreslagna avgiften i statsrättslig mening är en skatt eller en avgift inte okomplicerad. Nuvarande radio- och  
 tv-avgift 
  anses i statsrättslig mening vara en avgift. Med vårt förslag finns en tydlig koppling mellan betalning av avgiften och tillgång till public  
 service-utbudet. 
  Samtidigt är det klart att förslaget innebär att också den som inte har en  
 Yu 
  tagare och inte tittar på tv eller lyssnar på radio, blir skyldig att betala. Det är fråga om en obligatorisk betalningsplikt som inte utlöser en förmån direkt kopplad till betalningen. Mot denna bak- grund är vår uppfattning att den nya radio- och  
 tv-avgiften 
  är att betrakta som en skatt. 
 Oavsett hur man ser på frågan menar vi att det finns goda skäl att behålla samma namn på avgiften. 
 7  
 Med begreppet avgift signalerar man bl.a. att det är medel som kommer att användas för ett specifikt ändamål. För tydlighets skull bör det nämnas att frågan om benämningen av pålagan (avgift eller skatt) i sig saknar betydelse för den statsrättsliga definitionen (prop. 1973:90 s. 219 f.). 
  
 7  
 Det finns många andra exempel på skatter som benämns avgifter, t.ex. socialförsäkrings- avgiften. 
 210 
  
 SOU 2012:59 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 Genom kopplingen till uttaget av andra skatter och avgifter som relateras till personers förvärvsinkomst blir det naturligt att Skatteverket får ansvara för uppbörden. Någon löpande hantering av handläggare behövs inte, enligt uppgift från Skatteverket. Någon helt ny del i  
 IT-systemen 
  behövs inte och med en enkel beräknings- modell som sällan ändras blir underhållskostnaden låg. Skatteverket uppskattar engångskostnaden vid införandet till knappt 2 miljoner kronor. Vad avser de löpande kostnaderna för uppbörden behöver närmare beräkningar göras. Skatteverket gör i ett underlag till kom- mittén en jämförelse med hanteringen av kyrkoavgiften för tros- samfund och kommer fram till en kostnad på fem kronor per person och år, vilket för alternativ A skulle innebära en kostnad på 34 miljoner kronor per år och för alternativ B 32 miljoner kronor per år. I och med att kostnaden för RIKAB:s verksamhet idag upp- går till knappt 160 miljoner kronor per år kan därmed cirka 125 miljoner kronor per år frigöras. 
 Som en följd kan RIKAB avvecklas. Staten bör därmed säga upp det avtal som finns mellan staten och RIKAB från 1989 när RIKAB tog över ansvaret för uppbörden av radio- och  
 tv-avgiften 
  samt avgiftskontroll från dåvarande Televerket. Av RIKAB:s bolagsord- ning framgår att om detta avtal upphör ska bolaget, om staten så påfordrar, omedelbart därefter träda i likvidation. När bolaget upp- löses ska, sedan bolagets skulder betalats och aktieägarna tillgodo- förts inbetalat aktiekapital, återstoden av bolagets tillgångar tillfalla staten. 
 Även avtalet gällande förvaltningen av rundradiomedlen bör sägas upp. Avtalet mellan staten och RIKAB om förvaltningen av distributionskontotet skulle ändå ha sagts upp i och med avveck- lingen av distributionskontot vid utgången av 2013. 
  
 6.4.1 
  
 Företag och andra juridiska personer 
  
 Bedömning 
 : Företag och andra juridiska personer bör inte omfattas av avgiftsskyldigheten. 
 Idag ska företag och andra juridiska personer som innehar  
 Yu 
  tagare betala radio- och  
 tv-avgift. 
  År 2011 uppgick avgifts- intäkterna från juridiska personer (44 000 stycken) till sammanlagt drygt 91,3 miljoner kronor. Företagen (36 700 stycken) bidrog 
 211 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 SOU 2012:59 
  
 med drygt 76,2 miljoner kronor vilket utgjorde drygt 1 procent av de totala intäkterna. 
 När kopplingen till innehav av  
 tv-mottagare 
  tas bort är det inte längre lika självklart, menar vi, att företag och andra juridiska per- soner ska betala en avgift. Radio och tv i allmänhetens tjänst är primärt just allmänhetens radio och tv och bl.a. företagare betalar redan en avgift som fysiska personer. 
 Om man som i Finland skulle ta ut en avgift av juridiska personer som driver näringsverksamhet utifrån omsättning skulle det, enligt Skatteverket, kräva ny lagstiftning som komplicerar regelverket, tvingar Skatteverket till stora förändringar i verkets system och ökar de administrativa kostnaderna. Det skulle i sådana fall vara bättre om avgiften beräknas på en befintlig skattebas, t.ex. underlag för arbetsgivaravgifter eller underlag för bolagsskatt, men även det leder till ett mer komplicerat regelverk och ökade administrations- kostnader. 
 För att motivera förändringarna i regelverket och de ökade admini- strationskostnaderna skulle intäkterna, enligt vår bedömning, behöva uppgå till ett betydligt högre belopp än dagens intäkter på cirka 76 miljoner kronor. I och med att företagen idag bidrar med en så liten del av finansieringen skulle en sådan förändring snarast få karaktären av en företagsbeskattning och inte en direkt finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst. 
 Av ovanstående skäl anser vi att företag och andra juridiska per- soner inte bör omfattas av avgiftsskyldigheten. 
  
 6.4.2 
  
 Ett konto i Riksgäldskontoret 
  
 Förslag:  
 Avgifterna redovisas mot inkomsttitel på stats- budgetens inkomstsida och placeras på ett räntebärande konto i Riksgäldskontoret. Kammarkollegiet förvaltar kontot och betalar ut medlen till programföretagen i enlighet med riksdagens beslut. 
 Vi har ovan diskuterat frågan om den individuella radio- och tv- avgiften i statsrättslig mening är att betrakta som en avgift eller en skatt och gjort bedömningen att pålagan i statsrättslig mening närmast är att betrakta som en skatt. 
 Enligt budgetlagen (2011:203) ska skatter budgeteras och redo- visas mot inkomsttitel (3 kap. 6 §). I förarbetena (prop. 2010/11:40 
 212 
  
 SOU 2012:59 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 s. 37) skriver regeringen att budgetering och redovisning av skatteinkomster vid sidan av statens budget ska  inte komma ifråga även om de är avsedda för ett bestämt ändamål. På så sätt samlas information om statens skatteinkomster vilket underlättar överblicken över statens inkomster. I och med att dagens avgifts- inkomster inte redovisas mot inkomsttitel skulle detta innebära en förbättring ur transparenssynpunkt gentemot riksdag och allmän- het. Det påverkar inte heller medelstilldelningen som, enligt vår bedömning, utgör den del av finansierings- och uppbördsmodellen där det kan finnas viss risk för otillbörlig politisk styrning. 
 I propositionen redogör regeringen vidare för hur statens inkomster ska hanteras. En viktig princip är principen om bud- getens enhet och att specialbudgetar inte ska finnas vid sidan av budgeten, den s.k. fullständighetsprincipen. En annan princip är den om budgetens universalitet, den s.k. bruttoprincipen, som innebär att statens samlade inkomster och utgifter bör redovisas i budgeten med sina bruttobelopp. Av förarbetena till regerings- formen (RF) (prop. 1973:90 s. 332) framgår det att dessa principer bör vara vägledande vid utformningen av statens budget men att undantag från principerna behöver göras. Enligt 9 kap. 3 § RF kan riksdagen besluta att statens inkomster får tas i anspråk för bestämda ändamål på annat sätt än genom beslut om anslag. Då sker en special- destination av inkomster till ett visst ändamål. Idag finns det ett fåtal exempel på när skatter specialdestineras antingen över anslag eller genom en hantering utanför statsbudgetens utgiftssida. 
 År 2007 föreslog regeringen (prop. 2006/07:109) att trängsel- skatt skulle tas ut i Stockholm. Regeringen föreslog att en fond skulle inrättas i Riksgäldskontoret för överföring av intäkterna från trängselskatten till investeringar i infrastruktur. 
 Regeringens modell innebar att inkomsterna skulle redovisas mot en inkomsttitel på statsbudgeten. Ett nytt anslag för administrations- och systemkostnader skulle anvisas. De inkomster som återstår efter avdrag för administrations- och systemkostnaderna skulle över- föras via ett annat anslag till ett konto i Riksgäldskontoret. Medlen på kontot skulle sedan användas för investeringar i väginfrastruktur i Stockholmsområdet. 
 Finansutskottet (bet. 2006/07:FiU20) ansåg att det gick att uppnå regeringens syfte – att medlen från trängselskatten skulle användas för väginvesteringar i Stockholmsområdet – på ett budgetmässigt enklare och tydligare sätt än det som regeringen föreslog. Något konto i Riksgäldskontoret öppnades inte. I stället ansåg utskottet att medel 
 213 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 SOU 2012:59 
  
 för de aktuella väginvesteringarna skulle anvisas i vanlig ordning på Vägverkets anslag för väghållning i samband med att investering- arna genomförs. 
 Även denna hantering innebar en form av specialdestinering. Utskottet underströk därför i sitt betänkande att huvudprincipen är att statsbudgetens medel inte ska specialdestineras och att den koppling som görs mellan trängselskattens intäkter och anslagen till väginvesteringar utgör ett undantag från denna princip. 
 Andra exempel på specialdestinerade skatter är de som genom avräkning förs till olika fonder (inkomsttyp 1640), t.ex. insätt- ningsgarantiavgifter, avgifter till kärnavfallsfonden och kväveoxid- avgifter. 
 8 
  
 Avgifterna för insättningsgarantin betalas av de institut som är anslutna till garantin. Avgifterna placeras i en fond som förvaltas av Kammarkollegiet på uppdrag av Riksgäldskontoret. Placeringarna görs i statsobligationer och på ett räntebärande konto i Riksgäldskontoret. 
 Avgifter till Kärnavfallsfonden betalas av den som har tillstånd att inneha eller driva en kärnkraftsreaktor. Avgifterna ska bl.a. finansiera kostnader för att ta hand om använt kärnbränsle och annat radioaktivt avfall, kostnader för en säker avveckling och riv- ning av kärnkraftsverken samt kostnader för forskning och utveck- ling i samband med detta. Avgiften beräknas utifrån förväntade kostnader. En del av medlen används löpande av kärnkrafts- företagen för sådana kostnader som syftar till en säker hantering och slutförvaring av det använda kärnbränslet. Återstående medel fonderas för framtida behov. 
 Vi anser att det finns starka skäl varför riksdagen bör besluta om en specialdestination även i fallet med den individuella radio- och  
 tv-avgiften 
  samt att avgifterna bör föras till och betalas ut från ett räntebärande konto i Riksgäldskontoret och inte föras upp på ett anslag på statsbudgetens utgiftssida. Nedan redogör vi för dessa skäl. 
  
 Statsmakterna har gjort stora ansträngningar för att värna programföretagens oberoende gentemot staten, bl.a. genom en särskild ägarform, ramvillkor för hela tillståndsperioden 
  
 8  
 Avgifterna betraktas i statsrättslig mening som skatter eftersom de inte leder till någon direkt förmån kopplad till betalningen. Batterifonden har från och med 2009 inte några intäkter utöver ränteintäkterna från Riksgäldskontoret. 
 214 
  
 SOU 2012:59 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 och en särskild finansieringsmodell som idag inte redovisas på vare sig statsbudgetens inkomst- eller utgiftssida. 
  
 Tidigare utredningar har pekat på att en hantering av medels- tilldelningen över statsbudgeten leder till en närmare kopp- ling till statsmakterna. Även om det egentligen, oavsett finansi- erings- och uppbördsmodell, är riksdagen som beslutar om vem som ska betala, hur stor avgiften/skatten ska vara, hur upp- börden och tilldelningen till programföretagen ska ske, så bör man erkänna den effekt som i praktiken ligger i att inte hantera public  
  
 service-företagens 
  medelstilldelning på stats- makternas främsta finanspolitiska instrument. 
  
 Ett anslag på statsbudgetens utgiftssida leder till ettåriga beslut om medelstilldelningen till programföretagen även i det fall riksdagen fattar ett s.k. riktlinjebeslut i början av till- ståndsperioden. Vi menar att det är negativt för program- företagens oberoende och förordar därför fleråriga beslut (se kapitel 7), vilket möjliggörs genom en hantering utanför stats- budgetens utgiftssida. Medelstilldelningen till programföretagen blir därmed inte en del av den årliga budgetprocessen. 
  
 Om medlen hanteras utanför statsbudgetens utgiftssida blir medelstilldelningen till programföretagens mindre känslig för det statsfinansiella läget i och med att medlen inte omfat- tas av utgiftstaket. 
  
 I samband med beslut om medelstilldelningen till pro- gramföretagen för budgetåret 1994/95 beslutade riksdagen om en besparing på medelstilldelningen till program- företagen. Regeringen konstaterade i budgetpropositionen för budgetåret 1994/95 att i rådande ekonomiska läge, då det ställs krav på omfattande minskningar av den statliga konsumtionen, är det naturligt att motsvarande krav ställs på de radio- och  
 TV-företag 
  som finansieras med offentlig- rättsliga avgifter (prop. 1994/95:100 bil. 12). Sammanlagt minskades medelstilldelningen med cirka 630 miljoner kronor (i 1997 års prisläge) under åren  
 1995–1998. 
  Samtidigt fördes intäkterna från TV4:s koncessionsavgifter, som dittills gått till rundradiokontot, in i statsbudgeten (SOU 2000:55 
 s. 47). 
 Denna typ av åtgärder vid en allvarlig ekonomisk kris går det inte att gardera sig emot. Därvidlag spelar det ingen roll 
 215 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 SOU 2012:59 
  
 vilken typ av finansierings- och uppbördsmodell stats- makterna beslutar om. Vi anser dock att medelstilldelningen till programföretagen bör tryggas i så stor utsträckning som möjligt. 
 Sammanfattningsvis anser vi att det finns starka skäl att även i framtiden specialdestinera radio- och  
 tv-avgiften, 
  oavsett om den i statsrättslig mening betraktas som en skatt eller en avgift, och att intäkterna, liksom idag, bör placeras på och betalas ut från ett särskilt konto i Riksgäldskontoret. 
 Skatteverket bör löpande redovisa avgiftsinkomsterna mot en inkomsttitel under inkomsttypen 9000 Löpande redovisade skatter m.m. och månadsvis föra över medel via statens central- konto till ett räntebärande konto i Riksgäldskontoret (rundradio- kontot). En kredit bör, liksom idag, kopplas till kontot. Avgifts- inkomsten kommer att vara preliminär tills slutlig skatt fastställs. Detta innebär att en justering av avgiftinkomsterna behöver göras när slutlig skatt fastställts (på samma sätt som gäller för exempelvis kyrkoavgiften). 
 I samband med att budgetåret avslutas nollställs inkomsterna i inkomsttyp 9000. För att öka transparensen på statens budget bör regeringen redovisa inkomsterna från radio och  
 tv-avgiften, 
  liksom ovan nämnda fonder, under inkomsttypen 1000 Statens skatte- inkomster samt som en avräkning under inkomsttypen 7000 Avräk- ningar m.m. i anslutning till skattesystemet. Genom att inkomster och avräkningar på detta sätt redovisas mot olika inkomsttitlar kommer en tydlig bruttoredovisning på budgetens inkomstsida att ske (jfr prop. 2010/11:40 s. 37). 
 Med tanke på den särställning radio och tv i allmänhetens tjänst har bedömer vi att risken för spridningseffekter till andra inkomster är mycket liten. 
 Kammarkollegiet, som har till uppgift att tillhandahålla service inom det statliga området, främst avseende ekonomi, juridik, kapital- förvaltning, riskhantering och administration, bör få i uppdrag att sköta förvaltningen av kontot samt utbetalningarna till program- företagen. 
 9  
 Kammarkollegiet bör även få i uppdrag att förvalta och 
  
 9  
 Idag sker förvaltningen av rundradiomedlen i två steg. De avgifter som inbetalas dagligen placeras av RIKAB på räntebärande konto i bank. Detta bankkonto töms den 7:e varje månad och Mccann överförs till Riksgäldskontoret. RIKAB:s styrelse tog för cirka tio år sedan beslut om att avgiftsmedlen endast får placeras i de alternativ som erbjuds av Riksgäldskontoret. 
 216 
  
 SOU 2012:59 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 betala ut medel från det momskompensationskonto som vi redogör för i kapitel 8. Kammarkollegiet gör den preliminära bedömningen att kostnaden för denna hantering kommer att uppgå till högst 100 000 kronor per år. 
  
 6.4.3 
  
 För- och nackdelar med en individuell radio- och tv- avgift 
  
 Vi anser att den modell vi föreslår framför allt har följande fördelar: 
  
 Avgiften är inte kopplad till en viss teknisk utrustning (jfr avsnitt 6.3). 
  
 I princip alla vuxna bidrar till finansieringen av public service. 
  
 Modellen behåller kopplingen mellan avgiftsbetalarna och programföretagen genom att det blir tydligt att avgiften tas ut för att finansiera programföretagens verksamhet. 
  
 Hanteringen på ett konto i Riksgäldskontoret, som bl.a. gör att medelstilldeningen till programföretagen kan bli flerårig (se kapitel 7), borgar för ett fortsatt starkt oberoende för radio och tv i allmänhetens tjänst. 
  
 Modellen är mer rättvis än dagens modell i och med att 
  
 o 
  
 avgiftsskolket, som idag uppgår till drygt 12 pro- cent, försvinner, 
  
 o 
  
 cirka 2,6 miljoner ensamboende och ensamstående med barn (SCB) får som regel en lägre avgift än hushåll med två eller flera vuxna, och 
  
 o 
  
 de som inte har någon inkomst och de med mycket låga inkomster betalar ingen eller en lägre avgift. En stor majoritet betalar ändå full avgift. 
  
 Modellen leder till en stabil, trygg och förutsägbar inkomst för public service. 
  
 Modellen är relativt billig att administrera. Enligt Skatteverkets och Kammarkollegiets preliminära beräkningar kommer kost- naden för administrationen att uppgå till cirka 34 miljoner kronor om året. 
  
 Modellen är enkel och transparent. 
  
 217 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 SOU 2012:59 
  
 Enskilda behöver inte anmäla/avanmäla  
  
 tv-innehav, 
  betala radio- och  
 tv-avgift 
  i särskild ordning och i vissa fall redogöra för sina levnadsförhållanden. 
  
 Administrationskostnaderna för  
  
 tv-handlare 
  försvinner i och med att de inte behöver skicka in uppgifter på försålda tv- mottagare till RIKAB. 
  
 Kronofogdemyndigheten och domstolarna kommer inte längre ha några merkostnader för hanteringen av radio- och  
  
 tv-avgifter 
  (se avsnitt 6.3.1). 
 Vi anser att vårt förslag kan ha följande nackdelar: 
  
 Programföretagen förlorar den koppling till  
  
 tv-tittarna 
  och radiolyssnarna som nuvarande modell ger genom ett eget dotterbolag. 
  
 De som inte alls tar del av programföretagens verksamhet tvingas betala för något de inte efterfrågar. (Detta gäller dock i princip även idag i och med att radio- och  
  
 tv-avgiften 
  är obligatorisk för alla som innehar en  
 tv-mottagare 
  oavsett om man utnyttjar public  
 service-företagens 
  tjänster eller inte.) 
  
 En övervägande andel av cirka 2 miljoner hushåll, som enligt SCB har två eller flera personer över 18 år, kommer sannolikt att få en högre avgift än idag. Storleken på avgiften beror på personernas beskattningsbara inkomst. 
  
 Kiruna kommun förlorar en förhållandevis stor arbetsgivare i och med att RIKAB:s verksamhet avvecklas. 
  
 Vid en sammantagen bedömning menar vi att fördelarna med denna modell klart överväger nackdelarna och att modellen i sin helhet är att föredra framför dagens modell. Vi menar att oberoendet och friheten från politisk styrning inte påverkas av de förändringar som tas upp i det här kapitlet. Genom det förslag på modell för medels- tilldelning som vi beskriver i nästa kapitel bör det snarare öka. Modellen ger en trygg, förutsägbar och stabil finansieringskälla och vi tror att den kan få hög legitimitet hos medborgarna, inte minst eftersom den är mer kostnadseffektiv än nuvarande modell samtidigt som den är mer rättvis i och med att avgiftsskolket försvinner, ensamboende och ensamstående med barn som regel betalar en lägre avgift än hushåll med flera vuxna och de som inte har någon 
 218 
  
 SOU 2012:59 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 inkomst eller en mycket låg inkomst betalar ingen eller en lägre avgift. 
  
 6.5 
  
 Övriga alternativ 
  
 I det här avsnittet redogör vi för tre andra alternativ som vi har övervägt för- och nackdelarna med: s.k. hushållsavgift, radio- och  
 tv-avgift 
  kopplad till fastighetsinnehav och anslagsfinansiering. 
  
 6.5.1 
  
 Hushållsavgift 
  
 I Tyskland beslutade man under hösten 2011 att 2013 övergå till en radio- och  
 tv-avgift 
  (rundfunkbeitrag) utan koppling till innehav av radio- eller  
 tv-utrustning. 
  Den hittills gällande modellen innebär en radio- och  
 tv-avgift 
  som kopplas till innehav av en viss utrust- ning, liknande den vi har i Sverige. 
 Avgiften ska betalas av innehavaren av en bostad. Innehavaren är en vuxen person som bor i bostaden själv. Endast en avgift per bostad ska erläggas. En rad undantag görs bl.a. för personer som lever på olika typer av bidrag och för personer som är döva och blinda. Personer med en viss grad av syn- och hörselnedsättning eller annan typ av funktionsnedsättning betalar en tredjedel av avgiften. Avgiften uppgår till 17,98 euro per månad. 
 Även företag ska betala avgiften. Hur många bestäms av antalet anställda. Företag med upp till 8 anställda betalar t.ex. en tredjedels avgift medan företag med mer än 20 000 anställda betalar 180 avgifter (www.rundfunkbeitrag.de). 
 Den tyska modellen är, som antyds ovan, relativt komplicerad och riskerar att leda till gränsdragningsproblem och ett ökat antal ärenden som prövas i domstol. I Sverige skulle man kunna införa en enklare modell. 
 Enligt uppgifter från RIKAB skulle regelverket för en ny avgift utan koppling till innehav av viss utrustning kunna baseras på nuvarande regler i lagen (1989:41) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst. Regeln om innehav av  
 tv-mottagare 
  enligt 2 § och 2 a § tas bort. Som en konsekvens av att avgiften inte baseras på ett innehav av en  
 tv-mottagare 
  kan avgiftskontrollen avskaffas. 
 Avgiftsskyldigheten skulle, liksom idag, kopplas till hushåll. En avgift skulle betalas av varje hushåll. De personer som är folkbok- 
 219 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 SOU 2012:59 
  
 förda på samma adress och som har en familjegemenskap anses ingå i ett hushåll i enlighet med dagens 3 §. Avanmälan meddelas till RIKAB om den betalande i hushållet flyttar till annan adress (folk- bokför sig där) och avgift betalas på adressen eller om personen avlider. Detta skulle innebära en modifiering av dagens 11 §. 
 Samma undantag som idag skulle kunna fortsätta att gälla: 
  
 anställd vid utländsk beskickning (i enlighet med dagens 6 §), 
  
 personer boende på särskilt boende (i enlighet med dagens 3 §), och 
  
 studenter folkbokförda hos föräldrar (i enlighet med dagens 3 §). 
  
 Andra undantag är också möjliga att göra. Exempelvis skulle man kunna undanta samtliga företag eller företag av en viss storlek från att betala avgiften. 
 I övrigt skulle samma regelverk vad gäller påminnelseavgifter, obetalda avgifter till Kronofogdemyndigheten, möjlighet till efter- gift, möjlighet till prövning i förvaltningsdomstol m.m. kunna fort- sätta att gälla. 
 Vår bedömning är att även denna avgift i statsrättslig mening skulle övergå till att betraktas som en skatt (se avsnitt 6.4). Trots det skulle det vara naturligt att det är RIKAB och inte Skatteverket som får ansvaret för att sköta uppbörden eftersom uppbörden alltjämt skulle behöva hanteras genom fakturering. Såvitt vi har kunnat bedöma skulle det vara möjligt. För RIKAB skulle en över- gång till en sådan här modell inte innebära några större svårigheter, medan det skulle innebära ett helt nytt sätt att arbeta för Skatteverket. 
 RIKAB gör bedömningen att ovanstående modell skulle inne- bära betydligt lägre kostnader jämfört med hanteringen av dagens radio- och  
 tv-avgift. 
  Kostnader för avgiftskontroll, kundrekryter- ing och marknadsföring skulle i stort sett bortfalla helt. Endast en mindre budget skulle krävas för att uppfylla viss informa- tionsverksamhet. Företagets kundtjänst skulle förmodligen kunna minskas avsevärt. Omfattningen av denna minskning är dock bero- ende av hur regelverket i detalj utformas avseende t.ex. undantag, rabatter etc. Behovet av administrativa stödfunktioner, t.ex. IT och personal, skulle också minska till följd av färre medarbetare, användare och system samt mindre komplexa databearbetningar. 
 220 
  
 SOU 2012:59 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 Kostnader för fakturering, hantering av betalningar, påminnelser och indrivning skulle öka initialt genom att det är fler hushåll som kommer att faktureras. Denna merkostnad skulle dock kunna upp- vägas av att faktureringen skulle kunna ske två gånger per år jäm- fört med dagens fyra gånger per år. Ytterligare en möjlighet till att sänka kostnaderna är att sända ut flera inbetalningsavier endast en gång per år. 
 Endast en liten del av befolkningen har inte någon folkbok- föringsadress och skulle av den anledningen kunna skolka från att betala hushållsavgiften. Det finns dock andra hushåll som liksom idag inte skulle betala den fakturerade avgiften. Dessa ärenden skulle, efter ett par påminnelser, lämnas över till Kronofogdemyndigheten för indrivning. I och med att antalet fakturerade hushåll skulle öka är det troligt att även antalet ärenden hos Kronofogdemyndigheten skulle öka. I början av juni 2012 uppgick antalet gäldenärer hos Kronofogdemyndigheten med skuld avseende radio- och  
 tv-avgift 
  till cirka 109 000, enligt uppgift från myndigheten. Antalet obetalda radio- och  
 tv-avgifter 
  uppgick till knappt 890 000. 
 RIKAB uppskattar att ett regelverk utan koppling till innehav av  
 tv-mottagare 
  skulle minska de årliga administrationskostnaderna med  
 55–60 
  procent, motsvarande  
 90–100 
  miljoner kronor. 
 Avgiftsinkomsterna skulle i detta alternativ kunna hanteras på samma sätt som med en individuell avgift, dvs. redovisas mot inkomsttitel men placeras på ett konto i Riksgäldskontoret. Eftersom det endast är myndigheter som kan redovisa inkomster mot inkomst- titel skulle Kammarkollegiet kunna få i uppdrag att sköta redovis- ningen av inkomsterna mot inkomsttitel. 
 För- och nackdelar med en hushållsavgift 
 Vi anser att denna modell framför allt har följande fördelar: 
  
 Avgiften är inte kopplad till en viss teknisk utrustning. 
  
 Avgiftsskolket, som idag uppgår till drygt 12 procent, för- svinner. 
  
 RIKAB är ett dotterbolag till programföretagen. Det gör att uppbörden indirekt sköts av programföretagen själva vilket har betydelse för att visa på oberoendet från staten. 
  
 221 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 SOU 2012:59 
  
 Modellen liknar dagens modell genom att principen ett hus- håll – en radio- och  
  
 tv-avgift 
  behålls vilket kan underlätta 
 övergången. 
  
 Enskilda behöver inte anmäla och avanmäla  
  
 tv-innehav. 
  
 Administrationskostnaderna för  
  
 tv-handlare 
  försvinner i och med att de inte behöver skicka in uppgifter på försålda tv- mottagare till RIKAB. 
  
 Kostnaderna för uppbörden blir lägre än för dagens modell. RIKAB uppskattar att de årliga administrationskostnaderna kan sänkas med  
  
 55–60 
  procent. 
  
 Modellen leder till en stabil, trygg och förutsägbar inkomst för public service. 
  
 Modellen är relativt enkel och transparent. 
  
 Antalet ärenden som prövas i domstol skulle, enligt RIKAB, kraftigt minska eftersom frågor kopplat till påförande av avgift för innehav av utrustning och avanmälan vid upp- hörande av innehav skulle försvinna. 
  
 Vi anser att denna modell framför allt har följande nackdelar: 
  
 Det finns ingen anledning till varför just enheten hushåll ska betala en radio- och  
  
 tv-avgift 
  när kopplingen till innehav av  
 tv-mottagare 
  tas bort. 
  
 Kostnaden för uppbörden är fortfarande relativt hög. RIKAB uppskattar kostnaden till mellan 60 och 70 miljoner kronor om året. 
  
 Hushållsdefinitionen kommer att vara densamma som idag vilket kommer leda till en del gränsdragningsproblem som även i framtiden kommer att behöva avgöras i domstol. 
  
 Enpersonshushåll och ensamstående föräldrar betalar samma avgift som hushåll med flera vuxna, vilket kan upplevas som orättvist. 
  
 Viss administration för hushållen kommer att kvarstå. 
  
 De som inte alls tar del av programföretagens verksamhet tvingas betala för något de inte efterfrågar. (Detta gäller dock i princip även idag i och med att radio- och  
  
 tv-avgiften 
  är 
 222 
  
 SOU 2012:59 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 obligatorisk för alla som innehar en  
 tv-mottagare 
  oavsett om man utnyttjar public  
 service-företagens 
  tjänster eller inte.) 
  
 Antalet ärenden som överförs till Kronofogdemyndigheten kommer sannolikt att öka i och med att antalet hushåll som ska betala ökar. 
  
 Vid en sammantagen bedömning anser vi inte att denna modell är att föredra framför den modell som vi föreslår. 
  
 6.5.2 
  
 Radio- och  
  
 tv-avgift 
  kopplad till fastighetsinnehav 
 Skatteverket gjorde hösten 2011 kommittén uppmärksam på att skyldigheten att betala radio- och  
 tv-avgift 
  skulle kunna kopplas till skyldigheten att betala kommunal fastighetsavgift för bostäder (dnr Ku 2011:05/2011/46). 
 Skatteverket konstaterade i sin skrivelse att det stora flertalet av hushållen idag har tillgång till en  
 tv-mottagare 
  och att de därmed ska betala radio- och  
 tv-avgift. 
  Ett hushåll är vanligtvis synonymt med en bostad varför avgiftsskyldigheten skulle kunna kopplas till ägaren av en bostad. Kommunal fastighetsavgift ska betalas för varje småhus, ägarlägenhet och bostadslägenhet i ett hyreshus. 
 Skatteverket beslutar för varje år om debitering av kommunal fastighetsavgift. Det är den som i Skatteverkets register är antecknad som ägare till fastigheten den 1 januari ett visst år som får underlaget förtryckt i sin deklaration. Skatteverket skulle därför kunna hantera en radio- och  
 tv-avgift 
  för samma personkrets och innehav av bostäder som medför skyldighet att betala kommunal fastighets- avgift. Därmed skulle anmälan av innehav av  
 tv-mottagare 
  kunna tas bort. Skatteverket påpekar att förslaget skulle innebära en betydande rationalisering och förbättrad uppbördseffektivitet i och med att Skatteverket skulle kunna hantera debitering och uppbörd av radio- och  
 tv-avgiften. 
  
 För 2010 fanns det, enligt Skatteverket, cirka 4,7 miljoner bostäder som låg till grund för att debitera kommunal fastighetsavgift (2,2 mil- joner småhus och 2,5 miljoner bostadslägenheter). 
 223 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 SOU 2012:59 
  
 För- och nackdelar med en avgift kopplad till fastighetsinnehav 
 Vi anser att denna modell framför allt har följande fördelar: 
  
 Avgiften är inte kopplad till en viss teknisk utrustning. 
  
 Det finns en redan fungerande uppbördsmodell för de kom- munala fastighetsavgifterna som radio- och  
  
 tv-avgiften 
  skulle kunna kopplas till. 
  
 Modellen är relativt billig att administrera. Skatteverket upp- ger i sin skrivelse att förslaget innebär en betydande rationaliser- ing och förbättrad uppbördseffektivitet. 
  
 Avgiftsskolket, som idag uppgår till drygt 12 procent, för- svinner. 
  
 Enskilda behöver inte anmäla och avanmäla  
  
 tv-innehav. 
  
 Administrationskostnaderna för  
  
 tv-handlare 
  försvinner i och med att de inte behöver skicka in uppgifter på försålda tv- mottagare till RIKAB. 
  
 Modellen leder till en stabil, trygg och förutsägbar inkomst för public service. 
  
 Modellen är enkel och transparent. 
  
 Vi anser att denna modell framför allt har följande nackdelar: 
  
 Programföretagen förlorar den koppling till  
  
 tv-tittarna 
  och radiolyssnarna som nuvarande modell ger genom ett eget dotterbolag. 
  
 Som framgår av avsnitt 6.4 anser vi att det är viktigt att behålla en nära koppling mellan de som direkt eller indirekt har nytta av programföretagens verksamhet och betalningen för densamma. Med Skatteverkets förslag skulle ägarna till hyresfastigheter bli avgiftsskyldiga i förhållande till antalet bostadslägenheter. Hyresvärdarna skulle i sin tur troligtvis begära att utgifterna för radio- och  
  
 tv-avgifterna 
  ska belasta hyresgästerna genom en höjning av hyran. Hyresgästerna skulle då endast indirekt betala radio- och  
 tv-avgiften. 
  Möj- ligheten att höja hyran och tydliggöra att en del av hyran går till radio- och  
 tv-avgiften 
  skulle bli en fråga som får hanteras av parterna på hyresmarknaden. Förslaget skulle få liknande följder för bostadsrättsföreningar. 
 224 
  
 SOU 2012:59 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 Förslaget tar inte hänsyn till om en person är ägare av flera fastigheter/delar av fastigheter eller hyr flera lägenheter och därmed får betala flera radio- och  
  
 tv-avgifter. 
  Innehav av flera bostäder skulle innebära en skyldighet att betala flera radio- och  
 tv-avgifter. 
  Enligt uppgift från Skatteverket ägde knappt 384 000 personer minst 2 fastigheter (hela fastigheten eller en del av fastigheten) 2010 medan drygt 5 700 personer ägde minst 4 fastigheter (hela fastigheten eller en del av fastig- heten). Som mest ägde en person 30 fastigheter. 
  
 Förslaget tar inte hänsyn till om lägenheter står tomma. En avgift utgår per bostad oavsett om lägenheter står tomma vilket tidvis är fallet i vissa delar av Sverige. 
  
 Förslaget tar inte hänsyn till antalet personer som bor i bostaden. Som framgår av avsnitt 6.4 anser vi att det är rimligt att radio- och  
  
 tv-avgiften 
  är individuell så att en person betalar lika mycket oavsett med hur många människor han eller hon väljer att dela hushåll med. 
  
 De som inte alls tar del av programföretagens verksamhet tvingas betala för något de inte efterfrågar. (Detta gäller dock i princip även idag i och med att radio- och  
  
 tv-avgiften 
  är obligatorisk för alla som innehar en  
 tv-mottagare 
  oavsett om man utnyttjar public  
 service-företagens 
  tjänster eller inte.) 
  
 Kiruna kommun förlorar en förhållandevis stor arbetsgivare i och med att RIKAB:s verksamhet avvecklas. 
  
 Vid en sammantagen bedömning anser vi inte att denna modell är att föredra framför den modell som vi föreslår. 
  
 6.5.3 
  
 Anslagsfinansiering 
  
 När man i tidigare utredningar diskuterat en finansiering över statsbudgeten är det en form av vanlig skattefinansiering som avsetts. Det betyder att programföretagens verksamhet skulle finansieras på samma sätt som exempelvis statliga myndigheter med en del av statens samlade inkomster över ett anslag på stats- budgetens utgiftssida. 
 Fördelarna skulle framför allt vara att administrationskost- naderna blir låga, att medelstilldelningen till programföretagen lätt 
 225 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 SOU 2012:59 
  
 kan jämföras med medelstilldelningen till annan verksamhet som finansieras med statliga medel och att statsbudgeten blir mer full- ständig. Som vi nämnde ovan är huvudprincipen att statsbudgetens medel inte ska specialdestineras. 
 Förespråkare för detta alternativ menar att det finns många andra verksamheter som behöver ha och de facto har en hög grad av oberoende, t.ex. Riksrevisionen, Justitieombudsmännen (JO), högskolor och universitet samt vissa kulturinstitutioner som Kungliga Dramatiska Teatern och Kungliga Operan, trots att de finansieras över anslag på statsbudgeten (se t.ex. Statskontorets och Ekonomi- styrningsverkets remissvar på betänkandet Kontinuitet och för- ändring [SOU 2008:64]). Det finns dock, menar vi, väsentliga skill- nader både i organisation och uppdrag mellan programföretagen och dessa myndigheter och bolag. 
 Genom ett grundlagsskyddat oberoende har Riksrevisionen ett starkt mandat att granska statliga myndigheter och verksamheter. Riksrevisionen är dock en del av riksdagens kontrollmakt och de tre riksrevisorerna utses av riksdagen. 
 JO väljs av riksdagen för att kontrollera att myndigheter och deras tjänstemän följer gällande lagar och andra författningar i sin verksamhet. Ombudsmännen kontrollerar detta genom att pröva och utreda klagomål från allmänheten och genom att göra inspek- tioner hos myndigheter och genomföra andra undersökningar på eget initiativ. 
 Universitet och högskolor har också, historiskt sett, alltid varit en del av staten. Regeringen utser ordföranden och flera ledamöter i högskolornas styrelser. År 2008 utreddes verksamhetsformerna för statliga universitet och högskolor (SOU 2008:104). Utgångs- punkten för förslagen skulle, enligt direktiven, vara att lärosätenas självbestämmande ska öka samtidigt som statens intresse av att kunna styra och kontrollera för staten viktiga delar av verksam- heten skulle tillgodoses. 
 När det gäller de kulturinstitutioner som bedrivs i bolagsform ägs bolagen av staten och styrelseledamöterna utses av regeringen. 
 För att skapa ett vederbörligt avstånd mellan programföretagen och statsmakterna har statsmakterna, som vi nämnde i avsnitt 6.4.2, vidtagit en rad långtgående åtgärder bl.a. genom skapandet av en särskild ägarform, ramvillkor för hela tillståndsperioden och en sär- skild finansierings- och uppbördsmodell. Ingen annan verksamhet har denna form av särställning. 
 226 
  
 SOU 2012:59 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 Vårt uppdrag har varit att föreslå en finansierings- och upp- bördsmodell som med fortsatt hög legitimitet och största möjliga oberoende och frihet från politisk styrning för programföretagen ger en trygg, förutsägbar och stabil finansiering. Av skäl som fram- går i avsnitt 6.3.2 anser vi inte att radio och tv i allmänhetens tjänst bör finanseras över ett anslag på statsbudgetens utgiftssida. Därutöver skulle en finansiering av programföretagens verksamhet med en del av statens samlade inkomster inte ge den nära koppling mellan programföretagen och deras uppdragsgivare, allmänheten, som vi anser är viktig för legitimiteten för radio och tv i allmän- hetens tjänst. 
  
 6.5.4 
  
 Slutord 
  
 Vi vill avslutningsvis understryka att vårt förslag till ny finansi- erings- och uppbördsmodell ska ses som en helhet. Det skulle vara olyckligt om statsmakterna exempelvis skulle välja att övergå till en individuell avgift men hantera medelstilldelningen över ett anslag på statsbudgetens utgiftssida. 
 Vi är medvetna om att vårt förslag delvis är ett avsteg från de principer som gäller för hur statens inkomster ska hanteras (se avsnitt 6.4.2). Regeringsformen öppnar dock upp för denna möjlighet. Vi menar att public service är ett område där det är motiverat att göra ett sådant avsteg givet public service särställning. Som vi skrev ovan gör vi bedömningen att risken för spridningseffekter till andra statliga inkomster är mycket liten. Vi vill också betona att förslaget leder till en förbättring i förhållande till principerna för hur statens inkomster ska hanteras i och med att inkomsterna kommer att redovisas på statsbudgetens inkomstsida. 
 Om statsmakterna i stället väljer att ha kvar nuvarande modell bör man överväga en modernisering av modellen. Följande aspekter bör då ingå. 
 För att öka programföretagens incitament att minska avgifts- skolket bör man överväga att införa en direktfinansiering. Det skulle innebära att riksdagen fastställer avgiftsnivån och RIKAB tar in avgifterna som tillfaller programföretagen direkt utan att passera rundradiokontot (se SOU 2005:2 och SOU 2008:64). 
 För det andra bör man överväga att ändra begreppet  
 Yu 
  tagare i lagen om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst så att det får en något vidare innebörd. Som vi redogjorde för ovan 
 227 
  
 Framtidens radio- och  
 tv-avgift 
  
 SOU 2012:59 
  
 framgår det av förarbetena till lagen att det med  
 tv-program 
  avses ett samlat schemalagt programutbud i form av hela program- tjänster, t.ex. hela SVT1:s eller hela Kanal 5:s utbud. Det framgår vidare att utsändning av vissa utdrag, t.ex. enskilda program eller programinslag, inte omfattas. 
 För det tredje bör man överväga att se över den bötesnivå som gäller om man inte betalar radio- och  
 tv-avgiften. 
  Idag är böterna lägre än själva avgiften. 
 228 
  
 7 
  
 Medelstilldelningen till programföretagen 
  
 Som vi nämnde i föregående kapitel behandlas den del av finansi- erings- och uppbördsmodellen som avser medelstilldelningen till programföretagen i det här kapitlet. Därutöver tar vi ställning till hur de ekonomiska ramarna för programföretagens verksamhet bör se ut under kommande tillståndsperiod samt utreder om sam- arbetet mellan SR, SVT och UR bör fördjupas i syfte att uppnå en ökad produktivitet och effektivitet och om det finns skäl att för- ändra bolagens roll och uppdrag i detta hänseende. 
  
 7.1 
  
 Beslut om medelstilldelning 
  
 Inför varje ny tillståndsperiod fattar riksdagen ett riktlinjebeslut om medelstilldelningen till programföretagen kommande period. Grundprincipen är att de ekonomiska förutsättningarna för pro- gramföretagen ska ligga fast under hela tillståndsperioden. Trots det fattar riksdagen årliga beslut om medelstilldelningen för det kommande året till SR, SVT och UR på basis av regeringens förslag i budgetpropositionen för respektive år. Detta sker även om medlen till programföretagen inte ingår i statsbudgeten. 
 Som grund för regeringens förslag till riksdagen lämnar program- företagen enligt anslagsvillkoren senast den 1 mars varje år ett budget- underlag till Regeringskansliet (Kulturdepartementet). Underlaget ska innehålla redovisningar av den genomförda verksamheten samt redovisningar av programföretagens planer för verksamheten. Även en redovisning av Radiotjänst i Kiruna AB:s (RIKAB) verksamhet ska bifogas budgetunderlaget. Dessa underlag liknar de budget- underlag statliga myndigheter lämnar till regeringen vid samma tid- punkt varje år som ett led i den årliga budgetprocessen. 
 229 
  
 Medelstilldelningen till programföretagen 
  
 SOU 2012:59 
  
 Medelstilldelningen till programföretagen har sedan 2002 räknats upp med 2 procent om året med undantag för 2010 då upp- räkningen engångsvis uppgick till 3 procent. Uppräkningen har med viss marginal motsvarat den allmänna pris- och löneutveck- lingen i samhället under samma period. 
 Inför den tillståndsperiod som påbörjades 2002 förstärktes sambandet mellan avgiftsintäkterna och medelstilldelningen till programföretagen. Riksdagen beslutade då att ett s.k. skolkbeting skulle införas, vilket innebar att avgiftsskolket skulle minskas med minst 25 miljoner kronor per år. Om skolket i stället minskade med ett lägre belopp skulle i sin tur medelstilldelningen till program- företagen minska med motsvarande summa. Inför den tillståndsperiod som påbörjades 2007 bedömde regeringen (prop. 2005/06:112 s. 83) det som 
 motiverat att knyta medelstilldelning, nivån på  
 TV-avgiften 
  och antalet  
 TV-avgiftsbetalare 
  närmare till varandra. Genom att rundradiokontot för närvarande är i balans bör höjningen av  
 TV-avgiften 
  under till- ståndsperioden motsvara den föreslagna uppräkningen av medelstill- delningen. För att garantera att systemet kan upprätthållas och som en naturlig fortsättning på den nuvarande tillståndsperiodens skolkbeting, bör en eventuell obalans på rundradiokontot i första hand leda till en justering av uppräkningen av medelstilldelningen. 
 Sedan 2010 har uppräkningen gällt under förutsättning att antalet avgiftsbetalare inte minskar i någon större omfattning (prop. 
 2008/09:195 s. 54). En konsekvens av denna skrivning är att antalet avgiftsbetalare får minska även om antalet hushåll ökar. Vad som avses med större omfattning har regeringen inte heller preciserat. 
 Före 2002 räknades programföretagens medel upp med hjälp av ett s.k.  
 SR-index 
  som avspeglade utvecklingen av löner och priser i samhället inom områden som motsvarar programföretagens kost- nadsbild. Systemet kännetecknades då av att medelstilldelningen till programföretagen var värdesäkrad. Medelstilldelningen skedde alltid i ett tidigare års prisläge och den faktiska medelsnivån blev därför inte känd förrän i efterhand. Det skäl som regeringen angav när man övergav  
 SR-indexet 
  till förmån för en något lägre uppräk- ning var att regering och riksdag genom det dåvarande systemet inte hade information om den faktiska medelstilldelningen vid tiden för förslag respektive beslut och att systemet även innebar en osäkerhet för programföretagen vid budgetering och planering (prop. 2000/01:94 s. 69ff.). I den efterföljande propositionen angav regeringen som skäl för att behålla systemet med en fast uppräk- 
 230 
  
 SOU 2012:59 
  
 Medelstilldelningen till programföretagen 
  
 ning att det är rimligt att programföretagen kompenserar de rationali- seringskrav som både privat och offentlig verksamhet möter genom att effektivisera verksamheten i motsvarande grad (prop. 2005/06:112 s. 82). I propositionen Utveckling för oberoende och kvalitet – radio och tv i allmänhetens tjänst  
 2010–2013 
  (prop. 2008/09:195 s. 55) upprepade regeringen att det är fullt rimligt att även SR, SVT och UR har krav på en kontinuerlig effektivisering av verksam- heten. En annan fördel med en jämn uppräkning, som regeringen har lyft fram, är att det har bidragit till en större säkerhet i prog- noserna för utvecklingen på rundradiokontot. 
 År 2010 höjdes medelstilldelningen engångsvis till 3 procent, en ökning motsvarade knappt 70 miljoner kronor i jämförelse med vad en höjning med 2 procent skulle gett. Regeringen konstaterade i propositionen Utveckling för oberoende och kvalitet – Radio och TV i allmänhetens tjänst  
 2010–2013 
  (prop. 2008/09:195 s. 55) att SR, SVT och UR är självständiga aktiebolag som själva ansvarar för att utveckla sin verksamhet men att det är viktigt att företagen ges bättre möjligheter att utveckla viktiga verksamhetsområden inom ramen för sina uppdrag. Det gällde framför allt SR:s och SVT:s kulturuppdrag där regeringen särskilt framhöll egna dramaproduk- tioner av hög kvalitet samt samarbeten med kulturinstitutioner, oberoende producenter och det fria kulturlivet. UR skulle också ges bättre möjligheter att bidra till en högre kvalitet i det folk- bildande programutbudet i radio- och  
 tv-utsändningarna. 
  Det gällde också ökade krav på textning i SVT och övriga utvecklings- möjligheter på tillgänglighetsområdet för både SVT och UR. 
 Någon närmare precisering av behoven hos respektive program- företag gjordes inte i propositionen och fördelningen av den ytter- ligare tilldelningen av resurser gjordes utifrån den procentuella för- delning som tidigare hade gällt i medelstilldelningen, dvs. 57,73 procent till SVT, 37,52 procent till SR och 4,75 procent till UR. 
 1 
  
 År 2010 gjordes också en särskild höjning av SR:s medels- tilldelning om 5 miljoner kronor per år under tillståndsperioden för att kvaliteten skulle kunna bibehållas i den verksamhet som är knuten till Berwaldhallen, Sveriges Radios Symfoniorkester och Radiokören utan att det sker på bekostnad av SR:s övriga verksamhet. Beloppet lades dock inte in i den bas som räknas upp med 2 procent om året. Ovan nämnda fördelningsnyckel ändrades därmed inte. 
  
 1  
 Bolagen kan själva justera fördelningsnyckeln om gemensamma verksamheter ändrar huvudman. RIKAB och SRF finansieras genom s.k. medelsavstående. 
 231 
  
 Medelstilldelningen till programföretagen 
  
 SOU 2012:59 
  
 I budgetpropositionen för 2012 (prop. 2011/12:1 utg.omr. 17 avsnitt 3.2.2 och 14.6) föreslog regeringen att programföretagen skulle få en ytterligare tilldelning på sammanlagt 100 miljoner kronor i syfte att öka tillgängliggörandet av arkiven (se tabell 7.1). Av dessa skulle UR få 32 miljoner kronor. Regeringen motiverade förslaget med att utbildningsområdet är väl avgränsat program- mässigt, tekniskt och upphovsrättsligt. UR:s program är relevanta inom utbildningen under lång tid varför det är särskilt angeläget att arkiverat material är tillgängligt. Regeringen föreslog vidare att 8 miljoner kronor skulle gå till SR och 60 miljoner kronor skulle tilldelas Smith. Regeringen bedömde att den extra tilldelningen för att göra arkiven tillgängliga också skulle ge SR och SVT förbättrade möjligheter att fullgöra det uppdrag som bolagen har att fördjupa, utveckla och vidga sitt kulturutbud. Skälet till att Smith fick så mycket mer än SR var att det generellt är mer kostsamt att göra  
 tv-sändningar 
  tillgängliga jämfört med radiosändningar. 
  
 Källa:  
 Budgetpropositionen för 2012 (prop. 2011/12:1 utg.omr. 17 avsnitt 14.6). 
 Merparten av programföretagens intäkter kommer från rundradio- kontot. SVT och UR får även medel för sina distributions- kostnader från distributionskontot, som inrättades inför över- gången från analoga till digitala  
 tv-sändningar. 
  Distributionskontot ska, enligt plan, vara avvecklat i och med utgången av 2013 (se prop. 2000/01:94 s. 69 ff.). Från och med 2014 kommer SVT:s och UR:s distributionskostnader att återigen finansieras från rund- radiokontot. 
 232 
  
 SOU 2012:59 
  
 Medelstilldelningen till programföretagen 
  
 Grundprincipen har varit och är alltjämt, som vi nämnde ovan, att riksdagens riktlinjebeslut vid början av en tillståndsperiod ska gälla under hela tillståndsperioden. Denna princip frångicks dock i och med budgetpropositionen för 2012 då regeringen föreslog att programföretagen skulle få ytterligare 100 miljoner kronor för arbetet med att tillgängliggöra arkiven. 
 Det framgår inte om programföretagen ska få motsvarande extra tilldelning 2013. I budgetpropositionen (utg.omr. 17 avsnitt 14.6) skriver regeringen att tilldelningen görs i syfte att under 2012 och 2013 öka företagens tillgängliggörande av program ur arkiven. 
 Budgetpropositionen avser 2012 och medelstilldelningen till pro- gramföretagen sker normalt med en tolftedel per månad samma år de ska förbrukas. SVT har i sitt budgetunderlag för 2013 (s. 3) gjort tolkningen att medlen avser både 2012 och 2013: SVT kommer att i enlighet med budgetpropositionen 2012 använda de extramedel som tilldelades bolaget 2012 för Öppet arkiv både under 2012 och 2013. UR, däremot, äskar nya medel för 2013, om än ett lägre belopp än 2012. Hur det blir på lång sikt framgår inte heller av budget- propositionen. 
 Tillståndsperioden  
 1997–2001 
  präglades av ryckighet med extra tilldelningar i princip varje år bl.a. för digitala sändningar, kvali- ficerad produktion inom dramatik, dokumentärer och program för barn och unga, ny distributionsteknik och för start av nya pro- gramkanaler. Totalt fick programföretagen extra medelstilldel- ningar på sammanlagt 722,5 miljoner kronor under tillstånds- perioden. Den särskilda medelstilldelningen påbörjades redan det första året av tillståndsperioden i samband med vårpropositionen 1997 (SOU 2000:55 s. 327 f.). En förklaring till dessa särskilda tillskott kan vara det stora besparingsbeting som programföretagen fick efter den ekonomiska krisen i mitten av  
 1990-talet 
  (se avsnitt 6.4.2). 
 Efter det att riksdagen fattat beslut ställs medlen till program- företagens förfogande genom årliga anslagsvillkor, som beslutas av regeringen samtidigt med myndigheternas regleringsbrev. Av anslagsvillkoren framgår bl.a. vissa ekonomiska och organisatoriska förutsättningar liksom krav på redovisning av programföretagens ekonomi och resultat i de public  
 service-redovisningar 
  som pro- gramföretagen ska lämna till Myndigheten för radio och tv samt Regeringskansliet (Kulturdepartementet) senast den 1 mars varje år. Anslagsvillkoren kan ses som verksamhetsmässiga komplet- teringar till villkoren i sändningstillstånden. I likhet med sänd- 
 233 
  
 Medelstilldelningen till programföretagen 
  
 SOU 2012:59 
  
 ningsvillkoren ska anslagsvillkoren ha stöd i de allmänna riktlinjer för programföretagens programverksamhet som beslutas av riks- dagen. RIKAB beslutar därefter om utbetalningen till program- företagen som sker månadsvis. 
  
 7.1.1 
  
 Problem med dagens modell 
  
 Vi anser att dagens modell med årliga riksdagsbeslut minskar programföretagens självständighet och integritet samt ökar risken för otillbörlig politisk styrning. För programföretagens oberoende ställning är detta i längden negativt. Till skillnad från statliga myn- digheter, som har till uppgift att genomföra regeringens politik, ska programföretagens verksamhet präglas av oberoende och stark integritet och bedrivas självständigt i förhållande till bl.a. staten och olika politiska intressen. 
 Problemen är, som vi ser det, flera: 
  
 Vetskapen om att man kan få extra medel under tillstånds- perioden kan leda till att programföretagen skjuter upp viktiga åtgärder för att själva frigöra resurser till prioriterade områden. 
  
 Extra medel ökar risken för detaljstyrning i och med att regeringen måste motivera varför tillskotten görs. 
  
 Programföretagen blir mer benägna att äska medel för speciella ändamål under tillståndsperioden om de märker att det finns en möjlighet att få önskemålen tillgodosedda. Det leder i sin tur till risk för minskad integritet och större följsamhet gentemot stats- makterna. 
  
 Regeringen kan vinna kortsiktiga politiska poäng på att föreslå en tilldelning av extra resurser, särskilt om det finns ett över- skott på rundradiokontot så att man slipper höja radio- och tv- avgiften. 
  
 De årliga besluten kan, i värsta fall, leda till misstankar om att tilldelningen eller bristen på tilldelning av extra medel har att göra med regeringens och riksdagens syn på enskilda delar av programföretagens utbud. 
  
 Extra tilldelningar får en marknadspåverkande effekt och rubbar de olika parternas ställning i förhandlingar om t.ex. rättighets- kostnader. UR skriver t.ex. i sitt budgetunderlag för 2013 (s. 4): 
  
 234 
  
 SOU 2012:59 
  
 Medelstilldelningen till programföretagen 
  
 För närvarande pågår slutförhandlingarna med upphovsrätts- innehavarnas organisationer om avtalsmässiga former samt ersättningsnivåer för ett fritt tillgängliggörande på nätet av hela utbudet. De ekonomiska förutsättningarna är givna i budget- propositionen . 
  
 All verksamhet gagnas av långsiktiga och tydliga spelregler, inklusive stabila finansiella förutsättningar. Ryckighet både när det gäller uppdrag och finansiella förutsättningar skapar oro och minskad effektivitet. 
  
 En annan aspekt av dagens modell som kan leda till problem är den fördelningsnyckel som används för fördelningen av medel till programföretagen. Den bidrar t.ex. när det gäller SR:s medelstill- delning till att de 5 miljoner kronor som SR fick i och med riks- dagens beslut inför tillståndsperioden  
 2010–2013 
  som en nivåhöj- ning inte räknas in i den ram som räknas upp med 2 procent om året, vilket i sin tur leder till en urholkning av dessa medel. Det bör inte ha varit vare sig regeringens eller riksdagens avsikt eftersom verksamheten är stadigvarande och inte av engångskaraktär. 
 Det faktum att regeringen varje år i budgetpropositionen åter- upprepar att just 5 miljoner kronor ska användas för att bibehålla kvaliteten i den verksamhet som är knuten till Berwaldhallen, Sveriges Radios Symfoniorkester och Radiokören leder vidare till en typ av indirekt detaljreglering gentemot SR. Detta utan att regeringen kräver någon särskild redovisning av hur medlen används. 
 Det naturliga i detta avseende borde ha varit att höja SR:s eko- nomiska ram med 5 miljoner kronor 2010 och sedan räkna upp hela ramen med 2 procent om året. Detta hade förändrat fördelnings- nyckeln mellan bolagen något. 
 235 
  
 Medelstilldelningen till programföretagen 
  
 SOU 2012:59 
  
 7.1.2 
  
 En ny modell för medelstilldelning 
  
 Förslag 
 : Riksdagen beslutar om medelstilldelning för hela till- ståndsperioden. De årliga besluten i samband med budget- propositionen tas bort. Programföretagens årliga budgetunder- lag tas bort och ersätts med fördjupade underlag inför ny till- ståndsperiod. Anslagsvillkoren görs fleråriga. 
 Som vi nämnt i föregående kapitel anser vi att det framför allt är i samband med medelstilldelningen som risken för minskad självständighet och integritet från programföretagens sida och för ökad politisk styrning från statsmakternas sida uppstår. Vi menar därför att det är viktigt att det beslut riksdagen fattar när det gäller de ekonomiska ramarna inför en ny tillståndsperiod ligger fast under hela tillståndsperioden om inget extraordinärt inträffar. Om programföretagen ska tillföras medel utöver den uppräkning som görs för att kompensera för kostnadsutvecklingen (se avsnitt 7.2.1) bör det ske inför en ny tillståndsperiod och tillskotten bör endast i undantagsfall vara av engångskaraktär. 
 För att säkerställa att denna ordning följs föreslår vi att de årliga riksdagsbesluten i samband med budgetpropositionen tas bort. Riksdagen skulle därmed i fortsättningen bara fatta beslut om medels- tilldelning inför en ny tillståndsperiod. I och med vårt förslag om placering av radio- och  
 tv-avgifterna 
  på ett konto i Riksgäldskontoret blir en sådan ordning möjlig då det endast är statsbudgeten som är ettårig. Om medlen hade tilldelats programföretagen från ett anslag på statsbudgeten hade besluten per definition blivit ettåriga. Regeringen bör trots denna förändring redovisa programföretagens verksamhet i budgetpropositionen eller i en särskild skrivelse till riksdagen varje år. 
 Denna beslutsmodell leder i sin tur till att programföretagens årliga budgetunderlag kan avskaffas. I stället föreslår vi att program- företagen inför varje ny tillståndsperiod lämnar in ett mer omfattande underlag innehållande en sammanfattande resultatanalys och förslag till inriktning av verksamheten för den period underlaget avser. I resultatanalysen ska verksamheten utvärderas och redovisas i för- hållande till det uppdrag programföretagen haft. Underlaget ska även innehålla en sammanfattande omvärldsanalys och resurs- 
 236 
  
 SOU 2012:59 
  
 Medelstilldelningen till programföretagen 
  
 analys. 
 2  
 Tillsammans med underlaget från en framtida kommitté eller särskild utredare kommer regeringen därmed ha ett fullgott underlag för att lämna ett väl underbyggt förslag till riksdagen när det gäller medelstilldelningen till programföretagen den kommande tillståndsperioden. 
 Som en konsekvens av detta tillvägagångssätt kan anslag- villkoren bli fleråriga. Det finns inte längre skäl för regeringen att fatta nya beslut om anslagsvillkor varje år, vilket också ökar lång- siktigheten i styrningen av programföretagens verksamhet. 
 Eftersom sex år är en relativt lång period föreslår vi att en genom- gång av programföretagens uppdrag och ekonomiska förutsättningar görs efter halva tillståndsperioden i samband med den halvtidsöversyn som föreslås i kapitel 4. Vid behov kan regeringen då föreslå en justering av programföretagens ekonomiska ramar. 
 Fördelarna med denna modell är att den ger en mer trygg, för- utsägbar och stabil medelstilldelning till bolagen än dagens modell. Den ökar programföretagens självständighet och integritet och minskar riskerna för otillbörlig politisk styrning vilket är positivt för programföretagens oberoende. Förslaget är även positivt för övriga aktörer på marknaden eftersom de med större säkerhet än idag kommer att veta vilka finansiella förutsättningar program- företagen har att rätta sig efter under den kommande tillstånds- perioden. 
 Den enda nackdelen som vi kan se är att det blir svårare att anpassa medelstilldelningen till nya förutsättningar eller oförut- sedda behov.  
 Om  
 något extraordinärt inträffar, som en allvarlig ekonomisk kris, har riksdagen dock alltid möjlighet att ändra sitt beslut under pågående tillståndsperiod. Programföretagen kan också, om de skulle finna det nödvändigt, inkomma med en sär- skild skrivelse till regeringen och begära ytterligare resurser. Såväl statsmakterna som programföretagen bör dock vara ytterst restrik- tiva med denna typ av initiativ. 
  
