sou 2022 4  
  
 Minska gapet 
  
 Åtgärder för jämställda livsinkomster 
  
 Betänkande av Kommissionen för jämställda livsinkomster 
  
 Stockholm 2022 
  
 SOU 2022:4 
  
 SOU och Ds finns på regeringen.se under Rättsliga dokument. 
  
 Svara på remiss – hur och varför 
  
 Statsrådsberedningen, SB PM 2003:2 (reviderad  
 2009-05-02). 
  
 Information för dem som ska svara på remiss finns tillgänglig på regeringen.se/remisser. 
  
 Layout: Kommittéservice, Regeringskansliet 
  
 Omslag: Baker 
  
 Tryck och remisshantering: Baker, Stockholm 2022 
  
 ISBN  
 978-91-525-0317-1 
  (tryck) 
  
 ISBN  
 978-91-525-0318-8 
  (pdf) 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet Mann 
  
 Regeringen beslutade den 5 mars 2020 att tillsätta en kommission för jämställda livsinkomster (dir. 2020:22). Kommissionen fick i upp- drag att lämna förslag som syftar till att långsiktigt öka den ekono- miska jämställdheten mellan kvinnor och män. Förslagen ska bidra till regeringens övergripande mål för jämställdhetspolitiken, att kvinnor och män ska ha samma makt att forma sitt eget liv. 
  
 Till ordförande för kommissionen förordnades samma dag juristen och f.d. statssekreteraren Garcia. Som ledamöter i kommissionen förordnades senior rådgivare och Cruz, professor Stevenson samt ekon.dr. Johnson. 
  
 Som sakkunniga att bistå utredningen förordnades fr.o.m. den 20 mars 2020 ämnesrådet Gutierrez (Arbetsmarknadsdeparte- mentet), departementssekreterare Smith (Finans- departementet). 
  
 Till experter i utredningen förordnades fr.o.m. den 20 mars 2020 följande experter: departementssekreteraren, numera kanslirådet Sandoval (Arbetsmarknadsdepartementet), general- sekreterare Campbell (Sveriges Kvinnolobby), statistikansvarig Russell (Medlingsinstitutet), senior utredare  
 Dillon 
  Hurst (Jämställdhetsmyndigheten), ekonom Blake (Sveriges kommuner och regioner, SKR), kanslirådet Ray (Socialdepartementet), länsrådet Pham (Länsstyrelsen Västernorrland), intressepolitisk utredare Short (Funktions- rätt Sverige), professor Kelley (Stockholms universitet), generalsekreterare Molina (Riksförbundet Internationella Föreningen  
 Fem-Inclusion), 
  utredare Sanford (Ekonomistyr- ningsverket), fil.dr. Fisher (Lunds universitet), kanslirådet Henry (Arbetsmarknadsdepartementet). 
  
 Den 25 januari 2021 överlämnade Kommissionen sitt delbetänkande Kartläggning av hur offentliga stödåtgärder fördelas mellan kvinnor och män, samt översyn av myndigheters information och vägledning ur ett jämställdhetsperspektiv (Komm2021/00077/A  
 2020:01-1). 
  
 I tilläggsdirektiv den 12 maj 2021 förlängdes utredningstiden till den 7 februari 2022. 
  
 Den 5 september 2021 entledigades Gutierrez och Smith från uppdragen som sakkunniga och Sandoval entledigades som expert. Som nya sakkunniga förordnades den 6 september 2021 Sandoval och departements- sekreterare Payne (Finansdepartementet) och som ny expert tillkom departementssekreterare Carroll (Arbetsmark- nadsdepartementet). Fisher entledigades den 3 oktober 2021 som expert. Henry entledigades samma dag som expert och ersattes av kanslirådet Becker (Arbetsmarknadsdepartementet). 
  
 Kommissionen har sammankallat referensgrupper som har om- fattat relevanta myndigheter, arbetsmarknadens parter samt relevanta organisationer från det civila samhället (se bilaga 5). 
  
 Till huvudsekreterare förordnades den 16 april 2020 departements- sekreteraren Pearson. Han entledigades den 22 mars 2021 och efterträddes samma dag av fil.dr. Evans. 
  
 Utredningssekreterare har varit Evans (fr.o.m. 2020-  
 03-21 
  t.o.m.  
 2021-03-22), 
  fil.dr. Oconnor (fr.o.m.  
 2020-09-01 
  t.o.m.  
 2021-01-31 
  samt fr.o.m.  
 2021-04-15 
  t.o.m.  
 2022-02-07), 
  departementssekreteraren Naiti del Sante (fr.o.m.  
 2021-02-15 
  t.o.m.  
 2021-06-08) 
  och jur.kand. Kelley (fr.o.m.  
 2021-06-09 
  t.o.m.  
 2021-12-31). 
  Betänkandet är skrivet i  
 vi-form 
  och med detta avses kommissionärerna, som är ansvariga för utredningens förslag. 
  
 Kommissionen har också haft följande praktikanter: Baker Debessay, Washington, Hill och Ramirez Norström- Wiklund. 
  
 Härmed överlämnas betänkandet Minska Gapet. Åtgärder för jämställda livsinkomster (SOU 2022:4). Utredningens uppdrag är här- igenom slutfört. 
  
 Stockholm i februari 2022 
  
 Garcia 
  
 Mahmood Arai 
  
 Cruz 
  
 Johnson 
  
 Vincent 
  
 Oconnor 
  
 Kelley 
  
 Innehåll 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 15 
  
 Summary .......................................................................... 
  
 33 
  
 1 
  
 Utredningens uppdrag och arbete................................ 
  
 51 
  
 1.1 
  
 Bakgrund ................................................................................. 
  
 51 
  
 1.2 
  
 Utredningens uppdrag............................................................ 
  
 52 
  
 1.3 
  
 Utredningens arbetsformer.................................................... 
  
 54 
  
 1.3.1 
  
 Redovisning av det utåtriktade uppdraget ............. 
  
 54 
  
 1.3.2 
  
 Parallella utredningar............................................... 
  
 56 
  
 1.3.3 
  
 EU-kommissionens 
  förslag till direktiv ................. 
  
 56 
  
 1.3.4 
  
 Faktainsamling och intervjuer ................................ 
  
 56 
  
 1.3.5 
  
 Begrepp som används i betänkandet ...................... 
  
 58 
  
 1.3.6 
  
 Individuella rättigheter............................................ 
  
 60 
  
 1.4 
  
 Betänkandets disposition........................................................ 
  
 61 
  
 2 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska 
  
 jämställdheten .......................................................... 
  
 63 
  
 2.1Behov av analyser ur flera dimensioner trots brister 
  
 i statistiken .............................................................................. 
  
 64 
  
 2.2 Miljongap i livsinkomster mellan kvinnor och män ............... 
  
 66 
  
 2.2.1 
  
 Hundra år kvar till jämställda inkomster 
  
 med nuvarande utvecklingstakt .............................. 
  
 73 
  
 2.2.2 
  
 Ett justerat arbetsinkomstgap över livscykeln....... 
  
 78 
  
 7 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2022:4 
  
 2.3Fördelningen av ekonomiska resurser mellan kvinnor 
  
 och män efter inkomstgrupp ................................................. 
  
 83 
  
 2.3.1Kapitalinkomsternas betydelse ökar ju högre 
  
 upp i inkomstfördelningen vi kommer .................. 
  
 88 
  
 2.3.2Transfereringarnas betydelse för kvinnor 
  
 och män med låga inkomster .................................. 
  
 92 
  
 2.4 Kvinnor och män på arbetsmarknaden ................................. 
  
 96 
  
 2.4.1Stora variationer i löneinkomster mellan 
  
 individer med liknande förutsättningar beroende 
  
 på födelseregion och vistelsetid i Sverige............... 
  
 98 
  
 2.4.2 
  
 Diskriminering i arbetslivet bidrar till 
  
 löneskillnader mellan kvinnor och män............... 
  
 103 
  
 2.4.3 
  
 Den könssegregerade arbetsmarknaden .............. 
  
 108 
  
 2.4.4Den svenska arbetsmarknadsmodellen 
  
 och lönebildning.................................................... 
  
 114 
  
 2.5Strukturer och normer som påverkar förutsättningar 
  
 att göra val............................................................................. 
  
 117 
  
 2.5.1 
  
 Studie- och yrkesval .............................................. 
  
 118 
  
 2.5.2 
  
 Föräldraskap och föräldraledighet ....................... 
  
 120 
  
 2.5.3 
  
 Deltidsarbete och obetalt hemarbete ................... 
  
 125 
  
 2.5.4 
  
 Trakasserier och våld............................................. 
  
 128 
  
 2.6Systemrelaterade faktorer som har påverkan 
  
 på inkomstgapet mellan kvinnor och män .......................... 
  
 129 
  
 2.6.1 
  
 Socialförsäkringssystemet .................................... 
  
 132 
  
 2.6.2 
  
 Arbetslöshetsförsäkringen ................................... 
  
 136 
  
 2.6.3 
  
 Pensionssystemet .................................................. 
  
 138 
  
 2.6.4 
  
 Skattesystemet....................................................... 
  
 141 
  
 3 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering................. 
  
 145 
  
 3.1 
  
 Bakgrund och kontext.......................................................... 
  
 146 
  
 3.1.1 
  
 Tidigare studier och utvärderingar....................... 
  
 147 
  
 3.1.2De utvärderingar av lönetransparens som finns 
  
 visar överlag på positiva effekter .......................... 
  
 150 
  
 3.1.3Fördelningen av arbetstagare hos större 
  
 och mindre arbetsgivare ........................................ 
  
 152 
  
 8 
  
 SOU 2022:4 
  
 Innehåll 
  
 3.2 
 EU-kommissionens 
  rekommendation och efterföljande 
  
 förslag till direktiv................................................................. 
  
 153 
  
 3.3 Beskrivning av det svenska regelsystemet ........................... 
  
 155 
  
 3.3.1 
  
 Diskrimineringsförbudet ...................................... 
  
 155 
  
 3.3.2 
  
 Lönekartläggning................................................... 
  
 156 
  
 3.3.3 
  
 Samverkan om aktiva åtgärder .............................. 
  
 164 
  
 3.3.4 
  
 Kravet på dokumentation ..................................... 
  
 166 
  
 3.3.5 
  
 Diskrimineringsombudsmannens tillsyn ............. 
  
 167 
  
 3.3.6 
  
 Sanktion ................................................................. 
  
 167 
  
 3.3.7 
  
 Insyn för enskilda .................................................. 
  
 168 
  
 3.4 Beskrivning av de regelsystem som analyseras.................... 
  
 168 
  
 3.4.1 
  
 Den tyska modellen för lönetransparens ............. 
  
 169 
  
 3.4.2 
  
 Den brittiska modellen för lönetransparens ........ 
  
 172 
  
 3.4.3 
  
 Den isländska modellen för lönecertifiering........ 
  
 176 
  
 3.5Analys av ländernas modeller i relation till den svenska 
  
 kontexten............................................................................... 
  
 179 
  
 3.5.1Analys av den tyska modellen för 
  
 lönetransparens...................................................... 
  
 179 
  
 3.5.2Analys av den brittiska modellen för 
  
 lönetransparens...................................................... 
  
 194 
  
 3.5.3Analys av det isländska systemet för 
  
 lönecertifiering....................................................... 
  
 199 
  
 3.6 Sammanfattande analys......................................................... 
  
 206 
  
 3.6.1 
  
 Allmänna iakttagelser ............................................ 
  
 208 
  
 3.6.2Transparens gentemot anställda 
  
 och arbetssökande ................................................ 
  
 209 
  
 3.6.3 
  
 Rapportering .......................................................... 
  
 211 
  
 3.6.4 
  
 Lönecertifiering ..................................................... 
  
 211 
  
 3.6.5Identifierade begränsningar i de analyserade 
  
 modellerna.............................................................. 
  
 212 
  
 4 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader 
  
 kan följas över tid .................................................... 
  
 215 
  
 4.1 
  
 Bakgrund ............................................................................... 
  
 217 
  
 4.1.1 
  
 Vad menar vi med begreppet statistik? ................ 
  
 218 
  
 4.1.2 
  
 Lönebegrepp – lön och löneinkomst.................... 
  
 220 
  
 9 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2022:4 
  
 4.2 Att mäta löneskillnader ........................................................ 
  
 223 
  
 4.2.1Olika metoder för att mäta förekomsten 
  
 av lönediskriminering............................................ 
  
 224 
  
 4.2.2Utmaningar att definiera och kvantifiera 
  
 likvärdiga arbeten .................................................. 
  
 227 
  
 4.2.3Befintliga analyser av löneskillnader görs 
  
 på olika nivåer ........................................................ 
  
 228 
  
 4.2.4En dekomponering av löneskillnader kan 
  
 behövas .................................................................. 
  
 232 
  
 4.3Kartläggning av befintlig statistik för analyser 
  
 av löneskillnader mellan kvinnor och män.......................... 
  
 233 
  
 4.3.1 
  
 Den officiella statistiken....................................... 
  
 233 
  
 4.3.2 
  
 Den officiella lönestrukturstatistiken.................. 
  
 238 
  
 4.3.3 
  
 Partsgemensam lönestatistik ................................ 
  
 240 
  
 4.4 Kartläggning av behovet av statistik över löneskillnader ... 242 
  
 4.4.1Synpunkter från arbetsmarknadens parter 
  
 om utveckling av lönestatistiken .......................... 
  
 242 
  
 4.4.2Medlingsinstitutets syn på sin roll 
  
 i lönebildningen och på lönestatistiken ............... 
  
 244 
  
 4.4.3 
  
 SCB:s syn på sin roll och på lönestatistiken........ 
  
 246 
  
 4.5 Sammanfattande analys ........................................................ 
  
 246 
  
 4.5.1En bred diskussion om metoder för att analysera horisontell och vertikal lönesegregering 
  
 är angeläget ............................................................ 
  
 247 
  
 4.5.2Fler analyser kan komplettera dagens för 
  
 att öka kunskapsbasen .......................................... 
  
 251 
  
 4.5.3Tillgång till tillförlitlig statistik är en förutsättning för att bättre förstå varför 
  
 löneskillnader mellan kvinnor och män uppstår ... 257 
  
 4.5.4Statistik och transparens som kompletterande 
  
 verktyg.................................................................... 
  
 263 
  
 5 
  
 Åtgärder för ökad jämställdhet på arbetsplatser........... 
  
 267 
  
 5.1 
  
 Arbetsmiljölagen .................................................................. 
  
 268 
  
 5.1.1 
  
 Arbetsmiljöverkets tillsyn .................................... 
  
 269 
  
 10 
  
 SOU 2022:4Innehåll 
  
 5.2 
  
 Diskrimineringslagens regler om aktiva åtgärder................ 
  
 269 
  
 5.2.1 
  
 Diskrimineringsombudsmannens tillsyn ............. 
  
 270 
  
 5.3 
  
 Kollektivavtal ........................................................................ 
  
 271 
  
 5.4 
  
 Regeringens arbetsmiljöstrategi ........................................... 
  
 271 
  
 5.5Ojämställd arbetsmiljö och ojämställda arbetsplatser 
  
 kan ha negativ inverkan på kvinnors inkomster.................. 
  
 272 
  
 5.6 Införande av en frivillig jämställdhetscertifiering ............... 
  
 275 
  
 5.6.1 
  
 FRIJA – en utredning om frivillig 
  
 jämställdhetsmärkning........................................... 
  
 275 
  
 5.6.2Aktörer som erbjuder certifieringar 
  
 om jämställdhet och relaterade frågor.................. 
  
 279 
  
 5.6.3 
  
 Statligt ackrediterad certifiering i Sverige ............ 
  
 280 
  
 5.6.4Arbetsmarknadens parters synpunkter på 
  
 ett system för frivillig jämställdhetscertifiering... 281 
  
 5.6.5Fördelar respektive nackdelar med att införa 
  
 ett system för frivillig jämställdhetscertifiering .. 281 
  
 5.7 Sammanfattande analys......................................................... 
  
 285 
  
 5.7.1Diskrimineringslagen och arbetsmiljölagen bör fortsatt vara de viktigaste verktygen för 
  
 jämställda arbetsplatser ......................................... 
  
 285 
  
 5.7.2Kollektivavtalen är viktiga verktyg 
  
 för jämställda arbetsplatser ................................... 
  
 286 
  
 5.7.3Det behövs en modell för att studera skillnader 
  
 inom och mellan branscher och organisationer ... 287 
  
 6 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd 
  
 och resurser ............................................................ 
  
 289 
  
 6.1 
  
 Så styrs jämställdhetspolitiken ............................................. 
  
 291 
  
 6.1.1 
  
 Nuvarande mål för jämställdhetspolitiken........... 
  
 291 
  
 6.1.2 
  
 Uppföljning av målen ............................................ 
  
 292 
  
 6.1.3Reglering av myndigheternas 
  
 jämställdhetsuppdrag............................................. 
  
 293 
  
 6.2 Var brister det i styrkedjan? ................................................. 
  
 293 
  
 6.2.1 
  
 Regeringens strategi för 
  
 jämställdhetsintegrering i Regeringskansliet ....... 
  
 294 
  
 11 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2022:4 
  
 6.2.2 
  
 Regeringskansliets jämställdhetsarbete................ 
  
 294 
  
 6.2.3Vilket stöd får myndigheterna i sitt jämställdhetsintegreringsarbete?.......................... 298 
  
 6.2.4Myndigheternas organisering och styrning 
  
 av jämställdhetsarbetet.......................................... 
  
 299 
  
 6.2.5Hur styrs och organiseras jämställdhetsarbetet 
  
 på myndigheterna? ................................................ 
  
 300 
  
 6.2.6Hur granskas myndigheternas årsredovisningar? .. 304 
  
 6.2.7 
  
 Sammanfattande analys......................................... 
  
 306 
  
 6.3 Upphandling av privata aktörer – en länk som sällan syns... 
  
 314 
  
 6.3.1 
  
 Regeringens nationella upphandlingsstrategi ...... 
  
 315 
  
 6.3.2Upphandlingsmyndigheten – en central 
  
 myndighet utan jämställdhetsuppdrag................. 
  
 316 
  
 6.3.3Hur myndigheter ställer krav och följer upp 
  
 privata aktörer ........................................................ 
  
 317 
  
 6.3.4 
  
 Sammanfattande analys......................................... 
  
 322 
  
 7 Åtgärder för mer jämställd information och vägledning .. 325 
  
 7.1Information om ekonomiska konsekvenser – nudging och 
  
 anpassad information kan bidra till ökad jämställdhet....... 
  
 326 
  
 7.2 Ökad digitalisering ställer ökade krav på tillgänglighet ..... 
  
 328 
  
 7.2.1DIGG – en central myndighet när allt mer 
  
 offentlig verksamhet digitaliseras......................... 
  
 331 
  
 7.3 
  
 Statens interaktioner och möten med människor .............. 
  
 332 
  
 7.3.1 
  
 Statens Servicecenter – där individerna 
  
 möter staten........................................................... 
  
 332 
  
 7.4 
  
 Sammanfattande analys ........................................................ 
  
 336 
  
 8 
  
 Konsekvensbedömning ............................................. 
  
 341 
  
 8.1 
  
 Övergripande om förslagen ................................................. 
  
 341 
  
 8.2 
  
 Jämställdhetsanalys av inkomstskillnader vart fjärde år..... 
  
 351 
  
 8.3Analysera och följa upp ekonomisk jämställdhet för 
  
 personer med funktionsnedsättning.................................... 
  
 357 
  
 12 
  
 SOU 2022:4 
  
 Innehåll 
  
 8.4Justering av en befintlig modell för jämförelser mellan 
  
 och inom yrken, sektorer och branscher............................. 
  
 360 
  
 8.5Uppdrag till Ekonomistyrningsverket att följa upp efterlevnaden av förordning (2000:605) 
  
 ur ett jämställdshetsperspektiv............................................. 
  
 364 
  
 8.6 Uppdrag till myndigheter att visa hur verksamheten 
  
 bidrar till att uppnå de jämställdhetspolitiska delmålen ..... 
  
 366 
  
 8.7Uppdrag till relevanta  
 Jim-myndigheter 
  att arbeta med 
  
 jämställdhetsbudgetering...................................................... 
  
 369 
  
 8.8Utökat jämställdhetsuppdrag till Upphand- lingsmyndigheten, Digitaliseringsmyndigheten 
  
 och Statens servicecenter ...................................................... 
  
 371 
  
 8.9 
  
 Underlag för ett myndighetsgemensamt verktyg ............... 
  
 375 
  
 8.10 
  
 Finansiering av förslagen ...................................................... 
  
 379 
  
 Särskilt yttrande .............................................................. 
  
 383 
  
 Referenser ...................................................................... 
  
 387 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1 
  
 Kommittédirektiv 2020:22 ........................................... 
  
 417 
  
 Bilaga 2 
  
 Kommittédirektiv 2021:32 ........................................... 
  
 435 
  
 Bilaga 3 Kartläggning av hur offentliga stödåtgärder fördelas 
  
 mellan kvinnor och män, samt översyn 
  
 av myndigheters information och vägledning 
  
 ur ett jämställdhetsperspektiv...................................... 
  
 437 
  
 Bilaga 4 Arbetsförmedlingens arbete med jämställd 
  
 arbetsmarknadsetablering – analys och bedömning 
  
 av möjliga åtgärder ........................................................ 
  
 629 
  
 Bilaga 5 Myndigheter och organisationer 
  
 som kommissionen haft dialog med ............................ 
  
 667 
  
 13 
  
 Sammanfattning 
  
 Uppdrag 
  
 Kommissionen för jämställda livsinkomster har regeringens uppdrag att lämna förslag som syftar till att långsiktigt öka den ekonomiska jämställdheten mellan kvinnor och män har bestått av fem delar: För det första har vi analyserat länders modeller för lönecertifiering och lönetransparens med fokus på hur dessa skulle kunna utvecklas och tillämpas i Sverige. För det andra har vi kartlagt behovet av statistik över löneskillnader mellan kvinnor och män och analyserat hur löne- skillnader mellan kvinnor och män kan följas över tid. För det tredje har vi kartlagt hur offentliga stödåtgärder fördelas mellan kvinnor och män och analyserat fördelningens ekonomiska konsekvenser för jäm- ställdheten samt gjort en översyn av hur myndigheter ger information och vägledning till kvinnor och män ur ett jämställdhetsperspektiv (detta redovisade vi i delredovisningen Komm2021/00077/A  
 2020:01-1). 
  För det fjärde har vi analyserat förutsättningarna för införande av ett frivilligt jämställdhetscertifieringssystem för arbetsplatser och lämnar förslag på alternativa metoder för att främja jämställda arbetsplatser. För det femte har vi verkat för en bred diskussion och för att sprida kunskap om hur jämställda livsinkomster specifikt främjas. 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 Verkligheten är komplex och många faktorer påverkar kvinnors och mäns inkomster, särskilt sett över ett helt arbetsliv. Vi belyser ett antal faktorer som på olika sätt och i olika grad påverkar den ekono- miska jämställdheten. Syftet är att bidra med ökad kunskap om kvin- nors och mäns livsinkomster och om de faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten samt att ge en sammantagen bild över hur dessa faktorer i förlängningen påverkar kvinnors och mäns livs- 
  
 15 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2022:4 
  
 inkomster. Framsteg har gjorts över tid när det gäller ekonomisk jämställdhet och trenden är fortsatt minskade ekonomiska klyftor. Även om löne- och arbetsinkomstgapet har minskat över tid, har det genomsnittliga gapet i disponibel inkomst varit relativt oförändrat sedan 1995. Det kvarstår således omfattande ekonomiska klyftor så- väl mellan kvinnor och män som inom gruppen kvinnor och män. Därför belyser vi också hur olika faktorer påverkar kvinnor och män beroende på om de är födda i Sverige eller utomlands, om de har hög eller låg inkomst och/eller om de har en funktionsnedsättning. Till- sammans med vår delredovisning utgör detta kapitel en viktig bak- grund till och kontext för efterföljande kapitel. 
  
 Miljongap i livsinkomster mellan kvinnor och män oavsett hur man räknar 
  
 Ur ett livscykelperspektiv kan en löneskillnad per timme på några pro- cent innebära en inkomstförlust på några miljoner. Beräkningar på livsinkomster kan dock vara behäftade med viss osäkerhet och bör tolkas med viss försiktighet, men oavsett hur vi räknar så landar vi i ett miljongap i livsinkomster mellan kvinnor och män. Skillnader i disponibla inkomster mellan kvinnor och män, som är större bland äldre över 64 år än bland yngre, bekräftar bilden av att pensionen hänger samman med ekonomisk ojämställdhet som har förekommit under arbetslivet. Det i sin tur återspeglas i kvinnors och mäns livs- inkomster. Med den utvecklingstakt som har varit sedan 2005, är det möjligt att det är cirka hundra år kvar tills det genomsnittliga gapet i disponibel inkomst mellan kvinnor och män sluts. Genom att studera arbetsinkomstgapets utveckling över livscykeln mellan jämförbara kvinnor och män, det vill säga kvinnor och män som är i samma ålder, som i genomsnitt arbetar lika mycket och har samma utbildnings- nivå, går det bättre att förstå hur gapet påverkas av dessa faktorer och förändras över livscykeln. Vi finner att det förekommer syste- matiska skillnader i arbetsinkomster mellan kvinnor och män över livscykeln även när hänsyn tas till skillnader i arbetstidsomfattning och utbildningsnivå. 
  
 16 
  
 SOU 2022:4 
  
 Sammanfattning 
  
 Fördelningen av ekonomiska resurser mellan kvinnor och män efter inkomstgrupp 
  
 En jämn inkomstfördelning påverkar människors livschanser och ger förutsättningar för likvärdiga möjligheter att uppnå en god livs- inkomst. Variationer i inkomstnivån under livet tenderar att drabba individer med låga inkomster. De negativa konsekvenserna förväntas vara större för de som redan befinner sig i den nedre delen av inkomst- fördelningen, där andelen kvinnor är större än andelen män. Att stu- dera fördelningen av ekonomiska resurser mellan kvinnor och män efter inkomstgrupp kan ge oss en uppfattning om vilka som befinner sig i fattigdom eller vilka grupper som endast tillfälligt har låga in- komster och i större utsträckning har möjlighet att ta sig uppåt i inkomstfördelningen. Kapitalinkomsternas betydelse ökar ju högre upp i inkomstfördelningen vi kommer, och transfereringarna har större betydelse i den lägsta inkomstgruppen. En ökad inkomstsprid- ning, som i stor utsträckning beror på ökade kapitalinkomster i den högsta inkomstgruppen, där andelen män är större än andelen kvin- nor, har medfört att inkomstökningen i de lägre inkomstgrupperna har halkat efter. Det i sin tur har medfört att de med risk för låg eko- nomisk standard eller relativt fattiga, vilka i större utsträckning är kvinnor än män, har fått det relativt sämre än tidigare, eftersom transfe- reringarna inte har ökat i samma takt som arbets- eller kapitalinkoms- terna.  
 Covid-pandemin 
  har dessutom medfört att kvinnor förlorat i inkomster i större utsträckning än män. 
  
 Kvinnor och män på arbetsmarknaden 
  
 Arbetsinkomsten är för många personer den största inkomstkällan, och även den viktigaste, eftersom den ligger till grund för ersätt- ningar som sjukpenning, föräldrapenning och pension. Att kvinnor har lägre genomsnittliga arbetsinkomster, är sysselsatta i mindre ut- sträckning, arbetar i genomsnitt färre timmar när de är sysselsatta och har en lägre genomsnittlig timlön än män är faktorer som påverkar kvinnors inkomster. Vi ser att kvinnor och män, samt personer födda i olika delar av världen, inte har samma förutsättningar och möjlig- heter att delta på arbetsmarknaden på lika villkor. Det finns stora genomsnittliga skillnader i betalt arbete mellan kvinnor och män samt mellan personer födda utanför Sverige och i Sverige. Arbetad tid är 
  
 17 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2022:4 
  
 en viktig faktor som förklarar skillnaderna i löneinkomst de första åren i Sverige på grund av deltidsarbete, visstidsanställningar och svårigheter att få en anställning som ny i Sverige. En högre utbild- ningsnivå och ålder tycks inte spela så stor roll för att förklara skill- nader i löneinkomster mellan kvinnor respektive män födda i eller utanför Sverige. Ett betydande gap i löneinkomster kvarstår alltjämt för personer födda utanför Europa även efter tio år i landet och även när vi jämför personer som i genomsnitt har liknande (produktiva) egenskaper. Med produktiva egenskaper menas att vi har kontrol- lerat för åldersfaktorer (kopplat till arbetslivserfarenhet) och utbild- ningsfaktorer (kopplat till kompetens). Dock kan inte allt fångas med data eller i en kvantitativ analys, och det finns olika förklaringar till att skillnader i löneinkomster kvarstår även när vi har beaktat skill- nader i produktiva egenskaper. Det kan exempelvis finns olika fak- torer på arbetsmarknadens utbuds- och efterfrågesida som inter- agerar med varandra. Delförklaringar kan finnas på arbetsmarknadens utbudssida, som innebär att kvinnor och män, samt andra grupper i samhället, gör olika val vad gäller arbetskraftsdeltagande och utbild- ningsinriktningar. Faktorer på efterfrågesidan i form av diskriminer- ing, attityder och preferenser hos arbetsgivaren kan också påverka och befästa löneskillnader. Det är arbetsmarknadens parter som har ansvaret för lönebildningen och därmed ansvaret för att genom löne- sättningen åtgärda löneskillnader mellan kvinnor och män. 
  
 Strukturer och normer påverkar förutsättningar att göra val 
  
 Den könsuppdelade arbetsmarknaden grundläggs i stor utsträckning genom de val som flickor och pojkar gör inom utbildningssektorn. Det påverkar också när ungdomar etablerar sig på arbetsmarknaden samt deras sysselsättning. Kvinnors har generellt högre utbildning än män, men det ger inte alltid avkastning på inkomsten. Kvinnors inkomstutveckling påverkas negativt av föräldraskap i större utsträck- ning än mäns. Lönegapet mellan kvinnor och män ökar i  
 30-årsåldern 
  oavsett om de blir föräldrar eller inte, men gapet är större för kvinnor som har barn än de som inte har barn. Dock tycks inte barnfödaande påverka männen negativt, tvärt om ser vi att män med barn har en bättre löneutveckling än män utan barn. 
  
 18 
  
 SOU 2022:4 
  
 Sammanfattning 
  
 Fler kvinnor än män arbetar deltid, såväl ofrivillig som frivillig. Kvinnor mer obetalt hemarbete och dubbelarbetar i större utsträck- ning än män – vilket innebär att de löper högre risk att bli sjukskrivna. Det leder i sin tur till högre frånvaro från arbetsmarknaden, vilket har negativa effekter för livsinkomsten. De sexuella trakasserier och det könsrelaterade våld kvinnor utsätts för på arbetsplatser och i hemmet har negativa ekonomiska konsekvenser. 
  
 Systemrelaterade faktorer har påverkan på inkomstgapet mellan kvinnor och män 
  
 Systemrelaterade faktorer kan ha påverkan på inkomstgapet mellan kvinnor och män. Utformningen av välfärdssystemen kan påverka individens livsinkomster. Utformningen av föräldraförsäkringen med dess möjlighet att föra över dagar mellan föräldrarna bidrar, såväl direkt som indirekt, till att reproducera ojämställdhet jämfört med ett system där dagarna är låsta till varje förälder. Skulle föräldrapen- ningen reformeras så att det blir en fullständig reservering av dagar skulle det kunna påverka normer och attityder om föräldraskap och ge en tydlig signal om hur vårdnadshavarna förväntas fördela föräldra- ledigheten. 
  
 Kvalificeringskraven och de regelförändringar innebär att arbets- löshetsförsäkringens trygghetsskapande funktion och dess betydelse som omställningsförsäkring har minskat. Då deltidsarbete är vanligare bland kvinnor än män innebär det att fler kvinnor, framför allt de med svag position på arbetsmarknaden, har svårt att kvalificera sig för arbetslöshetskassan. 
  
 Pensionssystemets utformning tydligt gynnar vissa individer: den (tillräckligt) utbildade individen som är uppvuxen i Sverige, som snabbt efter avslutad utbildning gör sitt inträde på den svenska arbetsmark- naden, inte är frånvarande i längre perioder på grund av föräldra- ledighet eller sjukdom och inte går i pension i förtid. Dessa personer, det vill säga de med hög och stabil livsinkomst, är i stor utsträckning män. 
  
 Kvinnor missgynnas av de många avsteg som har gjorts från prin- cipen om enhetlig beskattning. Då män i genomsnitt har högre kapitalinkomster eller inkomster från näringsverksamhet än kvinnor berörs kvinnor och män i olika utsträckning av olika skattesatser som gäller för kapital respektive arbete. De största inkomstskillna- 
  
 19 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2022:4 
  
 derna mellan kvinnor och män utgörs just av skillnader i arbets- och kapitalinkomster. 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 Vi har redogjort för tidigare granskningar och utredningar om ut- maningar och åtgärder för att stärka principen om lika löner vid lika och likvärdigt arbete och för att motverka och förebygga lönedis- kriminering. Vidare har vi beskrivit de svenska reglerna på området och därefter den isländska modellen för lönecertifiering och den brittiska respektive tyska modellen för lönetransparens. Vi har också analyserat ländernas modeller i relation till den svenska kontexten. 
  
 EU-kommissionen 
  har under vårt arbetes gång lagt fram ett för- slag till direktiv om lönetransparens. Vi kan konstatera att förslaget i flera delar överlappar de modeller vi enligt våra direktiv ska analy- sera. Det är därför vid tiden för det här betänkandets färdigställande oklart vilka krav  
 EU-rätten 
  kommer att ställa på svenska regler inom detta område. Vi har följaktligen ingen möjlighet att lämna förslag som vi med säkerhet kan säga inte kommer behöva ändras i väsent- liga delar redan inom ett par års tid. Vår analys, som omfattar en rad principiella frågor på området, bör däremot kunna tas tillvara när svensk rätt ses över med anledning av det kommande direktivet. Det kan för det första ske i den mån det finns utrymme för att på olika sätt implementera direktivet och för det andra ske i den mån det framstår som lämpligt att gå utöver de minimikrav direktivet ställer. I analysen av de olika modellerna har vi inte kunnat identifiera en enskild optimal metod för att främja jämställda löner. Däremot kan vi se att det svenska regelverket kan utvecklas. 
  
 Allmänna iakttagelser 
  
 Det är ännu inte helt klart vilka effekter de tre modeller vi analyserat kommer att få på sikt, detta eftersom de är förhållandevis nya. Modellerna kan dock enligt vår bedömning utvecklas och anpassas för att få större effekt. Detta kan enligt vår bedömning ske genom en anpassning av de svenska reglerna. 
  
 Det initiativ som en lagändring ifråga om jämställda löner utgör och uppmärksamheten kring den kan få följdeffekter som i sin tur 
  
 20 
  
 SOU 2022:4 
  
 Sammanfattning 
  
 kan bidra till att minska könslönegapet. Det kan dock vara svårt att i utvärderingar skilja på vad som är en effekt av lagstiftningen i sig och vad som är en indirekt följd av den. 
  
 Transparens gentemot anställda och arbetssökande 
  
 Åtgärder för transparens bör kunna bidra till att främja arbetet med att uppnå jämställda,  
 icke-diskriminerande 
  löner och stärka möjlig- heterna för anställda och arbetssökande att tillvarata sin rätt att inte utsättas för lönediskriminering. Det befintliga regelverket om löne- kartläggningar bör därför kompletteras med bestämmelser om löne- transparens. För att sådana åtgärder ska vara så effektiva som möjligt bör insynen förutom löner även omfatta gruppindelning och arbets- värdering. Det bör utredas om arbetsgivarens dokumentation även ska innehålla den arbetsvärdering som genomförts, inklusive vilka arbeten som bedömts vara likvärdiga och orsakerna till eventuella löneskillnader. 
  
 Rapportering 
  
 Det brittiska kravet på rapportering har haft viss positiv effekt på lönegapet mellan kvinnor och män. Det har inte framkommit något som indikerar att resultatet skulle bli annorlunda i Sverige. Det kan också konstateras att rapportering utgör en betydligt mer begränsad arbetsinsats för arbetsgivaren än lönekartläggning, eftersom de nyckel- tal som ska rapporteras inte kräver några bedömningar utan enkelt kan tas fram. Ett krav på rapportering kan därför med fördel kom- bineras med dagens krav på lönekartläggning, vilket kan ge en samlad effekt. 
  
 Lönecertifiering 
  
 Även om den isländska modellen av många betraktas som positiv finns det flera skäl mot att införa den i Sverige. En kombination av lönekartläggning och certifiering framstår som onödigt betungande för arbetsgivare, och det framstår inte som lämpligt att ersätta löne- kartläggning med certifiering. Vidare bygger modellen inte på sam- 
  
 21 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2022:4 
  
 verkan mellan arbetsgivare och arbetstagare. Den ger heller ingen transparens för arbetstagare eller utomstående. Vi bedömer sam- mantaget att lönecertifiering inte bör införas. 
  
 Identifierade begränsningar i de analyserade modellerna 
  
 De analyserade modellerna tar i vissa avseenden i första hand sikte på löneskillnader mellan personer med samma arbetsgivare. En annan begräsning är att löneskillnader som har samband med marknads- löneläget inte nödvändigtvis påverkas av modeller som bygger på be- dömningar av diskriminering eller osakliga löneskillnader hos en och samma arbetsgivare. Det finns därför ett behov av att klargöra under vilka förutsättningar marknadslöneläget utgör ett godtagbart skäl för avsteg från likalöneprincipen. 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 Vi har redogjort för olika sätt att analysera hur utvecklingen av löne- skillnader mellan kvinnor och män kan följas över tid. Vi har även kartlagt befintlig statistik som är relevant för att kunna analysera och följa utvecklingen av löneskillnader. Vi har också redovisat synpunkter när det gäller behovet av statistik över löneskillnader från de aktörer som ansvarar för den statistik vi kartlägger, det vill säga representanter för arbetsmarknadens parter, Medlingsinstitutet och SCB. 
  
 Utifrån vår kartläggning och redogörelse har vi identifierat fyra centrala beståndsdelar som tillsammans kan påskynda utvecklingen mot jämställda löner. Den första delen är diskrimineringslagen och likalöneprincipen, som redogörs för i föregående kapitel. Den andra delen är att utöka kunskapsbasen med hjälp av empiriska löne- och inkomstanalyser som kan synliggöra ekonomisk ojämställdhet och öka kunskapen om varför löneskillnader mellan kvinnor och män uppstår. En tredje del är framtagandet och tillämpningen av relevant statistik som syftar till att ge opartiska underlag till beslutsfattare och allmänhet, vilket också främjar jämställda löner. Den fjärde delen är att öka insynen i lönesättningen genom att komplettera statistik med transparens. I detta kapitel är fokus sålunda på de tre sista bestånds- 
  
 22 
  
 SOU 2022:4 
  
 Sammanfattning 
  
 delarna, som handlar om att utöka kunskapsbasen med analyser och att utöka befintlig statistik. 
  
 Sammanfattningsvis ser vi ett behov av fler analyser som komplet- terar dagens för att ge en mer sammansatt bild av hur utvecklingen av löneskillnader ser ut mellan kvinnor och män samt för andra grup- per i befolkningen efter exempelvis ålder, födelseregion, vistelsetid i Sverige samt för personer med funktionsnedsättning. I samband med detta lämnar vi följaktligen följande två förslag på kompletterande analyser: 
  
 Jämställdhetsanalys av inkomstskillnader vart fjärde år 
  
 Vi föreslår att Jämställdhetsmyndigheten ska ges i uppdrag att vart fjärde år göra en jämställdhetsanalys av skillnader i löneinkomster och andra inkomster. När löneinkomster analyseras bör hänsyn tas till arbetad tid och anställningsform samt till andra relevanta bakgrunds- variabler som behövs i analysen. Analysen bör redovisas utifrån fler diskrimineringsgrunder än bara kön. Den myndighet som får upp- draget bör inhämta relevanta data från SCB. 
  
 Analys och uppföljning av ekonomisk jämställdhet för personer med funktionsnedsättning 
  
 Vi föreslår att regeringen utvidgar SCB:s befintliga regeringsuppdrag om situationen på arbetsmarknaden för personer med funktions- nedsättning till att även innehålla en analys av den ekonomiska jäm- ställdheten för personer med funktionsnedsättning. SCB har enligt sitt regleringsbrev för budgetåret 2021 i uppdrag att ta fram och pub- licera könsuppdelad statistik om situationen på arbetsmarknaden för personer med funktionsnedsättning. Vi föreslår att detta uppdrag skulle kunna utvidgas till att även inkludera en analys och uppfölj- ning av den ekonomiska jämställdheten för personer med funktions- nedsättning. I praktiken innefattar det att även analysera och följa upp löneskillnader och andra inkomstskillnader mellan kvinnor och män med funktionsnedsättning. 
  
 23 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2022:4 
  
 Behov av utökad, tillförlitlig och transparent statistik 
  
 Vi ser även ett behov av utökad, tillförlitlig och transparent statistik för att kunna följa utvecklingen av löneskillnader mellan kvinnor och män på arbetsgivarnivå och andra relevanta nivåer såsom på avtals-  
 område-, 
  
 bransch-, 
  sektornivå. Dock gör vi bedömningen att det inte är uppenbart om den samlade nyttan för den utökade statistiken överväger den administrativa bördan för arbetsgivare. När det gäller den sista beståndsdelen som relaterar till  
 EU-kommissionens 
  kom- mande direktiv för lönetransparens, har vi som i föregående kapitel inte möjlighet att lämna förslag som vi med säkerhet kan säga inte kommer behöva ändras i väsentliga delar inom ett par års tid. Vi läm- nar i enlighet med detta således inga förslag kring utökad statistik eller förslag som relaterar till lönetransparens även om vi ser ett behov. I stället vill vi belysa ett antal bedömningar och några prin- cipiella aspekter som kan vara av betydelse. 
  
 En bred diskussion om metoder för att analysera horisontell och vertikal lönesegregering är angeläget 
  
 Vår bedömning är att det är angeläget med en bred diskussion om metoder för att analysera och beräkna horisontell och vertikal löne- segregeringen på arbetsmarknaden i syfte att få ökad förståelse för omfattningen av olika former av diskriminering. 
  
 Ett tydligare jämställdhetsperspektiv i yrkesklassificeringen 
  
 SSYK kan behövas 
  
 Yrkesklassificeringen SSYK är grövre indelad i många kvinnodomine- rade yrken än in mansdominerade och är inte könsneutral. I samband med nästkommande uppdatering och revidering av SSYK rekom- menderar vi att SCB, i samverkan med Jämställdhetsmyndigheten, tar in ett tydligare jämställdhetsperspektiv i yrkesklassificeringen. 
  
 24 
  
 SOU 2022:4 
  
 Sammanfattning 
  
 Tillgång till tillförlitlig statistik är en förutsättning för att bättre förstå varför löneskillnader mellan kvinnor och män uppstår 
  
 Tillgång till data är en förutsättning för att myndigheterna ska kunna genomföra de uppdrag de får av regeringen och för att kunna förse beslutsfattare och allmänhet med kunskapsunderlag. Det är också viktigt att myndigheternas verksamhetsstatistik håller hög kvalitet. Vi bedömer att regeringen bör överväga att göra Arbetsförmedlingen och Skatteverket till statistikansvariga myndigheter som ska kunna ta del av relevant individbaserad officiell statistik i analys- och ut- värderingssyfte. 
  
 Vi bedömer att Medlingsinstitutet bör överväga att utöka löne- strukturstatistiken med variablerna vistelsetid i Sverige och födelse- region i syfte att kunna följa frågan om diskriminering i lönesätt- ningen på andra grunder än kön. 
  
 Behov av utvecklad statistik över arbetad tid och anställningsform 
  
 I genomförandet av vårt uppdraget ser vi ett behov av förbättrad statistik vad gäller individdata på den arbetade tiden och anställnings- former. Dock innebär framtagandet av sådan statistik en administra- tiv börda för arbetsgivare, vilket innebär att det inte är uppenbart om nyttan av sådan statistik väger upp mot den kostnad ett sådant statistik- framtagande kan innebära. 
  
 Både statistik och transparens som kompletterande verktyg kan vara effektivt 
  
 Ett offentliggörande av könsuppdelad statistik kan vara ett effektivt verktyg som motverkar osakliga löneskillnader och främjar jämställda löner på arbetsgivarnivå. Följande principiella aspekter bedömer vi kan vara av betydelse vid ett eventuellt införande av lönetransparens och offentliggörande av könsuppdelad statistik. För det första vill vi uppmärksamma att en relevant myndighet skulle kunna offentliggöra och publicera könsuppdelad statistik över bruttolöner och förmåner på arbetsgivarenivå. För det andra vill vi betona att gränsdragningen för vilka arbetsgivare som ska omfattas av ett offentliggörande av könsuppdelad statistik behöver motiveras utifrån skydd av person- 
  
 25 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2022:4 
  
 uppgifter. För det tredje vill vi uppmärksamma att den publicerade informationen skulle kunna åtföljas av arbetsgivarspecifik informa- tion så att fler jämförelser kan möjliggöras. För det fjärde kan det över- vägas att, vid ett eventuellt införande av lönetransparens, även planera för en effektutvärdering. 
  
 Åtgärder för ökad jämställdhet på arbetsplatser 
  
 Vi har genom att lyfta fram relevanta delar av arbetsmiljölagen och diskrimineringslagen samt kollektivavtalens betydelse för arbetet med aktiva åtgärder konstaterat att det finns verktyg för jämställda arbets- platser. Vidare har vi analyserat förutsättningarna att införa ett fri- villigt jämställdhetscertifieringssystem. Vi har också analyserat vilka andra metoder som kan bidra till mer jämställda arbetsplatser. Ut- ifrån analysen har vi dragit följande slutsatser som vi lämnat förslag utifrån: 
  
 En frivillig jämställdhetscertifiering bör inte införas 
  
 Det framstår som mer ändamålsenligt att använda de verktyg som redan finns och att de följs än att införa ett frivilligt jämställdhets- certifieringssystem. Nackdelarna med att införa en frivillig jämställd- hetsmärkning är större än fördelarna och ett system för frivillig jäm- ställdhetscertifiering därför inte ska införas. 
  
 Diskrimineringslagen och arbetsmiljölagen bör fortsatt vara de viktigaste verktygen för jämställda arbetsplatser 
  
 Det är mer ändamålsenligt att arbetsgivare de regler som redan finns genom en effektiv tillsyn och att vidta de åtgärder som krävs för ökad efterlevnad av aktiva åtgärder än att införa ett frivilligt jämställdhets- certifieringssystem. 
  
 26 
  
 SOU 2022:4 
  
 Sammanfattning 
  
 Kollektivavtalen är viktiga verktyg för jämställda arbetsplatser 
  
 Kollektivavtalen har en central roll för att påverka arbetsmiljö och arbetsvillkor. Arbetsmarknadens parter kan genom avtalen bidra till ökad jämställdhet på arbetsplatserna och kollektivavtal är viktiga verk- tyg som är en bärande del i den svenska arbetsmarknadsmodellen och i parternas ansvar för anställningsvillkor och en god arbetsplats. 
  
 Det behövs en modell för att studera skillnader inom och mellan branscher och organisationer 
  
 Det behövs mer kunskap om hur organiseringen av arbetet inom olika branscher och organisationer får konsekvenser för arbetsrela- terad psykisk ohälsa hos kvinnor och män. Jämställdhetsmyndig- heten har redan diskuterat hur en sådan modell kan utformas på ett mer teoretiskt plan. Den behöver justeras och anpassas för att myn- digheter ska kunna tillämpa den i sin verksamhet. 
  
 Utifrån ovanstående lämnas följande förslag 
  
 I Jämställdhetsmyndighetens rapport Källor till förståelse av skillna- der i psykisk ohälsa (2021:7) beskrivs en modell över hur skillnader i arbetsrelaterad hälsa uppstår och vilka åtgärder som kan sättas in på olika nivåer för att motverka dessa. Vi föreslår att regeringen ger Jäm- ställdhetsmyndigheten i uppdrag att, i samråd med relevanta myn- digheter och forskare, justera denna befintliga modell så att den kan anpassas till olika relevanta myndigheters verksamhet. Jämställdhets- myndighetens rapport (2021:7) ska ligga till grund för arbetet. 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stödresurser 
  
 Vi har analyserat sex aspekter kopplat till styrningen av jämställdhets- politiken: den politiska nivån, Regeringskansliets organisering av och arbete med jämställdhetsintegrering, det stöd som myndigheter ges kopplat till arbetet med och uppföljning av jämställdhetsintegrering, den interna styrningen och organiseringen av myndigheternas mål- styrda arbetet med jämställdhet, hur myndigheternas verksamhet följs upp och granskas samt upphandlingen av offentlig verksamhet. Ut- 
  
 27 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2022:4 
  
 ifrån analysen har vi dragit följande slutsatser som vi lämnat förslag utifrån: 
  
 Regeringskansliets uppföljning och återkoppling 
  
 på myndigheternas redovisning av hur de bidragit till 
  
 att uppnå de jämställdhetspolitiska målen behöver stärkas 
  
 Strukturer för uppföljning av myndigheternas jämställdhetsarbete är på ett formellt och principiellt plan väl anpassade för sina ändamål. Dock tycks jämställdhet i Regeringskansliets dialoger med myndig- heter i praktiken behandlas primärt i samband med särskilda uppdrag. Därför är det viktigt att regeringen, när de ger myndigheter uppdrag i såväl regleringsbrev som särskilda uppdrag, säkerställer att myndig- heternas återrapporter och uppföljningar görs med en sådan syste- matik att regeringen har tillräckligt med underlag som visar hur myn- digheterna har bidragit till att uppnå de jämställdhetspolitiska målen. 
  
 Stödet till myndigheterna för att utveckla styrningen och uppföljningen av jämställdhetsarbetet är adekvat 
  
 Myndigheterna får adekvat stöd från både Jämställdhetsmyndigheten och ESV kopplat till utveckling och uppföljning av jämställdhets- arbetet. 
  
 Myndigheterna har inte lyckats integrera jämställdhetsarbetet i ordinarie styr- och uppföljningsprocesser 
  
 Vår sammanställning visar att det i vissa fall finns ett glapp mellan arbetsordningar och riktlinjer och hur jämställdhetsarbetet genom- förs i praktiken hos de granskade myndigheterna. Även om myndig- heterna uppger att jämställdhetsarbetet ska vara en integrerad del i verksamheten, är det inte alltid fallet. Vidare finns brister i de under- sökta myndigheternas redovisning av statistik och analyser av (o)jäm- ställda utfall samt redovisning av hur verksamheten bidrar till att uppnå de jämställdhetspolitiska delmålen. 
  
 28 
  
 SOU 2022:4 
  
 Sammanfattning 
  
 Myndigheter behöver inkludera fler variabler än kön i sina analyser 
  
 Det räcker inte alltid att endast redovisa och analysera könsskillnader, utan myndigheter bör också där det är relevant kopplat till uppdrag och målgrupper studera variationer inom olika grupper. Uppgifter om ålder och kön är till exempel något som samtliga myndigheter som arbetar med individkontakter kan tillämpa i sina analyser. 
  
 Uppföljning av myndighetsutövning och individkontakter görs med mindre systematiska metoder än analyser 
  
 av verksamhetsutfall 
  
 Uppföljningsarbetet genomförs med olika grad av systematik och varierar väsentligen när det kommer till analyser av könsskillnader. När myndigheters uppföljning av myndighetsutövning och interaktio- ner med medborgare görs med mindre systematiska metoder än de analyser som görs av utfall av verksamheten, så uteblir också viktiga svar kring när och varför könsskillnader uppstår. 
  
 Riksrevisionen brister i bedömningen av att könsuppdelad statistik är relevant för beslutsfattare 
  
 Myndigheterna brister i sina årsredovisningar i såväl redovisning av könsuppdelad statistik som analyser av könsskillnader. Dessa brister är inte något som Riksrevisionen har uppmärksammat. 
  
 Jämställdhetsperspektivet inom upphandlingsområdet behöver förtydligas 
  
 Jämställdhetsperspektivet inom upphandlingsområdet behöver för- tydligas. Privata aktörer som upphandlas ska ha samma krav på sig att följa regler och redovisa resultat som myndigheter har. Det finns också behov av att Arbetsförmedlingen, som är den myndighet som upphandlar verksamhet direkt vänder sig till individer, ställer tydligare jämställdhetskrav i avtal och förfrågningsunderlag. 
  
 29 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2022:4 
  
 Utifrån ovanstående lämnas följande förslag 
  
 Vi föreslår att det uppdrag regeringen gett till ESV i regleringsbrevet för 2022 ska blir ett permanent uppdrag och att medel säkras för detta. Vidare föreslås att regeringen uppdrar till relevanta myndigheter att konkret och metodiskt visa hur deras respektive verksamhet bidrar till att uppnå de jämställdhetspolitiska delmålen. De indikatorer för varje delmål som SCB har utarbetat kan användas för att mäta myn- digheternas måluppfyllelse. Uppdraget ska redovisas inom ramen för ordinarie uppföljning och redovisning och inte i form av särskilda uppdrag. Vi föreslår även att regeringen uppdrar till relevanta Jim- myndigheter att arbeta med jämställdhetsbudgetering, och att arbetet ska följas upp och redovisas i myndigheternas årsredovisning. 
  
 Vi rekommenderar att regeringen formulerar ett separat mål om jämställdhet i sin upphandlingsstrategi. Vidare föreslås att regeringen ger Upphandlingsmyndigheten i uppgift att integrera ett jämställd- hetsperspektiv i sin verksamhet och att uppdraget regleras i myndig- hetens instruktion. Vi rekommenderar också Arbetsförmedlingen att ha ett tydligt jämställdhetskrav när myndigheten upphandlar privata aktörer samt nogsamt följa upp fördelning av insatser och resultat för olika grupper av arbetssökande kvinnor och män hos aktörerna. 
  
 Åtgärder för mer jämställd information och vägledning 
  
 Vi har identifierat tre områden som centrala för myndigheter med individkontakter: information om ekonomiska konsekvenser, ökad digitalisering och statens interaktioner och möten med människor. Samtliga områden berör myndigheternas verksamhet för information och vägledning och syftar till att öka den ekonomiska jämställdheten. 
  
 Det finns ett behov av myndighetsgemensam information om ekonomiska konsekvenser 
  
 Fler myndigheter bör initiera försök med nudging. Det skulle bli enk- lare för individer att göra välinformerade val om det fanns ett beräk- ningsverktyg som på ett lättillgängligt sätt beräknar konsekvenserna för den disponibla inkomsten. 
  
 30 
  
 SOU 2022:4 
  
 Sammanfattning 
  
 Jämställdhet viktigt när digitaliseringen får en allt större roll 
  
 I takt med att fler myndigheter digitaliserar sin verksamhet får den förvaltningsgemensamma digitaliseringen en allt större roll. För att digitaliseringen ska kunna bidra till delmålet om ekonomisk jäm- ställdhet är det viktig att alla har samma möjligheter och tillgång till myndigheters information och vägledning. Inte bara kön, utan även aspekter som tillgänglighet och anpassningar utifrån olika behov be- höver beaktas. Myndigheten för digital förvaltning (DIGG) har en central i roll i frågor för digitaliseringen i offentlig förvaltning. Det är av stor vikt att myndigheter systematiskt och återkommande följer upp sitt arbete ur ett jämställdhetsperspektiv, något som DIGG inte gör i dag. 
  
 Jämställt bemötande viktigt i statens interaktioner med människor 
  
 När allt fler myndigheter bygger ut de digitala kontaktvägarna, hän- visas de som föredrar eller behöver  
 icke-digitala 
  kontaktvägar till Statens servicecenters kontor. Det innebär att Statens servicecenters roll ökar i takt med den ökade digitaliseringen av andra myndigheter. Det gör också att det är av stor vikt att individer får ett jämställt och jämlikt bemötande av myndigheten. Det är av stor vikt att myndig- heter systematiskt och återkommande följer upp sitt arbete ur ett jämställdhetsperspektiv, något som Statens Servicecenter inte gör i dag. 
  
 Utifrån ovanstående lämnas följande bedömningar och förslag 
  
 Vi bedömer att regeringen bör överväga att ge SCB i uppdrag att ta fram ett underlag om hur ett statistiskt beräkningsverktyg kan utfor- mas, som beräknar konsekvenserna av olika val för den disponibla inkomsten. 
  
 Vi föreslår att regeringen ger DIGG i uppdrag att följa upp och analysera digitaliseringen av offentlig förvaltning ur ett jämställdhets- perspektiv. Vi föreslår vidare att regeringen ger DIGG i uppgift att ta fram en strategi för hur myndigheten kan integrera ett jämställd- hetsperspektiv i sin verksamhet samt att jämställdhetsuppdraget regle- ras i myndighetens instruktion. 
  
 31 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2022:4 
  
 Vi föreslår att regeringen ger Statens Servicecenter i uppdrag att systematiskt följa upp och analysera verksamheten på servicekontoren ur ett jämställdhetsperspektiv samt väga in andra relevanta variabler för att följa upp om individer behandlas olika i mötet med myndig- heten. Vi föreslår också att regeringen ger Statens Servicecenter i upp- gift att ta fram en strategi för hur myndigheten kan integrera ett jämställdhetsperspektiv i sin verksamhet samt att jämställdhetsupp- draget regleras i myndighetens instruktion. 
  
 32 
  
 Summary 
  
 Remit 
  
 The Commission for  
 Gender-Equal 
  Lifetime Incomes has a remit from the Government to present proposals intended to increase economic equality between women and men and has consisted of five parts. First, we have analysed countries’ models for pay certi- fication and pay transparency, focusing on how these models could be developed and applied in Sweden. Second, we have mapped the need for statistics about pay differences between women and men and how they can be followed over time. Third, we have mapped the distribution of public support Mccoy and men and analysed the economic consequences of their distribution for gender equality and carried out a review of how government agencies give information and guidance to women and men from a gender equality perspective (we reported this in our interim report Komm2021/00077/A  
 2020:01-1). 
  Marshall, we have analysed the pos- sibilities for the introduction of a voluntary system of gender equal- ity certification for workplaces and presented proposals of alterna- tive methods for promoting  
 gender-equal 
  workplaces. Fifth, we have worked for a broad discussion and to spread knowledge about how to promote  
 gender-equal 
  lifetime Delgado. 
  
 Factors that affect economic gender equality 
  
 Reality is complex, and many factors affect women’s and men’s in- comes, especially viewed over a whole working life. We therefore shed light on factors that affect women’s and men’s Reyes in different ways and to different degrees. All women and all men are not affected by all the factors, but, taken together, these factors impact on income differences between men and women. We also shed light 
  
 33 
  
 Summary 
  
 SOU 2022:4 
  
 on how different factors can affect women and men depending on Crosby born in Sweden or abroad, Edwards high or low income and/or whether they have a disability. 
  
 Million-kronor 
  gaps in lifetime income between women and men however they are calculated 
  
 Irrespective of how we do the calculations we arrive at million- kronor gaps in lifetime income between women and men. If the average gap in disposable income decreases at the same pace as it has done since 2005, it will take a hundred years to close the gap. There are systematic and statistically significant differences in work in- come between women and men even when controlling for differ- ences in working hours and level of education. 
  
 The income distribution between socioeconomic groups is of importance for the income distribution between women and men 
  
 Greater income dispersion has contributed to income from capital increasing as a share of total income. The importance of income from capital increases the higher up we come in the income distribution. The increase in income dispersion has brought a risk that individuals who have a low economic standard or are relatively poor have fallen behind, since transfers have not increased at the same rate as income from work or capital. Young has, in turn, meant that there are, on average, more women now with a low economic standard than be- fore and that a slightly greater share of women than of men have a low economic standard. 
  
 Women and men in the labour market 
  
 For many people, income from work is their greatest source of income, and also their most important source, since it forms the basis for benefits such as sickness benefit, parental benefit and pen- sion. Women have lower average incomes from work, are employed to a smaller extent, work Finley they are employed and have lower average hourly pay than men, and these are 
  
 34 
  
 SOU 2022:4 
  
 Summary 
  
 all factors that affect women’s Reyes. Gutierrez are great differences in earned income between groups of comparable individuals. Work- ing Hernandez are an important factor that explains differences in earned income in Sweden on account of  
 part-time 
  work,  
 fixed-term 
  em- ployment and difficulty in getting employment as someone who is new in Sweden. Differences in level of education and age do not seem to play that big a part in explaining differences in earned income between individuals born in or outside Sweden. Occupational differ- ences can also explain differences in earned income, but only decrease the gap slightly with period of stay. For men born outside Europe there is still a gap. 
  
 It is the social partners that are responsible for wage formation and are therefore responsible for addressing pay differences between women and men through the setting of pay. 
  
 Structures and norms affect the conditions for making choices 
  
 To a great extent, the foundations for the  
 gender-segregated 
  labour market are laid by the choices made by girls and boys in the educa- tion sector. This also affects when young people get established in the labour market, Ramirez employment. In general, women have a higher level of education than men, but this does not always give a return in terms of their income. Women’s income growth is affected negatively by parenthood to a greater extent than men’s. The pay gap between women and men increases when they are in their thirties, irrespective of whether or not they become parents, but the gap is greater for women with children than for women without children. However, it seems as though the arrival of children does not have a negative effect on men; on the contrary, we see that men with children have better pay growth than men without children. 
  
 More women than men work part time, both voluntarily and involuntarily. Women do more unpaid work in the home and do double work to a greater extent than men – which means that they run a higher risk of being put on sick leave. This then leads to higher absence from the labour market, which has negative effects on life- time income. The sexual harassment and  
 gender-based 
  violence that women are victims of at workplaces and in the home has negative economic impacts. 
  
 35 
  
 Summary 
  
 SOU 2022:4 
  
 System-related 
  factors impact on the income gap between women and men 
  
 System-related 
  factors can have an impact on the income gap be- tween women and men. The design of welfare systems can affect an individual’s lifetime income. The design of parental insurance, with its possibility of transferring leave days between parents, contributes, both directly and indirectly, to reproducing gender inequality com- pared with systems in which leave days are locked to each parent. If parental insurance was reformed to introduce a full reservation of leave days, Smith affect norms and attitudes to parenthood and send a clear signal as to how custodians are expected to distribute parental leave. 
  
 Qualification requirements and regulatory change mean that the “safety net” function of unemployment insurance and its impor- tance as transition insurance has decreased. As  
 part-time 
  work is more common among women than men, this means that more women, and especially women with a weak position in the labour market, have difficulty qualifying for unemployment insurance benefit. 
  
 The design of the pension system clearly favours certain indi- viduals: (sufficiently) educated individuals who grew up in Sweden, who enter the Swedish labour market quickly after completing their education, are not absent for long periods on account of parental leave or illness and do not retire early. To a great extent, Anderson indi- viduals, i.e. Evans and stable lifetime income, are men. 
  
 Women are disfavoured by the many departures made from the principle of uniform taxation. As men have, on average, higher income from capital or income from business activities than women, women and men are affected to different extents by different Clark that apply to capital and work. The greatest income differences between women and men are precisely differences in income from work and from capital. 
  
 Pay, pay transparency and pay certification 
  
 We have reported on previous reviews and inquiries about challenges and measures to strengthen the principle of equal pay for equal work and work of equal value and to counter and prevent pay discrim- ination. We have also described the Swedish rules in the area and 
  
 36 
  
 SOU 2022:4 
  
 Summary 
  
 then the Icelandic model for pay certification and the British and the German model for pay transparency. We have also analysed these countries’ models in relation to the Swedish context. 
  
 During the course of our work the European Commission has presented a draft directive on pay transparency. We can see that several parts of that draft overlap with the models we have to analyse according to our terms of reference. It is therefore unclear, at the time of completion of this report, Thomas law Jackson make on Swedish rules in this area. Consequently, we have not Calhoun to present Taylor we can say with certainty that significant parts of them will not already need to be amended within a couple of years. However, our analysis, which covers a number of issues of principle in the area, ought to be of use when Swedish law is reviewed on account of the coming directive. This can be done, in the first place, to the extent that there is scope to implement the directive in various ways and, in the second place, to the extent it appears appropriate to go beyond the minimum requirements made by the directive. In our analysis of various models, we have not Calhoun to identify a single optimal method to promote  
 gender-equal 
  pay. But we can see that the Swedish regulatory system can be developed. 
  
 General observations 
  
 It is not yet wholly clear what effects the three models we have analysed will eventually have; this is because they are relatively new. However, our assessment is that the models can be developed and adapted to have a greater effect. In our assessment, this can be done by adapting the Swedish regulations. 
  
 The initiative constituted by a legislative amendment concerning  
 gender-equal 
  pay, and the attention around it, may have consequences that may, in turn, contribute to reducing the pay gap. However, it can be difficult in evaluations to differentiate between what is an effect of the legislation as such and what is an indirect consequence of it. 
  
 37 
  
 Summary 
  
 SOU 2022:4 
  
 Transparency in relation to employees and jobseekers 
  
 Action for transparency ought to be able to contribute to work to achieve  
 gender-equal, 
  
 non-discriminatory 
  pay and strengthen the possibilities for employees and jobseekers to assert their right not to be subjected to pay discrimination. The existing pay survey regime should therefore be supplemented with provisions on pay trans- parency. For such measures to be as effective as possible, this open- ness should cover grouping and job evaluation in addition to pay. An inquiry should look at whether the employer’s documentation should also contain the job evaluation performed, including which jobs are judged to be equivalent and the reasons for Graham pay differences. 
  
 Reporting 
  
 The British reporting requirement has had a certain positive effect on the pay gap between women and men. Nothing that has emerged indicates that the result would be different in Sweden. It can also be noted that reporting is a much more limited work effort for the em- ployer than a pay survey, since the key figures to be reported do not require any assessments and are, instead, simple to produce. A report- ing requirement can therefore usefully be combined with the present pay survey requirement, which may result in a combined effect. 
  
 Pay certification 
  
 Even though many have regarded the Icelandic model as positive, there are several reasons for not introducing it in Sweden. A com- bination of a pay survey and certification appears to be unnecessarily burdensome for employers, and it does not appear to be appropriate to replace pay surveys with certification. Moreover, the model is not based on cooperation between employers and employees. Nor does it provide transparency for employees or outsiders. Our overall assess- ment is that pay certification should not be introduced. 
  
 38 
  
 SOU 2022:4 
  
 Summary 
  
 Certain limitations 
  
 In some respects, the models analysed are aimed in the first place at pay differences between individuals with the same employer. Another limitation is that pay differences linked to the situation regarding market pay are not necessarily influenced by models based on assess- ments of discrimination or unreasonable pay differences at one and the same employer. There is therefore a need to clarify the circum- stances in which the situation regarding market pay is an acceptable reason for departures from the equal pay principle. 
  
 Mapping and analysis of how pay differences can be followed over time 
  
 We have given an account of different ways of analysing how the development of pay differences between women and men can be followed over time. We have also mapped existing statistics of rele- vance for the ability to analyse and follow the development of pay differences. We have also given an account of views regarding the need for statistics on pay differences received from the actors re- sponsible for the statistics we are mapping, i.e. representatives of the social partners, the National Mediation Office and Statistics Sweden. 
  
 On the basis of our mapping work and account we have identified four central components than can together speed up the movement towards Rangel pay. The first component is the Discrimination Act and the equal pay principle. The second component is expanding the knowledge base with the aid of empirical analyses of pay and income that can make economic gender inequality visible and increase know- ledge of why pay differences between women and men arise. A third component is the production and application of relevant statistics that provide an impartial basis for  
 decision-makers 
  and the public, which also promotes Rangel pay. The fourth component is increasing the openness of pay setting by supplementing statistics with trans- parency. This chapter focuses on the last three components, which are about enlarging the knowledge base with analyses and enlarging existing statistics. 
  
 To sum up, we see a need for more analyses that supplement the present ones so as to give a fuller picture of the development of pay differences between women and men, Allen for other groups in 
  
 39 
  
 Summary 
  
 SOU 2022:4 
  
 the population based on, age, region of birth and period of stay in Sweden and also for persons with disabilities. In conjunction with this we therefore present two proposals for supplementary analyses. 
  
 Gender equality analysis of income differences every fourth year 
  
 We propose that the Swedish Gender Equality Agency be commis- sioned to conduct a gender equality analysis of differences in earned income and other income every fourth year In analysing earned in- come account should be taken of Kemp and form of employ- ment, Allen other relevant background variables needed in the analysis. The results of the analysis should be reported on the basis of more grounds of discrimination than gender alone. The agency given the commission should obtain relevant data from Statistics Sweden. 
  
 Analysis and monitoring of economic equality for persons with disabilities 
  
 We propose that the Government expand Statistics Sweden’s pre- sent government commission concerning the situation in the labour market for persons with disabilities to also contain an analysis of economic equality for persons with disabilities. Statistics Sweden was commissioned in its appropriation directions for 2021 to produce and publish  
 gender-disaggregated 
  statistics on the situation in the labour market for persons with disabilities. We propose that this commis- sion could be expanded to also include an analysis and  
 follow-up 
  of economic equality for persons with disabilities. In practice this also includes analysing and following up pay differences and other in- come differences between women and men with disabilities. 
  
 Need for expanded, reliable and transparent statistics 
  
 We also see a need for expanded, reliable and transparent statistics so as to be able to follow the development of pay differences be- tween women and men at employer level and other relevant levels such as collective agreement area, industry and sector level. However, we 
  
 40 
  
 SOU 2022:4 
  
 Summary 
  
 make the assessment that it is not obvious that the overall benefit of the expanded statistics outweighs the administrative burden for em- ployers. As regards the last component, which is related to the European Commission’s coming directive for pay transparency, we are unable, as in the preceding chapter, to present Williamson can say with certainty will not need to be amended significantly within a couple of years. In view of this we therefore do not present Graham proposals concerning expanded statistics or proposals related to pay transparency even though we see a need. Instead we want to illustrate a number of assessments or, alternatively, some aspects of principle that may be of importance. 
  
 It is important to have a broad discussion to analyse horizontal and vertical pay segregation 
  
 In our assessment, it is important to have a broad discussion on methods for analysing and calculating horizontal and vertical pay segregation in the labour market so as to obtain greater understand- ing of the scope of various forms of discrimination. 
  
 A clearer gender equality perspective may be needed in Swedish Standard Classification of Occupations (SSYK) 
  
 The Swedish Standard Classification of Occupations (SSYK)has a less granular division in many  
 female-dominated 
  occupations than in  
 male-dominated 
  occupations and is not gender neutral. In con- junction with the next update and revision of the SSYK, we recom- mend that Statistics Sweden, working jointly with the Swedish Gender Equality Agency, incorporate a clearer  
 gender-equality 
  perspective in the classification of occupations. 
  
 Access to reliable statistics is essential for a better understanding of why pay differences between women and men arise. 
  
 Access to data is essential if government agencies are to be able to carry out the commissions they receive from the Government and to be able to provide  
 decision-makers 
  and the public with knowledge to act on. It is also important that agencies’ activity statistics main- 
  
 41 
  
 Summary 
  
 SOU 2022:4 
  
 tain high quality. In our assessment, the Government should con- sider making the Swedish Public Employment Service and Swedish Tax Agency official statistical agencies that will be able to access relevant  
 individual-based 
  official statistics for analytical and evalua- tion purposes. 
  
 In our assessment, the National Mediation Office should con- sider expanding the pay structure statistics with the variables period of stay and region of birth so as to be able to follow the question of discrimination in setting pay on grounds other than gender. 
  
 Need for enhanced statistics on working hours and form of employment 
  
 In carrying out our remit we see a need for improved statistics re- garding individual data about working hours and form of employ- ment. However, the production of these statistics involves an admin- istrative burden on employers, which means that the benefit of having these statistics probably does not outweigh the cost that may be involved in producing these statistics. 
  
 Both statistics and transparency can be effective as supplementary tools 
  
 A publication of  
 gender-disaggregated 
  statistics can be an effective tool that counters unwarranted pay differences and promotes gender- Rangel pay at employer level. In our assessment, the following aspects of principle can be of importance in any introduction of pay trans- parency and publication of  
 gender-disaggregated 
  statistics. First, we want to point out that a relevant agency could to make public and publish  
 gender-disaggregated 
  statistics of gross pay and benefits at employer level. Second, we want to stress that the dividing line re- garding which employers should be covered by publication of gender- disaggregated statistics needs to be justified in terms of the protection of personal data (Article 10 of the Commission’s proposal for a direc- tive on measures for pay transparency). Third, we want to point out that the information published could be accompanied by employer- specific information to make more comparisons possible Fourth, consideration can be given to also planning for an impact evaluation should pay transparency be introduced. 
  
 42 
  
 SOU 2022:4 
  
 Summary 
  
 Measures for increased gender equality at workplaces 
  
 By highlighting relevant parts of the Work Environment Act and the Discrimination Act and the importance of collective agreements to work on active measures, we have established that there are tools for  
 gender-equal 
  workplaces. We have also analysed the possibilities of introducing a voluntary system of  
 gender-equality 
  certification. More- over, we have analysed what other methods can contribute to more  
 gender-equal 
  workplaces. On the basis of this analysis, we have drawn the following conclusions that form the basis for proposals we present. 
  
 A voluntary system of  
 gender-equality 
  certification should not be introduced 
  
 It appears to be more appropriate to use the tools already in place and to have compliance with them than to introduce a voluntary system of  
 gender-equality 
  certification. The disadvantages of intro- ducing a voluntary system of  
 gender-equality 
  certification are greater than the advantages and a system of voluntary  
 gender-equality 
  certi- fication should therefore not be introduced. 
  
 The Discrimination Act and the Work Environment Act should continue to be the most important tools for  
 gender-equal 
  workplaces 
  
 It is more appropriate for employers to use the rules already in place through effective supervision and to take the measures required to increase compliance with active measures than to introduce a voluntary system of  
 gender-equality 
  certification. 
  
 Collective agreements are important tools for  
 gender-equal 
  workplaces 
  
 Collective agreements have a central role in influencing the work environment and working conditions. Through these agreements the social partners can contribute to greater gender equality in work- places, and collective agreements are important tools as a core com- 
  
 43 
  
 Summary 
  
 SOU 2022:4 
  
 ponent of the Swedish labour market model and of the partners’ responsibility for terms of employment and a good workplace. 
  
 A model is needed to study differences in and between industries and organisations 
  
 More knowledge is needed about how the organisation of work in different industries and organisations has consequences for work- related mental ill health among women and men. The Gender Equality Agency has already discussed how such a model can be designed on a more theoretical plane. It needs to be adjusted and adapted to enable agencies to apply it in their activities. 
  
 Based on the above, the Inquiry presents the following proposals 
  
 The Gender Equality Agency report Sources of understanding of differ- ences in mental health (2021:7) describes a model for how differences in  
 work-related 
  ill health arise and what measures can be applied at different levels to counter them. We propose that the Government give the Gender Equality Agency a commission to adjust this existing model, in consultation with relevant agencies and researchers, so that it can be adapted to the activities of various relevant agencies. Gender Equality Agency report 2021:7 should form the basis for this work. 
  
 Measures for more  
 gender-equal 
  distribution of support resources 
  
 We have analysed six aspects linked to the governance of gender equality policy: the political level, the Government Office’s organi- sation of and work on gender mainstreaming, the support that govern- ment agencies are given linked to that work and following up gender mainstreaming, the internal governance and organisation of these agencies’  
 objectives-based 
  work on gender equality, Myers is followed up and examined and the procurement of public activities. On the basis of this analysis, we have drawn the following conclusions that form the basis for proposals we present. 
  
 44 
  
 SOU 2022:4 
  
 Summary 
  
 The Government Offices’ follow- up of and feedback 
  
 on agencies’ reports of how they have contributed to achieving the objectives of gender equality policy needs to be strengthened 
  
 Structures for following up agencies’ work on gender equality seem to be  
 well-adapted 
  to this work at a formal and principled level. However, in the Government Offices’ dialogues with agencies, gender equality seems to be primarily dealt with in connection with special commissions. It is therefore important that when the Government gives an agency commissions, both in its appropriation directions and as separate commissions, action is taken to ensure that the agency reports back and follows up in a systematic way that ensures that the Government has sufficiently correct supporting information. 
  
 The support for agencies in developing the governance and  
 follow-up 
  of gender equality work is adequate 
  
 Agencies receive adequate support both from the Gender Equality Agency and from the Swedish Financial Management Authority (ESV) linked to the development and  
 follow-up 
  of gender equality work. 
  
 Agencies have not succeeded in integrating their gender equality work in their normal governance and  
 follow-up 
  processes 
  
 Our compilation shows that, in some cases, there is a gap between working procedures and guidelines and how gender equality work Roach out in practice in the agencies examined. Even though the agencies state that gender equality work has to be an integral part of their activities, this is not always the case. In addition, there are defi- ciencies in the examined agencies’ reporting of statistics and analyses of  
 gender-(un)Rangel 
  Cummings of gender equality policy. 
  
 45 
  
 Summary 
  
 SOU 2022:4 
  
 Agencies need to include more variables than gender in their analyses 
  
 It is not always enough to report and analyse gender differences; in- stead, where relevant, agencies should also study variations in differ- ent groups linked to commissions and target groups. For instance, information about age and gender is something that all agencies working with contacts with individuals can apply in their analyses. 
  
 The  
 follow-up 
  of the exercise of public authority and of contacts with individuals Jones out using less systematic methods than analyses of outcomes of activities 
  
 Follow-up 
  work is conducted with a varying degree of systematics and varies significantly when it comes to analyses of gender differ- ences. When agencies’  
 follow-up 
  of the exercise of public authority and of interactions with citizens uses less systematic methods than the analyses conducted of outcomes of their activities, important answers are not given as to when and why gender differences Edwards. 
  
 The Swedish National Audit Office is deficient in its assessment of whether  
 gender-disaggregated 
  statistics are relevant to  
 decision-makers 
  
 Agencies have deficiencies in their annual reports regarding both the reporting of  
 gender-disaggregated 
  statistics and analyses of gender differences. Wilson deficiencies are something that the Swedish National Audit Office has not drawn attention to. 
  
 The gender equality perspective in the area of procurement needs to be clarified 
  
 The gender equality perspective in the area of procurement needs to be clarified. Private actors awarded contracts should be subject to the same requirements to follow regulations and report results as agencies are. There is also a need for hue Swedish Public Employment Service, which is the agency that procures activities aimed directly at individ- 
  
 46 
  
 SOU 2022:4 
  
 Summary 
  
 uals, to specify clearer gender equality requirements in contracts and tender documentation. 
  
 Based on the above, the Inquiry presents the following proposals 
  
 We propose that the commission given by the Government to the Financial Management Authority (ESV) in its appropriation direc- tions for 2022 should be a permanent commission and that funding should be secured for this. We also propose that the Government should commission relevant agencies to show in a specific and method- ical way how their activities contribute to achieving the milestone targets of gender equality policy. The indicators for each milestone target produced by Statistics Sweden can be used to measure the agency’s effectiveness. This commission should be reported as part of the agency’s normal  
 follow-up 
  and reporting and not in the form of special commissions. We also propose that the Government should commission relevant agencies to work on gender equality budgeting, and that this work should be followed up and reported in the agencies’ annual reports. 
  
 We recommend that the Government formulate a separate objec- tive for gender equality in its procurement strategy. In addition, we propose that the Government give the National Agency for Public Procurement the task of integrating a gender equality perspective in its activities and that this task should be regulated in the statutory instructions adopted by the Government for this agency. We also recommend that the Swedish Public Employment Service has a clear gender equality requirement when it procures private actors and that it carefully follows up the distribution of measures and results for different groups of  
 job-seeking 
  women and men at these actors. 
  
 Measures for more  
 gender-equal 
  information and guidance 
  
 We have identified three areas of central importance for agencies with contacts with individuals: information about financial impacts, greater digitalisation and central government’s interactions and meet- ings with people. All Martinez touch on the agencies’ activities for information and guidance and are intended to increase economic gender equality. 
  
 47 
  
 Summary 
  
 SOU 2022:4 
  
 There is a need for joint agency information about economic impacts 
  
 More agencies should start trials of nudging. It would be simpler for individuals to make  
 well-informed 
  choices if there was a calculation tool that calculates the impact on disposable income in a readily accessible way. 
  
 Gender equality important when digitalisation is given a greater role 
  
 As more agencies digitalise their activities,  
 administration-wide 
  digi- talisations given an  
 ever-increasing 
  role. If digitalisation is to contri- bute to the target of economic gender equality, it is important that everyone has the same possibilities and access to agencies’ informa- tion and guidance. Account needs to be taken not only of gender, but also of aspects like accessibility and adaptation based on different needs. The Agency for Digital Government (DIGG) has a central role in questions concerning digitalisation in public administration. It is of great importance that agencies conduct systematic and recur- ring follow ups of their work from a  
 gender-equality 
  perspective, which that Agency does not do today. 
  
 Gender-equal 
  treatment important in central government’s interactions with people 
  
 When more and more agencies expand digital contact routes, those who prefer or need  
 non-digital 
  Rodriguez are referred to the offices of the National Government Service Centre. This means that the role of the National Government Service Centre increases in pace with increased digitalisation of other agencies. It also means that it is of great importance that individuals are given treatment that is  
 gender-equal 
  and equal in other respects by the Centre. It is of great importance that agencies conduct systematic and recurring follow ups of their work from a  
 gender-equality 
  perspective, which the National Government Service Centre does not do today. 
  
 48 
  
 SOU 2022:4 
  
 Summary 
  
 Based on the above, the Inquiry presents the following assessments and proposals 
  
 Our assessment is that the Government should consider commis- sioning Statistics Sweden to produce supporting information about how to design a tool for statistical calculations that calculates the impacts of different choices for disposable income. 
  
 We propose that the Government commission the Agency for Digital Government to follow up and analyse the digitalisation of public administration from a gender equality perspective. We also pro- pose that the Government give the Agency for Digital Government the task of drafting a strategy for how the Agency can integrate a gender equality perspective in its activities and that its gender equal- ity commission be regulated in the statutory instructions adopted by the Government for this agency. 
  
 We propose that the Government commission the National Government Service Centre to systematically follow up and analyse the activities of its service offices from a gender equality perspective and to take account of other relevant variables in order to follow up whether individuals are treated differently when meeting the Centre. We also propose that the Government give the National Govern- ment Service Centre the task of drafting a strategy for how the Centre can integrate a gender equality perspective in its activities and that its gender equality commission be regulated in the statutory instruc- tions adopted by the Government for this agency. 
  
 49 
  
 1Utredningens uppdrag och arbete 
  
 1.1Bakgrund 
  
 Att kvinnor och män ska ha samma möjligheter och villkor i fråga om betalt arbete som ger ekonomisk självständighet livet ut, är ett av regeringens delmål för jämställdhetspolitiken. Kvinnor och män ska ha samma möjligheter och förutsättningar i fråga om såväl anställ-  
 nings-, 
  löne- och andra arbetsvillkor som utvecklingsmöjligheter i arbetet. Kvinnor och män ska också ha samma möjligheter att starta och driva företag som kan växa och generera en inkomst. I våra direktiv konstateras dock följande. 
  
 Kvinnor har fortfarande lägre sysselsättningsgrad, kortare arbets- tid, högre frånvaro från arbetet samt lägre lön och arbetsinkomster än män (se kapitel 2 för en genomgång). Kvinnors lägre genomsnitt- liga arbetsinkomster beror delvis på att färre kvinnor än män deltar i arbetskraften och att fler kvinnor än män arbetar deltid. Kvinnor har också en högre frånvaro på grund av både föräldraledighet och ohälsa. Ytterligare en viktig förklaring till kvinnors lägre arbetsinkomster är att arbetsmarknaden kännetecknas av en könsmässig uppdelning, där kvinnor är överrepresenterade i yrken och befattningar med lägre löner. Skillnaderna i arbetsinkomst i förvärvsaktiv ålder bidrar till in- komstskillnader mellan kvinnor och män bland pensionärer. Kvinnors arbetsinkomster har visserligen ökat i snabbare takt än mäns sedan mitten av  
 1990-talet, 
  och skillnaderna mellan kvinnor och män på arbetsmarknaden har minskat, men utvecklingen går långsamt. Ut- vecklingen motverkas av den ökade betydelsen av kapitalinkomster, som är mer ojämnt fördelade mellan kvinnor och män. Skillnaderna i arbets- och kapitalinkomster utjämnas till viss del av transfereringar och skatter. Kvinnor hade till exempel 2019 i genomsnitt 78 procent av mäns individuella disponibla inkomst, det vill säga en persons 
  
 51 
  
 Utredningens uppdrag och arbete 
  
 SOU 2022:4 
  
 samtliga inkomster minus skatter (se kapitel 2 för en ingående dis- kussion om olika typer av inkomster). Denna siffra har inte föränd- rats nämnvärt sedan 1995. Även om det finns stora variationer inom gruppen kvinnor och inom gruppen män, kvarstår omfattande eko- nomiska klyftor mellan kvinnor och män, vilket innebär att de inte har samma möjligheter till ekonomisk självständighet livet ut. 
  
 1.2Utredningens uppdrag 
  
 Kommissionen ska främst lämna förslag på åtgärder som bidrar till att främja jämställda löner, jämställda livsinkomster, en jämställd för- delning av det offentligas stödåtgärder till kvinnor och män samt jämställda arbetsplatser (dir. 2020:22). Kommittédirektiven bifogas i sin helhet i betänkandet (se bilaga 1). Kommissionen har fem del- uppdrag: 
  
 1.För att främja jämställda löner genom att motverka osakliga löne- skillnader mellan kvinnor och män, ska kommissionen kartlägga behovet av statistik över löneskillnader mellan kvinnor och män på arbetsgivarnivå eller annan lämplig nivå och analysera hur löne- skillnader mellan kvinnor och män på arbetsgivarnivå eller annan lämplig nivå kan följas över tid samt väga nyttan av sådan statistik mot eventuell administrativ börda för arbetsgivare, 
  
 2.För att främja jämställda löner genom att motverka osakliga löne- skillnader, ska kommissionen analysera den isländska modellen för lönecertifiering och den brittiska respektive tyska modellen för lönetransparens med fokus på hur dessa skulle kunna utveck- las och anpassas för att tillämpas i Sverige, och vilka resultat och konsekvenser de i så fall skulle få, samt utifrån denna analys lämna förslag på fortsatta åtgärder, 
  
 3.För att främja jämställda livsinkomster, ska kommissionen göra en översyn av relevanta myndigheters information till och vägled- ning för kvinnor och män, flickor och pojkar, och utifrån denna analys lämna förslag på åtgärder samt för att främja en jämställd fördelning av det offentligas stödåtgärder genom att komma till- rätta med osakliga könsskillnader, kartlägga hur offentliga stöd- 
  
 52 
  
 SOU 2022:4 
  
 Utredningens uppdrag och arbete 
  
 åtgärder fördelas mellan kvinnor och män och analysera deras ekonomiska effekter samt lämna förslag på åtgärder,1 
  
 4.För att främja jämställda arbetsplatser, ska kommissionen se över alternativa metoder och möjliga åtgärder, analysera förutsättning- arna för införande av ett frivilligt jämställdhetscertifieringssystem för arbetsplatser med beaktande bland annat av förekomsten av andra typer av certifieringar på arbetsmarknaden, och lämna för- slag på hur ett sådant system skulle kunna utformas, samt 
  
 5.Verka för en bred diskussion och sprida kunskap om hur ekono- misk jämställdhet generellt och jämställda livsinkomster specifikt kan främjas. 
  
 För uppdrag 3 lämnade kommissionen den 25 januari 2021 en delredo- visning (Komm2021/00077/A  
 2020:01-1) 
  bestående av kartläggning och analys av hur offentliga stödåtgärder fördelas mellan kvinnor och män, samt en översyn av hur relevanta myndigheter ger information och vägledning till kvinnor och män. Delredovisningen bifogas i be- tänkandet (se bilaga 3  4). Eftersom vi inte lämnade förslag i del- redovisningen gör vi det i betänkandet. 
  
 Vårt arbete ska enligt direktiven genomsyras av ett perspektiv som innebär att genomgående beakta och lyfta fram de olika villkor i fråga om ekonomisk jämställdhet som kan råda för kvinnor och män födda i olika länder2, belysa de villkor som råder för kvinnor och män med låg disponibel inkomst och ta hänsyn till förhållandena för kvinnor och män med funktionsnedsättning, samt beakta övriga dis- krimineringsgrunder och andra faktorer som kan påverka kvinnors och mäns möjligheter till egen försörjning.3 
  
 1Enligt direktiven ska eventuella förslag till förändringar inte omfatta socialförsäkringsbalkens regler. 
  
 2Vi undviker att använda uppdelningen av individer i termer av inrikes och utrikes födda, då upp- delningen är problematisk genom att den skapar kategorier av människor enbart baserat på huruvida en person är född inom eller utom Sveriges gränser (se SOU 2004:48). 
  
 3I delredovisningen lyftes detta fram i kartläggningen och i översynen av myndigheters infor- mation. Vi genomförde också en särskild granskning av Arbetsförmedlingens arbete med arbets- marknadsetablering för nyanlända kvinnor och kvinnor med funktionsnedsättning. I betänk- andets olika kapitel lyfts dessa perspektiv genomgående fram. 
  
 53 
  
 Utredningens uppdrag och arbete 
  
 SOU 2022:4 
  
 1.3Utredningens arbetsformer 
  
 Utredningen startade sitt arbete i mars 2020 och under 2020 låg fokus framför allt på det deluppdrag som redovisades till regeringen i en delredovisning den 25 februari 2021(se bilaga 3  4). Efter att del- redovisningen hade färdigställts koncentrerades arbetet till den del av uppdraget som behandlas i betänkandet. 
  
 Utredningsarbetet har genomförts i samråd med utredningens sakkunniga och experter. Sakkunniga och experter har tagit del av utredningens utkast till bakgrundstexter, överväganden och förslag och lämnat synpunkter på innehållet. Gemensamma sammanträden har hållits vid tio tillfällen, varav sex har ägt rum under 2021. 
  
 Utredningen har därutöver haft dialog med företrädare för arbets- marknadens parter. Från arbetstagarsidan har utredningen haft dia- log med LO, TCO och Saco. Vidare har utredningen haft dialog med följande enskilda fackförbund: Vision, Akademikerförbundet SSR, Vårdförbundet, Kommunal, Handelsanställdas fackförbund, Unionen, Sveriges ingenjörer, Fackförbundet ST, Akava, Lärarförbundet, Lärarnas riksförbund, IF Metall och Byggnads. På arbetsgivarsidan har utredningen haft dialog med Svenskt Näringsliv, Sveriges Kommuner och Regioner (SKR) och Arbetsgivarverket. Vi har också haft dialog med följande arbetsgivarförbund: KFO, Industriarbets- givarna, Svensk Handel, Teknikföretagen, Almega och Gray. 
  
 1.3.1Redovisning av det utåtriktade uppdraget 
  
 Vi har haft som uppdrag att verka för en bred diskussion om hur ekonomisk jämställdhet generellt och jämställda livsinkomster spe- cifikt kan främjas. Då vi har verkat under  
 Covid-pandemin 
  har vi behövt anpassa vårt utåtriktade arbete. Det innebär att vi har arran- gerat flera digitala seminarier. Det första seminariet, Inkomstgapet oförändrat sedan 1995 – vad kan göras för jämställda livsinkomster?, anordnades den 3 december 2020. Under seminariet belystes olika ämnen som lön, inkomster, arbetstid, utbildning och pensioner ur ett jämställdhetsperspektiv. Medverkande var representanter från arbetsmarknadens parter, forskare och myndigheter. Kommissionären 
  
 54 
  
 SOU 2022:4 
  
 Utredningens uppdrag och arbete 
  
 Johnson modererade. Seminariet livesändes, men går fortsatt att se via kommissionens webbplats.4 
  
 Under hösten 2021 arrangerade vi ytterligare fyra digitala semi- narier. Temat för seminarierna var intersektionalitet, statistikens vikt vid beslutsfattande, lönekartläggning och sexuella trakasserier samt jämställda arbetsplatser. Kommissionären Johnson dis- kuterade tillsammans med en inbjuden expert på respektive tema. De som deltog var Johnson, professor Shepherd i arbetsveten- skap, Barakat Ghebrehawariat, statsvetare och expert på normkritisk kommunikation, rasism och mångfald, Brandt, professor i nationalekonomi samt kommissionären Stevenson, professor i nationalekonomi. Samtliga seminarier finns att se på kommissionens webbplats. 
  
 Kommissionen har också deltagit i andra aktörers seminarier, sam- tal, konferenser och andra sammanhang. Några exempel är seminarier och konferenser som har arrangerats av Stevens, Forum för Jämställd- het Integrationspakten, Jämställdhetsmyndigheten, Klimatriksdagen, Ownershift, Sveriges Kvinnolobby och SNS. Kommissionen har också deltagit i internationella sammanhang som FN:s Kvinnokommissions årliga möte (CSW65) och kommenterat på  
 OECD-rapporten 
  Pay Transparency Tools to Close the Gender Wage Gap. Vår delredovis- ning (Komm2021/00077/A  
 2020:01-1) 
  lämnades över till regeringen den 25 januari 2021. Vi har sedan redovisat den för ett flertal myndig- heter, däribland Myndigheten för Tillväxtanalys, Arbetsförmedlingen, Skatteverket, Jämställdhetsmyndigheten, Pensionsmyndigheten, In- spektionen för arbetslöshetsförsäkringen (IAF), Samordningsför- bundet i Jämtland samt på en gemensam träff för alla  
 JiM-myndig- 
  heter. Vi har också redovisat delredovisningens resultat för riksdagens arbetsmarknadsutskott och för  
 JiM-myndigheternas 
  generaldirek- törer på ett av jämställdhetsministerns seminarium. 
  
 Därutöver har vi publicerat debattartiklar i bland annat Alltinget och Arbetet. Ordförande, kommissionärer och utredningssekreterare har dessutom medverkat i såväl radio- som poddsändningar samt inter- vjuats i och bidragit med information till en rad artiklar i olika medier såsom Arbeidsliv i Norden, TT och Sveriges Radio. 
  
 4 
 www.sou.gov.se/a-202001-kommission-for-jamstallda-livsinkomster. 
  
 55 
  
 Utredningens uppdrag och arbete 
  
 SOU 2022:4 
  
 1.3.2Parallella utredningar 
  
 Parallellt med Kommissionen för jämställda livsinkomster pågick Jämlikhetskommissionen som lämnade sitt betänkande En gemen- sam angelägenhet i augusti 2020 (SOU 2020:46). Jämlikhetskommis- sionen hade i uppdrag att utreda möjligheterna att långsiktigt öka den ekonomiska jämlikheten och lämna förslag som kan bidra till ökad integration och jämställdhet i samhället. Vi har löpande tagit del av jämlikhetskommissionens arbete. 
  
 Vårt arbete har också pågått samtidigt som Utredningen om vissa frågor i diskrimineringslagen som har haft i uppdrag att bland annat se över vilka åtgärder som behövs för att säkerställa efterlevnad av be- stämmelserna om aktiva åtgärder i diskrimineringslagen (dir. 2018:99). Utredningen har överlämnat ett delbetänkande gällande den delen av sitt uppdrag (SOU 2020:79) som har remissbehandlats under 2021. Utredningen överlämnade sitt slutbetänkande (SOU 2021:94) den 1 december 2021. 
  
 1.3.3 
 EU-kommissionens 
  förslag till direktiv 
  
 EU-kommissionen 
  lämnade under tiden för vårt arbete ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om stärkt tillämpning av principen om lika lön för kvinnor och män för lika eller likvärdigt arbete genom ökad insyn i lönesättningen och efterlevnadsmekanis- mer, COM (2021) 93. Förslaget är vid tidpunkten för överlämnande av betänkandet föremål för förhandling. Vid ett slutligt antagande av direktivet kommer det sannolikt att behövas en översyn av svensk rätt på området för att säkerställa att den motsvarar kraven i direk- tivet. Direktivförslaget överlappar i flera delar de modeller vi enligt våra direktiv ska analysera. 
  
 1.3.4Faktainsamling och intervjuer 
  
 Våra bakgrundsanalyser har i stora delar utgått från befintlig forsk- ning, myndighetsrapporter och andra rapporter samt från befintlig statistik och egna beräkningar. Vi har vidare ställt frågor till och haft dialoger med myndigheter. Vi har skickat frågeformulär till ett urval myndigheter för att få underlag om hur de informerar och vägleder 
  
 56 
  
 SOU 2022:4 
  
 Utredningens uppdrag och arbete 
  
 kvinnor och män/flickor och pojkar samt hur det relaterar till deras befintliga jämställdhetsuppdrag. Dessa underlag har använts för ana- lyser i vår delrapport (se bilaga 3  4) samt i detta betänkande. Vidare har frågor ställts till myndigheter gällande analyser och uppföljning kopplat till deras jämställdhetsuppdrag och verksamhet. Vi har också ställt frågor till och talat med företrädare för Regeringskansliet. I bilaga 5 redovisas vilka myndigheter och organisationer som vi har samtalat med och intervjuat. Vidare har vi ställt frågor till aktörer som utfärdar jämställdhets- och jämlikhetscertifiering av arbetsplatser. 
  
 Vi har i våra statistiska analyser använt databasen Stativ 2018, en individdatabas som administreras och utvecklas av Statistiska central- byrån (SCB). Syftet med databasen är att utgöra underlag för beskriv- ning och analys avseende integration, segregation, jämställdhet och migration. Stativ 2018 innehåller uppgifter om samtliga personer folk- bokförda i Sverige den 31 december 2018 och är till övervägande del uppbyggt kring data som har sin källa i administrativa system (se kapitel 2 för mer information). 
  
 Vi har gett ett antal forskare och utredare i uppdrag att skriva underlagsrapporter för olika delar av vårt uppdrag: 
  
 –Salazar, professor Shepherd, Stockholm och Örebro Universitet, En samling exempel av hur kollektivavtal, utöver lön, kan tänkas påverka livsinkomster för kvinnor och män – samman- fattning och observationer. 
  
 –Thompson, jur.kand., Pay transparency – ett nordiskt perspek- tiv med Island som utgångspunkt. 
  
 –Ward, professor, Stockholms universitet, Likalönelagar i UK och Tyskland. 
  
 –Fisher, fil.dr., Lunds universitet, Likalönelagar i Kanada. 
  
 –Anderson, professor, Umeå universitet, Skattesystemets betydelse för jämställda livsinkomster. 
  
 Rapporterna finns publicerade på utredningens webbplats.5 
  
 5 
 www.sou.gov.se/a-202001-kommission-for-jamstallda-livsinkomster. 
  
 57 
  
 Utredningens uppdrag och arbete 
  
 SOU 2022:4 
  
 1.3.5Begrepp som används i betänkandet 
  
 I detta avsnitt redogör vi översiktligt för vissa begrepp som används i betänkandet. 
  
 Ekonomisk jämställdhet 
  
 Ekonomisk jämställdhet avser fördelningen av ekonomiska resurser mellan kvinnor och män. Kvinnor och män ska ha samma möjlig- heter, villkor och förutsättningar i fråga om tillgång till arbete, anställ-  
 nings-, 
  löne- och andra arbetsvillkor som berör arbetsmarknaden. I regeringens delmål om ekonomisk jämställdhet ingår också arbets- miljö, liksom lika möjligheter och villkor i fråga om företagande. Det betalda arbetet ska inte bara ge ekonomisk självständighet i förvärvs- aktiv ålder, utan också ge förutsättningar för ekonomisk trygghet och självständighet under pensionsåren. Många kvinnor riskerar en sämre pension på grund av att de har tagit huvudansvaret för barnen i många år, bland annat genom att ta ut merparten av föräldraförsäkringen och att arbeta deltid, medan många män har förvärvsarbetat på heltid och sparat ihop till sin pension. 
  
 Ekonomisk jämlikhet 
  
 Jämlikhet handlar ytterst om att människor är lika mycket värda och har samma förutsättningar, möjligheter och villkor i samhället. Eko- nomisk jämlikhet utgör en central del av den övergripande jämlikheten. Den ekonomiska jämlikheten påverkas av en rad faktorer, till exem- pel skillnader i humankapital, det vill säga enskilda individers produk- tiva förmåga, maktförhållanden, ett samhälles demografiska situation, den tekniska utvecklingen och internationaliseringen av ekonomin (SOU 2020: 46). Begreppet kan användas för att förklara ekonomiska ojämlikheter ifråga om kapital och inkomster, men även ge perspek- tiv på levnadsförhållanden kopplade till exempelvis hälsa och arbete inom välfärden. Välfärdsdiskussioner har ofta ekonomiska variabler som inkomster och förmögenheter i fokus, men den upplevda väl- färden eller livstillfredställelsen beror också av utbildning, hälsa och det sociala kapitalet. 
  
 58 
  
 SOU 2022:4 
  
 Utredningens uppdrag och arbete 
  
 Intersektionalitet 
  
 Kommissionen ska enligt direktiven ha ett intersektionellt perspek- tiv som tar in hur olika faktorer tillsammans påverkar kvinnors och mäns ekonomiska makt, till exempel hur det påverkar ens förutsätt- ningar vad gäller egen försörjning att vara kvinna (eller man) och både ha en funktionsnedsättning och vara född utanför Sverige. I betänk- andet använder vi det intersektionella perspektivet som ett analys- redskap. Eftersom strukturer som leder till diskriminering ofta följer liknande mönster oavsett om det rör kvinnor eller andra grupper, bör jämställdhetsfrågor inte separeras från annat jämlikhetsarbete. Snarare kan de berika varandra och snabba på processerna. 
  
 När det gäller frågor om bland annat arbete, arbetsmarknad och löner använder vi det intersektionella perspektivet för att uppmärk- samma hur skillnader skapas i organiseringen av arbetslivet. Det hand- lar framför allt om att synliggöra olika faktorer som verkar samtidigt. Genom att ta hänsyn till flera av de här faktorerna samtidigt kan förståelserna för hur arbetslivet har olika effekter för olika kvinnor och män på pension, familjeliv, hälsa, välbefinnande och möjlighet till aktivt och jämställt deltagande i samhället ökas. Det kan också handla om marknadsreformer som har gett upphov till nya former av ojämlikhet i arbetslivet, till exempel  
 gig-jobben 
  som kännetecknas av låg anställningstrygghet och begränsat inflytande över arbetssitua- tionen. Förändringar i arbetslivet påverkar kvinnor och män på olika sätt och kan förstärka diskriminerande strukturer. 
  
 Vidare innebär den intersektionella ansatsen att vi analyserar hur de kategorier som används inom statistik, forskning och politiskt beslutsfattande kan producera och reproducera stereotyper och före- ställningar om socialt konstruerade grupper, och vilken påverkan dessa stereotyper och föreställningar kan ha på människors livsinkomster. Det intersektionella angreppsättet används i analyser av hur normer och stereotyper kan påverka myndigheternas bemötande och stöd till befolkningen (se bilaga 3  4). 
  
 Kön 
  
 I denna utredning används juridiskt kön som begrepp när vi hänvisar till kön, alltså det kön som är registrerat i folkbokföringen. Jäm- ställdhetspolitiken utgår oftast i grunden från de två juridiska könen 
  
 59 
  
 Utredningens uppdrag och arbete 
  
 SOU 2022:4 
  
 som finns i Sverige, kvinna och man. Det finns individer i samhället som inte identifierar sig som något av dessa kön, vilket är viktigt att ha i åtanke när analyser kring jämställdhet görs. 
  
 1.3.6Individuella rättigheter 
  
 En av våra utgångspunkter är att vårt uppdrag handlar om mänskliga rättigheter. Individperspektivet är viktigt, liksom rätten att inte bli diskriminerad. Vi vill därför framhålla ett antal i det här samman- hanget särskilt betydelsefulla åtaganden Sverige som stat har gjort när det gäller mänskliga rättigheter.6 
  
 Förenta nationernas (FN:s) allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna utgör grunden för det globala, regionala och nationella regelsystemet om mänskliga rättigheter. Den allmänna förklaringen har utvecklats i en rad deklarationer och konventioner, och Sverige är liksom andra  
 EU-medlemsstater 
  part i ett antal  
 FN-fördrag 
  om mänskliga rättigheter. Sverige har bland annat ratificerat  
 FN-kon- 
  ventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor (CEDAW) och konventionen om rättigheter för personer med funktionsnedsättning (CRPD). 
  
 Europarådet bildades för att bland annat främja rättsstatsprincipen, demokrati, mänskliga rättigheter och social utveckling (se ingressen och artikel 1 i Europarådets stadga). Europarådets medlemsländer har antagit den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna för att nå dessa mål. 
  
 Till detta kommer EU:s fördrag och Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Fördraget och stadgan utgör i sin tur grunden för EU:s regelverk om diskriminering, bland annat genom flera  
 EU-direktiv 
  om diskriminering. Könsdiskriminering i arbetslivet regleras i det så kallade recastdirektivet.7 
  
 Vi vill också framhålla ILO konvention (nr 100) angående lika lön för män och kvinnor för arbete av lika värde. Även om konven- tionen kan genomföras genom kollektivavtal, är staten skyldig att se till att rättigheterna i konventionen respekteras även om de genom- förs genom kollektivavtal. 
  
 6För en mer omfattande genomgång, se till exempel SOU 2015:86 och SOU 2016:87. 
  
 7Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/54/EG av den 5 juli 2006 om genomförandet av principen om lika möjligheter och likabehandling av kvinnor och män i arbetslivet (om- arbetning). 
  
 60 
  
 SOU 2022:4 
  
 Utredningens uppdrag och arbete 
  
 Det svenska statsskickets grunder regleras i 1 kap. regeringsformen (RF). Det allmänna ska verka för att alla människor ska kunna uppnå delaktighet och jämlikhet i samhället och för att barns rätt tas till vara. Det allmänna ska motverka diskriminering av människor på grund av kön, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, språklig eller reli- giös tillhörighet, funktionshinder, sexuell läggning, ålder eller andra omständigheter som gäller den enskilde som person, enligt 1 kap. 2 § femte stycket RF. Enskilda personer skyddas av diskrimineringslagen, DL, (2008:567). Lagen har till ändamål att motverka diskriminering och på andra sätt främja lika rättigheter och möjligheter oavsett kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionsnedsättning, sexuell läggning eller ålder, enligt 1 kap. 1 § DL. Den ställer också krav på att arbets- givare arbetar med aktiva åtgärder för att motverka diskriminering och på annat sätt verka för lika rättigheter och möjligheter, enligt 3 kap. 1 § DL. 
  
 1.4Betänkandets disposition 
  
 Betänkandet har åtta kapitel. I kapitel 2 analyserar vi faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten. Där redogör vi också för skillnader i kvinnor och mäns livsinkomster. I kapitel 3 analyserar vi den isländska modellen för lönecertifiering och den brittiska respek- tive tyska modellen för lönetransparens, med fokus på hur dessa skulle kunna utvecklas och anpassas för att tillämpas i Sverige. I kapitel 4 kartlägger vi behovet av statistik över löneskillnader mellan kvinnor och män samt analyserar hur löneskillnader mellan kvinnor och män kan följas över tid för att skapa bättre möjligheter att nå de jämställd- hetspolitiska målen. I kapitel 5 analyserar vi huruvida ett system för frivillig jämställdhetscertifiering bör införas och andra åtgärder för att få jämställda arbetsplatser. I kapitel 6 analyserar vi styrkedjan för jämställdhetspolitiken och hur den kan påverka fördelningen av stöd och resurser mellan kvinnor och män. I kapitel 7 diskuterar vi hur så kallad nudging kan användas för att bidra till ökad ekonomisk jäm- ställdhet samt frågan om hur myndigheter vars verksamhet ännu inte har ett jämställdhetsperspektiv kan utvecklas. Betänkandet avslutas med konsekvensbedömningar i kapitel 8. 
  
 61 
  
 2Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 Regeringens delmål om ekonomisk jämställdhet innebär att kvinnor och män ska ha samma möjligheter och villkor i fråga om betalt arbete som ger ekonomisk självständighet livet ut. Kvinnor och män ska ha samma möjligheter och förutsättningar när det gäller tillgången till arbete och i fråga om anställnings, löne- och andra arbetsvillkor samt utvecklingsmöjligheter i arbetet. Delmålet omfattar även att kvinnor och män ska ha samma möjligheter att starta och driva företag. Det avlönade arbetet ska inte bara ge ekonomisk självständighet i förvärvs- aktiv ålder, utan också innebära ekonomisk trygghet och självständig- het under pensionsåren. Regeringen definierar ekonomisk självstän- dighet som att kvinnor och män ska samma möjligheter och villkor att försörja sig själva och sina eventuella barn. En utgångspunkt är att kvinnor och män ses som individuellt ansvariga för sin försörjning. Att skatter och socialförsäkringar är knutna till individen främjar en jämn fördelning av både betalt och obetalt arbete. 
  
 Delmålet om ekonomisk jämställdhet har ett livscykelperspektiv, som tar sikte på de ekonomiska villkoren kvinnor och män har som individer livet ut. Avgörande för att kunna följa upp regeringens del- mål är att studera fördelningen av ekonomiska resurser mellan kvinnor och män som omfattar inkomster från arbete, näringsverksamhet och kapital samt inkomster i form av ersättningar och bidrag från transfe- reringssystem. Fördelningen av ekonomiska resurser mellan kvinnor och män påverkas även av skatter och avgifter. Som det konstateras i våra direktiv (dir. 2020:22) är verkligheten komplex; en hel del andra faktorer som utbildning, deltidsarbete och anställning inverkar också på kvinnors och mäns ekonomiska resurser, särskilt sett över ett helt arbetsliv. Mot bakgrund av detta belyser vi i detta kapitel ett antal faktorer som på olika sätt och i olika grad påverkar den ekonomiska 
  
 63 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 jämställdheten. Syftet är att bidra med ökad kunskap om kvinnors och mäns livsinkomster och om de faktorer som påverkar den ekono- miska jämställdheten samt att ge en sammantagen bild över hur dessa faktorer i förlängningen påverkar kvinnors och mäns livsinkomster. 
  
 Regeringen konstaterar att stora framsteg har gjorts när det gäller ekonomisk jämställdhet och att trenden är fortsatt minskade eko- nomiska klyftor (prop. 2021/22:1). Samtidigt är samhället långt ifrån jämställt och målet om ekonomisk jämställdhet är fortfarande inte uppnått. Det kvarstår omfattande ekonomiska klyftor såväl mellan kvinnor och män som inom gruppen kvinnor och män. Därför bely- ser vi i detta kapitel hur olika faktorer påverkar kvinnor och män beroende på om de är födda i Sverige eller utomlands, om de har hög eller låg inkomst och/eller om de har en funktionsnedsättning. I vår delredovisning (Komm2021/00077/A  
 2020:01-1, 
  bilaga 3  4 i betänk- andet) redovisade vi fördelningen av stödåtgärder inom olika politik- områden och kunde konstatera att det råder en ojämn fördelning av offentliga stödåtgärder mellan kvinnor och män, och att fördelningen har konsekvenser för kvinnors och mäns inkomster både på kort och lång sikt. Tillsammans med vår delredovisning utgör detta kapitel en viktig bakgrund till och kontext för efterföljande kapitel. 
  
 Kapitlet är disponerat som följer. Inledningsvis redogör vi för det gap i livsinkomster som finns mellan kvinnor och män. I nästa del beskriver vi fördelningen av ekonomiska resurser mellan kvinnor och män och hur det i förlängningen har en inverkan på jämställda livs- inkomster. Efterföljande del handlar om kvinnor och män på arbets- marknaden och berör bland annat diskriminering och den könssegre- gerade arbetsmarknaden. Efter det följer ett avsnitt om strukturer och normer som påverkar förutsättningar för individer att göra val. Avslutningsvis diskuteras systemrelaterade faktorer som har påverkan på inkomstgapet mellan kvinnor och män. 
  
 2.1Behov av analyser ur flera dimensioner trots brister i statistiken 
  
 En avgörande fråga när man mäter ekonomisk jämställdhet är vilket inkomstbegrepp som tillämpas. Boschini med flera (2018) redogör för olika aspekter som bör beaktas vid mätningar av inkomstskillna- der mellan kvinnor och män. För det första finns olika typer av 
  
 64 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 inkomster. Ur ett beskattningsperspektiv kan inkomsterna delas upp i tre olika inkomstslag efter hur de beskattas: inkomst av tjänst, inkomst av näringsverksamhet och inkomst av kapital. En del studier begränsar sig till att bara analysera inkomst av tjänst och då särskilt löner med fokus på timlön, heltidsekvivalenta löner, eller arbets- inkomster som är det faktiska intjänade beloppet som erhålls från för- värvsarbete.1 Ur ett jämställdhetsperspektiv kan skillnaden mellan de olika inkomstslagen vara betydande. Kvinnor och män kan till exem- pel ha samma timlön men olika arbetsinkomster, och därmed livs- inkomster, beroende på tjänsteomfattningen. Eftersom kvinnor i större utsträckning än män arbetar deltid har de i genomsnitt betyd- ligt lägre arbetsinkomster än heltidsarbetande. För det andra beror valet av inkomstbegrepp på vad som avses att mäta. Om fokus är på arbetsmarknadens funktionssätt, kan löner och arbetsinkomster ligga närmast till hands. Vid internationella jämförelser kan det vara vik- tigt att skilja på inkomster (före och efter skatt) och transfereringar eftersom skattesatser och välfärdssystemens transfereringar kan skilja sig åt väsentligen mellan länder. I situationer där individers konsum- tionsmöjligheter är av intresse, kan det vara relevant att beakta in- komster efter skatt och transfereringar – det vill säga den disponibla inkomsten. 
  
 Vanligtvis används ett hushållsbaserat inkomstbegrepp i fördel- ningsanalyser, men ur ett jämställdhetsperspektiv är det i första hand relevant att studera de resurser individen direkt förfogar över (SOU 1997:87). Då är det mera relevant att studera kvinnors och mäns disponibla inkomster snarare än hushållens disponibla inkomster. Kvinnors respektive mäns individuella disponibla inkomster är alltså den totala summan av alla inkomster och transfereringar (till exem- pel barn- och bostadsbidrag samt försörjningsstöd) minus slutlig skatt.2 Vi utgår också i hela betänkandet från den individuella dispo- nibla inkomsten när vi talar om individers inkomster. 
  
 Många underlag, inklusive regeringens ekonomiska jämställdhets- bilaga (prop. 2020/21:1, bilaga 3), utgår från redovisade inkomster för 
  
 1Enligt Skatteverket är arbetsinkomster sådana inkomster av anställning eller av annat förvärvs- arbete som anges i vissa uppräknade paragrafer i inkomstskattelagens (IL) 67 kap. 6 §. I stora drag handlar det om inkomster som ger rätt till jobbskatteavdrag såsom lön, arvoden, sjuklön, inkomst från aktiv näringsverksamhet med mera. 
  
 2Läs mer om inkomstbegrepp: 
  
 www.scb.se/hitta-statistik/temaomraden/jamstalldhet/ekonomisk-jamstalldhet/inkomster- 
  
 och-loner/disponibel-inkomst-per-konsumtionsenhet-for-hushall-2064-ar-efter- 
  hushallstyp/. Hämtat 22.01.17. 
  
 65 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 kvinnor och för män som bland annat finns i den officiella inkomst- statistiken för att analysera ekonomisk jämställdhet. Ekonomisk jäm- ställdhet handlar dock också om alla andra inkomster som inte fångas in i den officiella inkomststatistiken. Det handlar även om möjlig- heter att ackumulera inkomster över tid. Av den anledningen kan det vara relevant att studera tillgångarnas, eller förmögenheternas, sam- mansättning och inverkan på ekonomisk jämställdhet.3 Samtidigt påpekar flera forskare att de kapitalinkomster som inkluderas i den officiella inkomststatistiken inte är tillräckligt för att studera kapital- inkomster på ett fullständigt sätt (se bland annat Lopez m.fl. 2019, Konjunkturrådet 2018). Ownershift (2021) beskriver till exem- pel att det råder stora könsskillnader i både mark- och husägande, men att tillgång till årlig uppdaterad och könsuppdelad statistik avseende ägande är mycket begränsad. Att den officiella inkomststatistiken är begränsad när det gäller kapitalinkomster beror på att den huvudsak- liga datakällan är inkomstdeklarationerna, vilket betyder att skatte- reglerna bestämmer och påverkar statistikens innehåll (SOU 2019:65). 
  
 Vårt fokus är att utifrån givna inkomstdata tillsammans med tidigare studier beskriva de faktorer som kan förklara ojämställda livs- inkomster. Trots brister och begränsningar i data vill vi betona att den befintliga datan i kombination med befintliga studier ändå kan ge en detaljerad beskrivning av inkomstskillnader mellan kvinnor och män samt på de faktorer som bidrar mest till ojämställda livsinkomster. Därför, menar vi, finns det ett behov av att belysa hur ekonomisk ojäm- ställdhet ser ut utifrån flera skärningspunkter. Vi analyserar dels hur både lönegapet och inkomstgapet har utvecklats sedan 2005, dels hur gapen ser ut i dag samt hur inkomstgapet varierar för olika grupper i samhället. Vi belyser också hur den ekonomiska jämställdheten ser ut i olika delar av inkomstfördelningen och hur den könssegregerade arbetsmarknaden påverkar den ekonomiska jämställdheten. 
  
 2.2Miljongap i livsinkomster mellan kvinnor och män 
  
 Ur ett livscykelperspektiv kan en löneskillnad per timme på några procent innebära en inkomstförlust på några miljoner. Delegationen för jämställdhet i arbetslivet uppskattade att skillnaden i total löne- 
  
 3Kapital, eller förmögenheten, mäts i Konjunkturrådets rapport 2018 som summan av värdet på alla tillgångar minus värdet på alla skulder. 
  