 2  
 Jämför myndigheternas underlag inför fördjupad prövning (förordningen [2000:605] om årsredovisning och budgetunderlag). 
 237 
  
 Medelstilldelningen till programföretagen 
  
 SOU 2012:59 
  
 7.2 
  
 Programföretagens ekonomiska ramar 
  
 Förslag:  
 Medelstilldelningen till programföretagen räknas även forsatt upp med 2 procent om året som ersättning för kostnads- ökningar. Eventuell höjning av ett eller flera programföretags ekonomiska ram beslutas inför en ny tillståndsperiod. 
 Programföretagen ska i huvudsak finansieras med avgiftsmedel. Medlen ska täcka både drifts- och investeringsutgifter. Vid sidan av avgiftsintäkterna har programföretagen andra intäkter i olika omfatt- ning. SVT:s övriga rörelseintäkter uppgick 2011 till 254 miljoner kronor, motsvarande 6 procent av rörelsens totala intäkter. För SR uppgick motsvarande intäkter till 52 miljoner kronor (2 procent) och för UR 4 miljoner kronor (1 procent). I tabellerna nedan fram- går programföretagens intäkter och kostnader  
 2010–2011. 
  
 Källa:  
 SVT:s årsredovisning 2011, s. 10, 16 f. 
 238 
  
 SOU 2012:59 
  
 Medelstilldelningen till programföretagen 
  
 Källa:  
 SR:s årsredovisning 2011, s. 27, 43. 
  
 Källa:  
 UR:s årsredovisning 2011, s. 14. 
  
 7.2.1 
  
 Två procents uppräkning som kompensation för kostnadsökningar 
  
 När det gäller storleken på programföretagens ekonomiska ramar anför programföretagen att de inte blir kompenserade för sina kostnadsökningar. 
 I ett underlag till kommittén påtalar SR att de räknar med att 
 förlusten för hela nästa tillståndsperiod kommer att uppgå till 
 300 miljoner kronor om nuvarande uppräkning om 2 procent kvar- står. I sitt budgetunderlag för 2013 begär SR en uppräkning av medelstilldelningen med 3,5 procent vilket motsvarar företagets 
 239 
  
 Medelstilldelningen till programföretagen 
  
 SOU 2012:59 
  
 beräkningar av ökningen av lönekostnaderna. Som skäl anger SR att programföretagen, till skillnad från statliga myndigheter, har det fulla utvecklingsansvaret för sin verksamhet inom tilldelade medel 
 (dnr Ku 2011:05/2011/31). SR menar också att bolaget, på grund en stor andel lönekostnader, har relativt svårt att genomföra rationali- seringar av verksamheten. Enligt SR uppgår de lönerelaterade kost- naderna i realiteten till knappt 70 procent av den totala kostnads- massan eftersom även programavtal, upphovsrättsersättingar och utomståendes medverkan helt eller delvis är lönenivårelaterade. 
 SVT tar i en redovisning av vilka kostnadsökningar bolaget har haft under perioden  
 2002–2010 
  upp att det skett betydande kost- nadsökningar inom flera rättighetsområden. Priserna på i synnerhet kvalitetsproduktioner har stigit kraftigt. På sportmarknaden har prisökningarna för enskilda arrangemang mer än fördubblats. Rättig- hetskostnaderna står för cirka 25 procent av SVT:s kostnadsbas. 
 En tanke med nuvarande modell har just varit att inte kompen- sera för kostnadsökningarna fullt ut utan i stället bygga in ett effektivitetskrav (se ovan). Som jämförelse kan nämnas att mellan 2002 och 2011 uppgick den genomsnittliga indexomräkningen som används för pris- och löneomräkningen för statliga myndigheter till i genomsnitt 1,84 procent. Detta genomsnitt har varierat mellan 0,45 procent och 3,6 procent per år. 
 3 
  
 För att möjliggöra en långtgående delegering till myndigheterna, och för att undvika intrång eller inblandning i lönerörelsen, har regeringen skapat ett system för pris- och löneomräkning där myn- digheterna genom sitt handlande inte kan påverka kompensationen. Statliga myndigheters förvaltningsanslag räknas därför årligen upp med ett särskilt index. 
 Systemet ska bidra till att skapa förutsättningar för en pro- duktivitetsutveckling som motsvarar den som uppnås i den privata sektorn. Av denna anledning reduceras löneindex med ett pro- duktivitetsavdrag som motsvarar produktivitetsutvecklingen i den privata tjänstesektorn. Systemet med pris- och löneomräkning är ett generellt system med en automatisk beräkning. Systemet tar således inte direkt hänsyn till den faktiska utgiftsutvecklingen under det enskilda anslaget. 
  
 3  
 Beräkningen bygger på ett antagande om 65 procent lönekostnader, 15 procent lokal- kostnader och 20 procent övriga förvaltningskostnader. 
 240 
  
 SOU 2012:59 
  
 Medelstilldelningen till programföretagen 
  
 I jämförelse med statliga myndigheter har programföretagen således haft en fördel både när det gäller kompensationsnivå och stabilitet. 
 Programföretagen har också haft goda möjligheter att under det senaste årtiondet utnyttja den tekniska utvecklingen som har lett till att arbetet kan bedrivas mer rationellt med färre anställda. Smith skriver t.ex. i ett underlag till kommittén att företaget 
 har infört en digital och filbaserad  
 produktions-, 
  leverans- och utsänd- ningsprocess.  
 --- 
  Framför allt har tekniken gjort det möjligt att arbeta mer rationellt med färre anställda. Vid inspelning används exempelvis lättare, billigare kameror, vilket inneburit att teamen kunnat minskas. Ofta räcker det idag med en person. Enklare redigering kan idag ske på vanlig laptop. Det har minskat behovet av investeringar i redigerings- teknik. 
 Digitaliseringen av publiceringsverksamheten, det vill säga utsänd- ningen av programmen, har möjliggjort personalminskningar från ca 110 till ca 65 tjänster. Standardiseringen av tekniken i regionala nyheters kontrollrum har lett till att bemanningen som krävs har minskat från 7 till 2 funktioner. Den lättare tekniken har möjliggjort en koncentra- tion till mindre ytor och därmed flytt till mindre lokaler med mer centrala lägen (dnr Ku 2011:05/2011/5). 
 Från 2002 till oktober 2011 minskade SVT:s antal anställda med 644 heltidstjänster. Mellan 2008 och 2009 organiserades företaget om från åtta självständiga enheter till tre samarbetande divisioner och HR, ekonomi och teknisk support centraliserades. Detta rationaliseringsarbete inom i första hand administration och pro- duktion ledde, enligt Smith, till att andelen programmedel ökade från 69,1 procent 2002 till 75,1 procent 2010. 
 Bland annat tack vare dessa interna rationaliseringar har SVT det senaste decenniet kunnat starta Barnkanalen, Kunskapskanalen och SVT24 samt satsat på ökad kvalitet i enskilda program och beställ- tjänsterna. Verksamheterna inom ramen för svt.se och SVT Play har sedan 2002 ökat från 15 miljoner kronor till 239 miljoner kronor 2010. 
 Även inom SR har antalet anställda minskat. Sedan 2002 har antalet anställda minskat med fler än 200 helårstjänster och omfattande rationaliseringar inom redaktioner samt tekniska och administrativa avdelningar har genomförts. Nya arbetsmetoder, minskning och samordning av lokalytor, samordning av inköp och neddragning av distributionskostnader har också sänkt SR:s kostnader (SR:s bud- getunderlag 2013, s. 8). 
 241 
  
 Medelstilldelningen till programföretagen 
  
 SOU 2012:59 
  
 SR har bl.a genom dessa interna rationaliseringar kunnat initiera ett ambitiöst arbete med att digitalisera hela sitt arkiv till en sammanlagd kostnad av 100 miljoner kronor (se avsnitt 4.5.5), startat flera nya webbkanaler (däribland Alltid nyheter som pro- ducerades under en försöksperiod på 8 månader av en ny redaktion med drygt 20 medarbetare), sverigesradio.se och Sveriges Radio Play. 
 UR, å sin sida, har inom ramen för sin medelstilldelning ökat sändningstiden i tv från 808 timmar 2003 till 3 400 timmar 2010, driftsatt ett mediebibliotek, utvecklat en webbverksamhet som bl.a. stöder programproduktionen med olika sökfunktioner, komplet- terande material m.m., utvecklat UR Play och byggt upp den reserv som finansierade flytten av verksamheten till mer ändamålsenliga lokaler nära SVT och UR där omfattande investeringar också skett i ny och rationell produktionsteknik. 
 Få andra offentligt finansierade verksamheter har eller har haft samma möjlighet att tillvarata den tekniska utvecklingens potential att rationalisera och effektivisera verksamheten. 
 Även om kostnadsminskningarna möts av ökade krav från publiken på ljud- och bildkvaliteten och möjligheterna att utnyttja den tekniska utvecklingen för att rationalisera och effektivisera verksam- heten minskar den kommande tillståndsperioden anser vi inte att det finns skäl att frångå dagens modell med en årlig  
 2-procentig 
  kompensation för kostnadsökningarna. Uppräkningen ger före- tagen stabila ekonomiska förutsättningar och den möjliggör en utveckling av verksamheten samtidigt som den skapar ett tryck på programföretagen att effektivisera sin verksamhet både genom företagsspecifika åtgärder och genom samarbete programföretagen emellan (se avsnitt 7.3). 
 4  
 Vi menar att det skulle vara principiellt fel att kompensera programföretagen fullt ut för deras kostnads- ökningar eftersom det skulle riskera att driva upp löner och andra kostnader vilket i sin tur skulle vara negativt både för allmänheten, som bekostar verksamheten, och för andra aktörer på marknaden. I den utsträckning det finns skäl att öka medelstilldelningen till programföretagen utöver den årliga uppräkningen bör det göras inför en ny tillståndsperiod. 
  
 4  
 Det är inte bara programföretagen som har krav på sig att utveckla sin verksamhet. Även myndigheterna har detta krav. Se 6 § myndighetsförordningen (2007:515). 
 242 
  
 SOU 2012:59 
  
 Medelstilldelningen till programföretagen 
  
 7.2.2 
  
 Bedömning av programföretagens ekonomiska ramar 
  
 Inför varje ny tillståndsperiod bör Regeringskansliet göra en bedömning av hur stor respektive bolags ekonomiska ram bör vara den kommande tillståndsperioden. Om statsmakterna vill utöka någon eller några delar av programföretagens verksamhet genom t.ex. fler kanaler, krav på högre kvalitet eller ökad tillgänglighet på ett sätt som inte kan göras genom ytterligare omprioriteringar eller rationaliseringar bör ett eller flera programföretag kompenseras för detta genom en höjning av den ekonomiska ramen. 
 Det kan också finnas skäl att göra särskilda överväganden med anledning av utvecklingen av olika kostnadsslag och med hänsyn till karaktären på vissa delar av verksamheten. Det torde t.ex. inte finnas samma möjligheter att rationalisera den del av SR:s verksam- het som är knuten till Berwaldhallen, Sveriges Radios Symfoni- orkester och Radiokören som SR:s övriga verksamhet. Ytterligare en aspekt att ta hänsyn till är det eventuella behovet av framtida större investeringar. Hela den ekonomiska ramen för respektive bolag bör sedan ingå i den årliga uppräkningen om 2 procent. 
 Som underlag för en sådan bedömning bör programföretagen, som vi nämnde ovan, lämna in ett mer omfattande underlag inne- hållande en sammanfattande resultatanalys och förslag till inrikt- ning av verksamheten för den period underlaget avser. I resultat- analysen ska verksamheten utvärderas och redovisas i förhållande till det uppdrag programföretagen haft. Underlaget ska även inne- hålla en sammanfattande omvärldsanalys och resursanalys. På basis av detta underlag och det underlag som regeringen i övrigt kommer att få i arbetet inför en ny tillståndsperiod kommer regeringen kunna lämna ett väl underbyggt förslag till riksdagen när det gäller programföretagens ekonomiska ramar den kommande tillstånds- perioden. 
 För den tillståndsperiod som påbörjas den 1 januari 2014 kommer riksdagen – av förklarliga skäl – inte hinna besluta om modellen innan förslagen till medelstilldelning behöver beredas inom Regerings- kansliet. Programföretagen kan dock på eget initiativ lämna ett mer fördjupat underlag till Regeringskansliet för hela den kommande tillståndsperioden, t.ex. i samband med inlämnandet av sina remiss- svar på detta betänkande. 
 Vårt förslag till hur de ekonomiska ramarna för program- företagens verksamhet ska se ut under kommande tillståndsperiod är av principiell karaktär. Vi anser inte att det har legat i vårt upp- 
 243 
  
 Medelstilldelningen till programföretagen 
  
 SOU 2012:59 
  
 drag att i detalj föreslå hur stora programföretagens ekonomiska ramar ska vara den kommande tillståndsperioden. 
 Vi kan dock konstatera att enligt RIKAB:s beräkningar kommer medelstilldelningen till programföretagen uppgå till 7 543 miljoner kronor 2014 under förutsättning att medelstilldelningen ökar med 2 procent 2013 och 2014 samt att programföretagen inte får någon särskild medelstilldelning 2014. Som framgår av kapitel 11 anser vi att det är rimligt att medelstilldelningen till SR och UR höjs som kompensation för de kostnader som en satsning på digitalradio innebär i form av utbyggnad av digitalradionät och ökad program- produktion. Med anledning av avvecklingen av verksamheten i RIKAB, slutligen, kan medelstilldelningen till programföretagen minska med cirka 160 miljoner kronor per år. 
  
 7.3 
  
 Samarbetet mellan programföretagen 
  
 Bedömning:  
 Under den förutsättning som vi tolkar in i direktiven, nämligen att utgångspunkten även under kommande tillståndsperiod är att public service utövas av tre separata pro- gramföretag, menar vi att det inte framstår som lämpligt att staten förändrar företagens roll och uppdrag när det gäller sam- arbetet mellan företagen. 
 Enligt utredningsdirektiven ska vi utreda om samarbetet mellan SR, SVT och UR bör fördjupas i syfte att uppnå en ökad produktivitet och effektivitet och om det finns skäl att förändra bolagens roll och uppdrag i detta hänseende. 
 Enligt programföretagens anslagsvillkor har företagen krav på sig att verksamheten ska bedrivas rationellt och att företagen kon- tinuerligt ska vidta åtgärder som syftar till ökad effektivitet och produktivitet. 
 Vi har skriftligen ställt frågor till programföretagen om vad det ökade samarbetet, som nämndes i ett underlag till den förra utred- ningen, har lett till och vilken potential SR, SVT och UR ser när det gäller framtida samarbete. Bolagen har svarat att de ser sam- arbetet som betydelsefullt och att det sammantaget finns ett mer gynnsamt samarbetsklimat bolagen emellan än vad som gällde vid den förra utredningen. Detta har tagit sig uttryck i samarbeten inom en lång rad områden. Man har utvecklat samarbetet inom 
 244 
  
 SOU 2012:59 
  
 Medelstilldelningen till programföretagen 
  
 inköpsverksamhet med bl.a. gemensamma upphandlingar, eko- nomisk administration och fastigheter. Samarbetet på fastighets- området har bl.a. inneburit att SR och SVT har samlokaliserat sig på en rad orter, liksom att UR har flyttat in i samma byggnad som SVT i Stockholm. Samarbetet gäller även kunskaps- och erfarenhets- utbyte av olika slag och på olika nivåer. 
 Inom ramen för delägandet av Sveriges Radios Förvaltning AB (SRF) samarbetar bolagen också indirekt genom att bolagen har överfört vissa funktioner till SRF. 
 5  
 SRF ansvarar för gemensamma service- och stödfunktioner för de tre programföretagen, och till- handahåller ekonomi- och personaladministration, tjänster inom områdena telefoni, postdistribution, varumottagning och fastighets- förvaltning, arkiv- och researchtjänster samt digital medietjänst, före- tagshälsovård och friskvård. SRF:s egen vision är att anvara för så mycket av programföretagens administration som möjligt medan programföretagen behåller en beställarfunktion. År 2011 erhöll SRF knappt 259 miljoner kronor i medelsavstående från program- företagen för sin verksamhet. 
 SR, SVT och UR menar att de flesta effektiviseringar, som inne- bär större ekonomisk effektivitet nu har tagits tillvara. 
 Vi konstaterar att samtliga programföretag enligt anslagsvill- koren har i uppgift att bedriva verksamheten rationellt och kon- tinuerligt vidta åtgärder som syftar till att öka effektiviteten och produktiviteten. Ambitionen bör vara att överföra mer resurser till programproduktionen. 
 Efter diskussioner med representanter för SRF och de tre pro- gramföretagen drar vi slutsatsen att det sannolikt finns områden där ett ökat samarbete skulle kunna leda till ytterligare besparingar, bl.a. inom IT och teknik, antingen genom SRF eller genom att sam- arbetet utvecklas på annat sätt. Under den förutsättning som vi tolkar in i direktiven, nämligen att utgångspunkten även under kommande tillståndsperiod är att public service utövas av tre separata program- företag, menar vi dock att det inte framstår som lämpligt att staten förändrar företagens roll och uppdrag när det gäller samarbetet mellan företagen. Om de ekonomiska incitamenten är tillräckligt starka, ligger det i respektive programföretags intresse att tillvarata alla möjligheter till rationaliseringar och effektiviseringar som finns, både företagsspecifika och gemensamma. 
  
 5  
 SRF ägs till 61,0 procent av SVT, till 34,4 procent av SR och till 4,6 procent av UR. 
 245 
 8 Mångfald i programproduktionen 
 I det här kapitlet kartlägger vi programföretagens användande av olika produktionsformer som ett led i deras arbete att uppnå mång- fald i programverksamheten. Vi gör bedömningar av program- företagens beställarroll gentemot externa producenter, omfatt- ningen av den externa produktionen och om det är lämpligt att utläggningarna på externa producenter regleras ytterligare. 
 I avsnitt 8.7 lämnar vi förslag på hur konkurrensneutraliteten kan öka mellan intern och extern produktion. Förslaget tar sin utgångspunkt i Ekonomistyrningsverkets (ESV) rapport från 2009 om modeller för momskompensation. 
  
 8.1 
  
 Bakgrund 
  
 Programföretagen ska enligt sändningstillstånden verka för en mång- fald i programverksamheten genom en variation i produktionsformer. Vid sidan om en betydande egen programproduktion ska utlägg- ningar, samarbetsprojekt och inköp av program bidra till denna variation liksom utomståendes medverkan i den egna program- produktionen. 
 För SR, SVT och UR anges i anslagsvillkoren att de ska säker- ställa att företagets organisation av inköp och beställning av extern produktion präglas av tydlighet. För SR och UR anges dessutom att de i samband med budgetunderlaget ska ange i vilken utsträck- ning de avser att satsa på extern radioproduktion. 
 Programföretagens uppdrag att erbjuda en mångfald i program- utbudet har sedan lång tid tillbaka kopplats samman med en strävan efter många produktionskällor och medverkan i programproduk- tionen även från andra än bolagens egna anställda. Program- företagen har traditionellt också ansetts ha ett kulturpolitiskt 
 247 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 SOU 2012:59 
  
 ansvar som uppdragsgivare till bl.a. kulturarbetare och frilans- medverkande (SOU 2008:64 s. 178). 
 I 5 kap. 7 § radio och  
 tv-lagen 
  (2010:696) anges ett minimikrav på anlitande av självständiga producenter. 
 Den som sänder tv på annat sätt än genom tråd ska se till att följande krav uppfylls, om det inte finns särskilda skäl mot det: 
  
 1. 
  
 Mer än hälften av den årliga sändningstiden ska upptas av program av europeiskt ursprung. 
  
 2. 
  
 Minst tio procent av den årliga sändningstiden eller minst tio pro- cent av programbudgeten ska avse program av europeiskt ursprung som har framställts av självständiga producenter. En så stor andel som möjligt bör utgöras av program som har färdigställts under de närmast föregående fem åren. 
  
 Som sändningstid anges i denna paragraf den tid då det sänds program med annat innehåll än nyheter, sport, tävlingar, annonser och försälj- ningsprogram. I sändningstiden ska inte heller sändningar av endast text räknas in. 
  
 Tv-sändningar 
  enligt första stycket ska, om det inte finns särskilda skäl mot det, i betydande omfattning innehålla program med artister verk- samma i Sverige och verk av upphovsmän verksamma i Sverige. 
 Det finns särskilda redovisningskrav beträffande europeiska pro- duktioner i 16 kap. radio- och  
 tv-lagen 
  för den som sänder tv på annat sätt än genom tråd eller  
 beställ-tv. 
  Redovisningar för euro- peiska produktioner ska ges in till Myndigheten för radio och tv. 
 I början av  
 1990-talet 
  fick programföretagen i uppdrag att öka de utomståendes medverkan och frilansmedverkan av olika slag samt öka utläggning och samarbeten med produktionsbolag. I pro- positionen Radio och TV i allmänhetens tjänst  
 2002–2005 
  (prop. 2000/01:94 s. 49 ff.) angav regeringen att ytterligare utläggningar av produktioner inte skulle prioriteras av Smith. En fortsatt ökad andel utläggningar innebar en risk för att Smith skulle göra sig alltför bero- ende av utomstående produktionsbolag och få svårare att hävda sin särart som public  
 service-företag. 
  Omfattningen av utläggningarna skulle inte längre öka, utan ungefär hållas på dåvarande nivå. SR skulle däremot sträva efter en högre grad av utläggningar, sam- arbetsprojekt och inköp av program. 
 Vidare angavs att programföretagens redovisning av dessa frågor skulle förtydligas, bl.a. mot bakgrund av att det ansågs viktigt att programföretagen vid exempelvis produktionsutläggningar agerar 
 248 
  
 SOU 2012:59 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 som tydlig beställare så att den produktion som läggs ut följer public  
 service-uppdraget. 
  
 I propositionen Viktigare än någonsin! Radio och TV i allmän- hetens tjänst  
 2007–2012 
  (prop. 2005/06:112 s. 52 ff.) föreslog regeringen en ökad tydlighet vad avser redovisning av utomstå- endes medverkan, produktionsutläggningar, samverkan och inköp av program. Regeringen angav också vid detta tillfälle att det inte borde anges krav på hur produktionsvolymerna ska utvecklas. 
 I propositionen Utveckling för oberoende och kvalitet – radio och tv i allmänhetens tjänst  
 2010–2013 
  (prop. 2008/09:195 s. 46 f.) föreslog regeringen att SR och UR på radioområdet årligen, i sam- band med att budgetunderlagen ges in till Regeringskansliet, ska ange i vilken utsträckning de avser att satsa på extern produktion. Syftet var att uppnå en ökad tydlighet gentemot externa (själv- ständiga) producenter. Regeringen gjorde även bedömningen att det var önskvärt att utläggningar, extern produktion och utom- ståendes medverkan i företagens programverksamhet stimulerades. 
  
 8.2 
  
 SVT 
  
 SVT:s programutbud, mätt i sändningstimmar för första sänd- ningar, består till ungefär 62 procent av egenproducerade program. Av det totala antalet sändningstimmar (första sändningar och repriser) består 46 procent av egenproducerade program (SVT:s public  
 service-redovisning 
  2011, s. 74). Det är främst inom s.k. all- mänproduktion som alternativ till egenproduktion förekommer i form av produktionsutläggningar, samproduktioner och svenska förvärv. Till allmänproduktion räknas programkategorierna fiktion, underhållning, musik, fakta, nyhetsmagasin riktade till barn och ungdom, sportdokumentärer och sportreportage samt korta paus- program. Alla nyhetsprogram, SVT Forum och sportevenemang exkluderas från definitionen allmänproduktion, liksom de samhälls- kodade inslag som ingår i nyhetsblocket Gomorron Sverige (a.a, s. 56). 
 Hur stor andel av allmänproduktionen som läggs ut på externa producenter kan mätas antingen som en andel av den årliga sänd- ningstiden eller som en procentandel av programbudgeten. 
 SVT och branschorganisationen Film- och  
 TV-producenterna 
  tecknade i november 2010 en gemensam avsiktsförklaring av vilken framgår att Smith bedömt att den externa andelen produktions- 
 249 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 SOU 2012:59 
  
 medel, räknat på  
 allmän-tv-budgeten, 
  inte kommer att understiga 40 procent årligen inom överskådlig tid. 
 År 2011 fördelade sig den totala sändningstiden för allmän- produktionen på följande sätt: 70 procent egenproduktion, 12 pro- cent svenska produktionsutläggningar, 14 procent svenska sam- produktioner och 4 procent svenska inköp (a.a, s. 74). 
 I tabell 8.1 nedan redovisas SVT:s kostnader för utomståendes medverkan och andra samarbeten  
 2007–2011. 
  Sedan 2007 har SVT:s kostnader nästan fördubblats för produktionsutläggningar, sam- produktioner och förvärv när det gäller svenska producenter, från knappt 300 miljoner kronor 2007 till närmare 600 miljoner kronor 2011. 
 Andelen av den totala sändningstiden är dock relativt blygsam: 4 procent för svenska produktionsutläggningar, 3 procent för svenska samproduktioner och 4 procent för svenska inköp. Andelen ska dock ses mot bakgrund av att nyheter, SVT Forum och sport, som inte ingår i allmänproduktionen, upptar en mycket stor andel av sänd- ningstiden. Under 2011 utgjorde sändningstiden för program inom allmänproduktion 20 procent (1 627 timmar förstasändningar) i förhållande till den totala sändningstiden (8 125 timmar förstasänd- ningar) (a.a). 
 I tabell 8.1 redovisas också utländska förvärv och samproduk- tioner eftersom det betraktas som en del av uppdraget om mång- fald i programverksamheten. Kostnaderna för utländska förvärv uppgick till 177 miljoner kronor 2011, men utgör sett i relation till den totala sändningstiden en relativt stor andel av utbudet, 42 pro- cent. Detta beror delvis på att det nordiska samarbetet inom Nord- vision ryms inom utländska förvärv och utgör närmare hälften av de totalt 2 300 timmarna förstasändningar (se avsnitt 4.3). 
 Granskningsnämnden för radio och tv bedömde 2012 att Smith och UR får anses ha uppfyllt radio- och  
 tv-lagens 
  krav på anlitande av självständiga producenter (yttrande  
 2012-06-07, 
  dnr 12/00554, 576 och 578). 
 250 
  
 SOU 2012:59 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 Anm.: Programanställd: en anställningsform, ej tillsvidareanställd. Medverkande: avtalsbunden medverkan (skådespelare osv.). 
 Produktionsutläggning: en produktion som genomförs av fristående/oberoende producent eller produk - tionsbolag för och på uppdrag av Smith. SVT behåller i regel också rättigheter till produktionen, dvs. rätten att sända programmet och att exploatera programmet på annat sätt. 
 Förvärv/inköp av visningsrätt: ett färdigt program som producerats av utomstående. Exploateringsrätten ägs av denne. SVT förvärvar visningsrätt för ett visst antal sändningar under en begränsad period. 
 Samproduktion: delade rättigheter, delade kostnader. 
 Källa:  
 Smith. 
  
 8.3 
  
 SR 
  
 Enligt SR:s public  
 service-redovisning 
  för 2011 (s. 64) medverkar varje år en stor mängd externa medarbetare i programpro- duktionen. Det är kulturarbetare, musiker, specialister inom olika områden, externa producenter, frilansjournalister och produk- tionsbolag. Renodlade nyhetsprogram görs av SR:s egna nyhets- redaktioner. 
 Under 2011 uppgick kostnaderna för utomståendes medverkan till 449 miljoner kronor, inklusive musikrättigheter. Det är en ökning med nära 100 miljoner kronor jämfört med 2007. Den 
 251 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 SOU 2012:59 
  
 största delen av denna ökning utgörs av den ökning som redovisas under posten produktionsutläggningar. Posten produktionsutlägg- ningar innehåller, enligt SR, såväl produktionsbolag som exempel- vis anlitandet av programledare som har enskild firma. SR redovisar också att av det totala antalet anlitade bolag (2 047 stycken) är den absoluta merparten enmansbolag. 
 Det går inte att av SR:s public  
 service-redovisning 
  utläsa hur stor andel som utgör rena produktionsutläggningar på produk- tionsbolag. SR har dock angett att 2011 användes 107 miljoner kronor för utläggningar på externa produktionsbolag, 2010 användes 110 miljoner kronor och 2009 användes 91 miljoner kronor. SR redovisar inget användande av utländska produktioner. 
 SR:s kostnader för medverkande och programanställda är lägre för 2011 än för 2010 (se tabell 8.2). Detta beror, enligt SR, på att bolaget i större utsträckning använt anställningsformen visstids- anställning i stället för medverkande och programanställning vid exempelvis arbetstoppar. 
 Granskningsnämnden för radio och tv påpekade i sitt senaste yttrande över om programföretagen uppfyllde sina uppdrag att redovisningen saknar uppgifter på hur stor andel de olika produk- tionsformerna utgör av det totala utbudet (yttrande  
 2012-06-07, 
  dnr 1200554, 576 och 578). Nämnden konstaterade att SR har en betydande egenproduktion men att det inte går att utläsa hur stor den är i förhållande till andra produktionsformer. I syfte att få en mätbar uppföljning av de olika produktionsformernas inverkan på totalutbudet och variationen över tid ansåg nämnden att SR:s kom- mande redovisningar bör ta upp hur många sändningstimmar som respektive produktionsform svarar för. Nämnden påpekade detta även i sin bedömning av 2010 års verksamhet (yttrande  
 2011-06-20, 
  dnr 11/00497, 533 och 534). 
 252 
  
 SOU 2012:59 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 * SR använder begreppet utomståendes medverkan medan Smith och UR använder begreppet utom- ståendes medverkan och andra samarbeten. Definitionen ska dock vara densamma för att öka jäm - förbarheten mellan bolagen. 
 Källa 
 : SR. 
  
 8.4 
  
 UR 
  
 UR:s radioutbud domineras av egenproduktion. Andelen utlägg- ningar har dock ökat under 2011. Utläggningarna utgörs i huvudsak av språkprogram för barn och unga. Även när det gäller företagets tv- utbud dominerar den egna produktionen. Av samproduktionerna är de flesta utländska och i hög grad Nordvisions- eller  
 EBU-sam- 
  arbeten. 
 Utomståendes medverkan i egna produktioner spelar, enligt UR, en viktig roll för företagets radio- och  
 tv-utbud. 
  Medverkande förekommer i princip i samtliga produktioner (UR:s public service- redovisningen 2011, s. 26). UR redovisar kostnaderna för olika slags produktionssamarbeten fördelade på svenska och utländska samarbeten. Dessa samarbeten avser produktionsutläggningar, samproduktioner och förvärv av sändningsrätter. UR delar dock inte upp andra slags produktionssamarbeten i utläggningar, sam- produktioner och förvärv som SVT och SR gör. 
 253 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 SOU 2012:59 
  
 *Inkluderar ej kostnader för upphovsrättsavtal, översättningsbolag, avtal om musikrättigheter, film - avtal, etc. 
 Anm.: Fr.o.m. 2008 räknar UR endast programanställda och medverkande (arvoderade) som utom - stående medverkande. Detta innebär en förändring i jämförelse med resultaten i 2007 års public  
 service-redovisning 
  som även inkluderade tidsbegränsad anställning och visstidsanställning. Program - anställningskontrakt kan dock erbjudas för insatser på internet och inom det pedagogiska arbetet med hänsyn till UR:s uppdrag vilket minskar den reella skillnaden. Resultaten för 2007 ovan är omräknade i enlighet med den nya definitionen. 
 UR redovisar även kostnaderna för olika slags produktionssamarbeten fördelade på svenska och utländska samarbeten. Dessa samarbeten avser produktionsutläggningar, samproduktioner och förvärv av sändningsrätter. UR delar dock inte upp andra slags produktionssamarbeten i utläggningar, sam - produktioner och förvärv som SVT och SR gör. Det bör noteras att vissa rättighetskostnader inte ing år i redovisningen. Kostnaderna uppgick till 20,9 miljoner kronor under 2009 och till 24,7 miljoner kronor under 2010. 
 Källa 
 : UR. 
  
 8.5 
  
 Marknaden för produktionsbolag 
  
 Såväl Smith som de kommersiella programbolagen på  
 tv-sidan 
  använder sig av externa produktionsbolag. Branschen omsätter cirka 1,5 mil- jarder kronor och sysselsätter, enligt uppgift från Gonzalez och TV- producenterna, cirka 4 000 personer. Inom kategorien underhåll- ningsserier står SVT för en femtedel av branschens omsättning medan Smith inom andra genrer, t.ex. dokumentärer, i princip är den enda kunden i Sverige. SVT:s ställning gentemot vissa produktions- bolag är därför mycket stark medan bolaget gentemot andra inte har samma starka ställning. SVT är dock fortfarande en mycket viktig kund. 
 Som vi beskrev i kapitel 3 har de flesta stora produktionsbolag inom tv förvärvats av utländska företag. Utöver dessa finns en rad mindre svenska produktionsbolag som arbetar med t.ex. doku- 
 254 
  
 SOU 2012:59 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 mentärfilmer. De senaste åren har även de kommersiella program- bolagen MTG,  
 TV4-gruppen 
  och ProSiebenSat.1 startat egna pro- duktionsbolag. 
 Inom  
 tv-produktion 
  är det vanligt med programformat, framför allt för underhållningsprogram, som används i flera länder men med en lokal produktion av det inhemska programmet. 
 På radiosidan är situationen annorlunda. SR är det enda pro- grambolaget som lägger ut produktioner vilket innebär att SR:s ställning i förhållande till produktionsbolagen är mycket stark. 
 UR är ett litet företag med ett specifikt uppdrag och därför inte så intressant som kund för de stora produktionsbolagen. Företaget är i stället beroende av att det finns små nischade produktionsbolag inom UR:s område. 
  
 8.5.1 
  
 Regleringen av produktionsutläggningar i andra länder 
  
 I det här avsnittet beskriver vi regleringen av produktions- utläggningar i Storbritannien och Danmark. Storbritannien har en omfattande reglering av relationen mellan public  
 service-företag 
  (på  
 tv-sidan) 
  och oberoende producenter i syfte att stimulera en livs- kraftig produktionsbransch. I Danmark regleras bl.a. nivån på utläggningar. 
 Storbritannien 
 Kvoter 
 I Storbritannien används kvoter för att reglera omfattningen av den produktion som public  
 service-företagen 
  ska lägga ut på oberoende  
 tv-producenter. 
  Med oberoende producenter menas att produk- tionsbolagen ska vara oberoende i relation till public  
 service-före- 
  tagen. 
 1  
 I Storbritannien finns fyra public  
 service-företag 
  med olika finansiering och olika krav: BBC, Channel four, ITV och Five. BBC är det bolag som mest liknar Smith. 
 Channel four har alltsedan starten 1982 haft krav på utläggning av all produktion. År 1990 infördes regler i dåvarande Broadcasting 
  
 1  
 Det innebär sammanfattningsvis att en oberoende producent inte får vara anställd av pro- grambolaget, inte ha ett aktieinnehav i programbolaget som överstiger 15 procent eller ägas av programbolaget till mer än 15 procent. 
 255 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 SOU 2012:59 
  
 Act, nu införda i Communciations Act från 2003 (Part 3, chapter 4, section 277, Communications Act 2003) om att övriga public ser-  
 vice-företag 
  inte fick lägga ut mindre än 25 procent av sin produk- tion sett i relation till programbudgeten. Kvoterna för utläggningar gäller dock inte alla genrer, nyheter är exempelvis undantagna. För BBC gäller att 50 procent ska produceras internt och 25 procent externt. Återstående 25 procent, som kallas Window of Creative Competition (WOCC), ska den interna och externa produktionen konkurrera om (Broadcasting – An Agreement Between Her 
 Majestys Secretary of State for Culture, Media and Sport and the 
 British Broadcasting Corporation,  
 2006-07). 
  
 Särskilda regler för utläggningar på externa producenter 
 Sedan 2003 ställs även krav på public  
 service-företagen 
  (Part 3, chapter 4 Section 285, Communications Act 2003 och § 61, the BBC agreement), att ta fram särskilda regler för utläggning av produktion på externa producenter (på engelska Code of practice for commissioning from independent producers). Ofcom, konkur- rensmyndighet för kommunkationssektorn, beslutar om de villkor som behövs för att säkerställa att regler tas fram och revideras när behov för det finns. Av reglerna ska framgå vilka principer som programföretagen avser att använda sig av när överenskommelser om utläggningar av produktioner träffas med externa producenter. Ofcom är ålagd att ta fram riktlinjer för public  
 service-företagen 
  i deras arbete med att ta fram regler och har även ett tillsynsansvar. 
 Varje public  
 service-företag 
  ska ta fram sina egna regler och offentliggöra dessa. Företagens regler ska bl.a säkerställa att rimlig tid ges för att förhandla fram och träffa avtal om villkoren för en utläggning, att det tillräckligt tydligt framgår vilka visnings- och andra rättigheter som överlåts när en utläggning sker, att det finns tillräcklig transparens vad gäller vilka ersättningar som betalas för olika rättigheter och att tillfredsställande villkor gäller för i vilken omfattning rättigheter får utnyttjas vad beträffar tid och exklusivitet. Av reglerna ska framgå hur eventuella tvister mellan parterna ska lösas. Det ska också finnas en ordning för hur företagens efter- levnad av reglerna följs upp och hur tillämpningen av reglerna redo- visas till Ofcom. 
 Enligt Ofcom:s riktlinjer är en grundprincip att produktions- bolagen behåller rättigheterna till produktionerna om dessa inte 
 256 
  
 SOU 2012:59 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 uttryckligen överlåts till public  
 service-företagen 
  eller någon annan part. Ett annat viktigt mål med reglerna för utläggning av pro- duktion på externa producenter är att säkerställa att processen för utläggningar är tydlig och transparent. Public  
 service-företagen 
  ska bl.a beskriva hur ansvaret för utläggningar av produktion och styr- ningen av intern produktion inom företaget hålls åtskilda (Ofcom 2007, Guidance for Public Service Broadcasters in drawing up Codes of Pratice for commissioning from independent producers, punkt  
 17–18). 
  Principerna om att produktionsbolagen behåller rättigheterna till produktionerna och att ansvaret för utläggningar av produktion och styrningen av intern produktion hålls åtskilda har framhållits som särskilt betydelsefulla av Gonzalez och  
 TV-pro- 
  ducenterna och beskrivs närmare i avsnitt 8.6. 
 Danmark 
 I Danmark Radio:s (DR) public  
 service-kontrakt 
  för  
 2011–2014 
  (s. 22, punkt 8) fastslås att DR under kontraktsperioden ska lägga ut produktion till oberoende producenter med följande belopp: cirka 175 miljoner danska kronor 2011, cirka 200 miljoner danska kronor 2012, cirka 225 miljoner danska kronor 2013 och cirka 250 miljoner danska kronor 2014. Avvikelser på grund av pro- duktionsplanering godtas under förutsättning att produktion till summan av de belopp som anges har lagts ut vid kontraktstidens slut. Utläggningarna ska omfatta tv, radio och andra plattformar. I uppfyllandet av de årliga utläggningskraven får även hyra av teknisk utrustning och DR:s utgifter för bl.a. foto, dekoration eller sceno- grafi för användande i den egna produktionen räknas in. 
 För att främja dialogen med de oberoende producenterna ska, enligt public  
 service-kontraktet, 
  följande ordning införas: 
  
 Omedelbart efter det att DR har beslutat om större program- satsningar för kommande års programverksamhet ska DR utarbeta en plan för hur kraven på utläggningar ska uppfyllas. Planen ska offentliggöras och kommuniceras till producenterna. 
  
 DR ska årligen hålla en producentdag där DR redovisar sina programmässiga överväganden i förhållande till utläggningar samt DR:s övergripande programplaner i övrigt. 
  
 257 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 SOU 2012:59 
  
 DR ska årligen bjuda in de externa producenterna till en pitch- dag där producenterna får möjlighet att presentera nya idéer för DR. 
  
 Modellen ska utvärderas i slutet av 2012 då man ska ta ställning till om modellen fortsatt ska användas eller om man ska införa en s.k.  
 BBC-modell, 
  liknande WOCC som beskrivits ovan, där DR inom den samlade utläggningsramen på 250 miljoner danska kronor i konkurrens med produktionsbolagen kan bjuda på produktioner på 50 miljoner årligen under resterande kontraktsperiod. 
 DR har en hemsida direkt riktad mot externa producenter som producerar  
 tv-program. 
  På denna hemsida redovisar DR sina planer för utläggningar för det kommande året och lämnar uppgifter om kontaktpersoner och annan praktisk information. 
  
 8.6 
  
 Att främja mångfald i programproduktionen 
  
 En livskraftig produktionsmarknad är viktig för att allmänheten ska få en mångfald i programutbudet. Utläggningar på externa produk- tionsbolag konkurrensutsätter den egna verksamheten och kan därför bidra till en ökad kreativitet och nya idéer även internt. 
 Mångfald i programproduktionen främjas av en blandning av egenproduktion, utläggningar, samarbetsprojekt, inköp och utom- ståendes medverkan. Som beskrivits i avsnitt  
 8.2–8.4 
  använder sig såväl SR, SVT som UR av samtliga produktionsformer men i olika utsträckning. 
  
 8.6.1 
  
 Programföretagens beställarroll 
  
 Bedömning 
 : Programföretagen har vidtagit åtgärder för att säkerställa att deras organisationer för inköp och beställning av extern produktion präglas av tydlighet. Detta arbete bör fort- sätta och göras i dialog med de externa produktionsbolagen. 
 Av programföretagens anslagsvillkor framgår, som nämnts ovan, att företagen ska säkerställa att organisationen för inköp och beställning av extern produktion präglas av tydlighet. Någon redogörelse för hur programföretagen säkerställer att organisationen för inköp och 
 258 
  
 SOU 2012:59 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 beställning av extern produktion präglas av tydlighet återfinns inte i public  
 service-redovisningarna 
  för 2011. 
 Enligt Smith hade företaget redan innan nu gällande anslagsvillkor beslutades påbörjat förändringar av sin beställarroll. Produktions- bolagen bjuds t.ex. in till möte två gånger per år där beställare och programchefer medverkar för att informera om vilka program SVT efterfrågar. Sedan 2010 har Smith också i efterhand tillsammans med de externa producenterna utvärderat förhandlingar som genom- förts mellan parterna. 
 SR har tillsatt ett flertal interna utredningar i syfte att identifiera möjligheter för att utveckla sin beställarkompetens. Som en följd av detta tillsattes 2008 en koordinatör för externa produktioner i syfte att tydliggöra vem de externa bolagen ska kontakta när det gäller kontrakt, avtal och inköp. SR anordnar även möten med de större produktionsbolagen för att redogöra för de kommande årens intentioner för inköp från externa produktioner. SR har tagit fram en leveranshandbok 
 2  
 med praktisk information kring vad produk- tionsbolagen bör tänka på när man levererar till dem och Smith har tagit fram vad man kallar en arbetsbok för produktionsbolagen. 
 3 
  
 Företrädare för externa radioproducenter har framfört önskemål om att SR bör utveckla sin beställarkompetens ytterligare och har betonat vikten av en beställarfunktion som är fristående från pro- ducerande enheter. Branschorganisationen Film- och  
 TV-producent- 
  erna har framfört att de anser att Smith bör införa rutiner så att alla kontakter mellan SVT och produktionsbolagen går genom SVT:s beställarfunktion, att det hålls en organisatorisk åtskillnad mellan SVT:s beställarfunktion och producerande enheter samt att ett system för registrering och återrapportering införs. Detta för att produk- tionsbolagen ska känna sig trygga vid presentation och införsälj- ning av idéer och manus. 
 Idag fungerar SVT:s programledning som beställarorganisation och bestämmer vad som ska produceras och sändas. Programbestäl- laren ansvarar för strategi och planering av utbudet. Program- beställarna har ett nära samarbete med SVT:s programchefer och löpande kontakt med externa producenter. Det är programcheferna som tar emot programförslag från externa producenter och är ansvariga för program som projektleds på deras respektive avdelning. Programcheferna har ansvar för respektive division, t.ex kultur och 
  
 2 
  
 Leveranshandbok – Ett programs väg genom Sveriges Radios infrastruktur. 
  
 3 
  
 Att producera för Smith – en guide för bra samarbete. 
  
 259 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 SOU 2012:59 
  
 samhälle, barn eller underhållning (Att producera för Smith – en guide för bra samarbete). Programcheferna använder sig av såväl intern som extern produktion. Produktionsbolagen kan, enligt uppgift från SVT, vända sig till programcheferna eller direkt till beställar- organisationen om de vill. 
 Vi kan konstatera att SR och SVT har lagt ner ett relativt omfat- tande arbete på att förbättra sin beställarroll. En förbättrings- potential finns dock, enligt vår bedömning, när det gäller arbetet med att åstadkomma en större åtskillnad mellan beställarorganisa- tionen och de producerande enheterna inom programföretagen. 
 Vår bedömning är att beställarrollen även fortsatt bör utvecklas och att detta bör göras i dialog med de externa producenterna. 
  
 8.6.2 
  
 Omfattningen av extern produktion, m.m. 
  
 Förslag 
 : Skyldigheten för SR och UR att i budgetunderlaget redovisa hur mycket företagen avser att lägga på extern radio- produktion kommande år tas bort. 
  
 Bedömning 
 : Programföretagen bör själva avgöra omfattningen av och fördelningen mellan intern och extern produktion. 
 Som vi beskrev ovan använder Storbritannien ett system med kvoter för omfattningen av utläggningar av  
 tv-produktion 
  och i Danmark regleras bl.a. nivån på utläggningar. I Sverige har företrädare för radioproducenterna uttryckt önskemål om att SR:s produktions- utläggningar och programinköp ska öka till 25 procent av pro- duktionsvolymen och att detta regleras i SR:s sändningstillstånd eftersom man anser att utläggningsnivån idag är för låg. 
 Enligt vår uppfattning främjar det inte konkurrensen mellan intern och extern produktion om en utomstående part i förväg beslutar hur stor andel som ska läggas ut på externa producenter. Det är programföretagen själva som utifrån sina uppdrag som bör avgöra fördelningen mellan intern och extern produktion. 
 I avsnitt 8.7 lämnar vi förslag på en momskompensationsmodell som syftar till att öka konkurrensneutraliteten mellan intern och extern produktion. En ökad konkurrensneutralitet kommer att bidra till att den bästa programidén eller genomförandet i större utsträckning kommer vara styrande i valet av om produktionen görs internt eller externt. Utöver detta kan även vårt förslag om en 
 260 
  
 SOU 2012:59 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 övergång till digitalradio (se kapitel 11) komma att innebära att fler radioproduktioner läggs ut i framtiden. 
 Mot denna bakgrund anser vi inte att det är motiverat att ställa krav på programföretagen att de ska lägga ut en viss andel av produktionen på externa produktionsbolag, utöver vad som följer av radio- och  
 tv-lagen. 
  Därför bör också kravet på SR och UR att de i budgetunderlaget ska ange i vilken omfattning företagen avser lägga ut radioproduktioner tas bort. 
 4  
 Vid de möten som public  
 service-företagen 
  håller med externa producenter bör däremot före- tagen informera om vilka behov de anser sig ha av externa produk- tioner. 
  
 8.6.3 
  
 Ingen ytterligare reglering gällande rättigheter 
  
 Bedömning:  
 Ingen ytterligare reglering gällande rättigheter bör införas avseende utläggningar på externa producenter. 
 Regeringen bör vid den halvtidsöversyn som föreslås i kapitel 4 göra en utvärdering av hur SVT:s normalvillkor har påverkat de externa producenterna. 
 I ett avtal om utläggning av en  
 tv-produktion 
  regleras ett antal rättighetsfrågor. Utöver vem som äger rätten till själva program- men och dess användning regleras även vem som äger formatet, dvs. programidén och utvecklingen av densamma,  
 DVD-rättighet- 
  erna, rättigheterna till kringförsäljning, som t.ex. leksaker eller  
 t-shirts, 
  samt hur intäkterna ska fördelas. 
 SVT och Gonzalez och  
 TV-producenterna 
  undertecknade i november 2010 en gemensam avsiktsförklaring. I avsiktsförklaringen kon- staterade parterna att en sund extern produktionsbransch med oberoende produktionsbolag och fria filmare är en grundförut- sättning för SVT:s möjlighet att uppfylla sitt public  
 service-upp- 
  drag. Det framgick även att parterna fört samtal om nivåerna på den externa produktionen (se även avsnitt 8.2) och att Smith som public  
 service-företag 
  ansåg sig ha ett särsiklt ansvar för att lång- siktigt värna den externa produktionsmiljön. Parterna enades i 
  
 4  
 SR:s redovisning av planerad utläggningsnivå har inte varit användbar för produktions- bolagen eftersom summan inkluderar mer än utläggningar på externa producenter. Redo- visningen har därför inte fått avsedd effekt. 
 261 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 SOU 2012:59 
  
 avsiktsförklaringen om att skapa en gemensam arbetsgrupp och i februari 2011 inrättade Smith och branschen en sådan arbetsgrupp med uppdrag att föreslå förändringar avseende upphandlingsrutiner, affärsvillkor, inklusive visningsersättning, ägande och intäktsfördel- ning, samt kommunikation. 
 Enligt Gonzalez och  
 TV-producenterna 
  har organisationen i sam- talen med Smith tagit upp för produktionsbolagen prioriterade frågor och argumenterat för att villkor liknande de som gäller enligt Code of practice i Storbritannien bör gälla. Film- och  
 TV-pro- 
  ducenterna avbröt samtalen med SVT den 7 november 2011 med anledning av att organisationen ansåg att man inte fick gehör för sina synpunkter. 
 Film- och  
 TV-producenterna 
  har även till oss framfört behovet av en svensk Code of practice. Två områden är prioriterade: möjlig- heten för produktionsbolagen att ta betalt för och vidareexploatera rättigheterna till sina produktioner, programformat och kringligg- ande rättigheter samt upprätthållandet av integritet och effektivitet vid presentation och visning av idéer. Det sistnämnda har behand- lats i avsnitt 8.6.1. 
 Samtalen mellan Smith och Gonzalez och  
 TV-producenterna 
  har återupptagits och under våren och försommaren 2012 har Smith, enligt uppgift, på egen hand och gemensamt med Gonzalez och TV- producenterna arbetat med en särskild hemsida för SVT:s externa affärsrelationer, ett registreringssystem för programförslag och med normalvillkor som ska användas i relation till de externa pro- duktionsbolagen vid utläggningar och samproduktioner. 
 Normalvillkoren kommer att publiceras av Smith och omfatta villkor för kategorierna nöje och fakta, dokumentär och kultur, samt drama. Normalvillkoren ska ange inriktning på de villkor som gäller vid produktionssamarbeten vid all  
 tv-produktion 
  som inte är nyheter, sport eller inköp av färdiga samarbeten. Villkoren omfattar inte filmproduktion. 
 Vår uppfattning är att frågan om rättigheter bör lösas i förhand- ling mellan parterna och inte av en extern part. Det är positivt att Smith avser publicera normalvillkor och att det skett en dialog med de externa producenterna. Eftersom normalvillkoren ännu inte är publicerade kan vi inte idag bedöma dess effekt. Vi föreslår därför att regeringen vid den halvtidsöversyn som föreslås i kapitel 4 gör en utvärdering av hur normalvillkoren har påverkat de externa pro- ducenterna. 
 262 
  
 SOU 2012:59 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 När det gäller radioproduktionsbolag är frågan om fördelning av rättigheter inte lika relevant. Vi bedömer att möjligheterna till vidare- försäljning av radioprogram på svenska är få. Den enda tänkbara marknaden för radioprogram på svenska utanför Sverige är det svensktalande Finland. 
 Slutligen vill vi understryka att en sund produktionsbransch är viktig för mångfalden i programproduktionen och därmed för pro- gramföretagens uppfyllande av sina uppdrag. Detta bör företagen ta hänsyn till i sina förhandlingar med produktionsbolagen. 
  
 8.6.4 
  
 Definitioner av olika begrepp 
  
 Bedömning:  
 För att öka transparensen och jämförbarheten mellan programföretagen bör SR och UR redovisa posten produktions- utläggningar på samma sätt som Smith. 
 År 2007 gavs programföretagen i uppdrag (prop. 2005/06:112 s. 52) att ha en enhetlig redovisning av utomståendes medverkan, pro- duktionsutläggningar, samverkan och inköp av program. 
 Vid en jämförelse av vilka poster som redovisas skiljer sig dessa något åt mellan bolagen. Posten produktionsutläggningar innehåller t.ex. för SR:s del en mycket stor andel kostnader för anlitande av enmansbolag genom vilka t.ex. programledare anlitas. UR redovisar inte posten andra slags produktionssamarbeten uppdelat mellan produktionsutläggningar, samproduktioner och förvärv av sänd- ningsrätt. 
 Även SVT har i sin public  
 service-redovisning 
  angett svårigheter med definitionerna. Som exempel har getts att medverkan från en musikgrupp kan hanteras på ett flertal olika sätt, exempelvis en samlad gageutbetalning eller fakturering från en eller flera av gruppmedlem- marna. 
 För att öka transparensen och jämförbarheten mellan program- företagen anser vi att SR och UR bör redovisa posten produktions- utläggningar på samma sätt som Smith. 
 263 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 SOU 2012:59 
  
 8.7 
  
 Momskompensationsmodell för ökad konkurrensneutralitet 
  
 SR, SVT och UR betalar idag mervärdesskatt (moms) på en stor del av inköpen till verksamheten (program, teknik, utsändnings- tjänster, material m.m.). Programföretagen har dock inte rätt att göra avdrag för ingående moms eftersom omsättningen (dvs. radio- och  
 tv-avgiften) 
  är undantagen från skatteplikt enligt 3 kap. 20 § mervärdesskattelagen (1994:200). 
 Programföretagen har inte heller rätt till återbetalning av ingå- ende moms. Momsen stannar därför som en kostnad hos företagen, vilket försämrar konkurrensneutraliteten mellan tjänster utförda i egen regi och tjänster som upphandlas på marknaden. Produktion i egen regi kan bli billigare än upphandling från t.ex. externa pro- ducenter vilket i sin tur kan leda till att dessa inte anlitas av program- företagen. 
 Ytterligare en komplikation med att inte vara momspliktig är att samverkan mellan programföretagen fördyras. En centralisering av interna administrativa tjänster hos ett av företagen innebär att utfakturerade kostnader för tjänster som tillhandahålls de övriga företagen beläggs med moms. Detta ökar kostnaderna eftersom det köpande företaget inte har någon avdragsrätt för momsen. Program- företagens momskostnader 2010 och 2011 framgår av tabell 8.4. 
  
 Källa:  
 SR, SVT, UR och SRF. 
 I sidoverksamheten, som redovisas separat, kan avdrag för moms göras eftersom man här tar ut moms på omsättningen av program- produktioner, varor och liknande. 
 264 
  
 SOU 2012:59 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 8.7.1 
  
 Ekonomistyrningsverkets förslag till momskompensationsmodell 
  
 År 2009 fick Ekonomistyrningsverket (ESV) i uppdrag av regeringen att ta fram förslag på alternativa modeller för kompensation för ingående moms för programföretagen. Förslagen skulle utgå ifrån nuvarande finansieringsmodell med radio- och  
 tv-avgifter. 
  