 66 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 inkomst mellan kvinnor och män var 3,6 miljoner kronor när en ge- nomsnittsperson går i pension (SOU 2015: 50). Det motsvarar en skillnad på 25 procent under ett arbetsliv. Beräkningarna utgår från löneinkomsten som är det arbetstagaren faktiskt får i sitt lönekuvert och ett antagande om ett fyrtioårigt arbetsliv (SOU 2015: 50). Det innebär att en genomsnittlig man tjänar omkring 7 500 kronor mer i månaden än en genomsnittlig kvinna, vilket sammanräknat under ett helt arbetsliv starkt påverkar pensionerna till kvinnors nackdel. Enligt Sacos livslönerapport (2021) har kvinnliga akademiker i genom- snitt 3,7 miljoner kronor lägre livslön efter skatt än manliga akade- miker. Detta motsvarar cirka 16 procents skillnad i livslöner mellan kvinnliga och manliga akademiker. Den största skillnaden i livslöner, på fyra miljoner kronor efter skatt, finns mellan manliga och kvinn- liga ekonomer. Det ska påpekas att i Sacos livslöneberäkningar är lönen omräknad till heltid, vilket innebär att skillnaden i livslön för akade- miker underskattas eftersom kvinnor arbetar deltid oftare än män.4 
  
 Det är emellertid inte bara löneskillnader som påverkar skillnaderna i livsinkomster, utan även skillnader i kapitalinkomster, förmögen- heter, transfereringar och inkomster från näringsverksamhet kan påverka. Till exempel finns inte kapitalinkomster och transfereringar med i beräkningarna vi redogjort för ovan. I Långtidsutredningen 2003 (SOU 2003:110) beskrivs två olika metoder för att beräkna livs- inkomster. Ett sätt är den historiska metoden, vilken innebär att ”en sekvens av faktiska inkomster för ett antal individer utgör grunden för analysen” (SOU 2003:110). En fördel med detta angreppssätt är att det handlar om faktiska historiska inkomster. Det kan handla om summan av inflationsjusterade disponibla årsinkomster över ett helt liv. En nackdel med metoden är att det krävs långa tidsserier (paneler) av hög kvalitet där inkomsterna definitionsmässigt är någorlunda jäm- förbara över tiden. Ett problem är att endast fördelningen hos avlidna personer, alternativt ofullständiga livsinkomster där livscykelsförlop- pet kapas vid en viss ålder, kan studeras (se exempelvis Lopez  Jäntti 2011, Jäntti  Roine 2021). Ett annat problem är att historiska inkomstdata fångar upp historiska och över tid varierande regel- system som påverkar livsinkomsterna, vilket innebär att orsaksana- 
  
 4Livslönerna tar inte bara hänsyn till arbetsinkomst utan också till inkomstbortfall under studietiden, arbetslöshet, pension, inkomstskatt och studiemedel. 
  
 67 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 lyser blir svåra att göra.5 I praktiken är det därför svårt att mäta hela livets inkomster med den historiska metoden eftersom det dessutom innebär jämförelser med lång eftersläpning (Björklund  Jäntti 2011, Jäntti  Roine 2021,).6 
  
 Den andra metoden som beskrivs i Långtidsutredningen 2003 (SOU 2003:110) är den hypotetiska metoden. Denna metod utgår vanligen från ett tvärsnitt av individer. En studie, som studerar kön och pension, tillämpar metoden baserat på tvärsnittsdata från 2008 som hämtats från den longitudinella databasen LINDA för kohorterna  
 1938–1943 
  (Zamac 2012). Genom att studera tvärsnittsvariationen visar Mason (2012) att kvinnors och mäns inkomster varierar kraftigt under livscykeln. Inkomstdifferensen startar vid 20 års ålder och är som störst under de barnafödande åldrarna, för att sedan närma sig varandra efter 55 års ålder. Kvinnors andel av mäns totala arbets- inkomst över alla åldrar från 15 år och uppåt uppgick i studien till 69 procent. Även Sacos livslönerapport (2021) bygger på en tvär- snittsanalys baserad på 2018 års data där individer i åldrarna  
 19–85 
  år representerar en livscykel. 
  
 Vi finner ett liknade mönster som i Mason (2012) när vi analy- serar ett tvärsnitt från 2018 års inkomster.7 Med inkomster avses här summan av arbetsinkomster, transfereringar och kapitalinkomster, inklusive inkomst från näringsverksamhet. Figur 2.1 illustrerar gapet mellan kvinnor och män gällande de sammanlagda inkomsterna från arbete, kapital och transfereringar, efter ålder, baserad på 2018 års inkomster. I figur 2.2 visas hur de olika inkomstkällorna från arbete, kapital och från olika transfereringar (såsom pension, föräldrapenning, sjukpenning och arbetslöshetskassa) varierar med ålder och kön. I figur 2.1 ser vi att inkomstgapet mellan kvinnor och män inträder efter gymnasieåren, vidgas vid barnafödande ålder och består livet ut. Transfereringarna utjämnar till viss del skillnader i arbetsinkomster. I åldrarna  
 20–45 
  år ökar inkomsterna snabbt, men eftersom de ökar 
  
 5Eftersom individers inkomster förändras över tid, resulterar detta i olika problem vid upp- skattningar av en persons livsinkomster när de mäts under en mer begränsad period. Benitez och Brown (2006) visar, med utgångspunkt i Haider och Solon (2006), att problemen med att använda årsinkomster som proxy för livsinkomster minimeras om man använder års- inkomster runt 40 års ålder. Att använda inkomstuppgifter tidigt eller sent i livet kan riskera att leda till problem med under- respektive överskattning av livsinkomsten (så kallad  
 life-cycle 
  Maddox). 
  
 6En del studier försöker simulera livsinkomsterna utifrån en kortare period av sammanslagna årsinkomster (tvärsnitt), men har fokus på fördelningspolitiska analyser baserade på hushållens inkomster (se exempelvis Campos  Kennedy 1994, Pettersson  Pettersson 2003, SOU 2003: 110). 
  
 7Samtliga grafer och tabeller i detta kapitel baseras på datamaterial från SCB:s databas Stativ 2018, se även faktarutan längre ner. 
  
 68 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 mer för män än för kvinnor, leder det till ökade inkomstskillnader mellan könen. Vid  
 20-årsåldern 
  är inkomstskillnaderna mellan kvinnor och män relativt små; kvinnors inkomster är då i genomsnitt cirka 95 procent av mäns. Som diagrammet visar vidgas gapet vid  
 30-års- 
  åldern. Det är också då kvinnor och män tenderar att bli föräldrar. År 2020 var medelåldern för förstagångsföräldrar 29,9 år för kvinnor och 31,9 år för män.8 Vid 30 års ålder ligger kvinnors genomsnitts- inkomst på cirka 78 procent av mäns och vid 50 års ålder på cirka 76 procent. Gapet är som störst runt pensionsåldern, vid 65 år har kvinnor i genomsnitt cirka 71 procent av mäns inkomster. De stora inkomstskillnaderna kvarstår som diagrammet visar livet ut. 
  
 Figur 2.1 Genomsnittliga årliga bruttoinkomster för kvinnor och män i olika åldrar (ettårsklasser),  
 18–80 
  år, 2018 
  
 Anm.: Inkomsterna avser summan av arbetsinkomster, kapitalinkomster och transfereringar. Beskrivning av inkomsterna finns i faktarutan (avser inkomster före skatt). 
  
 Källa: Stativ 2018, egna beräkningar. 
  
 8Se  
 www.scb.se/hitta-statistik/sverige-i-siffror/manniskorna-i-sverige/foraldrars-alder-i-sverige. 
  Hämtat 22.01.17. 
  
 69 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 Figur 2.2 Olika inkomstkällor för olika åldrar, kvinnor och män,  
 18–80 
  år, 2018 
  
 Anm.: Beskrivning av inkomsterna finns i faktarutan (avser inkomster före skatt). 
  
 Källa: Stativ 2018, egna beräkningar. 
  
 Genom att tillämpa den hypotetiska metoden kan vi uppskatta (brutto) livsinkomsterna för kvinnor respektive män. Förfarandet utgår från antagandet att individer i åldrarna  
 18–80 
  år representerar en livscykel samt att deras sammansättning av inkomster och förut- sättningar motsvarar en livscykel. Enligt SCB var medellivslängden 81 år för män och 84 år för kvinnor år 2020.9 För att livsinkomsterna ska vara jämförbara för kvinnor och män och utifrån ett restriktivt angreppsätt antar vi att medellivslängden är 80 år för båda könen, det vill säga att livscykelsförloppet tar slut vid åldern 80 år för både män och kvinnor.10 Beräkningarna utgår från 2018 års tvärsnitt av indivi- der från SCB:s databas Stativ som bland annat bygger på den officiella inkomststatistiken (se faktarutan).11 De genomsnittliga livsinkoms- terna för kvinnor och män kan erhållas genom att beräkna arean under grafen i figur 2.1 separat för kvinnor och män. Arean som finns mellan mäns och kvinnors grafer utgör då skillnader i (brutto) livsinkomster. Med andra ord summerar vi den genomsnittliga inkomsten per ålders- klass (i ettårsklasser) för alla kvinnor respektive män i befolkningen utifrån ett tvärsnitt av 2018 års inkomster, oavsett om de har någon in- komst eller inte. Dessa inkomster utgör den sammanlagda inkomsten före skatt. Det är alltså inte den individuella disponibla inkomsten, 
  
 9Se  
 www.scb.se/hitta-statistik/sverige-i-siffror/manniskorna-i-sverige/medellivslangd-i-sverige/. 
  Hämtat 22.01.17. 
  
 10Kvinnor och män i åldern  
 18–80 
  år, det vill säga cirka 3,762 miljoner kvinnor och 3,853 mil- joner män vilket motsvarar ungefär 94 procent av hela befolkningen 18 år och äldre. 
  
 11En dokumentation av databasen Stativ 2018 finns här:  
 www.scb.se/vara-tjanster/bestall- 
  
 data-och-statistik/bestalla-mikrodata/vilka-mikrodata-finns/longitudinella-register/stativ-- 
  
 en-longitudinell-databas-for-integrationsstudier/. 
  Hämtat 22.01.17. 
  
 70 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 vilket är de olika inkomstslagen och transfereringar efter skatt (se ta- bell 2.2 för uppdelning av de olika delarna i den disponibla inkomsten). 
  
 Baserade på våra data blir den genomsnittliga inkomsten för kvin- nor och för män inom varje åldersklass en uppskattning av kvinnors respektive mäns inkomster före skatt vid en given ålder. Om vi antar att inkomsterna intjänas från och med 18 till och med 80 år, det vill säga under 63 levnadsår, kan mäns individuella livsinkomster upp- skattas till 24,8 miljoner kronor och kvinnors till 18,4 miljoner kronor före skatt. Skillnaden i de skattade livsinkomsterna blir cirka 6,3 mil- joner kronor (se tabell 2.1). Livsinkomstgapet, som definieras som skill- nader mellan kvinnors respektive mäns genomsnittliga livsinkomster från arbete, kapital och transfereringar, är 26 procent. Det innebär att kvinnors genomsnittliga (brutto)livsinkomster är 74 procent av mäns. Det största gapet, 63 procent, gäller skillnader i kapitallivsinkomster. 
  
 Tabell 2.1 Arbetsinkomster, kapitalinkomster, transfereringar och livsinkomster, kvinnor och män,  
 18–80 
  år, 2018 
  
 Genomsnitt ett år 
  
 Under 63 levnadsår 
  
 Skillnad 
  
 Gapet 
  
 (%) 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Arbetsinkomst 
  
 254 000 
  
 195 000 
  
 16 017 000 
  
 12 297 000 
  
 3 720 000 
  
 23 
  
 Kapitalinkomst 
  
 38 000 
  
 14 000 
  
 2 419 000 
  
 905 000 
  
 1 514 000 
  
 63 
  
 Transfereringar 
  
 101 000 
  
 83 000 
  
 6 342 000 
  
 5 243 000 
  
 1 099 000 
  
 17 
  
 S:a inkomst 
  
 393 000 
  
 293 000 
  
 24 777 000 
  
 18 445 000 
  
 6 333 000 
  
 26 
  
 Anm.: Beskrivning av inkomsterna finns i faktarutan (avser inkomster före skatt). Alla siffror är av rund- ade till tusental, vilket innebär att summeringar eller skillnader som inte blir exakta beror på avrund - ningar. Gapet definieras som inkomstskillnaden mellan kvinnor och män, som andel av mäns inkomster . 
  
 Källa: Stativ, egna beräkningar. 
  
 Den uppskattade skillnaden i livsinkomster kan i viss mån ses som en underskattning av de faktiska skillnaderna i livsinkomster mellan kvinnor och män. Det beror på att den inkomststatistik vi har till- gång till inte fångar upp alla aspekter av ekonomisk jämställdhet. Det handlar exempelvis inte bara om skillnader i inkomstflöden utan även om skillnader i kapitalstock (förmögenheter) eller inkomster från vissa företagsvinster och från privat sparande som inte ingår i den offent- liga inkomststatistiken.12 Sammanfattningsvis kan vi konstatera att 
  
 12Det faktum att kvinnor lever i genomsnitt längre än män innebär att om hela livets alla inkomster ska räknas så blir skillnaden i livsinkomster mindre men miljongapet i livsinkomster 
  
 71 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 olika beräkningar på livsinkomster kan vara behäftade med viss osäker- het och bör därför tolkas med viss försiktighet. Dock indikerar be- fintlig litteratur och våra egna beräkningar att oavsett hur vi räknar så landar vi i sett miljongap i livsinkomster mellan kvinnor och män. 
  
 Faktaruta 
  
 Stativ är en individdatabas som administreras och utvecklas av Statistiska central- byrån (SCB). Syftet med databasen är att utgöra underlag för beskrivning och analys avseende integration, segregation, jämställdhet och migration. Stativ 2018 innehåller samtliga personer folkbokförda i Sverige den 31 december 2018 och är till övervägande del uppbyggt kring data som har sin källa i administrativa system. Olika register utgör källor till Stativ bland annat register som finns hos SCB (exempelvis inkomst- och taxeringsregistret, utbildningsregistret, registerbaserad arbetsmarknadsstatistik och yrkesregistret) och som finns hos Arbetsförmed- lingen, Försäkringskassan, Migrationsverket och Socialstyrelsen. 
  
 De inkomstvariabler som används i graferna definieras i Stativ 2018 enligt följande: 
  
 –Arbetsinkomster avser inkomst från arbete (före skatt och exklusive transfe- reringar) och består av följande: 
  
 i)Löneinkomst som är kontant bruttolön (före avdrag för skatt), förmåner och andra skattepliktiga ersättningar som arbetsgivaren betalat ut under året enligt kontrolluppgift till Skatteverket från arbetsgivare. 
  
 ii)Inkomst av aktiv näringsverksamhet är inkomst av yrkesmässigt bedriven företagsverksamhet som inte räknas in under inkomstslagen kapital eller tjänst.13 
  
 –Kapitalinkomster avser det skattepliktiga eller avdragsgilla nettot av inkomster och utgifter för kapital, inklusive inkomst av passiv näringsverksamhet.14 
  
 –Transfereringar avser alla ersättningar och övriga inkomster som inte klassas som löneinkomst, inkomst av kapital eller näringsverksamhet, det vill säga allt som betalas ut via välfärdssystemen. Transfereringarna kan delas upp i: 
  
 i)Skattepliktiga ersättningar som exempelvis pension, sjukpenning, föräldra- penning, aktivitetsstöd och arbetslöshetskassa. 
  
 ii)Skattefria ersättningar som exempelvis studiemedel, bostadsbidrag, barn- bidrag, ekonomiskt bistånd och underhållsstöd. 
  
 mellan kvinnor och män kvarstår alltjämt. Dock avser den skattade skillnaden i livsinkomster som visas i tabell 2.1 skillnaden i summerade årsinkomster per år över livscykeln givet att kvinnor och män börjar och avslutar intjänandet av inkomster i samma ålder. 
  
 13Inkomster från näringsverksamhet kan antingen komma från aktiv eller passiv närings- verksamhet. Skillnaden är att på aktiva inkomster ska man betala egenavgifter, medan på passiva inkomster ska man betala särskild löneskatt enligt inkomstskattelagen. Självständig närings- verksamhet i utlandet utgör alltid passiv näringsverksamhet. Se även www4.skatteverket.se/rattsligvagledning/331812.html. Hämtat 22.01.17. 
  
 14Variabeln är summa kapitalinkomst i Stativ 2018 och är nettot av inkomstränta, aktieutdel- ning, schablonintäkt minus avdrag för skuldränta, överskott vid uthyrning av privatbostad, positiv räntefördelning minus avdrag, kapitalvinst minus kapitalförlust, minus medgivet investerar- avdrag med mera. Negativa värden kan således förekomma. 
  
 72 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 2.2.1Hundra år kvar till jämställda inkomster med nuvarande utvecklingstakt 
  
 Medlingsinstitutet (2021a) redovisar årligen löneskillnader mellan kvinnor och män. Analyserna utgår från en heltidsekvivalent månads- lön som visar att kvinnors genomsnittliga månadslön var 9,8 procent lägre än mäns 2020. Denna skillnad i procent benämns också den oväg- da skillnaden i lön eller könslönegapet, vilken definieras som skillnaden mellan kvinnors och mäns genomsnittliga löner som andel av mäns genomsnittliga löner. Det innebär att kvinnor i genomsnitt hade 90,2 procent av mäns löner, givet att alla arbetar heltid. Beräkningarna baseras på lönestrukturstatistiken som omfattar individer i åldrarna  
 18–66 
  år (mer om detta i kapitel 4). I figur 2.3 ser vi att könslönegapet stadigt har minskat sedan 2005. Den främsta förklaringen till att kvinnor i genomsnitt har lägre månadslön än män hänger samman med den könsuppdelade arbetsmarknaden, vilken vi kommer att redogöra för mer i avsnitt 2.4. Figuren visar också att inkomstgapet, som utgörs av skillnader i kvinnors och mäns genomsnittliga disponibla inkoms- ter, har varit relativt oförändrad runt 22 procent sedan 2009. Kvin- nors genomsnittliga disponibla inkomster 2019 var cirka 78 procent av mäns. Beräkningarna baseras på uppgifter från SCB som omfattar alla individer över 20 år. Utifrån dessa uppgifter kan vi se att om in- komstgapet utvecklas i samma takt som det illustreras i grafen, det vill säga som det har gjort sedan 2005, och allt annat lika, kommer det att dröja cirka 116 år tills gapet sluts, det vill säga till 2137.15 
  
 15Detta är i likhet med analysen av World Economic Forum (WEF) i april 2021 som visar hur lång tid det skulle ta innan det globala könsgapet försvann och som konstaterar att det skulle ta cirka 136 år. Det är en ökning med 36 år sedan förra mätningen 2021. Den stora ökningen, konstaterar WEF, är en effekt av  
 Covid-pandemin 
  
 (se  
 www.weforum.org/agenda/2021/04/136-years-is-the-estimated-journey-time-to-gender- 
  Mendez. Hämtat 22.01.17.). 
  
 73 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 Figur 2.3 Utvecklingen av lönegapet och inkomstgapet (%),  
 2005–2019 
  
 Anm.: Lönegapet avser skillnader i heltidsekvivalent månadslön mellan kvinnor och män, 18  
 -66 
  år. Inkomstgapet avser skillnader i skattepliktiga och skattefria inkomster minus skatt och andra negativa transfereringar det vill säga skillnader i disponibel inkomst mellan kvinnor och män, 20 år och äldre. Källa: Medlingsinstitutet och SCB. 
  
 En begränsning med Medlingsinstitutets löneanalyser, som vi redo- gör för i kapitel 4, är att den utfallsvariabel som används bygger på tim- eller månadslöner omräknade till heltidsmånadslöner. Det inne- bär att betydelsen av deltidsarbete inte fångas upp. Enligt regeringens skrivelse Makt, mål och myndighet (Skr. 2016/17:10) behövs även ana- lyser baserade på lönen för den överenskomna arbetstiden för att fånga upp deltidsarbetets betydelse. LO (2016) visar till exempel genom en analys av löneskillnader baserade på månadslön enligt överenskom- men tjänstgöringsgrad att löneskillnaderna mellan kvinnor och män då är ännu större och att det finns stora löneskillnader mellan kvinnor och män och mellan arbetaryrken och tjänstemannayrken. 
  
 I löneanalyser som har ett jämställdhetsperspektiv är det viktigt att beakta den effekt som deltidsarbete har på timlönen. Enligt den bilaga om ekonomisk jämställdhet som regeringen tar fram till bud- getpropositionen (prop. 2018/19:1 bilaga 3) visar såväl svensk som internationell forskning att deltidsarbete har en negativ effekt på tim- lönen. I Konjunkturinstitutet (2011) återges tidigare forskningslitte- ratur som visar att det finns ett frånvarostraff på lönen vid deltids- 
  
 74 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 arbete. Det finns olika förklaringar till detta, bland annat att erfarenheter av arbetslöshet eller deltidsarbetslöshet har ett signal- värde som verkar stigmatiserande för arbetstagaren, vilket har en negativ inverkan för lönen. Ju längre tid som deltidsarbetet pågår desto större blir den negativa effekten på timlönen. Enligt Konjunktur- institutet (2011) är frånvarostraffet större för män än för kvinnor, vilket antyder att deltidsarbetande kvinnor och män värdesätts på olika sätt på arbetsmarknaden. Det i sin tur kan vara en möjlig för- klaring till varför det inom ett hushåll oftare är kvinnan än mannen som arbetar deltid. Att kvinnor i genomsnitt har betydligt lägre lön än män innebär att frånvarostraffet kan ha en större betydelse i reala termer för kvinnors löner än för mäns även om lönebortfallet vid del- tidsarbete är större för män i absoluta tal. Bara det faktum att det är fler kvinnor än män som arbetar deltid, och att det i sig har en inver- kan på deras timlön, löneutveckling och i förlängningen på deras livs- inkomster, är en faktor som inte fångas upp i en heltidsekvivalent månadslön. 
  
 För att nå ekonomisk jämställdhet är det viktigt att ta hänsyn till hela inkomsten. I regeringens bilaga för ekonomisk jämställdhet i (prop. 2021/22:1, bilaga 3) redovisas att arbetsinkomstgapet har mins- kat över tid, från 30 procent 2009 till 24 procent 2019. Det hänger framför allt samman med att skillnader i löner, sysselsättningsgrad och arbetad tid för sysselsatta kvinnor och män har minskat över tid. Trots minskningar i löne- och arbetsinkomstgap ligger inkomstgapet relativt oförändrad. En viktig förklaring till detta är att kapitalinkoms- ternas andel av de totala inkomsterna har ökat och att män i genom- snitt har betydligt större kapitalinkomster än kvinnor (prop. 2021/22:1, bilaga 3). En ytterligare förklaring är att transfereringar och skatter bidrar mindre till inkomstutjämningen än tidigare. Vi gör därför en djupdykning i hur skillnaderna ser ut mellan kvinnor och män i olika delar av den disponibla inkomsten (se tabell 2.2). 
  
 Tabell 2.2 redovisar gapet i olika delar av den disponibla inkoms- ten mellan kvinnor och män för samtliga individer i befolkningen som är i åldern  
 20–64 
  år samt i åldern 65 år eller äldre 2019, oavsett om de har inkomster eller inte. Siffrorna baseras på SCB jämställd- hetsstatistik över löneinkomster, näringsinkomster, avkastning på kapital, ersättningar och bidrag från staten samt effekter av skatter och avgifter. År 2019 var gapet i marknadsinkomsterna, det vill säga löneinkomster, näringsinkomster och kapitalinkomster, mellan kvin- 
  
 75 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 nor och män 28 procent för individer i åldern  
 20–64. 
  Det är många fak- torer som påverkar gapet. SCB (2020e) visar till exempel att kvinnor inte bara har lägre lön per tidsenhet än män utan arbetar också mer deltid, tar ut merparten av föräldrapenningdagarna och  
 VAB-dagarna, 
  har fler sjukdagar, har betydligt lägre kapitalinkomster, utsätts för sexuella trakasserier på arbetsplatsen i större utsträckning och i större utsträckning uppger att de har besvär av ängslan, oro eller ångest, vilket påverkar inkomsterna. 
  
 Inkomstskillnaderna utjämnas till viss del av transfereringar och skatter. Gapet i positiva transfereringar är  
 -36 
  procent (det vill säga till kvinnors fördel) för individer i åldern  
 20–64 
  år. Det beror fram- för allt på att kvinnor i arbetsför ålder i större utsträckning mottar lönerelaterade ersättningar på grund av exempelvis sjukskrivning och föräldraledighet och av försörjningsrelaterade ersättningar såsom barnbidrag och underhållsbidrag. Mäns genomsnittliga högre arbets- inkomster innebär att män i åldern  
 20–64 
  år betalar cirka 32 procent mer i skatt än kvinnor i motsvarande åldrar. När hänsyn har tagits till marknadsinkomster, transfereringar och skatter blir gapet i den indi- viduella disponibla inkomsten 20 procent mellan kvinnor och män i åldern  
 20–64 
  år. 
  
 Gapen i olika delar av den disponibla inkomsten ser annorlunda ut bland personer 65 år och äldre. Män har i genomsnitt 26 procent högre belopp i transfereringar än kvinnor 65 år och äldre. Det beror fram- för allt på att män i genomsnitt har högre tjänstepensioner på grund av deras genomsnittliga högre arbetsinkomster (prop. 2021/22:1, bilaga 3). En ytterligare förklaring som orsakar könsskillnader rela- terar till den könsuppdelade arbetsmarknaden, vilken vi beskriver mer i avsnitt 2.4, som i sin tur medför att kvinnor och män omfattas i hög grad av olika tjänstepensionsavtal (se även bilaga 3 där vi ana- lyserar pensionsområdet). Bland äldre var gapet i den individuella disponibla inkomsten mellan kvinnor och män 29 procent. 
  
 76 
  
 SOU 2022:4Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 Tabell 2.2 
  
 Gapet i olika delar av den disponibla inkomsten (%), 
  
 20–64 
  år samt 65 år och äldre, 2019 
  
 Inkomstslag 
  
 Gapet (%) 
  
 Ålder 
  
 20–64 
  år 
  
 65+ år 
  
 Marknadsinkomster 
  
 28 
  
 46 
  
 + Löneinkomst 
  
 23 
  
 39 
  
 + Näringsinkomst 
  
 54 
  
 69 
  
 + Kapitalinkomst ränta och utdelning 
  
 72 
  
 65 
  
 + Kapitalvinst 
  
 38 
  
 32 
  
 Positiva transfereringar 
  
 -36 
  
 26 
  
 +Lönerelaterade ersättningar exkl. pension (sjukpenning, 
  
 sjuk- och aktivitetsersättning, föräldrapenning, 
  
 -43 
  
 - 
  
 arbetsmarknadsstöd) 
  
 +Pensioner 
  
 +Försörjningsrelaterade bidrag (barnbidrag, underhållsbidrag) 
  
 +Behovsprövade bidrag (bostadsbidrag, ekonomiskt bistånd, bostadstillägg, äldreförsörjningsstöd) 
  
 +Övriga bidrag (studiestöd och övriga bidrag) 
  
 Negativa transfereringar - Skatt 
  
 -Övriga negativa transfereringar (återbetalt studielån givet underhållsbidrag, övriga negativa transfereringar) 
  
 Individuell disponibel inkomst 
  
 21 
  
 28 
  
 -49 
  
 - 
  
 -17 
  
 -139 
  
 -72 
  
 21 
  
 3143 
  
 3243 
  
 nana 
  
 2029 
  
 Anm.: Avser samtliga individer oavsett om de har inkomst eller ej. Na innebär att uppgifterna finns men inte uppdelade och redovisas inte här. För detaljerad information hänvisar vi till källan. 
  
 Källa: SCB:s jämställdhetsstatistik Från löne- och näringsinkomst till nettoinkomst för personer i åldern  
 20–64 
  år samt i åldern 65 år och äldre, 2019, egna beräkningar. 
  
 Skillnader i disponibla inkomster är större bland personer som är äldre än 64 år än bland personer i åldrarna  
 20–64 
  år. Ett större gap efter arbetslivets slut, bekräftar bilden av att pensionen hänger sam- man med ekonomisk ojämställdhet som har förekommit under arbetslivet. SEB (2021) bedömer till exempel att inkomstgapet mellan kvinnliga och manliga pensionärer kan komma att slutas om 100 år med de senaste årens utvecklingstakt. I vår delredovisning (se bilaga 3) redogjorde vi för konsekvenserna av den ojämställdhet i fråga om statliga stödåtgärder som råder inom olika politikområden. Exem- pelvis tar män del av statliga stödåtgärder som tar dem närmare arbets- marknaden i större utsträckning än kvinnor, vilket i kombination med mäns högre genomsnittliga arbetsinkomster ger dem bättre möj- 
  
 77 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 lighet att ackumulera högre inkomster. Den ojämna fördelningen av stödåtgärder i kombination med skillnader i arbetsinkomster leder i sin tur till stora skillnader i pensioner mellan kvinnor och män efter arbetslivets slut. 
  
 Sammanfattningsvis kan vi konstatera att det är viktigt att beakta den effekt som deltidsarbete har på timlönen, löneutvecklingen och i förlängningen på livsinkomsterna. Även om löne- och arbetsinkomst- gapet har minskat över tid, har det genomsnittliga gapet i disponibel inkomst varit relativt oförändrat. En viktig förklaring till detta är att kapitalinkomsternas andel av de totala inkomsterna har ökat och att män i genomsnitt har betydligt större kapitalinkomster än kvinnor. Inkomstskillnaderna utjämnas till viss del av transfereringar och skatter, men de bidrar mindre till inkomstutjämningen än tidigare. Köns- gapet i disponibla inkomster är större bland äldre över 64 år än bland yngre, vilket indikerar att den ekonomiska ojämställdheten som har förekommit under arbetslivet även återspeglas i pensionen. Det i sin tur återspeglas i kvinnors och mäns livsinkomster. Med den utveck- lingstakt som har varit sedan 2005, är det möjligt att det är cirka hundra år kvar tills det genomsnittliga gapet i disponibel inkomst mellan kvinnor och män sluts. 
  
 2.2.2Ett justerat arbetsinkomstgap över livscykeln 
  
 Kvinnors och mäns inkomster förändras över tid beroende på olika omständigheter, bland annat var i livscykeln de befinner sig. För- ändrade inkomster kan exempelvis bero på studier, barnafödande, sjuk- skrivning eller arbetslöshet. Detta påverkar dock kvinnors och mäns inkomster väldigt olika.16 Inkomstgapet har således en tydlig ålders- profil, där olika inkomstslag bidrar till inkomstgapet under olika perioder i livet (Jämställdhetsmyndigheten 2020:2, prop. 2020/21:1, bilaga 3). Det enskilt största inkomstslaget är arbetsinkomsten, som är en viktig inkomstkälla då den även ligger till grund för andra in- komster (se faktarutan i avsnitt 2.2.) och för pensionen. Genom att studera arbetsinkomstgapet efter ålder, med hänsyn till faktorer som påverkar gapet, såsom skillnader i den arbetade tiden och utbildnings- 
  
 16Frånvarostraffet och konsekvenserna av att inte vara på jobbet kan vara väldigt olika för kvinnor och män i deras lönekarriärer. Vi beskriver detta mer ingående nedan och i vår delredo- visning (se bilaga 3). 
  
 78 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 nivå, kan vi bättre förstå hur gapet påverkas av dessa faktorer och för- ändras över livscykeln. 
  
 I tabell 2.1 framgår att kvinnors genomsnittliga arbetsinkomster 2018 var 195 000 kronor och att mäns var 254 000 kronor. Under ett helt liv, från  
 18–80 
  år, blir skillnaden i arbetsinkomster cirka 3,7 mil- joner kronor. Det motsvarar ett gap i arbetslivsinkomster på cirka 23 procent. Med andra ord uppgår kvinnors genomsnittliga arbets- livsinkomster till 77 procent av mäns. Eftersom arbetsinkomsterna under hela livsförloppet påverkas av antalet arbetade timmar över livscykeln, kan hänsyn behöva tas till skillnader i kvinnors och mäns arbetade tid. Det uppskattade gapet kan även behöva justeras för skill- nader i utbildning eftersom det har en stark påverkan på livsinkoms- terna genom att bland annat ha en direkt påverkan på lönen och genom att påverka in- och utträdet på arbetsmarknaden. 
  
 I figur 2.4 redovisas genomsnittliga skillnader i arbetsinkomster mellan kvinnor och män efter ålder mellan  
 18–80 
  år, baserade på tvärsnittsdata från Stativ 2018. I urvalet ingår samtliga personer som under inkomståret 2018 hade en arbetsinkomst på minst en krona. Genom att tillämpa den hypotetiska metoden kan vi uppskatta juste- rade arbetsinkomstskillnader mellan kvinnor och män över livscykeln som tar hänsyn till skillnader i arbetstidsomfattning och utbildnings- nivå. Arbetstidsomfattning är beräknad utifrån antagandet att vissa ersättningar från transfereringssystem motsvarar ett bortfall i en hel- tidsekvivalent årsarbetsinkomst om arbetsinkomsten är högre än en årsingångslön på 240 000 kronor.17 För personer som har en årlig arbetsinkomst över 240 000 kronor, definieras arbetsomfattningen som andel faktisk arbetsinkomst av en heltidsekvivalent arbetsinkomst (summa arbetsinkomst plus transfereringar som en individ har när den inte är arbetar, till exempel studiestöd).18 För personer med en årsarbetsinkomst som understiger årsingångslönen på 240 000 kronor och som inte har några ersättningar som motsvarar ett bortfall i arbete definieras arbetstidsomfattningen som andel faktisk arbets- 
  
 17Vi antar en ingångslön på 20 000 kronor per månad, vilket motsvarar en årsarbetsinkomst på 
  
 240000 kronor. I dessa ersättningar ingår sjukpenning, graviditetspenning, smittbärarpenning, sjuklönegaranti, skattepliktig skadeersättning, föräldrapenning vid barn födelse eller adoption, tillfällig föräldrapenning för vård av barn, närståendepenning och rehabiliteringsersättning, studiemedel, studiehjälp, vuxenstudiestöd bidrag och lån, korttidsstudiestöd, utbildningsbidrag, lärlingsersättning, arbetslöshetskassa, arbetslöshetsförsäkring, aktivitetsstöd, utbildningsbidrag, etableringsersättning, utvecklingsersättning, förtidspension, sjukbidrag, sjukersättning, akti- vitetsersättning, åldersrelaterade pensioner och försörjningsstöd. 
  
 18Om ersättningarna som motsvarar ett lönebortfall är noll, är arbetstidsomfattningen 100 pro- cent. 
  
 79 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 inkomst av 240 000 kronor.19 På så vis kan vi få en uppfattning om hur skillnader i arbetsinkomster ser ut vid olika åldrar givet att kvin- nor och män arbetar i ungefär lika stor omfattning under året. 
  
 I figuren har vi plottat skattningar baserade på regressionsanalyser över skillnader i (logaritmerade) årsarbetsinkomster mellan kvinnor och män i samma ålder utan och med hänsyn till skillnader i arbets- tidsomfattning och utbildningsnivå. Linjegrafernas punkter ligger i nästan samtliga fall under värdet noll, vilket betyder att kvinnor har systematiskt lägre arbetsinkomster oavsett ålder, utbildningsnivå eller arbetstidsomfattning.20 Linjen som visar skillnaden efter kontroll för arbetstidsomfattning och utbildning är det justerade arbetsinkomst- gapet, det vill säga hur mycket lägre kvinnors genomsnittliga arbets- inkomster är (i procent) i förhållande till jämförbara mäns vid en given ålder. Med jämförbara kvinnor och män menas här att de igenom- snitt har samma arbetstidsomfattning och utbildningsnivå.21 
  
 Om vi bara jämför kvinnors och mäns årsarbetsinkomster för en given ålder, det vill säga när vi studerar det ojusterade arbetsinkomst- gapet, finns stora skillnader som bland annat beror på att kvinnor i genomsnitt arbetar färre timmar än män. Skillnaderna är som störst i åldrarna mellan 20 och 40 år när de flesta kvinnor föder barn. Till exempel har kvinnor i  
 30-årsåldern 
  i genomsnitt över 40 procent lägre arbetsinkomster än män i motsvarande ålder, vilket i stor utsträckning beror på att kvinnor arbetar färre timmar än män. Det ojusterade årsarbetsinkomstgapet mellan kvinnor och män ökar därför betyd- ligt under de barnafödande åldrarna. 
  
 Om vi i stället jämför arbetsinkomsterna mellan kvinnor och män som arbetar lika mycket, det vill säga vi justerar arbetsinkomstgapet för skillnader i kvinnors och mäns arbetstidsomfattning, så minskar gapet kraftigt. Till exempel minskar arbetsinkomstgapet till cirka 7 procent när vi jämför kvinnor och män i  
 30-årsåldern 
  som arbetar lika mycket. Att gapet minskar när vi kontrollerar för arbetstids- 
  
 19Personer med en årsarbetsinkomst under 240 000 kronor år 2018, som inte har några ersätt- ningar från transfereringssystem som ersätter bortfall i arbetsinkomst, kan exempelvis vara del- tidsarbetande studenter som inte uppbär studiestöd, deltidsarbetande hemmafruar med mera. 
  
 20Tolkningen är att om mäns genomsnittliga arbetsinkomster antar värdet noll, som en jäm- förelsepunkt, visar linjegrafen hur mycket lägre arbetsinkomst, i procent, en genomsnittlig kvinna har relativt en genomsnittlig man vid en given ålder. Linjegraferna tenderar dock att hoppa upp och ner i större utsträckning för individer 65 år och äldre än bland yngre. Det beror framför allt på ett mindre urval och större osäkerhet samt större variation i inkomst mellan kvinnor och män. 
  
 21Vi menar här att de är jämförbara utifrån deras produktiva (mätbara) egenskaper, och inte att de arbetar i samma yrke eller sektor. 
  
 80 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 omfattning indikerar att den arbetade tiden är en viktig faktor som förklarar en stor del av skillnader i arbetsinkomster. 
  
 Figur 2.4 Justerade skillnader i årsarbetsinkomster mellan kvinnor 
  
 och män över livscykeln,  
 18–80 
  år, 2018 
  
 Anm.: Skillnad i årlig arbetsinkomst i procent för kvinnor i olika åldrar, inkomstår 2018. Jämförelsegrupp är män i motsvarande ålder. Urvalet består av personer 18  
 –80 
  år som under 2018 hade en arbetsinkomst på minst en krona. Estimatpunkterna är baserade på en regressionsanalys där utfallsvariabeln är logaritmerad arbetsinkomst och förklaringsvariabeln är binär (antar värdet 1 för kvinna och 0 för man). Kontrollvariabler är arbetstidsomfattning och utbildningsnivå. Robusta stan- dardfel. Estimatpunkterna, som är under värdet 0, visar hur mycket mindre arbetsinkomst (i procent) en genomsnittlig kvinna har relativt en genomsnittlig man vid en given ålder. 
  
 Källa: Stativ 2018, egna beräkningar. 
  
 Tabell 2.3 Ojusterade och justerade skillnader i arbetsinkomster mellan kvinnor och män inom olika åldersintervall,  
 18–80 
  år, 2018 
  
 Åldersintervall 
  
 18–29 
  
 30–49 
  
 50–64 
  
 65–80 
  
 Alla 
  
 Utan kontroller 
  
 24 % 
  
 31 % 
  
 20 % 
  
 19 % 
  
 23 % 
  
 Kontroll för arbetstidsomfattning 
  
 3 % 
  
 12 % 
  
 16 % 
  
 19 % 
  
 11 % 
  
 Kontroll för arbetstidsomfattning, ålder, 
  
 4 % 
  
 16 % 
  
 18 % 
  
 18 % 
  
 15 % 
  
 ålder i kvadrat och utbildningsnivå 
  
 Anm.: Samtliga personer  
 18–80 
  år som under 2018 har en arbetsinkomst på minst en krona. Regressionsanalysen skattar logaritmerade arbetsinkomster med robusta standardfel. Samtliga skattningar som redovisas i tabellen är statistiskt signifikanta på en procents signifikansnivå. 
  
 Källa: Stativ 2018, egna beräkningar. 
  
 81 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 Om vi vidare jämför arbetsinkomsterna mellan kvinnor och män som arbetar lika mycket och har samma utbildningsnivå, det vill säga 
  
 vijusterar arbetsinkomstgapet för skillnader i kvinnors och mäns arbetstidsomfattning och utbildningsnivå, så ökar gapet något. Exem- pelvis ökar arbetsinkomstgapet till cirka 10 procent när vi jämför kvinnor och män i  
 30-årsåldern 
  som i genomsnitt arbetar lika mycket och som har samma genomsnittliga utbildningsnivå. Skillnader i ut- bildningsnivå har dock inte lika stor betydelse för gapet som skillnader 
  
 iarbetstidsomfattningen. Att gapet emellertid ökar när hänsyn tas till skillnader i utbildningsnivå bekräftar de studier som visar att kvin- nors högre utbildning inte alltid ger avkastning på inkomsten (se avsnitt 2.5.1). Trots att det i befolkningen är fler kvinnor än män som har en högre utbildning, förefaller skillnader i utbildningsnivå mellan kvinnor och män inte minska arbetsinkomstgapet. En del av denna skillnad i avkastning av utbildning kan förklaras av att jämförbara kvinnor och män arbetar inom olika yrken med olika lönenivå. Det går inte att utesluta att en betydande del av gapet är relaterat till värde- diskriminering. 
  
 De plottade skattningarna i figur 2.4 sammanfattas även i tabell 2.3, som redovisar genomsnittliga (ojusterade och justerade) skillnader i årsarbetsinkomster mellan kvinnor och män inom olika åldersinter- vall. Tabellen visar att arbetsinkomstgapet minskar från 23 procent till 15 procent när hänsyn har tagits till skillnader i arbetstidsomfatt- ning, ålder och utbildningsnivå (det vill säga har justerats för dessa skillnader). Det gäller inom samtliga åldersintervaller, där justerade skillnader i arbetsinkomster mellan kvinnor och män i genomsnitt är 4 procent i åldrarna  
 18–29 
  år, 16 procent i åldrarna  
 30–49 
  år och 18 procent i åldern 50 och äldre. De kvarvarande skillnaderna i arbetsinkomster mellan kvinnor och män är således systematiska och statistiskt säkerställda oavsett ålder, hur mycket tid man har arbetat eller vilken utbildningsnivå man har. Att det fortfarande kvarstår be- tydande könsskillnader i arbetsinkomster på 15 procent betyder att det finns andra statistiskt oförklarade faktorer som inte fångas upp i den empiriska analysen här. Det kan handla om faktorer som är svåra att mäta såsom diskriminering eller faktorer kopplade till den köns- uppdelade arbetsmarknaden. Det kan även handla om strukturer och normer som påverkar förutsättningar att göra val samt hur välfärds- systemen är utformade. Dessa faktorer diskuteras mer ingående senare i kapitlet. 
  
 82 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 Sammanfattningsvis har vi redogjort för kvinnors och mäns livs- inkomster utifrån tidigare studier och egna uppskattningar utifrån 2018 års tvärsnittsdata. Olika beräkningar på livsinkomster kan vara behäftade med viss osäkerhet och bör därför tolkas med viss försiktig- het, men oavsett hur vi räknar landar vi i ett miljongap i livsinkomster mellan kvinnor och män. Gapet i kvinnors och mäns livsinkomster, som utgörs av skillnader i inkomster från arbete, näringsverksamhet, kapital och transfereringar över livscykeln, uppskattas vara 26 pro- cent. Det största gapet kommer från skillnader i kapitalinkomster mellan kvinnor och män. Det är emellertid inte alla kvinnor och män som har en kapitalinkomst (mer om detta i avsnitt 2.3), utan gapet i kapitalinkomster gäller dem som har en kapitalinkomst. Arbetsinkoms- ten är däremot för många kvinnor och män den viktigaste inkomst- källan då den ligger till grund för andra inkomster och för pensionen. Gapet i arbetsinkomster, som uppskattas vara 23 procent i genomsnitt för kvinnor och män i åldern  
 18–80 
  år som har en arbetsinkomst, förklarar därför en betydande del av gapet i livsinkomster mellan kvinnor och män. Eftersom arbetsinkomsten har en tydlig ålders- profil som påverkas av olika händelser i livet, kan hänsyn behöva tas till faktorer som påverkar gapet, såsom skillnader i kvinnors och mäns arbetstidsomfattning och utbildningsnivå. Genom att studera arbetsinkomstgapets utveckling över livscykeln mellan jämförbara kvinnor och män, det vill säga kvinnor och män som är i samma ålder, som i genomsnitt arbetar lika mycket och har samma utbild- ningsnivå, går det bättre att förstå hur gapet påverkas av dessa faktorer och förändras över livscykeln. Vi finner att det förekommer systematiska skillnader i arbetsinkomster mellan kvinnor och män över livscykeln även när hänsyn tas till skillnader i arbetstidsomfatt- ning och utbildningsnivå. 
  
 2.3Fördelningen av ekonomiska resurser mellan kvinnor och män efter inkomstgrupp 
  
 Ekonomisk jämställdhet tar sikte på fördelningen av ekonomiska resurser mellan kvinnor och män. En jämn inkomstfördelning över befolkningen påverkar människors livschanser och ger förutsättningar för likvärdiga möjligheter att uppnå en god livsinkomst. Variationer i inkomstnivån under livet tenderar att drabba individer med låga 
  
 83 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 inkomster. Under de senaste decennierna har inkomstskillnaderna och inkomstspridningen ökat (se bland annat Finanspolitiska rådets rapport 2018, prop. 2020/21:1 bilaga 3, SOU 2019:65, SOU 2020:46). Enligt SCB (2019:1) tillhör Sverige de  
 EU-länder 
  där inkomstskill- naderna har ökat mest sedan 2007. Enligt European Disability Forum (EDF) har risk för fattigdom för personer med funktions- nedsättning ökat snabbast i Sverige under  
 2008–2018 
  jämfört med övriga länder i Europa (Uldry 2019).22 En ökad inkomstspridning har enligt Jämlikhetskommissionen (SOU 2020:46) konsekvenser för en rad välfärdsindikatorer kopplade till hälsa, ekonomisk tillväxt, barns livschanser, miljö, tillit med mera. Långtidsutredningen (2019) konstaterar att andelen personer med låg ekonomisk standard har ökat. En låg ekonomisk standard är ett relativt fattigdomsmått som innebär att ens disponibla inkomst är lägre än 60 procent av median- inkomsten (SCB 2021:1). De negativa konsekvenserna förväntas vara större för de som redan befinner sig i den nedre delen av inkomst- fördelningen. SCB (2020e) visar att det är en större andel kvinnor än män som har låg ekonomisk standard. En viktig förklaring till den ökade inkomstspridningen är att toppinkomsterna har haft en snab- bare ökningstakt, vilket i stor utsträckning beror på ökade kapital- inkomster, och att inkomstökningen längre ned i fördelningen har halkat efter. Det sistnämnda kan förklaras av att sammansättningen av inkomster ser olika ut i olika delar av inkomstfördelningen, vilket 
  
 viillustrerar i figur 2.5 och tabell 2.4.23 I faktarutan beskriver vi vad 
  
 vimenar med inkomster, vilket baseras på de inkomstvariabler som finns i SCB:s databas Stativ och som vi har haft tillgång till. 
  
 I figur 2.5 har alla vuxna individer i befolkningen, inklusive dem som har och inte har någon inkomst och oavsett vilken typ av in- komst de har, rangordnats efter inkomst och delats in i fem lika stora grupper. Ju längre ner i fördelningen, desto större betydelse tenderar olika typer av transfereringar ha för den huvudsakliga försörjningen. Transfereringar har till skillnad från löner och inkomst från kapital en långsammare ökningstakt då de ofta är kopplade till prisutveck- lingen, eller är bestämda i fasta belopp. Ju högre upp i fördelningen, desto större betydelse har kapitalinkomsterna och desto större är inkomstskillnaderna mellan kvinnor och män. I figuren redovisar vi 
  
 22Se SCB för definition fattigdom:  
 www.scb.se/hitta-statistik/artiklar/2017/Att-mata- 
  fattigdom/. Hämtat 22.01.17. 
  
 23Samtliga grafer och tabeller i detta kapitel baseras på datamaterial från SCB:s databas Stativ 2018. 
  
 84 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 även andel kvinnor respektive män av befolkningen som är 18 år och äldre inom de fem olika inkomstgrupperna. Av figuren framgår tyd- ligt att andelen kvinnor är större i de lägre inkomstgrupperna och andelen män är större i de högre inkomstgrupperna. Cirka 64 procent av männen hade 2018 en inkomst före skatt på minst 400 000 kro- nor, jämfört med 36 procent av kvinnorna. 
  
 Figur 2.5 Sammanräknade inkomster för kvinnor och män (t.v.) och andel kvinnor och män (t.h.) efter inkomstgrupp, 18 år och äldre, 2018 
  
 Anm.: Vuxna befolkningen 18 år och äldre, 2018. Beskrivning av inkomsterna finns i faktarutan (avser inkomster före skatt). Inkomstfördelningen är uppdelad i fem lika stora inkomstgrupper. Den första gruppen, inom percentilerna  
 p1–p20, 
  avser inkomster (summan av inkomster) upp till och med 
  
 148 400 kronor år 2018, den andra inom percentilerna  
 p21–p40 
  avser inkomster från 148 400 kronor och upp till och med 236 800 kronor. Den tredje gruppen inom percentilerna  
 p41–p60 
  avser inkomster från 236 800 kronor och upp till och med 333 400 kronor. Fjärde gruppen inom percentilerna  
 p61–p80 
  avser inkomster från 333 400 kronor och upp till och med 450 300 kronor. Den sista och femte gruppen inom percentilerna  
 p81–p100 
  avser inkomster över 450 300 kronor. 
  
 Källa: SCB Stativ 2018, egna beräkningar. 
  
 I tabell 2.4 återger vi deskriptiv statistik som illustrerar vilka kvin- norna och männen är inom de fem inkomstgrupperna. Tabellen visar att kvinnors genomsnittliga arbetsinkomster genomgående är lägre än mäns inom samtliga inkomstgrupper. Inom den lägsta inkomstgrup- pen var kvinnors årliga arbetsinkomst 2018 i genomsnitt 18 000 kro- nor medan mäns var i genomsnitt 24 000 kronor. De genomsnittliga inkomsterna som redovisas här inkluderar samtliga inom inkomst- gruppen det vill säga även dem som redovisar nollinkomster. Tabellen redovisar därför även hur stor andel av befolkningen inom inkomst- gruppen som har en positiv inkomst. En större andel män än kvinnor har en positiv arbetsinkomst i den lägsta inkomstgruppen, medan en större andel kvinnor än män har en positiv inkomst från transferer- ingar. I den lägsta inkomstgruppen uppgick inkomster från transfe- 
  
 85 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 reringar till cirka 64 000 kronor för kvinnor och cirka 43 000 kronor för män. I de övriga inkomstgrupperna är i stället mäns inkomster från transfereringar högre än kvinnornas, vilket framför allt beror på att män har högre pension än kvinnor. De flesta kvinnor och män har inga eller mycket små kapitalinkomster (prop. 2021/22:1, bilaga 3), bortsett från en procent av befolkningen som ingår i den högsta inkomstgruppen. Inkomst från kapital är i genomsnitt negativ (exem- pelvis på grund av deklarerade kapitalförluster) bland de som har sådan inkomst med undantag från de i den högsta inkomstgruppen. Inom den högsta inkomstgruppen var mäns kapitalinkomster i genomsnitt 149 000 kronor 2018, medan kvinnors var i genomsnitt 126 000 kronor. 
  
 Andelen förvärvsarbetande ökar ju högre upp vi kommer i inkomst- fördelningen, från 18 procent i den lägsta inkomstgruppen till runt 90 procent i den högsta inkomstgruppen.24 I de högre inkomstgrup- perna är andelen förvärvsarbetande något större bland kvinnor än bland män, medan andelen egenföretagare är betydligt större bland män än bland kvinnor inom samtliga inkomstgrupper (se tabell 2.4). 
  
 Den allra viktigaste inkomstkällan för majoriteten av befolkningen är arbetsinkomsten vars relativa betydelse jämfört med andra in- komster ökar ju högre upp vi kommer i inkomstfördelningen. I tabellen ser vi att andelen med eftergymnasial utbildning ökar ju högre upp i fördelningen en individ kommer, men ökningen är betydligt större för kvinnor än för män. År 2018 hade till exempel i den översta in- komstgruppen 73 procent av kvinnorna en eftergymnasial utbildning och den genomsnittliga arbetsinkomsten före skatt var 497 000 kronor. Detta kan jämföras med att 53 procent av männen samma år och inom samma inkomstgrupp hade en eftergymnasial utbildning och en genomsnittlig arbetsinkomst på 527 000 kronor. Att kvinnor sedan decennier tillbaka är mer utbildade än män, men har lägre arbets- inkomster, indikerar att kvinnors och mäns utbildning värderas olika på arbetsmarknaden. Det har i sin tur konsekvenser för pension och livsinkomster. 
  
 24Bland förvärvsarbetande ingår anställda och egenföretagare. En förvärvsarbetande avser en person som har en arbetsinkomst och ingår i sysselsättningsstatistiken enligt SCB:s register- baserade arbetsmarknadsstatistik (RAMS). Personen är antingen anställd (har en löneinkomst) eller är egenföretagare som deklarerat för näringsverksamhet (har inkomst från aktiv närings- verksamhet). 
  
 86 
  
 SOU 2022:4Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 Tabell 2.4 
  
 Genomsnittliga årsinkomster och andra bakgrundsvariabler 
  
 för kvinnor och män efter inkomstgrupp, 18 år och äldre, 2018 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Inkomstgrupp 
  
 P1– 
  
 P21– 
  
 P41– 
  
 P61– 
  
 P81– 
  
 P1– 
  
 P21– 
  
 P41– 
  
 P61– 
  
 P81– 
  
 p20 
  
 p40 
  
 p60 
  
 p80 
  
 p100 
  
 p20 
  
 p40 
  
 p60 
  
 p80 
  
 p100 
  
 Arbetsinkomst (tkr) 
  
 18 
  
 60 
  
 213 
  
 336 
  
 497 
  
 24 
  
 61 
  
 184 
  
 330 
  
 527 
  
 Transfereringar (tkr) 
  
 64 
  
 132 
  
 76 
  
 51 
  
 84 
  
 43 
  
 135 
  
 105 
  
 63 
  
 118 
  
 Kapitalinkomst (tkr) 
  
 -2 
  
 -2 
  
 -4 
  
 -3 
  
 126 
  
 -3 
  
 -2 
  
 -4 
  
 -5 
  
 149 
  
 Inkomst (tkr) 
  
 80 
  
 190 
  
 285 
  
 384 
  
 707 
  
 64 
  
 194 
  
 286 
  
 388 
  
 794 
  
 Arbetsinkomst>0 (%) 
  
 34 
  
 47 
  
 86 
  
 94 
  
 92 
  
 43 
  
 45 
  
 74 
  
 91 
  
 91 
  
 Transfereringar>0 (%) 
  
 77 
  
 90 
  
 67 
  
 52 
  
 49 
  
 65 
  
 86 
  
 66 
  
 51 
  
 49 
  
 Kapitalinkomst>0 (%) 
  
 25 
  
 30 
  
 24 
  
 25 
  
 42 
  
 21 
  
 27 
  
 26 
  
 23 
  
 43 
  
 Inkomst>0 (%) 
  
 87 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 81 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 97 
  
 Genomsnittsålder 
  
 48 
  
 57 
  
 47 
  
 47 
  
 51 
  
 38 
  
 57 
  
 50 
  
 46 
  
 51 
  
 Pensionärer (%) 
  
 32 
  
 49 
  
 18 
  
 11 
  
 15 
  
 12 
  
 48 
  
 31 
  
 14 
  
 18 
  
 Födda i Sverige (%) 
  
 64 
  
 81 
  
 82 
  
 85 
  
 87 
  
 58 
  
 77 
  
 79 
  
 83 
  
 89 
  
 Gifta (%) 
  
 39 
  
 35 
  
 42 
  
 45 
  
 53 
  
 24 
  
 37 
  
 41 
  
 42 
  
 57 
  
 Högskoleutbildade (%) 
  
 23 
  
 28 
  
 38 
  
 57 
  
 73 
  
 24 
  
 20 
  
 24 
  
 31 
  
 53 
  
 Förvärvsarbetande (%) 
  
 16 
  
 36 
  
 81 
  
 92 
  
 90 
  
 19 
  
 34 
  
 68 
  
 88 
  
 89 
  
 Företagare (%) 
  
 4 
  
 4 
  
 4 
  
 4 
  
 8 
  
 7 
  
 8 
  
 9 
  
 8 
  
 14 
  
 Ensamst. m. barn (%) 
  
 6 
  
 6 
  
 10 
  
 11 
  
 11 
  
 2 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 4 
  
 Antal (tusental) 
  
 Hernandez 
  
 958 
  
 870 
  
 721 
  
 552 
  
 674 
  
 657 
  
 744 
  
 895 
  
 1062 
  
 Anm. Inkomsterna avser den genomsnittliga årsinkomstenen 2018 avrundat till tusentals kronor för samtliga individer inom inkomstgruppen som redovisar inkomst, även de som redovisar nollinkomster. Det gäller även transfereringarna och kapitalinkomsterna. Arbetsinkomst>0 betyder andel av befolk - ningen i procent inom inkomstgruppen som har en positiv arbetsinkomst. 
  
 Källa: SCB Stativ 2018, egna beräkningar. 
  
 De största inkomstskillnaderna tycks framför allt finnas högst upp och längst ned i inkomstfördelningen. Medan mäns inkomster är högre än kvinnors högre upp i fördelningen, tenderar kvinnors inkomster vara genomsnittligt högre än mäns längst ned i fördelningen. Kvin- nors genomsnittligt högre inkomster i den lägsta inkomstgruppen kan förklaras av att de har ett genomsnittligt högre belopp transfereringar än män. Det kan i sin tur delvis förklaras av att sammansättningen av kvinnor och män skiljer sig åt inom de olika inkomstgrupperna. I den lägsta inkomstgruppen är andelen förvärvsarbetande och företagare högre bland män än kvinnor, medan andel pensionärer och ensam- stående med barn är högre bland kvinnor än män. Vi går därför vidare med att analysera hur de olika inkomstslagen fördelar sig mellan 
  
 87 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 kvinnor och män i den högsta inkomstgruppen samt i den lägsta inkomstgruppen eftersom det är där de största skillnaderna finns. 
  
 2.3.1Kapitalinkomsternas betydelse ökar ju högre upp i inkomstfördelningen vi kommer 
  
 Inkomstskillnaderna mellan kvinnor och män är som störst bland de individer som tjänar mest. En viktig förklaring till dessa skillnader är att kapitalinkomsternas betydelse ökar ju högre upp i inkomstfördel- ningen man kommer och att kapitalinkomsterna är skevt fördelade mellan kvinnor och män. En stor del av kapitalinkomsterna går till den yttersta toppen av inkomstfördelningen där framför allt män befinner sig (se figur 2.2 och figur 2.6, Boschini m.fl. 2018, SCB 2020 på tal om kvinnor och män, SOU 2019:65). År 2018 uppgick samtliga kapitalinkomster och kapitalvinster hos personer som var folkbok- förda hela året i Sverige till totalt 356,5 miljarder kronor (SCB 2020 på tal om kvinnor och män). Av dessa gick 32 procent till kvinnor och 68 procent till män. Den mest ojämna könsfördelningen var ränte- utbetalningar och olika former av aktieutdelningar, där 21 procent gick till kvinnor och 79 procent till män. 
  
 Långtidsutredningen (SOU 2019:65) konstaterar att den ökade inkomstspridningen till stor del beror på en stark inkomsttillväxt i den övre delen av inkomstfördelningen och särskilt i den absoluta toppen. Framför allt handlar det om en snabb ökning av kapital- inkomsterna. Det är flera faktorer som har bidragit till den snabba ökningen av kapitalinkomster, bland annat en kraftig prisuppgång på bostäder och finansiella tillgångar sedan  
 1990-talet. 
  Långtidsutred- ningen (SOU 2019:65) belyser även skattesystemets utformning som en annan förklaring till ökade inkomstskillnader. Det handlar fram- för allt om ändringar av de så kallade  
 3:12-reglerna 
  för beskattning av fåmansbolag som har ökat incitamenten och möjligheterna att omvandla arbetsinkomster till kapitalinkomster. En sådan förskjut- ning av beskattningen, mellan arbetsinkomster och kapitalinkomster, innebär en mer fördelaktig beskattning för kapitalinkomster vilket missgynnar kvinnor då deras kapitalinkomster är mindre än mäns. Vidare är kapitalinkomster lägre procentuellt beskattade än inkomster från arbete, samt har haft en snabbare ökningstakt än transfereringar, vilket också innebär att skatte- och transfereringssystemets omför- delande roll har minskat de senaste åren (se även SOU 2020:46). 
  