 I stället för momsbeläggning av radio och  
 tv-avgiften, 
  som hade utretts tidigare (se SOU 2005:2 och SOU 2008:64) utgick ESV ifrån befintliga momskompensationsmodeller för statliga myndig- heter respektive den kommunala sektorn. På basis av dessa model- ler utformade ESV tre förslag, varav två skulle hanteras på stats- budgeten. ESV förordade modell 1. I syfte att underlätta förstå- elsen av våra resonemang i dessa frågor har vi valt att inleda med en redogörelse för ESV:s förslag och den beredning som därpå följde. 
 Modell 1: Momskompensationskonto i Riksgäldskontoret 
 Modellen innebär att man skapar ett särskilt konto (momskompensa- tionskonto) i Riksgäldskontoret. RIKAB betalar en andel av avgifts- medlen direkt till momskompensationskontot och resterade del sätter RIKAB, precis som idag, in på rundradiokontot i Riksgälds- kontoret. Programföretagen får rekvirera belopp motsvarande bok- förd ingående moms från momskompensationskontot. Modellen liknar det tidiga kommunkontosystemet. 
 För att skapa en kompensationsmodell måste de medel som till- delas programföretagen direkt från rundradiokontot nettoberäknas med avseende på moms. För att kunna göra omräkningen måste man först göra en uppskattning av de tre programföretagens sam- lade kostnad för ingående moms och sätta denna i relation till de totala kostnaderna för bolagen (X procent). För att kunna få en någorlunda stabil modell bör uppskattningen av kostnaden för ingående moms i relation till de totala kostnaderna göras på ett genomsnitt av några år, med antaganden om hur utvecklingen kommer att se ut framåt i tiden. 
 När man kommit fram till en rimligt rättvisande procentsats, räknas varje programföretags fördelningsnyckel om för att mot- svara en nettotilldelning för kostnader exklusive moms från rund- radiokontot. 
 265 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 SOU 2012:59 
  
 Den nya fördelningsnyckel som riksdagen beslutar om kommer efter omräkningen att bestå av fyra komponenter, dvs. den andel som ska tillföras respektive programföretag från rundradiokontot och den totala andel som ska överföras till momskompensations- kontot. 
 Medel motsvarande de belopp som har räknats ned genom nettotilldelningen, dvs. lika med uppskattningen av programföre- tagens samlade kostnad för ingående moms, placeras på ett eget konto, momskompensationskonto, i Riksgäldskontoret. 
 Det är viktigt att den procentuella andel (X procent) som ska tillföras momskompensationskontot i Riksgäldskontoret ligger fast under en längre period. Om andelen som tillförs momskompensa- tionskontot t.ex. skulle omprövas årligen blir kopplingen mellan faktiskt uttag och inbetalning till systemet tydligare vilket kan leda till att programföretagen försöker hålla ner kostnaderna för ingå- ende moms genom att välja att producera i egen regi. Det vill säga just den effekt som man vill försöka motverka med hjälp av modellen. 
 Avsikten med systemet är att det ska vara självfinansierat, dvs. att inbetalningar till kontot ungefär motsvarar uttagen från det. Det kan därmed vara rimligt att vid jämna mellanrum göra avstäm- ningar av behållningen på kontot. Detta skulle t.ex. kunna göras i samband med att regeringen, inför en ny tillståndsperiod, lämnar förslag till en ny fördelningsnyckel för fördelning av medel från rundradiokontot till respektive programbolag. 
 I samband med att RIKAB överför radio och  
 tv-avgiften 
  till rundradiokontot bör RIKAB även sätta in belopp motsvarande den andel som ska tillföras momskompensationskontot på kontot i Riksgäldskontoret. När programföretagen rekvirerar belopp mot- svarande bokförd ingående moms betalas dessa pengar ut till respek- tive programbolags bankkonto från momskompensationskontot. Tanken är att det bör finnas medel på momskompensationskontot som täcker programföretagens uttag i form av rekvisitioner som kompensation för bokförd ingående moms. För att systemet ska kunna fungera måste dock uttag medges även om det tillfälligt inte skulle finnas pengar på kontot. Det blir därmed nödvändigt att koppla en kreditmöjlighet till momskompensationskontot. Riksdagen måste därmed besluta om en kreditram för detta ändamål. 
 Programföretaget får rätt att rekvirera ett belopp motsvarande bokförd ingående moms tidigast månaden efter den månad då de har bokfört momsen. En särskild blankett tas fram för rekvisitioner från momskompensationskontot. En myndighet får i uppgift att 
 266 
  
 SOU 2012:59 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 administrera utbetalningarna från momskompensationskontot till programföretagen efter insänd rekvisition. Myndigheter som idag har erfarenhet av sådan administration är Skatteverket, när det gäller kommuner och landsting samt statliga myndigheter, respek- tive Kammarkollegiet, när det gäller stiftelsehögskolorna. Program- företagens rätt till kompensation för ingående moms från moms- kompensationskontot samt med vilka villkor denna rätt eventuellt är förknippad bör anges i anslagsvillkoren till respektive program- företag. 
 En momskompensationsmodell i form av ett nytt moms- kompensationskonto i Riksgäldskontoret innebär endast, enligt ESV, mycket små tillägg i riksdagens och regeringens styrning av public service i form av beslut som rör programföretagen. Riks- dagen skulle behöva fatta beslut om dels en fördelningsnyckel med fyra komponenter i stället för tre, dels en kredit kopplad till moms- kompensationskontot. Regeringen skulle behöva reglera förutsätt- ningarna för momskompensation till programföretagen, t.ex. som ett tillägg i anslagsvillkoren. 
 För- och nackdelar med modellen enligt ESV 
 En fördel med modellen, enligt ESV, är att det är ett system som kan hanteras helt inom Riksgäldskontoret, vilket gör att det blir enkelt att följa upp och lättöverskådligt. 
 En annan fördel är att systemet är relativt enkelt att utforma och att det bygger på en modell som tidigare har tillämpats. Modellen innebär inte heller någon större administrativ börda för stats- förvaltningen. Den marginellt ökade administrationen i staten består framförallt av att en myndighet får i uppgift att administrera utbetalningarna från momskompensationskontot enligt program- företagens rekvisitioner. 
 En ytterligare fördel är att systemet inte heller kan anses påverka programföretagens oberoende ställning i förhållande till riksdag och regering. 
 Den största nackdelen med modellen är att om kostnaden för ingående moms i programföretagen successivt ökar kan det uppstå ett underskott på momskompensationskontot som kan bli svårt att betala av. För att täcka ett sådant underskott kan man inför en ny tillståndsperiod öka den andel som ska tillföras momskompensa- tionskontot i förhållande till de totala medel som tillförs program- 
 267 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 SOU 2012:59 
  
 företagen (dvs. höja X). Detta skulle drabba programföretagen på så sätt att de får mindre medel från rundradiokontot för att täcka övriga kostnader. Alternativt skulle statsmakterna behöva besluta om en smärre, extra höjning av radio- och  
 tv-avgiften 
  för att under- skottet så småningom ska kunna elimineras. Det skulle innebära att avgiftsbetalarna skulle få betala en något högre radio och  
 tv-avgift 
  än vad som annars skulle vara fallet. 
 En annan nackdel med systemet är att eftersom det omfattar så få bolag blir det lättare att se en koppling mellan ett enskilt bolags uttag och insättning i systemet, än vad som t.ex. var möjligt i det tidiga kommunkontosystemet. Det kan i viss mån påverka program- företagens beteende när det gäller ingående moms. Denna effekt kan dock minskas, enligt vad som har redogjorts för ovan, genom att den andel som tillförs momskompensationskontot ligger fast under en längre tid. 
 Modell 2: Momskompensation via statsbudgeten 
 Modellen innebär att en andel av influtna radio och  
 tv-avgiftsmedel 
  redovisas mot inkomsttitel på statsbudgeten. Resterande del sätter RIKAB in på rundradiokontot i Riksgäldskontoret. Program- företagen får, genom den myndighet som administrerar systemet, rekvirera belopp motsvarande bokförd ingående moms från stats- budgeten. 
 Modellen har likheter med den tidigare åttaprocentsregeln som gällde för vissa statliga myndigheter med betydande extern bidrags- finansiering. 
 Nettoberäkning av medel som tilldelas programföretagen direkt från rundradiokontot görs på samma sätt som beskrivs i modell 1. Den enda skillnaden är att medel motsvarande det belopp som för- delningsnyckeln räknas ned med (X procent) i stället redovisas mot inkomsttitel på statsbudgeten. En myndighet, t.ex. Skatteverket, måste utses att administrera redovisningen mot inkomsttitel. 
 Programföretagen får rätt att rekvirera belopp motsvarande bokförd ingående moms från statsbudgeten. Detta kan ske på två alternativa sätt, antingen via anslag på statsbudgeten (bruttometod) eller via en inkomsttitel (nettometod). 
 268 
  
 SOU 2012:59 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 Modell 2 a: Momskompensation brutto via statsbudgeten 
 Bruttometoden innebär att inbetalningen av den andel av influtna radio och  
 tv-avgiftsmedel 
  som ska motsvara programföretagens kost- nad för ingående moms redovisas mot inkomsttitel på statsbudgeten. Den rekvisition av belopp motsvarande ingående moms som pro- gramföretagen begär avräknas löpande från ett särskilt anslag på statsbudgeten. 
 Ett särskilt anslag anvisas och tilldelas på statsbudgeten för pro- gramföretagens momskompensation. Eftersom endast myndigheter kan disponera anslag på statsbudgeten ställs anslaget till den myn- dighets disposition som ska administrera utbetalningen av rekvirer- ade belopp till programföretagen. Myndigheten som administrerar utbetalningen till programföretagen och därmed löpande avräknar anslaget bör för enkelhets skull vara samma myndighet som sköter om avräkning mot inkomsttitel av den andel av influtna radio och  
 tv-avgiftsmedel 
  som ska tillföras statsbudgeten för att finansiera momskompensationssystemet. Beloppet som anvisas och tilldelas på anslaget bör överensstämma med det belopp som årligen redo- visas mot inkomsttiteln för att finansiera systemet. Den myndighet som administrerar utbetalningen till programföretagen bör ges möjlighet att disponera allt eventuellt anslagssparande på anslaget som kvarstår vid årets slut för att tillförsäkra att alla inbetalda belopp kommer systemet till godo. 
 Programbolaget får rätt att rekvirera ett belopp motsvarande bokförd ingående moms enligt samma förfarande som beskrivs i modell 1. 
 En momskompensationsmodell i form av momskompensation brutto via statsbudgeten innebär att riksdag och regering även kommer att fatta beslut om anvisning respektive tilldelning av anslag för programföretagens momskompensation. I likhet med modell 1 kommer riksdag och regering behöva fatta beslut om en fördelningsnyckel med fyra komponenter i stället för tre. Regeringen skulle i regleringsbrev till den myndighet som ges i uppdrag att administrera utbetalningen av momskompensation till program- företagen behöva ange de villkor som är kopplade till anslaget. Dessutom behöver regeringen, på samma sätt som enligt förslaget i modell 1, även ange förutsättningarna för programföretagens moms- kompensation som ett tillägg till anslagsvillkoren till respektive programföretag. 
 269 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 SOU 2012:59 
  
 För- och nackdelar med modellen enligt ESV 
 En fördel med modellen, enligt ESV, är att den bygger på brutto- redovisningsprincipen, vilket gör att inbetalningar och utbetalningar till staten blir tydliga på statsbudgeten. Modellen är dessutom relativt lätt att införa och administrera, varför den administrativa bördan i staten endast ökar ytterst marginellt. 
 Jämfört med en modell med nettohantering på statsbudgeten, är det lättare att få överblick på eventuella överskott från tidigare år mellan inbetalningar och utbetalningar i systemet. Detta förutsätter dock att regeringen medger att den myndighet som ska administrera utbetalningarna till programföretagen får rätt att disponera allt anslagssparande som eventuellt uppstår mellan åren och dessutom har möjlighet till att tillfälligt ta i anspråk en anslagskredit. 
 De anslag som anvisas på statsbudgeten ska rymmas inom det utgiftstak som riksdagen beslutar om för tre år i taget. I synnerhet i tider med ansträngda statsfinanser finns det en risk för att anslags- medel kan komma att dras in till staten. Osäkerheten i medelstill- delningen kan således vara en nackdel med modellen. Modell 2 a innebär vidare att ytterligare ett beslut som rör programföretagen, nämligen om anvisning och tilldelning av anslag för momskompensa- tion, behöver fattas av riksdag och regering. Prövning av dessa medel kommer att ske årligen. Genom ett ytterligare beslut från stats- makterna om programföretagens medelstilldelning kan man anse att bolagens oberoende i förhållande till staten i viss mån minskar, vilket är en nackdel med modellen. 
 Genom att inbetalningen för att finansiera kompensa- tionsmodellen sker på statsbudgetens inkomstsida och uttag i form av rekvisition sker från statsbudgetens utgiftssida, kan en nackdel vara att modellens självfinansierande syfte inte blir särskilt tydligt för den som inte är insatt i modellen. Eftersom statsbudgeten är ett ettårigt beslut kan det dessutom vara svårare att motivera de svängningar över tid som modellen förutsätts kunna hantera. 
 Modell 2 b: Momskompensation netto via statsbudgeten 
 Nettometoden innebär att inbetalningen av den andel av influtna radio och  
 tv-avgiftsmedel 
  som ska motsvara programföretagens kostnad för ingående moms redovisas mot inkomsttitel på stats- budgeten. Den rekvisition av belopp motsvarande ingående moms 
 270 
  
 SOU 2012:59 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 som programföretagen begär avräknas också löpande från inkomst- titel. 
 Bruttoredovisningsmetoden är visserligen huvudregel när det gäller redovisning på statsbudgeten. Syftet är att synliggöra inkomster och utgifter på statsbudgeten och underställa utgifterna riksdagens och regeringens prövning bl.a. i förhållande till utgiftstaket. Tanken med kompensationsmodellen är dock att inbetalningen till systemet över tiden ska motsvara utbetalningarna från systemet. 
 Kompensationssystemen för statliga myndigheter och för kom- munerna hanteras idag på statsbudgetens inkomstsida genom särskilda undertitlar till inkomsttiteln för mervärdesskatt respek- tive särskild inkomsttitel för kompensation för mervärdesskatt till kommuner och landsting. 
 Modellen innebär att inbetalningar av den andel som motsvarar programföretagens momskostnader och som RIKAB betalar från influtna radio och  
 tv-avgiftsmedel 
  via en myndighet betalas in mot inkomsttitel på statsbudgeten. När programföretagen begär utbe- talningar av rekvirerade belopp motsvarande kompensation för bok- förd ingående moms görs även denna utbetalning från inkomsttitel på statsbudgeten. 
 För att inte i onödan skapa extra administration bör samma myndighet sköta om redovisningen mot inkomsttitel av både in- och utbetalningar i systemet. 
 Programföretaget får rätt att rekvirera ett belopp motsvarande bokförd ingående moms enligt samma förfarande som beskrivs i modell 1. 
 En modell i form av momskompensation netto via stats- budgeten innebär att riksdagen, i likhet med modell 1 och 2 a, kommer att behöva fatta beslut om en fördelningsnyckel med fyra komponenter i stället för tre. Regeringen kommer, på samma sätt som enligt förslaget i modell 1 och 2 a, att behöva ange förutsätt- ningarna för programföretagens momskompensation som ett tillägg i anslagsvillkoren till respektive programbolag. 
 För- och nackdelar med modellen enligt ESV 
 En fördel med modellen, enligt ESV, är att den bygger på samma principer för redovisning på statsbudgeten som kompensations- systemen till statliga myndigheter respektive kommuner och lands- ting. Modellen är dessutom relativt lätt att införa och administrera, 
 271 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 SOU 2012:59 
  
 varför den administrativa bördan i staten endast ökar ytterst mar- ginellt. 
 En annan fördel med modellen är att den i mindre utsträckning än modellen med bruttobudgetering kan anses påverka program- företagens fristående ställning i förhållande till riksdag och regering, eftersom den inte innebär att ytterligare beslut behöver fattas av statsmakterna om programföretagens medelstilldelning utan det räcker med preciseringar i befintliga beslutsunderlag. Uppföljning sker dock av vilka medel som har redovisats mot berörda inkomst- titlar på statsbudgeten. 
 En nackdel med modellen är att eftersom statsbudgeten är ett ettårigt beslut kan det vara svårare att motivera de svängningar över tid som modellen förutsätts kunna hantera. Om uttaget från systemet ett enskilt år är högre än insättningen kan det tolkas som att staten subventionerar programföretagen. 
 Regler om statsstöd 
 ESV kunde inte se att någon av modellerna uppenbart strider mot EG:s statsstödsregler. 
 ESV betonade dock, när det gäller kravet på proportionalitet, att det är viktigt att den verksamhet som består i att tillhandahålla radio och tv i allmänhetens tjänst särskiljs från annan verksamhet som programföretagen bedriver (som kan vara konkurrensutsatt). Kostnader för respektive del av verksamheten bör på ett rättvisande sätt fördelas mellan dessa verksamheter, så att det endast är ingå- ende moms hänförlig till inköp till den del av verksamheten som består i att tillhandahålla radio och tv i allmänhetens tjänst som bolagen har rätt att få kompensation för. Ingående moms hänförlig till inköp för annan verksamhet som programföretagen bedriver måste hanteras som vanligt i det ordinarie momssystemet enligt mervärdesskattelagens regler. 
 Om det säkerställs bör inte föreslagna momskompensa- tionsmodeller kunna betraktas som ett stöd som är opropor- tionerligt stort i förhållande till uppdraget eller att annan verksam- het som programföretagen bedriver får en nettofördel av systemet. 
 272 
  
 SOU 2012:59 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 Remissinstanserna 
 Skatteverket hade inget att erinra mot de föreslagna modellerna, men delade ESV:s bedömning att modell 1 var den mest lämpliga. Verket hade inte heller något att erinra mot det implicita förslaget att Skatteverket skulle kunna administrera den valda kompensa- tionsordningen. Även Statskontoret delade ESV:s bedömning. 
 Konkurrensverket hade inte heller några synpunkter på vilken modell som väljs. Verket påpekade dock att det är angeläget att det råder hög transparens vad avser kostnader och intäkter för bolagens olika verksamheter (konkurrensutsatt respektive  
 icke-konkurrens- 
  utsatt) för att öka garantin för konkurrensneutralitet mellan berörda aktörer. Det kan bl.a. förutsätta att den icke momspliktiga verk- samheten omfattas av ett särskilt system för kostnadsredovisning och som omfattas av den årliga revisorsgranskningen. 
 Riksgäldskontoret rekommenderade ESV:s modell 2 b, moms- kompensation netto via statsbudgeten, eftersom det är den mest transparenta modellen, men lyfte i sitt remissvar också fram att det blir en statlig subvention till programföretagen i det fall ett under- skott uppstår. 
 Programföretagen var kritiska till samtliga alternativ i sina remiss- svar eftersom tanken är att de ska vara slutna, självfinansierade system. Inbetalningarna till systemet ska över tid motsvara uttaget. Programföretagen får då i praktiken bära kostnaden för en utökad upphandling precis som idag. Om det uppstår ett underskott på momskompensationskontot kommer bolagens tilldelning från rund- radiokontot i framtiden att minska. Detta kommer i sin tur leda till att incitamenten att öka de externa inköpen på sikt uteblir. 
 SVT och UR förespråkade i sitt remissvar modell 2 b (moms- kompensation netto via statsbudgeten) om den ändrades så att kompensationen till programföretagen kan öka utan att det påverkar medelstilldelningen i övrigt. En sådan modell skulle alltså inte längre vara självfinansierad. 
 SVT och UR hänvisade i sitt remissvar till tidigare utredningar (SOU 2005:2 och SOU 2008:64) som föreslog att avgiften skulle göras momspliktig. I deras förslag ställdes inga krav på avstämning av utgående och ingående moms. 
 SR angav i sitt remissvar att SR:s grundinställning är att bolaget vill bli mer affärsmässigt och mindre styrt av statliga regelverk. Det var därför bolaget bejakade direktfinansiering och moms. Den skatte- konsult som SR anlitade för en analys av ESV:s förslag påpekade att 
 273 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 SOU 2012:59 
  
 ett helt självfinansierat system inte ökar incitamenten att öka upp- handlingarna. Konsulten hävdade också att ökad upphandling från programföretagens sida skulle leda till ökade intäkter för staten i form av ökade momsintäkter. Det saknades därför skäl att täcka fram- tida underskott i momskompensationssystemet genom minskad till- delning till programföretagen eller höjning av radio- och  
 tv-avgiften. 
  
 8.7.2 
  
 En modifiering av ESV:s förslag till momskompensationsmodell 
  
 Förslag:  
 En del av avgiftsmedlen placeras på ett särskilt moms- kompensationskonto utan kredit i Riksgäldskontoret. Program- företagen rekvirerar ingående moms från kontot. Outnyttjade medel får användas kommande år. Kammarkollegiet ansvarar för förvaltningen av kontot och utbetalningarna till programföre- tagen. 
 I ESV:s modell drabbas programföretagen (genom minskad medels- tilldelning för kostnader exklusive moms) och/eller avgiftsbetalarna (genom att radio- och  
 tv-avgiften 
  höjs) om krediten som kopplas till momskompensationskontot utnyttjas. 
 I det kommunala momskompensationssystemet, som omfattar ett mycket större antal aktörer, finns ingen sådan direkt koppling. Utvecklingen av momsersättningarna vägs enbart in som en faktor i samband med bedömningen av nivån på statsbidraget till kom- munerna. Det gör att det kommunala momskompensations- systemet leder till avsedd effekt även om det också ska vara själv- finansierat över tid. 
 Ett system som inte är helt självfinansierat, som Smith och UR förespråkar, skulle leda till ökad konkurrensneutralitet men är problematiskt i och med att ett eventuellt underskott skulle leda till en direkt belastning på statens budget. Det är troligt att den typ av dynamiska effekter som SR hänvisar till i sitt remissvar, dvs. att ökad upphandling leder till ökade momsintäkter för staten, kommer att uppstå, men de utgör inte något egentligt förslag till finansiering. 
 I stället för ordningen i ESV:s modell, där ett eventuellt under- skott på momskompensationskontot drabbar programföretagen och/eller avgiftsbetalarna  
 i efterhand,  
 föreslår vi en modell där stats- makterna  
 i förväg  
 beslutar om vilket utrymme programföretagen 
 274 
  
 SOU 2012:59 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 ska ha för sina momskostnader och vilka kostnader som därmed drabbar avgiftsbetalarna om programföretagen utnyttjar hela eller delar av detta utrymme. I övrigt liknar vårt förslag ESV:s modell 1. 
 Ett särskilt konto (momskompensationskonto) skapas i Riksgälds- kontoret. Kammarkollegiet placerar en del av radio- och  
 tv-avgifts- 
  medlen på rundradiokontot (se kapitel 6) och en del på moms- kompensationskontot. Programföretagen använder medlen från rund- radiokontot för kostnader exklusive moms och rekvirerar belopp motsvarande bokförd ingående moms från momskompensations- kontot. När programföretagen rekvirerar belopp motsvarande bokförd ingående moms betalas dessa pengar ut till respektive pro- grambolags bankkonto från momskompensationskontot. 
 Före ingången av nästa tillståndsperiod nettoberäknas de medel som idag tilldelas programföretagen från rundradiokontot med avse- ende på moms. Beräkningen bör göras, som ESV föreslog, på ett genomsnitt av några år, med antaganden om hur utvecklingen kommer att se ut framåt i tiden. Den del som motsvarar momsen placeras på det nyskapade momskompensationskontot.  
 Därutöver  
 beslutar statsmakterna inte om en kredit, som i ESV:s förslag, utan om hur mycket ytterligare medel som ska placeras på moms- kompensationskontot för att möjliggöra för programföretagen att öka de externa inköpen. 
 Riksdagen beslutar därmed före varje tillståndsperiod hur mycket medel som  
 ska  
 tillföras respektive programbolag från rundradiokontot för kostnader exklusive moms och hur mycket medel som respektive bolag  
 får  
 rekvirera från momskompensationskontot för ingående moms. 
 Nedanstående figurer illustrerar dagens medelstilldelning, ESV:s förslag respektive vår modifiering av ESV:s förslag. 
 275 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 SOU 2012:59 
  
 Från rundradiokontot: verksamhetskostnader inkl. moms, 100 mnkr. 
 Från rundradiokontot: verksamhetskostnader exkl. moms, 90 mnkr. 
 Från rundradiokontot: verksamhetskostnader exkl. moms, 90 mnkr. 
 Momskompensations- konto, 10 mnkr, 
  
 med  
 kredit. 
 Momskompensations- konto, ex. 12 mnkr,  
 utan  
 kredit. 
 Det är viktigt att det finns tillräckligt med medel på moms- kompensationskontot, dvs. att utrymmet för respektive bolag är tillräckligt stort, så att medlen med säkerhet täcker program- företagens uttag i form av rekvisitioner som kompensation för bokförd ingående moms. Utrymmet bör vara så stort att risken för att programföretagen ska utnyttja hela utrymmet är mycket liten.  
 Om  
 ett programföretag utnyttjar hela ramen och behöver göra ytterligare inköp vid slutet av året får de kostnaderna i sin helhet belasta de medel som ska användas för kostnader exklusive moms. 
 SVT har uppgett att andelen moms de senaste tre åren har upp- gått till 7,3 procent, 8,1 procent respektive 7,6 procent. Smith gör den preliminära bedömningen att andelen moms från 2012 och framåt kommer att uppgå till 8 procent vilket, vid en antagen ökning av medelstilldelningen på två procent, skulle motsvara 357 miljoner kronor 2014. SVT anger preliminärt att medlen på momskompensationskontot, för SVT:s del, skulle behöva öka med cirka 60 miljoner kronor för att Smith skulle få det utrymme som 
 276 
  
 SOU 2012:59 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 krävs för att valet mellan intern produktion och externa inköp skulle bli helt konkurrensneutralt. SR anger preliminärt att det finns en potential för ökade inköp och utläggningar på längre sikt med 300 miljoner kronor, vilket resulterar i ökade momskostnader med cirka 50 miljoner kronor och UR anger preliminärt att utrym- met skulle behöva öka med drygt 10 miljoner kronor. 
 Sammantaget betyder det att programföretagen gör den mycket preliminära bedömningen att momskompensationskontot på sikt skulle behöva öka med 120 miljoner kronor utöver den nivå program- företagen i genomsnitt har haft de senaste tre åren. Samtliga bolag har understrukit att de inte har haft kunskap om hur andra förslag i betänkandet eventuellt påverkar deras bedömning. Ett förändrat upp- drag och/eller en förändrad medelstilldelning ändrar naturligtvis programföretagens behov av utrymme för momskostnader. 
 120 miljoner kronor är en stor kostnad för avgiftsbetalarna att bära. Man ska dock komma ihåg att avgiftsbetalarna redan idag står för programföretagens momskostnader, att momsen blir en intäkt för staten som kan användas för andra ändamål, och att det är troligt att ökade inköp leder till ökad aktivitet i samhällsekonomin vilket i sin tur leder till ytterligare momsintäkter för staten. Avgifterna går med andra ord tillbaka till allmänheten som betalar avgifterna, om än i form av statliga utgifter för andra ändamål. 
 Om riksdagen beslutar att medelstilldelningen till program- företagen ska öka med 2 procent om året i enlighet med vårt för- slag, bör medlen som tillförs momskompensationskontot också öka med 2 procent om året. Medel på momskompensationskontot som inte utnyttjas ett år kan utnyttjas som kompensation för ingå- ende moms kommande år. Ingen överföring görs mellan moms- kompensationskontot och rundradiokontot. 
 Programföretagens rätt till kompensation för ingående moms från momskompensationskontot samt med vilka villkor denna rätt eventuellt är förknippad bör anges i anslagsvillkoren till respektive programbolag. 
 Avstämningar av behållningen på kontot bör göras i samband med att regeringen, inför en ny tillståndsperiod, lämnar förslag till medelstilldelning från rundradiokontot till respektive bolag samt i samband med den halvtidsöversyn som föreslås i kapitel 4 (avsnitt 4.1.5). Om behållningen på kontot har vuxit kan det finnas anled- ning att sänka avgiften något kommande period. Om program- företagen i stället uppger att utrymmet på kontot bör öka för att möjliggöra fler inköp av varor och tjänster får regering och riksdag 
 277 
  
 Mångfald i programproduktionen 
  
 SOU 2012:59 
  
 ta ställning till om det finns anledning att höja avgiften för att till- godose önskemålet. I och med att modellen är ny bör en större utvärdering av modellen göras i samband med halvtidsöversynen. 
 Den största fördelen med denna modell i jämförelse med ESV:s modell är, som vi ser det, att det inte kan uppstå något underskott på momskompensationskontot som  
 i efterhand  
 måste täckas av antingen programföretagen eller avgiftsbetalarna. I vår modell är det avgiftsbetalarna som står för kostnaden men de gör det till en i förväg bestämd maximal nivå. Genom att ett maxbelopp speci- ficeras för respektive bolag kan inte heller ett bolag utnyttja ett annat bolags utrymme på momskompensationskontot. 
 Modellen förbättrar konkurrensneutraliteten mellan tjänster utförda i egen regi och tjänster som upphandlas på marknaden vilket är syftet. Det faktum att programföretagen preliminärt har uppgett att utrymmet på momskompensationskontot bör öka med cirka 120 miljoner kronor för att uppnå konkurrensneutralitet mellan interna och externa varor och tjänster indikerar att det finns en möjlighet att de externa inköpen kommer att öka. 
 ESV kunde inte se att någon av de modeller ESV föreslog uppen- bart strider mot EG:s statsstödsregler (se ovan). Vi instämmer i den bedömningen och anser inte att vårt förslag till modifiering av förslaget föranleder någon förändring av den bedömningen. 
 278 
  
 9 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 I det här kapitlet bedömer vi om nuvarande regleringsform i sänd- ningstillstånd och anslagsvillkor är ändamålsenlig eller om den bör omformas. Kapitlet inleds för denna bedömning med en beskriv- ning av regleringsformens konstitutionella grund i regeringsformen och yttrandefrihetsgrundlagen. Det starka skydd som finns för yttrandefriheten genom grundlagen innebär begränsningar för hur verksamheten kan regleras. För en bättre förståelse av de över- väganden som görs senare i kapitlet redogör vi för bl.a. bestäm- melserna om etableringsfrihet för sändningar i tråd, redaktionellt oberoende och efterhandsgranskning samt förbudet mot censur. För den med särskilt intresse för den rättsliga bakgrunden finns även en redogörelse för innehållet i radio- och  
 tv-lagen 
  (2010:696). 
 I kapitel 4 togs, i anslutning till frågan om begreppen kärn- och kompletterande verksamhet, upp hur avgiftsmedlen också bör få användas till verksamhet som kompletterar och utvecklar den verk- samhet som regleras i sändningstillstånden. Vidare framhöll vi i kapitel 5 betydelsen av att programföretagen tillgängliggör sitt pro- gramutbud via nya distributionsformer och utnyttjar den potential dessa har. I det här kapitlet redogör vi närmare för förhandspröv- ningen och vikten av att den införda ordningen blir väl fungerande. 
 I analysen av regleringsformens ändamålsenlighet bedömer vi också frågor kring Förvaltningsstiftelsens roll och arbetssätt, t.ex. när det gäller ägarstyrning, och tillsättning av ledamöter i stiftel- sens styrelse. 
 Vidare lämnar vi förslag på hur den sidoverksamhet som finansi- eras på annat sätt än genom radio- och  
 tv-avgiften 
  kan regleras tydligare. Det gäller t.ex. SVT:s sändningar via satellit (SVT World), försäljning av program och andra tillgångar samt uthyrning av lokaler och personal. 
 279 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 9.1 
  
 Nuvarande regleringsform 
  
 9.1.1 
  
 Regeringsformen 
  
 Den svenska folkstyrelsen bygger på fri åsiktsbildning och på all- män och lika rösträtt. Fri åsiktsbildning förutsätter bl.a. yttrande- och informationsfrihet. Dessa friheter tillförsäkras var och en gentemot det allmänna enligt 2 kap. 1 § regeringsformen (RF). Yttrandefrihet definieras som en frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Informationsfrihet definieras som en frihet att inhämta och ta emot upplysningar samt att i övrigt ta del av andras yttranden. 
 En närmare reglering av friheten att yttra sig i tryckta skrifter finns i tryckfrihetsförordningen (TF) och i yttrandefrihets- grundlagen (YGL) när det gäller friheten att yttra sig genom radio, tv och vissa liknande överföringar, offentliga uppspelningar ur en databas samt filmer, videogram, ljudupptagningar och andra tek- niska upptagningar. 
 Yttrande- och informationsfriheten får begränsas genom lag i viss angiven utsträckning (2 kap. 20 § första stycket 1 RF). Enligt 2 kap. 21 § RF får sådana begränsningar göras endast för att till- godose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. Begränsningen får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hän- syn till det ändamål som har föranlett den och inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen såsom en av folkstyrelsens grundvalar. Inte heller får begränsningen göras enbart på grund av politisk, religiös, kulturell eller annan sådan åskådning. 
 Yttrandefriheten och informationsfriheten får enligt 2 kap. 23 § RF begränsas med hänsyn till rikets säkerhet, folkförsörjningen, allmän ordning och säkerhet, enskildas anseende, privatlivets helgd eller förebyggandet och beivrandet av brott. Vidare får friheten att yttra sig i näringsverksamhet begränsas. I övrigt får sådana begräns- ningar göras endast om särskilt viktiga skäl föranleder det. Vid bedömandet av vilka begränsningar som får göras ska särskilt beaktas vikten av vidaste möjliga yttrandefrihet och informations- frihet i politiska, religiösa, fackliga, vetenskapliga och kulturella angelägenheter. Meddelande av föreskrifter som utan avseende på yttrandens innehåll närmare reglerar ett visst sätt att sprida eller ta emot yttranden anses inte som en begränsning av yttrandefriheten och informationsfriheten. 
 280 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 9.1.2 
  
 Europakonventionen 
  
 Den europeiska konventionen den 4 november 1950 angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande fri- heterna, Europakonventionen, med de ändringar och tillägg som gjorts genom ändrings- och tilläggsprotokoll gäller sedan den 1 januari 1995 som svensk lag. Lag eller annan föreskrift får enligt 2 kap. 19 § RF inte meddelas i strid med Sveriges åtaganden på grund av kon- ventionen. 
 Enligt konventionens artikel 10.1 har var och en rätt till yttrande- frihet. Denna rätt innefattar åsiktsfrihet samt frihet att ta emot och sprida uppgifter och tankar utan offentlig myndighets inblandning och oberoende av territoriella gränser. Det anges vidare att artikeln inte hindrar en stat att kräva tillstånd för  
 radio-, 
  televisions- eller biografföretag. Eftersom utövandet av yttrandefriheten också med- för ansvar och skyldigheter, får det enligt artikel 10.2 underkastas sådana formföreskrifter, villkor, inskränkningar eller straffpåföljder som är föreskrivna i lag och som i ett demokratiskt samhälle är nödvändiga med hänsyn till statens säkerhet, till den territoriella integriteten eller den allmänna säkerheten, till förebyggande av oordning eller brott, till skydd för hälsa eller moral eller för annans goda namn och rykte eller rättigheter, för att förhindra att för- troliga underrättelser sprids eller för att upprätthålla domstolars auktoritet och opartiskhet. Bestämmelsen i artikel 10 är relativt all- mänt hållen och får sitt närmare innehåll genom Europadomstolens praxis. 
  
 9.1.3 
  
 Yttrandefrihetsgrundlagen 
  
 Vilka medier som omfattas 
 YGL tillförsäkrar varje svensk medborgare rätt att fritt yttra sig i de medier som omfattas av grundlagen. Yttrandefriheten enligt grundlagen gäller bara yttranden som framförs i vissa medier. YGL omfattar radio, tv och vissa liknande överföringar, offentliga upp- spelningar ur en databas samt filmer, videogram, ljudupptagningar och andra tekniska upptagningar. Med vissa liknande överföringar förstås andra överföringar av ljud, bild eller text som sker med hjälp av elektromagnetiska vågor, t.ex. överföringar från vissa databaser på internet. Med tekniska upptagningar avses upptagningar som 
 281 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 innehåller text, bild eller ljud och som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniska hjälpmedel. 
 Yttrandefriheten vid användningen av dessa medier skyddas av grundlagen för att säkra ett fritt meningsutbyte, en fri och allsidig upplysning och ett fritt konstnärligt skapande. 
 Radioprogram används i grundlagen som en samlingsbeteckning på radio- och  
 tv-program 
  och innehåll i vissa andra överföringar av ljud, bild eller text som sker med hjälp av elektromagnetiska vågor samt för innehåll i vissa offentliga uppspelningar ur en databas. 
 Tillämpningsområde 
 YGL är enligt 1 kap. 6 § första stycket YGL tillämplig på sänd- ningar av radioprogram som är riktade till allmänheten och avsedda att tas emot med tekniska hjälpmedel. Med kravet att sändningen ska vara riktad till allmänheten menas att sändningen ska vara riktad till vem som helst som önskar ta emot den utan särskild begäran från mottagaren. Som sändningar av radioprogram anses också tillhanda- hållande till allmänheten på särskild begäran av direktsända eller inspelade program, om starttidpunkten och innehållet inte kan påverkas av mottagaren (den s.k. webbsändningsregeln). För att andra överföringar från en databas än de som avses i bestämmelsen ska omfattas av grundlagsskyddet krävs enligt den s.k. databas- regeln i 1 kap. 9 § YGL bl.a. att innehållet i databasen kan ändras endast av den som driver verksamheten. Vidare krävs att den som driver verksamheten antingen är ett sådant massmedieföretag som anges i regeln eller att den som driver verksamheten har utgivnings- bevis för den. För att utgivningsbevis ska utfärdas krävs bl.a. att utgivare har utsetts och att överföringarna utgår från Sverige. 
 Vad som föreskrivs i grundlagen om radioprogram i allmänhet gäller också för radioprogram som förmedlas genom satellitsänd- ning som utgår från Sverige. Sändningen anses utgå från Sverige om upplänkningen sker från svenskt jurisdiktionsområde eller från utlandet efter programtransport från Sverige genom tråd eller radiolänk. Efter omständigheterna bör sändningen också kunna anses ha utgått från Sverige om programtransporten avser ett färdig- inspelat program i form av en upptagning som inte är avsedd för mångfaldigande eller annars för spridning i annan form än genom upplänkningen och den efterföljande utsändningen (prop. 1990/91:64 s. 110). 
 282 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 Grundläggande principer 
 YGL bygger på samma grundläggande principer som tryckfrihets- förordningen. Dessa är etableringsfriheten, förbudet mot censur och andra hindrande åtgärder, ensamansvaret med meddelarskydd, en särskild brottskatalog och en särskild rättegångsordning med juryprövning. 
 Regeln om etableringsfrihet för trådsändningar finns i 3 kap. 1 § YGL. I första stycket anges att varje svensk medborgare och svensk juridisk person har rätt att sända radioprogram genom tråd. Med sändning genom tråd avses en sändning genom en särskilt anordnad ledare. Exempel på trådnät är telefonnätet för fast telefoni och  
 kabel-tv-nätet 
  (prop. 2009/10:115 s. 85). Etableringsfriheten omfattar både vidaresändningar, dvs. samtidig och oförändrad vidare- förmedling av en annan sändning, och andra sändningar (prop. 1990/91:64 s. 89). Ingen skillnad görs således mellan att sända i betydelsen att bedriva egen programverksamhet och att distribuera andras program. Etableringsfriheten för trådsändningar innebär att inga krav på tillstånd kan ställas på sådana sändningar och att möj- ligheten att bedriva verksamheten i princip inte får begränsas av villkor som inte har stöd i grundlagen. Av förarbetsuttalanden till TF framgår att näringsrättsliga bestämmelser som t.ex. om firma- registrering och bokföringsskyldighet inte behöver innebära en inskränkning av etableringsfriheten. Detsamma har ansetts gälla beträffande YGL. 
 Etableringsrätten för trådsändningar är inte helt oinskränkt. I andra stycket anges under fem punkter vilka undantag som får göras i lag. I en första punkt anges att det får meddelas föreskrifter om skyldighet för nätinnehavare att ge utrymme för vissa program i den utsträckning det behövs med hänsyn till allmänhetens intresse av tillgång till allsidig upplysning. Den s.k. vidaresändningsplikten innebär en skyldighet för nätinnehavare att tillhandahålla utrymme i nätet för dels vissa sändningar som sker med tillstånd av regeringen, t.ex. SVT:s sändningar, dels sändningar från lokala kabelsändar- företag. Den andra punkten ger möjlighet att meddela föreskrifter om skyldighet för nätinnehavare att ge utrymme för överföringar i den utsträckning det behövs med hänsyn till intresset av kon- kurrens beträffande sådana överföringar i nätet eller allmänhetens intresse av tillgång till sådana överföringar. Det kan avse tillträde till och s.k. samtrafik mellan elektroniska kommunikationsnät, t.ex. för teletrafik enligt lagen (2003:389) om elektronisk kom- 
 283 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 munikation. Genom den tredje punkten ges möjlighet till regler om skyldighet för nätinnehavare att vidta åtgärder för att tillförsäkra mottagarkretsen inflytande över programvalet. I en fjärde punkt ges möjligheter till regler om skyldighet för den som sänder program i tv att utforma sändningarna på ett sådant sätt att program- men genom textning, tolkning, uppläst text eller liknande teknik blir tillgängliga för personer med funktionsnedsättning. Den femte punkten ger möjlighet till ingripanden mot fortsatt sändning av ett utbud som inriktas på våldsframställningar, pornografiska bilder eller hets mot folkgrupp. 
 Bestämmelsen i den fjärde punkten trädde i kraft den 1 januari 
 2011. Med den som sänder program avses den som står bakom programmet, dvs. programföretaget, och inte den som medverkar enbart genom att ställa sändningskapacitet till förfogande. Undan- taget ger enbart medgivande till regler för att förse sändningarna med hjälpmedel som gör dem tillgängliga för personer med funktionsnedsättning. Det ger således inte något medgivande till regler som rör innehållet i sändningarna, t.ex. regler om skyldighet att göra program vilkas innehåll är anpassat till personer med kognitiv funktionsnedsättning. Med ordet tolkning avses i lag- texten teckenspråkstolkning eller syntolkning. För bakgrunden till bestämmelsen och de överväganden som gjordes inför införan- det se prop. 2009/10:81 s. 35 f. 
 Rätten att sända radioprogram på annat sätt än genom tråd får enligt 3 kap. 2 § första stycket YGL regleras genom lag som inne- håller föreskrifter om tillstånd och villkor för att sända. Sådana regler finns i radio- och  
 tv-lagen 
  (2010:696). Av tekniska skäl har det ansetts nödvändigt att reglera användningen av det begränsade sändningsutrymme som finns i etern (prop. 1990/91:64 s. 79). Enligt andra stycket samma lagrum ska det allmänna dock efter- sträva att radiofrekvenserna tas i anspråk på ett sätt som leder till vidaste möjliga yttrandefrihet och informationsfrihet. 
 Beträffande sådana begränsningar i sändningsrätten som avses i 3 kap. 1 och 2 §§ YGL gäller vad som föreskrivs om begränsningar av grundläggande fri- och rättigheter i 2 kap.  
 21–23 
  §§ RF. 
 Förbudet mot censur innebär enligt 1 kap. 3 § första stycket första meningen YGL att det inte får förekomma att något som är avsett att framföras i ett radioprogram eller en teknisk upptagning först måste granskas av en myndighet eller något annat allmänt organ. I andra stycket görs undantag för bl.a. rörliga bilder i filmer som ska visas offentligt. Det innebär att all eventuell granskning av 
 284 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 radio- och  
 tv-program 
  ska ske i efterhand. Förbudet mot hindrande åtgärder i första stycket andra meningen innebär att det inte är tillåtet för det allmänna att utan stöd i YGL, på grund av det kända eller väntade innehållet i ett radioprogram eller en teknisk upptag- ning, förbjuda eller hindra offentliggörandet eller spridningen. 
 Ensamansvaret innebär att bara en person är straffrättsligt ansvarig för ett radioprogram eller en teknisk upptagning. Med det tryckfrihetsrättsliga ansvaret för periodiska tidskrifter som förebild är huvudregeln att ansvaret ska bäras av en utgivare. Utgivaren ska ha befogenhet att bestämma över innehållet så att inget införs mot hans eller hennes vilja. 
 Meddelarskyddet omfattar meddelar- och anskaffarfriheten, rätten till anonymitet, efterforsknings- och repressalieförbuden. 
 Gärningar som anges som tryckfrihetsbrott i 7 kap. 4 och 5 §§ TF ska anses som yttrandefrihetsbrott om de begås i en i YGL skyddad framställning och är straffbara enligt lag. Det innebär att tryckfrihetsbrotten och yttrandefrihetsbrotten sammanfaller. Exempel på yttrandefrihetsbrott när de begås i medier som omfattas av grund- lagen är hets mot folkgrupp, olaga våldsskildring och förtal. Straff- ansvaret enligt YGL när det gäller brottet olaga våldsskildring är något mera omfattande än det enligt TF. 
 Redaktionellt oberoende och efterhandsgranskning 
 Den som sänder radioprogram avgör självständigt vad som ska för- komma i programmen (3 kap. 4 § YGL). Bestämmelsen om redaktionellt oberoende innebär att det allmänna inte får ställa några krav på innehållet i vad som ska sändas annat än i konsti- tutionellt tillåtna former. Genom bestämmelsen ges program- företag som sänder med stöd av tillstånd ett skydd i förhållande till tillståndsgivaren, dvs. staten, men deras oberoende värnas också gentemot andra, som t.ex. annonsörer (prop. 1990/91:64 s. 117). 
 Enligt 7 kap. 4 § YGL får i lag föreskrivas att en nämnd vars sammansättning är bestämd i lag och vars ordförande ska vara eller ha varit ordinarie domare ska granska om radioprogram, som någon har sänt på annat sätt än genom tråd, står i överensstämmelse med de föreskrifter eller andra villkor som gäller för sändningarna. En sådan nämnd får endast uttala sin mening och förelägga den sänd- ande att följa föreskrifterna eller villkoren. Bestämmelsen ger stöd åt den efterhandsgranskning av radioprogram som utförs av gransk- 
 285 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 ningsnämnden för radio och tv. I lagen får föreskrivas att ett före- läggande av nämnden får förenas med vite. Frågor om utdömande av vite prövas av domstol. 
 Förbud och villkor för kommersiell reklam eller villkor för sådan reklam eller annan annonsering 
 Enligt 1 kap. 12 § andra stycket YGL kan föreskrifter meddelas om förbud mot kommersiell reklam i radioprogram eller om villkor för sådan reklam. Det får vidare i lag ges föreskrifter om förbud mot och villkor för annan annonsering och sändning av program, som helt eller delvis bekostas av annan än den som bedriver program- verksamheten. 
  
 9.1.4 
  
 Radio- och  
  
 tv-lagen 
  
 Radio- och  
 tv-lagen 
  (2010:696) trädde i kraft den 1 augusti 2010 (prop. 2009/10:115, bet. 2009/10:KU25, rskr. 2009/10:331). Lagen innebär bl.a. att Europaparlamentets och rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om till- handahållande av audiovisuella medietjänster  
 (AV-direktivet) 
  genomförts i svensk lagstiftning. Tillämpningsområdet för den nya lagen har utökats att omfatta också  
 beställ-tv. 
  Förändringar av särskilt intresse för kommitténs uppdrag är bl.a. att tillstånds- plikten minskat för sändningar av ljudradio och  
 tv-program, 
  t.ex. krävs inte längre sändningstillstånd för  
 mobil-tv 
  i mobiltelenät, och att en tillståndsplikt införts för att sända sökbar  
 text-tv. 
  Det är inte heller längre möjligt att förena sändningstillstånd med villkor om skyldighet att utforma tjänsterna på ett sådant sätt att de blir till- gängliga för personer med funktionsnedsättning, utan i stället kan tillstånden förenas med villkor om att programmens innehåll ska vara särskilt anpassat. 
 Tillämpningsområde 
 Radio- och  
 tv-lagen 
  tillämpas på  
 tv-sändningar 
  och  
 beställ-tv 
  som kan tas emot i någon stat som omfattas av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet  
 (EES-stat), 
  om leverantören av 
 286 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 medietjänsten är etablerad i Sverige enligt definitionen i artikel 2.3 i  
 AV-direktivet 
  eller alternativt använder sig av en satellitupplänk belägen i Sverige eller en satellitkapacitet som tillhör Sverige. Lagen är vidare tillämplig om leverantören av medietjänsten är etablerad i Sverige enligt artiklarna  
 49–54 
  i  
 EG-fördraget. 
  Med leverantören av medietjänsten avses den som har det redaktionella ansvaret för valet av innehåll i en ljudradio- eller  
 tv-sändning, 
 beställ-tv 
  eller sökbar  
 text-tv 
  och avgör hur innehållet struktureras. Bestäm- melserna i radio- och  
 tv-lagen 
  om tillståndskrav, tillståndsvillkor som inte är direkt programrelaterade, tillsyn och återkallelse av tillstånd är tillämpliga även om den som levererar medietjänsten står under en annan  
 EES-stats 
  jurisdiktion. Lagen gäller också för sändningar av ljudradioprogram över satellit som kan tas emot i Sverige, om den som bedriver sändningsverksamheten har sin hem- vist i Sverige eller sändningen till satellit sker från en sändare här i landet. 
 Registrering och tillstånd för  
 tv-sändningar 
  och sökbar  
 text-tv 
  
 Den som bedriver en sändningsverksamhet som det inte behövs tillstånd för eller som tillhandahåller  
 beställ-tv 
  ska anmäla sig för registrering hos Myndigheten för radio och tv. Detsamma gäller för den som för någon annans räkning bedriver sändningsverksamhet över satellit eller upplåter satellitkapacitet (satellitentreprenör). 
 I 4 kap. radio- och  
 tv-lagen 
  finns bestämmelser om krav på till- stånd för  
 tv-sändningar 
  och sökbar  
 text-tv. 
  
 Regeringen beslutar vilket sändningsutrymme som i olika delar av landet får upplåtas för sådana  
 tv-sändningar 
  liksom sökbar text- tv som kräver tillstånd. Tillstånd krävs för att sända tv och sökbar  
 text-tv 
  med användande av radiovågor om sändningen sker på fre- kvenserna  
 87,5–108 
  megahertz,  
 174–240 
  megahertz eller  
 470–790 
  megahertz. Regeringen ger tillstånd att sända tv och sökbar  
 text-tv 
  om sändningsverksamheten finansieras genom radio- och  
 tv-avgiften. 
  I övriga fall ger Myndigheten för radio och tv tillstånd. Vid fördel- ningen av tillstånd ska det särskilt beaktas att sändningsutrymmet ska kunna tas i anspråk för olika programtjänster så att sändningarna kommer att tillgodose olika intressen och smakriktningar, för såväl nationella som lokala och regionala programtjänster och av flera av varandra oberoende programföretag. Med programtjänst avses 
 287 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 enligt 3 kap. 1 § 12 ett samlat utbud av ljudradio- eller  
 tv-program 
  eller sökbar  
 text-tv 
  som sänds under en gemensam beteckning. 
 Bestämmelser om vilka villkor ett tillstånd att sända tv eller sök- bar  
 text-tv 
  får förenas med finns i 4 kap.  
 8–11 
  §§. 
 Ett tillstånd att sända tv eller sökbar  
 text-tv 
  får enligt 4 kap. 8 § förenas med villkor som innebär att sändningsrätten ska utövas opartiskt och sakligt och med beaktande av att en vidsträckt yttrandefrihet och informationsfrihet ska råda i tv. Av förarbeten till radiolagen (1966:755) framgår att kravet motiverades av att ett enda företag, Sveriges Radio, fick ensamrätt att sända tv i marknät. Det ansågs vid sådana förhållanden nödvändigt att företaget skulle inta en oavhängig hållning till olika åsiktsyttringar och smakrikt- ningar samt att allsidigt belysa de skiftande företeelserna i sam- hället (prop. 1966:149 s. 29). 
 Vidare får enligt 4 kap. 9 § tillstånd förenas med villkor om skyldighet att sända till hela landet eller till en viss del av landet (punkten 1), sända under en viss minsta tid (punkten 2), samtidigt sända ett visst minsta antal program i varje område (punkten 3), sända sökbar  
 text-tv 
  i viss omfattning (punkten 4), sända program vars innehåll är särskilt anpassade för personer med funktions- nedsättning (punkten 5), bereda utrymme för sändningar med stöd av tillstånd av regeringen (punkten 6), använda viss sändnings- teknik (punkten 7), samverka med andra tillståndshavare i tekniska frågor för att främja tillgänglighet och konkurrens (punkten 8) samt använda vissa radiosändare (punkten 9). Andra villkor till- stånd får förenas med är villkor om skyldighet att ta hänsyn till televisionens särskilda genomslagskraft när det gäller programmens ämnen och utformning och tiden för sändning av programmen (punkten 10), sända genmälen (punkten 11), i sändningsverksam- heten respektera den enskildes privatliv (punkten 12), sända ett mångsidigt programutbud (punkten 13), regionalt sända och producera program (punkten 14), kostnadsfritt sända meddelanden som är av vikt för allmänheten, om en myndighet begär det (punkten 15), utforma sändningarna på ett sådant sätt att dessa inte bara kan tas emot av en begränsad del av allmänheten i sändnings- området (punkten 16), och utarbeta en beredskapsplan under höjd beredskap och vid fredstida krissituationer samt lämna planen till regeringen och till den myndighet regeringen bestämmer (punkten 17). 
 Bestämmelsen om villkoret om ett mångsidigt programutbud avsåg enligt förarbetena hindra ett programföretag från att t.ex. ge 
 288 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 programverksamheten en ensidig inriktning mot underhållnings- program eller billigt inköpta program (prop. 1990/91:149 s. 140). Kravet hade dessförinnan ställts på programföretagen i avtal. 
 Uttrycket avsåg att täcka de olika positiva krav som fanns i avtalen och som tog sikte på att programföretagen skulle sända program av många olika slag. 
 Enligt 4 kap. 10 § får ett tillstånd att sända tv eller sökbar  
 text-tv 
  förenas med förbud mot och villkor för att sända reklam eller andra annonser, sponsrade program även i andra fall än som anges i 7 kap.  
 1–3 
  §§ och program där produktplacering förekommer. 
 Slutligen anges i 4 kap. 11 § att ett tillstånd får förenas med vill- kor som innebär att ägarförhållandena och inflytandet i ett företag som får tillståndet inte får förändras mer än i begränsad omfatt- ning. 
 Bestämmelser om tillstånds giltighetstid finns i 4 kap. 12 §. Ett tillstånd som har beviljats av regeringen att sända tv och sökbar  
 text-tv 
  ska gälla för en viss tid som bestäms av regeringen. Ett till- stånd som har beviljats av Myndigheten för radio och tv att sända tv eller sökbar  
 text-tv 
  gäller för sex år. Om det finns särskilda skäl, får myndigheten besluta att ett tillstånd ska gälla för kortare tid. Giltighetstiden för tillståndsvillkor får vara kortare än tillstånds- tiden. 
 Innan ett beslut om tillstånd fattas ska den sökande ges tillfälle att ta del av och yttra sig över de villkor som regeringen eller Myndigheten för radio och tv avser att förena med tillståndet. Ett beslut om tillstånd får inte innehålla andra programrelaterade villkor än dem som den sökande har godtagit. 
 Innehållet i  
 tv-sändningar, 
 beställ-tv 
  och sökbar  
 text-tv 
  
 I 5 kap. radio- och  
 tv-lagen 
  finns bestämmelser om innehållet i tv- sändningar,  
 beställ-tv 
  och sökbar  
 text-tv. 
  
 Allmänna krav är att en leverantör av medietjänster som till- handahåller  
 tv-sändning, 
 beställ-tv 
  eller sökbar  
 text-tv 
  ska se till att programverksamheten som helhet präglas av det demokratiska stats- skickets grundidéer och principen om alla människors lika värde och den enskilda människans frihet och värdighet (den s.k. demokrati- bestämmelsen). 
 Program med ingående våldsskildringar av verklighetstrogen karaktär eller med pornografiska bilder som sänds i tv ska antingen 
 289 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 föregås av en varning i ljud eller innehålla en varning som anges löpande i bild under hela sändningstiden. Sådana program får inte sändas under sådan tid och på sådant sätt att det finns en betydande risk för att barn kan se programmen, om det inte av särskilda skäl ändå är försvarligt. Program som tillhandahålls i  
 beställ-tv 
  och som innehåller ingående våldsskildringar av verklighetstrogen karaktär eller pornografiska bilder får inte tillhandahållas på ett sådant sätt att det finns en betydande risk för att barn kan se programmen, om det inte av särskilda skäl ändå är försvarligt. 
 Uppgifter som förekommit i ett program i  
 tv-sändning 
  eller i sökbar  
 text-tv 
  som inte är reklam och som sänts på något annat sätt än genom tråd, ska beriktigas när det är befogat. Uppgifter som har förekommit i ett program i  
 tv-sändning 
  och i sökbar  
 text-tv 
  som inte är reklam och som sänts genom tråd bör beriktigas när det är befogat. 
 Program som inte är reklam får inte otillbörligt gynna kom- mersiella intressen. Det innebär att programmet inte får uppmuntra till inköp eller hyra av varor eller tjänster eller innehålla andra sälj- främjande inslag. Det får inte heller framhäva en vara eller en tjänst på ett otillbörligt sätt. 
 I sändningar för vilka villkor om opartiskhet gäller får det inte förekomma meddelanden som sänds på uppdrag av någon annan och som syftar till att vinna stöd för politiska eller religiösa åsikter eller åsikter i intressefrågor på arbetsmarknaden. 
 Den som sänder tv på annat sätt än genom tråd ska se till att följande krav uppfylls, om det inte finns särskilda skäl mot det. Mer än hälften av den årliga sändningstiden ska upptas av program av europeiskt ursprung. Minst 10 procent av den årliga sändningstiden eller minst 10 procent av programbudgeten ska avse program av europeiskt ursprung som har framställts av självständiga (externa) producenter. En så stor andel som möjligt bör utgöras av program som har färdigställts under de närmast förgående fem åren. Som sändningstid anses den tid då det sänds program med annat inne- håll än nyheter, sport, tävlingar, annonser och försäljningsprogram. I sändningstiden ska inte heller räknas in sändningar av endast text.  
 Tv-sändningarna 
  ska, om det inte finns särskilda skäl mot det, i betydande omfattning innehålla program på svenska språket, program med artister verksamma i Sverige och verk av upphovsmän verksamma i Sverige. Den som tillhandahåller  
 beställ-tv 
  på annat sätt än genom tråd ska på lämpligt sätt och när det är praktiskt 
 290 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 möjligt främja framställningen av och tillgången till program av europeiskt ursprung. 
 I 5 kap. 12 § finns en bestämmelse om krav på tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning. Bestämmelsen infördes med den nya radio- och  
 tv-lagen. 
  En leverantör av medietjänster som tillhandahåller  
 tv-sändning, 
 beställ-tv 
  eller sökbar  
 text-tv 
  på något annat sätt än genom tråd ska utforma tjänsten på ett sådant sätt att den blir tillgänglig för personer med funktionsnedsättning genom textning, tolkning, uppläst text eller liknande teknik. Det ska göras i den omfattning som beslutas av regeringen, om verksamheten finansieras med radio- och  
 tv-avgift 
  och av Myndigheten för radio och tv i övriga fall. Ett sådant beslut ska gälla för viss tid. Med tolk- ning avses sådan tolkning som gör programmen tillgängliga för personer med funktionsnedsättning, t.ex. syntolkning eller tolk- ning till teckenspråk. Leverantörens finansiella förutsättningar och den tekniska utvecklingen av tillgänglighetstjänster ska beaktas vid bestämmandet av hur och i vilken omfattning tjänsten ska göras tillgänglig. Häri ingår att beakta antalet tittare och ta hänsyn till om leverantören redan har tillgång till nödvändig teknik (prop. 2009/10:115 s. 289). Krav att sända program vars innehåll är särskilt anpassat för personer med funktionsnedsättning kan inte ställas med stöd av bestämmelsen (jfr villkor som kan förenas ett tillstånd med stöd av 4 kap. 9 § 5). 
 I propositionen Ändringar i radio- och  
 tv-lagen 
  (prop. 2011/12:151 s. 15), som i juni 2012 överlämnats av regeringen till riksdagen, före- slås att bestämmelsen även ska gälla för  
 tv-sändningar 
  i tråd, dvs. sändningar i kabel- och  
 ip-nät. 
  Sedan den 1 januari 2011 medger 3 kap. 1 § YGL att det i lag meddelas sådana föreskrifter, se avsnitt 9.1.3. Regeringen bedömer i propositionen att det inte finns förut- sättningar för att ställa krav på att också  
 beställ-tv 
  som tillhanda- hålls genom tråd ska göras tillgänglig för personer med funktions- nedsättning. Regeringen konstaterar att detta i nuläget i praktiken inte torde innebära något stort problem. Som framgår av prome- morian (Ds 2011:40) tillgängliggör nämligen  
 tv-bolagen 
  i de flesta fall utan någon formell skyldighet den tillgänglighetstjänst som varit kopplad till  
 tv-sändningen 
  när denna tillhandahålls i  
 beställ-tv. 
  Regeringen uttalar att man även fortsättningsvis kommer att följa utvecklingen på området noga. 
 När det gäller  
 tv-sändningar 
  via webben bedömer regeringens att sådana sändningar typiskt sett är att anse som  
 tv-sändningar 
  i 
 291 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 tråd och därmed omfattas av den föreslagna bestämmelsen. Lag- ändringen föreslås träda i kraft den 1 januari 2013. 
 Produktplacering 
 I 6 kap. radio- och  
 tv-lagen 
  finns bestämmelser om produkt- placering. Med produktplacering avses enligt 3 kap. 1 § 10 före- komsten i ett program av en vara, en tjänst eller ett varumärke, om detta sker i marknadsföringssyfte och mot betalning eller liknande ersättning till leverantören av medietjänsten, dock inte när varan eller tjänsten är av obetydligt värde och har tillhandahållits gratis. Produktplacering som finns i program till vilka leverantören av medie- tjänsten har köpt visningsrättigheterna omfattas inte av regleringen (prop. 2009/10:115 s. 290). 
 I program i tv eller i program i  
 beställ-tv 
  får det inte förekomma produktplacering, om något annat inte följer av 6 kap. 2 § (6 kap. 1 §). 
 Enligt 6 kap. 2 § får leverantörer av medietjänster sända filmer,  
 tv-serier, 
  sportprogram och program med lätt underhållning där det förekommer produktplacering. Det gäller dock inte program som huvudsakligen vänder sig till barn under tolv år och inte heller program där det förekommer produktplacering av alkoholdrycker och tobaksvaror, andra produkter som kommer från företag vars huvudsakliga verksamhet är att tillverka eller sälja alkoholdrycker eller tobaksvaror, eller receptbelagda läkemedel och sådan medicinsk behandling som bara är tillgänglig efter ordination. 
 Program där det förekommer produktplacering får sändas endast om programmet inte på ett otillbörligt sätt gynnar kommersiella intressen. När det förekommer produktplacering i ett program ska information lämnas om detta i början och i slutet av programmet och när programmet börjar igen efter ett avbrott för annonser. 
 Sponsring 
 I 7 kap. radio- och  
 tv-lagen 
  finns bestämmelser om sponsring. Med sponsring avses enligt 3 kap. 1 § 14 bidrag som någon som inte till- handahåller eller producerar ljudradio,  
 tv-sändning, 
 beställ-tv 
  eller sökbar  
 text-tv 
  ger för att finansiera dessa medietjänster eller 
 292 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 program i syfte att främja bidragsgivarens namn, varumärke, anse- ende, verksamhet, produkt eller intresse. 
 Program i  
 tv-sändningar, 
  Scott 
  eller i  
 beställ-tv 
  som huvudsakligen handlar om nyheter eller innehåller nyhetskommen- tarer får inte sponsras. Vidare får program i  
 tv-sändningar, 
  Scott 
  eller i  
 beställ-tv 
  inte sponsras av någon vars huvudsakliga verksamhet är att tillverka eller sälja alkoholdrycker eller tobaksvaror. Det finns även bestämmelser med begränsningar för läkemedels- företag. Om ett läkemedelsföretag sponsrar ett program i en  
 tv-sänd- 
  ning, sökbar  
 text-tv 
  eller i  
 beställ-tv, 
  får sponsringen bara främja företagets namn eller anseende men inte receptbelagda läkemedel och sådan medicinsk behandling som bara är tillgänglig efter ordination. 
 Enligt bestämmelser om sponsringsmeddelanden ska en leveran- tör av medietjänster när ett sponsrat program tillhandahålls i en tv- sändning eller i  
 beställ-tv 
  ange vem som har bidragit till finansi- eringen. Ett sådant meddelande ska lämnas i början och i slutet av programmet eller vid ett av dessa tillfällen. I sökbar  
 text-tv 
  ska ett sådant meddelande lämnas löpande. Om bara en klart avgränsad del av ett program är sponsrat, ska sponsringsmeddelandet lämnas i början eller i slutet av den delen. Ett sådant meddelande förutsätter att programmets integritet och värde eller rättighetshavarnas rättig- heter inte kränks. För  
 tv-sändningar 
  och  
 beställ-tv 
  finns bestäm- melser om när sponsringsmeddelanden får lämnas därutöver. Det finns även bestämmelser om hur ett sponsringsmeddelande ska utformas. 
 Reklam och andra annonser 
 I 8 kap. radio- och  
 tv-lagen 
  finns bestämmelser om reklam och andra annonser. Med annonser avses enligt 3 kap. 1 § 2 reklam och andra meddelanden som utan att vara reklam sänds på uppdrag av någon annan och som har till syfte att främja en sak eller en idé. Reklam definieras enligt 3 kap. 1 § 13 som varje form av med- delande som sänds antingen mot betalning eller liknande ersättning eller som utgör egenreklam, och som syftar till att i näringsverk- samhet marknadsföra varor, tjänster, fast egendom, arbetstillfällen eller andra nyttigheter. 
 I kapitlet finns bestämmelser om annonstid för  
 tv-sändningar, 
  när program får avbrytas av annonsering och om annonssignatur. 
 293 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 Av en annons som inte är reklam och som förekommer i  
 tv-sänd- 
  ning, sökbar  
 text-tv 
  eller  
 beställ-tv 
  ska det framgå i vems intresse detta sker.  
 Tv-program 
  som innehåller gudstjänster eller huvudsak- ligen riktar sig till barn under tolv år får inte avbrytas av annonser- ing. Reklam får inte syfta till att fånga uppmärksamheten hos barn under tolv år. Reklam får inte förekomma omedelbart före eller efter ett program eller en del av ett program som huvudsakligen vänder sig till barn i denna ålder. Det får inte heller i reklam före- komma personer eller figurer som spelar en framträdande roll i program som huvudsakligen vänder sig till barn i denna ålder. 
 I annonser får det inte förekomma personer som spelar en fram- trädande roll i program som huvudsakligen handlar om nyheter och nyhetskommentarer. 
 Bestämmelser om förbud mot reklam för alkoholdrycker och tobaksvaror finns i alkolhollagen (2010:1622) och i tobakslagen (1993:581). Enligt 8 kap. 14 § får reklam för sådan medicinsk behandling som är tillgänglig endast efter ordination inte före- komma i  
 tv-sändningar, 
  Scott 
  och  
 beställ-tv. 
  Inte heller för- säljningsprogram för läkemedel eller för medicinsk behandling får förekomma i  
 tv-sändningar, 
  Scott 
  och  
 beställ-tv. 
  
 Det görs i kapitlet vissa undantag för egenreklam, sådan reklam som en leverantör av medietjänster gör för sin programverksamhet. 
 Vidaresändning 
 I 9 kap. radio- och  
 tv-lagen 
  finns bestämmelser om vidaresändning i kabelnät. Enligt 9 kap. 1 § ska är den som äger eller på annat sätt förfogar över ett elektroniskt kommunikationsnät som används för överföring av  
 tv-sändningar 
  till allmänheten genom tråd, om ett betydande antal hushåll som är anslutna till nätet använder det som sitt huvudsakliga medel för att ta emot  
 tv-sändningar, 
  se till att de boende i de anslutna hushållen kan ta emot  
 tv-sändningar 
  som sker med tillstånd av regeringen och som kan tas emot i området utan villkor om särskild betalning.  
 Tv-sändningarna 
  ska kunna tas emot på ett tillfredsställande sätt och utan kostnad för själva mottag- ningen. Skyldigheten gäller bara för  
 tv-sändningar 
  för vilka sänd- ningstillståndet har förenats med krav på opartiskhet och saklighet samt ett villkor om ett mångsidigt programutbud där det ska ingå nyheter. En sådan sändningsplikt gäller bara om förutsättningarna för vidaresändning enligt lagen (1960:729) om upphovsrätt till 
 294 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 litterära och konstnärliga verk är uppfyllda. Sändningsplikten gäller också  
 tv-sändningar 
  som en tillståndshavare genomför för att upp- fylla skyldigheten att sända till hela landet eller till delar av landet, men där sättet att sända inte kräver regeringens tillstånd. 
 Vidare finns i kapitlet en bestämmelse om antalet program- tjänster som omfattas av sändningsplikten. 
 Tillstånd för ljudradiosändningar 
 I 10 kap. radio- och  
 tv-lagen 
  finns bestämmelser om ljudradio- sändningar. 
 Enligt 10 kap. 1 § krävs tillstånd för att sända ljudradioprogram med användning av radiovågor om sändningen sker på frekvenser under 30 megahertz och som enligt för Sverige bindande inter- nationella överenskommelser är avsedda för rundradiosändningar, eller sändningen sker på frekvenserna  
 87,5–108 
  megahertz,  
 174–240 
  megahertz eller  
 470–790 
  megahertz. 
 Av 11 kap. 1 § framgår att regeringen meddelar tillstånd att sända ljudradioprogram om sändningsverksamheten finansieras med radio- och  
 tv-avgiften, 
  dvs. rikstäckande ljudradiosändningar, och ljudradio- sändningar till utlandet. Med ljudradiosändning avses enligt 3 kap. 1 § 7 en sändning av ljudradioprogram med hjälp av elektroniska kommunikationsnät som en leverantör av medietjänster tillhanda- håller, är riktad till allmänheten, och är avsedd att tas emot med tekniska hjälpmedel. 
 Enligt 11 kap. 2 § innebär ett tillstånd av regeringen att sända ljudradioprogram rätt att i varje område samtidigt sända det antal programtjänster som tillståndet avser under den del av dygnet som anges i tillståndet. Med programtjänst avses enligt 3 kap. 1 § 12 ett samlat utbud av ljudradio- eller  
 tv-program 
  eller sökbar  
 text-tv 
  som sänds under en gemensam beteckning. 
 I 11 kap. 3 § finns villkorskatalogen avseende ljudradiosänd- ningar. Enligt första stycket i paragrafen får ett tillstånd att sända andra ljudradioprogram än närradio och kommersiell radio förenas med villkor som anges i 4 kap. 8 § (villkor om opartiskhet och sak- lighet), 10 § (förbud mot och villkor för att sända reklam eller andra annonser, sponsrade program även i andra fall än som anges i 7 kap.  
 1–3 
  §§, och program där produktplacering förekommer) och 11 § (villkor som innebär att ägarförhållandena och inflytandet i ett företag som får tillståndet inte får förändras mer än i begränsad 
 295 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 omfattning). Dessutom får ett tillstånd förenas med villkor om skyldighet att sända till hela landet eller till en viss del av landet (punkten 1), sända under en viss minsta tid (punkten 2), samtidigt sända ett visst minsta antal program i varje område (punkten 3), bereda utrymme för sändningar som är särskilt anpassade för syn- skadade enligt 10 kap. 2 § och utforma sändningarna på ett sådant sätt att dessa blir tillgängliga för personer med funktionsned- sättning (punkten 4), bereda utrymme för sändningar med stöd av tillstånd av regeringen (punkten 5), använda en viss sändningstek- nik (punkten 6) och samverka med andra tillståndshavare i tekniska frågor för att främja tillgänglighet och konkurrens (punkten 7). Andra villkor som ett tillstånd får förenas med är villkor om skyl- dighet att använda vissa radiosändare (punkten 8), ta hänsyn till ljudradions särskilda genomslagskraft när det gäller programmens ämnen och utformning samt tiden för sändning av programmen (punkten 9), iaktta bestämmelsen om beriktigande i 5 kap. 4 § första stycket (punkten 10), sända genmälen (punkten 11), i sänd- ningsverksamheten respektera den enskildes privatliv (punkten 12), sända ett mångsidigt programutbud (punkten 13), regionalt sända och producera program (punkten 14), kostnadsfritt sända med- delanden som är av vikt för allmänheten, om en myndighet begär det (punkten 15) och utforma sändningarna på ett sådant sätt att de inte bara kan tas emot av en begränsad del av allmänheten i sänd- ningsområdet (punkten 16). Ett tillstånd får slutligen också förenas med villkor om skyldighet att utarbeta beredskapsplan för verk- samheten under höjd beredskap och vid fredstida krissituationer samt lämna planen till regeringen och till den myndighet som regeringen bestämmer (punkten 17). 
 Bestämmelser om tillståndens giltighetstid, för andra ljudradio- program än närradio och kommersiell radio, finns i 11 kap. 4 §. Ett tillstånd som beviljats av regeringen att sända ljudradioprogram ska gälla för en viss tid som bestäms av regeringen. Ett tillstånd som har beviljats för en tid av minst fyra år förlängs på oförändrade villkor med ytterligare fyra år, om tillståndshavaren önskar det och regeringen inte senast två år före tillståndstidens utgång har med- delat att tillståndet inte kommer att förlängas eller att regeringen önskar att förändra villkoren. Regeringen föreslår i propositionen Ändringar i radio- och  
 tv-lagen 
  (prop. 2011/12:151 s. 26) att den senare bestämmelsen ska avskaffas. Som skäl anges att tillstånds- tidens längd hör till de frågor som regelmässigt behandlas av riks- dagen inför varje ny tillståndsperiod för radio och tv i allmänhetens 
 296 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 tjänst. Mot den bakgrunden finns inte anledning att i lagen lägga fast hur långa tillståndsperioder som ska gälla för sådana sänd- ningar. Lagändringen föreslås träda i kraft den 1 januari 2013. 
 Innan beslut om tillstånd fattas ska enligt 11 kap. 5 § den sök- ande ges tillfälle att ta del av och yttra sig över de villkor som regeringen när det gäller radio och tv i allmänhetens tjänst avser att förena med tillståndet. Beslut om tillstånd får inte innehålla andra programrelaterade villkor än dem som den sökande har godtagit. Övriga villkor kan föreskrivas utan att tillståndshavaren godkänt dem på förhand. Med villkor som är programrelaterade menas i detta sammanhang sådana tillståndsvillkor som meddelats med stöd av 4 kap. 8 och 10 §§ samt 11 kap. 3 § 4 och  
 9–15 
  (prop. 2007/08:8 s. 66). 
 Innehållet i ljudradiosändningar 
 I 14 kap. radio- och  
 tv-lagen 
  finns bestämmelser om innehållet i ljudradiosändningar. Den som sänder ljudradioprogram med till- stånd av regeringen ska se till att programverksamheten som helhet präglas av det demokratiska statsskickets grundidéer och principen om alla människors lika värde och den enskilda människans frihet och värdighet. Vidare får ljudradioprogram som inte är reklam inte otillbörligt gynna kommersiella intressen. Det innebär att program- met inte får uppmuntra till inköp eller hyra av varor eller tjänster eller innehålla andra säljfrämjande inslag, eller framhäva en vara eller en tjänst på ett otillbörligt sätt. I sändningar för vilka villkor om opartiskhet gäller får inte förekomma meddelanden som sänds på uppdrag av någon annan och som syftar till att vinna stöd för politiska eller religiösa åsikter eller åsikter i intressefrågor på arbets- marknaden. 
 Reklam, andra annonser och sponsring 
 I 15 kap. radio- och  
 tv-lagen 
  finns bestämmelser om reklam, andra annonser och sponsring. Av en annons som inte är reklam och som förekommer i ljudradiosändningar ska det framgå i vems intresse det sker. I annonser i ljudradiosändningar får det inte förekomma personer som spelar en framträdande roll i program som huvudsak- ligen handlar om nyheter eller nyhetskommentarer. 
 297 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 Bestämmelser om förbud mot reklam för alkoholdrycker och tobaksvaror finns i alkohollagen (2010:1622) och tobakslagen (1993:581). Vidare finns i läkemedelslagen (1992:859) bestäm- melser om förbud mot vissa slag av marknadsföring av läkemedel. Bestämmelserna i kapitlet gäller inte för sådan reklam som den sändande gör för sin programverksamhet. 
 Program i ljudradiosändning som huvudsakligen handlar om nyheter eller innehåller nyhetskommentarer får inte sponsras. Pro- gram i ljudradiosändning får inte sponsras av någon vars huvudsak- liga verksamhet är att tillverka eller sälja alkoholdrycker eller tobaks- varor. Vidare ska den som sänder ett sponsrat program i ljudradio ange vem som har bidragit till finansieringen. Ett sådant meddelande ska lämnas på lämpligt sätt i början och i slutet av programmet eller vid ett av dessa tillfällen. Sponsringsmeddelandena får inte innehålla säljfrämjande inslag. 
 Granskning och tillsyn 
 I 16 kap. radio- och  
 tv-lagen 
  finns gemensamma bestämmelser om granskning och tillsyn. 
 Justitiekanslern övervakar genom granskning i efterhand om program som sänts i tv eller tillhandahållits i  
 beställ-tv 
  innehåller våldsskildringar eller pornografiska bilder i strid med bestäm- melserna i 5 kapitlet. 
 Granskningsnämnden för radio och tv övervakar genom gransk- ning i efterhand om program, som har sänts i tv eller ljudradio eller tillhandahållits i  
 beställ-tv, 
  står i överensstämmelse med lagen och de programrelaterade villkor som kan gälla för tjänsterna. Nämnden övervakar också efterlevnaden av bestämmelserna om tillgänglighet i 5 kap. 12 § om regeringen har meddelat beslutet. 
 Bestämmelser om Myndighetens för radio och tv:s tillsyn finns i 16 kap. 3 §. Myndigheten övervakar att programföretagen följer sådana villkor som har beslutats med stöd av 4 kap. 9 §  
 1–4, 
 6–9, 
  16 och 17 samt 11 kap. 3 § andra stycket  
 1–3, 
 5–8, 
  16 och 17. 
 I kapitlet finns också bestämmelser om redovisning beträffande europeiska produktioner. Sådana redovisningar ska ske till Myndig- heten för radio och tv. 
 Bestämmelser om upplysningsskyldighet för den som bedriver tillståndspliktig verksamhet finns i 16 kap. 9 §. På begäran av Myn- digheten för radio och tv eller Konsumentombudsmannen ska den 
 298 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 som bedriver verksamhet enligt lagen lämna de upplysningar och handlingar som behövs för att kontrollen av att verksamheten bedrivs i enlighet med lagen och de villkor och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. 
 Bestämmelser om sammansättningen i granskningsnämnden för radio och tv och nämndens beslutförhet finns i 16 kap. 14 §. Nämnden har sju ledamöter, varav en är ordförande. Ordföranden och viceordföranden ska vara eller ha varit ordinarie domare. 
 Sanktioner och återkallelse av tillstånd 
 I 17 kap. radio- och  
 tv-lagen 
  finns bestämmelser om straff, sär- skilda avgift och vite. Enligt 17 kap. 5 § får den som inte följer de bestämmelser och villkor som anges i paragrafen åläggas att betala en särskild avgift. De bestämmelser och villkor som avses är bl.a. villkor om annonser, sponsrade program och produktplacering, bestämmelser om otillbörligt gynnande av kommersiella intressen, bestämmelser om produktplacering, sponsring, annonser och reklam i  
 6–8 
  och 15 kapitlet. Avgiften fastställs enligt 17 kap. 6 § till lägst femtusen kronor och högst fem miljoner kronor. Den bör dock inte överstiga tio procent av den årsomsättning som leverantören av medietjänster hade det föregående räkenskapsåret. Vid fastställandet av avgiften ska särskilt beaktas de omständigheter som legat till grund för prövningen av frågan om avgift ska påföras och de intäkter som leverantören kan beräknas ha fått med anledning av överträdelsen. 
 En bestämmelse om offentliggörande av granskningsnämnden för radio och tv:s beslut finns i 17 kap. 10 §. Granskningsnämnden för radio och tv får besluta att leverantören av medietjänster på lämpligt sätt ska offentliggöra nämndens beslut, när nämnden funnit att någon har brutit mot programrelaterade villkor som beslutats med stöd av 4 kap. 8 och 9 §§, 11 kap. 3 § eller bestämmelsen om beriktigande i 5 kap. 4 § första stycket. Beslutet får innefatta ett föreläggande vid vite. 
 Bestämmelser om föreläggande att följa bestämmelser finns i 17 kap. 11 §. Den som inte följer de bestämmelser som anges i para- grafen eller de beslut som meddelas med stöd av bestämmelserna, får meddelas de förelägganden som behövs för att bestämmelserna ska efterlevas. Ett sådant föreläggande får förenas med vite. Bland upp- räknade bestämmelser finns bestämmelserna om tillståndsvillkor enligt 4 kap. 9 §  
 1–4, 
 6–9 
  och 16 samt 11 kap. 3 § andra stycket  
 1–3, 
  
 299 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 5–8 
  och 16 samt om krav på tillgänglighet för personer med funk- tionsnedsättning enligt 5 kap. 12. 
 I 18 kap. radio- och  
 tv-lagen 
  finns bestämmelser om återkallelse av tillstånd. Tillstånd att sända tv eller sökbar  
 text-tv 
  och tillstånd som lämnats av regeringen att sända ljudradioprogram får enligt 18 kap. 2 § första stycket återkallas om den som har tillståndet väsentligt brutit mot 5 kap. 1, 2,  
 4–6 
  och 12 §§, 6 kap., 7 kap., 8 kap.  
 1–14 
  §§, 14 kap.  
 1–3 
  §§ eller 15 kap., eller ett villkor som för- enats med tillståndet med stöd av 4 kap.  
 8–11 
  §§ eller 11 kap. 3 § har åsidosatts på ett väsentligt sätt. 
 Enligt 18 kap. 7 § första stycket får beslut om återkallelse av till- stånd fattas endast om det i betraktande av skälen för åtgärden inte framstår som alltför ingripande. 
 I 19 kap. radio- och  
 tv-lagen 
  har bestämmelser om handlägg- ningen av mål om återkallelse, särskild avgift och vite m.m. samlats. Vidare finns i 20 kap. bestämmelser om överklagande. 
  
 9.1.5 
  
 Sändningstillstånd och anslagsvillkor 
  
 Uppdraget radio och tv i allmänhetens tjänst kommer främst till uttryck i de sändningstillstånd som regeringen meddelar och de villkor som tillstånden förenas med. I avsnittet om innehållet i radio- och  
 tv-lagen 
  redogjordes för vilka villkor som sändningstill- stånden kan förenas med. 
 Nuvarande sändningstillstånd att sända ljudradio meddelades SR den 17 december 2009. Samma datum meddelades Smith tillstånd att sända tv och UR tillstånd att sända ljudradio och tv. Tillstånden trädde i kraft den 1 januari 2010 och gäller till och med den 31 december 2013. Tillstånden för Smith och UR kompletterades den 17 juni 2010 med en rätt att sända tv med  
 hd-tv-kvalitet. 
  Till- stånden för SR och UR kompletterades den 28 oktober 2010 med en rätt att sända digital ljudradio. SR och UR har som framgår av kapitel 11 även tidigare haft tillstånd att sända digital ljudradio. 
 I nuvarande sändningstillstånd finns villkor med allmänna bestäm- melser, om innehållet i sändningarna, genmäle, beriktigande (gäller SR och UR), villkor för reklam och sponsring samt beredskaps- och säkerhetsfrågor. I kapitel 4 redogjordes närmare för villkoren med de allmänna bestämmelserna och om innehållet i sändningarna, bl.a. villkor som rör kultur, utbildning, folkbildning och minoritets- språk. Tillstånden får inte innehålla andra programrelaterade villkor 
 300 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 än dem som programföretagen godtagit. Även tillståndsperiodens längd och betydelsen av denna för SR:s, SVT:s och UR:s själv- ständighet och integritet behandlades i kapitel 4. 
 I kapitel 10 redogörs närmare för villkoren i sändningstill- stånden om sponsring och indirekt sponsring. 
 Sändningstillstånden återfinns i bilagorna  
 2–7. 
  
 Anslagsvillkoren är kopplade till medelstilldelningen och beslutas av regeringen årligen. I anslagsvillkoren finns villkor rela- terade till programföretagens ekonomi, verksamhet, organisation samt redovisning och revision. Genom att villkoren är på en över- gripande nivå och normalt sett inte ändras under en tillståndsperiod uppnås balansen mellan å ena sidan det oberoende som krävs för att programföretagen ska kunna uppfylla sitt uppdrag i allmänhetens tjänst och å andra sidan den styrning som riksdag och regering behöver utöva på radio- och tv- avgiftsbetalarnas vägnar (prop. 2008/09:195 s. 20). Bland villkoren för verksamheten ingår villkor om förhandsprövning av nya permanenta programtjänster eller andra tjänster av större betydelse inom ramen för kärnverksam- heten och den kompletterande verksamheten som program- företagen vill lansera. Villkoren om förhandsprövning beskrivs närmare i ett särskilt avsnitt som följer. Anslagsvillkoren om program- företagens redovisningar och sidoverksamheter behandlas mer utförligt i kapitel 10. 
 Anslagsvillkoren återfinns i bilagorna  
 8–10. 
  
 Närmare om förhandsprövningen 
 Anslagsvillkorens innehåll 
 Enligt anslagsvillkoren ska nya permanenta programtjänster eller andra tjänster av större betydelse inom ramen för kärnverksam- heten och den kompletterande verksamheten som SR, SVT respek- tive UR vill lansera anmälas till regeringen för godkännande. Anmälan ska även sändas till Myndigheten för radio och tv. Anmälan ska så långt det är möjligt utformas för att kunna utgöra underlag för en öppen konsultation. 
 Anmälan ska innehålla följande: 
  
 en utförlig beskrivning och motivering av tjänsten som utgår från tjänstens värde för publiken och relevans för uppdraget i allmänhetens tjänst, 
  
 301 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 en redogörelse för vad tjänsten tillför i relation till exister- ande eget respektive andras utbud, 
  
 en beskrivning av hur tjänsten påverkar övrig verksamhet, bl.a. med avseende på ekonomiska konsekvenser, 
  
 en redogörelse för målgrupp och förväntad användning bland befolkningen, 
  
 uppgifter om planerad lansering och expansion, en bedöm- ning av tjänstens marknadspåverkan, t.ex. med avseende på vilka aktörer som påverkas och hur, samt 
  
 en kortfattad sammanfattning. 
  
 Proposition 2008/09:195 
 I prop. 2008/09:195 s. 38 f. angavs följande skäl för förslaget om kravet på att regeringen ska godkänna nya permanenta program- tjänster eller andra tjänster av större betydelse. 
 Uppdraget i allmänhetens tjänst ställer höga krav på att nya tjänster som lanseras har ett tillräckligt stort värde för allmänheten för att motsvara t.ex. de kostnader som tjänsten genererar. Den första prövningen av om nya tjänster ska lanseras ska alltid ske inom företagen. SVT, SR och UR verkar på en konkurrensutsatt marknad. EG:s konkurrensregler ställer krav på att uppdraget i all- mänhetens tjänst är tydligt utformat om verksamheten ska bekostas av allmänna medel, t.ex. genom  
 tv-avgifter, 
  och att nya tjänster prövas. Det är lämpligt att själva prövningen görs på myndighetsnivå och regeringen avser att utarbeta en modell för hur sådana prövningar ska ske. 
 När det gällde frågan om vad som var en ny permanent programtjänst eller andra tjänster av större betydelse hänvisades till Public  
 Service–utredningens 
  bedömning (SOU 2008:64 s. 141 f.) Det var fråga om en ny programtjänst när det var en kanal som hade ett eget namn. En kanal som bestod av material från andra kanaler var en ny kanal om den sändes, omnämndes och därmed kunde uppfattas som en egen kanal. Att starta en kanal med samma innehåll som i en redan existerande kanal, men med exempelvis möjlighet att separera ljudet eller där bilden har större detaljrike- dom, borde inte betraktas som en ny programkanal eller liknande 
 302 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 tjänst. Något medgivande från regeringen borde inte heller krävas för att tillgängliggöra kärnverksamheten på nya plattformar. 
 Beträffande andra nya tjänster av större betydelse uttalades vidare. Det är svårt att på förhand veta vilka tjänster som kan bli aktuella och det är därför i första hand programföretagens sak att avgöra vilka nya tjänster som är av sådan betydelse att de ska anmälas. 
 Tidigare krav på anmälan till regeringen vid förändringar av verksamheten 
 Enligt anslagsvillkoren för 2010 skulle nya permanenta program- tjänster eller andra tjänster av större betydelse inom ramen för kärnverksamheten och den kompletterande verksamheten som SR, SVT eller UR ville lansera anmälas till regeringen för godkännande. Anmälan skulle innehålla en motivering som utgick från tjänstens värde för publiken och relevans för uppdraget i allmänhetens tjänst. Villkoret innefattade inte något krav på att tjänstens marknads- påverkan skulle bedömas. 
 Enligt tidigare anslagsvillkor fick programföretagen inte utan regeringens medgivande förändra sin kärnverksamhet i betydande omfattning genom att t.ex. starta permanent nya programkanaler eller liknande tjänster. Införandet av detta villkor motiverades enligt följande (prop. 2005/06:112 s. 70 f.). Radio och tv i allmän- hetens tjänst borde även framöver ha goda möjligheter att delta i den tekniska utvecklingen. Härigenom kunde programverksam- heten fördjupas och nya vägar skapas för kommunikation med tittare och lyssnare. Vid aktivt deltagande i teknikutvecklingen fanns det större möjligheter för utveckling av tekniska lösningar som inte enbart skedde i enlighet med kommersiella önskemål och behov. Det var viktigt att den tekniska utvecklingen, inte minst för tjänster och utsändning i marknät, tillgodosåg de krav som ställdes på radio och tv i allmänhetens tjänst, t.ex. när det gällde kvalitet och tillgänglighet. 
 Samtidigt framhölls att verksamheten finansierades med all- männa medel och att försiktighet borde iakttas när det gällde sats- ningar på oprövad teknik eller teknik som inte alla lyssnare och tittare hade tillgång till. Det var naturligt att ny teknik i ett inled- ningsskede inte kunde användas av alla lyssnare och tittare. Om en ny tjänst eller en ny distributionsstandard fick ett brett genomslag 
 303 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 måste ett företag som verkade i allmänhetens tjänst dock räkna med att den skulle göras tillgänglig för alla. Kostnad och efter- frågan för varje enskild teknik fick noga värderas. 
 En huvuduppgift för radio och tv i allmänhetens tjänst var att vara en samlande kraft och erbjuda en utgångspunkt från vilken frågor av betydelse för hela samhället kunde diskuteras gemensamt. Detta krävde en programverksamhet som inte splittrades upp i allt- för många olika kanaler och tjänster. 
 Mot denna bakgrund fick programföretagen inte utan regeringens medgivande förändra sin kärnverksamhet i betydande omfattning, t.ex. genom att starta permanenta nya programkanaler eller liknande tjänster. 
 Tillstånden för SR, SVT och UR har under 2010 kompletterats med rätt att sända tv med  
 hd-tv-kvalitet 
  och att sända radio digitalt. Någon anmälan om förändring av verksamheten har inte lämnats in under tillståndsperioden. 
 EG:s konkurrensregler och krav på att nya tjänster prövas 
 I ett till Amsterdamfördraget fogat protokoll om systemet för radio och tv i allmänhetens tjänst i medlemsstaterna slås fast att systemet för radio och tv i allmänhetens tjänst i medlemsstaterna har ett direkt samband med de demokratiska, sociala och kulturella behoven i varje samhälle och med behovet att bevara mångfalden i medierna samt att medlemsstaterna själva får finansiera och formulera uppdraget att verka i allmänhetens tjänst i den utsträckningen att det inte påverkar konkurrensen och handelsvillkoren i gemenskapen i en omfattning som kan strida mot det gemensamma intresset. I ett meddelande 2001 från Europeiska kommissionen om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på radio och TV i allmänhetens tjänst fastställdes de ramar som ska styra den statliga finansieringen av public  
 service-verksamheten 
  (EGT C 320, 15.11.2001, s. 5). Den 1 juli 2009 antog kommissionen ett nytt meddelande om tillämp- ningen av reglerna om statsstöd på området radio och tv i all- mänhetens tjänst (EUT C 257, 27.10.2009, s.  
 1–14). 
  
 Enligt det nya meddelandet ska public  
 service-företag 
  få använda de möjligheter som den tekniska utvecklingen erbjuder för att upp- fylla sitt uppdrag om det inte får oproportionerliga effekter på mark- naden som inte är nödvändiga för att fullgöra uppdraget. Statligt stöd ska få användas för att distribuera audiovisuella tjänster under 
 304 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 förutsättning att dessa uppfyller protokollet om systemet för radio och tv i allmänhetens tjänst i medlemsstaterna. För att kunna säkerställa det ska medlemsstaterna undersöka om väsentligt nya audiovisuella tjänster och väsentliga ändringar av befintliga tjänster möter protokollets villkor och bedöma hur de påverkar marknaden och konkurrensen. 
 En svensk modell för prövningen och uppdraget till Myndigheten för radio och tv 
 Förslag till en modell för hur prövningar av nya permanenta program- tjänster eller andra tjänster av större betydelse skulle ske lades fram i en rapport i januari 2010 (Förhandsprövning av nya tjänster: Förslag på svensk modell, Harrison). 
 Regeringen beslutade den 16 december 2010 (Ku2009/1674/MFI) att ge Myndigheten för radio och tv i uppdrag att genomföra ifrågavarande prövningar. Prövningarna ska innefatta såväl tjänstens allmänna värde, dvs. hur och i vilken mån tjänsten bidrar till att det aktuella företaget uppfyller sitt uppdrag i allmänhetens tjänst, som dess marknadspåverkan. Myndigheten ska begära in den komplet- terande information som behövs från det berörda programföretaget för att prövningen ska kunna genomföras. I varje prövning ska ingå ett remissförfarande genom en öppen konsultation, där myn- digheten på lämpligt sätt inhämtar synpunkter på den anmälda tjänsten. Konsultationen ska pågå i minst tre veckor. Myndigheten ska med anmälan som huvudsaklig grund göra en bedömning av tjänstens allmänna värde. Vidare ska den, med anmälan och remiss- synpunkterna från konsultationen som huvudsaklig grund, göra en bedömning av tjänstens marknadspåverkan. Den sistnämnda bedöm- ningen ska avgöras efter samråd med Post- och telestyrelsen. De två bedömningarna ska vägas samman till ett yttrande gällande om tjänsten i fråga bör godkännas för lansering. Myndighetens yttrande ska, tillsammans med inkomna remissvar, lämnas till regeringen senast tre månader efter att programföretagets anmälan inkommit till myndigheten. 
 305 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 Redovisning i public  
 service-redovisningen 
  
 Enligt anslagsvillkoren ska SR, SVT och UR i den årliga redo- visningen av hur uppdraget har fullgjorts redogöra för vilka nya programtjänster eller andra tjänster av större betydelse inom ramen för kärnverksamheten och den kompletterande verksamheten som har lanserats under året. Detta gäller oavsett om tjänsterna har anmälts för godkännande eller inte. För de tjänster som har lans- erats på försök ska det anges hur lång försökstid som har planerats för dessa. 
 I programföretagens public  
 service-redovisningar 
  för 2010 finns inga uppgifter av sådant slag, vilket konstateras av gransknings- nämnden för radio och tv i yttrande den 20 juni 2011 (yttrande dnr 11/00497, 533 och 534). Av yttrandet framgår att program- företagen när de tillfrågats angett att det inte har lanserats nya per- manenta programtjänster eller tjänster av större betydelse och att det inte heller har inletts någon försöksverksamhet. Med hänvis- ning till att redovisningen enligt anslagsvillkoren även ska avse företagens planer för kommande år uttalar nämnden att det är rimligt att det i en sådan redovisning ingår att redogöra för planer för nya permanenta tjänster och eventuella försöksverksamheter. 
 Av yttrandet från granskningsnämnden för radio och tv beträffande public  
 service-redovisningar 
  för 2011 (yttrande 2012-  
 06-07, 
  dnr 12/00554, 576 och 578) framgår att programföretagen inte lanserat nya permanenta programtjänster eller tjänster av större betydelse och att det inte heller har inletts någon försöks- verksamhet. När det gäller redovisningens innehåll kan beträffande SR tilläggas följande. I anledning av att någon information inte lämnats i redovisningen, har SR efter att ha tillfrågats svarat att bolaget inte lanserat någon ny permanent programtjänst eller annan tjänst av större betydelse. Nämnden har, mot bakgrund av anslags- villkorens utformning och att det i första hand är SR:s sak att avgöra vilka tjänster som är av sådan betydelse att de ska anmälas till regeringen, ansett att avsaknaden av en upplysning om någon försöksverksamhet bör uppfattas så att det inte förkommit någon sådan lansering. Anmärkningen görs att redovisningen enligt nämndens mening skulle vinna i tydlighet på en direkt upplysning om någon försöksverksamhet förekommit eller inte. 
 306 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 Ärendehandläggningen granskad av konstitutionsutskottet 
 Ärendehandläggningen av förhandsprövningen i regeringen behandlades i ett granskningsärende i konstitutionsutskottet under våren 2011(bet. 2010/11:KU20). I anmälan gjordes gällande att förfarandet fick anses strida mot YGL:s krav och public service- företagens ställning som oberoende medieföretag. Utskottets ställ- ningstagande var följande (Reservation M, FP, C och KD). 
 Förhandsprövningen ansågs inte strida mot censurförbudet i YGL. Prövningen handlade inte om att själva innehållet i radio- och  
 tv-program 
  förhandsgranskas. Förhandsprövningen handlade i stället om att avgöra om en ny programtjänst, t.ex. en ny kanal, som något av public  
 service-företagen 
  vill starta skulle bekostas med offentliga medel, dvs. radio- och  
 tv-avgifter. 
  Medelstilldelningen till public  
 service-företagen 
  får förenas med vissa villkor som beslutas av regeringen. Det är inte helt klart vilka slags villkor som kan ställas upp i dessa anslagsvillkor. Klart är att anslagsvillkoren liksom sänd- ningsvillkor måste ha stöd i de allmänna riktlinjer som på förslag av regeringen beslutas av riksdagen inför en ny tillståndsperiod. I det aktuella fallet kunde det ifrågasättas om förhandsprövningen i den utformning som den fått i alla delar verkligen hade stöd i rikt- linjerna. Enligt utskottets mening fick beredningen av frågan anses bristfällig. Varken i den bakomliggande utredningen eller i regeringens proposition, som överlämnats till riksdagen i juni 2009, nämndes att den prövning – som regeringen aviserade skulle utföras av en myndighet – skulle innefatta en bedömning av tjänstens mark- nadspåverkan. Inte heller nämndes något om detta i anslagsvillkoren för 2010 som på grundval av riksdagens beslut fastställdes av regeringen i december 2009. Det som framgick av regeringens pro- position var att anmälan borde innehålla en motivering av tjänst- ernas värde för publiken och relevans för uppdraget i allmänhetens tjänst. Enligt utskottets mening borde regeringen ha återkommit till riksdagen med förslag till villkor som även omfattar marknads- påverkan. 
 En grundläggande förutsättning för public  
 service-företagens 
  uppdrag är att de kan upprätthålla en redaktionell självständighet och integritet i förhållande till staten. I fråga om anslagsvillkoren för 2011 kunde utskottet konstatera att det villkor som det i det nu aktuella fallet var fråga om var av en helt annan karaktär än vad som synes ha varit avsett i förarbetena till den tidigare gällande radio- och  
 tv-lagen. 
  I dessa förarbeten angavs som exempel på villkor, 
 307 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 som skulle kunna ställas upp i det som under en längre tid kallats anslagsvillkor, krav på ekonomisk redovisning, tekniska invester- ingar och uppbyggnad av lokalredaktioner. Det kunde enligt utskot- tets mening ifrågasättas om det aktuella villkoret var av sådant slag att det var förenligt med public  
 service-företagens 
  oberoende ställning. Det tycks också som att detaljstyrningen via anslagsvillkoren över tid hade ökat. Det önskvärda med en sådan utveckling kunde diskuteras. I förlängningen kunde det enligt utskottets mening ifrågasättas om den var förenlig med tankegångarna bakom YGL. 
  
 9.2 
  
 Närmare om nuvarande regleringsform 
  
 9.2.1 
  
 All verksamhet omfattas inte av sändningstillstånden 
  
 Det är programföretagens sändningar av tv- och  
 radio-kanaler 
  i marknät som formellt omfattas av regleringen i sändningstill- stånden. 
 SVT:s  
 tv-kanaler 
  sänds också via satellit och trådbundna nät. De här sändningarna omfattas indirekt av regleringen. SVT tillgäng- liggör också enskilda program via internet genom tjänsten Cummings. På SVT Play tillgängliggörs program som sänds i de tv- kanaler som omfattas av sändningstillståndet och ett mindre antal program exklusivt, för tittande vid en tidpunkt som användaren väljer, s.k. beställtjänster. På SVT Play direktsänds också program som samtidigt sänds i någon av  
 tv-kanalerna 
  och ett mindre antal webbexklusiva program. 
 SR:s radiokanaler som omfattas av sändningstillstånd för FM och digitalradio sänds samtidigt via internet. De här sändningarna via internet omfattas också indirekt av regleringen. Däremot omfattas inte sändningarna av SR:s webbexklusiva radiokanaler. 
 UR:s sändningstillstånd ger programföretaget rätt att använda delar av SR:s och SVT:s sändningsutrymme. Alla program som sänds på detta sätt tillgängliggörs också via internet på UR Play. Idag tillgängliggörs inga webbexklusiva program. Även program som UR tillgängliggör via slutna nätverk och mediecentraler har sänts i marknät. 
 Programföretagens verksamhet på internet i övrigt, t.ex. annat innehåll på webbplatser och användning av sociala medier omfattas inte heller av regleringen i sändningstillstånden. 
 308 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 Bestämmelserna i radio- och  
 tv-lagen 
  tillämpas på sändningar via internet och för  
 beställ-tv. 
 1 
  
 Verksamhet som inte omfattas av regleringen i sändningstillstånden är således inte oreglerad. Även programföretagens användning av sociala medier kan bli föremål för prövning i granskningsnämnden för radio och tv. 
 2  
 Däremot har radio- och  
 tv-lagen 
  inte ansetts tillämplig på textinformation på programföretagens webbplatser. 
 3 
  
 9.2.2 
  
 En kompletterande reglering i anslagsvillkoren 
  
 Anslagsvillkoren omfattar till skillnad från regleringen i sändnings- tillstånden programföretagens verksamhet i sin helhet. I villkoren regleras såväl verksamhet som finansieras med avgiftsmedel som sidoverksamheter som ska bära sina egna kostnader. I avsnitt 4.1.3 föreslås att begreppen kärnverksamhet och kompletterande verk- samhet som idag används i villkoren tas bort. Enligt förslaget ska medlen användas för den verksamhet som regleras i sändnings- tillstånden. Medlen ska också få användas för att tillgängliggöra de marksända programmen på andra plattformar samt för att komplet- tera och utveckla den verksamhet som regleras i sändningstill- stånden. Den verksamhet som inte regleras i sändningstillstånden ska utgå från och ha tydlig koppling till den verksamhet som regleras i sändningstillstånden. Programföretagen ska upprätthålla en god balans i omfattningen mellan verksamhet som regleras i sändningstillstånden och övrig avgiftsfinansierad verksamhet. Även för programföretagens sidoverksamheter uppställs särskilda villkor. 
 Sändningstillstånden avser endast en distributionsform. I anslagsvillkoren anges hur programföretagen ska förhålla sig till andra distributionsformer och tillgängliggörandet av verksamheten på olika plattformar. Programföretagen ska delta i den tekniska utvecklingen av produktions- och distributionsteknik för radio och tv. Det anges att det är nödvändigt att verksamheten, att producera och sända radio- och  
 tv-program 
  till allmänheten tillgängliggörs på 
  
 1 
  
 Granskningsnämnden för radio och TV, beslut  
  
 2007-02-07 
  beträffande P3 Star, digital- och webbradio, dnr  
 933/06-30 
  och beslut  
 2011-05-16 
  beträffande  
 tv-serien 
  The Pacific på SVT Play, dnr 11/00535, 536. 
  
 2 
  
 Granskningsnämnden för radio och tv, beslut  
  
 2010-09-06 
  beträffande OS i Vancouver 2010 och Sydnytt, SVT1, dnr 10/00010, 11, 12 och 13 och beslut  
 2010-09-06 
  beträffande Ring så spelar vi, P4, dnr 10/00018. 
  
 3 
  
 Granskningsnämnden för radio och tv, beslut  
  
 2010-03-01, 
  dnr 177, 178 och  
 179/10-30 
  och beslut  
 2010-04-20, 
  dnr  
 361/10-20. 
  
 309 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 olika plattformar. Utbudet ska utformas på ett sådant sätt att så många som möjligt kan tillgodogöra sig programmen. Försiktighet bör iakttas när det gäller satsningar på oprövad teknik eller teknik som inte alla lyssnare och tittare har tillgång till. 
 Genom villkoren om förhandsprövning ges ett inflytande över större förändringar i den verksamhet som programföretagen bedriver. 
 I anslagsvillkoren anges närmare verksamheternas ekonomiska förutsättningar. Verksamheterna ska inom ramen för uppdraget bedrivas rationellt och åtgärder som syftar till ökad effektivitet och produktivitet ska vidtas kontinuerligt. 
 Vidare finns i anslagsvillkoren villkor om public  
 service-redovis- 
  ningen, dvs. hur programföretagen ska följa upp och redovisa hur uppdraget har fullgjorts. 
  
 9.2.3 
  
 Verksamhet på internet, m.m. 
  
 En brist med dagens reglering som särskilt framhållits av program- företagen är att verksamheten på internet inte kan tillgodoräknas för uppfyllandet av uppdragen i sändningstillstånden. Gransknings- nämnden för radio och tv har som utgångspunkt att sändningstill- stånden omfattar radio- och  
 tv-sändningar 
  och att verksamheter som programföretagen bedrivit på andra plattformar inte bidrar till uppfyllelsen av villkoren i sändningstillstånden. Detta har haft betydelse för bedömningen att SR inte uppfyllt villkoren när det gäller tillgängligheten för barn och unga med funktionsnedsättning (yttrande  
 2012-06-07, 
  dnr 12/00554, 576 och 578). Det har också haft betydelse för bedömningen att Smith inte anses uppfyllt vill- koren på följande områden: tillgängligheten för barn och unga med funktionsnedsättning, ungdomar som har teckenspråk som första språk, teckentolkning samt utvecklingen av programverksamheten för äldre barn och unga. I yttrandet över programföretagens public  
 service-redovisningar 
  noterar nämnden att SR arbetar aktivt med att tillgängliggöra program för barn genom sin webbverksamhet. Nämnden har dock tidigare ifrågasatt om satsningar på webben svarar mot kravet i sändningstillståndet. Nämnden anser att med begreppet programverksamheten i sändningstillståndet avses den kärnverksamhet, dvs. att producera och sända program, som bedrivs i radio. Tillgängliggörandet bör därför även ske i radio. De insatser som nämnts, som inte är knutna till webben, innebär inte 
 310 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 att SR kan anses ha uppfyllt villkoret att särskilt prioritera till- gängligheten till program för barn och unga med funktions- nedsättning. När det gäller den teckentolkning som Smith redovisat, konstaterar nämnden att den med undantag för ett program, enbart har distribuerats via webben. Enligt nämnden kan inte insatser i princip uteslutande på webben anses medföra att bolaget levt upp till kravet på teckentolkning. Nämnden har även tidigare år ifråga- satt om satsningar på webben i tillräcklig utsträckning svarar mot kraven i sändningstillstånden (yttrande  
 2011-06-20, 
  dnr 11/00497, 533 och 534). 
 En annan följd av regleringsformen är verksamheten på internet inte heller kan granskas på samma sätt som sändningsverksamheten i marknätet. Någon uppföljning mot de villkor som ställs i sänd- ningstillstånden kan inte göras. 
 Genom regleringen i sändningstillstånden för marknät styrs verksamheten till denna distributionsform. Att det förhåller sig så kan sägas vara mindre förenligt med innehållet i anslagsvillkoren om programutbudets tillgängliggörande och den betydelse andra distributionsformer har för att nå publiken. I tidigare avsnitt 5.6.5 redogjorde vi för marknätets fortsatta stora betydelse för  
 tv-distri- 
  butionen, bl.a. för uppfyllelsen av täckningskravet och kraven på säkerhet och beredskap. I senare avsnitt 11.4 i kapitlet där ställning tas till en eventuell övergång från FM till digitalradio beskriver vi de fördelar som marknätsdistribution ger framför andra distri- butionsformer, t.ex. när det gäller yttäckning och möjligheter att sända till många lyssnare samtidigt. Det finns således skäl till varför verksamheten regleras på detta sätt. 
  
 9.2.4 
  
 Regleringsformens ändamålsenlighet 
  
 Bedömning:  
 Den nuvarande regleringsformen kan inte anses ändamålsenlig. Regleringen i sändningstillstånden omfattar formellt inte all verksamhet. Den oreglerade verksamheten kan förutses öka i omfattning. Programföretagen kan inte tillgodo- räkna sig verksamhet på internet för uppfyllandet av villkoren i sändningstillstånden. En uppföljning, som motsvarar den som görs av sändningsverksamheten i marknätet, kan inte heller göras av denna verksamhet. Yttrandefrihetsgrundlagen, bl.a. bestäm- 
 311 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 melsen om redaktionellt oberoende, hindrar en alltför detaljerad reglering i anslagsvillkoren. 
 Programföretagen har uttryckt att de uppfattat att anledningen till uppdraget i den del som avser frågan om regleringsformens ända- målsenlighet, skulle vara att det finns behov av att begränsa verk- samheterna av marknadsrelaterade skäl. De har framhållit att 2 kap. 23 § RF inte skulle ge utrymme för sådana begränsningar. En brist med dagen reglering som särskilt framhållits är att verksamheten på internet inte kan tillgodoräknas för uppfyllandet av uppdragen i sändningstillstånden. 
 Enligt SR har skillnaderna mellan den roll public  
 service-tv 
  respektive radio har i samhället successivt ökat. Det skulle därför kunna finnas skäl att inte längre ha en gemensam reglering. En gemensam reglering beaktar inte skillnaderna i tv- och radio- utbudet och de olika roller radio och tv har i mediesamhället. Marknadsförutsättningarna för radio är också andra än de för tv. SR anser att intresset av att kunna reglera verksamheten på internet på i princip samma sätt som i etern får anses legitim, men att en sådan reglering förutsätter en grundlagsändring. På sikt är det enligt SR rimligt att dagen styrning av public service ersätts av en sammanhållen public  
 service-lag. 
  
 Tyngdpunkten i regleringen av verksamheten radio och tv i all- mänhetens tjänst ligger idag i sändningstillstånden för marknät. Vi har konstaterat att en förhållandevis stor och ökande del av pro- gramföretagens verksamhet inte formellt omfattas av denna regler- ing. Samtidigt har det ansetts vara av avgörande betydelse att de grundläggande riktlinjerna om t.ex. opartiskhet, saklighet, omsorg om demokratiska värden och förbud mot reklam som gäller för den tillståndspliktiga verksamheten tillämpas på all verksamhet som finansieras av allmänna medel (prop. 2008/09:195 s. 37). 
 En annan brist med dagens regleringsform är att regleringen av programföretagens uppdrag inte är samlad. Detta bidrar enligt vår uppfattning till att uppdragen kan uppfattas som otydliga. 
 Tidigare utredningar, Kommittén om radio och TV i allmän- hetens tjänst och Utredningen om finansiering m.m. av radio och TV i allmänhetens tjänst, bedömde regeringens möjligheter när det gällde vilka frågor som kan regleras i anslagsvillkoren som omfat- tande (SOU 2005:1 s. 44 och SOU 2005:2 s. 88). Som framgår av ärendet om förhandsprövning i konstitutionsutskottet har det sätt på vilket anslagsvillkoren använts för att styra verksamheten ifråga- 
 312 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 satts. YGL, bl.a. bestämmelsen om redaktionellt oberoende, hindrar en alltför detaljerad reglering i anslagsvillkoren. Att det utrymme som finns för reglering i anslagsvillkor inte är tydligt är enligt vår mening en allvarlig brist i dagens regleringsform, som påverkar programföretagens integritet och självständighet. Vi redogjorde i avsnitt 3.5 och 3.6 för utvecklingen av mediekonsumtionen och internet. Med en allt större del av verksamheten, som inte formellt omfattas av regleringen i sändningstillstånden, kan reglerings- behovet förväntas komma att öka. 
 Vår bedömning är därför att nuvarande regleringsform av de skäl som redogörs för ovan inte kan anses ändamålsenlig. 
  
 9.2.5 
  
 Självreglering 
  
 Bedömning:  
 Ett effektivt system för självreglering inom radio- och  
 tv-området 
  skulle inte tillgodose de behov av reglering som finns beträffande verksamheten i SVT, SR och UR. 
 När behovet av en reglering av den verksamhet som idag inte omfattas av regleringen i sändningstillstånden för marknät övervägs bör ställning tas till om det finns möjlighet till ett effektivt system för självreglering inom radio- och  
 tv-området 
  och vilken funktion ett sådant system skulle fylla. Tidningsutgivarna (TU) har vid sam- rådskontakter framfört att regleringen under kommande tillstånds- period bör lämna utrymme för en sådan självreglering. 
 Enligt  
 AV-utredningen 
  borde det principiellt vara möjligt att reglera innehållet i alla slags sändningar, inklusive trådsändningar, under de förutsättningar som RF ställer upp för begränsningar av grundläggande fri- och rättigheter. En sådan ordning skulle kräva ändringar i YGL och utredningen framförde därför sin uppfattning i denna del till Yttrandefrihetskommittén (SOU 2008:116 s. 372). Trots denna uppfattning föreslog inte utredningen att de regler, som kunde föreskrivas som tillståndsvillkor, skulle omvandlas till föreskrifter i lag. I stället ville utredningen underlätta en utveckling mot självreglering. Det konstaterades att det inte fanns något system för självreglering som skapats av  
 tv-företagen 
  eller som ute- slutande riktades till dem, men att det inte fanns något som hindrade att vissa programbolag skapade ett eget sådant system eller anslöt sig till det system som gäller för pressen. Ett växande 
 313 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 antal aktörer inom radio och tv och det förhållandet att gränserna mellan olika medieområden luckras upp talade för att det borde finnas förutsättningar för att utveckla självregleringen inom radio- och  
 tv-området. 
  En sådan ordning skulle kunna omfatta allt pro- grambolagen publicerade, oberoende av sändningsform. Om en effektiv självreglering skulle komma till stånd var det naturligt att myndigheter inte fortsatte att granska efterlevnaden av tillstånds- villkor som motsvarade områden som självregleringen omfattade. Detta talade för att lagstiftningen utformades på ett sätt som underlättade en anpassning till ändrade förhållanden. En ordning med tillståndsvillkor framstod i detta perspektiv som mer lämpligt än om motsvarande villkor framgick av lag. Tillståndsmyndigheten kunde då ändra eller upphäva tillståndsvillkor för de programbolag som omfattades av självregleringen. 
 Programföretagen har i tillämpliga delar anslutit sig till Spel- regler för press, radio, tv. Följande system finns idag för pressen. 
 Pressen Opinionsnämnd (PON) inrättades 1916 av Publicist- klubben, Svenska journalistförbundet och Svenska Tidnings- utgivareföreningen. Dessa utser varsin ledamot, medan Thornton ombudsmannen och ordföranden i Sveriges advokatsamfund till- sammans utser två ledamöter. Nämndens uppgift är att slå vakt om god publicistisk sed hos tidningar och tidskrifter. I samband med att Allmänhetens pressombudsman inrättade finns i nämnden också representanter för allmänheten. Fällanden från nämnden publiceras av berörd tidning. Utgångspunkten för nämndens bedömningar är de principer för god publicistisk sed som uttrycks i 
 Spelregler för press, radio, tv, som utges av Pressens samarbets- nämnd. Publicitetsreglerna behandlar hur medieinnehåll ska utformas för att i rimlig mån respektera personlig integritet. Yrkes- reglerna handlar om den journalistiska integriteten som avgörande för trovärdigheten. Yrkesetiska nämnden inom Svenska Journalist- förbundet övervakar dem. Riktlinjerna mot textreklam avser att skydda medierna mot otillbörlig påverkan genom att se till att ingen sammanblandning av redaktionellt material och reklambud- skap kan ske. 
 Allmänhetens pressombudsman (PO) har till uppgift att behandla anmälningar om avvikelser från god publicistisk sed i tidningar och tidskrifter. PO finansieras av Publicistklubben, Svenska journalist- förbundet, TU och Sveriges Tidskrifter genom stiftelsen Allmän- hetens Pressombudsman. 
 314 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 När det gäller avsteg från publicitetsreglerna i radio- och  
 tv-pro- 
  gram kan dessa inte bli föremål för prövning av PO eller PON, utan sådana program granskas av granskningsnämnden för radio och tv. 
 PON har ansett att det finns behov av att hålla ihop den själv- sanerande etiska prövningen av papperstidningar och webbtid- ningar för tv, dator, mobil och läsplatta. Idag prövas innehållet i alla tryckta tidningar som ges ut i Sverige och som utkommer med minst fyra nummer per år. Därutöver kan internetpubliceringar från medlemsföretag i TU och Sveriges Tidskrifter prövas. 
 I juni 2012 har en ny branschorganisation, Utgivarna, bildats. Avsikten är att allmänheten ska kunna vända sig dit med utgivar- frågor oavsett medieslag. 
 Enligt Konkurrensverket finns generellt problem ur konkur- renssynpunkt med självreglering och överenskommelser mellan bransch och myndigheter. Indirekt informationsutbyte via ett gemensamt organ kan leda till sådan samordning mellan företag som medför att konkurrensen på marknaden snedvrids och kon- sumenterna därmed lider skada (KKV, PM till kommittén med sammanställning av ställningstaganden kring  
 tv-området, 
 2012-03- 
  28). 
 Vi ser generellt positivt på att aktörer inom radio och tv, däribland programföretagen, vidtar självsanerande åtgärder. När det gäller verksamheten på internet skulle regleringsbehovet genom ett effektivt system för självreglering kunna tillgodoses i vissa delar. Bland de villkor som diskuterades av  
 AV-utredningen 
  fanns sänd- ningsvillkoren om saklighet och om hänsyn till radions och tv:s särskilda genomslagskraft. Även med en sådan ordning skulle det behövas en övergripande samlad reglering i lag av program- företagens hela verksamhet. En reglering av uppdragen, som inte som idag i första hand är baserad på distributionsform, utan på innehåll. 
  