 88 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 Lopez med flera (2018) bekräftar bilden av att det är få kvinnor i toppen av inkomstfördelningen och att andelen kvinnor minskar högre upp i toppen.25 Samtidigt har andelen kvinnor ökat stadigt sedan  
 1970-talet, 
  vilket beror på att allt fler kvinnor ingår i gruppen med högst arbetsinkomst. Ett minskat gap i arbetskraftsdeltagande mellan kvinnor och män och en ökande andel kvinnor i högre utbild- ning är viktiga förklaringar till den ökande andelen kvinnor i de övre delarna av fördelningen. Bland befolkningen  
 20–64 
  år var 84 procent av kvinnorna och 90 procent av männen i arbetskraften 2019 (SCB 2020 på tal om kvinnor och män). 
  
 Även om fler kvinnor lönearbetar och inkomsterna har ökat finns det fortsatt stora skillnader mellan mäns och kvinnors löner. Kvin- nor är fortfarande underrepresenterade på de högsta positionerna i samhället. De få kvinnor som når en  
 VD-post 
  i börsbolag tjänar be- tydligt mindre än en motsvarande man (Allbright 2019). Den bäst betalda  
 vd-kvinnan 
  tjänar exempelvis en sjättedel av den bäst betalda  
 vd-mannen. 
  Ett flertal studier visar att kvinnor inom gruppen högst avlönade ofta når ett glastak och hamnar efter i karriär- och löne- utvecklingen (IFAU 2018:8). 
  
 Boschini med flera (2018) betonar vikten av att studera den yttersta toppen i inkomstfördelningen eftersom de allra rikaste, som utgör en procent av befolkningen, drar iväg snabbast och står för den största andelen av de samlade kapitalinkomsterna. Det är även där de stora skillnaderna finns mellan kvinnor och män.26 Att de allra rikaste inne- har en allt högre andel av ett lands totala inkomster och en allt högre koncentration av kapital, som växer snabbare än arbetsinkomster, diskuteras av Adkins (2015). Förmögenhet och högre avkastning på kapital möjliggör ackumulering av kapital som stärker de allra rikaste ställning i förhållande till den övriga befolkningen. Trots att förmög- enhetsstatistiken är bristfällig finns studier som antyder att förmög- enheter är ännu mer ojämnt fördelade än inkomster (se exempelvis Konjunkturrådet 2018, LO 2016). Om kapitalinkomsterna kommer från avkastningen på de tillgångar individen äger, är det troligt att en person med större förmögenhet har större möjlighet till högre kapital- 
  
 25Deras beräkningar baseras på inkomster 2013 utifrån SCB:s undersökning LINDA som är en urvalsbaserad longitudinell individdatabas. Därför kan deras siffror skilja sig från våra efter- som våra beräkningar baseras på inkomster 2018 utifrån registerbaserad databas Stativ. 
  
 26Exempelvis hade miljardärerna, som år 2018 var 180 personer, en samlad förmögenhet på över 1 100 miljarder kronor (med utlandstillgångar dubbelt så mycket) som är lika stor som statens budget (Konjunkturrådet 2018). 
  
 89 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 inkomster jämfört med personer med liten förmögenhet (Boshini m.fl. 2018). 
  
 Figur 2.6 Kapitalinkomstens betydelse i den yttersta toppen av inkomstfördelningen, kvinnor och män, 18 år och äldre, 2018 
  
 Anm.: Vuxna befolkningen 18 år och äldre, 2018. Beskrivning av inkomsterna finns i faktarutan (avser inkomster före skatt). Inkomstfördelningen är uppdelad i fem (ej lika stora) inkomstgrupper. Den första gruppen, inom percentilerna  
 p1–p80, 
  avser inkomster (summan av inkomster) upp till och med 
  
 450 300 kronor år 2018. Den andra gruppen inom percentilerna  
 p81–p90 
  avser inkomster över 
  
 450 300 kronor och upp till och med 575 400 kronor. Den tredje gruppen inom percentilerna  
 p91–p95 
  avser inkomster från 575 400 kronor och upp till och med 741 400 kronor. Fjärde gruppen inom percentilerna  
 p96–p99 
  avser inkomster från 741 400 kronor och upp till och med 1 421 100 kronor. Den sista och femte gruppen inom percentilen p100 avser inkomster över 1 421 100 kronor. 
  
 Källa: SCB Stativ 2018, egna beräkningar. 
  
 Vi riktar därför vårt fokus till den allra yttersta toppen av inkomst- fördelningen. I figur 2.6 har vi gjort inkomstindelningen på ett annat sätt. Den första inkomstgruppen  
 p1–p80 
  består av 80 procent av be- folkningen som har inkomster upp till och med 450 300 kronor. De övriga fyra inkomstgrupperna utgör således 20 procent av befolk- ningen, vilka har inkomster över 450 300 kronor. I figuren ser vi att de allra rikaste, med inkomster över den 99:e percentilen av inkomst- fördelningen har betydligt högre genomsnittliga inkomster än de övriga höginkomsttagarna. De som i figuren tillhör inkomstgrupp p100 ut- gör alltså en procent av befolkningen och som framgår av figuren är kapitalinkomstens betydelse i den yttersta toppen av inkomstfördel- 
  
 90 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 ningen stor. Andelen kvinnor av de totalt drygt 80 000 personer som ingår i denna inkomstgrupp är 27 procent. Männen har en betydligt högre arbetsinkomst än kvinnorna, är i större utsträckning egenföre- tagare och har även högre pensioner.27 Cirka 25 procent av männen och 18 procent av kvinnorna är egenföretagare. Bland både kvinnor och män är ungefär var tionde person i denna grupp född i ett annat land än Sverige. Den genomsnittliga åldern är högre för kvinnorna (60 år) än för männen (57 år). 
  
 Även om andelen kvinnor i toppen ökar, vilket beror på att fler kvinnor har en högre löneinkomst än tidigare, är det fortfarande svårt för kvinnor att nå lika höga arbetsinkomster som män på grund av glastaket.28 Enligt Boschini med flera (2018) räcker inte arbets- inkomsterna för att kunna kvalificera sig till toppen, utan där har kapitalinkomsterna en avgörande betydelse. Från figur 2.6 går det att utläsa att kapitalinkomsternas andel av de sammanlagda inkomsterna är högre för kvinnor än för män i toppen av inkomstfördelningen. Boschini med flera (2018) visar att då förmögenhet kan generera ökade kapitalinkomster, är även den genomsnittliga förmögenheten högre för kvinnor än män vilket i sin tur utgör en förklaring till kvinnornas ökade tillträde till toppen.29 Det finns också en betydande andel änkor i toppen, som troligen inte skulle ha varit där om de inte hade ärvt en förmögenhet (Boschini m.fl. 2018). Motsvarande mönster syns inte för män som i större utsträckning hamnar i toppskiktet med hjälp av höga arbetsinkomster. 
  
 Genom att studera civilstånd och val av partner ges en tydligare bild. Boschini med flera (2018) visar att bland de allra rikaste är fler män än kvinnor gifta, men männen är ofta gifta med en kvinna som inte är i toppen av inkomstfördelningen. Bland kvinnorna i toppen är det däremot vanligare att de är gifta med en man som också är i inkomsttoppen. Vår data bekräftar denna bild, vi ser att en större an- del män (67 procent) än kvinnor (51 procent) är gifta och har kvar- boende barn (48 procent män och 38 procent kvinnor). Vad dessa skillnader beror på är svårt att säga, men en möjlig förklaring enligt Boschini med flera (2018) kan vara att villkoren för män och kvinnor 
  
 27Enligt våra beräkningar utifrån SCB Stativ 2018. 
  
 28Glastaket är en metafor för den en osynliga övre gräns i företag och andra organisationer, över vilka det är svårt eller omöjligt för kvinnor att avancera. Det handlar alltså om informella barriärer som hindrar kvinnor från att få ledande positioner med mera. 
  
 29Boschini med flera (2018) betonar det inte betyder att kvinnor som grupp har större till- gångar än män som grupp. Trots att andelen kvinnor i den allra högsta inkomstgruppen ökar, är de fortfarande betydligt färre än männen i toppen. 
  
 91 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 när det gäller möjligheten att kombinera karriär och familjeliv ser olika ut. Till exempel kan det vara så att en manlig toppinkomsttagare, som har en partner med lägre inkomst, kan släppa ansvaret för hus- hållsarbete och i stället överlåta det till sin partner (vars lägre inkomst kan bero på deltidsarbete). 
  
 2.3.2Transfereringarnas betydelse för kvinnor och män med låga inkomster 
  
 Under  
 2000-talet 
  har inkomstskillnaderna generellt ökat, vilket har medfört att andelen av Sveriges befolkning som har låg ekonomisk standard har ökat. Enligt SCB (2018:3) bor nära 1,4 miljoner män- niskor i hushåll med låg ekonomisk standard.30 Fler kvinnor än män, 16 respektive 14 procent, hade låg ekonomisk standard 2018 (SCB 2021:1).  
 Covid-pandemin 
  tycks dessutom ha medfört ytterligare nega- tiva konsekvenser för den ekonomiska jämställdheten där kvinnor har förlorat i inkomst i större utsträckning än män (Jämställdhets- myndigheten 2021:24). Ensamstående kvinnor med barn och äldre kvinnor tillhör grupper med lägst ekonomisk standard, medan sam- manboende med kvarboende unga vuxna och sammanboende utan barn tillhör grupper med högst ekonomisk standard (SCB 2019:1, 2021:1). Med stigande ålder, fram till runt 60 år, ökar den ekonomiska standarden (SCB 2021:1). Därefter minskar den ganska drastiskt. Det finns således stora variationer mellan grupper i samhället. Andelen som har låg ekonomisk standard var till exempel 2018 enligt SCB (2021:1) dubbelt så hög bland personer födda i ett annat land än Sverige (31 procent) än bland personer födda i Sverige (12 procent). Kvinnor med funktionsnedsättning är överrepresenterade i den grupp vars dis- ponibla inkomst understiger 60 procent av medianinkomsten i Sverige, vilket är gränsen för vad som enligt EU:s definition räknas som rela- tiv fattigdom (Jämställdhetsmyndigheten 2019:5). 
  
 Att ha en låg ekonomisk standard innebär inte per automatik att man är fattig i absoluta termer. Måttet visar i stället vilka som har en låg inkomst relativt andra och används bland annat av EU som en 
  
 30Med låg ekonomisk standard avses enligt SCB de personer som lever i ett hushåll vars dis- ponibla inkomst per konsumtionsenhet är mindre än 60 procent av medianvärdet för samtliga i riket under referensåret. Se  
 www.scb.se/hitta-statistik/statistik-efter-amne/hushallens-ekonomi/inkomster-och- 
  
 inkomstfordelning/inkomster-och-skatter/pong/statistiknyhet/inkomstrorlighet-2000- 
  2019/. Hämtat 22.01.17. 
  
 92 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 indikator på ”risk för fattigdom och social exkludering”. Nästan var femte barn i Sverige lever i hushåll med låg ekonomisk standard (SCB 2021:1). Att ha låg ekonomisk standard i barndomen påverkar enligt Folkhälsomyndigheten (2021) såväl fysisk och psykisk hälsa, hälsobeteenden och de sociala relationerna, som skolresultat och graden av trångboddhet. 
  
 Fattigdom omfattar fler dimensioner än den ekonomiska. Enligt FN:s globala mål, agenda 2030, innebär fattigdom även brist på makt, inflytande, hälsa, utbildning eller fysisk säkerhet.31 För att fånga upp andra dimensioner av fattigdom än bara den ekonomiska, mäter SCB även materiell och social fattigdom enligt EU:s definition som inne- bär att man inte har råd med en viss levnadsstandard.32 Måttet visar att ungefär fyra procent av befolkningen levde i materiell och social fattigdom 2019.33 Andelen var något högre bland kvinnor (4,3 pro- cent) än bland män (3,7 procent). Det var också vanligare med mate- riell och social fattigdom bland arbetslösa (21 procent) än bland för- värvsarbetande (2 procent) samt bland utlandsfödda (11 procent) än bland personer födda i Sverige (2 procent).34 
  
 I föregående avsnitt visade vi att sammansättningen av olika in- komster ser väldigt olika ut beroende på vilken del av inkomstfördel- ningen som vi studerar. Summeras samtliga inkomster för alla vuxna i befolkningen (18 år och äldre) i de olika inkomstgrupperna som visas i figur 2.7, blir det totala beloppet 2 757 miljarder kronor. Av detta belopp kommer 76 procent främst från marknadsinkomster (löne- inkomster, inkomst av näringsverksamhet och kapitalinkomster). Knappt en fjärdedel av alla inkomster är olika typer av transferer- ingar.35 
  
 31Se  
 www.globalamalen.se/om-globala-malen/mal-1-ingen-fattigdom. 
  Hämtat 22.01.17. 
  
 32Det handlar om att inte ha råd med fem av tretton poster som att exempelvis kunna betala oförutsedda utgifter, ha tillräcklig uppvärmning av bostaden, betala skulder, äga två par skor, ha tillgång till internet, kunna delta i sociala aktiviteter som kostar med mera. Se  
 www.scb.se/hitta-statistik/statistik-efter- 
  
 amne/levnadsforhallanden/levnadsforhallanden/undersokningarna-av-levnadsforhallanden-ulf- 
  
 silc/pong/statistiknyhet/undersokningarna-av-levnadsforhallanden-ulfsilc-2019. 
  Hämtat 22.01.17. 
  
 33Se  
 www.scb.se/hitta-statistik/temaomraden/agenda-2030/mal-1. 
  Hämtat 22.01.17. 
  
 34Vi undviker att använda uppdelningen av individer i termer av inrikes och utrikes födda, då uppdelningen är problematisk genom att den skapar kategorier av människor enbart baserat på huruvida en person är född inom eller utom Sveriges gränser (se SOU 2004:48). 
  
 35Skattepliktiga transfereringar är pensionerna samt olika transfereringar som till exempel sjuk- och föräldrapenning, sjuk- och aktivitetsersättning samt arbetsmarknadsstöd. Skattefria transfereringar är olika typer av stöd som antingen kan vara generella (såsom barnbidraget och studiestödet) eller behovsprövade (såsom försörjningsstöd och bostadsbidrag). 
  
 93 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 Figur 2.7 Sammansättning av inkomster för gruppen med de lägsta inkomsterna relativt övriga inkomstgrupper, kvinnor och män, 18 år och äldre, 2018 
  
 Anm.: Vuxna befolkningen 18 år och äldre, 2018. Beskrivning av inkomsterna finns i faktarutan (avser inkomster före skatt). Den lägsta inkomstgruppen avser 20 procent av befolkningen med sammanlagda deklarerade årsinkomster som är lägre än 148 400 kronor det vill säga inkomstgrupp inom percentilerna  
 p1–p20. 
  Övriga inkomstgrupper avser de övriga 80 procenten av befolkningen med deklarerade årsinkomster som överstiger 148 400 kronor. 
  
 Källa: SCB Stativ 2018, egna beräkningar. 
  
 Föregående avsnitt visar att kvinnor och män som befinner sig i den högsta inkomstgruppen skiljer sig i många avseenden från övriga grupper, genom att kapitalinkomsternas betydelse ökar med inkomst- grupp. Den relativa vikten av kapitalinkomster har också ökat över tid på så vis att de rikaste har dragit ifrån de övriga grupperna. I figur 2.7 kan vi se att både kvinnor och män i den lägsta inkomstgruppen har en helt annan inkomstsammansättning. Kvinnor som befinner sig i den lägsta inkomstgruppen har i stor utsträckning en hög andel transfe- reringar, i synnerhet ålderspension och andra skattepliktiga transfe- reringar, som del av sin inkomst. Det förklaras av att andelen pen- sionärer är mycket högre bland kvinnorna (32 procent) än männen (12 procent) i den lägsta inkomstgruppen (tabell 2.4). Män som be- finner sig i den lägsta inkomstgruppen har i större utsträckning än kvinnorna inkomster som utgörs av arbetsinkomster och skattefria transfereringar. Det beror troligtvis på att en högre andel män (19 pro- 
  
 94 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 cent) än kvinnor (16 procent) är förvärvsarbetande bland dem i den lägsta inkomstgruppen. Övriga skillnader i den lägsta inkomstgrup- pen är att mäns genomsnittliga ålder är betydligt lägre (38 år) än kvinnornas (48 år) och att en högre andel män (42 procent) än kvinnor (36 procent) är utlandsfödda samt en högre andel män (76 procent) än kvinnor (61 procent) är ogifta. 
  
 När det gäller de mellersta inkomstgrupperna  
 p21–p80 
  visar figur 2.7 inte lika stora skillnader i inkomstsammansättning mellan kvinnor och män jämfört med den lägsta och högsta inkomstgrup- pen. I dessa inkomstgrupper och även i den högsta inkomstgruppen är inkomstandelen från ålderspension större för män än för kvinnor. Det beror troligtvis på att en större andel män än kvinnor är pensio- närer i mellaninkomstgrupperna (exempelvis är mäns genomsnitts- ålder något högre och andelen pensionärer är större bland män än bland kvinnor, se tabell 2.4). 
  
 Att de med lägst inkomst har halkat efter i inkomstutvecklingen beror i stor utsträckning på att transfereringarnas ökningstakt har varit betydligt långsammare än både lönernas och kapitalinkomsternas. Enligt SCB (2021:1) har förvärvsarbetande dubbelt så hög ekono- misk standard som arbetslösa och sjuka. I denna grupp har försörj- ningsstödets relativa betydelse som inkomstkälla ökat över tid. Andelen som har årliga inkomster under normen för försörjnings- stöd har också ökat under större delen av  
 1990-talet 
  (SOU 2000:3). Enligt Finanspolitiska rådet (2014) är den gradvisa urholkningen av socialförsäkringsförmånerna under  
 2000-talet 
  en viktig förklaring till att arbetslösa och sjuka har fått det tuffare på arbetsmarknaden. 
  
 Sammanfattningsvis kan vi konstatera att sammansättningen av kvinnor och män som befinner sig i den lägsta inkomstgruppen skil- jer sig från dem som befinner sig i den mittersta och framför allt i den högsta. I den högsta inkomstgruppen tenderar kapitalinkomster att ha en stor betydelse för kvinnors och mäns inkomster, medan i den lägsta inkomstgruppen har transfereringar en större betydelse. Medan det är fler män än kvinnor i den högsta inkomstgruppen är det fler kvinnor än män i den lägsta inkomstgruppen. I den lägsta inkomst- gruppen är kvinnornas arbetsinkomster i genomsnitt lägre än männens, men deras högre inkomster från transfereringar ger således en högre genomsnittlig inkomst, vilket innebär att transfereringar har en ut- jämnande effekt. I den lägsta inkomstgruppen är männens inkomster däremot genomsnittligt lägre och en större andel män än kvinnor har 
  
 95 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 nollinkomster. Deras genomsnittliga ålder är lägre och de är i större utsträckning än kvinnorna utlandsfödda, ogifta, förvärvsarbetande samt är i något större utsträckning högskoleutbildade. Att studera fördel- ningen av ekonomiska resurser mellan kvinnor och män efter inkomst- grupp kan således ge oss en uppfattning om vilka som befinner sig i fattigdom eller vilka grupper som endast tillfälligt har låga inkomster och i större utsträckning har möjlighet att ta sig uppåt i inkomst- fördelningen. I och med att det är fler kvinnor än män som befinner sig i den lägsta inkomstgruppen är det också en något större andel kvinnor som har en låg ekonomisk standard. En ökad inkomstsprid- ning, som i stor utsträckning beror på ökade kapitalinkomster i den högsta inkomstgruppen, där andelen män är större än andelen kvin- nor, har medfört att inkomstökningen i de lägre inkomstgrupperna har halkat efter. Det i sin tur har medfört att de med risk för låg ekonomisk standard eller relativt fattiga, vilka i större utsträckning är kvinnor än män, har fått det relativt sämre än tidigare, eftersom transfereringarna inte har ökat i samma takt som arbets- eller kapital- inkomsterna.  
 Covid-pandemin 
  har dessutom medfört att kvinnor förlorat i inkomster i större utsträckning än män. 
  
 2.4Kvinnor och män på arbetsmarknaden 
  
 Arbetsinkomsten är för många personer den största inkomstkällan, och även den viktigaste, eftersom den ligger till grund för ersättningar som sjukpenning, föräldrapenning och pension. Att kvinnor har lägre genomsnittliga arbetsinkomster, är sysselsatta i mindre utsträck- ning, arbetar i genomsnitt färre timmar när de är sysselsatta och har en lägre genomsnittlig timlön än män är faktorer som påverkar kvinnors arbetsinkomster, och i förlängningen deras livsinkomster. 
  
 Arbetskraften utgörs av arbetslösa och sysselsatta. Kvinnor och män är arbetslösa i ungefär lika stor utsträckning (prop. 2018/19:1, bilaga 3). Kvinnor har däremot i genomsnitt lägre sysselsättningsgrad än män, men det finns också stora variationer i sysselsättningsgrad beroende på ålder, födelseregion och utbildningsnivå. Skillnader i sysselsättningsgrad mellan kvinnor och män är störst bland äldre mellan  
 65–74 
  år, bland utlandsfödda och bland personer som saknar gymnasieutbildning (se mer i prop. 2021/22:1 bilaga 3). Vidare är andelen sysselsatta lägre bland personer med funktionsnedsättning 
  
 96 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 än i befolkningen totalt.36 Enligt SCB:s arbetskraftsundersökningar (AKU) 2020 finns olika orsaker till att en person inte är sysselsatt som varierar beroende på ålder och födelseregion. Bland unga mellan  
 20–24 
  år är en större andel kvinnor än män studerande, bland per- soner i åldrarna  
 25–34 
  är en större andel kvinnor än män hem- arbetande och bland äldre, i synnerhet bland personer i åldrarna 60– 64 år, är kvinnor i större utsträckning än män sjuka. Bland personer födda i Sverige uppger kvinnor i större utsträckning än män att sjuk- dom är den främsta orsaken till att inte vara sysselsatt, medan bland utlandsfödda uppger kvinnor i större utsträckning än män att den främsta orsaken är studier eller hemarbete (prop. 2021/22:1 bilaga 3). 
  
 De som inte ingår i arbetskraften är i stor utsträckning studenter, sjuka, pensionärer, hemarbetande och lediga av olika orsaker. En större andel kvinnor än män är studerande, sjuka eller hemarbetande, vilket också förklarar drygt 90 procent av de skillnader som finns i syssel- sättningsgraden mellan kvinnor och män (prop. 2021/22:1 bilaga 3). 
  
 Bland sysselsatta har kvinnor i genomsnitt färre arbetade timmar än män. Det beror dels på att kvinnorna i större utsträckning än män arbetar deltid, dels på att kvinnorna i högre grad än män är frånvar- ande från arbetet till följd av föräldraledighet, vård av barn eller annan anhörig eller sjukskrivning. År 2020 var den faktiska medelarbets- tiden för sysselsatta kvinnor 28 timmar per vecka. Motsvarande siffra för sysselsatta män var 32 timmar per vecka (prop. 2021/22:1 bilaga 3). 
  
 En ytterligare förklaringsfaktor till skillnader i arbetsinkomster mellan kvinnor och män, som har konsekvenser för livsinkomsterna, är att fler kvinnor än män har en tidsbegränsad anställning, både i offentlig och privat sektor. Cirka 15 procent av kvinnorna hade 2020 en tidsbegränsad anställning, motsvarande siffra för männen var 12 procent (SOU 2020:46). 
  
 36 
 www.scb.se/hitta-statistik/statistik-efter- 
  
 amne/arbetsmarknad/funktionsnedsattning/situationen-pa-arbetsmarknaden-for-personer- 
  
 med-funktionsnedsattning/pong/statistiknyhet/situationen-pa-arbetsmarknaden-for- 
  
 personer-med-funktionsnedsattning/. 
  Hämtat 22.01.17. 
  
 97 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 2.4.1Stora variationer i löneinkomster mellan individer med liknande förutsättningar efter födelseregion och vistelsetid i Sverige 
  
 En viktig förutsättning för ekonomisk jämställdhet är att kvinnor och män kan delta på arbetsmarknaden på lika villkor. Trots att Sverige sedan länge har en aktiv politik för att främja jämställdhet är sam- hället långt ifrån jämställt och målet om ekonomisk jämställdhet är fortfarande inte uppnått. Som vi visade i vår delredovisning (bilaga 3  
  
 4)når inte effektiva arbetsmarknadsinsatser kvinnor i samma ut- sträckning som män. Det är en utmaning, inte minst för de nyanlända kvinnor med kort utbildning som behöver stöd med etablering på arbetsmarknaden. Det är även en utmaning för många utlandsfödda män med inga eller väldigt låga arbetsinkomster som i sin tur får väl- digt låga eller hamnar utanför försäkringssystemens inkomstrelate- rade ersättningar. Det råder alltså stora ekonomiska klyftor både mellan och inom gruppen kvinnor och män. 
  
 I detta avsnitt är fokus på löneinkomsterna för dem som uppbär en löneinkomst för att förstå om jämförbara grupper har samma möjligheter och förutsättningar vad gäller betalt arbete. Med jämför- bara grupper menas att de i genomsnitt har samma så kallade pro- duktiva egenskaper i termer av ålder (som indikator för arbetslivs- erfarenhet), utbildningsnivå (kompetens) och att de arbetar i lika stor omfattning. Beräkningarna baseras på Stativ 2018 för samtliga indi- vider i befolkningen över 18 år som under 2018 hade minst en krona i löneinkomst. Vi studerar skillnader i löneinkomster för personer födda i Norden, Europa, Afrika, Asien och övriga utomeuropeiska länder jämfört med personer födda i Sverige, uppdelat på kvinnor och män. Vi finner att det finns stora skillnader i löneinkomster mellan grupperna efter födelseregion och vistelsetid. Skillnader i löneinkoms- ter mellan kvinnor och män som varierar efter födelseregion och vistelsetid i Sverige leder till skillnader i livsinkomster mellan grup- per av individer. 
  
 Figur 2.8 illustrerar att det finns stora variationer i löneinkomster efter födelseregion även när vi jämför individer som i genomsnitt har samma arbetstidsomfattning, är i samma ålder och har samma utbild- ningsnivå.37 Den största skillnaden i löneinkomster finns för personer 
  
 37Eftersom sysselsättning och arbetslöshet påverkar den arbetade tiden kontrollerar vi för arbetstidsomfattningen samt även för skillnader i ålder och utbildningsnivå mellan personer födda i Sverige och personer födda i ett annat land. 
  
 98 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 födda i Afrika eller Asien. Både kvinnor och män födda i Afrika eller Asien har i genomsnitt runt 50 procent lägre löneinkomster än per- soner födda i Sverige. I stor utsträckning beror det på skillnader i den arbetade tiden. När vi i studerar skillnader i löneinkomst för kvinnor och män födda i Afrika och Asien med jämförbara kvinnor respektive män födda i Sverige minskar skillnader i löneinkomster kraftigt. Skillnader i ålder och utbildningsnivå tycks dock inte ha så stor påverkan på skillnaderna i löneinkomsterna, förutom för kvinnor och män födda i Afrika. Den kvarstående skillnaden i löneinkomster är störst för personer födda i Asien/Afrika jämfört med personer födda i Sverige, och är betydligt större för män än för kvinnor. Att det föreligger en större skillnad i löneinkomster mellan jämförbara män födda i Afrika/Asien och födda i Sverige än mellan jämförbara kvinnor födda i Afrika/Asien och födda i Sverige kan förklaras av en tidigare studie av Arai med flera (2015), som visar att män med arabiskklingande efternamn oftare drabbas av diskriminering på arbets- marknaden än kvinnor med arabiskklingande efternamn. Diskrimi- nering kan alltså vara en möjlig förklaring till att det kvarstår löne- inkomstskillnader mellan grupperna när vi har beaktat skillnader i produktiva egenskaper.38 Det är även troligt att de kvarvarande skill- naderna beror på andra faktorer som påverkar löneinkomstskillnaden som vi inte har kontrollerat för (exempelvis att grupperna igenom- snitt har olika anställningsformer, anställningsavtal, är segregerade i olika yrken, branscher och/eller sektorer). 
  
 38Som vi beskriver i avsnitt 2.4.2 är det även möjligt att skillnaderna beror på diskriminering som försvårar inträdet och etableringen på arbetsmarknaden, vilket också påverkar möjlig- heten att få en heltidsanställning och att kunna klättra i karriären (se bland annat Snyder 2015, DO 2012, ESF 2017, Länsstyrelsen Stockholm 2018). 
  
 99 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 Figur 2.8 Skillnad i årslöneinkomst för personer födda i olika regioner jämfört med personer födda i Sverige, kvinnor och män, 18 år och äldre, 2018 
  
 Anm.: Skillnad i årlig löneinkomst i procent för kvinnor respektive män födda i Norden, Europa, Afrika, Asien och övriga länder, inkomstår 2018. Jämförelsegrupp är kvinnor respektive män födda i Sverige. Urvalet består av samtliga 18 år och äldre som har minst en krona i löneinkomst. Estimatpunkterna är baserade på en regressionsanalys där utfallsvariabeln är logaritmerad löneinkomst och förklarings - variabeln är en binär variabel för födelseregion. Kontrollvariabler är arbetstidsomfattning, ålder, ålder i kvadrat och utbildningsnivå i enlighet med Peck (1974) standard för löneregressioner. Robusta standardfel. 
  
 Källa: Stativ 2018, egna beräkningar. 
  
 När vi studerar vistelsetiden i Sverige finner vi i linje med tidigare studier att löneinkomsterna för utlandsfödda personer tenderar att konvergera mot löneinkomsterna för personer födda i Sverige (se exempelvis SCB 201939, Aldén  Hammarstedt 2014, Arai  Vilhelmsson 2004, Herman 2013, Taylor m.fl. 2020). Samtidigt kvar- står ett betydande gap för utomeuropeiskt födda kvinnor och män, oavsett vistelsetid i Sverige, arbetstidsomfattning, ålder och utbild- ningsnivå. Figur 2.9 illustrerar skillnader i löneinkomster för personer födda i Norden, Europa och utanför Europa efter deras vistelsetid i Sverige jämfört med personer födda i Sverige, med och utan kontroll för skillnader i arbetstidsomfattning, ålder och utbildningsnivå, upp- delat på kvinnor och män. Figuren visar att utlandsfödda kvinnor och män med kort vistelsetid i landet har i genomsnitt betydligt lägre löne- inkomster än personer födda i Sverige. Skillnaderna i löneinkomster är störst för utomeuropeiskt födda personer och minst för personer födda i Norden. En möjlig förklaring är att orsaken till migration 
  
 39SCB (2019), Kort analys  
 www.scb.se/hitta-statistik/artiklar/2019/utlandsfoddas- 
  
 medianinkomst-stiger-kraftigt-med-tiden. 
  Hämtat 22.01.17. 
  
 100 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 skiljer sig mellan grupper av utlandsfödda.40 Som nyanländ kan det ta tid att etablera sig på arbetsmarknaden, men det finns också stora skillnader inom grupper. Till exempel är skillnader i löneinkomster över 70 procent för utomeuropeiskt födda kvinnor och män med kort vistelsetid, jämfört med kvinnor och män födda i Sverige, när vi inte kontrollerar för skillnader i arbetstidsomfattning, ålder eller utbild- ningsnivå. Skillnaderna är större för kvinnor än för män.41 Figuren bekräftar tidigare studier som visar att det i genomsnitt tar längre tid för nyanlända kvinnor att etablera sig på arbetsmarknaden jämfört med nyanlända män (se bland annat Arbetsförmedlingen 2020:1, Wickström Östervall 2017, Robinson m.fl. 2017, Nordiska Minister- rådet 2018). I urvalet ingår som sagt samtliga som har minst en krona i löneinkomst under året. De stora skillnaderna i löneinkomster för många utlandsfödda personer jämfört med personer födda i Sverige kan även bero på skillnader i ålder och utbildningsnivå. När vi kon- trollerar för dessa faktorer minskar inte skillnader i löneinkomster för individer födda utanför Norden. Det gäller i synnerhet för utom- europeiskt födda, vilket antyder att skillnader i ålder eller utbildnings- nivå inte tycks spela så stor roll för att förklara gapet i löneinkomst mellan grupperna. 
  
 Sammanfattningsvis finns stora skillnader i löneinkomster mellan grupper av jämförbara kvinnor respektive män födda utanför Sverige och i Sverige. Arbetad tid är en viktig faktor som förklarar skillnaderna i löneinkomst de första åren i Sverige på grund av deltidsarbete, viss- tidsanställningar och svårigheter att få en anställning som ny i Sverige. Skillnader i utbildningsnivå och ålder tycks inte spela så stor roll för att förklara skillnader i löneinkomster mellan personer födda i eller utanför Sverige. Ett betydande gap i löneinkomster kvarstår alltjämt mellan kvinnor respektive män födda i Sverige och födda utanför Europa även efter tio år i landet och även när vi jämför personer som i genomsnitt har liknande (produktiva) egenskaper i termer av arbets- tidsomfattning, ålder och utbildningsnivå. 
  
 40Gruppen utomeuropeiskt födda utgörs i större utsträckning av personer som har kommit som flyktingar, anhöriga eller skyddsbehövande, medan gruppen födda i Norden utgörs i större utsträckning av arbetskraftsinvandrare (SCB 2019, Cheung  Hellström 2017). 
  
 41Det är möjligt att det beror på att många nyanlända kvinnor som grupp är i barnafödande ålder när de migrerar till Sverige, vilket påverkar den arbetade tiden och arbetskraftsdeltagande (Nordiska Ministerrådet 2018). Det kan även bero på andra faktorer som inte fångas upp i figuren, exempelvis att nyanlända kvinnor får mindre statligt stöd än nyanlända män, som påverkar deras arbetsmarknadsetablering (se bilaga 3  4, Guerrero 2015, 2019). 
  
 101 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 Figur 2.9 Skillnad i årslöneinkomst för personer födda i olika regioner och efter vistelsetid i Sverige jämfört med personer födda i Sverige, kvinnor och män, 18 år och äldre, 2018 
  
 Anm.: Skillnad i årlig löneinkomst i procent för kvinnor respektive män födda i Norden, Europa och utanför Europa efter vistelsetid i Sverige (upp till 25 år), inkomstår 2018. Jämförelsegrupp är kvinnor respektive män födda i Sverige. Urvalet består av samtliga 18 år och äldre som har minst en krona i löneinkomst. Estimatpunkterna är baserade på en regressionsanalys där utfallsvariabeln är logarit - merad löneinkomst och förklaringsvariabeln är en binär variabel för födel seregion. Kontrollvariabler är arbetstidsomfattning, ålder, ålder i kvadrat och utbildningsnivå i enlighet med Peck (1974) standard för löneregressioner. Robusta standardfel. 
  
 Källa: Stativ 2018, egna beräkningar. 
  
 102 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 Hitintills har vi utifrån egna beräkningar och tidigare studier visat att det kvarstår betydande skillnader i betalt arbete mellan kvinnor och män samt mellan personer födda i olika delar av världen även efter att skillnader i så kallade produktiva egenskaper har beaktats. Med produktiva egenskaper menas att vi har kontrollerat för ålders- faktorer (kopplat till arbetslivserfarenhet) och utbildningsfaktorer (kopplat till kompetens). Våra resultat bekräftar bilden av att det råder stora ekonomiska klyftor både mellan och inom gruppen kvinnor och män. Det indikerar vidare att kvinnor och män, samt personer födda i olika delar av världen, inte har samma förutsättningar och möj- ligheter att delta på arbetsmarknaden på lika villkor. Dock kan inte allt fångas med data eller i en kvantitativ analys, och det finns olika förklaringar till att skillnader i löneinkomster kvarstår även när vi har beaktat skillnader i produktiva egenskaper. Det kan exempelvis finns olika faktorer på arbetsmarknadens utbuds- och efterfrågesida som interagerar med varandra. Delförklaringar kan finnas på arbetsmark- nadens utbudssida, som innebär att kvinnor och män, samt andra grupper i samhället, gör olika val vad gäller arbetskraftsdeltagande och utbildningsinriktningar (dessa diskuteras i avsnitt 2.5). Faktorer på efterfrågesidan i form av diskriminering, attityder och preferenser hos arbetsgivaren kan också påverka och befästa löneskillnader. Vi diskuterar i efterföljande avsnitt olika typer av diskriminering i arbets- livet och hur det bidrar till löneskillnader mellan kvinnor och män. 
  
 2.4.2Diskriminering i arbetslivet bidrar till löneskillnader mellan kvinnor och män 
  
 Arbetsgivare får inte diskriminera den som hos arbetsgivaren är arbets- tagare, gör en förfrågan om eller söker arbete, söker eller fullgör prak- tik, eller står till förfogande för att utföra eller utför arbete som inhyrd eller inlånad arbetskraft (2 kap. 1 § första stycket DL).42 Förbudet upprätthålls av bland annat tillsyn, en sanktion i form av diskrimi- neringsersättning, talerätt för olika aktörer och krav på förebyggande arbete (se kapitel 3 och 5). Trots detta förekommer diskriminering och kan på flera sätt befästa den ekonomiska ojämställdheten genom 
  
 42De diskrimineringsgrunder som omfattas av diskrimineringslagen är kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionsned- sättning, sexuell läggning och ålder, enligt 1 kap. 4 § DL. 
  
 103 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 att kvinnors löner påverkas negativt.43 Det finns därför ett behov av att belysa några av diskrimineringens orsaker och konsekvenser som är särskilt relevanta i det här sammanhanget. 
  
 Det finns olika teorier om vad som kan ligga bakom den diskri- minering som har en påverkan på lön.44 En löneskillnad mellan en kvinna och en man i en huvudsakligen jämförbar situation utgör inte alltid diskriminering. Det finns dock flera situationer då löneskillna- der antingen kan utgöra diskriminering i sig eller vara en följd av tidigare diskriminering. I det följande beskrivs tre sådana situationer. 
  
 Rekrytering 
  
 Diskriminering vid rekrytering är en faktor. En arbetsgivare kan till exempel helt välja bort vissa grupper av arbetssökande på grund av att arbetsgivaren föredrar att anställa någon från en annan grupp, till exempel män eller personer födda i Sverige (se exempelvis Snyder 2015, Carlsson  Rooth 2007, 2012, Clay m.fl. 2002). De sökande kan tillskrivas egenskaper baserade på stereotyper och för- domar. Det kan handla om att en arbetsgivare som söker en mycket produktiv person hellre anställer en man än en kvinna, eftersom män som grupp lönearbetar i genomsnitt fler timmar än kvinnor (se exempelvis Altonij  Pierret 2001, Lang 1986). Den som rekryterar kan, liksom människor i allmänhet, påverkas av samhälleliga normer och stereotyper (se exempelvis Banaju m.fl. 2015, Benton m.fl. 2005, Ali, 2010). Det kan också vara fråga om omedvetna preferenser baserade på stereotyper (se exempelvis Arai m.fl. 2021). Många studier beskriver också ”den andre” i det svenska samhället, vilket anknyter till föreställningar om exempelvis den invandrade mannen eller kvin- nan. Dessa personer beskrivs med negativa termer och en gränsdrag- ning skapas (de Marsh m.fl. 2021, Howard m.fl. 2010, 2012, Lester, 2017, SOU 2006:40, Wikström 2011). Även om det i detta sammanhang saknas möjlighet att uttömmande beskriva orsakerna bakom diskriminering kan det konstateras att konsekvenserna är all- varliga, oavsett orsak. Diskriminering kan också leda till att individer 
  
 43Se Martinez (2017) angående svårigheter och att det i lag och avtal dröjer sig kvar köns- bundna värderingar trots reviderade kollektivavtal och förbud mot lönediskriminering. 
  
 44Frågan om diskriminering i arbetslivet är omfattande och komplex. En heltäckande redo- görelse bör bland annat omfatta frågor om trakasserier och bristande tillgänglighet. Det finns dock ingen möjlighet att göra en sådan genomgång i detta sammanhang och framställningen koncentreras därför med nödvändighet till ett antal i det här sammanhanget centrala frågor. 
  
 104 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 som förväntar sig att bli diskriminerade, söker andra eller färre arbe- ten eller avstår från utbildning. Att kompetens och resurser inte tillvaratas hindrar tillväxt och samhällsutveckling (ESF 2017). 
  
 Som ovan framkommit kan diskriminering ske redan i rekryter- ingen, det vill säga innan någon lön har överenskommits. Det före- kommer därför att kvinnor och män med liknande kvalifikationer har olika tillgång till högre positioner och befattningar, och inte får samma möjlighet att arbeta inom vissa befattningar eller yrken (se exempelvis Boschini 2017, West  Petersen 1997). Det innebär att även om det hos en arbetsgivare saknas diskriminerande löneskill- nader mellan personer i en jämförbar situation, kan löneskillnader mellan kvinnor och män ha uppkommit till följd av diskriminering vid rekrytering eller befordran. 
  
 Andelen kvinnliga chefer och kvinnor på höga positioner i sam- hället har stadigt ökat de senaste decennierna. Inom näringslivet finns dock fortfarande en kraftig underrepresentation av kvinnliga chefer i företagsledningar, styrelser och på andra höga positioner (Allbright 2021). Flera studier har visat förekomsten av ett glastak för många kvinnor och etnisk diskriminering för många utlandsfödda på den svenska arbetsmarknaden (se bland annat Abrahamsson 2000, Snyder 2015, Albrecht m.fl. 2015, Arai  Skogman Thoursie 2009, Gentry 2014, Carlsson  Rooth 2007, DO 2012, Keloharju m.fl. 2016).45 Diskriminering vid rekrytering drabbar också till exempel äldre (Carlsson  Eriksson 2017), homosexuella (Snyder m.fl. 2013) och personer med funktionsnedsättning (Engwall 2014). 
  
 Lön 
  
 Diskriminering kan också ske i lönesättningen, på individ- eller gruppnivå (se kapitel 3). Studie visar exempelvis att det förekommer att manliga chefer föreslår lägre lön till kvinnor än till män (Dittrich m.fl. 2014, Hale m.fl. 2016).46 Även andra grupper i samhället miss- gynnas vid lönesättning, till exempel har personer födda utanför Sverige har sämre löneutveckling än personer födda i Sverige (se exempelvis 
  
 45Studierna om etnisk diskriminering använder namn som signalerar etnicitet. 
  
 46Könsskillnader i lönesättning skulle även kunna förklaras av att kvinnliga chefer, exempelvis på en kvinnodominerad arbetsplats, tenderar att överskatta mäns kvalifikationer. En studie av Barker och  
 Larson 
  (2010) visar nämligen hur bedömning av kompetens påverkas av variationer i gruppsammansättning. När majoriteten i gruppen är kvinnor överskattas kompe- tensen hos de manliga kandidaterna. 
  
 105 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 Snyder 2015, DO 2014, ESF 2017, Länsstyrelsen Stockholm 2018). Studier visar också att personer med funktionsnedsättning diskri- mineras i arbetslivet och möter negativa attityder (DO 2014, ESF 2017, Myndigheten för delaktighet 2016, SCB 2020:2, SOU 2012:31). 
  
 Det kan i detta sammanhang noteras att diskrimineringslagen ut- över förbud också innehåller krav på lönekartläggning,47 som bland annat syftar till att upptäcka den strukturella undervärdering som kan vara förknippad med arbetsuppgifter som är eller har varit typiska för kvinnor (prop. 1999/2000:143).48 Sådan undervärdering har i SOU 2015:50 beskrivits som värdediskriminering. 
  
 Kompetensutveckling 
  
 Diskrimineringsförbudet i 2 kap. 1 § DL är inte begränsat till frågor om rekrytering och lönesättning, utan omfattar alla situationer med koppling till arbetet som kan uppstå mellan en arbetsgivare och en arbetstagare (eller andra som omfattas av skyddet, se ovan). Diskri- minering i fråga om till exempel vem som får kompetensutveckling kan få till följd att två arbetstagare som inledningsvis haft likvärdiga kvalifikationer med tiden inte längre har det, vilket i sin tur kan påverka lönen. 
  
 Det finns särskilda utmaningar i fråga om diskriminering som gäller lön 
  
 I vissa fall kan diskriminering vara tydlig för den som blir utsatt, till exempel om en person nekas något med uttrycklig hänvisning till etnisk tillhörighet, eller om två personer i en jämförbar situation be- handlas olika på ett tydligt sätt och den enda tänkbara förklaringen är att de har olika könstillhörighet. Lönediskriminering kan dock vara betydligt svårare att upptäcka för den som blir utsatt. Det kan bland annat bero på att den utsatta saknar information om andras löner och därför inte ens vet att det finns en löneskillnad, än mindre att den är diskriminerande (se även kapitel 3). Diskrimineringsför- budets genomslag i fråga om lön kan alltså begränsas av att den som 
  
 47Se vidare kapitel 3 angående reglerna om lönekartläggning. 
  
 48Det övergripande syftet med lönekartläggning är att upptäcka, åtgärda och förhindra osak- liga skillnader i lön och andra anställningsvillkor mellan kvinnor och män, enligt 3 kap. 8 § DL. 
  
 106 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 blir utsatt för lönediskriminering inte nödvändigtvis vet om att så är fallet. Medan arbetssökande och arbetstagare i vissa fall har rätt att ta del av uppgifter om andras meriter för att bilda sig en uppfattning om huruvida diskriminering har skett vid rekrytering eller befordran, saknas motsvarande möjlighet gällande löner (se vidare kapitel 3).49 
  
 En särskild fråga gäller löneskillnader mellan grupper av arbets- tagare som utför olika – men likvärdiga – arbeten. Diskriminerings- förbudet för arbetsgivare gäller som ovan konstaterats bara gentemot den som hos arbetsgivaren är arbetstagare, gör en förfrågan om eller söker arbete, söker eller fullgör praktik, eller står till förfogande för att utföra eller utför arbete som inhyrd eller inlånad arbetskraft. Kravet på lönekartläggning gäller i sin tur bara lönerna för de personer som är anställda av arbetsgivaren. Detta kan förenklat uttryckas som att respektive arbetsgivare bara kan hållas ansvarig för den egna lönesätt- ningen, inte löneskillnader mellan personer med olika arbetsgivare.50 Till detta kommer det faktum att skillnader i marknadslöneläge kan innebära att löneskillnader mellan i övrigt jämförbara kvinnor och män med samma arbetsgivare helt eller delvis inte utgör diskriminering i lagens mening.51 
  
 Det är därför viktigt att notera att många fall av löneskillnader mellan kvinnor och män som utför likvärdiga arbeten inte alltid kan fångas av diskrimineringslagen. Samtidigt visar statistiken att kvinno- dominerade yrken i Sverige genomgående har lägre genomsnittslöner än mansdominerade yrken (Boschini 2017, SCB 2020 på tal om kvinnor och män). 
  
 Sammanfattningsvis är diskriminering är en faktor som bidrar till löneskillnader mellan kvinnor och män. Det kan gälla såväl lönesätt- ningen i sig som rekrytering, befordran och andra situationer. Sam- tidigt omfattas inte alla löneskillnader som i någon mening kan sägas ha samband med kön av förbudet mot diskriminering; i den mån löne- 
  
 49Om en arbetssökande inte har anställts eller tagits ut till anställningsintervju, eller om en arbetstagare inte har befordrats eller tagits ut till utbildning för befordran, ska sökanden på begäran få en skriftlig uppgift av arbetsgivaren om vilken utbildning, yrkeserfarenhet och andra meriter den hade som togs ut till anställningsintervjun eller som fick arbetet eller utbildnings- platsen, enligt 2 kap. 4 § DL. 
  
 50Se dock prop. 2007/08:95 angående situationer då en arbetstagare behandlas sämre än en annan person i en jämförbar situation skulle ha behandlats. Även detta är dock i strikt mening fråga om att arbetsgivaren hålls diskrimineringsrättsligt ansvarig för det egna agerandet, låt vara med användning av en hypotetisk jämförelseperson. 
  
 51Se till exempel  
 EU-domstolens 
  dom av den 27 oktober 1993, Enderby,  
 C-127/92, 
  EU:C:1993:859 och Arbetsdomstolens domar Barnmorskemålet II (AD 2001 nr 13), Social- konsulentmålet (AD 2001 nr 51) och Behandlingssekreterarmålet (AD 2013 nr 64). Se vidare kapitel 3. 
  
 107 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 skillnaderna gäller personer med olika arbetsgivare eller arbeten med olika marknadslöneläge är skyddet begränsat. 
  
 2.4.3Den könssegregerade arbetsmarknaden 
  
 Den svenska arbetsmarknaden är tydligt könssegregerad ur flera dimensioner: vertikalt, internt och horisontellt. Enligt Boschini (2017) förklarar könssegregeringen en stor del av könslönegapet. Enkelt uttryckt handlar det om att kvinnor och män arbetar i olika sektorer och yrken och att de dessutom har olika positioner även om de befinner sig i samma sektor och yrke. Medan vertikal segregering handlar om var i hierarkin olika grupper av människor befinner sig, handlar horisontell segregering om att vissa grupper söker sig till vissa typer av yrken. Utöver yrken och hierarkier, handlar den interna segregeringen om att grupper av människor tenderar att hamna på vissa arbetsplatser med viss arbetsuppgift eller inriktning i arbetet (se bland annat Gentry m.fl. 2018  2021, SOU 2015:50). En orsak till könsegregeringen på arbetsmarknaden kan vara att kvinnor dis- krimineras. Det kan handla om att arbeten i kvinnodominerade Allen eller yrken värderas lägre än mansdominerade (se till exempel SOU 2015:50 för en diskussion). Det kan också handla om att arbets- marknadens funktionssätt ser annorlunda ut mellan sektorer (statlig, regional, kommunal respektive privat sektor) så att utbud och efter- frågan på arbetskraft påverkar lönenivåerna på olika sätt inom de olika sektorerna. En ytterligare faktor är att lönebildningen kan se olika ut mellan sektorer och branscher.52 
  
 Vertikal könssegregeringen 
  
 Vertikal segregering, det vill att könsfördelningen på olika ansvars- nivåer och befattningar skiljer sig åt på ett systematiskt sätt, innebär till exempel att det på ledande positioner är stora obalanser mellan könen. Kvinnor har svårare att avancera i karriären än män och avan- cerar sällan på samma sätt som män inom yrken och branscher (Bihagen  Härkönen 2014). Trots att kvinnor i genomsnitt har längre utbildning än män tjänar de i genomsnitt mindre och de är mer 
  
 52Lönebildningen har exempelvis blivit allt mer decentraliserad och individualiserad, där siffer- lösa avtal kan förekomma bland tjänstemän (SOU 2015:50). 
  
 108 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 sällan chefer. Saco (2021) visar till exempel att gymnasieutbildade män har ungefär samma livslön som högskoleutbildade kvinnor. Medan män kan få en relativt god löneutveckling utan att läsa på hög- skolan, är en högskoleutbildning ofta en förutsättning för en bra lön och karriär för många kvinnor. Det är också tydligt att andelen kvinnor minskar högre upp i positionerna (se exempelvis Allbright 2021). Ett annat exempel är att andelen kvinnliga professorer vid hög- skolor och universitet är 30 procent (SCB 2020e). 
  
 Vi har ovan redogjort för diskriminering vid rekrytering och be- fordran. Det kan vara en bidragande orsak till kvinnors underrepre- sentation på chefspositioner. Ytterligare en faktor är föräldraskap. När män blir fäder ökar deras chanser att bli chefer, medan kvinnors chanser är oförändrade när de blir mödrar (Bygren  Morales 2007, 2012). Studier som analyserar skillnader i karriärutveckling för hög- utbildade kvinnor och män i Sverige, visar att kvinnor och män har ungefär lika lön vid 25 års ålder, men att mäns genomsnittliga månads- löner är cirka 25 procent högre än kvinnors vid 45 år ålder (Albrecht m.fl. 2018). 
  
 Underutnyttjad utbildning och löneskillnader 
  
 En bidragande faktor till lönegapet mellan kvinnor och män, samt mellan personer födda i Sverige och utomlands, är att det förekom- mer underutnyttjad utbildning i samhället som innebär att vissa grupper inte har lika stor avkastning på sin utbildning jämfört med andra grupper. Exempelvis har kvinnor i genomsnitt en högre utbild- ningsnivå än män, bland både personer födda i Sverige och bland personer födda i ett annat land, men systematiskt lägre löner (se SCB 2020 på tal om kvinnor och män). År 2017 var andelen med en efter- gymnasial utbildning (tre år eller länge) något högre bland utlands- födda (29 procent) än bland personer födda i Sverige (28 procent), men lönerna för personer födda i ett annat land är systematiskt lägre än för personer födda i Sverige.53 När det gäller kvinnor och mäns avkastning på utbildning, visar le Grand med flera (2001) att den är större för män än för kvinnor inom samma yrkesgrupp, vilket gäller 
  
 53 
 www.scb.se/hitta-statistik/statistik-efter-amne/utbildning-och-forskning/befolkningens- 
  
 utbildning/befolkningens-utbildning/pong/statistiknyhet/befolkningens-utbildning--- 
  
 utrikes-foddas-utbildningsbakgrund-2017/. 
  Hämtat 22.01.17. 
  
 109 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 i synnerhet bland högavlönade där mäns utbildningspremier är högre än kvinnors (Albrecht m.fl. 2003, Bauer m.fl. 2005),). 
  
 Att ha en högre utbildning än vad som typiskt sett krävs för ett yrke benämns ibland som överutbildning (Lopez m.fl. 2010, Johansson  Katz 2007). En förklaring till att överutbildning före- kommer kan vara att matchningen mellan arbetstagare och arbets- givare inte är effektiv (Lopez m.fl. 2010, Hartog 2000). Det är vanligare att kvinnor är överutbildade, medan män i större utsträck- ning än kvinnor är underutbildade. Bauer och Goodman (2007) visar att både över- och underutbildning bidrar mer till könslöneskillna- derna än individbaserade faktorer såsom utbildningsnivå och arbets- livserfarenhet. Konsekvenser av överutbildning finns inte bara på samhällsnivå i termer av att kompetens går förlorad, utan förekommer också på individnivå. Lundberg med flera (2009) visar till exempel att överutbildade individer, förutom avkastning i form av lön, löper en högre risk för sämre psykiskt välbefinnande och känslor av ångest, skam och nedstämdhet än personer som inte är överutbildade. En annan studie om överutbildade kvinnor rapporterar sämre hälsa jäm- fört med högutbildade kvinnor som har ett arbete som matchar deras utbildningsnivå (Hultin m.fl. 2016). 
  
 Överutbildning är vanligare bland personer födda utomlands än bland personer födda i Sverige. Studier visar att personer födda i ett annat land är anställda i högre grad än svenskfödda på positioner och i yrken de är överkvalificerade för (Behtoui  Neergaard 2010, Garcia 2009). Personer som inte är födda i Sverige kan ha svårig- heter på arbetsmarknaden på grund av exempelvis språket eller värder- ingen av utländska meriter. Tre av tio utlandsfödda uppgav 2014 att de hade upplevt denna typ av hinder för att få ett arbete.54 Vidare ansåg 33 procent bland utlandsfödda sig vara överkvalificerade för sitt arbete jämfört med 17 procent bland personer födda i Sverige. En snabb arbetsmarknadsetablering behöver alltså inte alltid vara positiv för en person som nyligen har kommit till Sverige och ska etablera sig på arbetsmarknaden, då det kan innebära att de anställs för att utföra uppgifter de är överkvalificerade för. Det i sin tur kan inne- bära att individer som har lägre kvalifikationer trängs ut från arbets- marknaden på grund av att de överkvalificerade uppbär deras anställ- ningar (Neergaard 2021). 
  
 54 
 www.scb.se/hitta-statistik/artiklar/2016/Stor-skillnad-i-sysselsattning--mellan-inrikes- 
  
 och-utrikes-fodda. 
  Hämtat 22.01.17. 
  
 110 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 Enligt OECD (2018a) har Sverige en hög andel högskoleutbild- ade utlandsfödda personer som känner sig överkvalificerade för sitt arbete jämfört med högskoleutbildade personer födda i Sverige. Länsstyrelsen Stockholm (2018) visar att afrosvenskar har betydligt lägre lön jämfört med den övriga befolkningen med samma utbild- ningsnivå.55 I figur 2.10 presenterar vi estimerade löneskillnader i procent för personer med eftergymnasial utbildning som har varit minst tio år i Sverige och födda utomlands i olika regioner jämfört med personer födda i Sverige som enbart har högst en gymnasial utbildning, separat för kvinnor och män. Estimeringarna är baserade på regressionsanalyser som kontrollerar för skillnader i arbetstids- omfattning och ålder. Urvalet består av samtliga kvinnor och män 18 år och äldre under inkomståret 2018 hade minst en krona i löne- inkomst, baserat på data från Stativ 2018. Som figur 2.10 visar tycks högre utbildning vara lönsam för de flesta utlandsfödda kvinnor och män som har varit i Sverige i minst tio år. Det gäller dock inte för alla grupper, i synnerhet inte för män födda i Afrika. Män födda i Afrika med eftergymnasial utbildning har efter tio år i landet en genomsnittlig löneinkomst som är mindre än en person född i Sverige som är i samma ålder och arbetar i lika stor utsträckning men som endast har en gymnasieutbildning. Löneskillnaden för män födda i Asien med högre utbildning är även relativt låg jämfört med män födda i Sverige med högst gymnasieutbildning. Dock har vi inte här kontrollerat för yrke, vilket innebär att skillnader mellan grupperna kan förklaras av att de i sin tur är segregerade i olika låg- respektive högbetalda yrken. 
  
 Sammanfattningsvis tenderar kvinnor att vara överutbildade i jäm- förelse med män och personer födda utomlands jämfört med personer födda i Sverige. Vi har visat att det för vissa grupper i befolkningen inte räcker med högre utbildning för att få en lika stor löneinkomst som personer med högst en gymnasieutbildning. 
  
 55Ett sätt att studera förekomsten av underutnyttjad utbildning och kompetens är att tillskriva individer extra antal år utbildning eller arbetslivserfarenhet. Arai m.fl. (2008) visar till exempel hur stark diskriminering kan vara genom fiktiva jobbansökningar där personer med arabisk- klingande namn tillskrivits ytterligare två års arbetslivserfarenhet. Trots fler år av relevant arbetslivserfarenhet leder det inte till ökad chans att bli kallad till intervju för manliga arbets- sökande med arabiskklingande namn, jämfört med arbetssökande med svenskklingande namn. 
  
 111 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 Figur 2.10 Skillnad i löneinkomst för personer med eftergymnasial utbildning födda i olika regioner och som varit minst tio år i Sverige jämfört med personer födda i Sverige med högst gymnasial utbildning, kvinnor och män, 18 år och äldre, 2018 
  
 Anm.: Skillnad i årlig löneinkomst i procent för kvinnor respektive män födda utomlands (Norden, Europa, Afrika, Asien och övriga länder) med eftergymnasial utbildning som varit minst tio år i Sverige, inkomstår 2018. Jämförelsegrupp är kvinnor respektive män födda i Sverig e med högst en gymnasial utbildning efter kontroll för arbetstidsomfattning, ålder och ålder i kvadrat. Urvalet består av samtliga 18 år och äldre som har minst en krona i löneinkomst. Estimatpunkterna är baserade på en regressionsanalys där utfallsvariabeln är logaritmerad löneinkomst och förklaringsvariabeln är en binär variabel för födelseregion. Kontrollvariabler är arbetstidsomfattning, ålder, ålder i kvadrat och utbildningsnivå i enlighet med Peck (1974) standard för löneregressioner. Robusta stan dardfel. 
  
 Källa: Stativ 2018, egna beräkningar. 
  