 9.3 
  
 En samlad reglering av hela verksamheten 
  
 Förslag:  
 Ändringar av yttrandefrihetsgrundlagen bör utredas i syfte att möjliggöra en samlad reglering i lag av hela verksam- heten radio och tv i allmänhetens tjänst. 
 315 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 Utrymmet för ändringar i nuvarande reglering är på grund av YGL starkt begränsade. Det ingår inte i kommitténs uppdrag att lämna förslag till grundlagsändringar. 
 Vi har resonerat om huruvida YGL ger ett visst reglerings- utrymme om regleringen har ett samband med verksamhetens finansiering. Vi har övervägt om anslagsvillkoren som rör program- företagens verksamhet i enlighet med de förslag som lämnas (verk- samhet som regleras i sändningstillstånden och verksamhet som kompletterar och utvecklar denna verksamhet samt sidoverksam- het) liksom förhandsprövningen, vars placering i anslagsvillkoren har ifrågasatts, skulle kunna föras över till lagen (1989:41) om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst. 
 Vi har också övervägt om en ny bestämmelse i samma lag skulle kunna ange det övergripande syftet med radio och tv i allmänhetens tjänst. En sådan övergripande reglering av public service finns i Finland, Danmark, Norge och England. Beskrivningen av det över- gripande syftet med radio och tv i allmänhetens tjänst skulle i så fall ligga så nära som möjligt det som idag kommer till uttryck i sänd- ningstillstånd och anslagsvillkor. Det borde också finnas en över- ensstämmelse mellan beskrivningen av verksamhetens övergripande syften och hur målen för politiken på medie- och kulturområdet har formulerats. Även det som idag kommer till uttryck i anslags- villkoren om programföretagens roll i den tekniska utvecklingen av produktions- och distributionsteknik för tv och radio, skulle lik- som i England kunna ingå i regleringen. 
 Idag kommer uppdragen till programföretagen som redogjorts för i kapitel 4 framför allt till uttryck i de sändningstillstånd som regeringen meddelar och de villkor som tillstånden förenas med. Det får följder för programföretagens möjligheter att tillgodoräkna sig annan verksamhet och för granskningsnämnden för radio och tv:s möjligheter att granska om programföretagen uppfyller upp- dragen i allmänhetens tjänst. En sådan övergripande reglering i lag av radio och tv i allmänhetens tjänst skulle innebära en bättre över- ensstämmelse mellan verksamhet och reglering. Det skulle ge andra förutsättningar för hur annan verksamhet än sändningsverksamhet i marknät kan tillgodoräknas och följas upp och granskas. Det skulle också kunna bidra till att programföretagens uppdrag upp- fattades som tydligare. Vidare skulle en sådan reglering, i jämför- else med en reglering i anslagsvillkor, innebära ett ökat oberoende och en stärkt integritet för programföretagen. 
 316 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 Om yttrandefrihetsgrundlagen medger reglering i lag 
 YGL är mycket detaljerad i sin utformning. I förarbetena till lagen (prop. 1990/91:64) resonerades kring det detaljerade grundlags- skyddet för tryckfriheten i TF och det förhållandet att skyddet genom reglerna i 2 kap. RF inte gick lika långt som föreskrifterna i TF. Det konstaterades att RF innehöll ett generellt skydd för yttrandefriheten, men att friheten att yttra sig i radio och tv till skillnad från det tryckta ordet saknade ett detaljerat skydd i grund- lag med den särskilda styrka ett sådant skydd ger (a. prop. s. 28). Med tanke på den betydelse som radio och tv hade fått framstod det som särskilt angeläget att yttrandefriheten fick denna säkrare förankring i grundlag såvitt gällde dessa medier (a. prop. s. 44). 
 Redan i den inledande paragrafen (1 kap. 1 § andra stycket YGL) slås fast att inga andra begränsningar i yttrandefriheten får göras än de som följer av grundlagen. I direkt anslutning till bestämmelsen om etableringsfrihet för radio- och  
 tv-sändningar 
  genom tråd (3 kap. 1 § YGL) anges i vilka fall undantag får göras genom föreskrifter i lag. Sändningar av radio och tv på annat sätt än genom tråd får enligt 3 kap. 2 § första stycket YGL regleras genom lag som innehåller föreskrifter om tillstånd och villkor för att sända. För såväl begränsningar som görs med stöd av undantagen beträffande trådsändningar och för begränsningar som kan göras genom tillstånd och tillståndsvillkor gäller vad som föreskrivs om begränsningar av grundläggande fri- och rättigheter i 2 kap. RF (3 kap. 3 § YGL). 
 Bestämmelsen i 3 kap. 2 § YGL innebär en inskränkning i etableringsfriheten. I förarbetena till grundlagen konstaterades att någon etableringsfrihet för radio- och  
 tv-sändningar 
  på annat sätt än genom tråd inte var möjlig och att detta borde framgå uttryck- ligen av grundlagen. Därför skulle lagen avfattas så att det klart framgick att ett tillståndssystem var tillåtet. Däremot ansågs det inte att grundlagen skulle lägga fast någon viss ordning för hur radio- och  
 tv-verksamheten 
  skulle organiseras utan att den skulle lämna öppet för sådana regler som bör kunna finnas när verksam- heten bedrivs av ett företag med en sådan särställning som Sveriges Radio hade. Grundlagen skulle således ge utrymme för lagstiftning gällande bl.a. avtal mellan staten och dem som får tillstånd till radio- och  
 tv-sändningar. 
  Det utrymme för reglering som lämnas i YGL för verksamheten radio och tv i allmänhetens tjänst får förstås mot bakgrund av det historiska sammanhanget. Vid tidpunkten för 
 317 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 införandet av grundlagen var huvudformerna av medierna radio och tv de trådlösa marksändningarna (a. prop. s. 44). 
 I förarbetena uttrycktes också att grundlagen borde säkerställa det redaktionella oberoendet hos dem som sänder radioprogram (a. prop. s. 81 f.). Detta kom till uttryck i bestämmelsen i 3 kap. 4 § YGL, som anger att den som sänder radioprogram självständigt avgör vad som ska förekomma i programmen. Bestämmelsen om redaktionellt oberoende innebär ett skydd gentemot det allmänna, staten, men också mot andra som t.ex. annonsörer. Vi har disku- terat om det finns en skillnad mellan det allmänna som ägare till radio och tv i allmänhetens tjänst och det allmänna i paragrafens mening. En jämförelse har gjorts med det inflytande som en enskild ägare till radio och tv verksamhet har. Vi har dock kommit till slutsatsen att det varken är möjligt eller önskvärt att skilja det allmänna i sin funktion som ägare till radio och tv i allmänhetens tjänst från det allmänna, staten, i paragrafens mening. 
 Av ovanstående framgår de begränsningar som finns för att närmare reglera radio- och  
 tv-sändningar. 
  Det är således endast sändningar som sker på annat sätt än genom tråd som är undan- tagna från etableringsfriheten och därmed kan regleras. Emellertid finns det uttalanden i förarbetena som skulle kunna framhållas till stöd för att det – oavsett sändningsform – skulle finnas ett utrym- me för en reglering av radio och tv i allmänhetens tjänst som är knuten till finansieringen av verksamheten. Det är närmast vissa uttalanden om att de praktiska och ekonomiska möjligheterna att sprida yttranden genom massmedier inte garanteras genom grund- lagsskyddet. Vidare framgår att näringsrättsliga bestämmelser t.ex. om firmaregistrering och bokföringsskyldighet inte behöver inne- bära inskränkningar i etableringsfriheten. 
 Efter närmare överväganden är vår slutsats emellertid att dessa uttalanden inte ger stöd för en övergripande reglering av uppdraget för radio och tv i allmänhetens tjänst i lagen om finansiering av radio- och tv i allmänhetens tjänst. För en sådan reglering skulle ändringar i grundlagen krävas. Inte heller en överföring till lag av den reglering som idag finns om programföretagens verksamhet i anslagsvillkoren skulle, enligt vår bedömning, vara möjlig. 
 Etableringsfriheten är en av de grundläggande tryck- och yttrandefrihetsrättsliga principerna och starka skäl ska föreligga för att göra inskränkningar i den. Regeringen har i proposition som överlämnats till riksdagen i juni 2012 (prop. 2011/12:151) lämnat förslag till en ändring i radio- och  
 tv-lagen 
  (2010:696), som innebär 
 318 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 att lagens bestämmelser om att  
 tv-sändningar 
  i viss utsträckning ska göras tillgängliga för personer med funktionsnedsättning även ska gälla för  
 tv-sändningar 
  genom tråd. Sedan den 1 januari 2011 medger 3 kap. 1 § YGL att det i lag meddelas sådana föreskrifter. I propositionen framhålls det värde som finns i att etersändningar och trådsändningar behandlas lika när det gäller vilka krav som kan ställas på programföretagen. 
 Enligt vår mening bör ändringar av YGL utredas i syfte att möj- liggöra en samlad reglering i lag av hela verksamheten radio och tv i allmänhetens tjänst. Ett alternativ som vi har övervägt är att enbart överföra regleringen av förhandsprövningen till lag, främst mot bakgrund av att regleringens plats i anslagsvillkoren starkt ifråga- satts. Vi menar dock att det är rimligt att en sådan överföring sker först om de ändringar i YGL som vi förespråkar genomförs och det därmed ges tydligt utrymme i grundlagen för lagstiftning. 
 Bland de ändringar som bör utredas ingår också den begräns- ning som 7 kap. 4 § YGL innebär för vilka uppgifter som kan läggas på granskningsnämnden för radio och tv när det gäller gransk- ningen av programföretagens public  
 service-redovisningar. 
  
 Myndigheten för radio och tv:s bedömning är att det nuvarande täckningskravet i marknätet bör vara oförändrat under kommande tillståndsperiod. Enligt myndigheten bör däremot i god tid inför den tillståndsperiod som därefter följer göras en utredning av frågan om täckningskravet och hur frekvensutrymmet för mark- sänd tv ska användas för att uppnå största möjliga samhällsnytta och den mest effektiva spektrumanvändningen (se vidare avsnitt 11.11 där vi föreslår att regeringen bör fatta ett övergripande beslut om den nationella radiospektrumanvändningen). Vidare görs preli- minärt bedömningen att om täckningskravet sänks finns behov av att se över regleringen av vidaresändningsplikten. 
 Regleringen av vidaresändningsplikten i radio- och  
 tv-lagen 
  vilar på ett av de undantag från etableringsfriheten för radio- och  
 tv-sänd- 
  ningar genom tråd som anges i 3 kap. 1 § YGL. Frågorna om täck- ningskravet och vidaresändningsplikten är sammankopplade med frågan om regleringen av verksamheten radio och tv i allmänhetens tjänst på ett sådant sätt att de, enligt vår mening, bör utredas i ett sammanhang. 
 319 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 Yttrandefrihetskommittén 
 Yttrandefrihetskommittén har den 23 augusti 2012 överlämnat sitt slutbetänkande, En översyn av tryck- och yttrandefriheten (SOU 2012:55). Enligt direktiven har kommittén bl.a. haft att överväga frågan om man bör behålla en teknikberoende grundlagsreglering av tryck- och yttrandefriheten samt analysera om andra distri- butionsformer för yttranden till allmänheten, utöver de tradition- ella medierna, kan behöva skyddas av de tryck- och yttrandefrihets- rättsliga principerna. Om kommittén skulle bedöma att det inte är möjligt att hitta en ny teknikoberoende regleringsmodell som ger ett tillräckligt starkt skydd för yttrandefriheten, har den haft i upp- drag att, inom ramen för nuvarande ordning, göra en allmän över- syn av TF och YGL (dir. 2003:58, dir. 2007:76 och dir. 2008:42). 
 I kommitténs delbetänkande, Ny yttrandefrihetsgrundlag? Yttrandefrihetskommittén presenterar tre modeller (SOU 2010:68 s. 64), redogör kommittén för olika problem med dagens reglering i YGL på grund av teknikutvecklingen, bl.a. de skillnader som finns för tv och radio mellan kanaler och program som sänds i etern och via satellit å den ena sidan och kanaler och program som sänds i tråd å den andra. Skälet till dessa skillnader är främst att frekvens- utrymmet är begränsat i etern men inte i tråd. Eftersom tv och radio över internet sänds omväxlande i tråd och på annat sätt har den skillnad som lagen gör mellan de olika kategorierna dock kommit att luckras upp. Kommittén ger också som exempel på förete- elser som kan behöva tas om hand av lagstiftaren – med åtföljande krav på ändringar i grundlagarna – de allt mindre skillnaderna mellan traditionell tv å ena sidan och  
 internet-tv, 
 webb-tv 
  och  
 mobil-tv 
  å den andra, telefoner m.m. som är både tekniska upptagningar och uppspelningsanordningar med nedladdningsmöjligheter samt s.k. strömmande media (s. 73). 
 I betänkandet presenteras tre olika modeller för en ny yttrande- frihetsgrundlag: Ansvarsmodellen, Verksamhetsmodellen och Ändamålsmodellen. Modellerna kan alla ses som teknikneutrala, eftersom de inte favoriserar en viss teknik eller fordrar någon sådan för att grundlagsskydd ska uppnås. 
 I sitt slutbetänkande har kommittén i stället valt att ställa ett fjärde alternativ mot dagens reglering. Enligt detta förslag till en ny, samlad yttrandefrihetsgrundlag (NYGL) är grundlagen auto- matiskt tillämplig på massmedier som ges ut av massmedieföretag. Ambitionen har varit att göra regleringen av yttrandefriheten så 
 320 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 teknikoberoende som möjligt. Kommittén har emellertid i sitt arbete funnit att användningen av begreppen massmedier och mass- medieföretag medför större oklarhet beträffande lagens tillämp- ningsområde än det nuvarande systemet. Efter att även ha behandlat bl.a.  
 EU-rättens 
  betydelse för vägvalet mellan TF/YGL och NYGL, har kommittén kommit fram till slutsatsen att yttrande- friheten bäst stärks och utvecklas genom att TF och YGL förbättras och förtydligas. Kommitténs ordförande reserverar sig emellertid till förmån för införandet av NYGL. 
 De materiella ändringar i YGL som förslås av kommittén kommer enligt vår bedömning inte att innebära någon skillnad i förhållande till vad som gäller idag vad avser det utrymme som finns för reglering av verksamheten radio och tv i allmänhetens tjänst. 
  
 9.4 
  
 Försöksverksamheten begränsas 
  
 Förslag:  
 Vad som avses med försöksverksamhet tydliggörs i anslagsvillkoren. Anmälan till förhandsprövning ska inte göras beträffande verksamhet som pågår i högst 12 månader, om tjänsten är begränsad geografiskt eller i fråga om publik eller om avsikten med tjänsten är att få erfarenheter av och kunskaper om en ny teknik eller innovativ tjänst. 
 Som framgår av tidigare avsnitt omfattar den innehållsrelaterade delen av dagens reglering av programföretagens uppdrag inte det utbud som tillgängliggörs på internet. Enligt vår bedömning med- ger inte YGL någon ändring i detta avseende. 
 I kapitel 5 bedömde vi att programföretagen själva, bör avgöra var programutbudet ska tillgängliggöras baserat på publikens efter- frågan och tillgång till olika distributionsformer och utrustning för att tillgodogöra sig utbudet. Enligt Europeiska kommissionens meddelande 2009 om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på radio och tv i allmänhetens tjänst (EUT C 257, 27.10.2009, s.  
 1–14) 
  ska public  
 service-företag 
  få använda de möjligheter som den tek- niska utvecklingen erbjuder för att uppfylla sitt uppdrag om det inte får oproportionerliga effekter på marknaden som inte är nöd- vändiga för att fullgöra uppdraget. Mot den bakgrunden är det viktigt att den införda ordningen med förhandsprövning blir väl fungerande. 
 321 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 Enligt anslagsvillkoren ska nya programtjänster eller andra tjänster av större betydelse som lanserats under året redovisas oav- sett om de anmälts eller inte. Enligt villkoren ska hur lång försöks- tid som planerats för de tjänster som lanserats på försök anges. 
 Konkurrensverket har i yttrande över förslaget till förhands- prövningen bl.a. framfört att det av konkurrensskäl är nödvändigt att försöksverksamhetens omfattning begränsas, såväl tids- som publikmässigt (KKV, PM till kommittén med sammanställning av ställningstaganden kring  
 tv-området, 
 2012-03-28). 
  
 Enligt meddelandet år 2009 från Europeiska kommissionen om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på radio och tv i allmän- hetens tjänst ska riktlinjerna för förfarandet med förhandsbe- dömning av väsentligt nya tjänster inte hindra public service- företag från att prova innovativa nya tjänster, t.ex. i form av pilot- projekt, i begränsad omfattning, t.ex. under en viss tid och för en del av publiken och i syfte att samla information om den planerade tjänstens genomförbarhet och mervärde, förutsatt att en sådan test- fas inte kan jämställas med införandet av en fullt utvecklad väsent- lig ny audiovisuell tjänst. 
 Den begränsning som ligger i begreppen pilotprojekt och för- söksverksamhet bör enligt vår mening komma tydligare till uttryck i anslagsvillkoren. Vi föreslår att en anmälan till förhandsprövning inte ska behöva göras beträffande verksamhet som pågår i högst 12 månader, om tjänsten är begränsad geografiskt eller i fråga om publik eller om avsikten med tjänsten är att få erfarenheter av och kunskaper om en ny teknik eller en innovativ tjänst. 
  
 9.5 
  
 Programföretagens sidoverksamheter 
  
 Enligt anslagsvillkoren ska sidoverksamheter till programföre- tagens sändningsverksamhet bära sina egna kostnader och i övrigt bedrivas på ett konkurrensneutralt sätt i förhållande till andra före- tag som tillhandahåller motsvarande tjänster. Sidoverksamheter ska inte ges en sådan omfattning eller vara av sådan karaktär att de kan riskera att inkräkta på kärnverksamheten eller skada förtroendet för radio och tv i allmänhetens tjänst. 
 Enligt anslagsvillkoren ska verksamhet med sändningar som görs tillgängliga utanför Sverige bära sina egna kostnader. 
 322 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 9.5.1 
  
 SVT 
  
 SVT:s sidoverksamhet kan beskrivas i tre huvudkategorier enligt följande. Vid produktion av program tillförsäkrar sig Smith rättig- heter att vidareförsälja visningsrätter av program som uppmärk- sammas internationellt. Exempel på detta kan vara dokumentärer med Smith som huvudproducent. Det förekommer också att pro- gramformat säljs. Även genom direktförsäljning av DVD till biblio- tek och uthyrningsföretag erhåller SVT intäkter. Detta sker genom ett nyttjande av rättigheter som SVT förvärvat vid en produktion. SVT ser vidareförsäljning av visningsrätter och DVD:er som en naturlig del av verksamheten och ett sätt att få ytterligare spridning på programmen, ofta efter efterfrågan från publiken. Den strateg- iska inriktningen är därför att denna kategori även fortsatt ska vara en bärande del av sidoverksamheten. 
 I Public  
 service-utredningen 
  betänkande (SOU 1008:64 s. 143 f.) anges att  
 SVT-butiken 
  på svt.se har över 400 artiklar med  
 DVD-filmer 
  och musik och mer än 180 artiklar såsom spel, leksaker, kläder och textilier till försäljning. SVT:s butik i  
 TV-huset 
  i Stockholm och webbutiken har under 2012 lagts ned. Vid nedläggningen hade webbutiken fortsatt över 400 artiklar med  
 DVD-filmer 
  och musik. Däremot fanns inget utbud av leksaker och spel eller böcker. För övriga kategorier såsom kläder och textil och  
 musik-CD 
  fanns endast några få produkter. Samma antal artiklar kommer fortsatt att säljas via varuhus, videobutiker och andra webbutiker. 
 SVT har studiolokaler, produktionsteknik och personal som i mån av utrymme i den egna produktionsplaneringen vidaresäljs till andra producenter av tv. En stor del av den totala uthyrningen är  
 SVT-produktioner 
  som görs av externa producenter. Sidoverksam- heten med försäljning av produkter ses som varumärkesvård och möjliggör för Smith att styra, begränsa och kontrollera exploater- ingen av  
 SVT-förknippade 
  varumärken. Verksamheten inom denna kategori anges vara ytterst begränsad med inriktningen att den fortsatt ska vara det. 
 År 2007 genomförde SVT en intern utredning som resulterade i skärpta riktlinjer och förtydligade beslutsprocesser gällande sido- verksamheten inom bolaget. Vid detta tillfälle tillsattes också en styrgrupp som har rådgivningsansvar avseende SVT:s försäljning. Gruppens arbete syftar till att säkerställa att verksamheten bedrivs i en omfattning och av en sådan karaktär att den inte riskerar att 
 323 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 skada SVT:s varumärke. I styrgruppen ingår kommunikations- direktören, chefsjuristen och chefen för programsekretariatet. 
 SVT redovisar för 2011 totalt 77 miljoner kronor i intäkter av sidoverksamhet. Intäkterna av sidoverksamheten var 2010 84 mil- joner kronor, 2009 66 miljoner kronor, 2008 88 miljoner kronor och 2007 91 miljoner kronor. 
 Ytterligare ett område som definieras som sidoverksamhet är de intäkter som erhålls genom försäljning av abonnemang för mottag- ning av SVT World utanför Finland. 
  
 9.5.2 
  
 SVT World och det  
  
 svensk-finska 
  utbytet 
 I anslagsvillkoren anges att Smith får bedriva sändningar via satellit med syfte att nå allmänheten i Sverige, Finland och övriga världen. Sändningar riktade till Sverige ska kunna tas emot av allmänheten utan villkor om särskild betalning utöver erlagd radio- och tv- avgift. Till den del sändningar görs tillgängliga utanför Sverige ska verksamheten bära sina egna kostnader. 
 De svenska  
 tv-sändningarna 
  till Finland har sin bakgrund i en överenskommelse som slöts 1988 mellan den svenske utbildnings- ministern Murray och den finske trafikministern Leonard. Sändningar av finländska program i Storstockholm hade inletts redan 1986 efter en överenskommelse mellan Sveriges och Finlands dåvarande statsministrar (prop. 1985/86:54). Det svensk- finska  
 tv-utbytet 
  bedrivs i enlighet med en princip om ömse- sidighet. Sverige skjuter till medel för att tillhandahålla en svensk programkanal till Finland, för distribution i marknätet av en finsk programkanal i Sverige samt för övriga kostnader i samband med utsändning av den finska programkanalen i Sverige. Finland svarar för motsvarande kostnader för utsändningen av en svensk pro- gramkanal i Finland och för överföringen av en finsk programkanal till Sverige. Den svenska delen av utbytet finansieras genom ett statsanslag som fördelas mellan Smith – för överföringen av en svensk kanal till Finland – och Sverigefinska Riksförbundet – för distribution av en finsk kanal inom Sverige och övriga kostnader i samband med denna. Anslaget uppgår 2012 till 21,7 miljoner kronor, varav 11,4 miljoner kronor till SVT och 10,3 miljoner kronor till Sverigefinska riksförbundet. 
 SVT:s sändningar till Finland sker sedan 1998 via satellit. Genom satellitdistributionen har förutsättningar skapats för att 
 324 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 erbjuda kanalen även till andra områden. Sedan 2005 ryms verksam- heten i SVT World som också sänds till övriga Europa, Asien, Australien och Afrika. Sedan 2009 överförs kanalen även till Nord- amerika via iptv. Samtliga sändningar via satellit sänds krypterade. SVT World sänder dygnet runt, huvudsakligen svenskproducerade program från SVT:s samtliga kanaler och UR. 
 Den del av SVT World som avser sändningar utanför Finland betraktas av Smith som sidoverksamhet. I public  
 service-redovis- 
  ningen för 2011 redovisar SVT 10 miljoner kronor i intäkter från cirka 6 000 abonnemang för mottagning utanför Finland. Upp- gifter om kostnader redovisas varken här, i årsredovisningen eller i budgetunderlaget. Enligt uppgifter från SVT uppgår utgifterna för den del av SVT World som ingår i sidoverksamheten till 9,4 miljoner kronor. Det rör sig om exempelvis rättighetskostnader, distributionskostnader och ersättning till kundtjänsten som upp- handlats. 
 Regeringen beslutar årligen om villkor för det statliga bidraget till SVT för överföring av en kanal till Finland, dvs. den del av SVT World som avser sändningar till Finland. SVT ska före den 1 mars varje år redovisa hur uppdraget utförts och hur medlen använts. Av SVT:s public  
 service-redovisning 
  framgår att Smith betraktar sänd- ningarna till Finland som ett särskilt uppdrag och inte som en del av sidoverksamheten. I SVT:s budgetunderlag för 2013 redovisas intäkterna från statsanslaget men inte abonnemangsintäkterna. För 2009, 2010 och 2011 redovisade Smith ett överskott från sänd- ningarna till Finland, vilket enligt uppgift från SVT har använts till den övriga programproduktionen. Tidigare år har verksamheten gett ett underskott, och då har Smith skjutit till medel från annan verk- samhet. Regeringen förtydligade i villkoren för 2012 att medlen ute- slutande ska användas enligt uppdraget. 
 En konsekvens av redovisningsformerna är att det är svårt att få en överblick av den totala verksamheten, däribland verksamhetens totala intäkter. Exempelvis redovisas inte utgifter för SVT World sammanställt, även om delar av kostnaderna, exempelvis för distri- bution, kan utläsas. För att man ska få en överblick behöver public  
 service-redovisningen, 
  budgetunderlaget och årsredovisningen noga studeras. 
 325 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 9.5.3 
  
 SR 
  
 SR:s sidoverksamhet består av följande delar. I Radiohuset i Stockholm hyrs musikstudior ut, både för repetitioner och för inspel- ningar. Konserthuset Berwaldhallen hyrs ut dels för konserter, dels för konferenser och andra typer av evenemang. Privatpersoner kan köpa så kallade unika kopior av radioprogram. Dessa kopior levereras på CD och innehåller inget upphovsrättsskyddat material. SR licensi- erar även ut inspelningar till externa aktörer som på olika sätt använder materialet i kommersiellt syfte. Det kan röra sig om musikinspelningar för utgivning på CD, radioföljetonger för utgiv- ning som ljudböcker, klipp för filmproduktioner, inslag i  
 tv-pro- 
  gram eller en del av en teateruppsättning. 
 I den så kallade Radiobutiken har skett försäljning av marknads- föringsprodukter/reklamartiklar, till exempel väskor, tröjor med tryck, pennor, Radioapan och andra artiklar som kopplats sam- man med ett visst radioprogram. Radiobutiken avvecklades hösten 2010. Därefter sker försäljning av ett begränsat urval produkter i samband med vissa speciella arrangemang. 
 Så som anges i anslagsvillkoren redovisas i SR:s årsredovisning en särskild resultat- och balansräkning för sidoverksamheten. Dessutom beskrivs sidoverksamheten i public  
 service-redovis- 
  ningen. 
 Den sammanlagda intäkten som redovisades 2010 uppgår till cirka 8 miljoner kronor. Intäkterna fördelar sig enligt följande: uthyrning av studior i Berwaldhallen, 2,7 miljoner kronor, uthyr- ning av studior i Radiohuset, 1,4 miljoner kronor, programförsälj- ningen, 3,8 miljoner kronor och försäljning via Radiobutiken, 0,2 miljoner kronor. Som jämförelse kan nämnas att intäkterna de senaste fem åren har uppgått till mellan 5 och 8 miljoner kronor per år. 
  
 9.5.4 
  
 UR 
  
 UR har enligt företagets anslagsvillkor möjligheter att bedriva sido- verksamhet om denna bär sina egna kostnader. Sidoverksamheten inom UR omfattar  
 2005–2011 
  enbart försäljning av tekniska tjänster, exempelvis uthyrning av  
 tv-studios. 
  Intäkterna uppgick till 2,9 miljoner kronor 2007, 4,2 miljoner kronor 2008, 3,8 miljoner kronor 2009 och 0,2 miljoner kronor 2010. Genom en hög egen 
 326 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 beläggning av företagets tekniska resurser i kombination med en för låg lönsamhet har möjligheterna till extern försäljning minskat 
 4  
 och den externa verksamheten har därför numera helt avvecklats. 
  
 9.5.5 
  
 En tydligare reglering 
  
 Förslag:  
 Vad som avses med sidoverksamheter beskrivs över- gripande i anslagsvillkoren för SR, SVT och UR som exploater- ingen av vissa rättigheter knutna till programinnehåll och utsänd- ning, uthyrning av studior, produktionsteknik, personal, kostymer och rekvisita samt försäljning av produkter för marknadsföring av enskilda radio- och  
 tv-program 
  eller sändningsverksamheten. För Smith läggs därutöver till försäljning av abonnemang för mottagning av kanalen SVT World utanför Finland. 
 I dagens reglering saknas en beskrivning av vad som utgör sido- verksamheter. Det anges att programföretagens sidoverksamheter inte ska finansieras med radio- och  
 tv-avgiften, 
  utan bära sina egna kostnader. Radio- och  
 tv-verksamhet 
  i allmänhetens tjänst och verksamhet som är direkt knuten till den ska finansieras med en radio- och  
 tv-avgift 
  (1 § lagen [1989:41]om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst). I programföretagens anslagsvillkor beträffande ekonomiska förutsättningar anges att medlen ska användas för företagens kärnverksamhet, dvs. att producera och sända radio- och  
 tv-program 
  till allmänheten. Vidare anges att medlen i förekommande fall också ska användas till kompletterande verksam- het, dvs. verksamhet som syftar till att utveckla och stödja kärn- verksamheten och förbättra möjligheterna för allmänheten att till- godogöra sig denna. Sidoverksamheter definieras på det här sättet negativt. 
 De yttre ramarna för verksamhetens anges genom anslags- villkoren om att sidoverksamheter ska bedrivas på ett konkurrens- neutralt sätt i förhållande till andra företag som tillhandahåller motsvarande tjänster och inte ges en omfattning eller vara av sådan karaktär att de kan riskera att inkräkta på kärnverksamheten eller skada förtroendet för radio och tv i allmänhetens tjänst. 
  
 4  
 Ett visst utbyte av tekniska tjänster, främst mellan UR och Smith, finns fr.o.m. UR:s flytt 2010 till radio- och  
 tv-husområdet 
  på Gärdet. 
 327 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 Vad som ingår i programföretagens sidoverksamheter framgår av kartläggningen i tidigare avsnitt. 
 Övergripande skulle en del av sidoverksamheten kunna beskrivas som exploateringen av vissa rättigheter knutna till programinnehåll och utsändning. Det kan röra sig om såväl förfoganden över upp- hovsrätt enligt 1 och  
 4–6 
  §§ lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk, som till upphovsrätten närstående rättigheter enligt 48 § i denna lag. SVT:s försäljning av visnings- rätter till program, programformat,  
 DVD-filmer 
  och musik är av detta slag, liksom SR:s försäljning av unika kopior av radioprogram och licensiering av musikinspelningar, radioföljetonger och arkiv- klipp. Exempel på förfoganden av det senare slaget som inte nämnts i beskrivningen skulle vara de överlåtelser av rättigheter till offentligt framförande som Smith kan ta betalt för. 
 En andra del skulle omfatta uthyrning av studior, produktions- teknik, personal, kostymer och rekvisita. 
 En tredje del skulle avse SVT:s och SR:s försäljning av produkter för marknadsföring av enskilda radio- och  
 tv-program 
  eller sänd- ningsverksamheten som sådan. 
 För SVT skulle det därutöver finnas ytterligare en verksamhet, nämligen den sändningsverksamhet genom vilken radio- och tv- program i kanalen SVT World tillgängliggörs utomlands, med undantag för den del av verksamheten som avser sändningarna till Finland som finansieras genom särskilt statsanslag. 
 Det finns svårigheter att dra absoluta gränser mellan verksamhet som finansieras med avgiftsmedel och sidoverksamheter. Enligt Smith kan t.ex. en upplåtelse av visningsrätt, varumärkeslicens eller olika typer av merchandising 
 5  
 beroende på när i tiden det sker vara verksamhet som finansieras av radio- och  
 tv-avgiftsmedel 
  eller sidoverksamhet. När t.ex. upplåtelsen sker inom ramen för en sam- produktion som en förutsättning för finansiering av programpro- duktionen är det inte fråga om sidoverksamhet. En försäljning genom SVT Försäljning av  
 DVD-filmer 
  eller framtagna spel som bygger på programinnehåll utgör däremot sidoverksamhet. För- foganden över rätter knutna till programinnehåll eller utsändning kan ligga inom ramen för finansieringen och ses då som en del av programproduktionen. Sponsring ses på samma sätt som en del av finansieringen av programproduktionen. Även vid extern utlägg- 
  
 5  
 Säljfrämjande åtgärder i handelsledet vidtagna av leverantörer och detaljister var för sig eller tillsammans (varuföring). 
 328 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 ning ges tredje part möjlighet till exploatering i samband med pro- gramproduktionen. Det går mot den bakgrunden inte att definiera sidoverksamheter som all verksamhet som omfattar förfoganden över rättigheter knutna till programinnehåll och utsändning. 
 Enligt vår mening bör i anslagsvillkoren dock övergripande kunna beskrivas vad som avses med programbolagens sidoverk- samheter. 
 De senaste ändringarna av anslagsvillkoren avser kravet på att sidoverksamheter inte ska ges en sådan omfattning eller vara av sådan karaktär att de kan skada förtroendet för radio och tv i all- mänhetens tjänst samt att det till programföretagens årliga redovis- ningar ska fogas en redovisning av eventuella sidoverksamheter. Public  
 service-utredningen 
  uppmärksammade särskilt omfatt- ningen av SVT:s försäljning av produkter över internet (SOU 2008:64 s. 143 f.). Som framgår av kartläggningen av sidoverksam- heter har utbudet av produkter förändrats något och består idag till största del av  
 DVD-filmer. 
  Även med den här förändringen finns det enligt vår mening skäl att öka öppenheten när det gäller pro- gramföretagens sidoverksamheter. 
 Vi föreslår en reglering i anslagsvillkoren enligt följande. Sido- verksamheter till SVT:s/SR:s/UR:s sändningsverksamhet ska bära sina egna kostnader och i övrigt bedrivas på ett konkurrensneutralt sätt i förhållande till andra företag som tillhandahåller motsvarande tjänster. Sidoverksamheter inkluderar bl.a. exploateringen av vissa rättigheter knutna till programinnehåll och utsändning, uthyrning av studior, produktionsteknik, personal, kostymer och rekvisita, samt försäljning av produkter för marknadsföring av enskilda radio- och tv- program eller sändningsverksamheten. 
 För SVT kan därutöver läggas till försäljning av abonnemang för mottagning av kanalen SVT World utanför Finland. 
 Nuvarande skrivningar om hur sidoverksamheter ska redovisas bör flyttas till anslagsvillkoren om redovisning och revision. 
 329 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 9.6 
  
 Förvaltningsstiftelsen 
  
 9.6.1 
  
 Stiftelsens roll och arbetssätt 
  
 SR, SVT och UR ägs sedan 1997 av en statlig stiftelse, Förvalt- ningsstiftelsen. I koncernen där stiftelsen är moderföretag ingår också programföretagens dotterbolag, Sveriges Radio Förvaltnings AB (SRF), som tillhandahåller för programföretagen gemensamma service- och stödfunktioner, och Radiotjänst i Kiruna AB (RIKAB), som ansvarar för uppbörden av radio- och  
 tv-avgiften 
  samt avgifts- kontroll. 
 Stiftelseformen för ägandet har valts för att den bäst ansetts kunna tillgodose kraven på självständighet och integritet för pro- gramföretagen (prop. 1992/93:236 s. 12) i förhållande till staten som den yttersta ägaren. Enligt stiftelseförordnandet är stiftelsens syfte att främja självständigheten hos företag som i den omfatt- ning och på det sätt som riksdagen och regeringen bestämt här i landet bedriver sändningar av ljudradio- och televisionsprogram i allmänhetens tjänst. Stiftelsen ska tillgodose sitt syfte genom att 
 äga och förvalta aktier i bolagen samt utöva de befogenheter som är förknippade med detta. 
 Hur ägarfunktionen ska utövas och ansvaret fördelas mellan bolagsstämma och programföretagens styrelser och VD följer av bestämmelserna om bolagsstämma och bolagets ledning i  
 7–8 
  kap. aktiebolagslagen (2005:551). Stiftelsens arbete beskrivs närmare i följande avsnitt. 
  
 9.6.2 
  
 Stiftelsens finansiering 
  
 Förvaltningsstiftelsen finansieras genom avkastningen av det stiftelse- kapital om 20 miljoner kronor som tillfördes av staten via rundradio- kontot när stiftelseformen infördes som ägandeform. Avsikten var att avkastningen på medlen skulle täcka kostnaderna för stiftelsens verksamhet och redovisning samt arvode till styrelsens ledamöter (prop. 1992/93:236, bet. 1992/93:KrU28, rskr. 1992/93:377). Avkast- ningen har dock under flera år inte varit tillräcklig för att täcka stiftelsens kostnader. För att stärka stiftelsens ekonomiska förut- sättningar tillfördes 2008 1 miljon kronor i kapitaltillskott från rundradiokontot (prop. 2007/08:99). 
 Stiftelsens styrelse har under våren 2012 – under viss förut- sättning som sedermera uppfyllts – beslutat att Kammarkollegiet 
 330 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 ska svara för förvaltningen av stiftelsekapitalet. Enligt upprättat avtal ska stiftelsekapitalet placeras i Kammarkollegiets räntekon- sortium. 
 6  
 Avkastningen på räntekonsortiet var 2007 3,1 procent, 2008 7,8 procent, 2009 6,0 procent, 2010 1,2 procent och 2011 5,4 procent. 
 7  
 Stiftelsens placeringar har också tidigare utan undantag skett i räntebärande värdepapper. Enligt placeringsreglementet ska risktagandet minimeras vid placering av stiftelsens tillgångar. 
 Vid sidan av avkastningen från stiftelsekapitalet har stiftelsen finansierats med koncernbidrag. Underskottet i stiftelsens verk- samhet var under verksamhetsåren 2009 288 000 kronor, 2010 430 000 kronor och 2011 380 000 kronor (Förvaltningsstiftelsen, resultaträkning, årsredovisning och koncernredovisning 2009, 2010 och 2011). 
 Skrivelse från Förvaltningsstiftelsens till regeringen 
 Förvaltningsstiftelsen har i en skrivelse den 26 mars 2012 begärt att regeringen vidtar åtgärder för att säkra stiftelsens ekonomi mot bakgrund av sjunkande avkastning på stiftelsekapitalet samt ökade rörelsekostnader. Framställningen har överlämnats till kommittén (dnr Ku2012/618/MFI). 
 I skrivelsen redogörs för stiftelsens roll, finansiering, eko- nomiska situation, intäkter och kostnader. I den sammanfattande bedömning av stiftelsens ekonomi som görs anges följande. Stiftel- sens fria kapital uppgick vid årsskiftet till 969 000 kronor. I rådande lågränteläge kommer stiftelsens ränteintäkter att minska under 2012 och åren därefter. Någon motsvarande minskning av stiftelsens kost- nader kan inte förutses. Det innebär att det finns risk för att stiftel- sens fria kapital jämte intäkter under året inte kommer att vara tillräckliga för att täcka stiftelsens kostnader. Stiftelsen riskerar att bryta mot stiftelseförordnandet om inte åtgärder vidtas för att för- bättra stiftelsens ekonomiska situation. Stiftelsen måste kunna räkna med stabila och förutsebara finansieringsförutsättningar och följande alternativ genom vilka det skulle uppnås föreslås 
  
 6 
  
 Regler  
  
 2012-03-01 
  för Kammarkollegiets konsortier, Fastställda av Kammarkollegiets fond- delegation  
 2012-02-27, 
  fonddelegationens protokoll nr 2012:1. 
  
 7 
  
 Kammarkollegiet, Kapitalförvaltningens verksamhetsberättelse 2011. 
  
 331 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 att stiftelsens kapital höjs till 30 miljoner kronor, eller 
  
 att stiftelsen på samma sätt som programbolagen för en fler- årig period årligen tillförs medel, vilka bestäms vid periodens början och årligen uppräknas med en på förhand bestämd procentsats, eller 
  
 att stiftelsen liksom skedde under 2008 tillförs ett tillfälligt tillskott av eget kapital. 
  
 9.6.3 
  
 Styrelsens sammansättning 
  
 Förvaltningsstiftelsens styrelse består idag av en ordförande och tretton ledamöter som utses av regeringen. Tidigare diskuterades val av styrelseordförande i stiftelsen inom ramen för det samråd som skedde med riksdagens partier kring ordförandena i SR, SVT och UR. Idag utses ordföranden av regeringen utifrån kompetens, integritet och lämplighet på samma sätt som vid andra regerings- utnämningar (prop. 2008/09:195 s. 62). Ledamöterna utses på förslag av de politiska partierna i riksdagen. Alla riksdagspartier ska vara representerade. Stiftelsens roll och uppgifter är av det slaget att dess styrelse i normalfallet inte ställs inför beslut i politiskt sär- skiljande frågor (prop. 2005/06:112 s. 48 ff.). 
 Beträffande styrelsens sammansättning uttalas i förarbetena (prop. 1992/93:236 s. 15 f.) följande. I styrelserna (tidigare tre stiftelser) bör ingå personer med erfarenhet från olika verksam- heter i samhället och olika delar av landet. En styrelseledamot bör inte vara medlem av styrelsen för eller anställd i något av public  
 service-företagen. 
  Statsråd bör inte vara styrelseledamot av kon- stitutionella skäl. En styrelseledamot bör inte heller vara anställd i Regeringskansliet. Vid valet av styrelseledamöter bör en jämn köns- fördelning eftersträvas. Stiftelsestyrelserna bör kunna ha en parti- politisk sammansättning. Något förbud mot att utse riksdagsleda- möter bör inte föreligga. För att en bred politisk förankring ska underlättas bör varje stiftelsestyrelse bestå av elva personer. Parti- erna bör vara ense om att till varje stiftelsestyrelse nominera per- soner med personlig kompetens och integritet och som även i övrigt är lämpliga för denna uppgift. Valresultat och regeringsskiften bör inte ha en omedelbar effekt på sammansättningen eftersom arbetet ska ske långsiktigt. 
 332 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 Enligt stiftelseförordnandet är styrelsens mandatperiod rela- terad till riksdagens på det sättet att ordförande och sex ledamöter utses före utgången av december månad året efter det år under vilket det hållits ordinarie val. Ordförande utses för fyra år och övriga ledamöter för åtta år. 
  
 9.6.4 
  
 Närmare om stiftelsens arbete 
  
 Sedan 2010 utser stiftelsens styrelse hela styrelsen i varje program- företag utom verkställande direktör och arbetstagarrepresentanter. Tidigare utsågs ordförandena av regeringen (se prop. 2008/09:195 s. 61). Beträffande sammansättningen i programföretagens styrelser anges i bolagsordningarna följande. Bland styrelsens ledamöter bör finnas personer med företagsekonomisk kompetens samt personer med bred kunskap om och förankring i det svenska samhället och med erfarenhet från olika sektorer i samhället, t.ex. från folk- rörelser, medier, kulturliv, folkbildning eller näringsliv. En jämn köns- fördelning ska eftersträvas. 
 Styrelsen i stiftelsen tar också ställning till programföretagens årsredovisningar och beslutar om ansvarsfrihet för styrelseleda- möter och verkställande direktörer i programföretagen. Stiftelsen är, som moderföretag i en koncern, skyldig att varje år upprätta en koncernredovisning och en delårsredovisning. 
 Stiftelsens styrelse och programföretagens styrelser träffas med vissa mellanrum. Därutöver har stiftelsens företrädare, främst stiftelsen ordförande, vice ordförande och kanslichef fortlöpande kontakter med företrädare för programföretagen, främst med styrelse- ordförandena och verkställande direktörerna samt med företagens ekonomi- och juristfunktioner. Genom kontakterna orienterar sig stiftelsen om företagens verksamhet och om aktuella frågor som behandlas i företagens styrelser. Därutöver diskuteras frågor av gemensamt intresse för stiftelsen och programföretagen. Styrelsen har bl.a. tagit initiativ till att Svensk kod för bolagsstyrning används av bolagen. 
 333 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 9.6.5 
  
 En oförändrad roll, m.m. 
  
 Ägarfunktionen och hur den kan utövas 
  
 Bedömning 
 : Inga förändringar föreslås när det gäller Förvalt- ningsstiftelsens roll och arbetssätt. 
 Enligt 6 kap. 1 § stiftelselagen (1994:1280) får föreskrifter som avser stiftelsens ändamål ändras, upphävas eller i särskilt fall åsido- sättas endast om de på grund av ändrade förhållanden inte längre kan följas eller har blivit uppenbart onyttiga eller uppenbart strid- ande mot stiftarens avsikter. 
 Föreskriften om stiftelsens ändamål innebär begränsningar när det gäller vilka ändringar som kan föreslås vad gäller stiftelsens uppgifter. Ägandefunktionen är tydligt beskriven i stiftelseförord- nandet och en eventuellt ny uppgift måste rymmas i denna beskriv- ning. 
 En ändring som skulle kunna övervägas är om Förvaltnings- stiftelsen kan anförtros uppgiften att årligen i efterhand, utifrån public  
 service-redovisningarna, 
  bedöma om programföretagen har uppfyllt sina uppdrag såvitt avser de villkor i anslagsvillkoren som avser resursförbrukning, kostnadseffektivitet och produktivitet. 
 Det är granskningsnämnden för radio och tv, ett särskilt besluts- organ inom Myndigheten för radio och tv, som årligen i efterhand, utifrån redovisningarna, bedömer om programföretagen har upp- fyllt sina uppdrag. 
 När uppdraget till granskningsnämnden för radio och tv beträf- fande uppföljningen av redovisningarna utökades uttalades bl.a. följande (prop. 2005/06:112 s. 47 f.). I Europeiska kommissionen tillämpningsmeddelande 2001 när det gäller EG:s statsstödsregler för radio och tv i allmänhetens tjänst anger kommissionen att det är önskvärt att en lämplig myndighet eller ett särskild utsett organ kontrollerar tillämpningen av de regelverk som staten sätter upp för public  
 service-verksamheten 
  och anser att ett sådant organ endast kan vara effektivt om det är fristående från det företag som anförtrotts att tillhandahålla tjänsterna. Alternativet till att utöka granskningsnämndens uppdrag vore att ge en annan instans rollen att fungera som granskare av public  
 service-uppdraget. 
  Vissa remiss- instanser, t.ex. SVT, har framfört att Förvaltningsstiftelsen skulle kunna anförtros denna uppgift. Det finns emellertid flera skäl som talar emot detta. Framför allt kan stiftelsen i sin roll som ägare 
 334 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 knappast anses ha den fristående roll gentemot programföretagen som är önskvärd. En farhåga har uttryckts om att en utvidgad roll för nämnden skulle komma i konflikt med myndighetens tradi- tionella huvuduppgift, nämligen att genom efterhandsgranskning kontrollera hur lagbestämmelser och andra tillståndsvillkor efter- levs i enskilda, redan sända program. Vid en samlad bedömning kan det utvidgade uppdraget inte på ett avgörande sätt anses skilja sig från de uppgifter som nämnden redan har. 
 Vi har övervägt om den uppgift, som granskningsnämnden för radio och tv idag har vad gäller uppföljningen av de anslagsvillkor som avser resursförbrukning, kostnadseffektivitet och produktivitet, skulle kunna läggas på Förvaltningsstiftelsen, men funnit det mindre väl förenligt med stiftelsens ändamål. Som vi skrev i kapitel 4 bör den uppföljning som granskningsnämnden för radio och tv gör, enligt vår mening, avse uppdragen i sin helhet för att tillsynen ska kunna bedömas som effektiv. I ägarrollen kan förväntas ligga ett ansvar när det gäller kontroll av verksamheterna vad avser resursförbruk- ning, kostnadseffektivitet och produktivitet. Granskningsnämnden för radio och tv:s utlåtande över public  
 service-redovisningarna 
  utgör ett underlag för regeringen och riksdagen, programföretagen och deras ägare Förvaltningsstiftelsen (prop. 2005/06:112 s. 48). Bolagsstämman kan ge ledningen direktiv i förvaltningsfrågor. Det kan således vara exempel på frågor som stiftelsens företrädare orienterar sig om i sina kontakter med programföretagen. Gräns- erna för hur ägaransvaret kan utövas följer av aktiebolagslagen. 
 Någon ändring när det gäller Förvaltningsstiftelsens roll och arbetssätt föreslås därför inte. 
 Tillskott till stiftelsekapitalet 
  
 Förslag 
 : Förvaltningsstiftelsen tillskjuts ytterligare stiftelse- kapital om 10 miljoner kronor. En ny beräkning av beloppet som ska tillskjutas bör ske med aktuella prognoser om utveck- lingen av avkastningen på Riksgäldskontorets räntekonsortium och stiftelsens kostnader. 
 Förvaltningsstiftelsens verksamhet har under senare år delvis finansierats med koncernbidrag. Några direkta hinder mot att stiftelsen som moderföretag tar emot koncernbidrag finns inte, 
 335 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 SOU 2012:59 
  
 men det innebär att den finansieringsmodell som riksdagen ursprung- ligen ställt sig bakom frångås. Stiftelsen är mer självständig om den har förmåga att täcka sina kostnader från avkastningen av sin egen för- mögenhet än om den är beroende av bidrag från sina dotterbolag. Enligt vår mening bör finansieringen av Förvaltningsstiftelsens verksamhet lösas mer långsiktigt. När de anslagsstiftelser som idag finns inrättades gällde andra regler. Det alternativ som innebär att stiftelsen årligen ska tillföras medel bör därför inte väljas. Vi för- ordar i stället det alternativ enligt vilket ytterligare stiftelsekapital om 10 miljoner kronor tillskjuts. En ny beräkning av storleken på det belopp som bör tillskjutas bör ske med aktuella prognoser om utvecklingen av avkastningen på Riksgäldskontorets räntekon- sortium och om stiftelsens kostnader. 
 Ingen förändring av hur styrelseledamöter utses, m.m. 
  
 Bedömning:  
 Nuvarande ordning för hur ledamöter till Förvalt- ningsstiftelsens styrelse utses bör behållas. 
  
 Förslag:  
 Mandatperioden för styrelseledamöterna i stiftelsen bestäms till sex år. Möjligheterna till omval av styrelseledamot i stiftelsen begränsas och kommer i fråga bara när det finns sär- skilda skäl. 
 Föreskrifter om hur ledamöter i styrelsen utses och stiftelsens sam- mansättning finns i stiftelseförordnandet. Sådana föreskrifter får i statliga stiftelser enligt 6 kap. 4 a § stiftelselagen ändras av regeringen utan att särskilda förutsättningar föreligger. 
 Nuvarande ordning för hur ledamöter i stiftelsens styrelse utses och att det inte finns något förbud för riksdagsledamöter att vara styrelseledamöter skulle mot bakgrund av den betydelse som läggs vid programföretagens oberoende och självständighet kunna ifråga- sättas. Reglerna för utseendet av stiftelsestyrelsens ordförande och ordförandena i programföretagens styrelser har ändrats i syfte att stärka programföretagens oberoende och självständighet. Även om arbetet i stiftelsestyrelsen normalt inte ska avse politiskt sär- skiljande frågor skulle ändrade föreskrifter kunna minska risken för att intressekollisioner trots allt uppstår. Med hänsyn till att den ordning som idag gäller bidrar till att ge företrädare för allmän- heten insyn i programföretagens verksamhet och ett utbyte när det 
 336 
  
 SOU 2012:59 
  
 Regleringen av programföretagens verksamhet 
  
 gäller verksamhetens förutsättningar, bör ytterligare ändringar enligt vår mening inte ske. Det kan däremot finnas anledning att peka på de uttalanden som gjorts i förarbetena beträffande stiftelse- styrelsens sammansättning, som ger utrymme för en större varia- tion i styrelsens sammansättning än den som finns idag. 
 Den idag bestämda mandattiden för ledamöter i stiftelsens styrelse är åtta år. Vi bedömer att mandatperiodens längd kan påverka förut- sättningarna att rekrytera ledamöter till stiftelsens styrelse negativt. Vi föreslår därför att mandatperioden för ledamöterna i styrelsen ska vara sex år. Effekterna av reglerna om saxning, som införts för att valresultat och regeringsskiften inte bör ha en omedelbar effekt på styrelsens sammansättning, kan även med denna mandatperiod bestå. Det förutsätter också en ändring av stiftelseförordnandet. Vidare bör möjligheterna till omval av en styrelseledamot vara begränsade. Omval bör liksom vad gäller flera andra statliga stift- elser bara komma i fråga när det finns särskilda skäl. 
 337 
  
 10 
  
 Programföretagens redovisning och oberoende från kommersiella aktörer 
  
 I det här kapitlet föreslår vi hur öppenheten kan ökas när det gäller redovisningen av programföretagens ekonomi och resultat. Vi lämnar också förslag på hur öppenheten kan öka när det gäller redovisning av intäkter vid sidan av allmänna medel och samarbeten med andra aktörer. 
 Vidare föreslår vi hur oberoendet från kommersiella aktörer kan stärkas genom en ökad öppenhet och tydlighet avseende sponsring, produktplaceringar och andra kommersiella samarbeten. I denna del utvärderar vi också de nya regler för indirekt sponsring som infördes 2010. 
  
 10.1 
  
 Programföretagens redovisning av ekonomi och resultat 
  
 Programföretagen redovisar sin ekonomi och sitt resultat dels i års- redovisningar enligt bokföringslagen (1999:1087) och årsredovis- ningslagen (1995:1554), dels i public  
 service-redovisningar 
  enligt anslagsvillkoren. I det följande redogörs kort för några iakttagelser vi gjort vid genomgången av dessa dokument. 
 Inför föregående tillståndsperiod utökades programföretagen och regeringens revisorers uppdrag till att också omfatta en gransk- ning av företagens public  
 service-redovisningar. 
  I avsnittet finns en redogörelse för den revision som idag sker av företagens verksam- heter. Vidare lämnas förslag beträffande public  
 service-redovis- 
  ningarnas innehåll. 
 339 
  
 Programföretagens redovisning och oberoende från kommersiella aktörer 
  
 SOU 2012:59 
  
 10.1.1 
  
 Årsredovisningar 
  
 Programföretagen avslutar löpande bokföring varje år med en års- redovisning (6 kap. 1 § första stycket 1 bokföringslagen) och offent- liggör den. Årsredovisningen skrivs under av programföretagens styrelseledamöter och VD. Bestämmelser om årsredovisningens innehåll finns i årsredovisningslagen. Årsredovisningen består av en balansräkning, en resultaträkning, noter och en förvaltningsberät- telse. 
 Balansräkning, resultaträkning och noter ska upprättas som en hel- het och ge en rättvisande bild av företagets ställning och resultat. Om det behövs ska tilläggsupplysningar lämnas. Grundläggande redovis- ningsprinciper ska följas. Exempelvis ska samma principer för värder- ing, klassificering och indelning av olika poster, och i förekommande fall delposter, tillämpas konsekvent från ett räkenskapsår till ett annat. 
 Förvaltningsberättelsen ska innehålla en rättvisande översikt över utvecklingen av företagets verksamhet, ställning och resultat. När det behövs för förståelsen av årsredovisningen ska översikten innehålla ytterligare hänvisningar till och upplysningar om de belopp som tas upp i andra delar av årsredovisningen. Upplysningar ska bl.a. lämnas om sådana förhållanden som inte ska redovisas i balans- räkningen, resultaträkningen eller noterna, men som är viktiga för bedömningen av utvecklingen av företagets verksamhet, ställning och resultat och företagets verksamhet inom forskning och utveck- ling. Förvaltningsberättelsen ska även innehålla sådana  
 icke-finansi- 
  ella upplysningar som behövs för förståelsen av företagets utveck- ling, ställning och resultat och som är relevanta för den aktuella verksamheten. 
 Vid en genomgång av årsredovisningarna för alla tre program- företagen noterar vi att användningen av delposter är sparsam både när det gäller intäkter och kostnader samt att  
 övrigt-posterna 
  är förhållandevis stora. 
 Kostnaderna för distribution är inte fördelade mellan olika distri- butionssätt. Beträffande SVT anges att sändningskostnader avser kostnader för programdistribution och kontribution. Det anges att tjänsterna köps huvudsakligen från Teracom och från bl.a. Qbrick i fråga om distribution via internet. SR anger att kostnaden avser utsändning/distribution av program för länkar, ledningar och satellit- överföringar. Vidare anges att det i beloppet också ingår program- insamling/kontribution och att kostnaden huvudsakligen avser betal- 
 340 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens redovisning och oberoende från kommersiella aktörer 
  
 ning till Teracom. UR anger i not till sändningskostnader att kost- naden avser länkar, ledningar och satellitöverföringar. 
 Distributionskostnader är i förhållande till produktionskost- nader mycket låga. Av det skälet skulle det, i vart fall beträffande Smith, kunna vara mer relevant, menar vi, att se hur rättighetskost- nader fördelas mellan marknät, satellit och internet. Rättighets- kostnaderna står för cirka 25 procent av SVT:s kostnadsbas. Av SVT:s redogörelse för kostnadsutvecklingen på rättighetsområdet framgår att priserna för utländska filmer, serier och dokumentärer har stigit kraftigt, i många fall fördubblats. Inom sport har pris- ökningarna beskrivits som mycket kraftiga. Priserna ska på detta område vara mer än fördubblade. Det kan finnas anledning att redo- göra för hur kostnaderna utvecklas för tillgängliggörandet av program på SVT Play. Idag produceras få program exklusivt för internet, men på sikt kan det finnas behov av att se kostnadsutvecklingen även för denna produktion. 
  
 10.1.2 
  
 Public  
  
 service-redovisningar 
  
 Förslag:  
 För ökad granskningsbarhet av public  
 service-redovis- 
  ningarna åläggs programföretagen att i samverkan åstadkomma en så långt möjlig gemensam redovisningsform samt att definiera och operationalisera centrala begrepp i sändningstillstånd och anslagsvillkor. En uppföljning av resultatet av arbetet bör ske vid den översyn som föreslås efter halva tillståndsperioden. 
 Enligt anslagsvillkoren ska programföretagen årligen följa upp och redovisa hur uppdragen fullgjorts. Samtliga verksamhets- och pro- gramområden ska redovisas. Programföretagen ska i samarbete ta fram konkreta uppföljningsbara resultatmått baserade på tillstånds- och anslagsvillkor. Resultatmåtten bör utformas så att de ger väsentlig information om uppdraget och förmedlar viktiga erfarenheter av verksamheten. Programföretagen ska redovisa och kommentera hur resultaten har utvecklats med avseende på bl.a. volym, kostnader och intäkter samt nyckeltal som visar på effektivitet och produktivitet. Redovisningen ska ges in till Regeringskansliet (Kulturdeparte- mentet) och till Myndigheten för radio och tv senast den 1 mars varje år. 
 341 
  
 Programföretagens redovisning och oberoende från kommersiella aktörer 
  
 SOU 2012:59 
  
 Enligt villkoren ska programföretagen inom tillgängliga ekonomiska ramar göra de prioriteringar som krävs för att uppfylla uppdraget. Företagens verksamhet ska inom ramen för uppdraget bedrivas rationellt. Vidare ska åtgärder som syftar till ökad effektivitet och produktivitet vidtas kontinuerligt. 
 Som vi skrev i kapitel 2 anser vi att en bra redovisning är en för- utsättning för att allmänheten, olika intresseorganisationer, andra programbolag, externa producenter med flera ska kunna granska programföretagens verksamhet och delta i en öppen, välinformerad och konstruktiv debatt om programföretagens verksamhet och var de yttre gränserna för denna bör gå. Det är också en förutsättning för att statsmakterna ska kunna avgöra om företagen har fullgjort sina uppdrag i allmänhetens tjänst och vilka ekonomiska ramar programföretagen behöver för att fullgöra sina uppdrag. 
 Ekonomistyrningsverket (ESV) har på vårt uppdrag analyserat och bedömt programföretagens  
 public-service-redovisningar 
  för 2010 mot de krav som ställs i sändningstillstånd och anslagsvillkor. 
 Enligt ESV:s analys och bedömning kan svagheter identifieras på tre olika områden. När det gäller redovisningarnas form saknas systematik och överskådlighet både inom företagen och mellan dem. Redovisningarna är inte granskningsbara, dvs. informationen är inte lättillgänglig. Beträffande redovisningarnas innehåll kon- stateras att redovisningarna huvudsakligen består av beskrivande text som i stora delar inte underbyggs med egna kommentarer och analyser. En tredje brist gäller begreppsanvändningen i redovis- ningarna. ESV konstaterar att programföretagen enligt anslags- villkoren ska redovisa per programkategori. Begreppet program- kategori definieras dock inte och används olika både inom och mellan företagen. 
 En så långt möjligt gemensam redovisningsform för de tre pro- gramföretagen skulle öka granskningsbarheten. För att åstad- komma likformighet i redovisningen föreslås att programföretagen samverkar i större utsträckning än idag och att en eventuell roll för Sveriges Radios Förvaltnings AB (SRF) i detta arbete övervägs. 
 Vidare föreslås att programföretagen för varje programkategori samlar alla resultat i en tabell som speglar hela området. För att göra det möjligt för läsaren att utläsa utvecklingen av verksamheten föreslås också att redovisningen systematiskt innehåller jämförelser över tid och att eventuella skillnader kommenteras och analyseras. Centrala begrepp i sändningstillstånd och anslagsvillkor bör defini- eras och operationaliseras i samverkan mellan programföretagen. 
 342 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens redovisning och oberoende från kommersiella aktörer 
  
 ESV föreslår att det vid Kulturdepartementet införs och doku- menteras en process för uppföljning av public  
 service-redovis- 
  ningarna. I denna uppföljning bör resursförbrukning, kostnads- effektivitet och produktivitet prioriteras. 
 ESV anser vidare att uppdraget för granskningsnämnden för radio och tv bör förtydligas i förordningen med instruktion för Myndigheten för radio och tv på så sätt att public  
 service-redovis- 
  ningarna granskas med avseende på samtliga krav i både sändnings- tillstånd och anslagsvillkor. 
 Slutligen föreslås att kommunikationen beträffande redo- visningen intensifieras mellan Kulturdepartementet, Myndigheten för radio och tv och programföretagen, t.ex. genom möten både före och efter redovisningens inlämnande och en återkoppling på yttrandet över redovisningen från granskningsnämnden för radio och tv. 
 SR har framfört kritik mot ESV:s förslag till vad en tabell för en programkategori skulle kunna innehålla och framfört att betydligt fler parametrar än de som ESV föreslagit är relevanta vid en bedöm- ning av om public service fyller sin funktion. Programföretaget har också framhållit de svårigheter som finns att redovisa resultat för olika programkategorier. 
 Vi delar ESV:s bedömning vad gäller på vilka områden det finns svagheter i public  
 service-redovisningarna. 
  Två exempel, som vi har tagit upp tidigare i betänkandet, är bristerna när det gäller SR:s redovisning av utbudet på olika minoritetsspråk (avsnitt 4.7) samt produktion och mångfald i programverksamheten (avsnitt 8.3). I anledning av den kritik som SR framfört vill vi framhålla att det är programföretagens ansvar att, som det står i anslagsvillkoren, ta fram konkreta uppföljningsbara resultatmått baserade på tillstånds- och anslagsvillkor samt redovisa och kommentera hur resultaten har utvecklats med avseende på bl.a. volym, kostnader och intäkter samt nyckeltal som visar på effektivitet och produktivitet. ESV:s förslag kan i dessa delar tjäna som exempel på några mått som är av intresse för att följa upp programföretagens verksamhet. Vi har vidare övervägt de övriga förslag till förbättringar som ESV lämnat och kommit till följande slutsatser. 
 För att öka granskningsbarheten i public  
 service-redovisning- 
  arna föreslår vi att programföretagen får i uppdrag att i samverkan åstadkomma en så långt möjlig gemensam redovisningsform och att definiera och operationalisera centrala begrepp i sänd- ningstillstånd och anslagsvillkor. I arbetet bör ingå att finna en 
 343 
  
 Programföretagens redovisning och oberoende från kommersiella aktörer 
  
 SOU 2012:59 
  
 gemensam modell för redovisning av olika programkategorier som speglar hela området. En gemensam programkategorisering bör om det är möjligt användas. Kategoriseringen ska i första hand vara avsedd för redovisning av uppdragen och inte för det interna redaktionella arbetet. Redovisningarna bör systematiskt innehålla jämförelser över tid och eventuella skillnader kommenteras och analyseras. I redovisningarna bör också tydligt komma till uttryck hur kraven tolkats av programföretagen och vad de ansetts behöver göras för att uppfylla dessa. 
 Programföretagen avgör själva om arbetet, liksom det arbete som gjordes vid inledningen av förra tillståndsperioden då program- företagen tog fram gemensamma definitioner och beräknings- principer för olika typer av kostnader, kan göras genom SRF, på egen hand eller genom anlitande av externa konsulter. En uppfölj- ning av resultatet av arbetet bör ske vid den översyn som vi föreslår efter halva tillståndsperioden. 
 Behovet av att förtydliga uppdraget för granskningsnämnden för radio och tv:s uppdrag i instruktionen för Myndigheten för radio och tv behandlades i kapitel 4. 
  
 10.1.3 
  
 Revision 
  
 Programföretagens och regeringens revisorer granskar både års- redovisningar och public  
 service-redovisningar. 
  Årsredovisningen granskas enligt bestämmelser i revisionslagen (1999:1079). Revisorns granskning ska avse årsredovisning, bokföring och företagsledningens förvaltning. Granskningen ska vara så ingående och omfattande som god revisionssed kräver. I lagen anges revisionsberättelsens närmare innehåll. 
 Revisorerna har även i uppgift att granska att redovisningen fullgjorts enligt de krav som ställs i lagen (2005:590) om insyn i vissa finansiella förbindelser m.m. (den s.k. transparenslagen). Syftet med lagen är att Europeiska kommissionen ska få insyn i de finansiella förbindelserna mellan det allmänna och offentliga före- tag. Denna insyn ska underlätta för kommissionens tillämpning av  
 EUF-fördragets 
  konkurrensregler, särskilt statsstödsreglerna. För att uppnå detta syfte uppställs i lagen vissa krav på de aktuella före- tagens redovisning. Bestämmelserna innebär att företagen tydligt ska redovisa bl.a. vilka offentliga medel som det allmänna tillfört verksamheten och hur medlen har använts. I lagen finns också 
 344 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens redovisning och oberoende från kommersiella aktörer 
  
 bestämmelser om redovisningen i ett företag som bedriver ekonomisk verksamhet med ett legalt monopol eller liknande sär- ställning och annan affärsverksamhet. Bestämmelserna innebär att intäkter och kostnader ska särredovisas för de båda områdena. 
 Enligt anslagsvillkoren ska revisorerna också ges möjlighet att granska public  
 service-redovisningarna. 
  I villkoren anges inte närmare vad denna granskning ska omfatta. Enligt revisorsintygen omfattar granskningen ett urval av uppgifter i redovisningarnas tabeller och diagram. Vidare anges att granskningen syftat till att i rimlig omfattning kunna bedöma om de i redovisningen angivna uppgifterna är korrekt överförda från det av företaget använda systemet. Revisorernas granskning omfattar inte någon bedömning av om redovisningen uppfyller de krav som ställs i anslagsvillkoren och inte heller om programföretaget uppnått målen för verksam- heten. 
 Revisorerna har uppgett att det finns behov av att förtydliga revisionsuppdragen beträffande såväl public  
 service-redovisningar 
  som programföretagens budgetunderlag. Programföretagen har också framfört att det finns svårigheter att uppfylla redovisnings- kraven i transparenslagen och att Konkurrensverkets riktlinjer inte är tillräckligt tydliga. Revisorerna har inlett en dialog med Kultur- departementet för en eventuell omförhandling av sina uppdrag. Stats- stödsutredningen har i sitt betänkande (SOU 2011:69 s. 305 ff.) behandlat transparenslagens bestämmelser om revisorsintyg och föreslagit en ändring när det gäller den granskning som företagets revisor ska göra. Förslaget bereds för närvarande inom Regerings- kansliet. 
 Enligt bestämmelser i aktiebolagslagen (2005:551), stiftelselagen (1994:1220) och lagen (2002:1022) om revision av statlig verk- samhet m.m. får Riksrevisionen utse revisorer i programföretagen och ägarstiftelsen. Så har tidigare skett, men på grund av annan prio- ritering i verksamheten utser Riksrevisionen idag bara ett begränsat antal revisorer. 
 En effektivitetsrevision kan enligt lagen om revision av statlig verksamhet m.m. genomföras även när det gäller programföre- tagens verksamhet. En sådan revision sker med andra förutsätt- ningar än en årlig revision. Endast en effektivitetsrevision av pro- gramföretagens verksamhet har genomförts sedan Riksrevisionen bildades 2003 (Riksrevisionen, Regler och rutiner för indirekt sponsring – tillräckligt för att säkerställa SVT:s oberoende?, 2008). 
 345 
  
 Programföretagens redovisning och oberoende från kommersiella aktörer 
  
 SOU 2012:59 
  
 10.1.4 
  
 Andra intäkter än avgiftsmedel 
  
 Programföretagens övriga intäkter vid sidan av avgiftsmedel 
  
 Förslag:  
 Redovisningskraven i anslagsvillkoren förtydligas vad beträffar uppgifter om intäkter vid sidan av avgiftsmedel. 
 I SR:s public  
 service-redovisning 
  för 2011 lämnas utöver redovis- ningen för sidoverksamheter inga uppgifter om övriga intäkter vid sidan av avgiftsmedel. Av årsredovisningen framgår att övriga rörelseintäkter uppgår till 52,3 miljoner kronor. I en not fördelas dessa intäkter enligt följande mellan konsertverksamhet (19,7 mil- joner kronor), medieprojekt i utvecklingsländer (6,7 miljoner kronor), hyresintäkter (5,0 miljoner kronor), programförsäljning (3,5 miljoner kronor), vinst vid avyttring av anläggningstillgångar (1,8 miljoner kronor), försäljning av tjänster (1,3 miljoner kronor), försäljning av varor (406 000 kronor)och övriga ersättningar och intäkter (13,9 miljoner kronor). 
 Enligt SVT:s public  
 service-redovisning 
  för 2011 uppgår övriga intäkter till totalt 254,1 miljoner kronor. Intäkterna fördelas enligt följande visningsrätter, samproduktioner, royalty (105,2 miljoner kronor), tekniska tjänster (41,5 miljoner kronor), sponsring (24,9 mil- joner kronor) och övrigt (82,5 miljoner kronor). 
 Enligt UR:s public  
 service-redovisning 
  för 2011 uppgår övriga intäkter till totalt 4,1 miljoner kronor. Av årsredovisningen framgår att intäkterna fördelas enligt följande förlagsförsäljning (1,6 miljoner kronor), samproduktioner och royalty (1,2 miljoner kronor) och övrigt (1,3 miljoner kronor). 
 För bedömningen av om programföretagen har fullgjort upp- dragen i den del som kommer till uttryck i anslagsvillkoren behövs, menar vi, mer specifika uppgifter i public  
 service-redovisningarna 
  om de intäkter företagen har vid sidan av avgiftsmedel. Övriga intäkter har genererats i en verksamhet som finansieras med all- männa medel. Medborgarna har rätt till en god insyn i hur avgifts- medlen används. Även dessa intäkter bör således finnas med i underlaget för bedömningen av om programföretagen har uppfyllt anslagsvillkoren om resursförbrukning, kostnadseffektivitet och produktivitet. För förtroendet för verksamheten är det angeläget att det finns en öppenhet när det gäller annan finansiering. Beträf- fande flertalet poster skulle också en närmare beskrivning av intäktsslagen behöva lämnas i not. Det gäller inte minst poster som 
 346 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens redovisning och oberoende från kommersiella aktörer 
  
 redovisas som övrigt. Som framgår ovan lämnar SR utöver redovis- ningen av sidoverksamheter inga uppgifter i sin public service- redovisning om övriga intäkter vid sidan av avgiftsmedel. När det gäller SVT bör en ökad öppenhet i redovisningen eftersträvas särskilt vad avser intäkter för visningsrätter, samproduktioner och royalty. Intäkterna uppgår i denna del till förhållandevis höga belopp och har samband med de samarbeten som finns med andra produktionsbolag. Enligt vår mening bör redovisningskraven i anslagsvillkoren förtydligas i denna del. 
 Programföretagens sidoverksamheter 
  
 Bedömning:  
 Även om vissa brister kvarstår när det gäller redo- visningen av sidoverksamheter förutsätter vi att program- företagen i dialog med granskningsnämnden för radio och tv finner former för den redovisning som krävs. 
 Enligt anslagsvillkoren ska sidoverksamheter redovisas som egna resultatområden. Det ska finnas en resultaträkning och, om god redovisningssed så kräver, en balansräkning för dessa verksamheter. Redovisningen ska ingå som en del av årsredovisningen som granskas av bolagets revisorer. Till den rapport i vilken program- företagen årligen följer upp och redovisar hur uppdraget fullgjorts ska också fogas en redovisning av de eventuella sidoverksamheter som bedrivits. 
 I yttrandet av granskningsnämnden för radio och tv över om programföretagen uppfyllt sina public  
 service-uppdrag 
  2010 (2011-  
 06-20, 
  dnr 11/00497, 533 och 534) behandlas sidoverksamheter under punkten Övrigt. Nämnden anser att SR, SVT och UR inte kan anses ha uppfyllt kravet om redovisning av sidoverksamheter i anslagsvillkoren om att sidoverksamheterna inte får ges en sådan omfattning eller vara av en sådan karaktär att de riskerar att inkräkta på kärnverksamheten eller skada förtroendet för radio och tv i allmän- hetens tjänst. Nämnden konstaterar att samtliga programföretag enbart översiktligt redovisar de intäkter och kostnader som sido- verksamheterna medfört. Nämnden konstaterar att det inte i någon av redovisningarna förs en närmare diskussion om sidoverk- samheternas omfattning eller karaktär. Det finns inte heller några redovisningar av om sidoverksamheterna bedrivits på ett konkur- 
 347 
  
 Programföretagens redovisning och oberoende från kommersiella aktörer 
  
 SOU 2012:59 
  
 rensneutralt sätt i förhållande till andra företag som tillhandahåller motsvarande tjänster. Nämnden anser att kommande redovisningar bör innehålla tydligare beskrivningar av sidoverksamheterna mot bakgrund av att de inte får ges en sådan omfattning eller vara av sådan karaktär att de riskerar att inkräkta på kärnverksamheten eller skada förtroendet för radio och tv i allmänhetens tjänst. 
 En kartläggning av programföretagens sidoverksamheter finns i kapitel 9. 
 I SR:s public  
 service-redovisning 
  för 2011 fördelas intäkterna mellan uthyrning av Berwaldhallen, uthyrning av studior, program- försäljning och försäljning av varor (reklamartiklar). Kostnaderna fördelas däremot inte på olika verksamhetsdelar. Jämförelsetal lämnas från föregående år. Sidoverksamheternas olika delar beskrivs kortfattat och med exempel. Beträffande försäljning av reklamartiklar anges att det rör ett synnerligt begränsat urval produkter kopplade till vissa radioprogram eller vissa speciella arrangemang. Beträffande uthyr- ningsverksamheten anges att den interna verksamheten prioriteras före externa kunder. Principer för prissättning lämnas beträffande Berwaldhallen men inte musikstudior. Vad gäller försäljning av programkopior anges att prissättning sker efter omvärldsbevak- ning. Vidare anges att det några gånger per år görs avstämning av externa bolags prisnivåer och produktionskostnader. SR:s pris baseras enligt uppgift på det beräknade  
 ppd-priset 
  (pris innan pro- dukten når handeln) och rekommendationer från upphovsrätts- organisationer. Privatkopior säljs till självkostnadspris. 
 I SVT:s public  
 service-redovisning 
  för 2011 redovisas intäkterna med jämförelsetal från föregående år fördelade mellan uthyrning av studior och personal, försäljning av  
 DVD-film, 
  abonnemang SVT World, försäljning arkivklipp, försäljning  
 tv-program 
  till  
 tv-bolag, 
  uthyrning av rekvisita och kostymer, uthyrning av fastigheter, för- säljning från webbutiken och intäkter av merchandising och övrigt. De olika delarna av sidoverksamheten beskrivs övergripande och med exempel. När det gäller uthyrning av studiolokaler, produk- tionsteknik och personal anges att den sker i mån av utrymme i den egna produktionsplaneringen. Mer än 75 procent av intäkterna avser produktioner som görs av oberoende produktionsbolag, men för program som visas i SVT. Uthyrning av kostymer och rekvisita sker enligt uppgift till  
 film-, 
  tv- och reklambolag. Den största delen av denna uthyrning görs till produktionsbolag som producerar program för Smith. Beträffande prissättning anges att alla varor och tjänster säljs till marknadsmässiga priser. Det anmärks att SVT 
 348 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens redovisning och oberoende från kommersiella aktörer 
  
 verkar på en konkurrensutsatt och väl fungerande marknad samt att prisbilder inom olika verksamheter är kända för kunder och andra leverantörer. 
 UR bedrev inte någon sidoverksamhet 2011. 
 Redovisningen i SR:s och SVT:s public  
 service-redovisningar 
  för 2011 är i jämförelse med redovisningarna för 2010 mer utförlig. Vi kan dock konstatera att uppgifter om kostnader som sidoverk- samheterna medfört fortsatt enbart redovisas övergripande. SR beskriver med undantag för uthyrning av studior hur prissättningen sker. När det gäller Smith saknas motsvarande redovisning. SVT redovisar att mer än 75 procent av intäkterna från uthyrning av studior och personal avser produktioner som görs av oberoende produktions- bolag, men för program som visas i SVT. Även uthyrning av kostymer och rekvisita anges till största delen avse produktions- bolag som producerar program för Smith. När det gäller SR:s uthyrning av Berwaldhallen och musikstudior lämnas inte några motsvarande uppgifter. 
 Vi har, liksom granskningsnämnden för radio och tv, uppfatt- ningen att det med det underlag som lämnas i redovisningarna måste vara möjligt att ta ställning till det krav som ställs på verk- samheterna, att de ska ha bedrivits på ett konkurrensneutralt sätt i förhållande till andra företag som tillhandahåller motsvarande tjänster. Att uppgifter om kostnader som sidoverksamheterna medfört fortsatt enbart redovisas övergripande är en brist, liksom underlaget för bedömningen om verksamheterna bedrivit konkurrensneutralt. Det bör också, i redovisningen av den del av sidoverksamheten som avser förfoganden över rättigheter till programinnehåll och utsänd- ning, klart framgå att sådana förfoganden även kan ingå inom ramen för finansieringen av programproduktion. 
 Det är viktigt för förtroendet för radio och tv i allmänhetens tjänst att redovisningen av sidoverksamheter är öppen, inte minst vad gäller samarbeten med olika produktionsbolag. Vi utgår dock från att programföretagen i dialog med granskningsnämnden för radio och tv kan finna former för en sådan redovisning. Vi anser därför inte att det finns skäl att lämna förslag i denna del. 
 349 
  
 Programföretagens redovisning och oberoende från kommersiella aktörer 
  
 SOU 2012:59 
  
 10.2 
  
 Oberoende från kommersiella aktörer 
  
 10.2.1 
  
 Sponsring 
  
 Förslag:  
 Särskilda redovisningskrav beträffande sponsring införs i anslagsvillkoren för Smith. Genom redovisningen bör en tydlig bild ges av i vilken omfattning sponsrade program förekommit. Av redovisningen bör lämpligen framgå vilka evenemang som sponsrats, hur många sändningar de sponsrade evenemangen totalt omfattat och med vilket belopp sponsringsbidrag totalt mottagits. 
 Villkor i sändningstillstånden 
 Enligt sändningstillstånden får SR, SVT och UR inte sända sådana sponsrade program där sponsorbidraget har tillfallit företagen direkt. Undantag görs beträffande SVT för sponsring i sändningar i samband med sportevenemang och av program som innebär utsänd- ning av en allmän sammankomst eller offentlig tillställning där Smith är arrangör, under förutsättning att det är ett arrangemang inom ramen för ett åtagande gentemot EBU eller ett arrangemang av liknande betydelse samt att programmet direktsänds till flera länder. Undan- tagsmöjligheten gäller inte för program som huvudsakligen vänder sig till barn under 12 år och är begränsad till högst 20 evenemang per år. Även för SR görs undantag för sponsring av program som innebär utsändning av en allmän sammankomst eller offentlig till- ställning där SR är arrangör, under förutsättning att det är ett arrange- mang inom ramen för ett åtagande gentemot EBU eller ett arrange- mang av liknande betydelse samt att programmet direktsänds till flera länder. Undantaget gäller liksom för Smith inte för program som huvudsakligen vänder sig till barn under 12 år, men är inte begränsat till ett visst antal evenemang. 
 Såväl för SR som Smith ställs i villkor som rör sponsringsmed- delanden krav utöver de som gäller enligt radio- och  
 tv-lagen. 
  
 Den begränsning till 20 evenemang som idag gäller för Smith infördes inför nuvarande tillståndsperiod. När reglerna om sponsring på detta sätt skärptes uttalades följande (prop. 2008/09:195 s. 57 f.). Att verksamheten är fri från reklam är grundläggande för radio och tv i allmänhetens tjänst. Sponsringen är ett undantag från den i övrigt  
 icke-kommersiella 
  verksamheten. Det bakomliggande syftet 
 350 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens redovisning och oberoende från kommersiella aktörer 
  
 med förbudet mot sponsring är att utomstående inte ska kunna påverka sändningarnas innehåll. Syftet med undantaget är att göra det möjligt för Smith att tillgängliggöra mycket dyra evenemang av nationellt intresse som annars inte skulle kunna sändas, eller skulle ta för mycket resurser från andra viktiga programområden. Det är viktigt att programföretagen utnyttjar möjligheten till sponsring restriktivt. 
 Under 2007 hade Smith sänt cirka 50 sportevenemang, som kunde delas upp i sammanlagt över 400 sändningar. Regeringen ansåg i likhet med Public  
 service-utredningen 
  att detta inte var en restriktiv hantering. Regeringen ansåg att det var viktigt att Smith fortsatt kunde sända sport, men förslog en skärpning av reglerna på så sätt att antalet sponsrade evenemang begränsades. Ett större sport- evenemang var t.ex. ett OS, VM eller EM. Mindre sportevenemang kunde vara SM eller enskilda tävlingar. Genom begränsningen antogs att de sponsrade sändningarna skulle kunna minska till i vart fall hälften. 
 Riksdagen har under våren 2012 tillkännagett som sin mening att Smith även fortsättningsvis ska ha möjlighet att sända attraktiva sportevenemang som förutsätter sponsring (bet. 2011/12:KrU4). Från betänkandet har följande hämtats om utskottets ställnings- tagande. Då det gäller inköp av rättigheter till sportsändningar kon- kurrerar SVT med andra programkanaler, bl.a. ett antal renodlade sportkanaler. Under en följd av år har priserna på sändningsrättig- heter till större internationella idrottsevenemang ökat. Den möjlighet som finns för Smith att få sponsringsmedel inbringar årligen ungefär 40 miljoner kronor. Enligt Smith bidrar sponsrings- intäkterna till företagets möjligheter att förhandla med de organisa- tioner som säljer rättigheterna. 
 Med hänvisning till riksdagens beslut inför nuvarande tillstånds- period att antalet sponsrade sportevenemang och eventuella EBU- arrangemang eller arrangemang av liknande betydelse inte får över- stiga 20 evenemang per år, redogjorde utskottet för sin tidigare uppfattning i frågan. Det hade ansetts motiverat att SR och SVT även i fortsättningen hade möjlighet att erhålla extern finansiering för att kunna köpa in sändningsrättigheter till vissa angelägna pro- gramproduktioner. I de flesta fallen handlade det om sportevenemang, som på grund av den ökade kommersialiseringen av idrotten betingade höga kostnader. Utskottet hade dock liksom regeringen ansett att sponsringsmöjligheten skulle utnyttjas restriktivt. I anledning av kommitténs uppdrag i denna del ville utskottet under- 
 351 
  
 Programföretagens redovisning och oberoende från kommersiella aktörer 
  
 SOU 2012:59 
  
 stryka vikten av att Smith även fortsättningsvis ska ha möjlighet att sända attraktiva sportarrangemang som förutsätter sponsring. 
 Konkurrensverket har uttryckt att sponsring är en finansi- eringskälla som i princip bör vara förbehållen kommersiella företag som agerar på en konkurrensutsatt marknad. Att programföretagen finansieras genom radio- och  
 tv-avgiften, 
  en finansieringskälla som inte bygger på något kommersiellt risktagande och som är obero- ende av andra företags ageranden och programföretagens särställ- ning i förhållande till andra programbolag har framhållits. De kommersiella programbolagens finansieringskällor som huvudsak- ligen består av reklamintäkter och sponsringsmedel bör vara reserv- erade för programbolag som inte har en säkrad finansieringskälla utan i sin verksamhet är beroende av affärsmässiga finansieringskällor. Det har lagts till att sponsring är en viktig finansieringskälla fram- för allt i samband med sportevenemang och att sändningar av sport är ett betydande konkurrensmedel för flertalet av de kommersiella programbolagen (KKV, PM till kommittén med sammanställning av ställningstaganden kring  
 tv-området, 
 2012-03-28). 
  
 Sponsring i SVT:s och SR:s verksamhet 
 SVT erhöll sponsorbidrag med 16,2 miljoner kronor 2009, 37,9 miljoner kronor 2010 och 24,9 miljoner kronor 2011. 
 År 2011 var 19 sportevenemang och Melodifestivalen sponsrade i SVT. Det fanns cirka 75 sponsorer för sportevenemangen under året. I listan över sponsrade sportevenemang återfinns magasins- programmet Fotbollskväll Internationellt, VM i friidrott, magasins- programmet Hockeykväll, Alpina Världscupen, Världscupen i längdåkning, VM i längdåkning, Världscupen i skidskytte, WC i ridsport, elitserien i bandy, elitserien i handboll, Diamond League i friidrott, Euro hockey tour, Göteborg Horse Show, Vasaloppet, VM i skidskytte,  
 VM-serien 
  i speedway, IF Stockholm Open i tennis, Nordea Masters i golf, US Masters i golf. 
 1 
  
 1  
 I år kommer SVT att sända följande sponsrade sportevenemang: OS i London, EM i fot- boll, magasinsprogrammet Fotbollskväll, Internationellt och Allsvenskan, Världscupen i längdåkning, Alpina Världscupen, magasinsprogrammet Hockeykväll, EM i friidrott, US Masters i golf, Världscupen i skidskytte, Ski Classics inklusive Vasaloppet, Diamond League inklusive  
 DN-galan 
  i friidrott, Världscupen i snowboard och ski cross, Estrada, Motor STCC, elitserien i handboll, Scandinavian Masters i golf, IF Stockholm Open i tennis, Shepard kampen och  
 VM-serien 
  i speedway. 
 352 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens redovisning och oberoende från kommersiella aktörer 
  
 Enligt Smith blir det allt vanligare att det finns en koppling mellan sporträttigheter och sponsring. Det gäller främst inter- nationella rättigheter, men en ökning kan också ses beträffande nationella rättigheter. SVT har visat förfrågningsunderlag vid för- säljning av rättigheter av vilka framgår att krav på sponsringsutrymme ställts av UEFA (Union of European Football Associations) som förutsättning för förvärv av visningsrätter till EM i fotboll. SVT har också visat villkor om sponsring i avtal för förvärv av visningsrätter till  
 VM-serien 
  i speedway och IF Stockholm Open i tennis. Det har också framförts krav eller önskemål om sponsring vid förhand- lingarna för förvärv av visningsrätter till elitserien i handboll, Diamond League i friidrott och Euro hockey tour. 
 Om inte undantaget som medger sponsring fanns skulle, enligt Smith, möjligheterna att förvärva visningsrätter försämras. Det är inte självklart att visningsrätter skulle kunna förvärvas till ett högre pris. Den som säljer en visningsrätt kan ha utlovat en kommersiell möjlighet till en samarbetspartner och därför välja att sälja vis- ningsrätten till den som kan erbjuda en sådan möjlighet. Det skulle, förutom högre pris, även kunna innebära andra nackdelar för Smith i förhandlingar, som t.ex. tillgång till ett mer begränsat bildmaterial, högre överförings- och servicekostnader eller krav på att upplåta vissa typer av redaktionellt arbete. 
 I SVT:s public  
 service-redovisning 
  2011 nämns sponsringsbidrag i avsnittet Övriga intäkter i kapitlet Resurser. I en tabell (tabell 5.1) över verksamhetens intäkter i en bilaga redovisas totalt mottagna sponsringsbidrag. Ett år utan  
 vinter-OS 
  och VM i fotboll kon- stateras ha resulterat i minskade intäkter för sponsring och det hän- visas till den begränsning som sändningstillståndet innebär. 
 SR har valt att inte sända sponsrade radioprogram, trots att det ges utrymme för det i sändningstillståndet. Däremot förekommer sponsring i begränsad omfattning vid Östersjöfestivalen i Berwald- hallen och i Sveriges Radios Symfoniorkester och Radiokörens turné- verksamhet. I programtidningen för festivalen lämnas uppgifter om vilka samarbetspartnerna är. Ensemblerna genomförde under 2010 turnéer i Tyskland, Frankrike, Schweiz, USA, Ryssland, Kina och Japan. Under 2011 har Sveriges Radios Symfoniorkester genomfört en turné i Italien. Ensemblerna har också olika gästspel i landet. 
 353 
  
 Programföretagens redovisning och oberoende från kommersiella aktörer 
  
 SOU 2012:59 
  
 Särskilda krav när det gäller SVT:s redovisning av sponsring 
 Vi har mot bakgrund av vad som framkommit vid genomgången ovan, funnit skäl att närmare beröra sponsringen i SVT:s verk- samhet. 
 Den skärpta regleringen för sponsring innebar att antalet spons- rade evenemang begränsades till 20. Enbart ett av evenemangen, Vasaloppet, avser ett tävlingstillfälle. Det stora flertalet utgörs av evenemang bestående av flera tävlingstillfällen. Begreppet evene- mang har också i tillämpningen fått en mycket vid tolkning. Bland sponsrade evenemang finns magasinsprogrammet Fotbollskväll, som bevakar en rad olika internationella fotbollsligor och cuper. Ett annat magasinsprogram på listan, Hockeykväll, är framför allt inriktat på att bevaka elitserien för herrar ishockey, men behandlar även landslaget, allsvenskan i ishockey etc. SVT har efter att vi efter- frågat kompletterande underlag, förklarat att de sponsrade sport- evenemangen 2011 omfattar i vart fall 400 sändningar. Omfattningen av sponsringen i SVT:s verksamhet framstår i detta perspektiv alltså som i stort sett densamma idag som inför den regelskärpning som riksdagen beslutade om i anslutning till den senaste propositionen. 
 Det har inte varit möjligt att av redovisningarna utläsa att skärp- ningen av sponsringsreglerna inte haft någon effekt. Ett korrekt underlag borde enligt vår mening finnas när förutsättningarna för sponsring i företagets verksamhet diskuteras i riksdagen. 
 Vi menar mot bakgrund av vad som framkommit beträffande sponsringen i verksamheten att det är motiverat att ställa särskilda krav på redovisningen av denna. 
  
 10.2.2 
  
 Indirekt sponsring 
  
 Förslag:  
 Särskilda redovisningskrav införs i anslagsvillkoren för SR, SVT och UR beträffande hur programföretagen säkerställer sitt oberoende vid indirekt sponsring. 
  
 Bedömning:  
 De nya reglerna för indirekt sponsring har gällt förhållandevis kort tid. Förutsättningarna att göra den bedöm- ning som enligt tidigare gällande villkor krävdes har inte i något avgörande hänseende förändrats. Genom intern utbildning och informationsinsatser riktade till externa medarbetare får den publicistiska kontrollen antas ha stärkts. En genomgång av 
 354 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens redovisning och oberoende från kommersiella aktörer 
  
 SVT:s mallar för samproduktionsavtal och avtal avseende förköp eller förvärv av visningsrätt visar att ett inflytande över program- innehåll och uppgifter om annan finansiering så lång möjligt säker- ställs. Det finns inte något som talar för att reglerna nu ska ändras. 
 SR, SVT och UR får enligt sändningstillstånden sända sådana indirekt sponsrade program 
  
 som framställs eller har framställts i samarbete med någon annan som fått bidrag från utomstående för sin andel av produktionen, 
  
 där SR, SVT eller UR köpt en sändningsrätt till ett färdig- producerat eller icke  
  
 färdig-producerat 
  program som fått bidrag, eller som senare får bidrag från utomstående, och 
  
 som framställs eller har framställts av programföretag i ett annat land inom ramen för åtagande gentemot EBU där bidrag till produktionen lämnats från utomstående. 
  
 Sträng restriktivitet ska råda när det gäller indirekt sponsrade pro- gram som vänder sig till barn under 12 år. 
 Sändningstillstånden innehöll tidigare villkor om att program- företagens insatser minst måste motsvara värdet av erhållna rättig- heter eller att ett marknadsmässigt pris måste ha betalats för rättig- heterna. 
 Enligt Riksrevisionens rapport Regler och rutiner för indirekt sponsring – tillräckligt för att säkerställa SVT:s oberoende? (RiR 2008:6) ansågs att en väl fungerande publicistisk kontroll av enskilda program var avgörande för oberoendet. Då gällande villkor om att programföretagens insatser måste motsvara värdet av erhållna rättigheter eller att ett marknadsmässigt pris måste ha betalats för rättigheterna ansågs inte tillföra något nämnvärt ytterligare skydd. Det var, enligt Riksrevisionen, i många fall svårt eller omöjligt att på objektiva grunder fastställa ett marknadsmässigt pris. På en fri marknad kan olika avtal ingås vid olika tillfällen med varierande prisnivå även om avtalet gäller en och samma produkt. Att Smith kunde vara enda köparen på marknaden gjorde också bedömningen svår. I ärenden i granskningsnämnden för radio och tv där upp- fyllelsen av villkoren skulle bedömas var det i vissa fall omöjligt att få del av de jämförelsepriser som krävdes. Produktionsbolag och 
 355 
  
 Programföretagens redovisning och oberoende från kommersiella aktörer 
  
 SOU 2012:59 
  
 andra public  
 service-företag 
  i Norden har inte någon skyldighet att lämna ut sådana uppgifter. 
 Frågan om indirekt sponsring gäller, även om villkoren finns i alla programföretags sändningstillstånd, främst SVT. 
 I SVT förekommer samproduktion i stor omfattning och antalet förvärv av visningsrätter är betydande. Samproduktioner har dess- utom ökat kraftigt i omfattning under senare tid. Under åren 2007– 2010 ökade externa samarbeten med 70 procent och drama och dokumentärer produceras idag i huvudsak i samarbeten med andra. Även underhållnings- och faktaprogram görs i allt högre grad utan- för SVT. Kostnaderna för svenska samproduktioner uppgick 2010 till 257,9 miljoner kronor och 2011 till 216,2 miljoner kronor. Kost- nader för utländska samproduktioner uppgick 2010 till 13,5 miljoner kronor och 2011 till 11,3 miljoner kronor. Kostnaderna för svenska förvärv av visningsrätter uppgick 2010 till 81,1 miljoner kronor och 2011 till 90,4 miljoner kronor. Utländska förvärv av visningsrätter uppgick 2010 till 164,6 miljoner kronor och 2011 till 177,4 miljoner kronor. 
 I SR:s verksamhet finns samproduktioner och förvärv av sänd- ningsrätter i mycket begränsad omfattning. SR har ett utbyte av musikprogram med medlemmar i EBU (t.ex. direktsändningar från Metropolitan i New York och liveinspelningar i Notturno, EBU- festivalen Eurosonic). Vid dessa program kan det förekomma indirekt sponsring. Enligt SR säkerställs alltid först det publicistiska motivet att sända ett program och att inte någon form av sponsring ingår vad avser sändningen. Skulle något program som erbjuds vara sponsrat avstår programföretaget från erbjudandet (t.ex. nyårskonserten från Wien 2012). 
 En genomgång av SVT:s och SR:s mallar för samproduktions- avtal, avtal avseende förköp eller förvärv av visningsrätt, program- avtal, programledaravtal, programkontrakt och avtal om produk- tionsutläggning visar att inflytande över programinnehåll och upp- gifter om annan finansiering på olika sätt så lång möjligt säkerställs. 
 Inom SVT genomförs sedan flera år utbildning för program- chefer, projektledare och andra programansvariga om regelverket och vad som krävs vid utformningen av avtal vad gäller indirekt sponsring. Det s.k. gröna kort som erhålls efter genomgången utbildning är genom beslut av SVT:s företagsledning en förutsätt- ning för att tilldelas ansvar för programprojekt. I arbetsboken Att producera för Smith – en guide för bra samarbete redogörs för 
 356 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens redovisning och oberoende från kommersiella aktörer 
  
 publicerings- och sponsringsregler och policyer för externa med- arbetare. 
 De nya reglerna för indirekt sponsring har gällt förhållandevis kort tid. Förutsättningarna att göra den bedömning som enligt tidigare gällande villkor krävdes har enligt vår bedömning inte i något avgörande hänseende förändrats. Vi kan konstatera att det inom SVT har utförts och utförs ett arbete med att säkerställa den publicistiska kontrollen av enskilda program internt och säkerställa att kunskap finns om publicerings- och sponsringsregler och policyer hos externa medarbetare. En genomgång av SVT:s mallar för samproduk- tionsavtal och avtal avseende förköp eller förvärv av visningsrätt visar att ett inflytande över programinnehåll och uppgifter om annan finansiering på olika sätt så lång möjligt säkerställs. Det finns enligt vår mening inte något som talar för att reglerna nu ska ändras. 
 Mot bakgrund av den stora omfattning som samproduktioner har i SVT:s verksamhet och de farhågor som framförts om att ändringen skulle kunna innebära en risk för att reglerna för direkt sponsring kringgås finns det dock anledning att framöver följa upp frågan igen. Det får enligt vår mening inte finnas skäl att ifrågasätta programföretagens verksamhet i detta avseende. 
  
 10.2.3 
  
 Produktplaceringar 
  
 Förslag:  
 I sändningstillstånden för SVT och UR införs ett för- bud mot produktplaceringar. 
 Produktplacering definieras i radio- och  
 tv-lagen. 
  Produktplacering är förekomsten i ett program av en vara, en tjänst eller ett varu- märke, om detta sker i marknadsföringssyfte och mot betalning eller liknande ersättning till leverantören av medietjänsten, dock inte när varan eller tjänsten är av obetydligt värde och har tillhanda- hållits gratis (3 kap. 1 § 10). Den närmare innebörden av begreppet liknande ersättning har överlämnats till rättstillämpningen (prop. 2009/10:115 s. 159). 
 I 6 kap. radio- och  
 tv-lagen 
  finns bestämmelser om produkt- placering i program i tv eller  
 beställ-tv. 
  Enligt 6 kap. 1 § får det i program i tv eller i program i  
 beställ-tv 
  inte förekomma produkt- placering, om något annat inte följer av bestämmelserna i 6 kap. 2 §. 
 357 
  
 Programföretagens redovisning och oberoende från kommersiella aktörer 
  
 SOU 2012:59 
  
 Enligt det senare lagrummet får leverantörer av medietjänster på villkor som anges i 6 kap. 3 och 4 §§ sända filmer,  
 tv-serier, 
  sport- program och program med lätt underhållning där det förekommer produktplacering. Undantagen gäller inte program som huvudsak- ligen vänder sig till barn under tolv år och inte heller program där det förekommer produktplacering av alkoholdrycker och tobaks- varor, andra produkter som kommer från företag vars huvudsakliga verksamhet är att tillverka eller sälja alkoholdrycker eller tobaks- varor, receptlagda läkemedel och sådan medicinsk behandling som bara är tillgänglig efter ordination. Program där det förekommer produktplacering får enligt 6 kap. 3 § sändas endast om program- met inte på ett otillbörligt sätt gynnar kommersiella intressen enligt 5 kap. 5 § samma lag. Enligt det senare lagrummet får program som inte är reklam inte otillbörligt gynna kommersiella intressen. Det innebär att programmet inte får uppmuntra till inköp eller hyra av varor eller tjänster eller innehålla andra säljfrämjande inslag, eller framhäva en vara eller en tjänst på ett otillbörligt sätt. Ett gynnande av kommersiellt intresse är otillbörligt om det inte kan motiveras av något informations- eller underhållningsintresse. 
 2  
 I 6 kap. 4 § finns bestämmelser om vilken information som ska lämnas när det förekommer produktplacering i ett program. 
 Bestämmelsen med förbudet mot produktplaceringar har införts med stöd av 1 kap. 12 § andra stycket andra meningen YGL, som medger att det i lag meddelas föreskrifter om förbud mot och vill- kor för annan annonsering och sändning av program som helt eller delvis bekostas av någon annan än den som bedriver program- verksamheten (prop. 2009/10:115 s. 158 ff.). All annan produkt- placering, då ersättningen tillfallit annan än den som bedriver pro- gramverksamheten (t.ex. till fristående produktionsbolag) faller utanför förbudsregleringen. Sådana företeelser omfattas emellertid av bestämmelsen om otillbörligt kommersiellt gynnande. 
 Produktplacering är inte aktuell för ljudmedium och UR:s pro- gramutbud är sådant att företaget gör bedömningen att produkt- placeringar inte får förekomma. 
 I SVT:s arbetsbok Att producera för Smith – en guide för bra samarbete konstateras att definitionen i radio- och  
 tv-lagen 
  av produktplacering är mycket snäv och att det i lagens mening är produktplacering om ett programföretag i sin egenproduktion tar emot en vara eller dylikt på detta sätt, men inte om ett produk- 
  
 2  
 Granskningsnämnden för radio och tv, beslut  
 2011-06-20, 
  dnr 11/00368 och 615,  
 2011-10- 
  17, dnr 10/01500,  
 2011-10-17, 
  dnr 11/01755 och  
 2012-02-20, 
  dnr 11/03201. 
 358 
  
 SOU 2012:59 
  
 Programföretagens redovisning och oberoende från kommersiella aktörer 
  
 tionsbolag gör det i en samproduktion eller en film som säljs som visningsrätt. 
 SVT har uttalat att man inte har för avsikt att använda sig av den möjlighet som lagen ger till produktplaceringar. 
 Kommersiella programbolag har i samrådskontakter framfört att produktplaceringar med vikande reklamintäkter är en allt viktigare inkomstkälla. Farhågor har uttalats om att den snäva definitionen av produktplacering i radio- och  
 tv-lagen 
  kan få till följd att man går miste om stora delar av denna finansieringskälla. 
 I kontakterna har SVT:s program Stjärnorna på slottet nämnts särskilt. Ett ärende som gällde programmet och användningen av  
 Mercedes-bilar, 
  seglarjackor med text Collins och en Abercrombie &height:245px"  id="img1"/DIVTABLE cellpadding=0 cellspacing=0 class="t6"TRTD class="tr17 td27"> 
 Digitalradio 
  
 SOU 2012:59 
  
 11.6 
  
 Digitalradio i Europa 
  
 I detta avsnitt görs en genomgång av utvecklingen av digitalradio i några europeiska länder: Norge, Danmark, Finland, Storbritannien och Tyskland. Sverige påverkas dels av vad våra grannländer gör, eftersom det har en effekt på hur vi kan använda spektrum, och dels av hur länder med stor befolkning gör, eftersom storleken på efterfrågan på digitalradiomottagare påverkar priserna på dessa. Om efterfrågan på digitalradiomottagare ökar har detta även en effekt på den tekniska utvecklingen av nya digitalradiomottagare och på hur biltillverkarna agerar när det gäller digitalradiomottagare i bilar. 
  
 174–240 
  MHz är det frekvensutrymme som används för reguljära utsändningar av digital marksänd ljudradio i Europa idag. DAB, DAB+ och DMB är de utsändningstekniker som tillämpas. Testsändningar med DRM+ har genomförts i band  
 87,5–108 
  MHz i Europa. 
 I Europa bedrivs reguljära sändningar, förutom i Sverige, i DAB eller DAB+ i Belgien, Danmark, Malta, Nederländerna, Norge, Schweiz, Storbritannien och Tyskland  
 (Weeks) 
 . 
  
 1 
  
 Med täckning avses befolkningstäckning inomhus (för Sverige utomhus) för nationella muxar. 
  
 2 
  
 Avser DAB+ 
  
 3 
  
 Bygger på en uppskattning, se vidare 11.6.2. 
  
 4 
  
 Weeks 
  
 380 
  
 SOU 2012:59 
  
 Digitalradio 
  
 11.6.1 
  
 Norge 
  
 Digitalradiosändningar i Norge har bedrivits i tekniken  
 T-DAB 
  sedan 1995. Utvecklingen av digitalradio har varit aktörstyrd och aktörerna har valt  
 T-DAB 
  som standard. NRK sänder idag 12 kanaler i  
 T-DAB, 
  huvudkanalerna P1, P2, P3 och flera nischkanaler. P1, P2 och P3 sänds parallellt i FM och  
 T-DAB 
  i hela landet. Det finns två riks- täckande kommersiella kanaler, Radio Norge och P4, som sänds rikstäckande i såväl FM som  
 T-DAB. 
  Även lokalradiokanalerna P5, NRJ och The Voice sänder via båda teknikerna. Det förekommer också mindre kanaler i DAB. Sändningarna sker i två muxar, Riksblokka och Regionblokka. Båda näten täcker 83 procent av hus- hållen i Norge. NRK sänder i Regionblokka och de kommersiella kanalerna i Riksblokka. Enligt NRK ska deras mux hösten 2013 täcka 90 procent och hösten 2014 99,5 procent. Det norska FM- nätet är i dåligt skick. 
 Den norska regeringen ansåg 2008 att en digitalisering av radio- mediet i huvudsak bör vara aktörsstyrd, bland annat med tanke på teknikval och att ett släckningsdatum för  
 FM-nätet 
  först kan sättas upp när minst hälften av de norska hushållen skaffat en digital- radiomottagare. Vidare ansåg regeringen att den slutgiltiga avveck- lingen av  
 FM-sändningarna 
  kan ske först när hela befolkningen har tillgång till ett digitalt radioutbud och detta utbud ger lyssnarna ett mervärde. 
 Programbolagen efterlyste efter detta en ändring av dessa prin- ciper eftersom de ansåg att digitaliseringsprocessen skulle ta för lång tid om inte statsmakterna gav tydligare signaler om när digi- taliseringen ska äga rum. 
 I maj 2011 fastlades en övergångsplan i Norge. Regeringen anser fortfarande att övergången till digital radio ska var aktörsstyrd, framför allt med tanke på teknikval, men att statsmakterna bör stimulera digitaliseringsprocessen genom att ta fram en plan för över- gången till digitalradio. När beslutet fattades var såväl Riksblokka som Regionblokka utbyggda till 80 procents befolkningstäckning. 
 Den norska modellen utgår från tre absoluta kriterier som måste vara uppfyllda för att en släckning av  
 FM-nätet 
  ska genomföras: 
  
 NRK:s radioutbud måste ha en digital täckning som motsvarar dagens  
  
 P1-täckning 
  i  
 FM-nätet 
  (P1 är Norges beredskapskanal). 
  
 Riksblokka (de kommersiella kanalernas mux) måste vara utbyggd till minst 90 procent. 
  
 381 
  
 Digitalradio 
  
 SOU 2012:59 
  
 Det digitala radioutbudet måste ge publiken ett mervärde. 
 Utöver detta måste följande kriterier vara uppfyllda den 1 januari 2015 för att en  
 FM-släckning 
  ska kunna ske i januari 2017: 
  
 Det måste finnas rimliga och tekniskt tillfredställande lösningar för radiomottagning i bil. 
  
 Minst hälften av radiolyssnarna måste dagligen helt eller delvis lyssna på en digitalradioplattform (gäller alla digitala platt- formar, inte bara marknätet). 
  
 Det norska kulturdepartementet ske se över hur kriterierna har uppfyllts i januari 2015. Om alla fem kriterierna är uppfyllda 2015 ska en släckning ske 2017. Om endast de absoluta kriterierna är uppfyllda ska nätet släckas 2019. 
 I Norge används idag  
 T-DAB 
  men regeringen har ställt sig positiv till en övergång till  
 T-DAB+. 
  
 Den allmänna uppfattningen hos de parter som är delaktiga i digitalisering är att den samverkan som skett mellan NRK och de kommersiella bolagen har varit mycket viktig i den utveckling som skett i Norge. Bolaget Digitalradio Norge AS bildades som ett samarbete mellan NRK, P4 Radio och SBS för att genomföra digi- taliseringen av radio i Norge. 
 Kulturdepartementet har under våren 2012 erbjudit de två stora kommersiella kanalerna P4 och Radio Norge förlängning av FM- koncessionerna. De nuvarande tillstånden går ut 31 december 2012 och förlängs nu till 2017 med möjlighet till ytterligare förlängning till 2019. Förlängningen är förenad med krav på att tillstånds- havarna senast den 1 januari 2013 har ingått bindande avtal om en  
 90-procentig 
  täckning i det kommersiella  
 T-DAB-nätet. 
  P4 har den 4 maj 2012 ingått ett sådant avtal. Det har däremot inte SBS (Radio Norge), eftersom bolagets tyska ägare inte ville vara med och bära den ekonomiska risken för utbyggnaden av nätet. SBS sänder dock fortfarande digitalt via marknät och avser att fortsätta med det. SBS har möjlighet att fram till den 31 december 2012 teckna avtal om utbyggnad av digitalradio och på detta sätt få fortsätta sända i FM under nästa tillståndsperiod. 
 382 
  
 SOU 2012:59 
  
 Digitalradio 
  
 11.6.2 
  
 Danmark 
  
 I Danmark startade provsändningar med DAB 1996. Danmarks Radio (DR) har varit drivkraften för  
 T-DAB 
  i Danmark. Två nationella muxar är i drift. Inomhustäckningen för DR:s mux är 95 procent och utomhustäckningen 99,5 procent och den andra muxen, där kommersiella kanaler sänds, planeras byggas ut till samma täck- ningsgrad. Idag erbjuder DR  
 6-7 
  kanaler och det finns tre kommersi- ella kanaler som sänder via  
 T-DAB. 
  
 Dåvarande styrelsen för bibliotek och medier presenterade i juli 2011 ett konsultationsdokument om utvecklingen av digitalradio i Danmark (Notat, Foreløbig rapport om udviklingen af digital radio). Styrelsen har i dokumentet utvecklat tre scenarier: avvaktan, expansion och migrering. 
 Avvaktansscenariot är baserat på att det inte finns något behov av ytterligare digitalisering nu utan att det är meningsfullt att avvakta utvecklingen för att försäkra sig om ett bättre besluts- underlag. FM förslås i detta scenario fortsätta som hittills. De två existerande  
 DAB-sändarnäten 
  (muxarna) fortsätter sända som idag, men ett tredje sändarnät för digitalradio byggs inte ut. 
 Expansionsscenariot är baserat på en kombination av digi- talisering med fortsatta sändningar i FM. I detta scenario sker en övergång till DAB+ med möjlighet till fler kanaler och den tredje muxen byggs ut. 
 Migreringsscenariot är baserat på att radiomediet ska digital- iseras med en övergång till DAB+ eller  
 DVB-T2 
  och att digitaliser- ingen antingen sker med en etappvis flyttning av kanaler från FM till  
 DAB+/DVB-T2 
  eller med en samtidig släckning av alla analoga sändare och därmed en överflyttning till digitala sändarnät. En slut- giltig släckning av FM rekommenderas tidigast efter full utbyggnad av sändarnäten (muxarna). 
 Den 17 augusti 2012 offentliggjorde Kulturstyrelsen (tidigare Styrelsen för bibliotek och medier) en uppdaterad rapport om digital radio som bl.a. bygger på konsultationsdokumentet och de svar som inkommit. I rapporten beskrevs ett ytterligare scenario, A1, ett s.k. avvaktansscenario kombinerat med en möjlig omdispo- nering där det ges möjlighet att inom två år göra en närmare analys av möjligheten att flytta DR:s kanaler till mux 2 och de existerande kommersiella kanalerna till mux 1. När denna analys är genomförd kan ställning tas till om det ska ske en etappvis övergång eller en 
 383 
  
 Digitalradio 
  
 SOU 2012:59 
  
 övergång vid ett bestämt datum. Mux 3 som inte är utbyggt idag kan byggas ut efter efterfrågan från marknaden. 
 Det kan, enligt det danska kulturministeriet, förväntas att ett mediepolitiskt avtal om strategin för digitalradio kommer till stånd under hösten 2012. 
  
 11.6.3 
  
 Storbritannien 
  
 I Storbritannien sänds digitalradio med tekniken DAB. BBC fick det första rikstäckande sändningstillståndet och började 1995 med provsändningar. Även kommersiella programbolag sänder i DAB. Det finns två nationella muxar i Storbritannien. I den ena som har en täckningsgrad på 90 procent av befolkningen sänder BBC 11 kanaler och i den andra som har en täckningsgrad på 85 procent sänds 12 kommersiella kanaler. Utöver detta finns ett antal regionala muxar i vilka ungefär åtta kanaler per mux sänds och cirka 43 lokala muxar. BBC har förbundit sig att bygga ut sitt nät till 97 procents täck- ning. 
 Den brittiska regeringen stödde 2009 i sin rapport Digital Rubio de kriterier för en övergång till digitalradio som rekommenderades av Digital Radio Working Group i november 2007: 
  
 Minst 50 procent av radiolyssnandet ska ske digitalt. 
  
 Den nationella  
  
 DAB-täckningen 
  ska vara jämförbar med den för FM och den lokala  
 DAB-täckningen 
  ska vara 90 procent av befolkningen och inkludera alla större vägar. 
 Ett måldatum för släckning sattes till 2015. Datumet har alltid varit underordnat uppfyllande av kriterierna, dvs. kriterierna måste vara uppfyllda innan ett släckningsdatum kan sättas. Datumet ska offent- liggöras minst två år före släckning. 
 Om lyssnandet fortsätter att öka i nuvarande takt är det enligt det brittiska kulturdepartementet tidigast 2015 som lyssnarkriteriet kan uppfyllas, vilket innebär att 2017 är ett mer realistiskt datum. Ett antal olika övergångsscenarier övervägs, däribland ett fast släck- ningsdatum och en stegvis övergång. 
 Enligt departementet planerar inte Storbritannien en övergång till DAB+, eftersom 14 miljoner  
 DAB-mottagare 
  redan är sålda i landet och dessa inte är kompatibla med DAB+. 
 384 
  
 SOU 2012:59 
  
 Digitalradio 
  
 11.6.4 
  
 Tyskland 
  
 Tyskland startade med  
 DAB-sändningar 
  1999. Inledningsvis fanns inga nationella sändningar eftersom det var de enskilda delstaterna som gav tillstånd. Den 1 augusti 2011 lanserade Tyskland ett nationellt sändarnät (mux) för DAB+. Det resulterade i 13 nya kanaler, såväl public  
 service-kanaler 
  som privata. Det nationella  
 DAB+-nätet 
  kompletteras av två till tre sändarnät i var och en av de 16 delstaterna. De nationella sändningarna kommer att ha en inom- hustäckning på 53 procent och en utomhustäckning på 69 procent av den tyska befolkningen vid slutet av 2012. Om man inkluderar de regionala DAB+ sändningarna är den ackumulerade utomhustäck- ningen 80 procent. 
 Utbyggnaden av det nationella sändarnätet för DAB+ har fått finansiering från KEF (Kommission zur Ermittlung des Finanz- bedarfs der Rundfunkanstalten, som fördelar medel till public  
 service-bolag) 
  på så sätt att public  
 service-bolaget 
  Deutschland Radio getts möjlighet att bygga ut ett  
 DAB+-nät. 
  Utrymmet i sändarnätet delas mellan public  
 service-bolag 
  och kommersiella programbolag. Även ARD (Arbeitsgemeinschaft der öffentlich- rechtlichen Rundfunkanstalten der Bundesrepublik Deutschland), där de olika public  
 service-bolagen 
  i delstaterna ingår, tilldelades medel för att lansera DAB+. 
 Det finns inget beslut om en övergångsplan från FM till digital- radio, men det pågår diskussioner enligt SWR (Südwestrundfunk). 
  
 11.6.5 
  
 Finland 
  
 YLE inledde 1997 sändningar i  
 T-DAB 
  som täckte två miljoner lyssnare. Med anledning av att så få radiomottagare såldes och de kommersiella kanalerna inte längre var intresserade släcktes DAB ned 2005. YLE tillhandahåller idag digitalradio som  
 tv-baserad 
  radio i det finska marknätet för tv. 
 Finland strävar nu efter att använda frekvensbandet  
 174–240 
  MHz för  
 DVB-T/DVB-T2, 
  dvs.  
 tv-sändningar, 
  och avser inte att använda det för digitalradio. 
 385 
  
 Digitalradio 
  
 SOU 2012:59 
  
 11.7 
  
 Effekter av en digitalisering 
  
 Bedömning 
 : De fördelar som en digitalisering av marknätet ger motiverar en övergång från FM till digitalradio. 
 Som beskrivits ovan anser vi att marknätsutsändningar av radio har sådana fördelar framför annan distribution av radio att marknätet för lång tid framöver kommer att vara en central distributionsform för radio. Vi har att ta ställning till en eventuell övergång från FM till digitalradio. 
 I detta avsnitt beskrivs vilka positiva och negativa effekter digitalradio via marknät har i förhållande till analog radio via mark- nät för programbolag, lyssnare och även vilka övriga effekter en övergång till digitala sändningar via marknät ger. Beskrivningarna av effekterna görs till stor del baserat på fakta kring teknikerna  
 T-DAB 
  och  
 T-DAB+ 
  eftersom de är de tekniker som används för reguljära radiosändningar i Europa idag, även om vissa egen- skaper gäller för digitalradio mer generellt. 
 Vi anser att de fördelar en digitalisering skulle innebära för pro- grambolagen i form av möjlighet till nationella sändningar, utveck- ling av nya tjänster och långsiktigt lägre distributionskostnader och för lyssnarna i form av ett större utbud av kanaler och nya tjänster, motiverar en övergång från analog radio till digitalradio. Detta trots att det kräver utbyte av ett stort antal radiomottagare i hemmen och i bilar för att ta emot utbudet samt ökade distributions- kostnader för programbolagen initialt. 
  
 11.7.1 
  
 Effekter för programbolagen 
  
 Möjlighet till nationella sändningar 
 Myndigheten för radio och tv:s tillståndsgivning och de frekvenser som koordinerats för digitalradio möjliggör för kommersiella programbolag att ansöka om nationella tillstånd. Det finns idag inte frekvenser för fler nationella sändningar i  
 FM-bandet. 
  Idag är det endast SR som har nationella tillstånd. De två stora kommersiella programbolagen SBS Radio och MTG Radio har visserligen till- stånd att sända i flera regioner som sammanbundits. Radiomark- naden och dess aktörer har beskrivits i kapitel 3. De största kom- mersiella kanalernas  
 FM-nät 
  hade 2011 följande täckning, dvs. 
 386 
  
 SOU 2012:59 
  
 Digitalradio 
  
 potentiella lyssnare av personer i åldrarna  
 9–79 
  år: Mix Megapol 86 procent via 34 stationer, Rix FM 86 procent via 31 stationer, Rockklassiker 60 procent via 17 stationer, Fuentes 57 procent via 13 stationer och NRJ 38 procent via tre stationer, enligt uppgift från SIFO. Som jämförelse ska SR täcka 99,8 procent av Sveriges fast bosatta befolkning. SBS Radio står bakom Mix Collins och Rockklassiker och MTG Radio bakom Rix FM, Fuentes och NRJ. Från och med årsskiftet 2012/2013 kommer en del stations- ändringar att ske bland de kommersiella kanalerna eftersom SBS Radio tar över 20 tillstånd från MTG Radio. Detta kommer att inne- bära att MTG kommer att nå en mindre andel potentiella lyssnare i  
 FM-nätet. 
  