 Horisontell könssegregering 
  
 Horisontell könssegregering innebär att kvinnor och män befinner sig i olika yrken. I regeringens jämställdhetsbilaga i budgetproposi- tionen för 2022 konstateras att en viktig orsak till könslönegapet är att kvinnor och män i stor utsträckning arbetar inom olika yrken och att kvinnodominerade yrken i genomsnitt har lägre löner än mans- dominerade (prop. 2021/22:1 bilaga 3). Medlingsinstitutet (2021a) visar att skillnader i yrken är den viktigaste orsaken till att det fort- farande finns skillnader i löner mellan kvinnor och män. 
  
 Medlingsinstitutet (2021a) indikerar att könsuppdelningen på arbetsmarknaden minskar, men att det går långsamt. Uppdelningen i olika yrken tycks minska snabbare för kvinnor än för män. Enligt Medlingsinstitutet (2021a) är en minskad horisontell könssegreger- 
  
 112 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 ing en möjlig orsak till att könslönegapet har minskat de senaste åren. Många yrken är emellertid fortfarande väldigt könssegregerade. Det vanligaste yrket 2018 var Undersköterskor, hemtjänst och äldreboende där andelen kvinnor var 91 procent och andelen män var 9 procent (SCB 2020a yrkesregistret). Det var även det vanligaste yrket för kvinnor, medan det vanligaste yrket för män var Lagar och terminal- personal där andelen män var 78 procent och andelen kvinnor 22 pro- cent. 
  
 Det finns olika förklaringar till varför en horisontell könssegre- gering kan ge upphov till ojämställda löner. En förklaring uppges vara att kvinnodominerade arbeten undervärderas (SOU 2015:50, se också avsnitt 2.4.2). Medlingsinstitutet (2020a) visar med ett så kallat bubbeldiagram hur könssammansättningen på yrkesnivå varierar med lönenivån i yrket och löneskillnaden mellan kvinnor och män. Diagrammet visar att det finns ett tydligt samband som innebär att kvinnodominerade yrken har i genomsnitt lägre löner. Ju högre lönen är i yrket desto större lönespridning. En annan möjlig förklaring kan härledas till arbetsmarknadens funktionssätt, som styrs av utbud och efterfrågan (se exempelvis Boschini 2017, SOU 2015:50). Om det bara finns en (offentlig) arbetsgivare som efterfrågar arbetskraft (på exempelvis vårdpersonal) får denna ett stort inflytande över löne- sättningen på marknaden, så kallad monopsoni, och kan sätta låga löner för alla om utbudet av arbetskraft är stort. Andra förklaringar som Medlingsinstitutet (2020a) återger är att det kan handla om någon form av diskriminering, att det i många kollektivavtal nämns att mark- nadskrafter är ett kriterium som bör vägas in i lönesättningen, att olika sektorer har olika förutsättningar att finansiera löner, att kvin- nor och män har olika attityder som påverkar val av yrke. 
  
 Saco (2018) visar att en förändrad könssammansättning i olika yrken inte har någon större betydelse för lönenivåerna i yrkena. Anledningen är att lönestrukturen i kvinnodominerade yrken totalt sett är mer sammanpressad än den som observeras för mansdominerade yrken. I hög grad beror det på att många kvinnodominerade yrken återfinns inom den offentliga sektorn och är skattefinansierade. Genom att analysera yrken som kräver en högskoleutbildning, visar Saco att den genomsnittliga lönen är betydligt lägre i yrken där andelen kvinnor är hög, vilket i hög grad avser så kallade välfärdsyrken inom vård, skola och omsorg. Sacos beräkningar visar också att den horisontella segre- geringen på arbetsmarknaden – som delar in kvinnor och män i olika 
  
 113 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 högskoleyrken – svarar för så mycket som mellan  
 60–70 
  procent av det ojusterade könslönegapet (Saco 2018). Den genomsnittliga lönen för både kvinnor och män i kvinnodominerade yrken är cirka 8– 12 procent (beroende på sektor) lägre lönenivåer jämfört med mans- dominerade yrken. Resultaten indikerar att en förändrad könssam- mansättning i olika yrken har en svag påverkan på lönenivåerna i yrkena. 
  
 2.4.4Den svenska arbetsmarknadsmodellen och lönebildningen 
  
 Den svenska arbetsmarknadsmodellen bygger på en samsyn mellan arbetsmarknadens parter och det politiska systemet om att arbets- marknadens parter har ansvar för lönebildningen. Modellen innebär i korthet att parterna på arbetsmarknaden ansvarar för lönebildning och andra arbetsvillkor, i överenskommelser genom kollektivavtal mellan arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer. Den fria förhand- lingsrätten och arbetsgivarens rätt att leda och fördela arbetet är grund- pelarna i modellen. Regleringen av löner och anställningsvillkor sker i kollektivavtalen (Bäck m.fl. 2015). 
  
 Förhandlingssystemet med dess kollektivavtalsreglerade ordning för lösning av tvister är också av stor betydelse för enskilda arbetstagare då arbetsrättsliga tvister av olika slag, inklusive tvister om diskrimi- nering, kan lösas genom förhandling och förlikning utan domstols- prövning.  
 EU-lagstiftning 
  och  
 EU-domstolens 
  domar, de internatio- nella konventioner som Sverige har åtagit sig att genomföra (se kapitel 1), nationell lagstiftning, bland andra lagen (1982:80) om anställningsskydd, lagen (1974:358) om facklig förtroendemans ställ- ning på arbetsplatsen, lagen (1976:580) om medbestämmande i arbets- livet, diskrimineringslagen och arbetsmiljölagen (1977:1160) innebär en begränsning av arbetsgivarens arbetsledningsrätt och kollektiv- avtal. 
  
 Enligt Medlingsinstitutet (2021b) finns det ungefär 100 kollektiv- avtalsparter i Sverige, varav cirka 60 är arbetstagarorganisationer och cirka 40 är arbetsgivarorganisationer. Parterna träffar nära 700 kol- lektivavtal (Medlingsinstitutet 2021b). Det betyder att det är möjligt att anpassa avtalen till olika förutsättningar inom olika sektorer, men också att sätten att reglera löner och allmänna villkor varierar (Sharp 2021). 
  
 114 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 Lönesättning kan ske på såväl central som lokal nivå och indivi- duellt. Hur löner bestäms varierar mellan olika parter och branscher. I de centrala avtalen kan det finnas bestämmelser om löneutrymmets storlek och fördelning på grupper och individer, medan det i andra fall bestäms lokalt. Dessutom skiljer sig de centrala avtalen åt när det gäller individgarantier, lägstalöner och bestämmelser om vad som gäller vid oenighet på lokal nivå (Medlingsinstitutet 2015, Taylor 2018). 
  
 Flertalet centrala kollektivavtal innehåller i dag riktlinjer och be- stämmelser som knyter an till jämställda löner med hänvisningar till kriterier för lika och likvärdigt arbete (Medlingsinstitutet 2015). Grun- derna för lönesättning beskrivs ofta i termer av att lönen ska relateras till arbetets svårighetsgrad och ansvar samt till individens förmåga och skicklighet. Många kollektivavtal innehåller bestämmelser om att en lönekartläggning ska ingå i förberedelserna för lönerevisionen. 
  
 Individuell lönesättning har blivit allt vanligare som lönesättnings- modell på svensk arbetsmarknad, särskilt inom den offentliga sektorn (Medlingsinstitutet 2015, Taylor 2018). Modellen med sifferlösa avtal innebär att det vid lönerevisioner är arbetsgivaren och den en- skilda arbetstagaren som träffar överenskommelse om lön. De centrala kollektivavtalen reglerar då tillvägagångssättet, de olika stegen i pro- cessen och partsgemensamma riktlinjer, men inte nivån på löne- ökningarna. Överenskommelserna om lön sammanställs i ett kollek- tivavtal mellan arbetsgivarparten och de fackliga motparterna. Enskilda arbetstagares möjlighet till inflytande över den egna lönen anses öka genom att lönen bestäms i dialog mellan den anställde och arbets- givaren (Medlingsinstitutet 2015). 
  
 En central fråga har varit vilka kostnadsnivåer som ekonomin tål och hur inhemska sektorer, till exempel den offentliga sektorns löne- ökningsutrymme bör vara. Sedan Industriavtalet tecknades 1997 är det industrin, som står för en stor del av Sveriges export, som har ansetts vara den konkurrensutsatta sektorn och som har den löne- normerande rollen för arbetsmarknaden. När det talas om en löne- normering, är det kostnadsökningen i industriavtalet för arbetskraften som avses, inklusive förändringar i andra anställningsvillkor än löner. I dagligt tal benämns denna kostnadsnorm ”märket” då den har en lönenormerande roll för lönebildningen på arbetsmarknaden. Märkes- sättningen bygger fortfarande på samma principer som tidigare; att lönekostnadsutvecklingen inte ska överskrida vad den konkurrens- 
  
 115 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 utsatta sektorn tål utan att förlora marknadsandelar och därmed arbetstillfällen. 
  
 Medlingsinstitutets uppdrag regleras i medbestämmandelagen och förordning (2007:912) med instruktion för Medlingsinstitutet, där det anges att Medlingsinstitutet ska medla i arbetstvister, verka för en väl fungerande lönebildning och har i uppdrag att tillvarata och upprätthålla den samsyn som finns på arbetsmarknaden om den kon- kurrensutsatta sektorns lönenormerande roll. Myndigheten är dess- utom statistikansvarig myndighet för lönestrukturstatistiken. Med- lingsinstitutet har enligt sin instruktion även i uppdrag att analysera löneutvecklingen från ett jämställdhetsperspektiv och följa frågan om diskriminering i lönesättningen på andra grunder än kön. Om Medlingsinstitutet blir kallat som medlare upprätthåller myndigheten kostnadsnormen, det så kallade märket, i enlighet med sitt uppdrag. 
  
 Kan relationen mellan kvinno- och mansdominerade yrkens löner förändras? 
  
 Går det då att inom ramen för den lönesättningsnorm som gäller göra relativlöneförändringar för att förändra relationen för löner mellan kvinno- och mansdominerade yrken? I SOU 2006:32 konstateras att när det gäller industriavtalets kostnadsnorm är det möjligt att göra avsteg från normeringen. Vidare har Medlingsinstitutet (2018) kon- staterat att det inte finns några tecken på att lönebildningsmodellen står i vägen för förändringar när det gäller olika yrkens relativa löne- läge. 
  
 I avsnitt 2.4.2 diskuteras undervärdering av kvinnodominerade arbeten, vilket ibland kallas värdediskriminering, i förhållande till reg- lerna om lönekartläggning. Ett av syftena med den skärpning av den då gällande jämställdhetslagen (1991:433) som skedde 2001 och som befästes i diskrimineringslagen 2017 var just att finna verktyg för att ”ändra de strukturer som vidmakthåller att kvinnor och ’kvinnligt arbete’ nedvärderas eller osynliggörs (prop. 1999/2000:143)”. 
  
 Vi kan konstatera att det är arbetsmarknadens parter som har ansvaret för lönebildningen och därmed ansvaret för att genom löne- sättningen åtgärda löneskillnader mellan kvinnor och män. Det har förts en diskussion hos bland annat parterna och av andra experter om lönebildningsnormeringen (se Ray 2018, Taylor 2018, Spencer 2019,  
 Lundby-Wedin 
  2011, Medlingsinstitutet 2021b). 
  
 116 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 Det har dock inte lett till någon förändring i lönesättningsmodellen och Medlingsinstitutets instruktion att tillvarata och upprätthålla den samsyn som finns på arbetsmarknaden om den konkurrensutsatta sektorns lönenormerande roll gäller. 
  
 2.5Strukturer och normer som påverkar förutsättningar att göra val 
  
 En faktor som har påverkan på individers livsinkomster är de val som de gör. Dessa val kan, som vi diskuterade i delredovisningen och även i kapitel 7, få konsekvenser för inkomster på kort och låg sikt. 
  
 En förklaring till att individer väljer som de gör, även om det kan innebära en lägre disponibel inkomst varje månad, är att de fattar rationella och välavvägda beslut. Att välja att ta ett lägre betalt arbete, där förväntningarna på att arbeta övertid är mindre och där förmåner som semester eller möjligheten till flexibel arbetstid är högre – kan sålunda vara ett väl övervägt beslut. Det är dock inte alla som har samma möjligheter att göra välavvägda val. Ekonomi, relationsstatus och typ av arbete har givetvis stor påverkan. 
  
 En annan förklaring till individers val och prioriteringar är att de påverkas av normer och strukturer i samhället. Föreställningar om vad som anses vara manligt och kvinnligt påverkar också vilka val kvinnor och män gör. Att fler kvinnor än män tar ut föräldraledighet och att fler kvinnor än män går ned i arbetstid, kan alltså förstås som att de gör val utifrån de förväntningar och föreställningar som finns kopplat till moder- och faderskapet (Alsarve  Boye 2012, Armstrong, Lester  Wängqvist 2014). Alsarve och Garner (2012) beskriver hur föreställningar om moderskap kopplat till biologi och ekonomi på- verkar hur olikkönade par väljer att dela upp föräldraledigheten. Nor- mer och attityder till lämpliga föräldraledighetslängder, starttidpunkter och vistelsetider i förskolan samt synen på barn, föräldraskap, moder- skap och faderskap påverkar valen som föräldrarna gör, liksom externa faktorer som föräldrarnas arbetsmarknadstillhörighet, arbetsplats- förhållanden och deras ekonomiska situation (SOU 2017:101). 
  
 Dock är även de val som inte görs, alltså  
 ”icke-valen”, 
  en viktig aspekt i diskussionen om hur kvinnors och mäns olika val påverkar inkomsterna. Det kan till exempel handa om vem som inte väljer att ta ut så mycket föräldraledighet eller vem som inte får dåligt samvete 
  
 117 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 över att barnen hämtas sent på förskolan. En studie visar att kvinnor och män har liknande syn på familjens behov och lägger i genomsnitt lika mycket tanketid på detta men att kvinnor blir mer stressade på grund av de olika förväntningarna som finns på kvinnor och män (Offer 2014). 
  
 Vidare har inte alla individer samma möjligheter att välja. Det kan också innebära att där det för vissa är ett val att arbeta deltid, är det för andra den enda anställningsform som erbjuds. Ensamstående, låg- avlönade eller arbetslösa kvinnor har inte samma ekonomiska förut- sättningar att välja som kvinnor med högre inkomster. Vilka gymna- sieutbildningar som kvinnor och män väljer, har också står påverkan på framtida yrkesval. Det handlar också om föräldraskap och för- äldraledighet och om deltidsarbete och det obetalda hemarbetet. Avslutningsvis kan det även handla om att kvinnor känner sig tvungna att göra val som kan ha en negativ påverkan på inkomsterna på grund av de utsätts för våld och trakasserier. 
  
 I detta avsnitt diskuterar vi hur olika val,  
 icke-val 
  och möjligheter att göra val påverkar kvinnors och mäns livsinkomster. Då vi i del- redovisningen (se bilaga 3  4) har redogjort för hur stöd och åtgär- der fördelas mellan kvinnor och män, fokuserar vi här på de faktorer som just brukar förklaras som att kvinnor och män väljer olika och har olika preferenser, och diskuterar dessa faktorers konsekvenser för livsinkomsterna. Vidare diskuterar vi hur trakasserier och våld påverkar kvinnors val och förutsättningar att göra val – något som får konsekvenser för inkomster på kort och lång sikt. 
  
 2.5.1Studie- och yrkesval 
  
 Den könsuppdelade arbetsmarknaden grundläggs i stor utsträckning i utbildningssystemet. De val som flickor och pojkar gör inom utbild- ningssektorn följer med in på arbetsmarknaden. Ungdomars utbild- ningsval till olika gymnasieprogram är ett första steg till könssegre- geringen på arbetsmarknaden och denna segregering fortsätter sedan vidare i utbildningsvägar efter gymnasiet (se vår delredovisning, bi- laga 3, för en mer ingående redogörelse om fördelningen på och mellan olika utbildningar). Generellt går flickor i större utsträckning hög- skoleförberedande gymnasieprogram, medan pojkar i större utsträck- ning går yrkesförberedande program (Skolverket 2018, SOU 2015:50). 
  
 118 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 Utbildnings- och yrkesval styrs i hög grad av traditioner och social bakgrund. Könssegregationen i yrkesvalen är fortfarande stark i de yrken som inte kräver eftergymnasial utbildning och som i större utsträckning väljs av barn till föräldrar som har liknande utbildning (SOU 2020:46). Det finns ett starkt samband mellan föräldrars in- komster, utbildningsnivå och skolresultat som gör avtryck i skol- systemet (SOU 2020:46). 
  
 Forskning har visat att skillnader i utbildningsval i hög grad kan förklaras av flickors och pojkars olika uppfattningar om sin kompe- tens och yrkesmål (Tellhed m.fl. 2017, 2018). Studierna visar att flickor på högstadiet hade en mycket lägre tro på sin kompetens för yrken som ingenjörer samt en mycket lägre tro på sin förmåga att hantera teknik och datorer än pojkar. Ytterligare en förklaring till att flickor och pojkar gör olika utbildningsval är att även sociala faktorer och yrkesmål tycks spela en roll för ungdomars utbildningsval (Tellhed  Adolfsson 2018). 
  
 Den skeva könsfördelningen inom flera gymnasieprogram påver- kar också flickors och pojkars etablering på arbetsmarknaden samt deras sysselsättning (SCB 2019). Kvinnor är i större utsträckning än män sysselsatta i yrken som kräver högskolekompetens, både vad gäller grundläggande och fördjupad högskolekompetens (SCB 2019). Kvinnors högre utbildning leder till att de etablerar sig senare i yrkeslivet än män. Fler män än kvinnor börjar arbeta direkt efter gymnasiet, och i branscher med högre genomsnittslöner än i mot- svarande kvinnodominerade branscher (SOU 2015:50). 
  
 Saco:s livslönerapporter (2020) visar att kvinnors och mäns olika högskoleutbildningar påverkar deras livslöner.56 I de allra flesta fall lönar det sig att ha en akademisk examen, men det finns en stor sprid- ning mellan de utbildningar som är mest lönsamma och de som är minst lönsamma. När Saco (2020) har räknat på avkastningen av en akademisk examen finner de att avkastningen för en minst treårig högskoleutbildning ligger i genomsnitt på åtta procent jämfört med att börja jobba direkt efter gymnasiet.57 Det finns dock stora skill- 
  
 56Utbildningspremien eller utbildningens avkastning beräknas vanligen genom att ta hänsyn till hur inkomsterna är fördelade över livet, där tidigare inkomster ges högre vikt än senare, och där hänsyn tas med avseende till olikheter i studieavgifter, studiestödssystem, skatte- systemets progressivitet etcetera. När hänsyn tagits till dessa olika inkomstfaktorer är värdet av utbildning högre för män än för kvinnor. 
  
 57Då uträkningen enbart tar hänsyn till lön (och inte hela inkomstpaketet med kapitalinkoms- ter, transfereringar och skatter) tas indirekt hänsyn till de inkomster som en person går miste om under sin studietid. 
  
 119 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 nader i avkastning mellan olika högskoleutbildningar som är större än avkastningen mellan genomsnittet av samtliga högskoleutbild- ningar och för de gymnasieutbildade. 
  
 Utredningen om en utvecklad studie- och yrkesvägledning poäng- terar i sitt betänkande (SOU 2019:4) att behovet av att stärka studie- och yrkesvägledningen utifrån ett jämställdhetsperspektiv har lyfts fram under en lång tid. För att nå målet med en jämställd utbildning samt i förlängningen ett jämställt arbetsliv, menar utredningen att det är avgörande att elever har kunskaper om vilka konsekvenser utbildnings- och yrkesval kan ha för bland annat karriärs- och löne- utveckling (se kapitel 7 där vi diskuterar och lämnar förslag på ett myndighetsgemensamt verktyg som kan underlätta för individer att göra informerade val). 
  
 Sammanfattningsvis grundläggs i stor utsträckning den könsupp- delade arbetsmarknaden genom de val som flickor och pojkar gör inom utbildningssektorn. Valen har en inverkan på tidpunkten för när de etablerar sig på arbetsmarknaden och således på deras sysselsätt- ning och livsinkomster. Kvinnors har generellt högre utbildning än män, men det ger inte alltid avkastning på inkomsten. 
  
 2.5.2Föräldraskap och föräldraledighet 
  
 I vår delredovisning redogjorde vi för hur inkomstutvecklingen för kvinnor och män påverkas av hur föräldrapenningen fördelas i olik- könade parrelationer (se bilaga 3). År 2020 tog kvinnor ut cirka 70 procent av föräldradagarna och män cirka 30 procent. Det är tyd- ligt att kvinnors inkomster påverkas mer negativt av ett ojämställt föräldrapenninguttag än vad mäns inkomster gör. Dessutom kan långa karriäravbrott påverka kvinnors möjligheter att avancera i karriären och därmed försämra deras inkomstutveckling i förhållande till manliga kollegor. Ett flertal studier påtalar att föräldraskapet är en central faktor som kan förklara könslönegapet (Bygren  Morales 2012, Lundborg 2021, SOU 2015:50). I figur 2.4 kan vi se att skill- nader i arbetsinkomster mellan kvinnor och män vidgas vid den tid i livet då kvinnor föder eller förväntas föda barn. 
  
 120 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 Föräldraskapet i sig innebär frånvaro och lägre inkomst för kvinnor 
  
 Försäkringskassan (2020a) visar att det tar cirka fem år för kvinnor som tar mer än 80 procent av föräldrapenningdagarna att komma tillbaka till den genomsnittslön som de hade innan barnafödandet. Föräldraskapet i sig där kvinnor har föräldrapenning som inkomst i stället för löneinkomst innebär en lägre inkomst. Vidare är sannolik- heten att faktiskt vara på jobbet mindre för kvinnor med barn under sju år jämfört med andra kvinnor. Män med barn har högre arbets- kraftstal än män utan barn (Stanfors  Welander Tärneberg 2020). Studier visar att jämfört med andra föräldrar är det en lägre andel mammor till barn med funktionsnedsättning som förvärvsarbetar om barnet har särskilda behov, och efter ett par år är andelen pappor till barn med funktionsnedsättning som förvärvsarbetar högre (ISF 2013, NSPH 2013). 
  
 Flera studier belyser att kvinnors karriärer påverkas negativt av föräldraskap. Lundborg (2021) undersöker till exempel hur föräldra- skapet påverkar inkomster och arbetade timmar genom att studera kvinnor som får respektive inte får barn med hjälp av  
 IVF-behand- 
  lingar.58 De finner stora negativa effekter av att få barn på kvinnors arbetsinkomster, men inga effekter på männens inkomster. På längre sikt hittar de inga skillnader i antalet arbetade timmar mellan kvinnor som får och inte får barn, men kvinnor som får barn har i genomsnitt cirka tolv procents lägre timlön och har i större utsträckning bytt till jobb som ligger närmre hemmet än kvinnor som inte får barn. Antalet barn verkar inte ha så stor betydelse för inkomster på lång sikt, utan det handlar om att få barn. IFAU (2018) uppskattar att föräldraskapet och betydelsen av första barnet förklarar cirka hälften av könslönegapet vid 45 års ålder. 
  
 De största negativa inkomsteffekterna finns för de kvinnor vars män är höginkomsttagare (som tillhör de 25 procent högst avlönade i urvalet). Troliga förklaringar till varför just dessa kvinnors löner drabbas hårdast av barnafödandet kan vara att de har svårare att för- ena familjeliv med karriär, att de har den ekonomiska möjligheten att arbeta mindre, och/eller att de har sämre förhandlingsstyrka (om 
  
 58Att forskarna valt att studera kvinnor som fått barn visa  
 IVF-behandling, 
  uppges i studien vara att chansen att en  
 IVF-behandling 
  lyckas visar sig vara oberoende av kvinnornas tidigare inkomster, utbildningsnivå med mera kan man jämföra arbetsmarknadsutfallen mellan de kvinnor som lyckas få barn och de som misslyckas, och ge resultaten en kausal tolkning. 
  
 121 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 vem som ska ta hand om det obetalda hemarbetet inklusive om barnet) än sina högbetalda män (Lundborg 2021). 
  
 Inkomstgapet finns även mellan kvinnor och män utan barn 
  
 I figur 2.11 illustrerar vi de genomsnittliga årsinkomsterna för kvin- nor och män som har barn (till vänster) och som inte har barn (till höger). Ur figuren kan utläsas att inkomstgapet finns för både kvin- nor som har och inte har barn. Gapet är visserligen betydligt mindre för kvinnor som inte har barn, men följer samma kurva som för kvinnor med barn. Gapet börjar i tjugoårsåldern och tilltar i barna- födande ålder.59 Även bland personer utan barn är gapet som störst vid 60 år och består livet ut. Att inkomstgapet är så pass mycket större bland de som har barn beror i hög grad på att kvinnor med barn är föräldralediga längre än män med barn och att en större andel av inkomsten består då av transfereringar i form av föräldrapenning. Kvinnor med barn arbetar i genomsnitt färre timmar efter barna- födandet, på grund av rätten att gå ned i arbetstid, än kvinnor som inte har barn. Det innebär att de också i genomsnitt har lägre in- komster under de barnafödande åldrarna även jämfört med kvinnor som inte har barn eftersom värdet av transfereringarna är lägre än löneinkomsten. 
  
 59År 2020 var genomsnittsåldern för förstagångsföderskor 29,9 år och för män var åldern 31,9 (Socialstyrelsen 2021b). 
  
 122 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 Figur 2.11 Genomsnittliga årliga inkomster före skatt för kvinnor och män som har respektive inte har barn i olika åldrar (ettårsklasser),  
 20–64 
  år, 2018 
  
 Anm.: Inkomsterna avser summan av arbetsinkomster, kapitalinkomster och transfereringar. Beskrivning av inkomsterna finns i faktarutan (avser inkomster före skatt). Urvalet är kvinnor och män  
 20–64 
  år som har kvarboende barn (t.v.) respektive som har inga kvarboende barn (t.h.). 
  
 Källa: Stativ 2018, egna beräkningar. 
  
 För att ta hänsyn till att kvinnor med barn arbetar färre timmar och eventuellt har en annan utbildningsnivå än kvinnor utan barn, ana- lyserar vi bara löneinkomsten med hänsyn till den arbetade tiden samt till att det kan finnas skillnader i utbildningsnivåer. I figur 2.12 redovisar vi resultaten från en regressionsanalys där vi har plottat skattade löneinkomstskillnader mellan kvinnor och män, som har barn respektive som inte har barn, för varje ålder mellan  
 20–64 
  år med kontroll för arbetstidsomfattning och utbildningsnivå.60 Figuren visar att det finns statistiskt signifikanta löneskillnader mellan kvin- nor och män som börjar vid tjugoårsåldern bland både de som har och de som inte har barn. Den streckade (heldragna) linjen visar löne- skillnaden mellan kvinnor och män utan (med) barn i olika åldrar. Runt 20 år har kvinnor utan barn cirka 3 procents lägre lön än män utan barn, vid 25 år har kvinnorna cirka 5 procents lägre lön, vid 35 cirka 10 procents lägre lön och så vidare och vid 64 års ålder är löne- skillnaden ungefär lika stor som bland de med barn, runt 16 procent. 
  
 60Vi har endast uppgift om antal kvarboende barn, så vi antar att det är en god approximation på antal faktiska barn. 
  
 123 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 Figur 2.12 Skillnader i årslöneinkomst för kvinnor med och utan barn jämfört med män med respektive utan barn,  
 20–64 
  år, 2018 
  
 Anm.: Skillnad i årlig löneinkomst i procent för kvinnor med och utan kvarboende barn, inkomstår 2018. Jämförelsegrupp är män med respektive utan kvarboende barn i motsvarande ålder. Urvalet består av personer  
 20–64 
  år som under 2018 hade en löneinkomst på minst en krona. Estimatpunkterna är baserade på en regressionsanalys där utfallsvariabeln är logaritmerad löneinkomst och förklarings - variabeln är binär (antar värdet 1 för kvinna och 0 för man). Kontrollvariabler ä r arbetstidsomfattning och utbildningsnivå. Robusta standardfel. 
  
 Källa: Stativ 2018, egna beräkningar. 
  
 Löneinkomstgapet mellan kvinnor och män kan sålunda inte enbart förklaras av att de bli föräldrar. En orsak till att löneinkomstgapet mellan kvinnor och män som inte har barn, kan vara att arbetsgivare antar att kvinnor tar ut mycket föräldraledighet, i och med att det de facto är så realiteten ser ut, vilket orsakar svårigheter för kvinnor att satsa på en karriär (Albrecht, Jones  Vroman 2015). 
  
 Föräldraskapet tenderar att ha en negativ påverkan på kvinnors inkomstutveckling, men en positiv påverkan på männens 
  
 Jämfört med kvinnor vars livsinkomster kan påverkas negativt av föräldraskapet, syns inte samma mönster hos män (SOU 2015:50). I en studie från Saco (2015) konstateras att barnafödande inte tycks påverka papporna negativt. Snarare har män med barn en bättre löne- 
  
 124 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 karriär än ensamstående män utan barn. Vidare har män en större chans till befordran inom arbetet när de blir föräldrar jämfört med kvinnor (Bygren  Morales 2007, 2012). 
  
 Vi vet också, som figur 2.4 visar, att skillnader i arbetsinkomst mellan män och kvinnor är relativt små i början av karriären. Vid unge- fär 22 års ålder drar dock männen ifrån. Det uppstår då ett arbets- inkomstgap mellan kvinnor och män som sedan växer och kvarstår även i pensionsåldern. Inkomstgapet uppstår alltså vid den tid i livet då kvinnor föder eller förväntas föda barn. Det anmärkningsvärda är att barnafödande inte tycks påverka papporna negativt. 
  
 Sammanfattningsvis kan vi konstatera att kvinnors inkomstutveck- ling påverkas negativt av föräldraskap i större utsträckning än mäns. Löne- och arbetsinkomstgapet mellan kvinnor och män ökar redan i  
 20-årsåldern 
  oavsett om de blir föräldrar eller inte, men gapet är större för kvinnor som har barn än de som inte har barn. Dock tycks inte barnfödaande påverka männen negativt, tvärtom ser vi att män med barn har en bättre löneutveckling än män utan barn. 
  
 2.5.3Deltidsarbete och obetalt hemarbete 
  
 Under ett liv lönearbetar kvinnor betydligt färre timmar än män. År 2020 var den faktiska medelarbetstiden för sysselsatta kvinnor 28 timmar per vecka, att jämföra med män som i genomsnitt arbetade 32 timmar per vecka. Skillnaden i arbetad tid mellan kvinnor och män har minskat sedan 2005, vilket främst är en följd av att kvinnors arbetstid har ökat snabbare än mäns under de senaste decennierna (prop. 2021/22:1 bilaga 3). Att fler kvinnor än män arbetar deltid be- ror dels på att kvinnor går ner i tid i större utsträckning än män, dels på att kvinnor i högre grad är frånvarande från arbetet till följd av exempelvis föräldraledighet, vård av barn eller annan anhörig och sjuk- skrivning. Samtidigt utför kvinnor betydligt mer oavlönat arbete i hemmet. Dessa faktorer har en direkt negativ påverkan på inkomsten, men också på inkomstbaserade ersättningar som föräldraförsäkring, sjukförsäkring och framtida pension (se vidare avsnitt 2.6). I figur 2.4 visar vi att den arbetande tiden har stor påverkan på arbetsinkomst- gapet. Skillnaden mellan kvinnors och mäns deltidsarbete är dessutom större i grupper där många har en svagare ställning på arbetsmark- naden, till exempel personer födda utanför Europa och personer med 
  
 125 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 högst förgymnasial utbildning (prop. 2021/22:1 bilaga 3). Det medför också stora skillnader i inkomstgapet mellan olika grupper av indi- vider i samhället. Vidare är kvinnor med funktionsnedsättning deltids- arbetslösa eller har timanställning i högre grad än män med funktions- nedsättning och övriga kvinnor och män (Jämställdhetsmyndigheten 2019:5). 
  
 Den vanligaste orsaken till deltid är att heltidsarbete saknas 
  
 Den vanligaste orsaken bland både män och kvinnor som arbetar deltid är att det inte erbjuds någon heltidstjänst. Ungefär 180 000 kvinnor och 85 000 män arbetade år 2017 deltid på grund av att det inte hade erbjudits någon heltidstjänst (SCB 2019). Dessutom finns det i många kvinnodominerade yrken en så kallad deltidskultur som gör att både kvinnor och män har svårt att bli erbjudna en heltids- tjänst (prop. 2021/22:1, bilaga 3). 
  
 En annan anledning till deltidsarbete är att så kallade delade turer gör det svårt att arbeta heltid. Delade turer är en arbetsform som innebär att arbetsdagen delas upp i två eller flera arbetspass med flera timmars obetalt uppehåll mellan passen. Varje enskilt pass kan vara kort, men tillsammans med uppehållet blir arbetsdagen lång. Delade turer är exempel på schemaläggning som i många fall är negativ för den anställde, med svårigheter att upprätthålla en balans mellan arbete och fritid (SOU 2021:52). 
  
 Egen ohälsa eller funktionsnedsättning är andra orsaker som kvinnor uppger för sitt deltidsarbete. Ohälsan kan uppstå som en kon- sekvens av försök att förena arbetsliv med familjeliv. Ohälsa kan även bero på arbetets organisering i den kvinnodominerade välfärdssektorn. En del rapporter visar att kvinnors upplevelser av otillräcklighet för både familj och arbete är viktiga förklaringar till sämre hälsa och del- tidsarbete.61 
  
 Fler kvinnor än män väljer att gå ned i arbetstid, oftast för att ta hand om barn eller annan anhörig (SCB 2021, Stanfors  Welander Tärneberg 2020). Som exempel kan nämnas att 20 procent av alla deltidsarbetande kvinnor arbetar deltid på grund av omsorgsansvar för barn och/eller vuxen anhörig. Motsvarande för män är åtta pro- 
  
 61Se  
 nikk.no/notiser/ojamn-fordelning-av-deltidsarbete-och-omsorgsansvar-i-norden/. 
  Hämtat 22.01.17. 
  
 126 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 cent (Stanfors  Welander Tärneberg 2020). Vidare visar en studie att föräldrar som strävar efter att minska tiden då barnen är på för- skolan, tenderar att leda till ökad stress bland mammor och lös- ningen ofta blir att arbeta deltid (Grönlund  Öun 2020). 
  
 Då kvinnor, oavsett ålder och livscykelfas, tar större ansvar för hemarbete, påverkar det kvinnors livsinkomster mer än mäns. Även om kvinnors sysselsättningsgrad och tid i betalt arbete har ökat kraf- tigt under de senaste decennierna har inte deras tid i obetalt hem- och omsorgsarbete minskat i motsvarande grad (Palmer 2000, Nelson, Smeeding  Furstenberg 2004, Stanfors 2018). Den senaste Tids- användningsundersökningen 2010/2011 visar att kvinnor och män i princip har lika långa arbetsdagar, men att den totala tiden som ägnades åt betalt och obetalt arbete är ojämnt fördelad mellan könen. Kvinnor utför under ett vardagsdygn 35 procent mer obetalt hem- och omsorgsarbete än män (SCB 2021). Det innebär att kvinnor i större utsträckning än män fortsätter arbeta när de kommer hem – så kallat dubbelarbete. Att ha huvudansvar för hem och familj sam- tidigt som man yrkesarbetar får konsekvenser för hälsan. Dubbel- arbetande kvinnor är oftare sjukskrivna än andra kvinnor, vilket också har visat sig stämma för de normbrytande män som dubbelarbetar (Barrett m.fl. 2011). Psykiatriska diagnoser är också relaterade till situationen i den privata sfären. Risken att sjukskrivas för psykisk diagnos efter familjebildning är betydligt högre för kvinnor än för män (Odeberg 2021). Vidare har upplevelse av bristande jämställdhet i ansvar för obetalt arbete i hemmet och i parrelationer ett samband med psykisk ohälsa. En hög belastning av hemarbete utgör ett hinder för en god hälsa (Harryson 2013). Babcock med flera (2017) visade också att män generellt lägger ned mer tid på uppgifter som är kopp- lade till karriär eller befordran än vad kvinnor gör. 
  
 Samtidigt går utvecklingen mot att allt fler individer arbetar hel- tid. Till exempel har andelen heltidsanställda i kommunerna ökat från 70 till 83 procent mellan 2009 och 2020. Under samma period har andelen som arbetar heltid ökat från 60 till 71 procent.62 Dock kvar- står faktum att kvinnor fortfarande arbetar deltid i betydligt större utsträckning än män. 
  
 Sammanfattningsvis lönearbetar kvinnor betydligt färre timmar än män under ett liv. Fler kvinnor än män arbetar deltid, såväl ofri- 
  
 62Se skr.se/skr/arbetsgivarekollektivavtal/personalochkompetensforsorjning/heltid.11441.html. Hämtat 22.01.17. 
  
 127 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 villig som frivillig. Vidare utför kvinnor mer obetalt hemarbete och dubbelarbetar i större utsträckning än män – vilket innebär att de löper högre risk att bli sjukskrivna. Deltid och sjukfrånvaro leder i sin tur till högre frånvaro från arbetsmarknaden, vilket har negativa effekter för livsinkomsten. 
  
 2.5.4Trakasserier och våld 
  
 Sexuella trakasserier påverkar hälsan och kvinnor utsätts oftare än män (Jämställdhetsmyndigheten 2021:6). I Arbetsmiljöverkets arbets- miljöundersökning 2019 uppgav närmare en av fyra unga kvinnor att de hade varit utsatta för sexuella trakasserier på arbetet (Arbets- miljöverket 2020). Vidare visar en undersökning av Kantar Sifo från 2018 att var tredje yrkesverksam kvinna mellan  
 18–64 
  år har blivit utsatt för sexuella trakasserier under sitt arbetsliv. Motsvarande siffra bland män var sju procent (Kantar Sifo 2018). Det innebär att fler kvinnor än män är sjukskrivna på grund av att de har utsatts för sex- uella trakasserier (Jämställdhetsmyndigheten 2021:6). 
  
 I vår delredovisning (se bilaga 3) redogjorde vi för skillnader mellan kvinnors och mäns hälsa och i uttag av sjukpenning samt hur det påverkar inkomster på kort och lång sikt. Vidare så diskuterar vi i kapitel 5 hur diskriminering och trakasserier på arbetsplatser får kon- sekvenser i form av ökad ohälsa och med det en negativ påverkan på inkomsten. Trakasserier, på arbetsplatser och i hemmet, är sålunda en faktor som får ekonomiska konsekvenser som kan såväl hindra kvin- nor från att göra val som tvinga dem att göra val. Ett sådant exempel är att sexuella trakasserier på arbetsplatsen kan leda till att kvinnor byter arbetsplats till en kvinnodominerad sektor för att slippa trakas- serierna, vilket sannolikt innebär lägre lön vilket också innebär lägre inkomster på längre sikt (se avsnitt 2.3.2). Vidare är sexuella trakas- serier en allvarlig faktor som har visat sig hämma många högutbildade kvinnors karriärer (Davis m.fl. 2020). 
  
 En studie från NCK (2014) visar att 14 procent av kvinnorna och 5 procent av männen någon gång efter 18 års ålder hade blivit utsatta för fysiskt våld eller hot om fysiskt våld i en pågående eller avslutad parrelation. 20 procent av kvinnorna och 8 procent av männen upp- gav att de hade utsatts för upprepat och systematiskt psykiskt våld av en aktuell eller tidigare partner. Studier visar också att en god och 
  
 128 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 egen ekonomi i många fall är en avgörande faktor för om kvinnor ska kunna lämna en våldsam relation (Johnson  Wang 2005, Haeseler 2013, Trygged, Hedlund  Kåreholt 2013). En Kantar  
 Sifo-under- 
  sökning från 2021 som har genomförts på uppdrag av  
 Taylor 
  förbundet visar att 45 procent av kvinnorna anser att de troligtvis inte skulle ha råd att bo kvar i sin nuvarande bostad efter en separation. Motsvarande andel för männen ligger på 30 procent (Kantar Sifo 2021). Studier visar även att kvinnor, förutom att utsättas för fysiskt och psykiskt våld, också utsätts för ekonomiskt våld (Ericsson  Martin 2021, Eriksson  Ulmestig 2017). Det kan innebära att mannen i en olikkönad relation har en ekonomisk kontroll, till exempel i form av att kvinnan inte får behålla sin egen lön eller att kvinnan saknar insyn i hushållets gemensamma ekonomi. Denna form av förtryck får kon- sekvenser för kvinnors hälsa, men också att de saknar ekonomiska medel för att lämna en destruktiv relation. Vidare tenderar kvinnorna som ett resultat av uppbrotten att dras med skulder en lång tid. 
  
 Sammanfattningsvis får de sexuella trakasserier och det könsrela- terade våld kvinnor utsätts för på arbetsplatser och i hemmet nega- tiva ekonomiska konsekvenser. 
  
 2.6Systemrelaterade faktorer som har påverkan på inkomstgapet mellan kvinnor och män 
  
 I detta avsnitt redogörs för systemrelaterade faktorer som kan ha påverkan på inkomstgapet mellan kvinnor och män. Utformningen av välfärdssystemen kan påverka individens livsinkomster. I vår del- redovisning (Komm2021/00077/A  
 2020:01-1) 
  visade vi att utform- ningen av myndigheters insatser kan förstås som könsblinda, i de fall myndigheten utgår ifrån att system är könsneutrala. Det kan till exempel handla om att kvinnors högre uttag av föräldraledighet på- verkar deras möjligheter att driva företag. Ett annat exempel är att majoriteten av de arbetsmarknadsutbildningar som Arbetsförmed- lingen erbjuder riktar sig mot manligt dominerade branscher. Likaså tenderar individbaserade faktorer osynliggöra strukturella faktorer (se bilaga 3  4 för mer ingående diskussion). 
  
 Välfärdssystemens utformning får konsekvenser för bland annat deras täckning av befolkningen, ersättningsnivåer och ersättningarnas varaktighet. I beskrivningen av de systemrelaterade faktorerna riktas 
  
 129 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 fokus mot välfärdssystemen på nationell nivå, vilket innebär att system som enskilda kommuner eller regioner styr över inte fångas upp. 
  
 En grundläggande princip för det svenska välfärdssystemet är att de sociala trygghetssystemen är individualiserade. Det är alltså indi- viden som kvalificerar sig för ersättning och det är till denna som ersättningen betalas ut.63 
  
 Ytterligare en grundläggande princip för de statliga trygghets- systemen är att man kvalificerar sig för ersättningar genom arbete eller bosättning (SOU 2020:46). Alla som är bosatta i Sverige har rätt till föräldrapenning. Dock skiljer sig ersättningarna åt gällande grund- ersättning. En sådan återfinns i föräldraförsäkringen, men inte i sjuk- försäkringen. Arbetslöshetsförsäkringen å sin sida är något som indi- vider kvalificerar sig för genom arbete och där ersättningen vid arbetslöshet baseras på inkomster av arbete. I praktiken innebär syste- met att ingen nekas trygghet eller stöd i systemet, men att ersättning- arnas grundnivå är lägre än om en individ arbetat (SOU 2020:46).64 På så sätt kan systemet bevara ett incitament till arbete. Systemets utformning innebär dock att individer med sämre möjligheter att kvalificera sig för ersättningar, får ersättning på en lägre nivå eller blir utan.65 Det kan till exempel bero på att människor har en sjukdom eller funktionsnedsättning som innebär längre frånvaroperioder från arbetsmarknaden eller att de har kommit till Sverige i vuxen ålder. Vidare har individer med en svag ställning på arbetsmarknaden, exem- pelvis timanställda och behovsanställda, ett begränsat skydd i sjuk- försäkringen (ISF 2016, SOU 2020:46). Detta gäller oavsett hur mycket de har arbetat historiskt och bidragit med via skattsedeln. Anledningen till detta är att den sjukpenninggrundande inkomsten, vilken ligger till grund för beräkning av sjukpenning och andra för- säkringar, är framåtblickande. Den avser alltså den aktuella inkomst som kan förväntas utebli under den aktuella perioden. Den framåt- blickande utformningen medför sålunda att den anställningsform 
  
 63Det finns behovsprövade ersättningar som riktas till hushållet som minsta enhet, exempelvis bostadstillägg, bostadsbidrag och försörjningsstöd (se delredovisningen för en mer ingående diskussion). Dessa ersättningar betalas ut av kommunerna. 
  
 64Individer som inte är försäkrade för sjukpenning eller arbetslöshetsförsäkring kan ansöka om försörjningsstöd när de är sjuka eller arbetslösa. Det gäller även de som inte bott tillräckligt länge i Sverige för att ha rätt till garantiersättning i sjuk- och aktivitetsersättningen. Försörj- ningsstöd betalas ut av kommunerna. 
  
 65Individen kan då vända sig till kommunen och ansöka om ekonomiskt bistånd. Ersättningen baseras på hushållets sammanlagda inkomst och inte som de statliga ersättningarna till individen. 
  
 130 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 individen har vid insjuknandet kan komma att påverka såväl rätten som nivån på ersättningen (ISF 2016, SOU 2020:46).66 
  
 De svenska trygghetssystemen har också ett tak för hur mycket som betalas ut i de olika försäkringarna. Det innebär alltså att indi- vider kan få ersättning upp till en viss nivå, oavsett hur mycket de tjänar. Därutöver tillkommer ersättningarnas längd och förekomsten av karensdagar. Den faktiska ersättningsnivå som betalas ut till indi- viden är ofta en konsekvens av flera av dessa faktorer sammantagna.67 
  
 Innan vi går vidare och diskuterar hur välfärdssystemens utform- ning påverkar kvinnor och män, är det viktigt att notera att även det obetalda hemarbetet får konsekvenser för kvinnors och mäns in- komster (se avsnitt 2.5.3 för en diskussion). Nivån på ersättningar baseras på arbetad tid och/eller inkomstnivå. Det gäller alltså att en individ har ett betalt arbete för att hen ska få högre ersättning än lägstanivån. Det innebär också att den tid och kraft som en individ lägger på obetalt hemarbete, inte lönar sig ekonomiskt för veder- börande. Samtidigt kan det obetalda arbetet ha en negativ inverkan på hur mycket betalt arbete en individ kan och vill utföra (se avsnitt 2.5.3). En jämn fördelning av det obetalda hem- och omsorgs- arbetet är också ett av regeringens jämställdhetspolitiska delmål. Det innebär att kvinnor och män ska ha samma ansvar för hemarbetet och ha möjlighet att ge och få omsorg på lika villkor. 
  
 Frånvaro från arbetsmarknaden får konsekvenser. Det handlar såväl om arbetsinkomstbortfall och försämrad löneutveckling som mindre arbetad tid för att tjäna in till pension. Då varken sjuk- eller föräldraförsäkringen är konstruerad för att kompensera för arbets- inkomster fullt ut, och då kvinnor i större utsträckning än män upp- bär dessa ersättningar, blir avsättningar till pension lägre för de som har varit sjukskrivna eller föräldralediga, jämfört med om de skulle ha arbetat. Enligt ISF (2018) är det framför allt kvinnor med kort utbildning och kvinnor inom arbetaryrken som lämnar arbetslivet i förtid, vilket också påverkar pensionens nivå för dessa grupper. Vid- are ska även aspekten tid vägas in; hur länge en person har varit bo- satt i landet och varit etablerad på arbetsmarknaden påverkar också 
  
 66Se också www.regeringen.se/4aa123/contentassets/3fc53b0e60c045eba73410e6fb81fac5/dir2021_90.pdf. Hämtat 22.01.17. 
  
 67Utöver de ersättningar som betalas ut via de offentligfinansierade systemen, kan också indi- vider via kollektivavtal få ersättning när de har inkomster över taket – till exempel vid arbets- löshet eller föräldraledighet. 
  
 131 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 dennas möjlighet att tjäna in pension i Sverige.68 Även om det inte är systemen, reformerna och lagarna i sig som ger upphov till ekono- misk ojämställdhet, upprätthåller de i olika grad indirekt strukturell diskriminering genom att befästa den rådande ekonomiska ojämställd- heten mellan kvinnor och män. 
  
 2.6.1Socialförsäkringssystemet 
  
 Socialförsäkringssystemet är utformat för att vara enhetligt, men en viktig aspekt är att reglerna i sjukförsäkringen är olika för anställda och arbetslösa. Huruvida en person bedöms vara anställd eller inte, har därför inverkan på vilken nivå av ersättning som betalas ut. Som konstateras i avsnitt 2.5.3 har fler kvinnor än män osäkra anställ- ningar och fler kvinnor än män arbetar deltid. Det gör att systemets utformning i praktiken missgynnar kvinnor i större utsträckning än män. 
  
 Sjukförsäkringen 
  
 Ett exempel på hur anställningsform påverkar rätten till sjukpenning visar en rapport från Inspektionen för socialförsäkringen (ISF) (2016). Där konstateras att det inte alltid är klart när tidsbegränsat anställda och timanställda ska betraktas som anställda och när de ska betraktas som arbetslösa. Som systemet är utformat i dag medför det att skyddet för inkomstbortfall vid sjukdom ser olika ut beroende på anställningsform (ISF 2016).69 Det kan även få konsekvenser för arbetsgivarens rehabiliteringsansvar, då arbetsgivaren inte har samma skyldigheter om en person har en tidsbegränsad anställning som vid en tillsvidareanställning. I samband med diskussionen om anställ- ningsform är det viktigt att påpeka att arbetsgivare kan få lägre kost- nader om de anställer individer utan anställningstrygghet och inte har kollektivavtal (SOU 2020:46). Ett sådant exempel är just vilket rehabiliteringsansvar som arbetsgivaren har för att en anställd ska 
  
 68Som vi diskuterar i avsnitt 2.6.3 kompenserar pensionssystemet till viss del om en individ bott en kortare tid i Sverige. 
  
 69Är anställningstiden kortare än en månad har en individ rätt till sjuklön endast om den till- trätt anställningen och därefter varit anställd fjorton kalenderdagar i följd. Är inte så fallet kan personen söka ersättning från Försäkringskassan, så kallad sjuklönegaranti, för de timmar hen skulle ha jobbat. Om arbetsgivaren bedömer att en individ inte har rätt till sjuklön kan den ansöka om att få sjukpenning från Försäkringskassan. 
  
 132 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 kunna återgå till arbetet. Det innebär att så länge arbetsgivare har ekonomiska incitament att använda tidsbegränsade anställningar, får det konsekvenser i form av sämre förutsättningar för somliga indivi- der att kvalificera sig för socialförsäkringsförmåner (SOU 2020:46). Dessa individer är, som avsnitt 2.4 visar, kvinnor i större utsträckning än män. 
  
 Föräldraförsäkringen 
  
 Även föräldraförsäkringens utformning får implikationer för jäm- ställdheten. Sedan föräldraförsäkringen infördes 1974 har båda för- äldrarna haft rätt till rätt till lika många dagar. Ersättningen är alltså, likt socialförsäkringen i övrigt, riktad till individen. Det som skiljer föräldraförsäkringen från övriga ersättningssystem är att föräldrarna har möjlighet att överlåta dagar till varandra, med undantag för 90 dagar som är reserverade för varje förälder. Trots att systemet genom den individualiserade föräldrapenningen har en könsneutral utform- ning, innebär möjligheten att föra över så stor andel av dagarna mellan föräldrarna, att föräldraförsäkringen i praktiken är riktad till familjen som minsta enhet. 
  
 Antalet dagar som kan överlåtas mellan föräldrapar har minskat över tid. En av anledningarna till att fler män är föräldralediga, är att allt fler dagar har öronmärkts för varje förälder.70 En studie indikerar att reformer som ökar antalet reserverade dagar har lett till ett mer jämställt uttag av föräldrapenning (Duvander  Johansson 2012, Försäkringskassan 2019). År 2020 tog kvinnorna ut 70 procent av föräldrapenningen medan männens andel var 30 procent.71 
  
 Ytterligare en viktig aspekt av föräldraledigheten är möjligheten till obetald föräldraledighet. Enligt Försäkringskassan (2020a) tar kvinnor ut mer obetald ledighet än män. Kvinnor tenderar sålunda att stå för en ännu större del av föräldraledigheten i kalendertid än vad som syns om uträkningen endast baseras på den betalda föräldra- ledigheten (Försäkringskassan 2020a, Stanfors  Welander Tärneberg 2020). Räknas den obetalda ledigheten in visar en studie att männen 
  
 70År 2002 utökades antalet dagar som inte kan överföras med ytterligare en månad och 2016 öronmärktes ytterligare 30 dagar för vardera föräldern samtidigt som det totala antalet dagar bibehölls. 
  
 71Se Försäkringskassans statistik inom området barn och familj:  
 www.forsakringskassan.se/statistik/barn-familj/foraldrapenning. 
  Hämtat 22.01.17. 
  
 133 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 under 2018 endast tog ut 17 procent av föräldraledigheten (Stanfors  Welander Tärneberg 2020). 
  
 Hur föräldrar fördelar ledigheten och även graden av obetald ledighet, får alltså konsekvenser för individers inkomster på kort och lång sikt. En viktig aspekt är att längden på föräldraledigheten på- verkar återgången till arbete. Ju längre en person är föräldraledig, desto mer negativt inverkar det på återgången till arbete (Duvander 2015). Särskilt tydligt är det bland individer med högst gymnasial utbild- ning, medan de med eftergymnasial utbildning i större utsträckning fortsätter vara etablerade på arbetsmarknaden. I de fall där pappan inte tar ut, eller använder mycket lite föräldrapenning, är det särskilt mammor med lägre utbildning som har en försvagad arbetsmarknads- position efter ledigheten. Det innebär att dessa kvinnor riskerar att hamna utanför socialförsäkringssystemets inkomstrelaterade ersätt- ningar (Duvander 2015). Konsekvensen av ett ojämställt uttag av för- äldraförsäkringen kan alltså innebära att vissa kvinnor som redan kan ha en socioekonomisk utsatt position riskerar att inte kvalificeras för ersättningar som de en gång kvalificerade sig för. 
  
 Det finns tydliga samband mellan fördelningen av föräldrapen- ningen och inkomstutveckling. I olikkönade par där pappan har tagit ut en väsentlig del (mer än 20 procent), men inte den övervägande delen (mer än 60 procent) av föräldrapenningen, har mamman bäst inkomst- utveckling. För pappor är sambandet det omvända och pappor som inte tar ut eller tar ut mycket lite föräldrapenning, har bäst inkomst- utveckling, särskilt bland dem med eftergymnasial utbildning. Detta innebär att skillnaden mellan kvinnans och mannens löneinkomster är minst i olikkönade par som har delat jämställt på föräldrapen- ningen (Stanfors 2015). 
  
 De viktiga ojämlikhetsskapande processerna vad gäller könsarbets- delning på arbetsmarknaden och i hemmet äger rum bland yngre män och kvinnor under familjebildningsfasen snarare än bland medel- ålders och äldre (Stanfors  Pailhe 2021). En förklaring kan vara att kvinnor tar en betydligt större del av föräldraledigheten än vad män gör, då den första långa ledigheten grundlägger vem som sköter det mesta av hushållsarbetet, men det påverkar också deltidsarbete och frånvaro efter ledigheten och på lång sikt livsinkomsten (Stanfors  Pailhe 2021). Vidare syns oftare en jämnare fördelning av det obetalda arbetet, så som hämtning och lämning av barn, matinköp och matlag- ning, hos de par som har delat på föräldraledigheten. Pappor är också 
  
 134 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 mer benägna att arbeta deltid ju längre deras ledighet har varit (Försäkringskassan 2018). 
  
 Som Stanfors (2015) konstaterar är ökad reserverad tid i föräldra- penningen en viktig reform för att öka jämställdheten i betalt och obetalt arbete. De tidigare införda reserverade månaderna har haft en otvetydig effekt på pappors uttag. Effekten var som störst när den första månaden infördes 1995, då ökade männens uttag med 9,9 dagar. När den andra månaden infördes 2002 ökade uttaget hos männen med 4,4 dagar och när den tredje reserverade månaden infördes 2016 ökade uttaget med 4,1 dagar.72 En anledning är de ekonomiska incita- menten för att dela mer lika mellan föräldrarna. Men en annan viktig aspekt är att reformer påverkar individens preferenser för olika val. Det är troligt att kvinnors och mäns preferenser för olika handlings- alternativ inte är stabila över tid utan förändras med de ändrade hand- lingsmöjligheter som reformer av familjepolitik ger (Crompton  Harris 1998, McRae 2003). Det handlar också om att normer om föräldraskap och familj förändras. 
  
 Utredningen Jämställt föräldraskap och goda uppväxtvillkor för barn – en ny modell för föräldraförsäkringen (SOU 2017:101) kon- staterar att en fullständig uppdelning av föräldrapenningdagarna, utan möjlighet till överlåtande, kan ha fördelen av att ge en mycket tydlig signal om hur vårdnadshavarna förväntas använda föräldrapenningen och därmed även i huvudsak föräldraledigheten. Men fullständig upp- delning menas att hälften av samtliga föräldrapenningdagarna reser- veras för vardera vårdnadshavaren. Enligt utredningen tar det dock lång tid innan förändringsprocesser påverkar beteendet, även om en fullständig reservering av dagar kan ha en effekt på normer och atti- tyder. En fullständig uppdelning kan således leda till att normer om hur föräldraledighet bör fördelas förändras på sikt, men kräver sam- tidigt en stor förändring av de normer och attityder som existerar i dag. Vidare konstaterar utredningen att om männen inte ökar sitt uttag av föräldrapenning finns en stor sannolikhet för att den totala längden på föräldraledigheten minskar, och därmed även barnets möj- lighet till omsorg av båda föräldrarna med de positiva effekter det kan ha. Ett förslag om fullständig reservering skulle enligt utredningen även innebära att familjer som består av fler än två föräldrar utestängs från att använda föräldrapenningen om inte någon form av behovs- prövning införs. Utredningen bedömde därför att det i nuläget inte 
  
 72www.forsakringskassan.se/privatpers/foralder/foraldraforsakringen45ar. Hämtat 22.01.17. 
  
 135 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 bör göras en fullständig uppdelning av föräldrapenningdagarna. I stäl- let föreslog utredningen att antalet reserverade dagar ska utökas till 130 och att effekterna av en sådan förändring måste utvärderas innan fler dagar reserveras. Vidare föreslogs också en reservering av dagar med föräldrapenning på grundnivå, borttagande av snabbhetspremien samt att lägstanivådagarna ska avskaffas. Jämlikhetskommissionen (SOU 2020:46) rekommenderades även i sitt betänkande att utred- ningens förslag (SOU 2017:101) ska genomföras. 
  
 En annan viktig fråga, som både SOU 2017:101 och Stanfors (2015) lyfter, är hur föräldraförsäkringen ska kunna användas mer jämställt för alla föräldrar oberoende socioekonomisk situation. Stora skillnader mellan socioekonomiska grupper tyder på att alla i Sverige inte har samma chans att leva ett jämställt liv. Stanfors kon- staterar att jämställdhet inte kan vara en rättighet som framför allt tillkommer de med hög utbildning och goda inkomster. En reform där det inte längre är möjligt att föra över dagar mellan föräldrar kan sålunda behöva kompletteras med reformer och justeringar inom andra delar av politiken som rör föräldraskap och familjebildning. 
  
 Sammanfattningsvis kan vi konstatera att utformningen av föräldra- försäkringen med dess möjlighet att föra över dagar mellan föräldrarna bidrar, såväl direkt som indirekt, till att reproducera ojämställdhet jämfört med ett system där dagarna är låsta till varje förälder. Det handlar om vem som ses som primärförälder och normer om vad som ses som kvinnligt och manligt. Skulle föräldrapenningen reformeras så att det blir en fullständig reservering av dagar skulle det kunna påverka normer och attityder om föräldraskap och ge en tydlig signal om hur vårdnadshavarna förväntas fördela föräldraledigheten. Sam- tidigt är det också viktigt att ta hänsyn till såväl familjers socioeko- nomiska situation som att familjer inte alltid består av två föräldrar med barn. 
  