 Den möjlighet till nationella sändningar som en digitalisering av marknätet ger gör konkurrensvillkoren mer jämbördiga mellan SR och de kommersiella programbolagen men även mellan olika kom- mersiella programbolag. 
 Nationella sändningar kan även påverka möjligheterna till annons- intäkter positivt. Att kunna nå en större andel potentiella lyssnare ger möjlighet till högre annonsintäkter. Vilken täckning de kommersiella bolagen kommer att efterfråga vet vi inte idag. Samma täcknings- grad som SR har för sina  
 FM-sändningar 
  är förmodligen inte kommersiellt försvarbart eftersom utsändningskostnaderna för de sista procenten blir dyrast. De kommersiella kanalerna som sänder tv i marknätet täcker 98 procent av befolkningen. Där är situa- tionen dock en annan eftersom det endast är de kanaler som sänds fritt (idag TV4 och TV6) som står för sina egna distributions- kostnader. Programbolagen på radiosidan betalar för sin distri- bution själva varför det finns anledning att tro att täckningen för kommersiell radio skulle bli något lägre än för kommersiell tv. 
 Digitalradio ger även möjlighet att sälja reklamplats som visar text eller bilder i radiomottagaren vilket skulle kunna öka intresset för radioreklam. 
 Möjlighet att sända fler kanaler 
 Digitala sändningar i det avsatta frekvensutrymmet innebär att det går att sända fler kanaler än idag, vilket betyder att de kommersiella aktörerna kan ansöka om tillstånd för fler kanaler än vad som är möjligt idag och att regeringen kan ge SR tillstånd att sända fler kanaler. Programbolagen kan därför nå fler olika intressegrupper i 
 387 
  
 Digitalradio 
  
 SOU 2012:59 
  
 befolkningen. SR kan t.ex. få möjlighet att nå ut med minoritets- språksprogram till en större del av Sverige än idag. 
 Ett större antal tillstånd innebär även att etableringshindren blir lägre och att helt nya aktörer därför kan komma in på marknaden. Detta betyder att såväl SR som dagens kommersiella kanaler kan komma att utsättas för ett större konkurrenstryck än i dagens FM- sändningar. Ett hot om ytterligare konkurrens skulle kunna minska incitamenten för de befintliga programbolagen att gå över till digitala sändningar. 
 Nya tjänster 
 En digitalisering av radiomediet kan ge programbolagen möjlighet att utveckla nya tjänster. I FM är möjligheterna till tjänsteutveck- ling begränsade. De flesta digitalradiomottagare är utrustade med en display där information från programbolaget kan visas. Det kan röra sig om programinformation, reklam och textning av radio- program. Det finns även mer avancerade mottagare med färgskärm som kan visa bildspel, t.ex. väderkartor eller fotbollsresultat. Vissa radiomottagare kan både ta emot digitalradio via marknät och anslutas till internet och då kan programbolaget välja att sända ut viss information via internet. 
 Långsiktigt lägre distributionskostnader 
 Om programbolagen sänder FM och digitalradio parallellt medför detta distributionskostnader för två nät samtidigt om man sänder samma kanaler i båda näten. Om  
 FM-sändningarna 
  släcks ned inne- bär dock övergången till digitalradio lägre kostnader för marknäts- distributionen på lång sikt. Exempelvis betalar SR cirka 160 mil- joner kronor per år (exkl. moms) för sin nationella täckning för de kanaler som sänds i FM idag. Ett sändarnät med samma täckning och redundans i digitalteknik (om tekniken  
 T-DAB+ 
  används) skulle innebära en ungefärlig distributionskostnad på 100 miljoner kronor (exkl. moms) för ett sändarnät som ger möjlighet till betyd- ligt fler kanaler än dagens fyra  
 FM-kanaler. 
  För en kommersiell radiokanal som idag täcker  
 70–75 
  procent av befolkningen via olika regionala tillstånd är utsändningskostnaden ungefär 15 miljoner kronor (exkl. moms) per år, denna kostnad skulle kunna minska till 
 388 
 SOU 2012:59 Digitalradio 
 runt 5 miljoner kronor (exkl. moms) per år för en täckning av 80 procent av befolkningen (prisuppgifter från Teracom). 
 Energiförbrukningen för att sända digitalradio är betydligt lägre än för analog radio vilket bidrar till att sänka utsändningskost- naderna. Enligt en beräkning från Teracom skulle en mux i  
 T-DAB+ 
  för SR förbruka  
 35–50 
  procent mindre energi jämfört med de fyra  
 FM-kanaler 
  som SR sänder idag. 
  
 11.7.2 
  
 Effekter för lyssnarna 
  
 Fler kanaler och nya tjänster 
 För lyssnarna innebär digitala utsändningar möjlighet till ett större utbud av kanaler och en ökad mångfald. Idag har SR:s kanaler P1– P4 en befolkningstäckning på 99,8 procent. De som bor i större städer har ofta tillgång till ett större antal kommersiella kanaler men som framgår ovan är det bara två kommersiella kanaler som täcker mer än 80 procent av befolkningen mellan  
 7–79 
  år. Fler kanaler kan åstadkommas genom att kanaler som idag sänder med lägre täckning inleder nationella sändningar, genom att regeringen ger SR möjlighet att sända fler kanaler eller genom att dagens kom- mersiella programbolag och nya aktörer etablerar nya kanaler. Tekniken DAB+ innebär att upp till 16 kanaler kan sändas i en mux. Myndigheten för radio och tv utlyser tillstånd för två sändar- nät (muxar) för digitala kommersiella sändningar. Det går att söka nationella, regionala och lokala tillstånd. 
 Utbudet av kanaler beror på vilket intresse det finns från pro- grambolagen att sända. I vilken utsträckning utbudet leder till en ökad mångfald beror också på vilket utbud som kommer att erbjudas lyssnarna, vilket i sin tur beror på förutsättningarna för programbolagen. Den kommersiella radion sänder idag i huvudsak populärmusik riktad till målgruppen  
 25–45 
  år (se avsnitt 3.4.2). 
 Att sända digitalt kan även innebära bättre ljudkvalitet än i FM, detta beror dock på hur många kanaler som läggs i en mux. Ju högre kapacitet en kanal får desto bättre blir ljudkvaliteten. Sam- tidigt ökar utsändningskostnaderna ju färre kanaler som sänder i samma mux. Det är således en avvägning mellan kvalitet och kost- nad. 
 Digitalradio möjliggör också nya tjänster. Utöver de som nämndes ovan kan vissa digitalradiomottagare som har ett inbyggt minne göra 
 389 
  
 Digitalradio 
  
 SOU 2012:59 
  
 att man kan pausa och spola tillbaka i ett program som sänds direkt. 
 En digitalisering av radiodistributionen kan öka möjligheten för personer med funktionsnedsättning att få tillgång radio- och tv- utbudet. Det finns ett antal möjliga stödtjänster t.ex. bortfiltrering av oönskat ljud vilket ger bättre hörbarhet, texttolkning av ljud, och teckenspråkstolkning av ljudet, Dessutom skulle uppläsning av textade  
 tv-sändningar 
  och syntolkning skulle kunna sändas via radio (Radio- och  
 TV-verket 
  2008, Framtidens radio, s. 30 ff.). 
 Nya radiomottagare krävs 
 För att lyssnarna ska kunna ta del av de digitala sändningarna krävs en mottagare avsedd för digital mottagning. En övergång till endast digitala sändningar kräver att lyssnaren skaffar en ny radio- mottagare. En stor del av radiolyssnandet sker i bilar. 
 Dagens bestånd av  
 FM-mottagare 
  i hemmen uppskattas av Branschkansliet till runt 20 miljoner. Alla radiomottagare används dock inte. Vid en övergång till enbart digitala sändningar i marknät finns därför inte behov av att byta ut alla dessa. År 2010 fanns det knappt 4,7 miljoner kosthushåll i Sverige varav 2,3 miljoner enmans- hushåll (www.scb.se). Vid ett antagande av att varje hushåll regel- bundet använder i genomsnitt två 
 9  
  
 FM-mottagare 
  skulle detta inne- bära att drygt nio miljoner radiomottagare skulle behöva bytas ut (radiomottagare i bilar inte inräknade). 
 År 2011 såldes runt 240 000  
 FM-radiomottagare 
  i form av klock- radio, portabla radiomottagare, kassettradio med CD/MD och free- style i Sverige. Utöver detta såldes 180 000 andra elektronikprodukter där  
 FM-mottagare 
  fanns inmonterade t.ex. i förstärkare eller tuners, allt enligt uppgift från Branschkansliet. 
 De radiomottagare som finns på marknaden i de länder som har infört DAB eller DAB+ i större skala är ofta kombinerade och kan ta emot sändningar via FM, DAB och DAB+ i samma apparat. Dessutom finns mottagare där marksänd radio och internet förenas i samma mottagare, s.k. hybridradio. 
  
 9  
 Jämför Benton rapport The Communications Market: Digital Radio Report från 2011 där man uppskattat att det genomsnittliga antalet radiomottagare som används de flesta veckor uppskattas till 1,9 stycken. 
 390 
  
 SOU 2012:59 
  
 Digitalradio 
  
 Antalet smarta telefoner ökar snabbt och det kan antas att radio- lyssnandet via dessa kommer att öka. Dessa kommer då ersätta vissa  
 FM-mottagare. 
  Dagens mobiltelefoner kan antingen ta emot radio via internet eller via inbyggd  
 FM-mottagare. 
  I nyare smarta mobil- telefoner är  
 FM-mottagare 
  ovanliga. Om mobiltelefoner kommer att ha inbyggd  
 DAB-mottagare 
  eller annan mottagare för marknäts- distribution av radio i framtiden är ovisst. Samsung har under 2012 lanserat en terminal (utan mobiltelefoni) som har inbyggd  
 T-DAB 
  och  
 T-DMB 
  mottagare som kan ta emot radio och tv 
 10  
 via marknät. En del lyssnare kommer att välja att lyssna via internet även i hemmen antingen via en utrustning som finns idag eller genom att investera i ny utrustning. 
 Ju fler länder som använder samma teknik desto större blir skalfördelarna vid produktion av radiomottagare och desto lägre blir priserna på radiomottagare. Det finns ett stort urval av olika radiomottagare för teknikerna  
 T-DAB 
  och  
 T-DAB+ 
  på den europeiska marknaden och priserna har sjunkit de senaste åren. I t.ex. Norge kostar de billigaste radiomottagarna som kan ta emot  
 T-DAB, 
 T-DAB+ 
  och FM i samma apparat drygt 400 norska kronor  
 (www.radiobutikken.no) 
 . I Storbritannien kostar de billigaste  
 DAB-mottagarna 
  motsvarande ungefär 240 svenska kronor (Frontier Silicon). Tillverkare betalar idag licensavgift för att få sälja  
 T-DAB- 
  mottagare. Denna licens går ut i januari 2013 vilket kan förmodas resultera i att priserna på mottagare sjunker ytterligare. 
 Bilar 
 En stor del av radiolyssnandet sker i bil. Nästan alla nya bilar säljs med förmonterad bilradio. En sådan förmonterad radio är mycket svår att byta ut. I äldre bilar är det lättare att byta till en ny radio. I Sverige fanns 2011 cirka 4,4 miljoner personbilar, 550 000 lastbilar och 14 000 bussar. År 2011 nyregistrerades runt 326 000 person- bilar, 180 000 skrotades och 25 000 fördes ur landet. 23 000 last- bilar och 900 bilar avregistrerades, enligt SCB. En överslagsberäk- ning ger att det tar minst 15 år att byta ut hela bilparken. Vid en övergång till enbart digitala sändningar via marknät skulle det alltså ta lång tid innan alla bilar hade en förmonterad radio i bilen. 
  
 10  
 Inte de  
 tv-sändningar 
  med  
 DVB-T 
  och  
 DVB-T2 
  som förekommer i Sverige. 
 391 
  
 Digitalradio 
  
 SOU 2012:59 
  
 Alla stora bilmärken som säljs i Sverige erbjuder idag  
 T-DAB 
  eller  
 T-DAB+ 
  mottagare som extra utrustning, enligt uppgift från Teracom. Priserna ligger på 3000 svenska kronor eller mer. På den norska marknaden ligger priserna från 2 500 norska kronor och uppåt. I bl.a. Storbritannien och Norge säljs adapters som kan användas för att ta emot digitalradiosändningar via den existerande  
 FM-mottagaren 
  i bilen. Priserna för en adapter är lägre än för en helt ny bilradio. I Norge kostar en adapter drygt 1000 norska kronor (www.radiobutikken.no). 
 Vissa lyssnare kommer förmodligen att lyssna på radio via internet i sin bil genom att använda sin mobiltelefon i områden där mottagningen är god. 
  
 11.7.3 
  
 Övriga effekter 
  
 I andra länder som infört digitalradio i form av DAB har man sett positiva effekter på andra branscher. I Norge har t.ex. det norska företaget Smith de senaste åren satsat på utveckling av digitalradio- mottagare. En av Thompson modeller som kan ta emot FM, DAB/DAB+ och internetradio var under 2011 den mest sålda radion i Norge (Meld.St. 8,  
 2010–2011, 
  Mcclure till Stortinget). 
 I Storbritannien har företaget Silicon Frontier som tillverkar chip till digitalradiomottagare och  
 ip-radio 
  mottagare vuxit kraftigt och har en marknadsandel på 70 procent i hela världen. 
 Eftersom fler kanaler kan sända mer innehåll skulle en positiv effekt för Sverige kunna bli att såväl SR som kommersiella bolag kommer att använda sig av externa producenter för att program- produktion i högre utsträckning eller att programbolagen nyan- ställer personal. 
 Digitalradiosändningar förbrukar mindre energi per utsänd radio- kanal vilket är positivt ur miljöhänseende om de analoga näten släcks. Under en inledande period med en parallell distribution av analog och digital utsändning kommer dock energiförbrukningen bli högre än idag. En digitalradiomottagare förbrukar idag något mer energi än en  
 FM-mottagare. 
  
 Skulle hushållen vilja göra sig av med  
 FM-mottagarna 
  uppstår kostnader för samhället och för producenterna för skrotning och besväret för användarna att göra sig av med de gamla mottagarna. 
 392 
  
 SOU 2012:59 
  
 Digitalradio 
  
 11.8 
  
 Distributionskostnader för SR och UR 
  
 Om SR och UR ska börja sända digitalradio i större omfattning än idag måste SR och UR genomföra en offentlig upphandling av utsänd- ningstjänsten. Det kan då komma in offerter från olika intressenter. Teracom, som idag driver SR:s och UR:s analoga och digitala sänd- ningar i marknätet, har inkommit med ett underlag om hur stora SR:s och UR:s distributionskostnader vid en digitalisering skulle kunna komma att uppgå till. Kostnaderna är angivna exklusive moms. Eftersom programföretagen inte har rätt att göra avdrag för eller till återbetalning av ingående moms stannar momsen som en kostnad hos företagen. 
 Teracom har valt att göra beräkningar utifrån att tekniken  
 T-DAB+ 
  skulle användas. Genom att använda denna teknik (eller  
 T-DAB) 
  kan Teracom återanvända en stor del av sin befint- liga infrastruktur i form av t.ex. master. Dessa indikativa kostnader gäller således enbart för en utbyggnad med tekniken  
 T-DAB+. 
  Kostnaderna beskrivs i två olika scenarier. Scenarierna bygger på antagandet att en utbyggnad skulle inledas 2014 och att ett beslut om nedsläckning inklusive en övergångsplan skulle fattas efter fyra inledande år. 
 Eftersom distributionskostnaden för utsändning av en nationell mux är lägre än utsändningskostnaderna för SR:s analoga sänd- ningar så blir utsändningskostnaden på sikt lägre än dagens utsänd- ningskostnad om SR:s  
 FM-sändningar 
  släcks ned. Kostnaden sjunker enligt Scott beräkningar från dagens 160 miljoner kronor 
 11  
 till uppskattningsvis 100 miljoner kronor per år. På längre sikt kommer det alltså att vara möjligt att tjäna in de tillfälligt högre distributionskostnaderna. Man ska också komma ihåg att SR och UR i en mux skulle kunna sända betydligt fler nationella kanaler än de som sänds i  
 FM-näten. 
  SR har beräknat att man skulle kunna få plats med 12 kanaler, 11 för radio och en för data- tjänster, jämfört med dagens fyra  
 FM-kanaler. 
  
 Kostnaderna för en utbyggnad av digitalradiosändningar för SR och UR presenteras i två olika scenarier. Båda innehåller distri- butionskostnader för en initial utbyggnad under fyra år med start 2014. De två scenarierna beskriver vidare distributionskostnader för en övergång till endast digitala sändningar. I scenarierna beskrivs 
  
 11  
 Den utsändningstjänst som SR köper av Teracom för utsändning av  
 FM-kanalerna 
  är pris- reglerad av PTS och Teracom ska hålla en kostnadsorienterad prissättning. 
 393 
  
 Digitalradio 
  
 SOU 2012:59 
  
 en övergångsperiod på fem respektive tio år från det att ett beslut om en nedsläckning av SR:s och UR:s analoga sändningar fattas. Under övergångsperioden byggs de digitala sändningarna ut till 99,8 pro- cents täckning och  
 FM-sändningarna 
  släcks etappvis ned under samma period. Kostnadsuppskattningarna bygger på en att nation- ell mux för SR och åtminstone en nationell mux för kommersiella kanaler är i drift. Alla programbolag som sänder i samma mux måste av tekniska skäl använda sig av samma operatör. 
 Det första scenariot beskriver en kortare övergångsperiod på fem år och återges i tabell 11.2 och diagram 11.1 och det andra i tabell 11.3 och diagram 11.2. speglar en längre övergångsperiod i detta scenario vald till tio år. Observera att de kostnader som anges i de olika tabellerna och figurerna endast är indikativa och kan påverkas av konjunkturläge m.m. I diagrammen jämförs distri- butionskostnader för utsändning av all kapacitet i en mux (DAB+) med utsändningskostnader för dagens  
 P1–P4 
  (FM). 
 I det första scenariot byggs det digitala nätet under de första fyra åren  
 (2014–2017) 
  successivt ut till 95 procents befolk- ningstäckning till en kostnad av sammanlagt 130 miljoner kronor. Det första året byggs nätet ut till 35 procents täckning, det andra till 70 procent, det tredje till 90 procents täckning och det fjärde till 95 procents täckning (se tabell 11.2). Efter de fyra inledande åren inleds en övergångsperiod (detta bygger som nämnts ovan på att det fattats ett beslut om nedsläckning av  
 FM-sändningarna) 
  som i det första scenariot omfattar fem år  
 (2018–2022). 
  Det digitala nätet byggs då ut till 99,8 procents befolkningstäckning år sex (2019). De fyra  
 FM-näten 
  (kanalerna  
 P1–P4) 
  släcks ned ett efter ett under övergångsperioden med början 2020. Detta scenario leder till att de kostnader som uppstår för digitala sändningar under den femåriga övergångsperioden uppgår till sammanlagt cirka 465 miljoner kronor. Samtidigt minskar  
 FM-sändningarna 
  i omfattning under samma period, vilket leder till att distributionskostnaderna för dessa minskar med 240 miljoner kronor. Detta resulterar i en ökade distributionskostnader under övergångsperioden på sammanlagt 225 miljoner kronor. Med en övergångsperiod på fem år (2018– 2022) har de extra kostnaderna på 225 miljoner kronor och kost- naderna för uppbyggnadsperioden, 130 miljoner kronor, samman- lagt 355 miljoner kronor tjänats in sex år efter övergången, dvs. 2027. Detta eftersom distributionskostnaderna blir lägre vid enbart digitala sändningar än vid  
 FM-sändningar. 
  
 394 
  
 SOU 2012:59 
  
 Digitalradio 
  
 Källa 
 : Teracom. 
 395 
  
 Digitalradio 
  
 SOU 2012:59 
  
 300 
  
 startperiod (4 år) 
  
 Övergångsperiod (5 år) 
  
 Enbart digitala radiosändningar 
  
 250 
  
 200 
  
 150 
  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 2014 
  
 2015 
  
 2016 
  
 2017 
  
 2018 
  
 2019 
  
 2020 
  
 2021 
  
 2022 
  
 2023 
  
 2024 
  
 2025 
  
 2026 
  
 2027 
  
 2028 
  
 2029 
  
 2030 
  
 2031 
  
 2032 
  
 2033 
  
 Total distributionskostnad utan släckning (enbart FM) 
  
 Total distributionskostnad (FM och DAB+) etappvis övergång 
  
 * Kostnadsbilden kan förändras beroende på hur många muxar som är i drift, faktisk utbyggnadstakt, täckningsgrad, elpriser etc. 
  
 Källa 
 : Teracom. 
 Även i det andra scenariot (se tabell 11.3 och diagram 11.2) byggs det digitala nätet ut successivt till 95 procents befolkningstäckning under de första fyra åren till en distributionskostnad av 130 mil- joner kronor. Efter de fyra inledande åren inleds en övergångs- period som i det andra scenariot omfattar tio år  
 (2018–2027). 
  Det digitala nätet byggs ut till 99,8 procents befolkningstäckning år sex (2019). De fyra  
 FM-näten 
 (P1–P4) 
  släcks ned ett efter ett under övergångsperioden med början 2020. Detta scenario leder till att de kostnader som uppstår för digitala sändningar under den tioåriga över- gångsperioden uppgår till sammanlagt cirka 965 miljoner kronor. Samtidigt minskar  
 FM-sändningarna 
  i omfattning under samma period, vilket leder till att distributionskostnaderna för dessa minskar med 720 miljoner kronor. Detta resulterar i ökade distributions- kostnader under övergångsperioden på sammanlagt 245 miljoner kronor. Med en nedsläckningsperiod på tio år  
 (2018–2027) 
  har de extra kostnaderna på 245 miljoner kronor och kostnaderna för upp- byggnadsperioden, 130 miljoner kronor, sammanlagt 375 miljoner 
 396 
  
 SOU 2012:59 
  
 Digitalradio 
  
 kronor tjänats in sju år efter det att  
 FM-näten 
  släckts ned, dvs. 2034. 
  
 Källa 
 : Teracom. 
 397 
  
 Digitalradio 
  
 SOU 2012:59 
  
 300 
  
 startperiod (4 år) 
  
 Övergångsperiod (10 år) 
  
 Enbart digitala radiosändningar 
  
 250 
  
 200 
  
 150 
  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 2014 
  
 2015 
  
 2016 
  
 2017 
  
 2018 
  
 2019 
  
 2020 
  
 2021 
  
 2022 
  
 2023 
  
 2024 
  
 2025 
  
 2026 
  
 2027 
  
 2028 
  
 2029 
  
 2030 
  
 2031 
  
 2032 
  
 2033 
  
 Total distributionskostnad utan digital övergång (enbart FM) 
  
 Total distributionskostnad (FM och DAB+) etappvis övergång 
  
 * Kostnadsbilden kan förändras beroende på hur många muxar som är i drift, faktisk utbyggnadstakt, täckningsgrad, elpriser etc. 
  
 Källa 
 : Teracom. 
 Utöver dessa två scenarier skulle man t.ex. kunna tänka sig att alla fyra  
 FM-nät 
  släcks ned vid ett och samma tillfälle vilket påverkar kostnaderna. 
 Om parallellsändningar pågår under längre perioder än vad som angivits i de två scenarierna blir givetvis kostnaderna högre. Näten bör enligt vår mening byggas ut till 99,8 procent först när ett beslut om nedsläckning av  
 FM-sändningarna 
  har fattats, detta för att und- vika alltför höga parallellsändningskostnader. Lägre täcknings- grader ger lägre kostnader. Kostnaderna påverkas även av i vilken utsträckning de kommersiella programbolagen använder sig av samma operatör som SR för utsändningstjänsten. 
 Om Teracom skulle vara den aktör som sänder digitalradio åt SR påverkas prissättningen också av vilka andra tjänster som sänds via samma infrastruktur. Exempelvis påverkas priset av i vilken utsträckning tv sänds i marknätet. 
 398 
  
 SOU 2012:59 
  
 Digitalradio 
  
 11.9 
  
 Genomförande av en digitalisering 
  
 Bedömning 
 : Utvecklingen av digitalradio bör fortsatt vara mark- nadsdriven men marknaden behöver tydliga förutsättningar från riksdag och regering. 
 SR har en central roll i digitaliseringen men det är viktigt att SR och de kommersiella programbolagen samverkar kring utbygg- naden av digitalradio, bl.a. vid val av teknisk standard. 
 Som framgår av avsnitt 11.7 anser vi att de fördelar som en digitalisering av marknätet ger i form av ökade möjligheter till nationella sändningar, fler kanaler och nya tjänster och därtill de långsiktigt lägre distributionskostnaderna motiverar en övergång från FM till digitalradio trots att det initialt innebär kostnader för parallellsändningar och införskaffande av nya radiomottagare. 
 Regeringen har tidigare gjort bedömningen att  
 FM-näten 
  kommer att vara i drift under lång tid, men att dess begränsade utvecklingsmöjligheter innebär att det är nödvändigt för radio- branschen att dra nytta av teknikutvecklingen och att använda nya distributionsformer. Regeringen har vidare gjort bedömningen att en utveckling bör vara marknadsdriven och förutsätter en sam- verkan mellan SR och den kommersiella radion. Marknadsdriven innebär, enligt regeringen, att de kommersiella aktörerna på radio- marknaden deltar och att parterna samverkar, dels beträffande val av teknisk standard och dels när det gäller att bära kostnaderna för utveckling och utbyggnad. 
 Radiobranschens synpunkter på Myndigheten för radio och tv:s strategi för tillståndsgivning (se avsnitt 11.2.4) var framför allt att utvecklingen av digitalradio inte kan vara marknadsdriven, att det behövs en plan som innehåller förutsättningar och tidpunkt för en övergång från FM till digitalradio och att beslut fattas av riksdagen. Vidare framkom att det därefter krävs en samordning mellan utbyggnaden för kommersiella programbolag och SR. Det krävs enligt de kommersiella programbolagen tydliga politiska beslut som möjliggör långsiktiga investeringar och som säkrar att en över- gång till digital radio blir framgångsrik. SR framhöll att det måste finnas en finansieringslösning för de dubbla kostnader som parallell- sändningar innebär. 
 399 
  
 Digitalradio 
  
 SOU 2012:59 
  
 Vi anser att utvecklingen fortsatt bör drivas av marknaden men att marknaden behöver tydliga förutsättningar från riksdag och regering. 
 En sådan tydlig förutsättning är att precisera SR:s roll i digi- taliseringen. Vi anser att SR har en central roll för att driva utvecklingen framåt. SR är den största aktören och har det största antalet lyssnare. SR:s sändningar är det sätt på vilket allmänheten kan garanteras det mervärde i form av ett ökat utbud och nya tjänster som digitalradio innebär oavsett var man bor. Detta kommer inte de kommersiella aktörerna att kunna åstadkomma, eftersom det inte är lönsamt att bygga ut de kommersiella sändningarna i samma utsträckning. Förhoppningen är dock att de möjligheter som Myn- digheten för radio och tv:s tillståndsgivning ger de kommersiella programbolagen kommer att resultera i att en stor del av befolk- ningen kommer att kunna ta del av ett större utbud även från de kommersiella bolagen. Hur SR:s roll bör preciseras framgår av våra förslag som presenteras nedan. 
 Vi anser att SR och de kommersiella programbolagen bör samverka vid val av teknisk standard och inleda sändningar i den teknik som SR och de kommersiella programbolag som sökt och fått tillstånd gemensamt förordar. Det är också viktigt att program- bolagen samverkar kring digitalradioutbyggnaden genom att t.ex. bygga ut i samma områden samtidigt för att på detta sätt enklare kunna marknadsföra digitalradio till konsumenter. Samtidigt ska bolagen givetvis konkurrera med varandra om lyssnarna genom sitt innehåll. Det är upp till programbolagen att initiera en sådan sam- verkan. 
  
 11.9.1 
  
 Nya sändningstillstånd för SR och UR 
  
 Förslag 
 : Nya sändningstillstånd för digitalradio utfärdas för SR och UR med giltighetstid 1 januari  
 2014–31 
  december 2019. 
 SR tilldelas ett av de fyra frekvenslager som är koordinerade för digitalradio i frekvensbandet  
 174–240 
  MHz. Det frekvenslager som tilldelas SR bör vara regionalt nedbrytbart. 
 SR:s sändningstillstånd förenas med villkor om 95 procents befolk- ningstäckning vid tillståndsperiodens slut men med en uppbygg- nadsfas med lägre täckning de första åren. 
 400 
  
 SOU 2012:59 
  
 Digitalradio 
  
 Det ska av sändningstillståndet framgå hur många kanaler SR ska sända. 
 SR ska upplåta sändningstid för sändningar av program från UR. SR och UR ges även rätt att sända tilläggstjänster. 
 SR:s och UR:s tillstånd att sända analog radio förlängs till den 31 december 2019 med samma villkor gällande täckning, antal kanaler och beredskapskrav som dagens tillstånd för analog radio. 
 Sverige har tilldelats frekvensutrymme i band III  
 (174–240 
  MHz) motsvarande fyra frekvenslager. Två av dessa får enligt regeringen upplåtas för kommersiella digitala sändningar. Tre av fyra frekvens- lager kan utnyttjas för regionalt nedbrytbara sändningar. För de två lager som avsatts för kommersiella sändningar har Myndigheten för radio och tv utlyst tillstånd den 4 juni 2012 med sista ansök- ningsdag den 1 oktober 2012. Vi anser att ett av de fyra frekvens- lagren bör tilldelas SR. Det frekvenslager som tilldelas SR bör vara regionalt nedbrytbart. Ett frekvenslager rymmer en mux. 
 Vi gör här antagandet att SR:s krav på 99,8 procents täckning och ett robust nät för beredskapsändamål flyttas över till det digitala nätet om SR:s  
 FM-sändningar 
  släcks ned. Vi tror därför inte att det är troligt att några kommersiella aktörer är intresserade av att sända i samma mux som SR eftersom de förmodligen inte kommer att efterfråga en så hög täckningsgrad och höga krav på robusthet. 
 SR:s och UR:s nuvarande sändningstillstånd för FM och digital- radio löper ut den 31 december 2013. Vi anser att SR och UR bör ges förnyade tillstånd att sända digitalradio från den 1 januari 2014 med en föreslagen giltighetstid till den 31 december 2019. SR:s tillstånd ska förenas med krav på att uppnå en täckningsgrad på 95 procent av Sveriges fast bosatta befolkning vid slutet av till- ståndsperioden men med en uppbyggnadsfas med lägre täckning de första åren. Det är viktigt att SR och UR redan tidigt har möjlighet att nå en stor del av befolkningen i hemmen och i bilar så att digitalradio blir en tjänst som många kan ta del av. En utbyggnad från 95 till 99,8 procent bör ske först vid ett beslut om att släcka ned de analoga sändningarna eftersom en sådan utbyggnad påverkar prisbilden starkt under en parallellsändningsperiod. Det viktiga ur 
 401 
  
 Digitalradio 
  
 SOU 2012:59 
  
 beredskapssynpunkt är att något nät hela tiden har en täckning på 99,8 procent. 
 Med tekniken  
 T-DAB+ 
  ryms upp till 16 radiokanaler i en mux. Hur många kanaler som sänds i en mux påverkar kvaliteten på varje enskild kanals utsändning. SR ska enligt sändningstillståndet för FM prioritera god hörbarhet vilket bör tas i beaktande när regeringen bestämmer hur många kanaler SR ska ha rätt att sända digitalt. En annan aspekt är hur det antal kanaler SR ges möjlighet att sända påverkar möjligheterna för övriga programbolag att etablera sig. SR har redan idag en stark ställning på den svenska radiomarknaden. 
 SR har definierat sitt kapacitetsbehov vid användande av tek- niken  
 T-DAB+ 
  till en mux, dvs. ett frekvenslager. I sina beräk- ningar har SR delat upp muxen i tolv delar, elva radiokanaler och ett utrymme för datatjänster. Företaget har även uttryckt önskemål om att kunna vara flexibla i sitt användande av muxen för att kunna sända olika tillfälliga evenemangskanaler. SR har idag rätt att sam- tidigt sända nio kanaler i Stockholm och Norrbotten och tio kanaler i Göteborg och Malmö i sitt tillstånd för digital ljudradio. 
 Det är viktigt att de digitala sändningarna ger ett mervärde för konsumenterna för att det ska vara värt att investera i nya radio- mottagare och för att överhuvudtaget motivera en övergång till digitalradio. SR sänder med dagens medelstilldelning fyra riks- täckande  
 FM-kanaler, 
  några lokala, sju kanaler via dagens digitala sändningar och har även ett antal webbexklusiva kanaler. UR sänder också i SR:s kanaler. 
 Det är viktigt att övriga programbolag ges möjlighet att starta nya kanaler i en inledningsfas vilket kan motivera en begränsning av det antal nya kanaler som SR ges tillstånd att sända. Vi föreslår att SR tilldelas ett helt frekvenslager men regeringen bör trots det ange hur många kanaler SR ska sända i detta frekvensutrymme. SR ska i sina kanaler upplåta sändningstid för sändningar av program från UR. 
 Det är betydelsefullt att SR och UR får utnyttja de möjligheter att ta fram nya tjänster som en digitalisering möjliggör och bolagen bör därför ges rätt att tillhandahålla tilläggstjänster i rimlig omfatt- ning. 
 Samtidigt som nya tillstånd för digitala sändningar utfärdas bör det utfärdas nya tillstånd för  
 FM-sändningar, 
  med samma täck- ningskrav, samma krav på säkerhet och beredskapskrav och samma omfång av kanaler som dagens analoga tillstånd. 
 402 
  
 SOU 2012:59 
  
 Digitalradio 
  
 11.9.2 
  
 Finansiering under nästa tillståndsperiod 
  
 Förslag 
 : SR:s och UR:s medelstilldelning höjs nästa tillstånds- period för att ge utrymme för en utbyggnad av digitalradio via marknät och för ett ökat programutbud. 
 SR och UR ska upphandla utsändningstjänsten i en offentlig upp- handling. Teracom har till oss angivit schablonmässiga indikativa kostnader för SR:s och UR:s distributionskostnader vid en över- gång till digitalradio, om tekniken  
 T-DAB+ 
  används. Två scenarier för en utbyggnad och en övergång har beskrivits (se avsnitt 11.8). Vi föreslår som framgått tidigare att SR:s tillstånd förenas med en skyldighet att sända med 95 procents befolkningstäckning vid slutet av tillståndsperioden men med en lägre utbyggnad de första åren. Om riksdag och regeringen fattar beslut om ett nedsläck- ningsdatum och en övergångsplan i samband med den översyn som vi föreslår ska äga rum (se avsnitt 11.10) skulle kravet på täckning kunna komma att ändras under tillståndsperioden (jfr scenarierna i avsnitt 11.8). 
 Kostnaderna för att producera innehållet i en radiokanal påverkas av vilken sorts innehåll det rör sig om. Av SR:s public  
 service-redovisning 
  2011 (s. 28) framgår att timkostnaden för nyheter är cirka 50 000 kronor, sport 12 000 kronor och musik 3 800 kronor. Under hösten 2011 startade SR nyhetskanalen Alltid nyheter som sänts via internet. Enligt uppgifter från SR kostar en sådan kanal ungefär 30 miljoner kronor per år att producera. En nyhetskanal borde enligt redovisningen av produktionskostnader vara en förhållandevis dyr kanal att producera. Kostnader för andra nya kanaler torde inte uppgå till 30 miljoner kronor per år. 
 SR sänder idag radiokanalerna P1, SR Minnen, P2 Klassiskt, SR Sisuradio, P3 Star, P4 Radioapans knattekanal, SR Världen och DAB Event via dagens digitala sändningar i marknät. UR sänder två timmar per dag sju dagar i veckan i SR:s kanal SR Minnen. 
 Vi föreslår att SR:s och UR:s medelstilldelning höjs under nästa tillståndsperiod som kompensation för ökade distributionskost- nader för digitala sändningar och ökade kostnader för program- produktion. Medelstilldelningen bör knytas till de krav som ställs på nätets täckningsgrad. 
 För att möjliggöra en höjning av medelstilldelningen bör SR och UR i ett underlag till Regeringskansliet, vilket t.ex. kan lämnas i 
 403 
  
 Digitalradio 
  
 SOU 2012:59 
  
 samband med remissvaren på detta betänkande, precisera de extra kostnader som uppstår för distribution och programproduktion under nästa tillståndsperiod (se även avsnitt 7.2.2). Av detta under- lag bör framgå i vilken takt SR och UR anser att näten ska byggas ut för att nå 95 procents befolkningstäckning vid slutet av till- ståndsperioden och hur många kanaler bolagen skulle vilja sända. 
  
 11.9.3 
  
 Kommersiella programbolag 
  
 I de övergripande synpunkterna på Myndigheten för radio och tv:s strategi för tillståndsgivningen framkom att det krävs en sam- ordning mellan utbyggnaden för kommersiella programbolag och SR. Vi anser att våra förslag att tilldela SR ett frekvenslager i 174– 240 MHz, att SR:s tillstånd förenas med krav på 95 procents befolk- ningstäckning och att medelstilldelningen till SR och UR höjs under nästa tillståndsperiod ger SR förutsättningar att agera som en motor för digitalradioutbyggnaden. Detta ger de kommersiella program- bolag som sökt och tilldelats tillstånd incitament att i samverkan med SR bygga ut digitalradio i Sverige. 
 De kommersiella programbolagen har tidigare framfört att de koncessionsavgifter man betalar för sina  
 FM-sändningar 
  har gjort att lönsamheten i branschen varit låg. 
 Regeringen har beslutat om en nivåsänkning av koncessions- avgifterna fr.o.m. 2012 för analoga kommersiella tillstånd utfärdade före den 1 juli 2001 med 12 miljoner kronor, vilket innebär en sänkning med ungefär 8 procent. Tillstånden går ut den 1 augusti 2018. Sedan 2010 gäller nya regler för tillståndsgivning av analog kommersiell radio. Tillstånd ska fördelas genom ett slutet anbuds- förfarande och sändningsavgiften ska anges till ett engångsbelopp för hela tillståndsperioden. 
 För att stimulera en utbyggnad av digitalradio från de kom- mersiella programbolag som sänder i FM idag skulle en ytterligare sänkning av dagens koncessionsavgifter (fram till 2018) kunna övervägas. 
 404 
  
 SOU 2012:59 
  
 Digitalradio 
  
 11.10 En översyn av marknadsutvecklingen 
  
 Förslag:  
 En översyn av marknadsutvecklingen i Sverige och internationellt görs i samband med den halvtidsöversyn som föreslås i kapitel 4. En samlad bedömning ska då visa om det går att besluta om ett släckningsdatum för SR:s och de kom- mersiella programbolagens  
 FM-sändningar. 
  
 Om en övergång till digitalradio ska ske i Sverige måste riksdagen vid någon tidpunkt fatta beslut om en nedsläckning av SR:s och de kommersiella programbolagens  
 FM-sändningar. 
  Att driva två parallella infrastrukturer är långsiktigt varken samhällsekonomiskt försvarbart eller frekvenseffektivt. Det ger inte heller privata aktörer incitament att investera i ny teknik. Det är dock idag för tidigt att fatta ett sådant beslut. 
 Norge och Storbritannien har upprättat kriterier som om de uppfylls leder till att de aktuella  
 FM-sändningarna 
  släcks ned vid en tidpunkt. Vid den tidpunkt då regeringen i dessa länder fastslog kriterier som om de uppfylls leder till en släckning fanns det redan utbyggda digitalradionät för såväl public  
 service-bolag 
  som kom- mersiella bolag. I Sverige sänder SR ett utbud av digitalradiokanaler i ett nät som täcker 35 procent av befolkningen och för de kom- mersiella bolagen finns inga reguljära sändningar och inga nät utbyggda idag. Vi anser därför att Sverige idag inte befinner sig i en situation där det är aktuellt att sätta ett släckningsdatum. 
 Vi föreslår att en översyn av utvecklingen såväl inom Sverige som i övriga Europa görs i samband med den halvtidsöversyn som föreslås i kapitel 4. Avsikten med denna översyn ska vara att granska hur marknaden har utvecklats och ta ställning till om det är aktuellt med en nedsläckning och en övergångsplan. 
 En sådan översyn är en viktig vägledning inför nästa tillstånds- period i de analoga näten. De kommersiella programbolagens tillstånd att sända analog radio gäller till den 1 augusti 2018. 
 Ett ställningstagande från riksdag och regering om en släckning av SR:s och de kommersiella programbolagens  
 FM-sändningar 
  skulle vara en viktig signal för många berörda parter. Program- bolagen kan göra bättre bedömningar av hur stora kostnader de får för parallella sändningar, konsumenter som köper en ny radio- mottagare riskerar inte att köpa en med fel teknik, tillverkare av utrustning vet vad som kommer att efterfrågas och kan styra sin 
 405 
  
 Digitalradio 
  
 SOU 2012:59 
  
 utveckling och produktion, och biltillverkare vet vilken mottagar- utrustning som bör monteras i bilar. 
 Ju längre det förekommer parallella sändningar desto högre blir kostnaderna för programbolagens utsändning. Samtidigt kan en övergång till digitalradio inte ske för snabbt med tanke på lyssnarna och framför allt på att en stor del av radiolyssnandet sker i bil. 
 Vid översynen ska det göras en samlad bedömning av om det går att besluta om ett släckningsdatum för de aktuella  
 FM-sändning- 
  arna. I denna översyn bör ingå en utvärdering av om det finns ett programutbud som ger lyssnarna ett mervärde i form av ett större utbud och en större mångfald i förhållande till dagens  
 FM-sänd- 
  ningar, hur de kommersiella aktörerna agerat, hur många hushåll som köpt digitalradiomottagare inklusive mottagare i bilar och hur prisutvecklingen på och utbudet av radiomottagare ser ut. 
 En viktig parameter för ett land av Sveriges storlek är också utvecklingen i andra länder, t.ex. påverkas priser och utbud av radiomottagare av hur stor efterfrågan totalt är. Frekvensmässigt är det även intressant, vilket vi beskrivit tidigare, hur våra grannländer agerar. 
 Om regeringen vid denna översyn bedömer att det går att bestämma ett släckningsdatum för de analoga sändningarna bör en övergångsplan tas fram. Om regeringen gör bedömningen att ett släckningsdatum och en plan för övergången inte kan beslutas bör en ny översyn av marknadsutvecklingen göras inom en treårs- period. 
 När en övergångsplan läggs fram måste den innehålla krav på SR:s sändningar. SR:s digitalradiosändningar måste ha samma täck- ning och redundans som dagens  
 FM-nät 
  om riksdag och regering fortsatt anser att beredskapskraven ska läggas på detta nät och att alla medborgare ska kunna ta emot radio via marknätet på samma sätt som idag innan SR:s. Därför måste en övergångsplan innehålla planer för SR:s utbyggnad till 99,8 procents täckning och i vilken takt  
 FM-kanalerna 
  ska släckas ned. 
 Vid ett beslut om ett släckningsdatum skulle en möjlighet att finansiera de extra kostnader som uppstår vid parallellsändningar under perioden från det att beslutet fattas fram till nedsläckningen vara att upprätta ett distributionskonto på samma sätt som gjordes vid övergången till  
 digital-tv 
  via marknät. 
 Vid övergången till  
 digital-tv 
  i marknätet upprättades ett särskilt distributionskonto (prop. 2000/01:94) för att utjämna de ökade kostnaderna för parallellsändningar över en längre tidsperiod. 
 406 
  
 SOU 2012:59 
  
 Digitalradio 
  
 Medel motsvarande kostnaderna för programföretagens analoga sändningar fördes från rundradiokontot till distributionskontot. Samtidigt fick Smith och UR medel motsvarande kostnaderna för både de analoga och digitala sändningarna från distributionskontot under parallellsändningstiden. Det underskott på distributions- kontot som därmed uppkom under uppbyggnadsskedet täcktes genom lån i Riksgäldskontoret. Efter det att  
 tv-sändningarna 
  i det analoga marknätet upphörde har betalningarna från rund- radiokontot till distributionskontot motsvarande kostnaderna för de analoga sändningarna fortsatt. Eftersom kostnaderna för digitala sändningar är lägre än för analoga kommer underskottet att vara återbetalt vid utgången av 2013. Distributionskontot kommer därmed att kunna avvecklas. Från och med 2014 kommer SVT och UR därmed återigen få medel för sina distributionskostnader från rundradiokontot. 
 En liknande modell skulle kunna användas vid en övergång från FM till digitalradio. När det gäller radio skulle förmodligen parallell- sändningsperioden behöva vara längre, framför allt ur ett lyssnar- perspektiv eftersom det måste ske ett utbyte av ett stort antal radio- mottagare i såväl i hemmen som i bilar. Ett antal olika indikativa övergångs- och kostnadsscenarier har beskrivits i avsnitt 11.8. 
 11.10.1 Information till lyssnarna, detaljhandeln etc. 
 Vid beslut om ett släckningsdatum är det viktigt att alla som berörs av övergången informeras på ett bra sätt. Sverige genomförde en lyckad  
 digital-tv-övergång 
  i marknätet och det finns erfarenheter att dra av hur detta genomfördes. Programbolagen har en viktig del i detta arbete men man kan även tänka sig att t.ex. Myndigheten för radio och tv kan spela en viktig roll i informationsarbetet. Det är inte bara lyssnarna som behöver information utan även t.ex. radio- handlare och biltillverkare. 
 407 
  
 Digitalradio 
  
 SOU 2012:59 
  
 11.10.2 Närradion 
  
 Förslag 
 : Myndigheten för radio och tv och PTS ges i uppdrag att presentera en lösning för närradions fortsatta sändningar senast den 1 juni 2016. 
 Närradion berörs inte direkt av den aktuella tillståndsgivningen eftersom det rör sig om tillstånd för kommersiell digital radio men påverkas ändå indirekt. 
 Mycket talar för att SR och de kommersiella programbolagen i tillståndsgivningen för kommersiell radio kommer att förorda tek- niken  
 T-DAB+. 
  System som  
 T-DAB+ 
  lämpar sig bäst för program- bolag som vill sända över större områden. För aktörer som sänder över begränsade geografiska områden som t.ex. närradion i Sverige lämpar sig  
 T-DAB+ 
  mindre bra. Samma problem finns i de länder som har infört  
 T-DAB 
  eller  
 T-DAB+ 
  och har lösts genom att motsvarigheten till närradio sänder vidare i FM tillsvidare. 
 Det måste finnas en tillfredställande lösning för närradion innan beslut fattas om att släcka ned SR:s och de kommersiella program- bolagens  
 FM-sändningar. 
  Myndigheten för radio och tv och PTS bör därför ges i uppdrag att presentera en lösning för närradions fortsatta sändningar. Underlaget bör lämnas till regeringen senast den 1 juni 2016. 
 11.11 Användning av rundradiospektrum 
  
 Bedömning:  
 Regeringen bör fatta ett övergripande beslut kring den nationella rundradiospektrumanvändningen. 
 Regeringen har avsatt frekvensutrymme för digitalradio i frekvens- bandet  
 174–240 
  MHz och Myndigheten för radio och tv har utlyst tillstånd för digital kommersiell radio i detta band med sista ansök- ningsdag den 1 oktober 2012. Vi föreslår att en utbyggnad av digitalradiosändningar bör göras i detta frekvensband. 
 Vid Världsradiokonferensen 2012 beslutades att vid nästa konferens, som planeras äga rum 2015, allokera det s.k.  
 700-bandet 
  till mobila tjänster. Om regeringen i en framtid skulle vilja avsätta dessa frekvenser för mobila tjänster tas frekvensutrymme från dagens  
 tv-sändningar 
  i marknät. Om man fortsatt vill ha samma 
 408 
  
 SOU 2012:59 
  
 Digitalradio 
  
 frekvensutrymme för  
 tv-sändningar 
  skulle en möjlighet kunna vara att flytta vissa sändningar till band III,  
 174–240 
  MHz där frekvenser idag är avsatta till digitalradio. Detta skulle dock innebära att bandet inte alls skulle kunna användas till digitalradio. Möjligheten att planera en nationell mux för tv i detta band försvåras dock om våra grannländer Norge och Danmark använder bandet för digitalradio. Norge har fattat beslut om kriterier som om de uppfylls leder till att  
 FM-sändningarna 
  släcks ned 2017 eller 2019. Finland däremot har avslutat sina digitalradiosändningar i  
 174–240 
  MHz och strävar mot att använda banden för  
 tv-distribution. 
  
 Regeringen bör fatta ett övergripande beslut kring den nation- ella rundradiospektrumanvändningen. I detta övervägande bör vårt förslag om en digitalisering av radion i  
 174–240 
  MHz ingå. 
 409 
  
 12 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 Förslag:  
 Den nya lagen om finansiering av radio och tv i allmän- hetens tjänst, med undantag för bestämmelserna om hur pre- liminära avgifter beräknas i 7 §, och övriga författningsändringar bör träda i kraft den 1 januari 2014, då lagen (1989:41) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst ska upphöra att gälla. Den gamla lagen ska fortfarande gälla i fråga om skyldighet att betala radio- och  
 tv-avgift 
  för tiden före den nya lagens ikraftträdande. Efter det att Radiotjänst i Kiruna AB avvecklats ska vad som anges i lagen om Radiotjänst i Kiruna AB i stället avse Kammarkollegiet. Straffbestämmelserna som gäller den som underlåtit att fullgöra sin anmälningsskyldighet, lämnat ofull- ständiga eller oriktiga uppgifter i en anmälan eller lämnat oriktiga uppgifter vid fullgörandet av uppgiftsskyldighet bör däremot inte tillämpas efter ikraftträdandet av den nya lagen. Ärenden enligt den gamla lagen som inte ännu är avgjorda när Radiotjänst i Kiruna AB avvecklas ska överlämnas till Kammarkollegiet. 
 Med hänsyn till den tid som kan beräknas behövas för remissför- farande, fortsatt beredning inom Regeringskansliet och riksdags- behandling bör den nya lagen om finansiering av radio och tv i all- mänhetens tjänst och övriga författningsändringar kunna träda i kraft den 1 januari 2014. Lagen (1989:41) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst bör samtidigt upphävas. 
 Den nya lagen, med undantag för bestämmelserna om hur preliminära avgifter beräknas i 7 §, och övriga författningsändringar ska tillämpas fullt ut omedelbart efter ikraftträdandet. För beskatt- ningsåren 2014 och 2015 ska preliminära avgifter enligt övergångs- bestämmelserna beräknas till ett belopp som motsvarar 1 procent av de sammanlagda beskattningsbara förvärvsinkomster som enligt 
 411 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 SOU 2012:59 
  
 Skatteverkets beslut om slutlig skatt enligt 56 kap. 2 § skatteför- farandelagen (2011:1244) fastställts och begränsats enligt bestäm- melserna i 4 §. Beräkningen ska bara göras för de som enligt 2 § anses som avgiftsskyldiga. 
 Enligt övergångsbestämmelserna ska vidare, i enlighet med all- männa principer, den gamla lagen tillämpas i fråga om skyldighet att betala radio- och  
 tv-avgift 
  för tiden före den nya lagens ikraftträdande. Efter det att Radiotjänst i Kiruna AB (RIKAB) avvecklats ska vad som anges i lagen om RIKAB i stället avse Kammarkollegiet. I enlighet med legalitetsprincipen bör straffbestämmelserna som gäller den som underlåtit att fullgöra sin anmälningsskyldighet, lämnat ofull- ständiga eller oriktiga uppgifter i en anmälan, eller lämnat oriktiga uppgifter vid fullgörandet av uppgiftsskyldighet i 22 § i den gamla lagen inte tillämpas efter ikraftträdandet av den nya lagen. Den ändrade lagstiftningen ger inte uttryck för en ändrad inställning till gärningarnas straffbarhet. Det kan emellertid inte anses vara fråga om gärningar som under viss tid varit straffbelagda på grund av då rådande särskilda förhållanden. Det finns därför inte förutsätt- ningar, enligt 5 § lagen (1964:163) om införande av brottsbalken, att fortsättningsvis tillämpa bestämmelserna. 
 Under en övergångsperiod kommer det att finnas parallella system för finansiering och uppbörd av avgifter för radio- och  
 tv-verksamhet 
  i allmänhetens tjänst och verksamhet som är direkt anknuten till den. För radio- och  
 tv-avgift 
  som avser tiden fram till den nya lagens ikraftträdande kommer äldre bestämmelser att tillämpas. 
 Beträffande tillämpningen av bestämmelserna om beslut om avgiftsskyldighet m.m. och när avgiftsskyldigheten upphör i  
 9–11 
  §§ har följande uppgifter inhämtats från RIKAB. Något formellt beslut om avgiftsskyldighet fattas inte före det att faktura utfärdas. I stället formuleras beslut direkt i text i fakturan. Någon avgiftsskyldighet enligt äldre bestämmelser kommer inte att löpa efter den nya lagens ikraftträdande. Den period som anges i fakturor som utfärdas ska således endast avse tid fram till den nya lagens ikraftträdande. 
 Ärenden enligt den gamla lagen som inte ännu är avgjorda när RIKAB avvecklas ska överlämnas till Kammarkollegiet. Äldre bestäm- melser om omprövning och överklagande kommer fortsatt att gälla för beslut om avgiftsskyldighet och om påförande av avgifter som hänför sig till tiden före den nya lagens ikraftträdande. Någon bortre tidgräns för omprövning föreskrivs inte i bestämmelserna i 15 §. Enligt uppgift från RIKAB gäller merparten av omprövningar ärenden i samband med registrering av en ny radio- och  
 tv-avgift, 
  
 412 
  
 SOU 2012:59 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 dvs. i samband med att hushållet får sin första faktura. På årsbasis börjar omkring 220 000 nya hushåll betala avgift. Under ett år fattar RIKAB cirka 15 000 omprövningsbeslut där avgiftsskyldig- heten för hushållet vidhålls. RIKAB uppskattar att cirka 20 procent av de som får ett omprövningssbeslut överklagar beslutet. Årligen överlämnas omkring 150 ärenden till förvaltningsrätten för pröv- ning. I juni 2012 fanns ungefär 20 ärenden hos förvaltningsrätten som inte var avgjorda. Normalt avgör domstolen ärendena inom en månad. 
 Äldre bestämmelser om bevakning och eftergift av fordringar kommer fortsatt att gälla beträffande radio- och  
 tv-avgifter 
  enligt den gamla lagen. Enligt uppgift från Kronofogdemyndigheten upp- gick fordringarna den 5 juni 2012 till cirka 1,2 miljarder kronor. Av beloppet avsåg 694 miljoner kronor obetald radio- och  
 tv-avgift 
  och resterande del av Kronofogdemyndigheten påförda avgifter. 
 413 
 13 Konsekvenser av förslagen 
 I det här kapitlet redogör vi för de konsekvenser av förslagen som anges i kommittéförordningen (1998:1474). 
 Om förslagen i ett betänkande påverkar kostnaderna eller intäk- terna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda, ska en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. Om förslagen innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt, ska dessa redovisas. När det gäller kostnadsökningar och intäkts- minskningar för staten, kommuner eller landsting, ska kommittén föreslå en finansiering (14 §). 
 Om förslagen har betydelse för den kommunala självstyrelsen, ska konsekvenserna i det avseendet anges i betänkandet. Detsamma gäller när ett förslag har betydelse för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, kon- kurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större före- tags, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjlig- heterna att nå de integrationspolitiska målen (15 §). 
 Om betänkandet innehåller förslag till nya eller ändrade regler, ska förslagens kostnadsmässiga och andra konsekvenser anges i betänkandet (15 a §). Konsekvenserna ska anges på ett sätt som motsvarar de krav på innehållet i konsekvensutredningar som finns i 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. 
  
 13.1 
  
 SR, SVT och UR 
  
 13.1.1 
  
 Kostnader 
  
 Förslaget att samtliga programföretag bör erbjuda ett visst utbud på det nationella minoritetsspråket jiddisch och andra minoritets- språk (kapitel 4) kan innebära en viss kostnadsökning för framför 
 415 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 SOU 2012:59 
  
 allt SVT, som idag inte har någon verksamhet på jiddisch och andra minoritetsspråk. 
 SVT:s merkostnader för tillgänglighetstjänsterna (kapitel 5) uppgår, enligt vår bedömning, vid inledningen av kommande sänd- ningstillståndsperiod till högst 3 miljoner kronor per år. Kostnaderna vid utgången av nästa tillståndsperiod är svåra att uppskatta eftersom det är programföretagen själva som närmare avgör omfattningen av respektive tjänst inom ramen för de övergripande krav som regeringen beslutar om. Vår bedömning är dock att kostnaderna vid utgången av nästa tillståndsperiod kan komma att uppgå till 10 miljoner kronor per år. Om Smith ska bekosta den infrastrukturella investeringen av ett system för taligenkänd textning uppgår kostnaderna för det, enligt SVT:s beräkningar, till cirka 20 miljoner kronor fördelat på tre år. 
 De ökade kraven på programföretagens public  
 service-redovisningar 
  (kapitel 10) bedömer vi kommer att öka kostnaderna för program- företagen något, om än marginellt, bl.a. för anlitandet av extern expertis. 
 Ovanstående kostnadsökningar anser vi bör kunna rymmas inom programföretagens nuvarande ekonomiska ramar, vilka enligt vårt förslag i kapitel 7 ska räknas upp med 2 procent per år under tillståndsperioden. 
 I kapitel 11 föreslår vi att medelstilldelningen till SR och UR höjs under nästa tillståndsperiod som kompensation för ökade kostnader för distribution och programproduktion i samband med digitalradioutbyggnaden. 
 Förslaget om en ny finansierings- och uppbördsmodell (kapitel 6), slutligen, kommer att minska kostnaderna för programföretagen med cirka 160 miljoner kronor om året eftersom de inte kommer att behöva finansiera verksamheten vid dotterbolaget RIKAB. Vi före- slår att programföretagens medelstilldelning minskas med mot- svarigheten till respektive bolags ägarandel. 
  
 13.2 
  
 Övriga företag 
  
 13.2.1 
  
 Kostnader 
  
 Förslaget till ny finansierings- och uppbördsmodell leder till att företag inte kommer att behöva betala radio- och  
 tv-avgift. 
  År 2011 betalade cirka 36 700 företag drygt 76 miljoner kronor i avgift. Före- tagen slipper också den administrationskostnad som är förknippad 
 416 
  
 SOU 2012:59 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 med själva betalningen av avgiften. Den kostnaden bedömer vi dock som ringa. 
  
 Tv-handlare 
  kommer inte längre behöva skicka in uppgifter om försålda  
 tv-mottagare 
  till RIKAB vilket leder till att kostnaden för denna hantering försvinner. År 2011 fick RIKAB drygt en miljon inrapporterade uppgifter på försålda  
 tv-mottagare 
  från drygt 600 försäljningsställen runt om i landet. 
  
 13.2.2 
  
 Konkurrens 
  
 Radio och tv i allmänhetens tjänst är per definition marknadsstörande. Vår bedömning är dock att en rad av de förslag som lämnas i det här betänkandet kommer att få en positiv effekt på små och stora företags arbetsförutsättningar och konkurrensförmåga på mediemarknaden. 
 Förslaget till ny finansierings- och uppbördsmodell leder till att företag och andra juridiska personer inte kommer att behöva betala radio- och  
 tv-avgift. 
  År 2011 betalade cirka 36 700 företag drygt 76 miljoner kronor i avgift. 
 En längre tillståndsperiod och en mer långsiktig finansiering av programföretagens verksamhet ger mer stabila förutsättningar även för andra företag. Med våra förslag till skrivningar i anslagsvillkoren blir det tydligt att programföretagens verksamhet även fortsatt ska vara inriktad på det programutbud som regleras i sändningstillstånden. Övrigt utbud ska ha en nära koppling samt komplettera och utveckla detsamma. 
 Vi menar att sändningstillstånden bör ses över och tydliggöras. SVT och SR bör fortsätta att fördjupa, utveckla och vidga kultur- utbudet på det sätt som hittills skett. Vi föreslår preciserade krav när det gäller utbudet på fyra av de nationella minoritetsspråken och teckenspråk samt att alla bolag måste ha viss verksamhet på jiddisch och andra minoritetsspråk. Vi föreslår att kraven på till- gänglighetstjänster skärps. Vi föreslår när det gäller förhandspröv- ningen att vad som avses med försöksverksamhet tydliggörs i anslagsvillkoren. Vi föreslår att sidoverksamheter beskrivs över- gripande i anslagsvillkoren och att ett förbud mot produkt- placeringar förs in i sändningstillstånden för SVT och UR. Vidare föreslår vi åtgärder för att förbättra programföretagens public  
 service-redovisningar 
  generellt samt specifika krav vad beträffar övriga intäkter, inklusive sponsring, och andra kommersiella samarbeten. Den momskompensationsmodell vi föreslår kommer 
 417 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 SOU 2012:59 
  
 att förbättra konkurrensneutraliteten mellan tjänster som program- företagen utför i egen regi och tjänster som upphandlas på marknaden. 
 En digitalisering av den marksända radion innebär, avslutningsvis, en möjlighet för kommersiella programbolag att sända nationellt. Digitaliseringen påverkar således de kommersiella programbolagens konkurrensvillkor positivt. En övergång till digitalradio ger möjlighet för befintliga aktörer att sända fler kanaler och nya tjänster och för helt nya aktörer att etablera sig, under förutsättning att de tilldelas tillstånd. I  
 FM-bandet 
  finns begränsat utrymme. 
  
 13.3 
  
 Staten 
  
 13.3.1 
  
 Kostnader 
  
 Förslaget till ny finansierings- och uppbördsmodell kommer att leda till ökade kostnader för ett par myndigheter. Skatteverket har gjort den preliminära bedömningen att kostnaden för uppbörden kommer att uppgå till högst 34 miljoner kronor per år. 
 Kammarkollegiet kommer med vårt förslag till ny finansierings- och uppbördsmodell att ansvara för förvaltningen av samt utbetal- ningarna från rundradiokontot och det nya momskompensations- kontot. Kammarkollegiet har preliminärt bedömt kostnaden för hanteringen till högst 100 000 kronor per år. 
 Vi föreslår att ovanstående kostnader finansieras genom att medel från rundradiokontot anvisas till statsbudgetens inkomstsida på samma sätt som delar av Myndigheten för radio och tv finansieras idag (se prop. 2011/12:1 utg.omr. 1 och 17). 
 Förslaget till ny finansierings- och uppbördsmodell kommer också att leda till minskade kostnader för ett par myndigheter. Enligt uppgift från Kronofogdemyndigheten uppgår myndighetens merkostnad för hanteringen av gäldenärer som enbart har skulder avseende nuvarande radio- och  
 tv-avgift 
  till cirka 21 miljoner kronor per år. Även Sveriges Domstolar kommer att få minskade kostnader, om än mer marginellt. Enligt Sveriges Domstolars årsredovisning för 2011 (s. 37) uppgick den genomsnittliga styckkostnaden för ett mål vid förvaltningsrätterna till 7 618 kronor 2011 vilket motsvarar en sammanlagd kostnad på omkring 1,3 miljoner kronor. 
 Dessa kostnader har inte finansierats genom att medel från rundradiokontot anvisas till statsbudgetens inkomstsida på samma sätt som delar av Myndigheten för radio och tv finansieras idag. 
 418 
  
 SOU 2012:59 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 Sammanlagt leder det därför till en besparing för staten på cirka 22 miljoner kronor. 
 Därutöver gör avskaffandet av avgiftsskyldigheten för juridiska personer att statliga myndigheter som innehar en  
 tv-mottagare 
  inte kommer att betala radio- och  
 tv-avgift. 
  
 13.3.2 
  
 Intäkter 
  
 Förslaget till momskompensationsmodell (kapitel 8) kommer att leda till ökade intäkter för staten.  
 Om  
 programföretagen utnyttjar hela utrymmet på momskompensationskontot kommer det, enligt de preliminära uppgifter vi har fått från bolagen, att leda till ökade momsintäkter till staten om högst 120 miljoner kronor årligen. Dessutom är det troligt att ökade externa inköp kommer att leda till ytterligare momsintäkter på grund av en ökad omsättning av varor och tjänster på marknaden. Hur stor omfattningen blir är dock svårt att uppskatta. 
  
 13.4 
  
 Allmänheten 
  
 13.4.1 
  
 Kostnader 
  
 Förslaget till en ny finansieringsmodell kommer att leda till att fördelningen av kostnaden för public service mellan olika grupper i samhället blir annorlunda mot idag. 
 Idag är bortfallet på grund av avgiftsskolket enbart bland fysiska personer knappt 990 miljoner kronor per år. I och med att avgifts- skolket försvinner kommer den grupp som har betalat radio- och  
 tv-avgift 
  att få en lägre kostnad. 
 Genom kopplingen till individ i stället för till hushåll kommer enpersonshushåll och ensamstående med barn som regel få en lägre avgift än hushåll med flera vuxna. Enligt SCB fanns det 2010 cirka 2,6 miljoner sådana hushåll. En övervägande andel av de cirka 2 miljoner hushåll, som enligt SCB hade två eller flera personer över 18 år, kommer sannolikt att få en högre avgift än idag. Storleken på avgiften beror på personernas beskattningsbara förvärvsinkomst. 
 Eftersom avgiften i den modell vi föreslår är kopplad till beskatt- ningsbar förvärvsinkomst kommer avgiften per individ att variera. Enligt Skatteverkets beräkningar skulle full avgift år 2010 behövt 
 419 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 SOU 2012:59 
  
 uppgå till 1 174 kronor för att ge samma inkomster som nuvarande radio- och  
 tv-avgift 
  inbringade samma år. 
 Den nuvarande radio- och  
 tv-avgiften 
  har inte höjts sedan 2010. RIKAB beräknar att avgiften skulle behöva höjas från 2 076 kronor till 2 137 kronor 2014 för att få nollresultat på rundradiokontot samma år (givet en ökning av medelstilldelningen på 2 procent och under förutsättning att programföretagen inte får någon särskild medelstilldelning). Applicerat på den föreslagna avgiften betyder det en nivå för full avgift på drygt 1 200 kronor. 
 Våra förslag leder dock till ökade kostnader på några områden, vilka kan föranleda en höjning av avgiften. Allmänheten kommer att få ta över den kostnad som idag bärs av företag och andra juridiska personer. År 2011 uppgick det beloppet till drygt 91 miljoner kronor. Därutöver kommer allmänheten att få bära kostnaden för följande förslag: 
  
 momskompensationsmodell om cirka 120 miljoner kronor per år (kapitel 8) 
  
 kapitaltillskott till Förvaltningsstiftelsen om 10 miljoner kronor (kapitel 9) 
  
 ökad medelstilldelning till SR, och i viss mån UR, för utbyggnaden av ett digitalt nät och för utvecklingen av nya kanaler (kapitel 11) 
  
 När det gäller förslaget på momskompensationsmodell vill vi under- stryka att det är osäkert vad den faktiska kostnaden för modellen kommer att bli på lång sikt i och med att det beror på hur mycket programföretagen kommer att öka sina inköp. Ett förändrat uppdrag och/eller en förändrad medelstilldelning ändrar naturligtvis också programföretagens behov av utrymme för momskostnader. Det är dock en kostnad som kommer allmänheten till godo i form av ökade intäkter för staten. 
 Avslutningsvis vill vi påminna om det överskott om knappt 330 miljoner kronor som RIKAB beräknar kommer att finnas på rundradiokontot vid ingången av 2014. Det är medel som ack- umulerats på kontot under övergången till  
 digital-tv 
  och som avgiftsbetalarna redan har betalat för public service. Det är rimligt att dessa medel används under tillståndsperioden. Det faktum att underskottet på distributionskontot kommer att vara återbetalt vid 
 420 
  
 SOU 2012:59 
  
 Konsekvenser av förslagen 
  
 utgången av 2013 leder också till att behovet av att höja avgiften minskar. 
 Utöver dessa kostnader kommer allmänheten att vid en över- gång till digitalradio behöva investera i nya radioapparater. I t.ex. Norge kan man köpa de billigaste radiomottagarna som kan ta emot DAB, DAB+ och FM i samma apparat för drygt 400 norska kronor. I Storbritannien kan man få de billigaste  
 DAB-mottagarna 
  för motsvarande ungefär 240 svenska kronor. Priserna för DAB eller DAB+ mottagare som extra utrustning i bilen ligger idag från 3 000 svenska kronor och uppåt. En adapter för en bilradio kostar i Norge runt 1 000 norska kronor. 
  
 13.4.2 
  
 Brottslighet 
  
 År 2011 bröt 476 000 hushåll och ett obestämt antal juridiska personer mot lagen (1989:41) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst genom att inte betala radio- och  
 tv-avgift 
  trots att de innehar en  
 tv-mottagare. 
  Med den föreslagna finansierings- och uppbörds- modellen kommer sådan brottslighet inte att förekomma. 
  
 13.4.3 
  
 Sysselsättning 
  
 Nedläggningen av RIKAB leder till att Kiruna förlorar drygt 100 arbetstillfällen. 
 En möjlig effekt av övergången från FM till digitalradio kan bli att SR och de kommersiella programbolagen kommer att använda sig av externa producenter för programproduktion i högre utsträckning än idag eller att de nyanställer personal. 
 421 
 14 Författningskommentar 
  
 14.1 
  
 Förslaget till lag om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst (2013:000) 
  
 Lagen ersätter enligt kommitténs förslag lagen (1989:41) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst. Anledningen är att den nya finansierings- och uppbördsmodellen föranleder ett stort antal ändringar. Enbart bestämmelsen om finansiering i den gamla lagen överförs oförändrad till den nya lagen. Beträffande den bestämmelsen finns hänvisningar till tidigare förarbeten. 
 Finansiering 
  
 1 §  
 Radio- och  
 tv-verksamhet 
  i allmänhetens tjänst och verksamhet som är direkt anknuten till den ska finansieras med en radio- och tv- avgift enligt denna lag under förutsättning att 
  
 1. 
  
 sändningstillstånd enligt 4 kap. 3 § eller 11 kap. 1 § första stycket radio- och  
  
 tv-lagen 
  (2010:696) har meddelats den som bedriver sänd- ningsverksamheten, och 
  
 2. 
  
 tillståndet innehåller ett förbud mot att sända reklam. 
  
 Bestämmelsen motsvarar 1 § lagen (1989:41) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst. Förarbetena till bestämmelsen återfinns i prop. 2005/06:112 s. 101, prop. 2006/07:16 s.17 ff., prop. 2008/09:195 s. 72, prop. 2009/10:115 s. 328 och prop. 2011/12:1, utg.omr. 17. Programföretagens uppdrag och verksamhet som direkt anknyter till detta uppdrag behandlas i avsnitt 4.1.3. 
 423 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:59 
  
 Avgiftsskyldighet 
  
 2 §  
 Den som är obegränsat skattskyldig enligt 3 kap.  
 3–5 
  §§ inkomst- skattelagen (1999:1229) och har fyllt 18 år vid beskattningsårets ingång ska betala radio- och  
 tv-avgift. 
  
 Paragrafen är ny. Den som är obegränsat skattskyldig och har fyllt 18 år vid beskattningsårets ingång är skyldig att betala en avgift för radio- och  
 tv-verksamhet 
  i allmänhetens tjänst och verksamhet som är direkt anknuten till den. Vilka som är obegränsat skattskyldiga framgår av 3 kap.  
 3–5 
  §§ inkomstskattelagen (1999:1229). Obegränsat skattskyldig är den som är bosatt i Sverige, den som stadigvarande vistas i Sverige och den som har väsentlig anknytning till Sverige och som tidigare har varit bosatt här. I 3 kap. 7 § samma lag anges vilka förhållanden som ska beaktas för att avgöra om en person har väsentlig anknytning hit. Bland förhållanden som ska beaktas finns svenskt medborgarskap, bosättningens varaktighet, familjeförhål- landen, om näringsverksamhet bedrivs här och fastighetsinnehav. Hur bevisbördan ska fördelas regleras också. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.3. 
 När avgiftsskyldigheten upphör 
  
 3 §  
 Radio- och  
 tv-avgift 
  ska betalas till och med det år den avgifts- skyldige avlider. Under dödsåret tillämpas det som skulle ha gällt för den döde enligt denna lag för dödsboet. 
 I paragrafen slås, för överensstämmelse med regleringen i inkomst- skattelagen (1999:1229) för dödsbon, fast att radio- och  
 tv-avgift 
  ska betalas till och med det år den avgiftsskyldige avlider. Under- laget för beräkningen av radio- och  
 tv-avgift 
  är den avgiftsskyldiges beskattningsbara förvärvsinkomst. Enligt 4 kap. 1 § inkomstskatte- lagen är ett dödsbo skattskyldigt för den dödes och dödsboets inkomster. Vidare anges att det som skulle ha gällt för den döde enligt lagen tillämpas under dödsåret för dödsboet. 
 424 
  
 SOU 2012:59 
  
 Författningskommentar 
  
 Avgiftens storlek 
  
 4 §  
 Avgiftsunderlaget för radio- och  
 tv-avgiften 
  utgörs av den avgifts- skyldiges beskattningsbara förvärvsinkomst enligt 1 kap. 5 § inkomst- skattelagen (1999:1229), dock högst en beskattningsbar förvärvs- inkomst som motsvarar x gånger det för beskattningsåret gällande pris- beloppet. Med prisbasbelopp avses prisbasbeloppet enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken. 
 Underlaget för beräkningen av radio- och  
 tv-avgift 
  är den avgifts- skyldiges beskattningsbara förvärvsinkomst upp till en viss inkomst- nivå. Denna inkomstnivå har kopplats till prisbasbeloppet, som räknas fram på grundval av ändringarna i det allmänna prisläget. Medelstill- delningen till programföretagen ska även i fortsättningen räknas upp med två procent om året som ersättning för kostnadsökningar. Genom kopplingen till prisbasbeloppet underlättas säkerställandet av avgiftsmedel för en sådan tilldelning. Antalet prisbelopp anges i författningsförslaget som x. Ytterligare beräkningar behöver göras av Skatteverket för att nivån för full avgift ska kunna fastställas. En revidering av antalet prisbasbelopp kommer eventuellt behöva göras under tillståndsperioden. I paragrafen hänvisas till bestäm- melserna för hur den beskattningsbara förvärvsinkomsten beräknas i inkomstskattelagen (1999:1229). Paragrafen behandlas i avsnitt 6.3. 
  
 5 §  
 Radio- och  
 tv-avgift 
  ska betalas med 1 procent av avgiftsunder- laget enligt 4 §. 
 I paragrafen anges hur radio- och  
 tv-avgiften 
  ska fastställas. Avgiften betalas med en procent av den avgiftsskyldiges beskattningsbara förvärvsinkomst. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.3. 
 Förfarandet vid uttag av radio- och  
 tv-avgift 
  
 6 §  
 Bestämmelser om förfarandet vid uttag av radio- och  
 tv-avgift 
  finns i skatteförfarandelagen (2011:1244). 
 I paragrafen upplyses om att det finns bestämmelser om för- farandet vid uttag av radio- och  
 tv-avgift 
  i skatteförfarandelagen (2011:1244). 
 425 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:59 
  
 Förvaltning av avgiftsmedlen 
  
 7 §  
 De avgiftsmedel som Skatteverket tar emot ska föras över till ett räntebärande konto vid Riksgäldskontoret (rundradiokontot). 
 Preliminära avgifter ska föras över till kontot med ett belopp som motsvarar storleken av de avgifter som bestämts i Skatteverkets beslut om slutlig skatt enligt 56 kap. 6 § skatteförfarandelagen (2011:1244) året före beskattningsåret med en uppräkningsfaktor som svarar mot den procentuella förändringen av prisbasbeloppet mellan andra året före beskattningsåret och beskattningsåret. De preliminära avgifterna ska föras över till kontot med en tolftedel per månad. Om det belopp som ska föras över inte är uträknat vid överföringstillfällena i januari och februari, ska samma belopp som fördes över i december föregående år föras över. Om något av de belopp som fördes över i januari och februari inte motsvarar en tolftedel av beloppet som ska föras över ska beloppet för mars månad jämkas. 
 En avräkning av de preliminära avgifterna ska göras mot de avgifter som Skatteverket faktiskt har fått in enligt beslut om slutlig skatt året efter det år då de preliminära avgifterna fördes över. En slutlig reglering av de preliminära avgifterna mot de slutliga avgifterna ska göras senast i mars andra året efter det år då de preliminära avgifterna fördes över. 
 Kammarkollegiet ska svara för förvaltningen av avgiftsmedlen. 
 Enligt  
 första stycket  
 ska avgiftsmedlen som Skatteverket tar emot föras över till ett räntebärande konto vid Riksgäldskontoret. 
 I  
 andra stycket  
 anges att preliminära avgifter ska föras över med ett belopp som motsvarar storleken av de avgifter som bestämts i Skatteverkets beslut om slutlig skatt enligt 56 kap. 6 § skatteför- farandelagen (2011:1244) året före beskattningsåret med en upp- räkningsfaktor som svarar mot den procentuella förändringen av prisbasbeloppet mellan andra året före beskattningsåret och beskatt- ningsåret. Vidare anges att de preliminära avgifterna ska föras över till kontot med en tolftedel per månad. Om beräkningen inte är klar vid överföringstillfällena i januari och februari, kan Skatteverket vid dessa tillfällen föra över samma belopp som fördes över i december föregående år. Om något av de belopp som fördes över i januari och februari inte motsvarar en tolftedel av beloppet som ska föras över ska beloppet för mars månad jämkas. Radio- och  
 tv-avgiften 
  ska betalas inom ramen för systemet för preliminärskatt. Preliminär skatt ska betalas för beskattningsåret med belopp som så nära som 
 426 
  
 SOU 2012:59 
  
 Författningskommentar 
  
 möjligt kan antas motsvara den slutliga skatten för samma år. Den preliminära skatten ska betalas enligt särskild debitering  
 (F-skatt 
  eller särskild  
 A-skatt) 
  eller genom skatteavdrag  
 (A-skatt). 
 F-skatt 
  och särskild  
 A-skatt 
  beräknas enligt schablon eller under vissa angivna särskilda förutsättningar med ledning av tillgängliga upp- gifter om beräknade inkomster. Tillämplig skattetabell ska bl.a. bestämmas med ledning av den avgiftssats som för beskattningsåret gäller för den fysiska personen enligt lagen (2013:000) om finansi- ering av radio och tv i allmänhetens tjänst. Bestämmelser om när skatter och avgifter ska betalas finns i 62 kap. skatteförfarandelagen (2011:1244). Preliminär skatt betalas enligt huvudregeln in med lika stora belopp varje månad. 
  
 I  
  
 tredje stycket  
  
 anges att en avräkning av de preliminära avgift- erna ska ske mot de avgifter, som Skatteverket faktiskt har fått in enligt beslut om slutlig skatt året efter det år då de preliminära avgifterna fördes över.  
 I beslut om slutlig skatt ska Skatteverket även bestämma storleken på radio- och  
 tv-avgiften. 
  Den  
 slutliga regleringen ska ske senast i mars andra året efter det år då de preliminära avgift- erna fördes över. 
  
 I  
 fjärde stycket  
 anges att Kammarkollegiet ska svara för förvalt- ningen av avgiftsmedlen på kontot. I förvaltningen ingår ett ansvar för likviditetsplaneringen och att, med beaktande av verksamheternas behov av likvida medel, välja bland de placeringsalternativ som Riksgäldskontoret erbjuder, så att bästa möjliga avkastning uppnås. Vidare ingår att förvalta den kredit som ska vara kopplad till kontot. En redovisning av förvaltningen av avgiftsmedlen kommer att ingå i Kammarkollegiets årsredovisning och delårsrapport till regeringen. Förvaltningen kommer därmed också att bli föremål för Riksrevisionens granskning inom ramen för årlig revision enligt lagen (2002:1022) om revision av statlig verksamhet m.m. 
 Paragrafen behandlas i avsnitt 6.3. 
 Utbetalning av avgiftsmedel till verksamheten 
  
 8 §  
 Kammarkollegiet ska svara för att utbetalningarna av avgifts- medlen till sådan verksamhet som avses i 1 § stämmer överens med riksdagens tilldelning av avgiftsmedel och med de utbetalnings- och kompensationsregler som riksdag och regering beslutar om. 
 427 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:59 
  
 Kammarkollegiet ska svara för att utbetalningarna från kontot med avgiftsmedel vid Riksgäldskontoret till programföretagen stämmer överens med riksdagens tilldelning av avgiftsmedel och med de utbetalnings- och kompensationsregler som riksdag och regering beslutar om. 
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2014 då lagen (1989:41) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst upphör att gälla. 
  
 2. 
  
 För beskattningsåren 2014 och 2015 ska vid tillämpningen av 7 §, som preliminära avgifter föras över ett belopp som motsvarar 1 procent av de sammanlagda beskattningsbara förvärvsinkomster som enligt Skatteverkets beslut om slutlig skatt enligt 56 kap. 2 § skatteförfarande- lagen (2011:1244) fastställts och begränsats enligt bestämmelserna i 4 §. Beräkningen ska bara göras för de som enligt 2 § anses som avgifts- skyldiga. 
  
 3. 
  
 Den gamla lagen gäller fortfarande i fråga om skyldighet att betala radio- och  
  
 tv-avgift 
  för tiden före den 1 januari 2014. Efter det att Radiotjänst i Kiruna Aktiebolag avvecklats ska vad som anges i lagen om Radiotjänst i Kiruna Aktiebolag i stället avse Kammarkollegiet. 
  
 4. 
  
 Ärenden enligt den gamla lagen som inte ännu är avgjorda när Radiotjänst i Kiruna Aktiebolag avvecklas ska överlämnas till Kammarkollegiet. 
  
 Den nya lagen träder i kraft den 1 januari 2014 då lagen (1989:41) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst upphör att gälla (punkt 1). 
 I 7 § anges att preliminära avgifter ska föras över till kontot vid Riksgäldskontoret med ett belopp som motsvarar storleken av de avgifter som bestämts i Skatteverkets beslut om slutlig skatt enligt 56 kap. 6 § skatteförfarandelagen (2011:1244) året före beskatt- ningsåret med en uppräkningsfaktor. Sådana beslut i vilka avgifter bestämts kommer att fattas först 2015. För beskattningsåren 2014 och 2015 ska därför i stället föras över preliminära avgifter med ett belopp som motsvarar 1 procent av de sammanlagda beskatt- ningsbara förvärvsinkomster som enligt Skatteverkets beslut om 
 428 
  
 SOU 2012:59 
  
 Författningskommentar 
  
 slutlig skatt enligt 56 kap. 2 § skatteförfarandelagen fastställts och begränsats enligt bestämmelserna i 4 § (punkt 2). Beräkningen ska bara göras för de som enligt 2 § anses som avgiftsskyldiga. 
 Enligt övergångsbestämmelsen ska vidare, i enlighet med all- männa principer den gamla lagen tillämpas i fråga om skyldighet att betala radio- och  
 tv-avgift 
  för tiden före den nya lagens ikraft- trädande (punkt 3). Efter det att Radiotjänst i Kiruna Aktiebolag avvecklats ska vad som anges i lagen om Radiotjänst i Kiruna Aktiebolag i stället avse Kammarkollegiet. 
 I enlighet med legalitetsprincipen, jfr 2 kap. 10 § regerings- formen och 5 § lagen (1964:163) om införande av brottsbalken, bör straffbestämmelserna som gäller den som underlåtit att fullgöra sin anmälningsskyldighet, lämnat ofullständiga eller oriktiga uppgifter i en anmälan, eller lämnat oriktiga uppgifter vid fullgörandet av uppgiftsskyldighet i 22 § i den gamla lagen inte tillämpas efter ikraftträdandet av den nya lagen. 
 Vidare ska ärenden enligt den gamla lagen som inte ännu är avgjorda när Radiotjänst i Kiruna Aktiebolag avvecklas överlämnas till Kammarkollegiet (punkt 4). Bestämmelserna behandlas i kapitel 12. 
 429 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:59 
  
 14.2 
  
 Förslaget till lag om ändring i skatteförfarandelagen (2011:1244) 
  
 12 kap. 
  
 3 §  
 De allmänna skattetabellerna ska grundas på att 
  
 1. 
  
 inkomsten är oförändrad under kalenderåret, 
  
 2. 
  
 mottagaren bara kommer att beskattas för den inkomst som anges i tabellen, 
  
 3. 
  
 mottagaren inte ska betala någon annan skatt eller avgift än 
  
 a) 
  
 kommunal inkomstskatt, 
  
 b) 
  
 statlig inkomstskatt på förvärvsinkomster, 
  
 c) 
  
 begravningsavgift enligt begravningslagen (1990:1144), 
  
 d) 
  
 avgift enligt lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift, 
  
 e) 
  
 avgift som avses i lagen (1999:291) om avgift till registrerat trossamfund, och 
  
 f) 
  
 radio- och  
  
 tv-avgift 
  enligt lagen (2013:000)om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst. 
 4. mottagaren inte kommer att medges något annat avdrag än grundavdrag vid beskattningen, och 
 5. mottagaren kommer att medges skattereduktion för allmän pensionsavgift och arbetsinkomst enligt 67 kap.  
 4–9 
  §§ inkomstskatte- lagen (1999:1229). 
 Tabellerna ska också ange skatteavdraget för 
 1. den som inte är skyldig att betala allmän pensionsavgift enligt 67 kap. 4 § inkomstskattelagen, och 
 2. den som inte har rätt till skattereduktion för arbetsinkomst enligt 67 kap.  
 5–9 
  §§ inkomstskattelagen. 
 Paragrafen med bestämmelser om hur de allmänna skattetabellerna ska utformas har ändrats på så sätt att de allmänna skattetabellerna ska grunda sig också på att mottagaren ska betala radio- och tv- avgift enligt lagen (2013:000) om finansiering av radio- och tv i all- mänhetens tjänst. 
 29 kap. 
  
 1 §  
 Inkomstdeklaration ska lämnas till ledning för 
 1. bestämmande av underlag för att ta ut skatt eller avgift enligt a) inkomstskattelagen (1999:1229), 
 430 
  
 SOU 2012:59 
  
 Författningskommentar 
  
 b) 
  
 lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt, 
  
 c) 
  
 2 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvs- inkomster, 
  
 d lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel i de fall som avses i 2 § första stycket  
 1–4 
  och  
 6–10 
  den lagen, 
  
 e) 
  
 lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader, 
  
 f) 
  
 lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift, 
  
 g) 
  
 2 § lagen (1994:1920) om allmän löneavgift, 
  
 h) 
  
 lagen (2007:1398) om kommunal fastighetsavgift, och 
  
 i) 
  
 lagen (2013:000) om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst, 
  
 2. bestämmande av underlag för att ta ut egenavgifter enligt 3 kap. socialavgiftslagen (2000:980), 
 3. bestämmande av skattereduktion, samt 
 4. beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt 59 kap. social- försäkringsbalken. 
 Paragrafen har ändrats på så sätt att inkomstdeklaration ska lämnas till ledning för bestämmande av underlag även för att ta ut avgift enligt lagen (2013:000) om finansiering av radio och tv i allmän- hetens tjänst. 
 55 kap. 
  
 8 §  
 Tillämplig skattetabell ska bestämmas med ledning av 
  
 1. 
  
 den skattesats som för beskattningsåret gäller för den fysiska per- sonen i hemortskommunen, 
  
 2. 
  
 den avgiftssats som för beskattningsåret gäller för den fysiska per- sonen enligt begravningslagen (1990:1144), om den inte ingår i avgiftssatsen enligt 3, 
  
 3. 
  
 den avgiftssats som för beskattningsåret gäller för den fysiska per- sonen enligt de uppgifter som har lämnats av ett trossamfund enligt lagen (1999:291) om avgift till registrerat trossamfund, och 
  
 4. 
  
 den avgiftssats som för beskattningsåret gäller för den fysiska per- sonen enligt lagen (2013:000) om finansiering av radio och tv i all- mänhetens tjänst. 
  
 Paragrafen, i vilken anges grunderna för hur beslut om tillämplig skattetabell ska bestämmas, har ändrats på så sätt att det i en fjärde punkt lagts till den avgiftssats som för beskattningsåret gäller för 
 431 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:59 
  
 den fysiska personen enligt lagen (2013:000) om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst. 
 56 kap. 
  
 3 §  
 I beslut om slutlig skatt ska Skatteverket fastställa underlaget för att ta ut skatt eller avgift enligt 
  
 1. 
  
 inkomstskattelagen (1999:1229), 
  
 2. 
  
 lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt, 
  
 3. 
  
 lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel i fall som avses i 2 § första stycket  
  
 1–4 
  och  
 6–10 
  den lagen, 
  
 4. 
  
 lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader, 
  
 5. 
  
 lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift, 
  
 6. 
  
 lagen (2007:1398) om kommunal fastighetsavgift, och 
  
 7. 
  
 lagen (2013:000) om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst. 
  
 I paragrafen, i vilken anges vilka skatte- och avgiftsunderlag som ska fastställas i ett beslut om slutlig skatt har i en sjunde punkt lagts till underlaget för att ta ut avgift enligt lagen (2013:000) om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst 
  
 6 §  
 I beslut om slutlig skatt ska Skatteverket även bestämma storleken på följande skatter och avgifter: 
  
 1. 
  
 skatt och avgift på de underlag som avses i 3 §, 
  
 2. 
  
 skatt enligt 2 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster, 
  
 3. 
  
 begravningsavgift enligt begravningslagen (1990:1144), 
  
 4. 
  
 avgift enligt 2 § lagen (1994:1920) om allmän löneavgift, 
  
 5. 
  
 avgift enligt lagen (1999:291) om avgift till registrerat 
  
 trossamfund, 
  
 6. 
  
 egenavgifter enligt 3 kap. socialavgiftslagen (2000:980), och 
  
 7. 
  
 radio- och  
  
 tv-avgift 
  enligt lagen (2013:000) om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst. 
 Bestämmelsen har ändrats på så sätt att Skatteverket i beslut om slutlig skatt även ska bestämma storleken på radio- och  
 tv-avgift 
  enligt lagen (2013:000) om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst. 
 432 
  
 SOU 2012:59 
  
 Författningskommentar 
  
 14.3 
  
 Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2014. 
  
 2. 
  
 Äldre bestämmelser gäller fortfarande för uppgifter i ärenden som avser radio- och  
  
 tv-avgift 
  för tiden före den 1 januari 2014. 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2014 (punkt 1). 
 Enligt övergångsbestämmelsen gäller, i enlighet med allmänna principer, 29 kap. 4 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) i sin äldre lydelse i fråga om uppgifter i ärenden om radio- och tv- avgift för tiden före lagens ikraftträdande (punkt 2). 
 433 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:59 
  
 14.4 
  
 Förslaget till lag om ändring i radio- och  
  
 tv-lagen 
  (2010:649) 
 4 kap. 
  
 3 §  
 Regeringen ger tillstånd att sända tv och sökbar  
 text-tv 
  om sänd- ningsverksamheten finansieras med radio- och  
 tv-avgiften 
  enligt lagen (2013:000) om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst 
 .  
 Myndigheten för radio och tv ger tillstånd i övriga fall. 
 I paragrafen, som reglerar vem som ger tillstånd att sända tv och sök- bar  
 text-tv, 
  har hänvisningen till lagen (1989:41) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst ändrats till föreslagen ny lag. 
 5 kap. 
  
 12 §  
 En leverantör av medietjänster som tillhandahåller  
 tv-sändning, 
 beställ-tv 
  eller sökbar  
 text-tv 
  på något annat sätt än genom tråd ska utforma tjänsten på ett sådant sätt att den blir tillgänglig för personer med funktionsnedsättning genom textning, tolkning, uppläst text eller liknande teknik. Det ska göras i den omfattning som beslutas av regeringen, om verksamheten finansieras med radio- och  
 tv-avgift 
  enligt lagen (2013:000) om finansiering av radio och tv i allmän- hetens tjänst, och av Myndigheten för radio och tv i övriga fall. Ett sådant beslut ska gälla för en viss tid. 
 Vid bestämmande av hur och i vilken omfattning tjänsten ska göras tillgänglig för personer med funktionsnedsättning ska leverantörens finansiella förutsättningar och den tekniska utvecklingen av tillgäng- lighetstjänster beaktas. 
 I  
 första stycket  
 i paragrafen, som gäller krav på tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning, har hänvisningen till lagen (1989:41) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst ändrats till föreslagen ny lag. 
 434 
  
 SOU 2012:59 
  
 Författningskommentar 
  
 9 kap. 
  
 2 §  
 Sändningsplikten enligt 1 § omfattar inte fler än fyra program- tjänster som sänds samtidigt av en tillståndshavare vars verksamhet finansieras med radio- och  
 tv-avgiften 
  enligt lagen (2013:000) om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst. 
 I paragrafen, som reglerar antalet programtjänster som omfattas av sändningsplikten, har hänvisningen till lagen (1989:41) om finansi- ering av radio och TV i allmänhetens tjänst ändrats till föreslagen ny lag. 
 11 kap. 
  
 1 §  
 Tillstånd att sända ljudradioprogram meddelas av regeringen om sändningsverksamheten finansieras med radio- och  
 tv-avgiften 
  enligt lagen (2013:000) om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst. Regeringen meddelar också tillstånd att sända ljudradio till utlandet. 
 Myndigheten för radio och tv får ge tillstånd att under en begränsad tid om högst två veckor sända ljudradio som inte är närradio eller kommersiell radio. Myndigheten får besluta att 14 och 15 kap. inte ska tillämpas på sändningar som sker med stöd av ett sådant tillstånd. 
 Om det finns särskilda skäl, får regeringen ge tillstånd att sända ljudradio i lokala sändningar som inte uppfyller kraven för närradio eller kommersiell radio. 
 I  
 första stycket  
 i paragrafen, som reglerar vem som ger tillstånd att sända andra ljudradioprogram än närradio och kommersiell radio, har hänvisningen till lagen (1989:41) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst ändrats till föreslagen ny lag. 
 435 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:59 
  
 14.5 
  
 Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) 
  
 4 kap. 
  
 3 §  
 Försörjningsstöd lämnas för skäliga kostnader för 
  
 1. 
  
 livsmedel, kläder och skor, lek och fritid, förbrukningsvaror, hälsa och hygien samt dagstidning och telefon, 
  
 2. 
  
 boende, hushållsel, arbetsresor, hemförsäkring samt medlemskap 
  
 i 
  
 fackförening och arbetslöshetskassa. 
  
 Skäliga kostnader enligt första stycket 1 ska i enlighet med vad regeringen närmare föreskriver beräknas enligt en för hela riket gällande norm (riksnorm) på grundval av officiella prisundersökningar av olika hushållstypers baskonsumtion. Om det i ett enskilt fall finns särskilda skäl, ska socialnämnden dock beräkna dessa kostnader till en högre nivå. Nämnden får också i ett enskilt fall beräkna kostnaderna till en lägre nivå, om det finns särskilda skäl för detta. 
 I  
 första stycket 1  
 har radio- och  
 tv-avgift 
  tagits bort ur uppräk- ningen av vad försörjningsstöd lämnas för. Ändringen är en konsekvens av den nya finansierings- och uppbördsmodellen för radio- och  
 tv-avgiften. 
  Riksnormen beslutas av regeringen och grundar sig på Konsumentverkets senaste pris- och konsumtions- mätningar för olika hushållstyper och åldersintervaller. 
 8 kap. 
  
 7 §  
 Kommunen ska bestämma den enskildes förbehållsbelopp genom att beräkna den enskildes levnadskostnader, utom boendekostnaden, med ledning av ett minimibelopp. Boendekostnaden ska beräknas för sig och läggas till minimibeloppet. För sådan boendekostnad som anges i 5 § ska dock inget förbehåll göras. 
 Minimibeloppet ska, om inte annat följer av 8 §, alltid per månad utgöra lägst en tolftedel av 
  
 1. 
  
 1,3546 gånger prisbasbeloppet för ensamstående, eller 
  
 2. 
  
 1,1446 gånger prisbasbeloppet för var och en av sammanlevande makar och sambor. 
  
 Minimibeloppet enligt första stycket ska täcka normalkostnader för livsmedel, kläder, skor, fritid, hygien, dagstidning, telefon, hemför- 
 436 
  
 SOU 2012:59 
  
 Författningskommentar 
  
 säkring, öppen hälso- och sjukvård, tandvård, hushållsel, förbruk- ningsvaror, resor, möbler, husgeråd och läkemedel. 
 I  
 tredje stycket  
 har radio- och  
 TV-avgift 
  tagits bort ur uppräk- ningen av vilka normalkostnader som minimibeloppet i andra stycket ska täcka. Ändringen är en konsekvens av den nya finansi- erings- och uppbördsmodellen för radio- och  
 tv-avgiften. 
  
 437 
 Källförteckning 
 Litteratur 
  
 Scott, Rosales (2004)  
 Nyheter från gränsen: tre studier i journalistik om 
 invandrare, flyktingar och rasistiskt våld.  
 Göteborg: Institutionen för journalistik och masskommunikation, Göteborgs universitet. 
  
 Den svenska mediebranschen – en analys av ekonomin i mediebranschen  
 2007–2010. 
 Institutet för reklam och mediestatistik, 2011. 
  
 Donders, Karen (2012)  
 Public Service Media and Policy in Europe. 
 New York: Palgrave Macmillan. 
  
 Torres, Wilson (2012)  
 Barn och ungas medieanvändning i Internet- världen.  
 Göteborg: Nordicom. 
  
 Thompson, Baker (2007)  
 Bilden av funktionshinder: en studie av nyheter i Sveriges Television.  
 Arbetsrapport nr 43, Göteborgs Universitet. 
  
 Anderson, Palmer (2010) 50 years of European Television – An Essay i Henderson och Lowe (red.)  
 Media, Markets & ett samverkans- uppdrag som innebär att de tillsammans ska ta fram konkreta uppföljningsbara resultatmått baserade upp tillstånds- och anslagsvillkoren samt ett enskilt uppdrag om att utveckla arbetet med att mäta och redovisa olika indikatorer på kvaliteten och särarten i programutbudet. 
 Normalt initierar regeringen större utvärderingar av public  
 service-företagens 
  verksamhet inför varje ny tillståndsperiod, då finns det även möjlighet att vidta förändringar. 
  
 1.3 
  
 Metod 
  
 ESV har studerat public  
 service-redovisningarna 
  för år 2010 huvudsakligen utifrån de krav som uttrycks likalydande under rubriken Redovisning och revision i respektive företags anslags- villkor. Vi har också tagit del av respektive företags årsredovisning för samma period. Därutöver har vi samtalat om redovisningen med representanter för Myndigheten för radio och tv och 
 521 
  
 Bilaga 11 
  
 SOU 2012:59 
  
 Kulturdepartementet samt med en representant för Förvaltnings- stiftelsen. 
  
 2 
  
 Analys och bedömning av public service- redovisningarna år 2010 
  
 2.1 
  
 Granskningsnämnden för radio och tv 
  
 Granskningsnämnden granskar de inlämnade redovisningarna under perioden mars till och med maj och detta sker då bland annat genom korsläsningar av dokumenten. Nämnden fokuserar sin bedömning på vissa ämnesområden. 2010 fokuserade man på: nya tjänster, spegling av hela landet och  
 55-procentsvillkoret, 
  produk- tion och mångfald i programverksamheten, kultur, barn och unga, tillgänglighet och funktionsnedsattas behov och minoritetsspråk. 
 Programföretagen gavs också tillfälle att komplettera sina redovisningar. 
 Granskningsnämnden valde 2011, för första gången, att göra en 
 (1) bedömning som omfattade de tre public  
 service-företagens 
  redovisningar för 2010. 
 Granskningsnämnden skriver i sitt yttrande i juni 2011 att den vid en helhetsbedömning anser att SR, SVT och UR, enligt redovisningarna, huvudsakligen har uppfyllt sina public service- uppdrag under år 2010. På vissa områden har man dock funnit att villkoren inte är uppfyllda eller att det råder tveksamhet kring uppfyllelsen. Framför allt gäller det området barn och unga samt sidoverksamheter. I andra delar efterlyser nämnden utförligare beskrivningar, bland annat avseende spegling av hela landet och utomstående medverkan. 
 Efter Granskningsnämndens yttrande initierade program- företagen själva ett återkopplingsmöte med nämnden. 
  
 2.2 
  
 Kulturdepartementet 
  
 Internt inom Kulturdepartementet finns i dag ingen uttalad process för att ta hand om public service redovisningar. Departementet läser redovisningarna och Granskningsnämndens yttrande. 
 I samtal med representanter för Kulturdepartementet framkom att departementet anser att de årliga public service redovisningarna 
 522 
  
 SOU 2012:59 
  
 Bilaga 11 
  
 fyller departementets behov av redovisning. Framför allt används dessa som uppslagsverk vid frågor från riksdag, allmänhet etc. Redovisningskraven avseende resursförbrukning, kostnads- effektivitet och  
 –produktivitet 
  följs dock inte upp på ett löpande och systematiskt sätt av Kulturdepartementet. I stället hänvisar man till att den huvudsakliga uppföljningen av detta normalt sker i samband med att en utredning initieras inför varje ny tillstånds- period. 
  
 2.3 
  
 ESV:s iakttagelser 
  
 De public  
 service-redovisningar 
  som årligen lämnas fyller en viktig funktion bland annat med anledning av att SR, SVT och UR varje år disponerar stora resurser genom finansieringen med avgifter. Medlen ställs till företagens förfogande genom de av regeringen beslutade anslagsvillkoren. ESV anser därför att det är viktigt för öppenheten att företagens uppdrag i allmänhetens tjänst redovisas och följs upp i förhållande till dessa. När ESV har studerat public service redovisningarna för år 2010 har vi därför huvudsakligen utgått från de specifika redovisningskrav som framgår av anslags- villkoren för  
 2010-2013. 
  
 ESV kan konstatera att det verkar finnas en vilja och en ambition från företagen att vidareutveckla den årliga redovisningen. Vi har dock iakttagit vissa svagheter beträffande redovisningarna utifrån de dokument som vi tagit del av och samtalen vi haft. Det är speciellt tre områden som vi vill rikta uppmärksamhet på i denna promemoria, nämligen redovisningens form, kommentarer till resultat samt begreppsanvändning. 
 När det gäller  
 redovisningens form  
 saknas enligt ESV systematik och överskådlighet både när det gäller redovisningen inom företagen och mellan dem. Vi anser att redovisningen ska vara granskningsbar, det vill säga att informationen ska vara lättill- gänglig. Den ska presenteras på ett relevant och systematiskt sätt, i former som ger möjlighet till överblick både vad avser verksam- heten som helhet 
 och dess olika delar. ESV anser att det utifrån dagens public service redovisning är svårt att få ett helhetsintryck av verksam- heten och dess utveckling. Redovisning kan finnas, men då lite här och var i dokumentet. I anslagsvillkoren står vidare att  
 resultaten ska redovisas och kommenteras 
 . Redovisningarna består huvud- sakligen av beskrivande text som i stora delar inte underbyggs med 
 523 
  
 Bilaga 11 
  
 SOU 2012:59 
  
 egna kommentarer och analyser. Exempelvis är det svårt att i SVT:s redovisning koppla ihop text och tabellbilaga. Vi anser att värdet är begränsat av tabeller med siffror som saknar jämförbarhet i tid och där resultatet inte kommenteras. ESV anser heller inte att läsningen och förståelsen för verksamheten underlättas av att Smith hänvisar till en statistikdatabas på internet med jämförande siffror. Anslagsvillkoren fastställer vidare att företagen ska redovisa per programkategori.  
 Begreppet definieras inte  
 och används olika både inom företagen och mellan företagen. Vi anser att ett klargörande av terminologin skulle underlätta för företagen att redovisa resultat samtidigt som det skulle gynna läsförståelsen och öppenheten i redovisningen. 
 3 Förbättringsförslag 
  
 3.1 
  
 Anslagsvillkoren 
  
 ESV bedömer att anslagsvillkorens redovisningskrav bör kvarstå. Vissa formuleringar kan dock behöva ses över. 
  
 3.2 
  
 Uppföljning av anslagsvillkoren 
  
 Vi har noterat att redovisningskraven om resursförbrukning, kostnadseffektivitet- och produktivitet i nuläget inte följs upp av varken Granskningsnämnden eller Kulturdepartementet. Vi har också noterat att Kulturdepartementet inte har någon fastlagd process för att ta hand om public  
 service-rapporteringen. 
  
 ESV  
 föreslår  
 att Kulturdepartementet inför och dokumenterar en process för uppföljning av de årliga public servicerapporterna. Uppföljning av resursförbrukning, kostnadseffektivitet och – produktivitet bör då särskilt prioriteras, framför allt för att till- delningen av finansiella medel ska kunna baseras på kontinuerligt granskade underlag. Denna process inom Kulturdepartementet kan eventuellt kombineras med att Myndigheten för radio och tv får inskrivet i sin instruktion att årligen granska företagens rappor- teringar med avseende på samtliga krav i både sändningstillstånd och anslagsvillkor. 
 524 
  
 SOU 2012:59 
  
 Bilaga 11 
  
 3.3 
  
 Redovisningens form 
  
 ESV anser att öppenheten mot läsaren måste prioriteras när det gäller formen för public  
 service-redovisningarna. 
  Företagens resultat ska presenteras på ett relevant och systematiskt sätt och i en form som snabbt ger läsaren möjlighet till överblick. 
 ESV anser också att en så långt möjlig gemensam redovisnings- form bör kunna öka granskningsbarheten samlat för de tre företagen. Även om företagen i dag inte kan presentera en samlad public service redovisning  
 föreslår  
 ESV att företagen i framtiden, i större utsträckning än i dag, samverkar för att åstadkomma lik- formighet i redovisningen. Ett mer systematiskt arbetssätt anser vi främjar effektiviteten i redovisningsarbetet. Dessutom kan det spara tid för den granskande myndigheten. ESV föreslår även att det bör övervägas vilken roll Sveriges Radio Förvaltnings AB (SRF) kan spela i detta sammanhang. 
  
 3.4 
  
 Redovisning och kommentarer till resultaten 
  
 För att öka tydligheten och helhetsbilden i resultatredovisningen  
 föreslår  
 ESV att företagen för varje programkategori (exempelvis nyheter, samhälle etc.) samlar allt resultat i en tabell som speglar hela området. Nedan ger vi förslag till vad en sådan tabell kan innehålla. 
 1 
  
 I övrigt  
 föreslår  
 vi att redovisningen systematiskt ska innehålla jämförelse övertid och att eventuella skillnader ska kommenteras och analyseras så att det blir möjligt för läsaren att utläsa utvecklingen av verksamheten. 
  
 1  
 Exemplet är en fri tolkning av BBC:s redovisning i  
 Part 2 
 ,  
 The BBC Executives review and assessment. 2011. 
  
 525 
  
 Bilaga 11 
  
 SOU 2012:59 
  
 3.5 
  
 Definition och operationalisering av centrala begrepp 
  
 ESV  
 föreslår  
 att centrala begrepp som finns i sändningstillstånd och anslagsvillkor bör definieras och operationaliseras i samverkan mellan de tre företagen. Att definiera och operationalisera centrala begrepp föreslår vi ska ingå i det samverkansuppdrag som företagen har. Företagens redovisningar bör därefter kunna innehålla förtydliganden om vad som ska vara uppfyllt för att kraven ska anses vara tillgodosedda. Uppgifter per programkategori bör dessutom motsvaras av en konsekvent och enhetlig indelning för redovisningen. 
  
 3.6 
  
 Övrigt 
  
 ESV föreslår att kommunikationen om kraven på redovisningen intensifieras mellan Kulturdepartementet, Myndigheten för radio och tv och företagen. Exempelvis genom möten både före redovisningens inlämnande liksom efteråt, som återkoppling på Granskningsnämndens yttrande. 
 526 
  
 SOU 2012:59 
  
 Bilaga 11 
  
 Referenser 
 Utveckling för oberoende och kvalitet, Radio och tv i allmänhetens tjänst  
 2010-2012 
  (prop. 2008/09:195). 
 Sändningstillstånd för SR, SVT och UR för åren  
 2010-2013. 
  
 Anslagsvillkor för SR, SVT och UR för åren  
 2010-2013. 
  
 Public service redovisningar för SR, SVT och UR år 2010. 
 Årsredovisningar för SR, SVT och UR för år 2010. 
 Granskningsnämnden för radio och tv:s beslut avseende SVT:s public  
 service-redovisning 
  år 2007. 
 Granskningsnämnden för radio och tv:s yttrande avseende SR:s, SVT:s och UR:s public  
 service-redovisningar 
  för år 2010. 
 Myndigheten för radio och tv:s utvärdering av  
 55-procents- 
  villkortet för Sveriges Television och Sveriges radio. 
 BBC, Part2, The BBC executives review and assessment, 2011. 
 Samtal 
 Williams, handläggare, Kulturdepartementet 
 Everett, generaldirektör, Myndigheten för radio och tv 
 Davis, enhetschef Kulturdepartementet 
  
 Hernandez, f.d. ordförande i Förvaltningsstiftelsen 
 Larson, avdelningschef Myndigheten för radio och tv 
 527 
  
 Bilaga 11 
  
 SOU 2012:59 
  
 Bilaga 
 528 
 Statens offentliga utredningar 2012 
 Kronologisk förteckning 
  
 1. 
  
 Tre blir två! Två nya myndigheter inom utbildningsområdet. U. 
  
 2. 
  
 Framtidens högkostnadsskydd i vården. S. 
  
 3. 
  
 Skatteincitament för riskkapital. Fi. 
  
 4. 
  
 Kompletterande regler om person- uppgiftsbehandling på det arbetsmarknadspolitiska området. A. 
  
 5. 
  
 Högskolornas föreskrifter. U. 
  
 6. 
  
 Åtgärder mot fusk och felaktigheter med assistansersättning. S. 
  
 7. 
  
 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2012 
  
 – långsiktig säkerhet, haverier och global utblick. M. 
  
 8. 
  
 Skadeståndsansvar och försäkringsplikt vid sjötransporter – Atenförordningen och försäkringsdirektivet i svensk rätt. Ju. 
  
 9. 
  
 Förmån och fälla – nyanländas uttag av föräldrapenning. A. 
  
 10. 
  
 Läsarnas marknad, marknadens läsare 
  
 – 
  
 en forskningsantologi. Ku. 
  
 11. 
  
 Snabbare betalningar. Ju. 
  
 12. 
  
 Penningtvätt – kriminalisering, förverkande och dispositionsförbud. Ju. 
  
 13. 
  
 En sammanhållen svensk polis. Ju. 
  
 14. 
  
 Ekonomiskt värde och samhällsnytta 
  
 – 
  
 förslag till en ny statlig ägarförvaltning. Fi. 
  
 15. 
  
 Plan för framtagandet av en strategi för långsiktigt hållbar markanvändning. M. 
  
 16. 
  
 Att angöra en kulturbrygga – för stöd till nyskapande kultur. Ku. 
  
 17. 
  
 Psykiatrin och lagen – tvångsvård, straff- ansvar och samhällsskydd. S. 
  
 18. 
  
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt. 
  
 – 
  
 den mjuka infrastrukturen på väg. N. 
  
 19. 
  
 Nationella patent på engelska? N. 
  
 20. 
  
 Kvalitetssäkring av forskning och utveckling vid statliga myndigheter. U. 
  
 21. 
  
 Här finns mer att hämta –  
  
 it-användningen 
  i småföretag. N. 
  
 22. 
  
 Mål för rovdjuren. M. 
  
 23. 
  
 Mindre våld för pengarna. Ku. 
  
 24. 
  
 Likvärdig utbildning 
  
 – 
  
 riksrekryterande gymnasial utbildning för vissa ungdomar med funktionsned- sättning. U. 
  
 25. 
  
 Enklare för privatpersoner att hyra ut sin bostad med bostadsrätt eller äganderätt. S. 
  
 26. 
  
 En ny brottsskadelag. Ju. 
  
 27. 
  
 Färdplan för framtiden 
  
 – 
  
 en utvecklad flygtrafiktjänst. N. 
  
 28. 
  
 Längre liv, längre arbetsliv. Förutsättningar och hinder för äldre att arbeta längre. S. 
  
 29. 
  
 Sveriges möjligheter att ta emot internationellt stöd vid kriser och allvarliga händelser i fredstid. Fö. 
  
 30. 
  
 Vital kommunal demokrati. Fi. 
  
 31. 
  
 Sänkta trösklar – högt i tak Arbete, utveckling, trygghet. A. 
  
 32. 
  
 Upphandlingsstödets framtid. S. 
  
 33. 
  
 Gör det enklare! S. 
  
 34. 
  
 Nya påföljder + kort presentation. Ju. 
  
 35. 
  
 Stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. Ju. 
  
 36. 
  
 Registerdata för forskning. Fi. 
  
 37. 
  
 Kulturmiljöarbete i en ny tid. Ku. 
  
 38. 
  
 Minska riskerna med farliga ämnen! Strategi för Sveriges arbete för en giftfri miljö. M. 
  
 39. 
  
 Vägar till förbättrad produktivitet och innovationsgrad i anläggningsbranschen + Bilagedel. N. 
  
 40. 
  
 Innovationsstödjande verksamheter vid universitet och högskolor: Kartläggning, analys och förslag till förbättringar – en preliminär delrapport. U. 
  
 41. 
  
 Innovationsstödjande verksamheter vid universitet och högskolor: Kartläggning, analys och förslag till förbättringar 
  
 – 
  
 slutbetänkande. U. 
  
 42. 
  
 Bättre behörighetskontroll. Ändringar 
  
 i 
  
 förordningen (2006:196) om register över hälso- och sjukvårdspersonal. S. 
  
 43. 
  
 Konsumenten i centrum 
  
 – ett framtida konsumentstöd. Ju. 
  
 44. 
  
 Hemliga tvångsmedel mot allvarliga brott. Ju. 
  
 45. 
  
 Kvinnor och barn i rättens gränsland. U. 
  
 46. 
  
 Dammsäkerhet. Tydliga regler och effektiv tillsyn. N. 
  
 47. 
  
 Harmoniserat inkomstbegrepp. Möjligheter att använda månadsuppgifter 
  
 i 
  
 social- och arbetslöshetsförsäkringarna. S. 
  
 48. 
  
 Maritim samverkan. Fö. 
  
 49. 
  
 Tolkning och översättning vid straffrättsliga förfaranden. Genomförande av EU:s tolknings- och översättningsdirektiv. Ju. 
  
 50. 
  
 Nystartszoner. Fi 
  
 51. 
  
 Utvärdering av  
  
 IPRED-lagstiftningen. 
  Ju. 
  
 52. 
  
 Bostadstaxering – avveckling eller förenkling. Fi. 
  
 53. 
  
 AP-fonderna 
  
  i pensionssystemet – effektivare förvaltning av pensions- reserven. Fi. 
  
 54. 
  
 Återvinning av fartyg 
  
 – underlag för ratificering av Hong Kong- konventionen. N. 
  
 55. 
  
 En översyn av tryck- och yttrandefriheten. Del 1 och 2. Ju 
  
 56. 
  
 Mot det hållbara samhället 
  
 – 
  
 resurseffektiv avfallshantering. M. 
  
 57. 
  
 Tydligare regler om fri rörlighet för EES- medborgare och deras familjemedlemmar. Ju. 
  
 58. 
  
 Stöd till dagstidningar på samiska och meänkieli. Ku. 
  
 59. 
  
 Nya villkor för public service. Ku. 
  
 Statens offentliga utredningar 2012 
 Systematisk förteckning 
 Justitiedepartementet 
 Skadeståndsansvar och försäkringsplikt 
 vid sjötransporter – Atenförordningen och försäkringsdirektivet i svensk rätt. [8] 
 Snabbare betalningar. [11] 
 Penningtvätt – kriminalisering, förverkande och dispositionsförbud. [12] 
 En sammanhållen svensk polis. [13] En ny brottsskadelag. [26] 
 Nya påföljder + kort presentation. [34] 
 Stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. [35] 
 Konsumenten i centrum 
 – ett framtida konsumentstöd. [43] Hemliga tvångsmedel mot allvarliga brott. [44] 
 Tolkning och översättning vid straffrättsliga förfaranden. Genomförande av EU:s tolknings- och översättningsdirektiv. [49] 
 Utvärdering av  
 IPRED-lagstiftningen. 
  [51] 
 En översyn av tryck- och yttrandefriheten. Del 1 och 2. [55] 
 Tydligare regler om fri rörlighet för EES- medborgare och deras familjemedlemmar. [57] 
 Försvarsdepartementet 
 Sveriges möjligheter att ta emot internationellt stöd vid kriser och allvarliga händelser i fredstid. [29] 
 Maritim samverkan. [48] 
 Socialdepartementet 
 Framtidens högkostnadsskydd i vården. [2] 
 Åtgärder mot fusk och felaktigheter med assistansersättning. [6] 
 Psykiatrin och lagen – tvångsvård, straffansvar och samhällsskydd. [17] 
 Enklare för privatpersoner att hyra ut sin bostad med bostadsrätt eller äganderätt. [25 
 Längre liv, längre arbetsliv. Förutsättningar och hinder för äldre att arbeta längre. [28] 
 Upphandlingsstödets framtid. [32] Gör det enklare! [33] 
 Bättre behörighetskontroll. Ändringar i förordningen (2006:196) om register över hälso- och sjukvårdspersonal. [42] 
 Harmoniserat inkomstbegrepp. Möjligheter att använda månadsuppgifter i social- och arbetslöshetsförsäkringarna. [47] 
 Finansdepartementet 
 Skatteincitament för riskkapital. [3] 
 Ekonomiskt värde och samhällsnytta 
 – förslag till en ny statlig ägarförvaltning. [14] 
 Vital kommunal demokrati. [30] Registerdata för forskning. [36] Nystartszoner. [50] 
 Bostadstaxering – avveckling eller förenkling. [52] 
  
 AP-fonderna 
  i pensionssystemet – effektivare förvaltning av pensionsreserven. [53] 
 Utbildningsdepartementet 
 Tre blir två! Två nya myndigheter inom utbildningsområdet. [1] 
 Högskolornas föreskrifter. [5] 
 Kvalitetssäkring av forskning och utveckling vid statliga myndigheter. [20] 
 Likvärdig utbildning 
 – riksrekryterande gymnasial utbildning för vissa ungdomar med funktionsned- sättning. [24] 
 Innovationsstödjande verksamheter vid universitet och högskolor: Kartläggning, analys och förslag till förbättringar – en preliminär delrapport. [40] 
 Innovationsstödjande verksamheter vid universitet och högskolor; Kartläggning, analys och förslag till förbättringar 
 – slutbetänkande. [41] 
 Kvinnor och barn i rättens gränsland. [45] 
 Miljödepartementet 
 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2012 
 – långsiktig säkerhet, haverier och global utblick. [7] 
 Plan för framtagandet av en strategi för långsiktigt hållbar markanvändning. [15] 
 Mål för rovdjuren. [22] 
 Minska riskerna med farliga ämnen! Strategi för Sveriges arbete för en giftfri miljö. [38] 
 Mot det hållbara samhället – resurseffektiv avfallshantering. [56] 
 Näringsdepartementet 
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt 
 – den mjuka infrastrukturen på väg. [18] Nationella patent på engelska? [19] 
 Här finns mer att hämta –  
 it-användningen 
  i småföretag. [21] 
 Färdplan för framtiden 
 – en utvecklad flygtrafiktjänst. [27] 
 Vägar till förbättrad produktivitet och innovationsgrad i anläggningsbranschen + Bilagedel. [39] 
 Dammsäkerhet 
 Tydliga regler och effektiv tillsyn. [46] 
 Återvinning av fartyg 
 – underlag för ratificering av Hong Kong- konventionen. [54] 
 Kulturdepartementet 
 Läsarnas marknad, marknadens läsare 
  
 – 
  
 en forskningsantologi. [10] Att angöra en kulturbrygga 
  
 – 
  
 för stöd till nyskapande kultur. [16] 
  
 Mindre våld för pengarna. [23] Kulturmiljöarbete i en ny tid. [37] 
 Stöd till dagstidningar på samiska och meänkieli. [58] 
 Nya villkor för public service. [59] 
 Arbetsmarknadsdepartementet 
 Kompletterande regler om personuppgifts- behandling på det arbetsmarknadspolitiska området. [4] 
 Förmån och fälla – nyanländas uttag av föräldrapenning. [9] 
 Sänkta trösklar – högt i tak 
 Arbete, utveckling, trygghet. [31]