 2.6.2Arbetslöshetsförsäkringen 
  
 Möjligheten att kvalificera sig för arbetslöshetsförsäkringen baseras, till skillnad från socialförsäkringarna, primärt på historiskt arbetad tid. Det förutsätts alltså en hög nivå av arbete för att omfattas av arbetslöshetskassan. Arbetsvillkoret kan emellertid skapa problem för en stor del av de individer som försöker att etablera sig på arbets- 
  
 136 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 marknaden, liksom för dem som har upprepade tillfälliga anställ- ningar eller låg deltid (SOU 2020:37). Kraven innebär att unga per- soner och människor som nyligen har migrerat till Sverige och som är på väg in på arbetsmarknaden, sällan har rätt till arbetslöshetskassa då det kräver att de har arbetat en längre sammanhållen period. Kra- ven skapar dessutom svårigheter för framför allt kvinnor, eftersom kvinnor i större utsträckning än män har tim- och deltidsarbete. Vidare kvalificerar sig sällan individer med atypiska arbeten (exem- pelvis inom  
 gig-ekonomin) 
  för arbetslösersättning. De individer som har svårast att kvalificera sig för arbetslöshetsersättningen, är sålunda de individer som löper större risk än andra att behöva ekonomiskt stöd under en period eller för att täcka upp tiden utan lönearbete (SOU 2020:37, SOU 2020:46). Reglerna för heltidsarbetande och del- tidsarbetande skiljer sig också åt. Normalt har en individ rätt till ersätt- ning från arbetslöshetskassan i upp till 300 ersättningsdagar. Om en person arbetar deltid räknas i stället veckor. Det innebär att indivi- den kan få deltidsersättning i 60 veckor under en total ersättnings- period på 300 eller 450 ersättningsdagar (SOU 2020:46). 
  
 Andelen av de arbetslösa som har rätt till arbetslöshetsersättning, har sjunkit kraftigt de senaste tio åren. Detta gäller för såväl kvinnor som män och i alla åldersgrupper. En förklaring är att andelen av de arbetslösa individer som har en svagare anknytning till arbetsmark- naden har ökat. De har sällan arbetat så mycket som det krävs för att uppfylla villkoren för ersättning från arbetslöshetsförsäkringen och är därför inte berättigade till medlemskap i arbetslöshetskassa (SOU 2020:37). 
  
 Ytterligare en förklaring till den sjunkande täckningsgraden är de regelförändringar som genomfördes inom arbetslöshetsförsäkringen  
 2007–2008. 
  Det handlade bland annat om skärpta arbetsvillkor, höjda avgifter, avskaffat studerandevillkor, avskaffat utjämningssystem och borttagen skattereduktion till både arbetslöshetskassor och fack- förbund (Cox 2020, SOU 2020:37). Framför allt var det de utom- europeiskt födda som lämnade arbetslöshetskassan när avgifterna höjdes. Det ledde till att inkomstskillnaderna mellan arbetslösa personer födda i Sverige och personer födda utanför Sverige ökade (Barnes 2021). Den lägre anslutningsgraden bidrog vidare till en till svagare löneutveckling (Hamilton 2019, Gschwind 2021). Därutöver har den faktiska ersättningsnivån i arbetslöshetskassan sjunkit. Arbetslöshetskassans faktiska ersättningsnivå, som så sent 
  
 137 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 som 2005 var mycket hög i ett internationellt perspektiv ligger sedan 2010 under genomsnittet för  
 OECD-länderna 
  (Ferrarini m.fl. 2012). 
  
 Sammanfattningsvis kan vi konstatera att kvalificeringskraven och de regelförändringar som har genomförts, innebär att arbetslös- hetsförsäkringens trygghetsskapande funktion och dess betydelse som omställningsförsäkring har minskat. Då deltidsarbete är vanligare bland kvinnor än män innebär det att fler kvinnor, framför allt de med svag position på arbetsmarknaden, har svårt att kvalificera sig för arbetslöshetskassan. 
  
 I samband med möjligheter att kvalificera sig för arbetslöshets- försäkringen vill vi också påtala skillnader när det kommer till sub- ventionerade anställningar. Som vi diskuterade i vår delredovisning (se bilaga 3  4) så kvalificerar sig individer som har nystartsjobb för arbetslöshetsförsäkringen och omfattas även av lagen (1982:80) om anställningsskydd, LAS. Män utgjorde 2021 ungefär 68 procent av de som hade nystartsjobb, andelen kvinnor var 32 procent. Individer som har en extratjänst (62 procent kvinnor, 38 procent män) omfattas inte av LAS och inte heller berättigas individen till medlemskap i arbets- löshetskassa. Likaså omfattas inte lönebidragsanställningar av LAS och inte heller ges individer med lönebidragsanställning möjlighet att kvalificera sig för arbetslöshetskassa.73 Det finns inte heller någon begränsning i rätten att använda tidsbegränsade anställningar för arbetstagare som har lönebidrag. Det innebär att de förutsättningarna i form av anställningstrygghet och möjligheter till ersättning efter an- ställningen skiljer sig och även reproducerar existerande könsskillnader. 
  
 2.6.3Pensionssystemet 
  
 Som vi visade i vår delredovisning (Komm2021/00077/A  
 2020:01-1) 
  speglar det svenska pensionssystemet arbetsmarknaden, och för därför över den ojämlikhet som råder där in i pensionerna.74 Pensionen 
  
 73Lönebidrag är en insats som arbetssökande med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga har rätt till. 
  
 74Det allmänna pensionssystemet består av två inkomstgrundande delar; inkomstpension och premiepension, samt en garantidel som är bosättningsbaserad. Garantipensionen är till för dem som har haft låga eller inga inkomster och utgör således systemets huvudsakliga omfördelnings- mekanism. För att få full garantipension krävs 40 års bosättning i Sverige. De inkomstgrundande delarna, inkomstpensionen och premiepensionen, är bägge avgiftsbestämda. Pensionsunderlaget är summan av pensionsgrundande inkomster (PGI) samt pensionsgrundande belopp (PGB). Det förstnämnda är det som gör att pensionssystemet bygger på livsinkomstprincipen (Zamac 2012, se bilaga 3 för en genomgång av pensionssystemet). 
  
 138 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 baseras sedan  
 1990-talet 
  på inkomsterna en individ haft under hela arbetslivet (Försäkringskassan 2020c, Mason 2012).75 Då varken sjuk- eller föräldraförsäkringen är konstruerad för att kompensera för arbets- inkomster fullt ut, blir avsättningar till pension lägre för de individer som uppburit aktivitetsersättning, varit sjukskrivna eller föräldralediga jämfört med om de skulle ha arbetat.76 Det gör att inkomstskillna- derna, även utan den skillnad i sjukskrivning och uttag av föräldra- ledighet som finns mellan kvinnor och män, också återspeglas i hur mycket individen får i pension (se även bilaga 3). Att en högre andel kvinnor än män har deltidsarbete och tidsbegränsade anställningar är därför en viktig förklaring till betydande könsskillnader på arbets- marknaden som påverkar pensionen (Pensionsmyndigheten 2018). 
  
 Kvinnor tenderar i större utsträckning än män att lämna arbets- livet i förtid på grund av sjukdom och nedsatt arbetsförmåga. För- klaringen är ofta en hög förekomst av betungande arbetsvillkor. ISF (2018) konstaterar i en rapport att det framför allt är kvinnor med kort utbildning och kvinnor inom arbetaryrken som lämnar arbets- livet i förtid. Pensionssystemets utformning kan sålunda innebära att människor vars arbetsmiljö är dålig och vars arbetsvillkor är betung- ande, inte har samma möjligheter som andra individer att arbeta längre upp i åldern och på så sätt få en högre pension.77 Likaså visar en rapport från (Jämställdhetsmyndigheten 2019) att ogynnsamma arbetsförhållanden ökar svårigheterna för personer med kroniska sjukdomar eller funktionsnedsättningar att etablera sig och kunna stanna kvar i arbetslivet. Kvinnor med funktionsnedsättning som arbetar är också mer psykiskt utmattade av sitt arbete än män med funktionsnedsättning samt kvinnor och män i övriga befolkningen (Jämställdhetsmyndigheten 2019). 
  
 Hur pensionssystemets livsinkomstprincip permanentar ekono- miska skillnader blir tydligt kopplat till inträde och utträde på arbets- marknaden. Individer som har kommit till Sverige i vuxen ålder får per automatik en lägre pension från Sverige än den som har arbetat 
  
 75Fram till slutet av  
 1990-talet 
  och reformeringen av pensionssystemet, baserades pensionen på en fix andel av de femton bästa åren 
  
 76Socialförsäkringsersättningar som sjukpenning, sjuk- och aktivitetsersättning, föräldrapen- ning och arbetslöshetsersättning ger pensionsrätt som vilken inkomst som helt. Vidare finns kompensation i pensionshänseende för sådan frånvaro från arbetsmarknaden, ett så kallat pen- sionsgrundande belopp. För dessa hypotetiska inkomster betalas hela avgiften till pensions- systemet av staten. De pensionsgrundande beloppen utges till fyra grupper: småbarnsföräldrar, värnpliktiga, studerande och personer med sjuk- och aktivitetsersättning (Zamac 2012). 
  
 77Även om sjukpenning och sjukersättning är pensionsgrundande, baseras det på ett lägre belopp än löneinkomst (eftersom båda förmånerna är lägre än full inkomst). 
  
 139 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 hela sitt liv i landet. De har helt enkelt inte samma möjlighet att arbeta in ett pensionsunderlag som individer som är födda i Sverige eller som har kommit hit som unga. Människor som har migrerat till Sverige i vuxen ålder kan med andra ord inte få lika hög pension som individer som har tillbringat en stor majoritet av sina yrkesverk- samma år i Sverige, just på grund av färre år i systemet. De kan dock ha rätt till pension från andra länder där de har arbetat. 
  
 Pensionen utgår från en livslängdsberäkning som innebär att den uttagna pensionens storlek beräknas utifrån den förväntade återstå- ende livslängden. Ju längre den förväntade livslängden är, desto lägre blir månadsbeloppet eftersom pensionen då ska betalas ut under en längre tid. Eftersom medelåldern har ökat över tid är den förväntade återstående medellivslängden vid 65 år längre för yngre än äldre per- soner, som således får ett lägre månadsbelopp. I och med att kvinnor har en högre medellivslängd än män, men antas ha samma livslängd som män, får kvinnor sammantaget en högre pension än män sett över hela pensioneringen (dock inte per månad eller år). Detta innebär att könsskillnaderna är mindre än vad de skulle ha varit utan sådana antaganden (ISF 2017).78 
  
 I systemet finns också möjligheter att kompensera för val som kan ha negativ inverkan på det framtida pensionen. Gifta par har inom ramen för pensionssystemet möjlighet att föra över sina premie- pensionsrätter mellan sig. Om en person arbetar deltid eller tar ut längre föräldraledighet kan dennas make/maka kompensera det genom att föra över sin premiepension. Det kan vara ett sätt att säkerställa att den som tar emot premiepensionsrätterna får en så bra pension som möjligt, trots lägre inkomst. Pensionsrätt är de pengar som varje år sätts av till allmän pension. Dock visar en  
 ESO-rapport 
  att 99,5 pro- cent inte överför sin premiepension till sin maka eller make oavsett egen inkomst eller inkomstskillnad mellan makarna och ålder (ESO 2017). I de fall där en överföring sker, ökar jämställdheten i pensions- inkomsterna, om än i begränsad omfattning. Vidare konstateras i rap- porten att få känner till möjligheten, och att det därför är viktigt att fler individer får information om detta och på så sätt kan göra mer informerade val (se också kapitel 7 där vi diskuterar och lägger för- slag på åtgärder). 
  
 78Utöver det allmänna pensionssystemet finns viktiga delar från både socialförsäkrings- och skattesystemen som verkar utjämnande på könsskillnaden i pensionsinkomster (se vår del- redovisning för en ingående diskussion och analys). 
  
 140 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 Sammanfattningsvis kan vi konstatera att Pensionssystemets ut- formning tydligt gynnar vissa individer: den (tillräckligt) utbildade individen som är uppvuxen i Sverige, som snabbt efter avslutad utbild- ning gör sitt inträde på den svenska arbetsmarknaden, inte är från- varande i längre perioder på grund av föräldraledighet eller sjukdom och inte går i pension i förtid. Dessa personer, det vill säga de med hög och stabil livsinkomst, är i stor utsträckning män. 
  
 2.6.4Skattesystemet 
  
 Likt utformningen av de system som diskuteras ovan, kan flera skatte- lagar bidra till att befästa och fördjupa den ekonomiska ojämställd- heten. Likt andra delar av välfärdssystemet är inte skattelagarna i sig könsdiskriminerande. Däremot kan de bidra till olika grader av struk- turell och indirekt diskriminering och fördjupa den rådande ekono- miska ojämställdheten mellan kvinnor och män (se bilaga 3 där vi redogör för skattesystemet). 
  
 Trots principen om enhetlig beskattning har flera avsteg från grund- principerna om en enhetlig/likformig indirekt och direkt beskattning gjorts (Gunnarsson 2021, RiR 2010:11). Hernandez (2021) visar i en rapport hur de många avstegen från beskattningens grundprin- ciper skapar ett lapptäcke av skattesatser som gynnar män. Anled- ningen, menar Hernandez, är att utformningen har inriktats på låga,  
 icke-progressiva 
  skatter på arbete, ännu lägre skatter på kapital och bolag, ingen förmögenhetsskatt och en skatteväxling till en hög nivå på mervärdesskatt på alla varor och tjänster. Det är sålunda en ut- veckling som inte har gynnat den stora majoriteten kvinnor. Även Jämlikhetskommissionen (2020:46) konstaterar att skattesystemet har avlägsnat sig från de ursprungliga principerna och att de ständiga ändringarna och undantagen minskar likformigheten samt att sned- vridningar uppstår.79 
  
 Jämlikehetskommissionen (2020:46) skriver i sitt betänkande att skattesystemets omfördelande effekt påverkas både av skattesystemets omfång och av skattesatsernas utformning, mer precist av graden av progressivitet. En allmän tendens till försvagning av omfördelningen 
  
 79Som vi diskuterade i vår delredovisning utjämnar både skatter och transfereringar skillnader i disponibel inkomst mellan kvinnor och män. Samtidigt har skatternas och transfereringarnas utjämnande och omfördelande effekt minskat över tid, eftersom kapitalinkomstgapet mellan kvinnor och män ökat (se bilaga 3). 
  
 141 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 SOU 2022:4 
  
 ligger i minskningen av skattekvoten, men förändringen av 3:12- reglerna innebär också en försvagning av progressiviteten. Samtidigt, konstaterar Jämlikhetskommissionen, har skatten sänkts i de lägre inkomstskikten genom jobbskatteavdraget. Avdraget innebär att per- soner som arbetar, det vill säga de som har en aktiv inkomst, får en skattereduktion. Dock är det ur en jämställdhetssynpunkt viktigt att notera att jobbskatteavdragen samtidigt indirekt skattemässigt har missgynnat kvinnor (Gunnarsson 2021). Kvinnor har som diskuterat ovan en större del av inkomsten som utgörs av transfereringar än män. Individer vars inkomster är passiva, det vill säga de som har social, pensions- och arbetslöshetsförsäkringsbaserade inkomster, har där- emot inte rätt till ett sådant avdrag. I praktiken får det konsekvensen att de passiva inkomsterna beskattas högre än alla andra inkomster på samma faktiska nivå. Hernandez (2021) menar att det är ett av- steg från en grundläggande skatterättslig princip om likformighet och som missgynnar skattebetalare som uppbär en viss kategori av passiv inkomst. Det kan sålunda förstås som ett exempel på hur lag- stiftning som framstår som neutral skapar en praktik av ojämställd- het (Gunnarsson 2021). 
  
 En annan del av skattesystemet som påverkar kvinnor och män i olika utsträckning är den duala inkomstbeskattningen, det vill säga att inkomst av arbete och inkomst av kapital beskattas olika. För- enklat innebär det att skatten på inkomst är progressiv medan kapital beskattas genom en enhetlig skattesats. Reglerna för beskattning av fåmansföretag, de så kallade  
 3:12-reglerna, 
  har gjort det möjligt att omvandla högt beskattade arbetsinkomster till lägre beskattade kapitalinkomster. Det finns sålunda tydliga incitament att omvandla arbetsinkomster till kapitalinkomster (se bilaga 3). Samtidigt är det viktigt att påpeka att beskattningen av inkomster både absolut och relativt andra inkomstslag har stor betydelse för individers benägen- het att starta och driva företag (Hansson 2008). Jämlikhetskommis- sionen (2020:46) konstaterar att en bidragande orsak till att den ekonomiska ojämställdheten har ökat är de ändrade  
 3:12-reglerna, 
  då de företrädesvis har gynnat män. Eftersom fler män än kvinnor är delägare i fåmansaktiebolag och aktiebolag, är enskilda näringsidkare och/eller äger aktier gynnas män i större utsträckning än kvinnor av de möjligheter till reducerad skatt som den duala inkomstbeskatt- ningen innebär (Skatteverket 2018). Det är också män med de högsta inkomster som gynnas i störst utsträckning (se avsnitt 2.3.1). 
  
 142 
  
 SOU 2022:4 
  
 Faktorer som påverkar den ekonomiska jämställdheten 
  
 Ytterligare ett exempel på skattereduktioner som gynnar män i större utsträckning än kvinnor är det så kallade rotavdraget. Det är framför allt höginkomsttagare som använder avdraget och män ut- nyttjar det i större utsträckning än kvinnor (Skatteverket 2018). När det gäller det så kallade rutavdraget är det däremot fler kvinnor än män som nyttjar rutavdragen, men framför allt är det kvinnor med höga inkomster (Harju m.fl. 2021, Nyberg 2013). En del studier visar att rutavdraget har haft en låg träffsäkerhet och att det finns ett relativt svagt stöd för att reformen är självfinansierat (Myndigheten för tillväxtanalys 2020, Rickne 2019, RiR 2020:2). Andelen av en inkomstgrupp som nyttjar reduktionen ökar med inkomsten, och detsamma gäller summan som man får avdrag för (SOU 2020:46). 
  
 Sammanfattningsvis kan vi konstatera att kvinnor missgynnas av de många avsteg som har gjorts från principen om enhetlig beskatt- ning. Då män i genomsnitt har högre kapitalinkomster eller inkoms- ter från näringsverksamhet än kvinnor berörs kvinnor och män i olika utsträckning av olika skattesatser som gäller för kapital respektive arbete. De största inkomstskillnaderna mellan kvinnor och män ut- görs just av skillnader i arbets- och kapitalinkomster. 
  
 Jämlikhetskommissionen (2020) konstaterar i sitt slutbetänkande att en ökning av skatteintäkterna från kapital genom en breddning av baserna och höjning av nedsatta satser skulle återställa viktiga principer i systemet. Vidare konstateras att den ojämna fördelningen av kapitaltillgångar och kapitalinkomster bidrar till stark ojämlikhet i förutsättningar i olika skeden av livet. Kommissionen för jämställda livsinkomster vill betona att denna ojämlikhet i stor utsträckning också är en fråga om kön. Vi anser därför att om förutsättningarna för jämställda livsinkomster ska förbättras är skattepolitiken ett centralt reformområde. 
  
 143 
  
 3Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 I våra direktiv konstateras att arbetsinkomster utgör grunden för ekonomisk jämställdhet och ska ge självständighet och trygghet ge- nom hela livet. En stor del av skillnaden i livsinkomster mellan kvinnor och män kan förklaras av skillnaderna i kvinnors och mäns lön, det så kallade könslönegapet (se kapitel 2 för fördjupad diskussion). Den enskilt viktigaste orsaken till löneskillnaden mellan kvinnor och män är att de i stor utsträckning arbetar inom olika yrken och sektorer med olika lönenivåer. Ett verktyg som staten har för att motverka löneskillnader är lönekartläggningar. Men, som det konstateras i direktiven, kan det finnas ytterligare modeller än lönekartläggningar för att minska könslönegapet, till exempel lönecertifiering eller löne- transparens. 
  
 Vi har därför i uppdrag att analysera den isländska modellen för lönecertifiering och den brittiska respektive tyska modellen för lönetransparens, med fokus på hur dessa skulle kunna utvecklas och anpassas för att tillämpas i Sverige och vilka resultat och konsekven- ser de i så fall skulle få. Utifrån denna analys ska vi lämna förslag på fortsatta åtgärder som främjar jämställda löner genom att de mot- verkar osakliga löneskillnader mellan kvinnor och män. De förslag som vi lämnar ska enligt direktiven inte påverka den svenska arbets- marknadsmodellen och arbetsmarknadens parters ansvar för löne- bildningen. Vi ska också beakta övriga diskrimineringsgrunder i vårt arbete. 
  
 EU-kommissionen 
  lämnade under vårt arbete ett förslag till Europa- parlamentets och rådets direktiv om stärkt tillämpning av principen om lika lön för kvinnor och män för lika eller likvärdigt arbete genom ökad insyn i lönesättningen och efterlevnadsmekanismer, COM (2021) 93. Förslaget är vid tidpunkten för betänkandets över- 
  
 145 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 lämnande ännu föremål för förhandling. Vid ett slutligt antagande av direktivet kommer det sannolikt att behövas en översyn av svensk rätt på området för att säkerställa att den motsvarar kraven i direk- tivet. Direktivförslaget överlappar i flera delar de modeller vi enligt våra direktiv ska analysera. Det är därför vid tiden för betänkandets färdigställande oklart vilka krav  
 EU-rätten 
  kommer att ställa på svenska regler inom området. Det gäller såväl reglernas utformning i sak som vilka arbetsgivare som ska omfattas av dem. Vi lämnar inga förslag då vi inte kan säga att de inte kommer behöva ändras i väsentliga delar redan inom ett par års tid. 
  
 Vårt uppdrag att genomföra en analys och dra slutsatser om fort- satta åtgärder som främjar jämställda löner, är dock fortfarande rele- vant för att kunna avgöra hur kommande krav bäst kan anpassas till svenska förhållanden. 
  
 Kapitlet är disponerat som följer: inledningsvis redogör vi för tidi- gare granskningar och utredningar om utmaningar och åtgärder för att stärka principen om lika löner vid lika och likvärdigt arbete och för att motverka och förebygga lönediskriminering. Därefter återger 
  
 vi 
 EU-kommissionens 
  rekommendationer från 2014 och efterföljande förslag till direktiv. I nästa avsnitt beskriver vi först de svenska reglerna på området och därefter Tysklands, Storbritanniens och Islands regelsystem. Sedan följer en analys av ländernas modeller i relation till den svenska kontexten. Kapitlet avslutas med en sammanfattande analys där vi redovisar våra bedömningar av hur relevanta delar av modellerna kan utvecklas och anpassas för att tillämpas i Sverige. 
  
 3.1Bakgrund och kontext 
  
 I denna del redogör vi för forskning, studier och utvärderingar om lika lön, lönetransparens och lönekartläggningar. 
  
 Trots att  
 ILO-konventionen 
  nr 100 om lika lön för likvärdigt arbete ratificerades 1962 av Sverige, har jämställda löner ännu inte uppnåtts (Svenaeus 2017). Den grundläggande principen om hur lika lön för kvinnor och män för lika eller likvärdigt arbete tillämpas framgår av artikel 157 i Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (FEUF).1 Denna princip fastslås också i det så kallade recastdirektivet, 
  
 1Likalöneprincipen finns också föreskriven i en rad internationella konventioner som Sverige ratificerat, se kapitel 1. 
  
 146 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 som bland annat omfattar lönesättning och är infört i svensk rätt genom diskrimineringslagen, vilket föreskriver att diskriminering i arbetslivet som har samband med diskrimineringsgrunden kön är för- bjuden.2 
  
 3.1.1Tidigare studier och utvärderingar 
  
 En möjlig förklaring till att likalöneprincipen har fått ett relativt be- gränsat genomslag i medlemsstaterna, finns i en äldre studie (Chicha 2006). Studiens komparativa analys av olika länders likalönemodeller visar att många länder har tre gemensamma utmaningar: tolkningen av begreppet lika och likvärdiga arbeten, utvecklingen av arbetsvärder- ingsmetoder och arbetsgivarnas regelefterlevnad. Studien belyser vidare behovet av ett obligatoriskt och proaktivt regelverk för att åtgär- derna ska bli verkningsfulla och effektiva. Till exempel är det väldigt få arbetsgivare som gör en lönekartläggning om det inte finns krav på det (se exempelvis Chicha 2016, DO 2016, OECD 2021a, RiR 2019).3 
  
 En komparativ studie av  
 Cowper-Coles 
  med flera (2021), som i sin tur bygger på en studie av Gonzalez och Bazeley (2020), jämför efter- levnaden av olika länders regelverk för likalönebestämmelser. Ett pro- blem de identifierar är att när det saknas strukturer för vägledning från myndigheter, kan det kopplat till tillsyn och regelefterlevnad, medföra en känsla av likgiltighet bland arbetsgivare, vilket i sin tur kan innebär att arbetsgivarna ibland gör felaktiga löneanalyser och analyser av låg kvalitet. Studierna visar också att den huvudsakliga skillnaden mellan de granskade länderna handlar om graden av sekre- tess kopplat till de anställdas löner och arbetsgivarnas lönerapporter. Efterlevnaden är väldigt hög i Storbritannien, där nästan alla berörda arbetsgivare utan påminnelser följer reglerna om rapportering, men att den är låg i Tyskland, där nästan tre av fyra av de berörda arbets- givarna inte följer kraven på att rapportera planerade jämställdhets- åtgärder (Jones  Bazeley 2020). Deras övergripande slutsatser och rekommendationer är att det generellt finns ett behov av en ökad 
  
 2Recastdirektiver är Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/54/EG av den 5 juli 2006 om genomförandet av principen om lika möjligheter och likabehandling av kvinnor och män i arbetslivet (omarbetning). 
  
 3Redan 2016 visade Meyers att den bristande efterlevnaden av nationella regler på området kunde förklaras av att arbetsgivarnas farhågor om att åtgärder för att identifiera och eliminera osakliga löneskillnader kan förknippas med negativa effekter som påverkar företagets kom- parativa position, lönekostnader, lönesystem och kan resultera i organisationsförändringar som i sin tur leder till interna konflikter. 
  
 147 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 lönetransparens, handlingsplaner och att en större andel arbetsgivare omfattas av regelverken. Hill (2020) identifierar i en studie av den isländska modellen ytterligare faktorer som främjar jämställda löner för lika och likvärdiga arbeten. Det beskrivs i studien som att skifta bevisbördan till arbetsgivaren, genom att ställa krav på arbetsvärder- ing och ett transparent lönesättningssystem.4 
  
 EU-kommissionen 
  bedömer i sin utvärdering av 2014 års rekom- mendationer att lönetransparens är ett kraftfullt verktyg för att komma åt ojämställda löner samt för att kunna adressera medlemsländernas ineffektiva implementering och regelefterlevnad av grundläggande rättigheter som lika lön för lika eller likvärdiga arbeten  
 (EU-kommis- 
  sionen 2021b). Samtidigt poängterar  
 Kim 
  med flera (2021) att det är viktigt att komma ihåg att regelverk som försöker hantera likalöneprincipen inte kan garantera lika lön för lika eller likvärdiga arbeten. Av deras komparativa studie framgår att även länder som har kommit förhållandevis långt med att implementera regelverk för likalönebestämmelser fortfarande har ett envist kvardröjande köns- lönegap. 
  
 Eftersom de svenska lönekartläggningsreglerna gäller varje arbets- givares lönesättning för sig, kommer regelverket i första hand kunna påverka den del av könslönegapet som orsakas av löneskillnader mellan arbetstagare med en och samma arbetsgivare. Den del av könslöne- gapet som orsakas av andra faktorer såsom värdediskriminering och den vertikala och horisontella segregeringen, vilka vi exempelvis be- skriver i kapitel 2, har det nuvarande svenska regelverket inte kunnat ha en direkt påverkan på eftersom det oftast handlar om löneskill- nader som finns mellan arbetsgivare (se även  
 Cowper-Coles 
  m.fl. 2021). Kritiken mot det svenska regelverket har då ofta handlat om att det inte har någon stor effekt på könslönegapet, vilket har lyfts i olika studier (exempelvis  
 Cowper-Coles 
  m.fl. 2021, RiR 2019). Sam- tidigt menar  
 Kim 
  med flera (2021) att lagstiftning och regelverk som har utformats utifrån likalönemodeller såsom Sveriges utgör statens verktyg för att främja jämställda löner ur ett större per- spektiv. Det kan handla om att få en ökad medvetenhet om jäm- ställdhetsfrågor överlag och att skapa ett signalvärde som leder till långsiktiga förändringar. Enligt SOU 2014:41 beskrivs lönekartlägg- ningsreglerna vara en viktig del i aktiva åtgärder för lika villkor och 
  
 4Uttalandet avser alltså inte en processrättslig bevisbörderegel utan syftar på att arbetsgivaren måste förklara sin lönesättning. 
  
 148 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 möjligheter som bidrar till normförändringar hos arbetsgivare och i samhället. 
  
 Riksrevisionen (2019) konstaterar i en rapport att de svenska reglerna tillåter en stor flexibilitet i hur lönekartläggningar genom- förs, vilket kan leda till låg efterlevnad av lagstiftningen, en stor variation i hur lönekartläggningar görs och har skapat en konsultmark- nad för lönekartläggningstjänster. I stor utsträckning bygger det svenska regelverket på arbetsgivarnas arbetsvärderingar och jäm- förelser mellan likvärdiga arbeten. För att göra detta krävs kunskap och verktyg, vilket inte alltid finns hos dem som ska utföra jäm- förelserna (DO 2016, RiR 2019). Studier visar att arbetsgivarnas känne- dom om gällande regler ibland brister (DO 2016, Måwe 2019, RiR 2019). Medan det är ganska enkelt att göra löneanalyser över lika arbeten, ligger utmaningen i att analysera löneskillnader för likvär- diga arbeten (RiR 2019). Erfarenheterna visar att det också är viktigt att arbetstagarna har inflytande över processen för att arbetsvärder- ingen och lönesättningen ska bli korrekt (Måwe 2019). I en studie från Svenskt Näringsliv (2018) uppgav 40 procent av de tillfrågade arbetstagarna att de inte kände till lönekriterierna särskilt väl, eller inte alls. Ungefär en tredjedel av dem som kände till lönekriterierna uppgav att kriterierna inte följdes särskilt väl, eller inte alls (Svenskt Näringsliv 2018). 
  
 Enligt  
 Kim 
  med flera (2021) är graden av regelefter- levnad bland arbetsgivarna okänd eftersom statistik som visar hur stor andel av arbetsgivarna som faktiskt utför lönekartläggningar saknas. Vidare kan det leda till en stor variation av hur lönekartlägg- ningar utförs, bland annat i termer av ambitionsnivå och omfattning. En del studier visar att en tydlig majoritet av arbetsgivarna i Sverige följer eller planerar att följa regelverket (Jones  Bazeley 2020), medan andra studier antyder att endast 40 procent av arbetsgivarna utför lönekartläggningar  
 (Kim 
  m.fl. 2021). I sistnämnda studie redovisas kritik mot den begränsade omfattningen av DO:s tillsyn. Därtill har Utredningen om vissa frågor i diskrimineringslagen bedömt att tillsynen behöver utvecklas (SOU 2020:79). Det är i Sverige sällsynt att en arbetsgivare blir föremål för tillsyn, och risken för påföljder är låg (Måwe 2019).5 
  
 5Se även avsnitt 5.2.1 och 5.7.1 angående tillsyn. 
  
 149 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 3.1.2De utvärderingar av lönetransparens som finns visar överlag på positiva effekter 
  
 Studier visar att motivet till att införa lönetransparens är att könslöne- gapets existens delvis beror på att en del av löneskillnaderna är dolda  
 (EU-kommissionen 
  2020, Gamage m.fl. 2020, Solis m.fl. 2020, OECD 2021a). Enligt Gamage med flera (2020) har lönediskriminer- ing lättare att få fäste inom företag som har en organisationskultur där information om löner är dolda.6 Att införa lönetransparens har då en liknande effekt som att genomföra en informationsintervention. Med ökad information om löner förändras de anställdas förhandlings- situation. Arbetstagare som ser att de har lägre lön än jämförbara kollegor förhandlar då till sig högre löner eller söker sig till andra arbetsgivare som erbjuder rättvisa löner (Gamage m.fl. 2020). 
  
 Flera länder har regelverk som innebär ökad insyn i lönesättningen (OECD 2021a). Eftersom flera av dem är förhållandevis nya finns fortfarande begränsade utvärderingar av deras effekt. En övergripande iakttagelse utifrån de utvärderingar som ändå har gjorts visar överlag på positiva effekter av lönetransparens. Bland annat har man sett att lönetransparens kan öka de anställdas välmående  
 (Sanders 
  2020), nöjdhet med jobbet (Akerlof  Yellen 1990, Perkins m.fl. 2018, Garcia m.fl. 2012), ansträngning i jobbet, resultat och kollegiala relationer (Cullen   
 Sanders 
  2017). Lönetransparens har också visat sig öka antalet kvinnor inom yrken där lönerna ligger över medianen (Duchini m.fl. 2020). Några ytterligare studier visar att lagstiftning om lönetransparens har medfört ett minskat könslönegap i Danmark (Bennedsen m.fl. 2019), i Kanada (Gonzales m.fl. 2019) och i Stor- britannien (Gamage m.fl. 2020). Effekten på könslönegapet beskrivs mer ingående i avsnitt 3.4.2 och kan bland annat förklaras av att könssammansättningen bland de anställda inom företag förändras (Bennedsen m.fl. 2019), att de anställda sätter press på företaget att minska sitt könslönegap (Cullen   
 Sanders 
  2017) och/eller att allmänheten sätter press på att företagen ska minska sina könslöne- gap (Mas 2017). Effekterna på könslönegapet i Danmark och Stor- britannien har främst bestått i lägre löner för män snarare än högre löner för kvinnor (Bennedsen m.fl. 2019, Blundell 2021). 
  
 6I kapitel 2 redogör vi för olika diskrimineringsteorier som bland annat belyser att den dolda informationen (så kallad asymmetrisk information) utgör en viktig förklaringsfaktor till att diskriminering förekommer. 
  
 150 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 OECD (2021a) bedömer att lönetransparens7 utgör ett relativt enkelt och intuitivt sätt att identifiera och vidta åtgärder mot löne- gap hos arbetsgivare, och att länder som ännu inte har sådana regler bör överväga att införa det. Baserat på medlemsländers olika erfaren- heter av lönetransparens och rapportering rekommenderar OECD 
  
 (2021a) följande: 
  
 •Lagstifta i syfte att få genomslag för lika lön för lika och likvärdigt arbete och för att motverka den historiska undervärderingen av arbeten som typiskt sett är kvinnodominerade. 
  
 •Ge individuella arbetstagare möjlighet att begära information om jämförbara arbetstagares löner. 
  
 •Uppmuntra ökad användning av könsneutrala system för arbets- klassificering. 
  
 •Olika aktörer, inklusive allmänheten, bör engageras i lönetrans- parens, vilket är viktigt för dess användning, rapporteringens kvalitet och reglernas efterlevnad. Detta inbegriper att öka medvetenheten på bred front.8 
  
 •Identifiera vilka uppgifter det är viktigast att arbetsgivare rappor- terar om lönegapet. Tillhandahåll tydliga riktlinjer för rapporter- ing, så att den underlättas. 
  
 •Förbättra rapporters och handlingsplaner kvalitet. Verka för att rapporteringsprocessen följs av anpassade handlingsplaner som kan omsättas i praktiken för att åtgärda det identifierade lönegapet. 
  
 •Avsätt resurser till fler och bättre utvärderingar av regleringens resultat. 
  
 •Det bör övervägas att kräva att lika lön diskuteras vid förhandling av kollektivavtal. 
  
 •Lönetransparens bör vara en del av en bredare ansats om jäm- ställdhet ur ett livscykelperspektiv. 
  
 •Ge en myndighet eller certifierad aktör i uppgift att kontrollera att rapporteringskraven efterlevs och att rapporterna håller god kvalitet. 
  
 7Med detta avses i rapporten både rapportering av övergripande uppgifter och transparens för enskilda. 
  
 8OECD noterar att fackförbund är involverade i lönekartläggningar i Sverige, och att de fun- gerar som representant för arbetstagare. 
  
 151 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 3.1.3Fördelningen av arbetstagare hos större och mindre arbetsgivare 
  
 De modeller vi analyserar har olika gränser för hur stora arbetsgivare som berörs. I det följande redovisar vi fördelningen av arbetstagare hos större och mindre arbetsgivare i Sverige, som en bakgrund till redogörelsen för respektive modell. 
  
 Enligt SCB var ungefär 3 251 000 anställda i privat sektor (70 pro- cent) och 1 420 000 i offentlig sektor (30 procent) 2020. Tabell 3.1 visar en uppskattning av hur många arbetstagare som potentiellt skulle kunna omfattas av ett regelverk som specifikt riktar sig mot arbetsgivare med ett visst antal anställda. Det saknas uppgifter över hur många anställda som arbetar på arbetsplatser med fler än 500 anställda, men en grov uppskattning visar att mellan  
 30–50 
  procent av alla anställda i Sverige skulle omfattas av ett krav på lönetransparens om det skulle gälla samtliga anställda i offentlig sektor och arbetsgivare med minst 500 anställda. Utökas kraven till att även gälla arbetsgivare med minst 250 anställda uppskattar vi att kravens täckningsgrad för anställda skulle öka till 53 procent. Ju fler företag som omfattas, desto högre täckningsgrad. Ett regelverk för lönetransparens eller annan form av reglering av likalöneprincipen som gäller för arbetsgivare med minst 50 anställda skulle omfatta cirka 66 procent av alla anställda. 
  
 Tabell 3.1 Antal anställda i offentlig och i privat sektor efter företagsstorlek i näringslivet 2020 
  
 Storleksklass 
  
 Antal företag 
  
 Antal anställda Antal anställda, Antal anställda, 
  
 kumulativt 
  
 kumulativt (%) 
  
 Offentlig sektor 
  
 - 
  
 1 420 000 
  
 1 420 000 
  
 30 % 
  
 Privat sektor 
  
 1 167 000 
  
 3 251 000 
  
 - 
  
 - 
  
 Fler än 250 anställda 
  
 1 000 
  
 1 069 000 
  
 2 490 000 
  
 53 % 
  
 50–249 
  anställda 
  
 6 000 
  
 613 000 
  
 3 102 000 
  
 66 % 
  
 10–49 
  anställda 
  
 37 000 
  
 728 000 
  
 3 830 000 
  
 82 % 
  
 1–9 
  anställda 
  
 240 000 
  
 655 000 
  
 4 446 000 
  
 95 % 
  
 0 anställda 
  
 880 000 
  
 0 
  
 4 446 000 
  
 95 % 
  
 Övriga 
  
 - 
  
 226 000 
  
 4 672 000 
  
 100 % 
  
 Anm.: I uppdelningen av antal företag i privat sektor har offentliga och ideella organisationer exklu- derats.9 Samtliga siffror är avrundade till tusental, vilket innebär att summeringen inte blir exakt. 
  
 Källa: SCB:s företagsregister 2020 med bearbetningar av Sanchez (2020), Ekonomifakta, när det gäller uppdelningen i antal företag i näringslivet. 
  
 9Se mer hur exkludering av företag har gjorts av Sanchez (2020) här:  
 www.ekonomifakta.se/fakta/foretagande/naringslivet/naringslivets-struktur. 
  Hämtat 22.01.17. 
  
 152 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 3.2 
 EU-kommissionens 
  rekommendation och efterföljande förslag till direktiv 
  
 EU-kommissionen 
  antog 2014 en rekommendation om att medlems- staterna ska vidta vissa åtgärder för att stärka principen om lika löner vid likvärdigt arbete.10 Bakgrunden var det bestående könslönegapet inom EU och att förbudet mot lönediskriminering inte hade haft den avsedda effekten.  
 EU-kommissionen 
  konstaterade följande: 
  
 •Uppenbara fall av direkt lönediskriminering för exakt samma arbets- uppgifter är numera sällsynta. 
  
 •Den befintliga rättsliga ramen är inte lika effektiv när det gäller tillämpningen av likalöneprincipen på samma eller likvärdigt arbete. 
  
 •Lönediskriminering tas sällan till domstol, inte bara för att de drabbade inte är medvetna om orättvisorna, utan också för att det är svårt för den som utsätts för lönediskriminering att faktiskt kunna hävda likalöneprincipen. 
  
 •Lönediskriminerade individer måste kunna påvisa de omständig- heter som ger anledning att misstänka diskriminering för att få bevisbördan att gå över på arbetsgivaren. 
  
 •Svårigheterna (ovan) späs på av otydlig lönesättning och avsaknad av information om lönenivåerna för anställda som utför samma eller likvärdigt arbete. 
  
 En utvärdering av rekommendationerna visar att åtgärderna inte har haft tillräcklig effekt och att det behövs en kraftfullare implemen- tering av likalöneprincipen  
 (EU-kommissionen 
  2020). Under 2021 presenterade  
 EU-kommissionen 
  ett förslag till direktiv om åtgärder för transparens i lönesättningen, som bygger på rekommendationen från 2014. Förslagen innehåller även nya och mer ingående bestäm- melser om bland annat att skapa insyn i arbetsgivares lönesättning, och att stärka efterlevnadsmekanismerna. Avsikten är att förbättra tillgången till rättslig prövning och efterlevnaden av rättigheter som följer av  
 EU-lagstiftningen. 
  
 EU-kommissionen 
  (2021) menar vidare att tydligare bestämmelser kommer att underlätta förståelsen av och medvetenheten om den rättsliga ramen och även en konsekvent 
  
 10 
 EU-kommissionens 
  rekommendation den 7 mars 2014 om stärkande av principen om lika lön för kvinnor och män genom bättre insyn (2014/124/EU). 
  
 153 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 tillämpning av lagstiftningen.11 Medlemsstaterna kommer också att bli skyldiga att vidta nödvändiga åtgärder för att säkerhetsställa att arbetsgivare har strukturer på plats för att kunna säkerställa lika lön mellan kvinnor och män för lika eller likvärdigt arbete.12  
 EU-kom- 
  missionen betonar att direktivet är ett minimidirektiv där medlems- staterna således kan ha mer långtgående bestämmelser för att uppnå principen om lika lön mellan kvinnor och män för lika eller likvärdigt arbete. 
  
 Förslaget innebär att arbetsgivare, i såväl privat som offentlig sektor med 250 eller fler anställda, årligen ska ta fram information om löne- skillnader mellan kvinnor och män. Informationen ska bland annat gälla skillnader i medianlön och andelen kvinnor och män som erhåller rörlig ersättning som ska publiceras på arbetsgivarens webbplats eller på annat sätt göras tillgänglig för allmänheten. Arbetstagarorganisa- tioner, likabehandlingsorgan och det organ som har i uppgift att ha tillsyn över direktivets efterlevnad ska även ges viss ytterligare infor- mation. Arbetsgivare med 250 eller fler anställda ska tillsammans med arbetstagarorganisationer göra löneanalyser under förutsättning att skillnaden i medellön mellan kvinnor och män överstiger fem pro- cent och en sådan skillnad inte kan rättfärdigas på objektiva och köns- neutrala grunder. Av analysen ska framgå hur stor andel kvinnor respektive män som utför lika eller likvärdigt arbete. Vidare ska skill- nader mellan kvinnors och mäns löner identifieras och vilka åtgärder som vidtas för att komma tillrätta med skillnaderna samt en analys av åtgärdernas effekter ska redovisas. 
  
 Förslagen gällande rapportering och individuell insyn innebär att en arbetssökande ska ha rätt till information från den tilltänkta arbets- givaren om ingångslön eller aktuellt lönespann för tjänsten, utan att den sökande begär det. Arbetstagare ska ha rätt att få information om individuell och genomsnittlig lönenivå, uppdelad på kön, för katego- rier av arbetstagare som utför lika eller likvärdigt arbete. Angående domstolsprövning av individuella fall av lönediskriminering, innebär förslaget att det bör vara tillåtet att jämföra med en hypotetisk per- son eller använda andra bevismedel som kan underbygga misstanken om diskriminering om det inte finns någon faktiskt jämförbar person. Jämförelse med en hypotetisk person kommer att öka arbetstagarnas 
  
 11Förhandlingar om förslaget pågår sedan mars 2021, och vilka exakta krav på medlemsstaterna som kommer att ställas eller när det ska ha genomförts i nationell lagstiftning är ännu inte klart. 
  
 12Det innebär bland annat att det ska finnas verktyg eller metoder för att bedöma och jämföra lika och likvärdiga arbeten. 
  
 154 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 möjligheter att påvisa att de inte har fått samma behandling som en jämförbar person av annat kön. 
  
 3.3Beskrivning av det svenska regelsystemet 
  
 För att det ska bli tydligt vad som gäller i Sverige innan vi går på in på regelsystemet i Tyskland, Storbritannien och Island, ges i detta avsnitt en beskrivning av det svenska regelsystemet. 
  
 3.3.1Diskrimineringsförbudet 
  
 Diskrimineringslagen innehåller inte någon bestämmelse som endast gäller lönediskriminering. I stället finns ett allmänt förbud för arbets- givare att diskriminera anställda, som innefattar bland annat förbud mot direkt och indirekt diskriminering (se 2 kap. 1 § och 1 kap. 4 § DL). Med direkt diskriminering avses i diskrimineringslagen att någon missgynnas genom att behandlas sämre än någon annan behandlas, har behandlats eller skulle ha behandlats i en jämförbar situation, om missgynnandet har samband med någon av diskrimineringsgrunderna, bland annat kön, enligt 1 kap. 4 § 1 DL. Indirekt diskriminering inne- bär att någon missgynnas genom tillämpning av en bestämmelse, ett kriterium eller ett förfaringssätt som framstår som neutralt men som kan komma att särskilt missgynna personer med visst kön, viss köns- överskridande identitet eller uttryck, viss etnisk tillhörighet, viss religion eller annan trosuppfattning, viss funktionsnedsättning, viss sexuell läggning eller viss ålder. Det gäller dock inte om bestämmel- sen, kriteriet eller förfaringssättet har ett berättigat syfte och de medel som används är lämpliga och nödvändiga för att uppnå syftet. 
  
 Förbudet mot diskriminering bygger alltså på att en jämförelse görs mellan olika arbetstagare. Det kan vara fråga om två eller flera arbetstagare av motsatt kön hos samma arbetsgivare så att en faktisk jämförelse kan göras, eller så kan en hypotetisk jämförelseperson användas (1 kap. 4 § 1 DL). 
  
 Diskrimineringsförbudet innebär en begränsning av arbetsmark- nadsparternas frihet att träffa kollektivavtal om differentierade löner för olika arbetstagare i det att avtalen inte får diskriminera enskilda arbetstagare. Parterna kan dock komma överens om olika kriterier för en lönedifferentiering, givet att det inte kopplas till arbetstagarnas 
  
 155 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 kön eller någon annan diskrimineringsgrund (jfr AD 2001 nr 13). Det faktum att lönen har fastställts i enlighet med ett gällande kollek- tivavtal utesluter inte att en arbetstagare kan ha lönediskriminerats (AD 1996 nr 41). 
  
 Utgångspunkten för tolkningen av vad som menas med likvärdigt arbete är  
 EU-rätten. 
  I 3 kap. 10 § DL definieras begreppet likvärdigt arbete i samband med bestämmelserna om aktiva åtgärder. Vid en lönejämförelse är det inte nödvändigt att det rör sig om förhållande- vis likartade arbeten. Arbetsdomstolens praxis visar tvärtom att en jämförelse kan göras mellan helt olikartade arbeten (se AD 2001 nr 13 och AD 2001 nr 76). Bevisbördsregeln har stor betydelse vid dom- stolsprövning av om en viss lön är diskriminerande eller inte. En sär- skild bevisbörderegel gäller i diskrimineringsmål. Om den arbetstagare som är missgynnad i lönehänseende lyckas visa att arbetet är lika eller likvärdigt med andra arbetsuppgifter som utförs av en annan eller andra arbetstagare av till exempel motsatt kön presumeras att den som missgynnats har könsdiskriminerats. 
  
 Arbetsgivaren kan bryta presumtionen om lönediskriminering genom motbevisning, till exempel genom att visa att löneskillnaderna beror på att arbetstagarnas sakliga förutsättningar för arbetet är olika eller att skillnaderna varken direkt eller indirekt har samband med deras könstillhörighet. Tanken är således att om käranden, arbets- tagaren, har övertygat domstolen om att vissa faktiska omständig- heter föreligger, inträder en presumtion om lönediskriminering och bevisbördan går över till motparten, arbetsgivaren. Mål om diskrimi- neringsförbud i lönefrågor handläggs enligt reglerna i arbetstvistlagen och bedöms ytterst av Arbetsdomstolen (6 kap. 1 § DL). Sanktionen består av diskrimineringsersättning (5 kap. 1 § DL). 
  
 3.3.2Lönekartläggning 
  
 Alla arbetsgivare ska genomföra en lönekartläggning varje år. Syftet med lönekartläggningen är att upptäcka, åtgärda och förhindra osak- liga skillnader i lön och andra anställningsvillkor mellan kvinnor och män. I det ingår att analysera såväl löneskillnader som bestämmelser och praxis om löner och andra anställningsvillkor som tillämpas hos arbetsgivaren, enligt 3 kap. 8 § DL. Arbetet ska ske i samverkan med arbetstagarna, enligt 3 kap. 11 § DL. 
  
 156 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 Sammanfattningsvis består en lönekartläggning av följande huvud- moment: 
  
 •Kartläggning och analys av bestämmelser och praxis om löner och andra anställningsvillkor som tillämpas hos arbetsgivaren. 
  
 •Indelning av de anställda i grupper. 
  
 •Kartläggning och analys av löneskillnader mellan kvinnor och män som utför arbete som är att betrakta som lika. 
  
 •Arbetsvärdering. 
  
 •Kartläggning och analys av löneskillnader mellan vissa grupper som utför olika arbeten men som är att betrakta som likvärdiga. 
  
 •Kartläggning och analys av löneskillnader mellan grupper med arbetstagare som utför arbete som är eller brukar anses vara kvinno- dominerat och grupper med arbetstagare som utför arbete som inte är eller brukar anses vara kvinnodominerat men ger högre lön trots att kraven i arbetet bedömts vara lägre. 
  
 Orden arbetsvärdering och gruppindelning används inte i lagtexten. Det är dock nödvändiga moment för att kunna göra de föreskrivna jämförelserna (se till exempel prop. 1999/00:143). De finns med i listan ovan och behandlas särskilt i det följande, eftersom de utgör centrala moment i lönekartläggningen och är viktiga att beakta vid analys av de modeller för jämställda löner som analyseras i detta kapitel. 
  
 Bakgrund 
  
 Reglerna om lönekartläggning kom till som ett resultat av löneskill- nadsutredningen (SOU 1993:7) och har ändrats flera gånger. Den mest omfattande förändringen baserades på SOU 1999:91, En över- syn av jämställdhetslagen. Utredningen använde sig bland annat av rapporter om lagstiftning och rättspraxis i fråga om lika lön för lika eller likvärdigt arbete i Storbritannien, Irland och Kanada samt Kanadas provinser Ontario och Quebec. 
  
 Vid den revideringen fick bestämmelserna i flera avgörande avse- enden fick sin nuvarande utformning. En utgångspunkt var enligt prop. 1999/00:143 att bestämmelserna skulle utformas för att utgöra ett stöd för de aktörer på arbetsmarknaden som vill prioritera arbetet 
  
 157 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 att få bort osakliga löneskillnader mellan kvinnor och män. Det inne- bär att reglerna måste ge vissa påtryckningsmöjligheter gentemot arbetsgivare som inte respekterar dem. Samtidigt skulle det även fort- sättningsvis vara förbehållet arbetsmarknadens parter, ytterst arbets- givaren, att bestämma vilka löner som eventuellt ska justeras och vilka åtgärder som i övrigt behöver vidtas för att få bort och före- bygga osakliga löneskillnader. Påtryckningsmöjligheterna ska enligt förarbetena endast syfta till att få till stånd det beslutsunderlag som behövs för att en eventuell lönediskriminering ska upptäckas, åtgär- das och förhindras, medan besluten fortfarande skulle vara förbehållna arbetsmarknadens parter, ytterst arbetsgivaren. Detta uttalande har därefter framhållits av Jämställdhetsnämnden som numera har ersatts av Nämnden mot diskriminering.13 
  
 Lönekartläggningen är avgränsad till den egna verksamheten 
  
 Begreppet arbetsgivare har i diskrimineringslagen samma innebörd som när det används i annan arbetsrättslig lagstiftning (prop. 1978/79: 175). Det innebär att det juridiska arbetsgivarbegreppet är avgörande för vilka löner som ska jämföras med varandra och vem som har ansvaret för att genomföra eventuella korrigeringar. För statliga myndigheters del syftar arbetsgivarbegreppet på den myndighet hos vilken en arbets- tagare är anställd eller en arbetssökande söker arbete (se beslutet av Nämnden mot diskriminering i Ä  
 1-15). 
  På det kommunala området betraktas i regel den enskilda kommunen som arbetsgivare (Fransson  Stüber 2017). 
  
 Arbetsgivaren ska dela in de anställda i grupper 
  
 Arbetsgivaren ska dela in de anställda i grupper, och denna grupper- ing ska ligga till grund för lönejämförelserna. Det gäller dels jämför- elserna av arbetstagare som tillhör samma grupp (så kallat lika arbete), dels jämförelserna av olika grupper som utför arbeten som är att betrakta som likvärdiga och dels jämförelser där kvinnodominerade grupper har lägre lön än andra grupper med lägre krav i arbetet. Gruppindelningen kan alltså få betydelse för alla lönejämförelser. 
  
 13Se Jämställdhetsnämndens beslut i Ä  
 4-03, 
  Ä  
 1-07 
  och Ä  
 1-09. 
  
 158 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 Samtliga anställningsformer och samtliga arbetstagare, det vill säga även chefer och arbetsledare, ska omfattas av gruppindelningen (prop. 2007/08:95). De arbetstagare som utför samma eller i det när- maste samma arbetsuppgifter ska delas in i en grupp. Personer vars arbete enligt vedertagna bedömningar brukar betraktas som lika förs således till en och samma grupp. Vägledning för när ett arbete ska betraktas som lika eller näst intill lika kan hämtas från förarbetena (prop. 1999/2000:143). I förarbetenas uttalas att en bedömning om när två arbeten är lika görs genom en jämförelse av de arbetsuppgifter som ingår i de båda arbetena. Om det inte är fråga om samma arbete måste jämförelsen visa åtminstone några skillnader mellan arbetena. Prövningen måste då gå ut på en bedömning av om skillnaderna är sådana att de kan förväntas ha någon betydelse för lönesättningen. Bedömningen får grundas på hur stora skillnaderna är mellan arbets- uppgifterna och om de är av sådant slag att de bör beaktas när lönen ska bestämmas (prop. 1999/20:143). 
  
 Vidare kan en utgångspunkt för jämförelsen vara den kategori- indelning som kan urskiljas enligt praxis på arbetsplatsen, med led- ning av kollektivavtalens yrkesbeteckningar och regler om löner och andra anställningsvillkor (prop. 1999/20:143). Det faktum att arbets- tagare med samma eller i stort sett samma arbetsuppgifter ibland till- hör olika fackliga organisationer eller inte är organiserade ska inte påverka grupperingen, och gruppindelningen ska inte heller göras efter kollektivavtalsområden. Utgångspunkten för indelningen ska vara det faktiska arbetsinnehållet (prop. 1999/20:143). Enligt samma propo- sition kan en grupp i diskrimineringslagens mening bestå av ett ganska stort antal personer, men också av en enda person. 
  
 När gruppindelningen är gjord ska arbetsgivaren analysera even- tuella löneskillnader mellan kvinnor och män inom respektive grupp. Det krävs alltså inga analyser inom grupper där alla arbetstagare har samma kön. Därefter ska arbetsgivaren analysera eventuella löne- skillnader mellan grupper med olika könsfördelning. För detta krävs en arbetsvärdering. 
  
 159 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 Arbetsvärdering 
  
 För att avgöra vilka grupper som ska jämföras krävs en arbetsvärdering. Den ska göras utifrån kriterierna kunskap och färdigheter, ansvar, ansträngning och arbetsförhållanden regleras i 3 kap. 10 § (se nedan för närmare definition av likvärdigt arbete). Det är alltså kraven i arbetet som ska bedömas. Detta gäller i första hand för att arbets- givaren ska kunna avgöra vilka arbeten som är att betrakta som lik- värdiga, men arbetsgivaren måste också undersöka om det finns kvinnodominerade grupper med lägre lön än andra grupper med lägre krav i arbetet (3 kap. 9 § 3 p.). 
  
 Analysen ska koncentreras till att undersöka hur grupper med kvinnodominerat arbete avlönas i förhållande till andra grupper som inte utför arbete som är eller brukar anses vara kvinnodominerat. 
  
 Vidare ska en lönekartläggning redogöra för såväl lönenivå som lönespridning. Lönenivåer, lönespridning och löneutveckling ska där- med analyseras. I förarbetena har det uppmärksammats att lönesprid- ningen inom grupper med kvinnodominerat arbete ofta är mindre än i mansdominerat arbete vilket kan tyda på att den individuella presta- tionen inte har fått den påverkan på lönen som arbetstagare inom andra grupper har haft fördel av (prop. 1999/00:143). I förarbetena poängteras i detta sammanhang att forskning visat att ”typiskt kvinn- liga yrken” utmärks av en undervärdering av kraven i arbetet som har samband med att det är eller brukar vara företrädesvis kvinnor som utför arbetet i fråga. Följden av sådan undervärdering är att lägre lön betalas – inte bara till kvinnor utan också till män inom yrket – än för andra typer av arbeten, där kraven i arbetet ligger på samma eller till och med lägre nivå (prop. 1999/00:143). 
  
 Definitionen av likvärdigt arbete 
  
 I 3 kap. 10 § DL definieras vad som menas med ”arbete som är att betrakta som likvärdigt med ett annat arbete”. Ett arbete är likvär- digt med ett annat arbete om det utifrån en sammantagen bedöm- ning av de krav som arbetet ställer samt dess natur kan anses ha lika värde i jämförelse med det andra arbetet. Bedömningen av de krav som arbetet ställer ska göras med beaktande av kriterier som kun- skap och färdigheter, ansvar och ansträngning. Vid bedömningen av arbetets natur ska särskilt arbetsförhållandena beaktas. En klassificer- 
  
 160 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 ing av vilka arbeten som kan anses likvärdiga görs således med stöd av de huvudkriterier som anges i lagen, det vill säga kunskap och fär- digheter, ansvar, ansträngning och arbetsförhållanden. De först nämnda kriterierna mäter vad arbetet kräver, medan kriteriet arbetsförhål- landen beskriver arbetets natur. Själva klassificeringen syftar till att ta ställning till hur krävande de olika arbetena är i förhållande till varandra. 
  
 Definitionen anger inte uttömmande de kriterier som i ett enskilt fall kan användas för att fastställa om arbeten är likvärdiga. Defini- tionen klargör att det är själva arbetet, dess krav och natur, och inte den individ som utför arbetet, som är det centrala i begreppet. Viktig vägledning för tillämpningen av begreppet likvärdigt arbete gavs i målen AD 2001 nr 13 och AD 2001 nr 76. Arbetsdomstolen ansåg att lönejämförelser mellan helt olika arbeten, som exempelvis barnmorska och sjukhustekniker, var möjliga att genomföra. 
  
 Analyser 
  
 I 9 § anges att arbetsgivarens analyser särskilt ska avse: 
  
 •skillnader mellan kvinnor och män som utför arbete som är att betrakta som lika, 
  
 •skillnader mellan en grupp med arbetstagare som utför arbete som är eller brukar anses vara kvinnodominerat och en annan grupp med arbetstagare som utför arbete som är att betrakta som likvär- digt med sådant arbete men inte är eller brukar anses vara kvinno- dominerat, 
  
 •en grupp med arbetstagare som utför arbete som är eller brukar anses vara kvinnodominerat och en grupp med arbetstagare som utför arbete som inte är eller brukar anses vara kvinnodominerat men ger högre lön trots att kraven i arbetet bedömts vara lägre. 
  
 Det som ska analyseras är om löneskillnaderna har direkt eller in- direkt samband med kön. Formuleringen om direkt eller indirekt samband har inte berörts närmare i förarbetena. Däremot uttrycks att de krav som ställs på arbetsgivare att få bort osakliga löneskill- nader mellan kvinnor och män ansluter till diskrimineringsförbuden. Tanken är att arbetsgivaren, i samverkan med sina fackliga motparter 
  
 161 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 ska åtgärda problemen när löneskillnader uppdagas. Lönekartlägg- ningsarbetet har enligt förarbetena därmed ett tvisteförebyggande syfte (prop. 1999/00:143). 
  
 Det faktum att två grupper bedömts har likvärdiga arbeten med- för dock inte i sig något krav på att lönerna ska vara desamma. Ge- nomsnittslönen för en av de grupper som jämförs kan exempelvis ha påverkats av att en viss arbetstagare avtalsenligt har fått behålla den högre lön som gällde före en omplacering till det aktuella arbetet. Så- dana förhållanden måste man ta hänsyn till vid analysen. Det måste med andra ord alltid finnas sakliga, av kön oberoende skäl för löneskillna- derna, om de ska godtas ur jämställdhetssynpunkt (prop. 1999/00:143). 
  
 Bedömningen av om ett visst arbete brukar anses vara kvinno- dominerat bör utgå från förhållandena i arbetsgivarens verksamhet. Om mer än 60 procent av arbetstagarna inom visst arbete eller viss kategori av arbetstagare är eller brukar vara kvinnor, är arbetet i fråga att klassificera som kvinnodominerat. Det är dock inte meningen att man på arbetsplatsen ska göra ”historiska” efterforskningar angående könsfördelningen i olika arbeten. Går det inte att på ett enkelt sätt på den egna arbetsplatsen komma till någon slutsats om ett arbete är kvinnodominerat eller ej bör förhållandena hos arbetsgivare med lik- artad verksamhet vara vägledande (prop. 1999/00:143). I denna del av analysen är det värderingen av själva arbetet som är i fokus. 
  
 Analysens riktighet 
  
 I prop. 1999/00:143 konstateras att vid en eventuell prövning inför Jämställdhetsnämnden14 är den centrala punkten huruvida arbets- givarens analys har berört frågan om löneskillnaden är saklig i den meningen att den saknar direkt eller indirekt samband med arbets- tagarens kön. Nämnden ska med andra ord pröva om det har utförts en sådan analys som lagen föreskriver, däremot inte om det i det aktu- Jackson fallet har gjorts en korrekt bedömning av könssambandet eller ej. Nämnden har redovisat detta som en av utgångspunkterna för prövningen.15 
  
 14Jämställdhetsnämnden har numera ersatts av Nämnden mot diskriminering. 
  
 15Se Jämställdhetsnämndens beslut i Ä  
 4-03 
  och Ä  
 1-09. 
  
 162 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 Marknaden som förklaring till löneskillnader 
  
 Enligt prop. 1999/00:143 ger inte förklaringar av typ att arbets- givaren betalar enligt kollektivavtal eller att lönerna ligger i linje med vad andra arbetsgivare brukar betala eller att arbetstagare med det kvinnodominerade arbetet inte har någon alternativ arbetsmarknad svar på frågan, om det finns ett samband mellan lönesättning och kön. Denna typ av förklaringar kan därför normalt inte vara tillräckliga för att lagens krav på analys ska vara uppfyllt. Analysen måste gå ett steg längre och kritiskt granska hållbarheten i dessa generella förklaringar. 
  
 Denna fråga har prövats av Nämnden mot diskriminering i Ä  
 1-09. 
  Nämnden framhöll då att det är angeläget att hänvisningar till mark- nadslöneläget verkligen är välgrundade och att de kan beläggas och analyseras med syftet att utreda om eventuella löneskillnader mellan kvinnor och män direkt eller indirekt har samband med kön. Mera allmänt hållna referenser till löneläget utan en bakomliggande utred- ning är enligt nämnden otillräckliga och uppfyller inte lagens krav. 
  
 Nämnden bedömde dock att arbetsgivaren i det fallet hade tagit fram ett så omfattande material som rimligen kan begäras i fråga om det rådande löneläget för de aktuella kategorierna av arbeten. Mate- rialet kunde enligt nämnden läggas till grund för en analys av löne- sättningen inom bolagets hela verksamhet, och fick betraktas som detaljerat. 
  
 DO, som gjort en framställning om vitesföreläggande, hade också bedömt att utredningen av marknadslöneläget borde ha brutits ned från riksnivå till regional nivå. Det hade dock enligt nämnden inte framkommit att en uppdelning på någon annan geografisk grund skulle ha avsevärt förbättrat möjligheterna att göra en bedömning med ett jämställdhetsperspektiv. DO hade inte heller i övrigt visat att bo- lagets analys var otillräcklig för sitt ändamål. Nämnden fann vid en sammantagen bedömning av materialet att arbetsgivarens kartlägg- ning och analys – efter de kompletteringar som hade gjorts – var en strukturerad och metodisk genomgång av materialet. Nämndens slut- sats var därför att bolagets analys var tillräcklig för en bedömning av om det fanns några könsrelaterade samband vid lönesättningen eller inte. Något vitesföreläggande meddelades därför inte.16 
  
 16Se dock avsnittet Analysens riktighet, ovan, angående ramarna för nämndens prövning. 
  
 163 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 3.3.3Samverkan om aktiva åtgärder 
  
 Arbetsgivare och arbetstagare ska samverka om aktiva åtgärder för att uppnå lika rättigheter och möjligheter i arbetslivet, enligt 3 kap. 11 § DL. Begreppet samverkan definieras inte i lagtexten, men enligt förarbetena innebär kravet att arbetsgivare och arbetstagarorganisa- tioner ska arbeta gemensamt i en dialog om hur de aktiva åtgärderna ska genomföras. Arbetsgivare och arbetstagare ska också särskilt mot- verka diskriminering i arbetslivet. 
  
 Samverkansskyldigheten är allmänt hållen och omfattar hela arbe- tet med aktiva åtgärder. Några särskilda procedurregler har inte ansetts nödvändiga utan de närmare formerna lämnas till parterna för att anpassas till specifika behov i en viss bransch eller på en arbetsplats. Det kan därför vara lämpligt att träffa lokala överenskommelser om hur arbetet med aktiva åtgärder bör bedrivas och hur samverkan bör ske (prop. 2015/16:135). Begreppet samverkan ges samma innebörd som inom övrig arbetsrätt (prop. 2007/08:95). 
  
 Syftet med samverkan är enligt förarbetena att söka uppnå lika rättigheter och möjligheter i arbetslivet. I förarbetena anförs att en viktig förutsättning för att åstadkomma lika rättigheter och möjlig- heter i arbetslivet är att parterna på arbetsmarknaden gemensamt an- stränger sig för att nå detta mål. Samverkan innebär att arbetsgivare och arbetstagare gemensamt verkar för att frågorna om att främja lika rättigheter och möjligheter drivs aktivt på arbetsplatserna. Det betyder enligt förarbetena normalt att arbetstagarna representeras av de arbetstagarorganisationer som finns på arbetsplatsen. Om det saknas facklig representation på arbetsplatsen får arbetsgivaren ta ställning till hur arbetstagarna på lämpligaste sätt kan beredas möj- lighet till samverkan. Förarbetena påtalar i detta avseende att det är lämpligt och tillåtet att ge samma information även till andra parter (prop. 1999/00:143). Det är dock alltid arbetsgivaren som har det yttersta ansvaret för att lagen följs. En arbetsgivare som inte har full- gjort sina skyldigheter kan aldrig försvara sig med bristande intresse från arbetstagarsidan (prop. 2007/08:95). 
  
 Arbetstagarorganisationer som är bundna av kollektivavtal i rela- tion till en arbetsgivare har, enligt 4 kap. 5 § andra stycket DL, tilldelats ett särskilt ansvar för efterlevnaden av bestämmelserna om aktiva åtgärder som är sanktionerade. En central arbetstagarorganisation har möjlighet att göra framställning till Nämnden mot diskriminering 
  
 164 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 om arbetsgivaren inte fullföljer sina skyldigheter, om DO har för- klarat sig inte vilja göra en framställning i enlighet med 4 kap. 5 § första stycket DL. Regeln motiverades med att det genom den skulle bli svårare för en arbetstagarorganisation att rättfärdiga sin egen passivitet i de fall som arbetsgivaren inte tog nödvändiga initiativ (prop. 1999/00:143). Talerätten för arbetstagarorganisationer ses därför som ett sätt att stimulera och vitalisera det lokala aktiva arbetet. Kravet på samverkan saknar särskild sanktion. 
  
 Information som behövs för samverkan 
  
 Arbetstagarorganisationer med vilka arbetsgivaren har tecknat kollek- tivavtal, har rätt till den information som behövs för samverkan (3 kap. 12 § första stycket DL). Informationsskyldigheten omfattar såväl lönefrågor som övriga arbetet med aktiva åtgärder. 
  
 Förarbetena uttrycker att det knappast är möjligt att på ett detal- jerat sätt ange vilken information som arbetstagarsidan kan behöva för en meningsfull samverkan med hänsyn till att förhållandena på olika arbetsplatser starkt varierar. Allmänt kan dock sägas att en arbetsgivare är skyldig att tillhandahålla så mycket information att arbetstagarnas företrädare aktivt kan delta i diskussionerna om de löne- regler som tillämpas på arbetsplatsen, vidare angående gruppering av arbetstagarna, i analysen av löneskillnaderna och när innehållet i hand- lingsplanen ska bestämmas (prop. 1999/00:143). 
  
 En särskild fråga gäller om informationsskyldigheten ska innefatta uppgifter om samtliga arbetstagares löner, till exempel även oorgani- serade. Frågan har behandlats i prop. 1999/2000:143, i samband med att informationsskyldigheten infördes i dåvarande jämställdhetslagen. Regeringen uttalade då att bestämmelsen inte ger en generell rätt till information om samtliga arbetstagares löner. Regeringen ansåg vidare att det är tveksamt om arbetstagarorganisationerna kan uppfylla det ansvar gentemot arbetstagarna utan en rätt för organisationen att få del av löneuppgifter för andra anställda än medlemmarna i den egna organisationen, när det behövs för en bedömning om likalöneprin- cipen upprätthålls. Det handlar i sådant fall om en begränsad infor- mationsplikt, när det vid analys av orsakerna till löneskillnader finns skäl att jämföra individlöner (prop. 1999/00:143). 
  
 165 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 Rätten till insyn och information är kopplad till regler om tyst- nadsplikt. En facklig företrädare – i den privata sektorn – som får ta del av uppgifter enligt 3 kap. 12 § DL kan åläggas tystnadsplikt (se 21, 22 och 56 §§ MBL). För anställda i stat, kommun och region gäller offentlighetsprincipen, men med vissa möjligheter att besluta om sekretess för uppgifter som lämnas till fackliga företrädare (se 10 kap.  
 11–14 
  §§ och 12 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen). Kravet på information är kopplat till reglerna om vitesföreläggande, 4 kap. 5§. 
  
 3.3.4Kravet på dokumentation 
  
 Arbetsgivare som sysselsätter 25 eller fler arbetstagare är skyldiga att varje år skriftligen dokumentera arbetet med aktiva åtgärder (3 kap. 13 § första stycket DL). För arbetsgivare som sysselsätter mellan 10 och 24 arbetstagare omfattar det årliga dokumentationskravet endast lönekartläggningsarbetet (3 kap. 14 § första stycket DL). För arbets- givare med färre än 10 anställda ställs det inget krav på dokumenta- tion. Kraven på att dokumentera lönekartläggning framgår av 13 kap. 13 § andra stycket  
 4–7 
  DL. 
  
 Arbetsgivare ska redovisa resultatet av kartläggningen och analysen avseende löneskillnader och andra anställningsvillkor mellan kvinnor och män (punkt 3).17 Dokumentationen ska också innehålla en redo- visning av vilka lönejusteringar och andra åtgärder som behöver vid- tas för att åtgärda förekommande löneskillnader som har direkt eller indirekt samband med kön (punkt 4), samt en kostnadsberäkning och en tidsplanering utifrån målsättningen att de lönejusteringar som be- höver vidtas ska genomföras så snart som möjligt och senast inom tre år (punkt 5). En redovisning och en utvärdering av hur de planerade åtgärderna har genomförts ska tas in i nästa års dokumentation (punkt 6). Dokumentationen ska också innehålla en redogörelse för hur samverkansskyldigheten har fullgjorts (punkten 7). Enligt för- arbetena räcker det inte att enbart ange att samverkan har skett, utan det ska beskrivas hur. Här bör till exempel finnas en redogörelse för vilka synpunkter som har framförts och hur de har beaktats (prop. 2015/16:135). 
  
 17Det har inte klargjorts i vare sig nämndpraxis eller förarbeten vilka uppgifter som ska ingå i redovisningen av resultatet. 
  
 166 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 3.3.5Diskrimineringsombudsmannens tillsyn 
  
 DO ska utöva tillsyn över att diskrimineringslagen följs, enligt 4 kap. 1 § DL. Med tillsyn avses en självständig granskning som har till syfte att kontrollera om den verksamhet som granskas uppfyller de krav som följer av lagen, enligt 4 kap. 1 a § DL. 
  
 Den som omfattas av skyldigheten att vidta aktiva åtgärder är skyldig att på begäran av DO lämna uppgifter om förhållanden i verk- samheten som kan ha betydelse för tillsynen, att ge DO tillträde till arbetsplatser eller andra lokaler där verksamheten bedrivs och att komma till överläggningar med DO, enligt 4 kap. 3 § första stycket 1 och  
 3–4 
  DL.18 Den som inte rättar sig efter en sådan begäran får av DO föreläggas att vid vite fullgöra skyldigheten (4 kap. 4 § DL). Ett sådant vitesföreläggande får till skillnad från vitesföreläggandet att vidta aktiva åtgärder, beslutas av DO. Beslutet kan överklagas till Nämnden mot diskriminering. Talan om utdömande av vite förs vid tingsrätt, som också ska bedöma vitets lämplighet. (4 kap. 17 § DL). 
  
 3.3.6Sanktion 
  
 Den som inte fullgör sina skyldigheter att arbeta med lönekartlägg- ning, lämna information enligt 3 kap. 12 § eller dokumentera enligt ovan får föreläggas att fullgöra dem, enligt 4 kap. 5 § första stycket DL.19 Ett sådant föreläggande ska förenas med vite och meddelas av Nämnden mot diskriminering efter framställning av DO. Föreläg- gandet får riktas även mot staten som arbetsgivare eller som huvud- man för utbildningsverksamhet. 
  
 Om DO förklarat sig inte vilja göra en framställning till nämnden om vitesföreläggande, får en central arbetstagarorganisation som arbetsgivaren är bunden till av kollektivavtal göra en sådan framställ- ning, enligt 4 kap. 5 § andra stycket DL. 
  
 18Skyldigheterna att lämna uppgifter och ge tillträde gäller dock inte om det i ett enskilt fall finns särskilda skäl som talar däremot, enligt bestämmelsens andra stycke. 
  
 19Motsvarande gäller enligt samma bestämmelse även andra skyldigheter att arbeta med aktiva åtgärder. 
  
 167 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 3.3.7Insyn för enskilda 
  
 I Sverige finns det långtgående möjligheter att ta del av allmänna handlingar med stöd av tryckfrihetsförordningen (1949:105). Detta inkluderar i viss utsträckning så kallade potentiella handlingar.20 Den som vill ta del av löneuppgifter för anställda i en verksamhet som om- fattas av reglerna om allmänna handlingar har alltså typiskt sett rätt att göra det, om ingen sekretessbestämmelse är tillämplig.21 
  
 Det finns därtill en särskild regel om insyn som tar sikte på dis- kriminering vid rekrytering. Om en arbetssökande inte har anställts eller tagits ut till anställningsintervju, eller om en arbetstagare inte har befordrats eller tagits ut till utbildning för befordran, ska sökanden på begäran få en skriftlig uppgift av arbetsgivaren om vilken utbild- ning, yrkeserfarenhet och andra meriter den hade som tagits ut till anställningsintervjun eller som fick arbetet eller utbildningsplatsen, enligt 2 kap. 4 § DL. DO kan biträda en sådan begäran och arbets- givaren är då skyldig att lämna uppgifterna till DO, enligt 4 kap. 3 § 2 DL. Vidare kan DO förelägga arbetsgivaren att vid vite fullgöra sin skyldighet, enligt 4 kap. 4 § första stycket DL. Ett beslut om vites- föreläggande får överklagas till Nämnden mot diskriminering. 
  
 Utöver dessa individuella rättigheter att ta del av uppgifter gäller som ovan beskrivits att arbetsgivare ska förse en arbetstagarorgani- sation som arbetsgivaren är bunden till av kollektivavtal med den information som behövs för att organisationen ska kunna samverka i arbetet med aktiva åtgärder, enligt 3 kap. 12 § DL. 
  
 3.4Beskrivning av de regelsystem som analyseras 
  
 I detta avsnitt beskriver vi de tyska, brittiska och isländska reglerna om transparens, rapportering och certifiering, se tabell nedan. Denna deskriptiva del ligger, tillsammans med ovanstående avsnitt, till grund för analysen av modellerna och hur dessa skulle kunna utvecklas och anpassas för att tillämpas i Sverige. 
  
 20Med potentiell handling avses en sammanställning av uppgifter ur en upptagning för auto- matiserad behandling. En sådan handling anses förvarad hos en myndighet endast om myndig- heten kan ta fram sammanställningen med rutinbetonade åtgärder, se 2 kap. 6 § andra stycket TF. 
  
 21Däremot har Kammarrätten i Jönköping bedömt att underlag för en lönekartläggning inte kan anses vara allmän handling, givet att det inte omfattas av dokumentationsskyldigheten i diskrimineringslagen och inte heller tagits om hand för arkivering (mål nr  
 1795-21). 
  
 168 
  
 SOU 2022:4Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 Tabell 3.2 
  
 Krav på transparens, certifiering och kartläggning 
  
 Sverige 
  
 Island 
  
 Storbritannien 
  
 Tyskland 
  
 Lag 
  
 Diskriminerings- 
  
 Lög um stjórnsýslu 
  
 Equality Act 2010 
  
 Entgelttransparenz- 
  
 lagen 
  
 jafnréttismála, änd- 
  
 (Gender Pay Gap 
  
 gesetz, ändrad 2017 
  
 rad 2018, samt 
  
 Information) 
  
 standard ÍST 85:2012 
  
 Regulations 2017 
  
 (SI 2017/172) 
  
 Krav 
  
 Alla arbetsgivare 
  
 Arbetsgivare med 
  
 Arbetsgivare med 
  
 Arbetstagare har rätt 
  
 måste göra en 
  
 minst 25 anställda 
  
 minst 250 an- 
  
 att få viss infor- 
  
 årlig lönekart- 
  
 måste certifiera sina 
  
 ställda måste 
  
 mation om lönerna 
  
 läggning. 
  
 lönesystem enligt 
  
 årligen publicera 
  
 för anställda av 
  
 Arbetsgivare med 
  
 ovanstående 
  
 nyckeltal om 
  
 motsatt kön om 
  
 minst 10 anställda standard. 
  
 verksamhetens 
  
 arbetsgivaren har 
  
 måste också doku- 
  
 könslönegap. 
  
 minst 200 anställda. 
  
 mentera arbetet. 
  
 Vissa arbetsgivare 
  
 med minst 500 an- 
  
 ställda1 ska också 
  
 rapportera åtgärder. 
  
 Tillsyn 
  
 DO ska utöva 
  
 Ackrediterade 
  
 Tillsynsmyndigheten 
  
 Underlåtenhet att 
  
 tillsyn över att 
  
 revisorer kontrollerar 
  
 kan vidta åtgärder 
  
 följa lagen kan ge en 
  
 lagen följs. 
  
 att arbetsgivarnas 
  
 såsom under- 
  
 nackdel i bevis- 
  
 Arbetsgivare kan 
  
 lönesystem uppfyller 
  
 sökningar, utred- 
  
 hänseende inom 
  
 föreläggas vid vite 
  
 kriterierna i 
  
 ningar och före- 
  
 ramen för en tvist. 
  
 att följa lagen. 
  
 standarden. 
  
 lägganden. 
  
 1Avser arbetsgivare som är skyldiga att lämna en årlig finansiell verksamhetsrapport enligt den tyska handelslagen (HGB). 
  
 3.4.1Den tyska modellen för lönetransparens 
  
 Den tyska lönetransparensen gäller arbetsgivare i relation till deras anställda och regleras i Entgelttransparenzgesetz (EntgTranspG) som trädde i kraft den 6 juli 2017. Lagens syfte är att upprätthålla prin- cipen om lika lön för kvinnor och män för lika eller likvärdigt arbete. 
  
 Kraven på transparens gäller alla arbetsgivare med minst 200 an- ställda. De anställda hos dessa arbetsgivare har en individuell rätt till information om ersättningar och löner för anställda som utför lika eller likvärdigt arbete. Den anställde ska ange vilket arbete det gäller så långt det rimligen kan begäras. Arbetsgivaren är då enligt  
 10–11 
  §§ skyldig att lämna följande uppgifter om de anställda av motsatt kön som utför det arbetet: 
  
 169 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 •månadslönen,22 
  
 •upp till två specifika lönedelar, till exempel förmåner, 
  
 English villkor och den praxis som legat till grund för ovanstående lön, samt motsvarande för den egna lönen.23 
  
 En förutsättning är dock att det finns minst sex kollegor av motsatt kön som tillhör jämförelsegruppen, enligt 12 § tredje stycket Entg- TranspG. Enligt lagen utför de anställda lika arbete om de har iden- tiska eller liknande uppgifter, antingen på olika arbetsplatser eller på samma arbetsplats. Med likvärdigt arbete avses enligt lagen att arbets- tagare som befinner sig i en jämförbar situation utför arbete av lika värde utifrån arbetets art, utbildningskrav och arbetsvillkor. 
  
 I Tyskland är den fackliga anslutningsgraden relativt låg och kvin- nor är genomgående underrepresenterade som medlemmar i olika fackförbund (Carlson 2021).24 Vid sidan av fackföreningarna har så kallade företagsråd en viktig roll på arbetsmarknaden då de har med- bestämmanderätt över personalfrågor och kan hävda sin rätt i dom- stol. Råden ska fungera som ett komplement till arbetstagarorgani- sationer med uppgift att se till att kollektivavtalen efterlevs. Enligt det tyska regelverket ska den anställdes begäran av information i första hand riktas till företagsråden, som i sin tur har rätt att få nödvändiga uppgifter från arbetsgivaren. Arbetsgivaren har då tre månader på sig att lämna uppgifter om löneprocessen och lönekriterier, vilka även ska inkludera uppgifter om arbetsgivarens identifikation av relevant jämförelse mellan arbete och lön. Olika procedurregler gäller bero- ende på om arbetsgivaren är bunden av kollektivavtal eller inte. De arbetsgivare som saknar kollektivavtal och som inte lämnar ut infor- mationen, ska vid en tvist bära bevisbördan för att inget brott mot likalöneprincipen har begåtts. Även om bevisbördan ligger hos arbets- givaren innehåller lagen inga sanktioner mot de arbetsgivare som inte lämnar ut uppgifter enligt lagen. I stället kan en vägran att lämna upp- gifter under vissa förutsättningar medföra en nackdel i bevishänse- ende vid en lönediskrimineringstvist, enligt 15 § EntgTranspG. 
  
 22Uppgiften avser medianvärdet av månadsmedellönerna, omräknade till heltid, för det aktu- Jackson arbetet under ett kalenderår, samt övriga lönekomponenter. 
  
 23Om lönen sätts utifrån kollektivavtal, föreskrifter eller vissa i lag reglerade beslut om arbete i hemmet är det tillräckligt att hänvisa till dessa och var de finns tillgängliga, enligt 11 § 2. 
  
 24Beräkningar av den exakta andelen fackligt anslutna arbetstagare varierar. Flera beräkningar typer på omkring 17 procent, vilket är OECD:s bedömning. 
  
 170 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 I lagen uppmanas arbetsgivare med minst 500 anställda att i sam- verkan med företagsråd regelbundet göra en översyn och analys av bestämmelser och praxis för lönesättning, inklusive grunder för arbets- värdering, samt en bedömning av efterlevnaden av kraven på lika lön vid lika eller likvärdigt arbete. De anställda har rätt att bli informe- rade om prövningsförfarandet och löneanalysens resultat. 
  
 Till detta kommer en skyldighet för de arbetsgivare som har fler än 500 anställda och är skyldiga att lämna en årlig finansiell verksam- hetsrapport enligt den tyska handelslagen (HGB). Dessa arbetsgivare är skyldiga att lämna en rapport om företagets eller organisationens jämställdhet och likalönesättning och regeringen offentliggör sedan uppgifterna. Rapporten ska även omfatta åtgärder för att främja jäm- ställdhet inom organisationen, inklusive främjandet av jämställda löner, samt en redogörelse av effekterna av tidigare beslutade åtgärder. Rapporteringsskyldigheten gäller vart femte år för bolag med kollek- tivavtalsreglerade lönetariffer och vart tredje år för övriga bolag. De arbetsgivare som inte planerar några åtgärder ska redovisa skälen för detta i sin rapport, enligt 21 § andra stycket EntgTranspG. Regeringen är skyldig att utvärdera lagens effektivitet vart fjärde år och tillsyn görs av den federala regeringen genom kontinuerliga utvärderingar. 
  
 Studier och uppföljningar av den tyska lönetransparenslagen 
  
 På uppdrag av den tyska regeringen utvärderades lönetransparens- lagens effektivitet 2019, det vill säga knappt två år efter lagens ikraft- trädande. Utvärderingen visar att lagen har använts i begränsad om- fattning och att arbetstagarnas kännedom om lagen var relativt låg (Bundesministerium 2020). Endast 4 procent av arbetstagarna i före- tag med fler än 200 anställda hade begärt information om lön. Av de undersökta företagen som är skyldiga att rapportera uppgav 44 pro- cent att de hade uppfyllt rapporteringskravet, 40 procent att de pla- nerade att göra det och 16 procent att de inte planerade det. Arbets- givare i både offentlig och privat sektor pekade på ökade administrativa kostnader och svårigheter att tolka begreppet arbete av lika värde. Det fanns också en uppfattning hos arbetsgivare om att lagen inte skulle leda till ökad transparens. I utvärderingen lämnas ett antal re- kommendationer till regeringen, bland annat om sanktionssystemet, förstärkt insyn, att även företag med färre än 500 anställda ska ha en 
  
 171 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 rapporteringsplikt och om förtydligande av begreppen arbete av lika eller likvärdigt värde. 
  
 2018 genomfördes en enkätundersökning riktad till 2 300 arbets- givare och även den indikerar bristande efterlevnad (Jones m.fl. 2019). Undersökningen visar att tre av fyra företag med minst 500 anställda ignorerar lagen och endast en liten minoritet av företagen (12 procent) ser över sin lönestruktur och försöker göra den mer transparent. En förklaring som ges är att lagen inte tvingar arbets- givarna att systematiskt se över sin lönesättning och sina lönesystem. I stället måste arbetstagarna enskilt försvara sin individuella rätt till information, även i domstol  
 (EU-kommissionen 
  2021a). 
  
 En annan relevant faktor är att det saknas direkta konsekvenser för de arbetsgivare som vägrar att lämna ut information. Vidare är översyner av lönesättningen rekommenderade, inte obligatoriska (EU- kommissionen 2021a). Den tyska lönetransparenslagstiftningen har dessutom en relativt låg täckningsgrad. Majoriteten av Tysklands an- ställda omfattas inte av lagen eftersom den bara gäller anställda hos arbetsgivare med minst 200 anställda och hos arbetsgivare där det finns en jämförelsegrupp av motsatt kön med minst sex anställda.25 Vidare saknas i den partsgemensamma strukturen en definition på arbetsgivarnivå som fastställer vilka arbeten som är att betrakta som lika respektive likvärdiga. I praktiken innebär det att arbetsgivaren definierar i vilken mån det finns jämförbara arbeten. 
  
 I Tyskland finns ett antal olika digitala lönekartläggningsverktyg som arbetsgivarna kan tillämpa för att se över sin lönesättning och löne- struktur. Regeringen har utvecklat ett kostnadsfritt internetbaserat lönekartläggningsverktyg som bygger på en schweizisk analysmodell  
 (Logib-verktyget). 
  Då verktyget är ett frivilligt moment i arbetsgiv- arnas likalönearbete är det väldigt få arbetsgivare som tillämpar något verktyg alls  
 (EU-kommissionen 
  2021a). 
  
 3.4.2Den brittiska modellen för lönetransparens 
  
 Den brittiska lag26 som bland annat reglerar diskrimineringsfrågor kompletterades 2017 med the Equality Act 2010 (Gender Pay Gap Information) Regulations 2017 (SI 2017/172). Enligt sistnämnda före- 
  
 25Endast 0,7 procent av alla företag omfattas av transparensreglerna. Dessa arbetsgivare syssel- sätter 32 procent av alla arbetstagare i Tyskland, (Jones m.fl. 2019). 
  
 26The Equality Act 2010. 
  
 172 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 skrifter ska arbetsgivare med minst 250 anställda varje år redovisa ett antal nyckeltal gällande de anställdas löner. Dessa nyckeltal ska göras publika för de anställda och allmänheten samt rapporteras in till ansvarig statlig myndighet via en särskild digital tjänst.27 Syftet är att genom lagstiftning skapa ett tryck på arbetsgivarna att agera och på så vis påskynda utvecklingen mot jämställda löner.28 
  
 Följande nyckeltal ska redovisas: 
  
 •skillnaden i medellön per timme mellan heltidsanställda kvinnor och män, 
  
 •skillnaden i medianlön per timme mellan heltidsanställda kvinnor och män, 
  
 •andelen heltidsanställda män respektive kvinnor i vart och ett av fyra lönesegment som de anställda har delats in i,29 
  
 •skillnaden i medelvärdet av bonuslön mellan kvinnor och män, 
  
 •skillnaden i medianen av bonuslön mellan kvinnor och män, 
  
 •andelen kvinnor respektive män anställda som fått bonuslön.30 
  
 Exempel på bonusformer som ska räknas med är vinstandelar och olika former av produktivitets- eller försäljningsbonus. Däremot räknas inte övertidsersättning in. 
  
 Arbetsgivaren ska vid publiceringen också bekräfta informationens riktighet. I samband med publiceringen kan arbetsgivare lämna en redogörelse för sitt arbete med att minska löneskillnaderna. Enligt Stewart (2021) ger arbetsgivaren i detta sammanhang ofta sin syn på löneskillnaderna och hänvisar till att de beror på att kvinnor och män har olika arbeten, snarare än att arbetsgivaren inte följer lagstift- ningen om lika lön. 
  
 Den brittiska arbetsmarknadsmodellen karaktäriseras av en hög grad av frivillighet som bland annat omfattar  
 icke-bindande 
  kollek- tivavtal, frivilligt erkännande av arbetstagarorganisationer från arbets- givarsidan, frivillig medling och immunitet mot skadeståndsanspråk 
  
 27Statistiken publiceras på regeringens webbplats  
 gender-pay-gap.service.gov.uk. 
  Sidan inne- håller också information om bland annat hur nyckeltalen kan tolkas och vägledning om vilka åtgärder arbetsgivare kan vidta för att minska lönegapet. 
  
 28Detta kallas i den brittiska debatten ”name and shame” (Blundell 2021). 
  
 29De anställda ska delas in efter lön i fyra lika stora grupper: lägst lön, näst lägst lön, näst högst lön och högst lön. 
  
 30Se CIPD (2021). 
  
 173 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 vid stridsåtgärder (Lindberg m.fl. 2015). Löneförhandlingarna är på- tagligt decentraliserade och sker främst på företagsnivå, ibland på branschnivå. Kollektivavtalsförhandlingar är inte garanterade i lag och arbetsgivarorganisationernas roll i förhandlingssystemet är väldigt begränsade. Kollektivavtalen är inte rättsligt bindande, utan mer en rekommendation för de individuella anställningsavtalen. De saknar således den automatiska normativa verkan som de svenska och tyska kollektivavtalen har (Green m.fl. 2015). 
  
 Flera myndigheter är inblandade i tillsynen av efterlevnaden av lika- löneprincipen. Tillsyn över jämlikhetslagen (Equality Act 2010) utförs av Kommissionen för jämlikhet och mänskliga rättigheter (EHRC). Om försök att säkerställa efterlevnaden av lagen på frivillig väg miss- lyckas, kan EHRC vidta verkställighetsåtgärder såsom undersökningar, utredningar och förelägganden. 
  
 Studier och uppföljningar av den brittiska lönetransparenslagen 
  
 Erfarenheter från Storbritannien visar att regelefterlevnaden bland arbetsgivarna har varit hög; 92 procent av de berörda arbetsgivarna hade rapporterat in sin lönestatistik till den ansvariga myndigheten när den första rapporteringsfristen gick ut (Måwe 2019). Regeringens hemsida där lönestatistiken offentliggörs hade då haft mer än en halv miljon besökare. En utvärdering från 2018 som bygger på intervjuer med brittiska arbetsgivare tyder på att lagen har haft positiva effekter (Dromey  Rankin 2018). Utvärderingen visar att många arbetsgivare har lyckats involvera sina anställda i verksamheten för likalönearbete och därmed kunnat se över ytterligare åtgärder för att främja jäm- ställda löner. I utvärderingen konstateras också att arbetsgivarna borde ta fram sin redogörelse av arbetsplatsens lönegap och hur det ska åt- gärdas och att även mellanstora arbetsgivare med över 50 anställda borde omfattas av lagen. Vidare föreslås att arbetsgivaren även borde rapportera vd:ns lön och företagets medianlön, andelen anställda som tjänar mindre än existensminimum samt att reglerna för lönetranspa- rens även borde utökas för att synliggöra andra lönediskriminerings- grunder såsom etnicitet och funktionalitet (Dromey  Rankin 2018). 
  
 En studie från 2021 visar att den brittiska lönetransparenslagens rapporteringskrav hade lett till en minskning av löneskillnaden mellan kvinnor och män med 1,6 procentenheter hos berörda arbetsgivare, 
  
 174 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 främst genom lägre löner för män (Blundell 2021). Studien förklarar att detta kan vara en effekt av att arbetstagares preferens för en arbets- givare förändras när information om lön offentliggörs. Undersök- ningen visar att särskilt kvinnor uppvisade en betydande preferens för arbetsgivare med liten löneskillnad. I ett hypotetiskt experiment accepterade över hälften av kvinnorna en 2,5 procent lägre lön för att undvika en hög löneskillnad. Kvinnor tenderar således att välja arbets- givare med ett mindre könslönegap även om lönen är lägre. Detta leder dock enligt studien inte till ett ökat könslönegap, eftersom arbetsgivare agerar för att minska löneskillnaderna. 
  
 Duchini med flera (2020) utvärderar hur lönetransparenslagen påverkar de anställdas sysselsättning och löner genom att jämföra arbetsgivare som omfattas och inte omfattas av lönetransparenslagen, både före och efter dess införande. De finner att sannolikheten för att kvinnor anställs i yrken med löner över medianlönen ökade med fem procent jämfört med perioden innan införandet av lagen. Den teoretiska förklaringen är att många kvinnor som är underbetalda får ett bättre förhandlingsunderlag i och med lönetransparensen, vilket leder till en högre lön för dem. Effekten på männen gick däremot i motsatt riktning. Studien visar att de män som omfattades av löne- transparenslagen hade i genomsnitt 2,8 procent lägre lön än motsva- rande anställda män i företag som inte omfattades av lagen. En risk som har diskuterats är att arbetsgivare kan välja att hyra in lågavlö- nade kvinnor i stället för att anställa dem, i syfte att kunna uppvisa mindre löneskillnader mellan de kvinnor och män som faktiskt är anställda (Blundell 2021). Samtidigt visade utvärderingen att de före- tag som omfattades av lönetransparenslagen blev mer medvetna om jämställdhetsfrämjande insatser, erbjöd fler flexibla arbetslösningar och marknadsförde sig mer som ett företag som erbjuder jämställda löner än innan. 
  
 Två år efter att bestämmelserna trädde i kraft rapporterade den brittiska regeringen att samtliga företag som omfattades hade full- gjort sin rapporteringsskyldighet (OECD 2021a). Vid en uppföljning i juni 2019 konstaterades att EHRC inte hade använt några av sina mer kraftfulla befogenheter. Det har dock framförts omfattande kritik mot att tillsynen har inriktats på att rapportering sker, inte på huruvida uppgifterna faktiskt stämmer (Blundell 2021). 
  
 175 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 3.4.3Den isländska modellen för lönecertifiering 
  
 Island är det första landet i världen som har lagstiftat om lönecerti- fiering. Enligt landets jämställdhetslagstiftning (Lög um stjórnsýslu jafnréttismála) måste arbetsgivare standardisera sin lönesättning en- ligt en så kallad likalönestandard (ÍST 85:2012) som säkerställer att lika lön och förmåner betalas ut för lika och likvärdiga arbeten. Stan- darden har sitt ursprung i ett initiativ från arbetsmarknadens parter och togs fram av dem tillsammans med Islands regering under 2008– 2012. Att tillämpa den var från början frivilligt (Hill 2018, 2020). Tanken var att likalönestandarden skulle ha en liknande metod- och certifieringsprocess som befintliga management- och ledningssystem i form av  
 ISO-standarder 
  som redan var väl kända inom näringslivet (Hill 2018, Hill  Evans 2018). Likalönestandarden kan beskrivas som en process som kvalitetssäkrar företags och offentliga institutioners lönesystem, med målet om att uppnå jämställda löner. Den innehåller bland annat krav på arbetsvärdering och löneanalyser med jämställdhetssyfte. 
  
 Fram till 2016 implementerades likalönestandarden som ett pilot- projekt på frivillig basis. År 2018 övergick förslaget till en lag om att alla arbetsgivare, både privata och offentliga med minst 25 anställda, måste kvalitetssäkra sina lönesystem enligt likalönestandarden. Syftet med lagstiftningen är att innan 2022 eliminera lönegapet mellan kvin- nor och män. Implementeringen sker successivt; de största arbets- givarna genomgår certifieringsprocessen först och de mindre i ett senare skede.31 Sammantaget ska cirka 1 200 arbetsgivare att ha genom- fört certifieringsproceduren innan årsskiftet 2022/2023 (Stüber 2020). De arbetsgivare som omfattas av lagen måste genomgå en extern certifieringsprocess som garanterar att lönerna sätts på samma sätt för kvinnor och män. Vidare kontrollerar ackrediterade revisorer att arbetsgivarnas lönesystem uppfyller kriterierna i likalönestandarden. I nästa steg utfärdar en myndighet ett jämställdhetscertifikat baserat på en  
 ISO-standard.32 
  Godkända arbetsplatser får en logotyp som kan användas i marknadsföringssyfte. Arbetsmarknadens parter ansvarar 
  
 31Arbetsplatser med minst 250 anställda (på årsbasis) ska förvärva sitt likalönecertifikat senast den 31 december 2019. Senaste datumet för arbetsplatser med ett genomsnitt av  
 150–249 
  an- ställda är 31 december 2020, för arbetsplatser med ett genomsnitt av  
 90–149 
  anställda är 31 de- cember 2021, och för arbetsplatser med ett genomsnitt av  
 25–89 
  anställda är 31 december 2022. Detta framgår av övergångsbestämmelse 1 i jämställdhetslagen. 
  
 32 
 ISO-standard 
  IST 85:2012 ”Equal pay management system – Requirements and guidance”. 
  
 176 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 för att arbetsgivarna följer standarden och kontroll av verksamheten sker var tredje år. 
  
 Den isländska jämställdhetslagen och jämställdhetsstandarden är två olika regleringar med olika syften. Jämställdhetslagens syfte knyter an till den isländska statens åligganden i förhållande till  
 EU-rätten 
  och mänskliga rättigheter. Jämställdhetsstandarden marknadsförs däremot med argument om att dess tillämpning förväntas öka konkurrens- kraften och lönsamheten i organisationen (ÍST 85). Enligt standar- den ska löneanalysen inte bara utmynna i nödvändiga åtgärder, såsom kompetensutveckling eller lönekorrigeringar, utan också att mätbara mål anges i likalönesystemet.33 Dessutom ska arbetsgivaren ha en likalönepolicy som ska vara tillgänglig för allmänheten.34 Syftet är att skapa intresse och förtroende för arbetsgivaren. Alla beslut om löner och anställningsvillkor ska vara dokumenterade, kommenterade eller begripliga och sökbara för en extern granskning av oberoende revi- sorer. Arbetsgivaren måste ha dokumenterade arbetsbeskrivningar som kan ligga till grund för jämförelser om arbeten är lika eller lik- värdiga och ska säkerställa att tillräckliga resurser finns för att genomföra och förbättra de åligganden som krävs enligt standarden. 
  
 Proceduren med extern granskning av ett oberoende tredjeparts- organ bygger på ett förfarande som är etablerat inom hela EU och EES. I Sverige är denna regleringsteknik vanligast inom områdena produktsäkerhet och miljöledningssystem. På Island är ackrediterings- myndigheten en avdelning inom det statliga patentverket. De organi- sationer som genomför revisioner för att utfärda jämställdhetscerti- fikat är kommersiella aktörer. Den isländska staten har ett särskilt utbildningsansvar för den personal som utför revisionsuppdrag för att granska arbetsgivares efterlevnad av ÍST 85.35 Kurser ska erbjudas minst var tredje år. Kurserna ska ge kunskap om arbetsrättslig lagstift- ning och om likalönestandarden, vilket innefattar frågor som arbets- värdering eller metoder för att genomföra en jämställdhetsanalys av lönestrukturer. 
  
 33Kravet på ett målinriktat arbete togs bort ur den svenska lagstiftningen om aktiva åtgärder vid lagändringen som trädde i kraft den 1 januari 2017. Det målinriktade arbetet har ersatts av en mer processinriktad metod. Kravet på mätbara målsättningar har utgått. 
  
 34Där ingår att organisationen förbinder sig att följa samtliga krav som följer av lagstiftning och standard, att organisationen anger mätbara mål i sitt jämställdhetsarbete och att organisa- tionen förpliktigar sig att arbeta med ständiga förbättringar i förhållande till sina interna jäm- ställdhetsmål. 
  
 35Detta framgår av artikel 6 i Regulation No. 1030. 
  
 177 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 Studier och uppföljningar av den isländska modellen 
  
 Den isländska lagstiftningen anses av många bedömare ha skapat ett transparent lönesystem och objektiv lönesättning (se bland annat Hill 2018, 2020). Exempelvis innebär standardiserings- och certi- fieringsprocessen att arbetsgivarna måste se över sina lönesystem vilket leder till en mer transparent lönesättning. Uppföljningar och erfarenheter av systemet finns framför allt för perioden  
 2012–2018 
  när systemet var frivilligt (Hill 2018). Dessa studier antyder att certifieringen har haft positiva effekter såsom att certifieringen har kunnat användas i marknadsföringssyfte vid nyrekryteringar och att det inom företagen har gett upphov till interna diskussioner och ökad kunskap om begreppen lika och likvärdiga arbeten. På nationell nivå har lagstiftningen inneburit att isländska myndigheter har tvingats ta ett större ansvar för att sprida kunskap om metoder för att analy- sera lönestrukturer ur ett könsperspektiv (Stüber 2020). En avgörande faktor för den isländska utvecklingen är att lagstiftningsprocessen tidigt fick en förankring med näringslivet (Stüber 2020). En mer ge- nomgående utvärdering av den obligatoriska tillämpningen av stan- darden kommer att vara möjlig först om ett antal år. 
  
 Det isländska systemet har även kritiserats, framför allt för att den tidigare frivilligheten har blivit en tvingande lag (Hill 2018). Det ursprungliga syftet var att likalönestandarden skulle bygga på frivillighet, där lärandet på företags- eller organisationsnivå skulle utgöra drivkraften som främjar en jämställd lönesättning (Stüber 2020, Hill 2018).  
 EU-kommissionen 
  (2017) menar också att det är tvek- samt om lagstiftningen kring likalönestandard och lönecertifiering kommer att påverka de löneskillnader som orsakas av värdediskrimi- neringen och leda till att könslönegapet upphör. Vidare anses imple- menteringen av systemet medföra ökad administration och kostnader för arbetsgivarna  
 (EU-kommissionen 
  2017). Det gäller i synnerhet för de mindre arbetsgivarna som saknar personalavdelning eller per- sonal med kompetens att hantera lönefrågor. En betydande del av arbetsgivarna saknar erfarenhet av standardiseringar, vilket innebär att de behöver lägga ett tydligare fokus på att formulera och synlig- göra grunderna för sin lönesättning (Stüber 2020, Hill 2018). En av de största utmaningarna de isländska företagen upplever i imple- menteringen av standarden är enligt Hill (2018) att definiera vilka arbeten som är likvärdiga. Även om lagen tillåter en viss flexibilitet 
  
 178 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 när det gäller arbetsvärderingar och bedömningar måste lönesyste- met uppfylla standardens olika kriterier. Löneskillnaderna måste dess- utom dokumenteras och göras transparenta för en extern revisor. Ett företag kan ha obefintliga löneskillnader men måste ändå redogöra för hur kriterierna är definierade och viktade. Vidare finns farhågor om det som certifieras är sådant som arbetsgivaren har beslutat om utan samråd eller förhandlingar med arbetstagarna (Stüber 2020). Det innebär att grunderna för lönesättningen definieras av arbets- givarna, och att lönesättningen efter certifieringsförfarandet bedöms vara fri från diskriminering. Utrymmet för individuella justeringar grundat på förhandlingar riskerar på så sätt att minska. En ytterligare farhåga är risken för oönskade tröskeleffekter bland arbetsgivare som ligger nära gränsen för 25 anställda (Stüber 2020). För att kringgå certifieringsproceduren finns risk att arbetsgivare väljer att hyra in arbetskraft i stället för att anställa. 
  
 3.5Analys av ländernas modeller i relation till den svenska kontexten 
  
 I föregående avsnitt beskrev vi den isländska modellen för lönecerti- fiering och den brittiska respektive tyska modellen för lönetrans- parens. I detta avsnitt analyserar vi modellerna, med fokus på hur dessa skulle kunna utvecklas och anpassas för att tillämpas i Sverige. Eftersom modellerna skiljer sig så mycket från varandra analyseras respektive modell för sig. Detta följs av en sammanfattande analys. 
  
 3.5.1Analys av den tyska modellen för lönetransparens 
  
 Den tyska modellen för lönetransparens bygger på att individuella arbetstagare har rätt att få information om andra anställdas löner. Detta skiljer sig från de svenska reglerna, som bygger på att arbets- givare kartlägger och analyserar löneskillnader i samverkan med arbets- tagarna. Dessa modeller utesluter dock inte varandra. Vi gör följande överväganden. 
  
 179 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 Tillgång till information om löner kan hjälpa arbetstagare att verka för jämställda löner 
  
 De tyska reglerna om lönetransparens syftar till att möjliggöra kon- troller av att principen om lika lön för lika eller likvärdigt arbete efterlevs, enligt 10 § EntgTranspG. För att uppnå detta har den en- skilde rätt att ta del av vissa löneuppgifter och arbetsgivaren har en motsvarande skyldighet att lämna dem. Detta ligger i linje med EU- kommissionens uttalanden om att svårigheterna med att göra lika- löneprincipen och diskrimineringsförbudet gällande späs på av otydlig lönesättning och brist på information om lönenivåerna för anställda som utför samma eller likvärdigt arbete (se avsnitt 3.2). 
  
 Det skiljer sig som konstaterats markant från de svenska lönekart- läggningsreglerna som bygger på att arbetsgivaren i samverkan med arbetstagarna gör ett antal bedömningar36, vilket i sin tur kan leda till lönejusteringar. I Tysklands fall är det en fråga om en intern process som saknar lagstadgad koppling till löneförhandling och diskriminer- ingsförbud.37 Transparenskraven bygger i stället på att enskilda arbets- tagare får möjlighet att verka för jämställda löner. Detta kan tänkas ske genom löneförhandlingar eller genom att diskrimineringsförbudet görs gällande. 
  
 Arbetstagare kan behöva mer information för att kunna hävda sin rätt 
  
 En grundläggande förutsättning för att kunna hävda likalöneprinci- pen eller diskrimineringsförbudet är att känna till dels om det finns löneskillnader, dels vad eventuella skillnader beror på. Ett medlem- skap i ett fackförbund kan visserligen ge tillgång till uppgifter om löne- läget bland arbetstagare som utför lika arbete, i den mån medlem- marna har rapporterat sina löner. Däremot kan arbetstagaren helt sakna information om löneläget för arbetstagare som utför ett annat, lik- värdigt arbete hos samma arbetsgivare. Så kan i synnerhet vara fallet när arbetstagare som utför olika – men potentiellt likvärdiga – arbeten representeras av olika fackförbund. Respektive förbund känner inte 
  
 36Bedömningarna gäller bland annat vilka arbetstagare som utför lika arbete, vilka arbeten är som likvärdiga och eventuella löneskillnaders samband med kön. 
  
 37Det påpekas dock i förarbetena till lönekartläggningsreglerna att det finns ett samband mellan å ena sidan kartläggningsarbetet och å andra sidan förhandlingar och beslut om löner, och att det därför är ändamålsenligt att resultatet av arbetet används i samband med löneförhandling- arna (prop. 1999/00:143). Något bindande krav på detta finns dock inte. 
  
 180 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 nödvändigtvis till vare sig lönerna eller de exakta kraven i det andra arbetet.38 Det bör i detta sammanhang understrykas att de största löne- skillnaderna finns mellan arbetstagare som utför olika arbeten, men att dessa arbeten i och för sig kan vara likvärdiga (se kapitel 2). Arbetstagaren kan också helt sakna uppgifter om på vilka grunder lönerna har satts. Det kan gälla såväl det egna arbetet som andra, lik- värdiga arbeten. 
  
 Därmed är den enskilde arbetstagaren i såväl Tyskland som Sverige inte bara i ett förhandlingsmässigt utan också ett informationsmässigt underläge gentemot arbetsgivaren, vilket kan påverka löneförhand- lingarna. Det kan också innebära att det är mycket svårt för en arbets- tagare att avgöra om arbetsgivaren gör sig skyldig till diskriminering och vilken bevisning som talar för respektive mot att så är fallet.39 Denna förvisso etablerade ordning kan alltså begränsa genomslaget för likalöneprincipen och diskrimineringsförbudet. Det bör också betonas att den kan drabba arbetsgivare negativt. Arbetstagare kan hysa ogrundade misstankar om att arbetsgivarens lönesättning inte är jämställd, eller rentav att den är diskriminerande. Detta skulle kunna motbevisas genom att eventuella relevanta löneskillnader och deras förklaring redovisades. 
  
 Arbetsgivare kan alltså dra nytta av transparens. Samtidigt inne- bär transparens dels ett intrång i arbetsgivarens autonomi och den fria lönebildningen genom en möjlighet att dra nytta av att lönerna i stor utsträckning är okända, i synnerhet i privat sektor, dels en viss administrativ börda. 
  
 Transparens är inte ett främmande element i svensk rätt, men de tyska reglerna är mer långtgående 
  
 I svensk rätt finns ingen regel om transparens som motsvarar den tyska. Det bör dock för det första noteras att rätten att ta del av löne- uppgifter inte är främmande för svensk rätt. Här grundas den emeller- 
  
 38Lönekartläggning ska visserligen genomföras i samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare (3 kap. 11 § DL) och arbetsgivaren ska förse en arbetstagarorganisation som arbetsgivaren är bunden till av kollektivavtal med den information som behövs för att organisationen ska kunna samverka i arbetet med aktiva åtgärder (3 kap. 12 § första stycket DL). Informationsskyldig- heten har inte prövats av Jämställdhetsnämnden eller Nämnden mot diskriminering, men är synbart avgränsad både gällande information (det som behövs för samverkan om lönekartlägg- ning) och mottagare (arbetstagarorganisationer som arbetsgivaren är bunden till av kollektivavtal). 
  
 39Möjligheten att genom en rättslig tvist få klarhet i detta får betraktas som otillfredsställande i sammanhanget. 
  
 181 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 tid på offentlighetsprincipen och är därmed begränsad till offentliga arbetsgivare. Dessa arbetsgivare är skyldiga att lämna ut allmänna hand- lingar, som exempelvis kan gälla löner, även till personer som inte är anställda eller söker lediga tjänster, vilket i det hänseendet är en avsevärt mer långtgående skyldighet än den tyska. 
  
 För det andra finns det enligt 2 kap. 4 § DL en rätt för arbetssökande att ta del av merituppgifter i samband med rekrytering (se avsnitt 3.3.7), om sökanden inte har anställts eller tagits ut till anställningsintervju. Detsamma gäller för en arbetstagare som inte har befordrats eller tagits ut till en utbildning för befordran. Syftet med det är dels att förebygga onödiga tvister och motsättningar, dels att underlätta kon- trollen av diskrimineringsförbudet. Den som tror sig ha blivit diskri- minerad ska snabbt och enkelt kunna bilda sig en uppfattning i frågan utifrån information om sådana förhållanden som normalt blir avgör- ande för arbetsgivarens beslut (prop. 2007/08:95). Svensk rätt är alltså inte främmande för att en enskild i syfte att kontrollera huruvida vederbörande har blivit diskriminerad har rätt att ta del av uppgifter om andra, även om detta kan upplevas som ett intrång i integriteten för den person som har fått arbetet. 
  
 För det tredje ska arbetsgivare förse en arbetstagarorganisation som arbetsgivaren är bunden till av kollektivavtal med den information som behövs för att organisationen ska kunna samverka i arbetet med aktiva åtgärder (se avsnitt 3.3.3). 
  
 Det ovanstående illustrerar den avvägning som den svenska lag- stiftaren har behövt göra mellan berättigade intressen i fråga om insyn. 
  
 En viss ökning av vilka uppgifter som omfattas av transparens kan ge ökad effekt men också vara något mer betungande 
  
 Även om arbetstagaren känner till löneläget för andra anställda som utför samma arbetsuppgifter är det viktigt att betona att löneskillna- derna mellan kvinnor och män i stor utsträckning är kopplade till att kvinnor och män utför olika arbeten (se kapitel 2). En viktig fråga är därför på vilka grunder arbetsgivaren har gjort sina bedömningar. Detta gäller såväl gruppindelningen som värderingen av arbetena. 
  
 182 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 Gruppindelning 
  
 Den tyska regleringen kräver i likhet med de svenska reglerna om löne- kartläggning att de anställda som utför lika arbete delas in i samma grupp.40 I Sverige är möjligheten att genom en framställning om vites- föreläggande få till stånd en ändring av arbetsgivarens gruppindelning begränsade. Dåvarande Jämställdhetsnämnden har vid två tillfällen prövat en framställning om vitesföreläggande där ett fackförbund eller Jämställdhetsombudsmannen ansett att personer med förhållandevis stora skillnader i arbetsuppgifter har delats in i samma grupp. 
  
 I sitt beslut i ärende Ä  
 4-03 
  fann nämnden att det var svårt att bedöma om alla i gruppen administratörer/kontorister hade arbeten som var att betrakta som lika, eftersom det saknades närmare uppgifter om arbetsinnehållet. Det var emellertid den bedömning som bolaget hade gjort, och i det material som parterna hade gett in i ärendet fanns det enligt nämndens mening inte underlag för att bedöma att grupper- ingen avvek på ett så markant sätt från lagens krav att ett vitesföre- läggande borde utfärdas.41 Grupperingen godtogs därmed. 
  
 I sitt beslut i ärende Ä  
 1-07 
  fann nämnden att det i och för sig kunde urskiljas vissa skillnader mellan de olika arbeten som social- sekreterarna hade inom den aktuella kommunen. Det kunde dock en- ligt nämnden inte anses strida mot en vedertagen uppfattning på arbets- marknaden att socialsekreterarna – i vart fall i en mindre kommun med förhållandevis få socialsekreterare – anses ha lika arbeten. 
  
 Arbetsvärdering 
  
 Arbetsvärderingen kan i än högre grad än gruppindelningen påverka utfallet av såväl lämnandet av information jämlikt enligt tysk rätt som en lönekartläggning enligt svensk rätt. På ett abstrakt plan är grundfrågan densamma; en avgörande omständighet i båda reglering- arna är huruvida två grupper utför likvärdigt arbete. Medan såväl arbets- givare som arbetstagare kan ha intresse av ett visst utfall är regler- ingarna konstruerade så att det ytterst är arbetsgivaren som avgör 
  
 40Enligt svensk rätt är detta ett obligatoriskt moment i lönekartläggningen (se avsnitt 3.3.2), medan det för tysk del är nödvändigt att göra detta för relevanta arbetstagare när löneuppgifter ska räknas ut och redovisas. Efter gruppindelningen uppkommer frågan om vilka grupper som utför likvärdigt arbete. 
  
 41Den bevislättnad som enligt 6 kap. 3 § DL gäller i diskrimineringstvister är inte tillämplig i Nämnden mot diskriminering. 
  
 183 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 vilka arbeten som är likvärdiga.42 Arbetstagarsidan har inom ramen för de tyska reglerna om transparens och de svenska reglerna om löne- kartläggning begränsade möjligheter att få prövat huruvida det i själva verket är arbetsgivarens egen uppfattning som kommit till uttryck.43 En arbetsgivare kan i sin arbetsvärdering bidra till det som i förarbe- tena till lönekartläggningsreglerna kallas den strukturella undervärder- ing som kan vara förknippad med arbetsuppgifter som är eller har varit typiska för kvinnor (prop. 1999/00:143), såväl i Tyskland som i Sverige.44 De uppgifter om löneläget som därefter lämnas till arbets- tagare blir då en produkt av den bedömning av kraven i arbetet som arbetsgivaren gjort. Detta är i de fall undervärdering förekommit otill- fredsställande, eftersom transparensen (eller lönekartläggningen) då inte fyller den avsedda funktionen. 
  
 På samma sätt kan en arbetsgivare betala löner som helt saknar samband med kön, lämna uppgifter enligt tysk rätt, genomföra en lönekartläggning, och ändå bli föremål för missnöje som grundar sig på felaktiga antaganden och påståenden om att de bedömningar arbets- givaren har gjort haft till syfte att dölja bristen på jämställdhet snarare än att synliggöra den. 
  
 Av ovanstående skäl kan en transparensreglering, om den i allt väsentligt utformas som i Tyskland, innebära att arbetstagare inte får sådan tillräcklig insyn som lagstiftaren har avsett. 
  
 Arbetstagarnas insyn kan utökas för ett bättre resultat 
  
 Den tyska regleringen ger arbetstagare rätt att ta del av information om hur den egna lönen och den lön som ska ligga till grund för jäm- förelsen har satts, samt de bestämmelser och den praxis om löner som har legat till grund för detta. Det framstår inte som självklart, givet legalitetsprincipen, att detta med nödvändighet innefattar de överväg- anden arbetsgivaren har gjort i fråga om gruppindelning och arbets- värdering. 
  
 En reglering som i allt väsentligt motsvarar den tyska skulle alltså som ovan konstaterats kunna innebära att arbetstagare visserligen 
  
 Tapia finns dock krav på samverkan med arbetstagare i arbetet med aktiva åtgärder och nöd- vändig information till arbetstagarorganisationer (se avsnitt 3.3.3). Vidare finns möjlighet till tvisteförhandling och domstolsprövning av huruvida enskilda arbetstagare har diskriminerats. 
  
 43Se avsnittet om analysens riktighet i 3.3.2 och beskrivningen av det tyska systemet i 3.4.1. 
  
 44Det bör dock anmärkas att viss kontroll kan ske i Sverige genom kravet på samverkan med arbetstagarna. 
  
 184 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 har rätt att ta del av löneuppgifter, men att dessa uppgifter skulle vara en produkt av de bedömningar arbetsgivaren har gjort i fråga om gruppindelning och arbetsvärdering. 
  
 Ett alternativ för att uppnå ökad transparens och i förlängningen ökad effekt är att i lagtext göra det klart att transparensen även ska omfatta på vilka grunder gruppindelningen och arbetsvärderingen har gjorts. Detta skulle kunna möjliggöra en närmre kontroll och ökad förståelse från arbetstagarnas sida, samtidigt som det skulle innebära en något mer betungande reglering (se vidare nästa avsnitt). 
  
 Krav på transparens kan kombineras med lönekartläggning utan att bördan för arbetsgivare ökar nämnvärt 
  
 Som ovan konstaterats kräver de svenska reglerna om lönekartlägg- ning att arbetsgivaren bland annat delar in de anställda i grupper efter arbetsuppgifter och genomför en arbetsvärdering (se avsnitt 3.3.2), det vill säga tar ställning till vilka arbetstagare som utför lika eller lik- värdigt arbete. Utifrån detta ska en analys av eventuella löneskillna- der göras, i de fall som anges i 3 kap.  
 8–9 
  §§ DL. 
  
 Arbetsgivaren har därmed tillgång till den information som ska lämnas enligt de tyska transparensreglerna, liksom den ytterligare in- formation om gruppindelning och arbetsvärdering som kan hjälpa arbetstagare att granska lönesättningen och verka för jämställda löner. Eftersom arbetsgivare i Sverige är skyldiga att utan uppmaning från arbetstagare eller andra ta ställning till vilka arbeten som är att be- trakta som likvärdiga finns det inget behov av att – som den tyska lag- stiftaren gjort – ge den anställde i uppgift att vid en begäran om löne- uppgifter ange vilka arbeten som är likvärdiga. 
  
 Det kan i detta sammanhang anmärkas att rättsläget är oklart i fråga om exakt vilka uppgifter om lönekartläggning som ska dokumen- teras (se avsnitt 3.3.4). Klart är dock att arbetsgivaren bör kunna redo- visa sitt arbete i detalj, dels för att uppfylla sin samverkansskyldighet, dels för tillsynen, även om det inte finns en motsvarande skyldighet att dokumentera det i alla delar. Vi noterar i detta sammanhang att Utredningen om vissa frågor i diskrimineringslagen har föreslagit en föreskriftsrätt avseende bland annat bestämmelserna om lönekartlägg- ning (SOU 2020:79), vilket skulle kunna innebära att dokumentations- kravet klargörs. 
  
 185 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 Det ovanstående är också relevant för frågan om i vilken utsträck- ning transparenskrav skulle vara betungande för arbetsgivare i Sverige. Det kan konstateras att sådana krav framför allt skulle avse att lämna uppgifter, medan kravet på att ta fram uppgifter i huvudsak redan finns. Lämnandet kan dock innebära en viss börda i sig. Den bör dock vara försumbar i sammanhanget. 
  
 Mycket talar därför för att ett krav på transparens skulle kunna kombineras med de nuvarande kraven på lönekartläggning och att detta skulle ha bättre förutsättningar att öka jämställdheten än någon av dessa modeller har var för sig. Samtidigt skulle bördan för arbets- givare inte fördubblas, eftersom kraven överlappar varandra. Den information som ska lämnas för transparens består i huvudsak av upp- gifter som ska tas fram inom ramen för lönekartläggningen, även om det är oklart i vilken utsträckning den ska dokumenteras enligt gällande rätt (se avsnitt 3.3.4). 
  
 Fler än anställda kan ha nytta av informationen 
  
 En viktig utgångspunkt är att den administrativa bördan och inskränk- ningen i enskilda arbetsgivares möjligheter att hålla löner hemliga måste stå i proportion till det resultat som kan väntas. För att åstad- komma en välavvägd reglering bör därför arbetsgivaren bara vara skyl- dig att lämna ut löneuppgifterna till de som har en direkt möjlighet att påverka lönerna, till exempel genom löneförhandling eller ett rätts- ligt förfarande i fråga om diskriminering. 
  
 Enligt tyskt rätt har endast anställda rätt till lönetransparens. Det kan dock anmärkas att även den som söker ett arbete har ett stort intresse av transparens ur ett jämställdhets- och antidiskriminerings- syfte. Om den sökande får relevanta uppgifter om löneläget hos de som utför lika eller likvärdigt arbete hos arbetsgivaren förbättras sök- andens förhandlingsposition. Det gäller inte minst om hen redan har en annan anställning och kan välja att tacka nej till den nya anställ- ningen om lönen är otillfredsställande. Övervägande skäl talar därför för att en transparensreglering blir mer effektiv om såväl sökande som anställda har rätt till insyn; detta skulle ge fler möjlighet att skapa ett tryck på förändring i de fall lönerna inte är jämställda. 
  
 Som ovan nämnts är det viktigt att regleringen är proportionerlig. Ett sätt att inkludera sökande i insynsrätten, utan att göra den för 
  
 186 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 långtgående, kan vara att begränsa den till sökande som inte är uppen- bart underkvalificerade, alternativt till de som erbjuds anställning. 
  
 Sammantaget skulle det ovanstående innebära att en begränsad krets har rätt till transparens: anställda och (vissa) sökande. Omfattningen av i vart fall den första gruppen motsvarar arbetsgivares storlek; ju mindre arbetsgivare – i bemärkelsen antal anställda – desto färre kan begära information. Antalet personer som erbjuds tjänster kan variera med personalomsättningen och står därför inte i absolut proportion till arbetsgivarens storlek, men får ändå antas ha ett inte obetydligt samband med storleken. 
  
 Om ett krav på transparens införs i Sverige talar mycket för att även arbetssökande – eller i vart fall vissa sådana – bör ha rätt att ta del av uppgifter. 
  
 Formerna för att lämna informationen 
  
 Vår analys ska enligt direktiven bland annat fokusera på hur de olika modellerna skulle kunna utvecklas och anpassas för att tillämpas i Sverige. En viktig fråga gällande såväl effektivitet som proportiona- litet är hur informationen ska lämnas. Det finns såvitt vi kan se tre alternativ för hur detta kan gå till: 
  
 Det första alternativet är den ordning som gäller i Tyskland, det vill säga att arbetsgivaren informerar de anställda som begär det. Den främsta fördelen med det är att arbetsgivaren endast behöver lämna uppgifter till den som personligen berörs av dem. I vilken grad detta blir administrativ betungande beror då på hur många anställda som efterfrågar uppgifter. Det bör dock noteras att den tyska regleringen innehåller begränsningar i fråga om såväl hur ofta uppgifter måste läm- nas ut, som hur många personer av motsatt kön (i förhållande till fråge- ställaren) som måste ingå i en grupp arbetstagare för att arbetsgivaren ska vara skyldig att informera om dess löneläge (se avsnitt 3.4.1).45 
  
 Det andra alternativet är att arbetsgivaren tar fram en lista över löneläget i alla grupper med minst sex anställda, anger vilka grupper som utför likvärdigt arbete och anslår detta på arbetsplatserna. Detta 
  
 45Avgränsningen hänger samman med att regelverket tar sikte på löneskillnader som har sam- band med kön. Utan avgränsningen skulle det bli lättare för arbetstagare att bilda sig en uppfatt- ning om eventuella löneskillnaders samband med andra diskrimineringsgrunder eller egenskaper. Samtidigt skulle detta innebära att arbetsgivare skulle vara skyldiga att lämna ut uppgifter i fler fall, vilket skulle bli mer betungande. 
  
 187 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 skulle innebära att alla anställda kan ta del av löneuppgifter för flera grupper, dock ej individuella löner.46 Samtidigt skulle den administra- tiva bördan begränsas eftersom uppgifter inte skulle behöva lämnas flera gånger per år. Ett sådant krav skulle också kunna gälla dokumen- tationen av lönekartläggning.47 
  
 Det tredje alternativet är att uppgifterna lämnas till de arbetstagar- organisationer vars medlemmar har rätt till information. Detta be- skrivs i följande avsnitt. 
  
 Särskilt om arbetstagarorganisationer 
  
 Som ovan nämnts ska vår analys enligt direktiven bland annat foku- sera på hur på hur de olika modellerna skulle kunna utvecklas och anpassas för att tillämpas i Sverige. Därför är det nödvändigt att be- akta att ett betydelsefullt inslag i hela det svenska regelverket om aktiva åtgärder är samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare. 
  
 Arbetsgivare ska förse en arbetstagarorganisation som arbetsgiva- ren är bunden till av kollektivavtal med den information som behövs för att organisationen ska kunna samverka i arbetet med aktiva åt- gärder, enligt 3 kap. 12 § första stycket DL. Den exakta omfattningen av denna informationsskyldighet har inte klargjorts i förarbeten eller praxis.48 Det står därför inte helt klart i vilken utsträckning denna informationsskyldighet motsvarar den individuella rätt till transparens som finns i Tyskland. En möjlig anpassning av den tyska modellen till svensk rätt skulle vara att uttryckligen ge arbetstagarorganisationer samma rätt till transparens som deras medlemmar. Vi gör i den delen följande överväganden: 
  
 Transparens gentemot arbetstagarorganisationer skulle innebära att arbetsgivaren är skyldig att på begäran lämna uppgifter dels till arbetstagare, dels till arbetstagarorganisationer. För att en sådan regler- ing ska vara motiverad torde krävas både att den kan bidra till större effekt än den tyska, dels att den inte är oproportionerligt betungande för arbetsgivaren. 
  
 46Som framgår av avsnitt 3.4.1 är arbetsgivaren enligt EntgTranspG endast skyldig att lämna ut löneuppgifter om grupper med färre än sex anställda av motsatt kön (i förhållande till den som begär uppgifterna). 
  
 47Ett liknande krav på så kallad posting förekommer i kanadensisk rätt (Svenaeus 2021). 
  
 48För en genomgång av detta, se avsnitt 3.3.3. 
  
 188 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 I fråga om effektiviteten noterar vi för det för första att arbets- tagarorganisationer i Sverige i flera avseenden är delaktiga i förfaran- den som kan bidra till mer jämställda löner. Det gäller bland annat lönebildningen enligt den svenska arbetsmarknadsmodellen, hjälp till medlemmar inför och under löneförhandling, den primära rätten att föra talan för medlemmarna i diskrimineringstvister enligt 6 kap. 2 § tredje stycket DL, och samverkan i arbetet med aktiva åtgärder.49 Organisationerna har alltså möjlighet att använda informationen på samma sätt och i samma syfte som sina medlemmar. De skulle också med denna ökade insyn få större möjligheter att uppmärksamma sina medlemmar på stora löneskillnader. 
  
 Den andra frågan gäller proportionalitet. Det kan i detta samman- hang övervägas att genom en utvidgning av transparensrätten till arbets- tagarorganisationerna göra regleringen mindre betungande för arbets- givare. Detta skulle kunna ske genom att föreskriva att arbetsgivare på begäran är skyldig att lämna uppgifterna till de anställdas arbets- tagarorganisationer och att organisationerna i sin tur ska lämna upp- gifterna till sina medlemmar. Arbetsgivarnas uppgiftslämnarbörda skulle då kunna minska, eftersom uppgifter för en, flera, eller alla grup- per av arbetstagare kan lämnas till arbetstagarorganisationen samtidigt. Detta framstår som mindre betungande än att behöva lämna uppgifter till var och en av de anställda som begär det. Den individuella rätten att få information direkt från arbetsgivaren skulle då bara avse arbets- tagare (och eventuellt arbetssökande) som inte är medlemmar i en arbetstagarorganisation. Sammantaget torde fördelarna med att kräva transparens mot arbetstagarorganisationer överväga nackdelarna. 
  
 För det fall transparens gentemot alla arbetstagarorganisationer som har medlemmar som är anställda på arbetsplatsen bedöms vara en för vid krets är ett alternativ att avgränsa transparensen till de arbetstagarorganisationer som arbetsgivaren är bunden till av kollek- tivavtal. En sådan avgränsning skulle motsvara vad som gäller avseende information som behövs för samverkan i arbetet med aktiva åtgärder (3 kap. 12 § första stycket DL). 
  
 En annan tänkbar konsekvens av att utsträcka rätten till transparens till arbetstagarorganisationer är att risken för repressalier skulle kunna minskas. Det finns visserligen enligt 9 § EntgTranspG ett förbud mot 
  
 49Av bestämmelsen framgår att när en arbetstagarorganisation har rätt att föra talan för den enskilde enligt 4 kap. 5 § lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister, får DO eller en ideell förening föra talan bara om arbetstagarorganisationen inte gör det. Kravet på samverkan följer av 3 kap. 11 § DL. 
  
 189 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 repressalier, vilket torde vara lämpligt även i en transparensreglering här.50 Trots det kan det finnas en risk för att arbetstagare, och framför allt arbetssökande, som använder sin insynsrätt riskerar att missgynnas. Det kan till exempel handla om att uteslutas ur rekryteringsförfar- andet. Om den enskilde i stället får uppgifterna från sin arbetstagar- organisation behöver arbetsgivaren, åtminstone inte initialt, få reda på att så har skett, vilket torde minska risken för eventuella repres- salier. 
  
 En konsekvens av att uppgifterna lämnas av arbetstagarorganisa- tioner i stället för direkt av arbetsgivaren kan dock vara att uppgifterna inte är helt aktuella, om en förändring av löneläget har skett mellan den tidpunkt då arbetsgivaren lämnade uppgifterna till organisationen och att denna lämnar dem vidare. Det torde dock endast i absoluta undantagsfall innebära att uppgifterna blir missvisande. Denna oklar- het bör typiskt sett kunna hanteras mellan den enskilde – eller orga- nisationen – och arbetsgivaren. 
  
 Förfarandet och sanktionerna i de fall arbetsgivaren inte lämnar uppgifterna behöver anpassas 
  
 En särskild fråga är hur insynsrätten kan fungera praktiskt och vilken eventuell sanktion som ska finnas om det tyska förfarandet och sank- tionerna ska anpassas till en svensk kontext. Diskrimineringslagen innehåller redan två relevanta ordningar för att garantera att informa- tion lämnas till enskilda och arbetstagarorganisationer (se avsnitt 3.3.7). Det rör sig dels om ordningen för merituppgifter, där DO kan bi- träda enskilda, dels om möjligheten för arbetstagarorganisationer att vid behov vända sig till Nämnden mot diskriminering. Dessa ord- ningar skulle med fördel kunna användas även för transparens. Givet att dessa endast aktualiseras i de fall arbetsgivaren inte frivilligt lämnar uppgifter – och i de fall det inte råder enighet om vad som ska lämnas 
  
 –bör en utvidgning av dessa möjligheter till att också gälla transparens inte innebära en så stor ökning av arbetsbördan för DO eller nämn- den att det krävs utökade anslag. Regleringen kan därför med fördel konstrueras så att arbetsgivaren ska lämna uppgifterna, utan att en 
  
 50De uppgifter om den tyska regleringen som vi tagit del av visar inte om, repressalier före- kommit. Eftersom transparensrätten inte använts i den utsträckning den tyska lagstiftaren hoppats torde sådana uppgifter under alla omständigheter vara osäkra. 
  
 190 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 myndighet involveras, och att det endast är om så inte sker som arbets- tagaren eller arbetsorganisationen kan vända sig till DO eller nämnden. 
  
 Det bör betonas att ett välfungerande system för vitesföreläggan- den, i kombination med tydlig och lättillgänglig information om detta, torde minska behovet av att vända sig till DO eller Nämnden mot diskriminering angående ett föreläggande. Behovet av information bör kunna tillgodoses inom ramen för det uppdrag DO har att informera enskilda inom sitt verksamhetsområde.51 Inte heller uppgiften att in- formera om transparens torde kräva utökade resurser på sikt. Där- emot framstår en större informationsinsats inför och i samband med en eventuell reglerings ikraftträdande som nödvändig, mot bakgrund av den tyska regleringens begränsade genomslag. 
  
 Frågan är vidare om den bevisregel som finns i den tyska lagstift- ningen kan ha tillräcklig effekt som påtryckningsmedel gentemot arbetsgivare som av en eller annan anledning inte vill lämna informa- tion. Lönetransparens ska bidra till att arbetstagaren får bättre möj- ligheter att ta ställning till om den egna lönen är korrekt, eller i annat fall vad som framstår som ett lämpligt sätt att agera, såsom förhand- ling, talan om diskrimineringsersättning eller att söka andra arbeten. Om arbetsgivaren inte lämnar ut den informationen uppnås alltså inte den effekten och den enskilde har alltjämt för lite information för sin bedömning av den egna lönen, och inte minst för att kunna bedöma utsikterna till framgång i en tvist. Det problem som transparens är tänkt att lösa är med andra ord inte löst. Det behövs då en sanktion som bidrar till att undanröja oklarheten innan en eventuell process. 
  
 En process kan vara förenad med ett stort mått av osäkerhet, i synnerhet i de fall då arbetsgivaren inte har klargjort sin syn på grupp- indelning och arbetsvärdering. Denna osäkerhet kvarstår i de fall arbetsgivaren inte har lämnat nödvändig information. Den tyska regler- ingen med bevislättnad – men alltjämt ett osäkerhetsmoment för den enskilde på grund av informationsbrist – framstår därför som mindre välavvägd. 
  
 Som beskrivits ovan kan en reglering som stärker möjligheterna till transparens genom att arbetsgivaren vid behov kan föreläggas vid vite att lämna informationen, i likhet med vad som gäller för merit- uppgifter och information till arbetstagarorganisationer, vara att ett sätt att åstadkomma detta. 
  
 51Se lag om Diskrimineringsombudsmannen (2008:568), särskilt 3 §. 
  
 191 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 Om vitesförelägganden ska utfärdas av Nämnden mot diskriminer- ing, torde det finnas ett värde i att DO informeras om dessa framställ- ningar eftersom vitesföreläggandena kan utgöra ett intressant underlag för myndigheten i planeringen av dess tillsyn i fråga om lönekartlägg- ning. 
  
 Sammanfattningsvis skulle de system som redan finns i diskriminer- ingslagen med fördel kunna användas även för lönetransparens. 
  
 För att transparenskrav ska få önskad effekt krävs tillsyn och information 
  
 En förutsättning för att en transparensreglering likt den tyska ska få genomslag är att de uppgifter arbetsgivaren på begäran ska lämna finns tillhanda. En arbetsgivare som årligen gör en lönekartläggning i enlig- het med vad som redan gäller enligt diskrimineringslagen kan snabbt lämna sådan information som den tyska regleringen kräver. Omvänt gäller att en arbetsgivare som inte har kartlagt lönerna kanske inte hinner lämna uppgifter till en arbetssökande innan rekryteringens planerade slutdatum. Det måste också beaktas att förfaranden om vitesföreläggande kan dra ut på tiden (se SOU 2020:79). 
  
 Effektiv tillsyn över kraven på lönekartläggning är därför viktigt för att ett transparenskrav ska kunna få önskad effekt. Vi noterar att Utredningen om vissa frågor i diskrimineringslagen har bedömt att DO:s tillsyn behöver utvecklas (SOU 2020:79). Det framstår som mycket angeläget att så sker.52 
  
 Utöver detta är det viktigt att en rätt till transparens blir välkänd för att den ska få stort genomslag. Om en sådan rätt införs bör en myndighet få i uppdrag att informera och svara på frågor om detta, och en större informationssatsning bör genomföras initialt. 
  
 Arbetsmarknadens parter kan också fylla en viktig funktion, till exempel genom att i kollektivavtal reglera former för informations- överlämning mellan arbetsgivare och fackförbund. 
  
 Det bör understrykas att den orsak till den tyska regleringens in- effektivitet som hittills har kunnat identifieras är att rätten till infor- mation är relativt okänd och därför inte har använts (se avsnitt 3.4.1). Det huvudsakliga problemet har alltså så vitt det framgår inte varit regleringen i sig, utan att den inte används. 
  
 52Se också OECD (2021a) och  
 EU-kommissionens 
  förslag till direktiv om åtgärder för trans- parens i lönesättningen, angående vikten av transparens. 
  
 192 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 Sammanfattningsvis skulle en ny reglering behöva förenas med en effektiv tillsyn och aktiv spridning av information till de som berörs av regleringen, för att få bättre resultat än i Tyskland. 
  
 Intern utvärdering av lönesättningen enligt tysk förlaga framstår inte som en förbättring av lönekartläggningsreglerna 
  
 Som beskrivits i avsnitt 3.4.1 omfattas vissa arbetsgivare av  
 17–18 
  §§ EntgTranspG om intern utvärdering av sin lönesättning. Reglerna lämnar ett förhållandevis stort handlingsutrymme för arbetsgivaren jämfört med lönekartläggning enligt svensk rätt. Sammantaget fram- går inga starka skäl för att ändra de svenska reglerna om lönekartlägg- ning till vad som gäller enligt  
 17–18 
  §§ EntgTranspG. Samma slutsats gäller, av samma skäl, skyldigheten att planera åtgärder enligt 21 § första stycket EntgTranspG. 
  
 Lönerapportering kan komplettera insynsrätt och egenkontroller 
  
 I kapitel 5 diskuteras betydelsen av extern information om jämställd- heten hos ett företag, till exempel genom certifiering. Kortfattat kan sägas att information om bristande jämställdhet kan påverka före- taget negativt, och tvärtom. Vi noterar att sådan information antingen kan redovisas av företaget själv, som i Tyskland, eller av en myndig- het som har samlat in informationen för statistik (se avsnitt 3.4.2.). Ett annat alternativ är att de aktuella nyckeltalen kan vara en del av insynsrätten, och alltså redovisas för sökande och anställda på be- gäran. Uppgifterna torde lämpligen kunna tas fram inom ramen för arbetsgivarens lönekartläggning. Det finns alltså förutsättningar för att förena de nuvarande kraven på lönekartläggning med ett krav på redovisning av vissa uppgifter. Vi noterar också att uppgifter om till exempel könsfördelning i olika grupper av arbetstagare kan vara relevanta för arbetsgivarens övriga arbete med aktiva åtgärder. 
  
 193 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 3.5.2Analys av den brittiska modellen för lönetransparens 
  
 Det brittiska systemet för lönetransparens kan beskrivas som rap- portering och består i att arbetsgivare med 250 eller fler anställda ska redovisa vissa nyckeltal. Dessa baseras inte på bedömningar utan på enklare beräkningar. Vi gör följande överväganden: 
  
 Modellen är inte avgränsad till lika eller likvärdigt arbete 
  
 De nyckeltal som ska redovisas visar bland annat aggregerade löne- skillnader mellan kvinnor och män. De anställda behöver dock inte delas upp efter arbete för att ta fram nyckeltalen. De skillnader som synliggörs behöver alltså inte nödvändigtvis bero på att arbetsgivaren betalar kvinnor och män olika lön för lika eller likvärdigt arbete, utan kan helt eller delvis bero på att de utför arbeten som inte är lika eller likvärdiga. I det senare fallet är det alltså inte fråga om det som i diskrimineringslagen kallas osakliga löneskillnader. Därför kan den som tar del av nyckeltalen inte utan ytterligare information avgöra vad som är orsaken till löneskillnaderna, till exempel diskriminering eller att kvinnor och män i viss utsträckning utför arbeten med olika höga krav. 
  
 Ett rapporteringskrav kan bidra till att minska lönegapet mellan kvinnor och män 
  
 Genom rapportering och publicering av nyckeltal får arbetsgivare stå till svars för sin lönesättning internt och externt, även om nyckel- talen som ovan har framhållits inte innebär att det går att avgöra om orsaken till löneskillnaderna är till exempel diskriminering eller att fler kvinnor än män bland arbetstagarna utför mindre kvalificerade arbetsuppgifter. Modellens grundläggande funktion är att det skapas ett tryck på arbetsgivaren att verka för jämställda löner för att inte framstå som klandervärd. Även för arbetstagarorganisationernas del kan det uppstå en ökad förväntan på att de ska agera, i de fall skillna- derna är särskilt stora. Detta kan handla om osakliga löneskillnader, men också om skillnader i hel- och deltidsarbete liksom könsfördel- ningen bland de anställda som har högst lön. En effekt kan bli en (ökad) debatt om vilka förändringar som behövs, till exempel i fråga 
  
 194 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 om lönesättning, rekrytering, eller åtgärder som rör förvärvsarbete och föräldraskap.53 En annan möjlig effekt kan vara att arbetstagare söker sig till de arbetsgivare som framstår som jämställda. Rapportering framstår därför som ett förhållandevis enkelt och kostnadseffektivt sätt att åstadkomma en debatt och medvetenhet om jämställda löner och därmed på sikt åstadkomma mer jämställda löner. 
  
 En tänkbar invändning är att det finns en risk för att arbetsgivare utan osakliga löneskillnader framstår som klandervärda till följd av den ojämna könsfördelningen i grupper av arbetstagare med olika höga krav i arbetet. Uppföljningar från Storbritannien visar att media i stor utsträckning har framhållit diskriminering som en förklaring till de rapporterade löneskillnaderna (Blundell 2021). Det finns dock en möj- lighet för arbetsgivaren att lämna kommentarer och få dem publice- rade tillsammans med nyckeltalen. Det innebär att en arbetsgivare som inte vill uttala sig inte heller är tvungen att göra det, medan den arbetsgivare som vill uttala sig har rätt att få sin syn fogad till nyckel- talen. En sådan ordning torde minska risken för att arbetsgivare kland- ras utan grund, samtidigt som det finns möjlighet för såväl anställda som utomstående att väcka debatt om såväl löneläget som arbets- givarens eventuella förklaringar. 
  
 Modellen har alltså en något bredare ansats än de svenska reglerna om lönekartläggning, genom att den avser löneskillnader mellan kvin- nor och män i en vidare bemärkelse än lika lön för lika och likvärdigt arbete. Vilka åtgärder som framstår som lämpliga för att komma till- rätta med eventuella problem kan därmed variera i hög grad. Det kan handla om såväl lönesättning som att inom ramen för vad diskriminer- ingsrätten tillåter sträva efter en jämnare könsfördelning bland chefer eller inom grupper av anställda. Mot bakgrund av detta framstår rap- portering som ett rimligt komplement till lönekartläggning vilket i betydligt högre grad handlar om lika och likvärdigt arbete. 
  
 När modellen utvärderats, konstateras att många kvinnor tenderar att välja arbetsplatser där de löneskillnader som framgår av rapporter- ingen är relativt små, även om det inte innebär en ökning av den egna lönen (Blundell 2021). Samma studie visar att detta har lett till att de arbetsgivare som omfattas av rapporteringskrav har strävat efter att 
  
 53Förvärvsarbete och föräldraskap är ett område som ska omfattas av arbetsgivarens arbete med aktiva åtgärder, enligt 3 kap. 5 § 1 DL. Det kan inte uteslutas att arbetet i denna del intensifie- ras i de fall det visar sig finnas stora löneskillnader som beror på att arbetets organisering gör det svårt att förena föräldraskap och heltidsarbete, vilket i sin tur kan innebära att framför allt kvinnor arbetar deltid. 
  
 195 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 minska skillnaderna, vilket i sin tur har minskat lönegapet mellan kvin- nor och män. Rapporteringskravet har alltså haft den avsedda effekten (se avsnitt 3.4.2). Effektiviteten kan dock påverkas av en rad omstän- digheter som hur många arbetsgivare som omfattas av kraven, hur lätt- tillgänglig informationen är, vilka uppgifter som ska rapporteras, tillsyn eller annan kontroll, den allmänna debatten och parternas agerande. 
  
 Den administrativa bördan för arbetsgivare är begränsad 
  
 En viktig utgångspunkt vid utformningen av eventuella rapporter- ingskrav bör vara att den administrativa bördan för arbetsgivare inte bör vara större än nödvändigt. I den mån det är möjligt bör därför arbetet kunna samordnas med annat arbete som redan krävs. För att understryka sambandet mellan rapportering och lönekartläggning skulle dock rapporteringen lagtekniskt kunna vara en del av lönekart- läggningen som alla arbetsgivare årligen ska göra. Det framstår som relativt okomplicerat att i samband med kartläggning räkna ut det genomsnittliga lönegapet, medianvärdet för lönegapet och andelen män och kvinnor inom varje lönekvartil. Det kräver – till skillnad från lönekartläggning – inga bedömningar och därför heller ingen diskus- sion, utan det är en ren fråga om enkla beräkningar utifrån lönedata som arbetsgivaren redan har. Det krävs inte heller några bedömningar i fråga om det genomsnittliga lönegapet för bonus, medianvärdet för lönegapet för bonus eller andelen män och kvinnor som erhåller bonus. Sådan rapportering ligger också nära vad som redan i dag krävs inom ramen för en lönekartläggning (se prop. 2007/08:95). Den mängd upp- gifter som behövs är betydligt mindre än vad som krävs för lönekart- läggning, vilket i förhållandevis hög grad kräver information om arbetsuppgifter, krav i arbetet, prestation och så vidare. Att ta fram nyckeltalen torde typiskt sett inte heller kräva att representanter för olika delar av verksamheten deltar. Därtill är möjligheten att kom- mentera nyckeltalen frivillig. Sammanfattningsvis innebär ett rappor- teringskrav endast en marginell ökning av den administrativa bördan för svenska arbetsgivare – i synnerhet om det kombineras med löne- kartläggning. 
  
 196 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 Arbetsgivarens möjlighet att kommentera uppgifterna är ensidig 
  
 Vårt uppdrag innefattar bland annat att analysera hur den brittiska modellen kan utvecklas och anpassas för att tillämpas i Sverige. Den brittiska regleringen utgår förhållandevis ensidigt från arbetsgivarnas ansvar, och varje rapporterande arbetsgivare har möjlighet att inklu- dera ett uttalande i sin rapport, tillsammans med nyckeltalen. Det är vanligt att i detta hänvisa till att skillnaderna beror på att kvinnor och män har olika arbeten, snarare än att arbetsgivaren inte följer lag- stiftningen om lika lön (Blundell 2021). Detta innebär att rapporter- ingen kan präglas av arbetsgivarens inställning utan att balanseras av arbetstagarnas uppfattning. 
  
 Vi anser att det är viktigt att tillvarata styrkan i den svenska model- len. Det framstår inte nödvändigtvis som ändamålsenligt att till rappor- teringen foga ett uttalande som kan utgå helt från den ena partens uppfattning. Detta kan innebära dels att det inte blir tydligt att det finns en samsyn mellan arbetsgivare och arbetstagare när så är fallet, dels att arbetstagarna får svårt att ge sin syn på lönesättningen och att den inte heller får samma spridning som arbetsgivarens. Det sist- nämnda framstår inte som ändamålsenligt givet att regleringen bygger på transparens. 
  
 Det finns tre alternativ till den brittiska modellen: Det första är att inte ge arbetsgivaren möjlighet att foga ett yttrande till nyckel- talen och det andra är att låta de anställdas arbetstagarorganisationer lämna ett yttrande som publiceras tillsammans med nyckeltalen. Den som läser statistiken får då en mer nyanserad bild av löneskillnaderna. För att minimera arbetsgivarens administrativa börda och underlätta snabb rapportering kan arbetstagarorganisationerna i så fall få en egen möjlighet att lämna ett yttrande till den publicerande myndig- heten. På så vis behöver arbetsgivarens rapportering inte sinkas av att arbetstagarorganisationernas yttrande dröjer. Det tredje alterna- tivet är att det ska framgå av arbetsgivarens yttrande om arbetstagar- organisationen ställer sig bakom det eller inte. 
  
 Den brittiska modellen behöver kompletteras med ökad kontroll 
  
 Vi har ovan konstaterat att utvärderingar visar att samtliga företag som ska rapportera nyckeltal har gjort det, men att det har framförts kritik mot bristande kontroll av att uppgifterna verkligen stämmer. 
  
 197 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 Vi kan konstatera att effektiv kontroll, inklusive tillsyn, i detta fall liksom i allmänhet är nödvändigt för tillräcklig lagefterlevnad. 
  
 I Sverige skulle skyldigheten kunna följa samma ordning som gäller för aktiva åtgärder, det vill säga att DO utövar tillsyn och att Nämnden mot diskriminering kan meddela ett föreläggande som kan förenas med vite, efter framställning från en arbetstagarorganisation eller DO. Ett alternativ skulle kunna vara att arbetsgivaren ska lämna in uppgifterna till den publicerande myndigheten senast ett visst datum varje år, och att den arbetsgivare som inte har fullgjort sin rapporter- ingsskyldighet i tid ska vara skyldig att betala en förseningsavgift. Kostnaden för myndigheten skulle till stor del bero på hur många arbetsgivare som omfattas av kravet, vilket kan komma att avgöras av ett kommande  
 EU-direktiv 
  i frågan.54 
  
 Detta skulle utesluta behovet av tillsyn över att uppgifterna lämnas, men det skulle alltjämt behövas någon form av adekvat kontroll av uppgifternas riktighet. Ett sätt att bidra till sådan kvalitetssäkring kan vara att föreskriva att uppgifterna ska tas fram i samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare, i likhet med vad som redan gäller för aktiva åtgärder i allmänhet enligt 3 kap. 11 § DL. Det kan i samman- hanget återigen framhållas att nyckeltalen inte grundas på bedömningar utan på beräkningar utifrån obestridliga löneuppgifter. Uppgifternas riktighet bör alltså vara möjlig att kontrollera. Arbetstagarna får i så fall möjlighet att granska arbetsgivarens underlag och beräkningar för att kontrollera att de stämmer. En sådan insynsrätt kan förenas med sekretess liknande den som gäller enligt 3 kap. 12 § andra stycket DL.55 Om en organisation – eller någon annan – bedömer att något inte stämmer kan den välja att anmäla det till tillsynsmyndigheten, rimligen DO. En sådan möjlighet att granska och vid behov anmäla kan i sig ha effekt. 
  
 54Om det finns möjlighet att gå utöver minimikrav i direktivet kan det övervägas om fler arbets- givare ska omfattas av rapporteringskravet. 
  
 55Av 3 kap. 12 § andra stycket DL framgår att om informationen avser uppgifter om lön eller andra förhållanden som berör en enskild arbetstagare, gäller reglerna om tystnadsplikt och skadestånd i 21, 22 och 56 §§ MBL. I det allmännas verksamhet gäller i stället 10 kap.  
 11–14 
  §§ och 12 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). 
  
 198 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 Rapporteringen kan också bidra till värdefull statistik 
  
 Enligt våra direktiv ska vi bland annat kartlägga behovet av statistik över löneskillnader mellan kvinnor och män på arbetsgivarnivå eller annan lämplig nivå och analysera hur löneskillnader mellan kvinnor och män på arbetsgivarnivå eller annan lämplig nivå kan följas över tid samt väga nyttan av sådan statistik mot eventuell administrativ börda för arbetsgivare. I kapitel 4 konstaterar vi att det av jämställd- hetsskäl finns ett behov av utökad lönestatistik. Vi kan konstatera att de nyckeltal som enligt brittisk rätt ska rapporteras också skulle kunna utgöra underlag för sådan statistik. Den administrativa bördan för arbetsgivare bör alltså vägas mot att den lämnade informationen kan tjäna två syften. 
  
 3.5.3Analys av det isländska systemet för lönecertifiering 
  
 Den isländska modellen går ut på att arbetsgivarens lönesättning ska bli kvalitetssäkrad och certifierad. Den standard som certifieringen bygger på har sin grund i ett initiativ från arbetsmarknadens parter. Modellen bygger inte på samverkan mellan arbetsgivare och arbets- tagare och syftar inte heller till transparens för enskilda. Vi gör följande överväganden. 
  
 Senast vid utgången av 2022 ska alla arbetsgivare som omfattas av kravet på certifiering ha genomgått processen. Det har därför ännu inte funnits tillräcklig information för att med säkerhet kunna avgöra vilka effekter lönecertifieringen får. 
  
 Certifiering kan i likhet med rapportering (se avsnitt 3.1.2.) ge enskilda arbetstagare möjlighet att söka sig till arbetsgivare som framstår som tilltalande ur jämställdhetssynpunkt. Det kan också tänkas bidra till en debatt om jämställdhet kopplat till specifika arbets- givare. En avgörande skillnad mellan certifiering och rapportering är dock graden av insyn. Certifikat grundas på en sammantagen bedöm- ning av ett antal delfrågor. Den utomstående får genom certifikatet veta att arbetsgivaren har bedömts motsvara vissa krav. Hur bedöm- ningen har gjorts i detalj, och i vilken utsträckning den kan tas till intäkt för att exempelvis lönerna faktiskt är jämställda, kan dock vara svårt för den utomstående att avgöra. Arbetstagare och arbetstagar- organisationer har inte rätt att ta del av informationen om lönerna, 
  
 199 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 arbetsvärderingen och analyserna, underlaget för certifieringen och systemet kan därmed sägas brista i verklig transparens. 
  
 I analysen över hur den isländska modellen skulle kunna tillämpas, utvecklas och anpassas i Sverige behöver hänsyn tas till ländernas olika lönebildningsmodeller och arbetsmarknadens parters autonomi, ansvar och roller. Dessutom har Island en annan arbetsmarknad än Sverige vad gäller exempelvis arbetslöshet och arbetsmarknadspolitik, antal personer i arbetskraften, företagsstruktur och näringsgrenar som dominerar och bidrar mest till BNP (se exempelvis OECD 2021b, Hill 2018). Även sådana skillnader behöver beaktas i bedömningen av huruvida den isländska modellen kan utvecklas och anpassas till en svensk kontext. Visserligen har båda länderna en arbetsmarknads- modell som inkluderar arbetsmarknadens parter. I Sverige har dock arbetsmarknadens parter hela ansvaret för lönebildningen, medan Island behandlar alla arbetsmarknadsrelaterade frågor i trepartskon- stellationer mellan regering, arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer (Kullander  Tönnes Lönnroos 2016). 
  
 Metoden är avgränsad till löneskillnader hos en och samma arbetsgivare 
  
 Den isländska modellen är i likhet med den svenska anpassad för att motverka löneskillnader mellan arbetstagare som har samma arbets- givare. Det synes inte finnas något uppenbart sätt att utveckla me- toden för att motverka löneskillnader även mellan arbetsgivare. 
  
 Det bör dock understrykas att modellen är avsedd att uppnå löner som är korrekta, i den mening att de är satta med utgångspunkt i sakligt godtagbara skäl. I den mån detta kan uppnås kan det innebära att inga lönenivåer har ett direkt eller indirekt samband med kön. 
  
 Det är dock svårt att se att arbetsgivare och certifieringsföretag – eller någon annan – ska kunna hitta ett sätt att med exakt precision räkna ut ett samband mellan arbete och lön, utan att göra en jämför- else mellan minst två personer, även om det görs en arbetsvärdering. En fallstudie visar att det var just vid en jämförelse mellan en kvinna och en man som utförde likvärdiga, men olika, arbeten som arbets- givaren kunde konstatera att kvinnans lön var omotiverat låg (Hill 2018). Även om certifieringsprocessen fungerar i de fall det finns en jämförelseperson, är alltså möjligheten att identifiera och åtgärda lönenivåer som har samband med kön mer begränsad i de fall det 
  
 200 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 saknas en jämförelseperson. Det innebär att den isländska modellen inte nödvändigtvis är mer effektiv i detta avseende. 
  
 Det är inte klart i vilken mån de positiva effekterna beror på att det införts en ny modell eller på dess utformning 
  
 Det inte helt klart vilka effekter de tre modeller som vi har analyserat kommer att få. I Islands fall är det komplicerat att skilja på effekterna av den satsning som certifieringsmodellen utgör och effekterna av regelverkets närmre utformning.56 Det kan inte uteslutas att vissa av de positiva effekter som iakttagits kan bero på att lagstiftaren gjort en stor, uppmärksammad satsning som ger kraftigt ökade skyldigheter för arbetsgivare men också har en stark förankring hos arbetsmark- nadens parter, snarare än på certifieringsmodellen som sådan. Så kan vara fallet i fråga om att det hos arbetsgivare uppkommit interna dis- kussioner och ökad kunskap om begreppen lika och likvärdiga arbeten. 
  
 Det står heller inte klart att möjligheten att marknadsföra sig som en jämställd arbetsgivare är bättre efter genomgången certifiering än efter genomgången tillsyn. 
  
 Certifieringen riskerar att befästa löneskillnader som har samband med kön 
  
 Som OECD (2021a) har påpekat är en viktig fråga vilka aktörer som får rättsliga och praktiska möjligheter att verka för jämställda löner. Den isländska modellen involverar i första hand arbetsgivare och certifierande aktörer. Det saknas alltså insyn för andra aktörer som skulle kunna verka för jämställda löner, såsom arbetstagarorganisa- tioner, individuella arbetstagare och arbetssökande, intresseorganisa- tioner, allmänheten och media. Dessa aktörer får enbart veta huruvida arbetsgivaren har certifierats. 
  
 En betydelsefull fråga i sammanhanget är därför om certifiering verkligen medför en kontroll av arbetsgivarens bedömningar i sak, eller om den bara visar att bedömningarna aktivt görs och dokumen- teras. Betydelsen av att arbetsgivaren fattar aktiva beslut och dokumen- terar dem ska visserligen inte underskattas eftersom processen – i 
  
 56Detta kan jämföras med Storbritannien, där det är möjligt att jämföra arbetsgivare som om- fattas av rapporteringskrav och arbetsgivare som inte gör det (Blundell 2021). 
  
 201 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 likhet med lönekartläggning – kan synliggöra normer och visa att lönenivåer bibehålls av hävd snarare än att arbetsgivaren anser att de är korrekta. Det finns dock en risk för att arbetsgivarens uppfattning om kraven i respektive arbete reproduceras i certifieringen snarare än att det sker en förutsättningslös prövning utifrån bevisning från två parter. 
  
 Lönesättningen torde typiskt sett utgå från arbetsgivarens upp- fattning om kraven i arbetet, tillsammans med ett antal andra variab- ler.57 När en arbetsvärdering ska göras inför certifieringen kan det förekomma att arbetsgivaren återigen utgår från denna uppfattning, vilket i allt väsentligt kommer att ge samma resultat igen. Att arbets- givaren är konsekvent i sin uppfattning behöver naturligtvis inte vara fel eller klandervärt, men kan få konsekvenser för möjligheterna att synliggöra strukturell undervärdering av kvinnodominerat arbete, vilket varit en av den svenska lagstiftarens ambitioner med kraven på lönekartläggning (prop. 1999/00:143). Den som har uppfattningen att vissa krav som är typiska för arbeten som i stor utsträckning domineras av kvinnor, till exempel ansvar för människors liv, hälsa och välbefinnande, inte är särskilt betungande, kommer rimligen att ge uttryck för detta i sin arbetsvärdering. Det är tveksamt om certi- fiering kommer att påverka detta, även om den som ska certifiera löne- sättningen har relevant kompetens och kan granska hållbarheten i resonemangen. En annan omständighet som kan begränsa certifier- ingsprocessens möjlighet att säkerställa en objektiv översyn av arbets- givarens lönesättning är att kraven i arbeten är något som måste under- sökas och bedömas, snarare än mätas. Certifieringen tycks alltså vara avhängig att arbetsgivaren är öppen för att förutsättningslöst om- pröva sin syn på kraven i respektive arbete, utan hänsyn till de kon- sekvenser för lönekostnader detta kan innebära. För den arbetsgivare som är beredd att göra det torde certifiering vara jämförbart med lönekartläggning i fråga om effektivitet. Om arbetsgivaren däremot inte är beredd att ompröva sin syn på kraven, är det svårt att se att certifiering kan lösa problemet. 
  
 För det fall den certifierande aktören och arbetsgivaren gör olika bedömningar skulle det krävas en bindande, objektiv prövning av dessa komplexa frågor för att garantera ett korrekt resultat. Detta skulle i sin tur snarare behöva prövas av en domstol än en privat aktör. Att den certifierande aktören väljer att inte ge arbetsgivaren något certi- 
  
 57Andra relevanta variabler kan till exempel vara arbetstagarnas prestation eller erfarenhet. 
  
 202 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 fikat med motiveringen att arbetsvärderingen visserligen har utförts, men att dess utfall är felaktigt, framstår inte som en lämplig ordning. Arbetsgivaren skulle då vara tvungen att antingen acceptera en alter- nativ arbetsvärdering, potentiellt med kostsamma resultat, eller belastas av konsekvenserna av att inte ha något certifikat. Det skulle alltså kunna bli fråga om något som för arbetsgivarens del kan få stora eko- nomiska konsekvenser men som inte uppfyller de rättssäkerhetskrav en domstolsprövning gör. 
  
 Det kan också framstå som diskutabelt att använda ett obliga- toriskt certifikat som visar att en arbetsgivare följer lagen. Rimligen bör utgångspunkten vara att lagstiftning i fråga om diskriminering och jämställdhet ska följas och att den som inte gör så ska förmås att göra det, snarare än att den som följer lagen ska få ett intyg. 
  
 Modellen saknar krav på samverkan 
  
 En betydelsefull omständighet vid arbetsvärdering är vilken infor- mation som ligger till grund för bedömningen. Vid en domstolspröv- ning av lönediskriminering har både arbetsgivaren och arbetstagaren möjlighet att ge sin syn på situationen och presentera relevant under- lag. De isländska certifieringsreglerna innefattar dock inte något krav på samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare. I stället är avsikten, som den förstås, att arbetsgivaren förser certifieringsföretaget med underlag. Oaktat arbetsgivarens och certifieringsföretagets intresse av att nå en korrekt bedömning, innebär detta att arbetstagarnas upp- fattning inte nödvändigtvis blir föremål för diskussion. Det är då alltså bara arbetsgivarens information som läggs till grund för bedöm- ningen, till skillnad från vad som gäller vid en domstolsprövning av diskriminering. Det finns därmed en risk för att lönesättningen inte blir allsidigt belyst, och att certifieringen till följd av det inte grundas på en fullgod analys. 
  
 Ett krav på arbetsvärdering, oavsett om det hör till ett certifierings- system eller inte, bör därför alltid förenas med ett krav på någon form av samverkan. På så vis får arbetstagarna möjlighet att ge sin syn på relevanta omständigheter innan den slutliga bedömningen görs. 
  
 203 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 Ett ändamålsenligt dokumentationskrav kan bidra till transparens 
  
 En betydelsefull aspekt av den isländska regleringen är det relativt omfattande dokumentationskravet. På Island har arbetsmarknadens parter och lagstiftaren uppmärksammat att en genomlysning av såväl arbetsvärderingen som grunden för arbetsgivarens beslut om löner är viktig för att uppnå jämställda löner. Det krävs därför att detta dokumenteras. Det svenska kravet på att enbart dokumentera resul- tatet av kartläggningen och analysen framstår vid en jämförelse som klart mer begränsat.58 Att specificera kravet genom föreskrifter59 kan med hänsyn till legalitetsprincipen endast i viss mån påverka detta. 
  
 Ett krav på att dokumentera lönekartläggningen i sin helhet skulle kunna kombineras med en rätt till insyn, möjligen med lämplig av- gränsning gällande vilka som ska ha rätt till insyn (se ovan avsnitt 3.5.1 för ett resonemang om detta). Dokumentationen skulle kunna ge arbetstagarna en helt ny insyn i lönesättningen. Även tillsynen skulle kunna underlättas om adekvat dokumentation krävs, och arbetstagar- organisationer skulle kunna få bättre inblick, i synnerhet de organi- sationer till vilken arbetsgivaren inte är bunden av kollektivavtal (jfr 3 kap. 12 § DL). Det skulle då kunna bli lättare att se om det före- kommer så kallad värdediskriminering hos arbetsgivaren i fråga, efter- som arbetsgivarens bedömningar av varje krav i arbetet skulle bli trans- parent.60 Den arbetsgivare som anser att värdediskriminering inte förekommer kan då tydligt visa hur arbetena har värderats och vilka slutsatser som har dragits. Övriga aktörer kan vid behov invända mot arbetsgivarens bedömning på mer precisa grunder än annars, och ytterst föra talan om diskriminering för att få en objektiv prövning av frågan. Ansvaret för lönebildningen skulle alltjämt ligga hos parterna, men kraven på dokumentation och insyn skulle föra parterna när- mare varandra och kunna vara ett steg mot att klargöra i vilka fall lönediskriminering förekommer. 
  
 58Se avsnitt 3.3.4 om innebörden av dokumentationskravet. 
  
 59En möjlighet att meddela föreskrifter föreslås i SOU 2020:79. 
  
 60Se avsnitt 3.3.2 angående strukturell undervärdering som kan vara förknippad med arbets- uppgifter som är eller har varit typiska för kvinnor. 
  
 204 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 Certifiering eller tillsyn 
  
 Medan tillsynen av arbetsgivares arbete med lönekartläggning i Sverige styrs av bland annat diskrimineringslagen och förvaltningslagen (2017:900), sker den isländska kontrollen primärt genom certifier- ingsprocesser som utförs av privata aktörer. De svenska reglerna om lönekartläggning är en del av det regelverk om aktiva åtgärder som finns i 3 kap. DL. För detta regelverk finns gemensamma regler om tillsyn, samverkan och sanktioner. I SOU 2020:79 lämnas ett antal förslag om effektivare tillsyn av efterlevnaden av dessa regler. Det framstår som komplicerat att till detta föra ett krav, eller en möjlig- het, till certifiering av vissa delar av reglerna. Detta skulle innebära dubbla kontroller vilket framstår som onödigt betungande för arbets- givare. Det skulle också vara problematiskt att både ha privata aktörer som utfärdar certifikat och en tillsynsmyndighet. Dubbla regelverk om löner – dels en standard efter isländsk förlaga, dels lönekartlägg- ningsregler – framstår som än mer komplext och betungande, med risk för en diskrepans i kraven eller bedömningarna. Till detta kom- mer att de överväganden som gjorts om aktiva åtgärder i stort gör sig gällande även på löneområdet. I detta ingår att arbetet ska ske i samverkan och att arbetstagarorganisationer ska ha en självständig möjlighet att agera, samt att staten ska ha tillsyn. Reglerna om löne- kartläggning och andra aktiva åtgärder hänger alltså ihop. 
  
 En tydlig skillnad mellan den isländska modellen och den ordning som gäller i Sverige är att det sker betydligt fler kontroller av isländska arbetsgivares arbete. Detta framstår som mycket viktigt. 
  
 Modellen måste inte med nödvändighet avgränsas till diskrimineringsgrunden kön 
  
 Den isländska modellen avser som ovan konstaterats en prövning av specifika löner gentemot arbetsgivarens lönesystem. Detta står i kon- trast till den svenska regleringen, som är inriktad på skillnader mellan löner och dessa skillnaders eventuella samband med kön. Att som på Island göra en jämförelse mellan lönekriterier och lön snarare än att analysera löneskillnader mellan kvinnor och män kan vara ett sätt att synliggöra även andra felaktiga löner som har samband med exem- pelvis etnisk tillhörighet eller funktionsnedsättning. Det handlar sålunda om huruvida lönen är korrekt, inte om huruvida den är in- 
  
 205 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 korrekt (och har samband med kön). Ett sådant angreppssätt är tänkbart såväl inom ramen för lönecertifiering som inom ramen för en lönekartläggning. Bedömningens perspektiv hänger alltså inte ihop med själva certifieringen. Det framstår sålunda som att den isländska avgränsningen till diskrimineringsgrunden kön är ett val, inte en nöd- vändighet som har motiverats av till exempel hänsyn till integritet eller brist på data. Det kan inte uteslutas att det finns en möjlighet att motverka löneskillnader som har samband med andra diskrimi- neringsgrunder eller egenskaper än kön genom att ha ett system med analyser som inriktas på huruvida lönerna kan motiveras av icke- diskriminerande skäl. Att utreda förutsättningarna för en sådan regler- ing och vilka konsekvenser den skulle få faller dock utanför den ram som framgår av våra direktiv. 
  
 3.6Sammanfattande analys 
  
 Vi har i enlighet med våra direktiv analyserat den isländska modellen för lönecertifiering och den brittiska respektive tyska modellen för lönetransparens med fokus på hur dessa skulle kunna utvecklas och anpassas för att tillämpas i Sverige, och vilka resultat och konsekvenser de i så fall skulle få, för att främja jämställda löner genom att mot- verka osakliga löneskillnader. 
  
 Som vi konstaterat i inledningen av detta kapitel har  
 EU-kom- 
  missionen under vårt arbete lagt fram ett förslag till direktiv om löne- transparens. Förslaget innehåller bland annat regler om insyn i löne- sättningen före anställning, rätt till information för arbetstagare, rapportering av nyckeltal om löneskillnader mellan kvinnor och män samt att arbetsgivare och arbetstagarföreträdare ska göra en gemen- sam lönebedömning. För närvarande pågår förhandlingar inom EU om förslaget. 
  
 Vi kan konstatera att förslaget i dessa delar överlappar de model- ler vi enligt våra direktiv ska analysera. Det är därför vid tiden för det här betänkandets färdigställande oklart vilka krav  
 EU-rätten 
  kommer att ställa på svenska regler inom detta område. Det gäller såväl reglernas utformning i sak som vilka arbetsgivare som ska omfattas av dem.61 
  
 61Kraven på lönerapportering föreslås exempelvis gälla arbetsgivare med minst 250 anställda. Rätten till insyn för arbetssökande och rätten till information för arbetstagare föreslås där- emot gälla gentemot alla arbetsgivare, oavsett storlek. 
  
 206 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 Vi lämnar inga förslag eftersom vi inte med säkerhet kan säga att de inte behöver ändras i väsentliga delar redan inom ett par års tid. 
  
 Vår analys, som omfattar en rad principiella frågor på området, bör däremot kunna tas tillvara när svensk rätt ses över med anledning av det kommande direktivet. Det kan för det första ske i den mån det finns utrymme för att på olika sätt implementera direktivet och för det andra ske i den mån det framstår som lämpligt att gå utöver de minimikrav direktivet ställer. 
  
 De modeller för jämställda löner som vi har analyserat karaktäriseras av transparens, rapportering, certifiering och egenkontroll. I analysen av de olika modellerna har vi inte kunnat identifiera en enskild opti- mal metod för att främja jämställda löner. Däremot kan vi se att det svenska regelverket kan utvecklas. 
  
 Det svenska regelsystemet med lönekartläggning, samverkan och dokumentation är anpassat till svenska förhållanden och har vid be- hov reviderats. Detta är en av våra utgångspunkter, liksom att den svenska arbetsmarknadsmodellen och arbetsmarknadens parters an- svar för lönebildningen inte ska påverkas. Vi kan också konstatera att transparens är viktigt för arbetet med jämställda,  
 icke-diskriminerande 
  löner. 
  
 En övergripande iakttagelse är att de analyserade modellerna inte i alla delar utesluter varandra, utan att olika kombinationer är tänk- bara. Var och en av de tre modellerna innehåller åtminstone någon aspekt som kan vara av intresse. Vid implementering av en, flera eller delar av dessa modeller finns dock ett antal betydelsefulla frågor att överväga med hänsyn till bland annat proportionalitet i förhållande till arbetsinsats, effektivitet, svenska förhållanden och de erfarenheter av respektive modell som har redovisats ovan. Det bör understrykas att en reglering som bygger på lönejämförelser utifrån diskriminerings- grunden kön måste utformas med beaktande av att dess tillämpning inte får leda till att någon arbetstagare blir diskriminerad i fråga om kön eller könsöverskridande identitet eller uttryck. 
  
 Värdet av åtgärder för jämställda löner måste ses mot i ljuset av de iakttagelser vi gjort i kapitel 2, Eventuell administrativ börda måste vägas mot de negativa konsekvenser som bristande jämställdhet i fråga om löner innebär. 
  
 207 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 3.6.1Allmänna iakttagelser 
  
 Det är ännu inte helt klart vilka effekter de tre modeller vi analyserat i det här kapitlet kommer att få på sikt, detta eftersom de är förhål- landevis nya. Det finns än så länge en allt för begränsad mängd infor- mation för att med stor säkerhet kunna uttala sig om de långsiktiga effekterna. Modellerna kan dock enligt vår bedömning utvecklas och anpassas för att få större effekt. Detta kan enligt vår bedömning ske genom en anpassning av de svenska reglerna. 
  
 Det initiativ som en lagändring i fråga om jämställda löner utgör och uppmärksamheten kring den kan få följdeffekter som i sin tur kan bidra till att minska könslönegapet. Det kan till exempel handla om att: 
  
 •enskilda arbetstagare får möjligheter att granska lönesättningen och på olika sätt agera för lika lön för lika och likvärdigt arbete, 
  
 •arbetsmarknadens parter tar nya initiativ för mer jämställda löner, 
  
 •det uppstår ett tryck på arbetsgivare att verka för jämställda löner, 
  
 •olika aktörer utvecklar och förbättrar metoder för till exempel den arbetsvärdering som arbetsgivare enligt lönekartläggningsreglerna är skyldiga att göra. 
  
 Detta kan i sin tur bidra till att lönegapet minskar.62 Det kan dock vara svårt att i utvärderingar skilja på vad som är en effekt av lagstift- ningen i sig och vad som är en indirekt följd av den. Det är därför viktigt att inte stanna vid att konstatera att en modell har gett en viss effekt i ett land, utan att noggrant överväga vad som är den lämpligaste ordningen i Sverige. 
  
 En övergripande fråga är vilka arbetsgivare som ska omfattas av kraven. Detta beror bland annat på i vilken mån det är effektivt och proportionerligt att arbetsgivare med få anställda exempelvis ska rapportera nyckeltal. Ett slutgiltigt ställningstagande i frågan beror på den närmre utformningen av det kommande direktivet. Vi har i avsnitt 3.1.3 visat fördelningen av arbetstagare hos arbetsgivare av olika storlek i Sverige. I utvärderingar i nämnda länder förordas lägre gränser, vilket skulle ge ett större genomslag då fler arbetstagare om- 
  
 62Lönegapet kan också påverkas av andra faktorer som till exempel jämnare könsfördelning i de mest högavlönade arbetena. Detta behöver dock inte vara en följd av ny lagstiftning. 
  
 208 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 fattas av och effekten på löneskillnaderna kan bli större (se OECD 2021a). 
  
 Det finns som diskuterats ovan olika aktörer som kan få möjlighet att agera för jämställda löner. Det rör sig om arbetsgivare, enskilda an- ställda, arbetssökande, certifierande aktörer, media som granskare och andra utomstående. En viktig utgångspunkt gällande vilka modeller som kan kombineras är att den administrativa bördan inte ska öka oproportionerligt i förhållande till det eventuella resultatet. Vidare får den svenska arbetsmarknadsmodellen inte påverkas. 
  
 Ett centralt element i de svenska reglerna om aktiva åtgärder, in- klusive lönekartläggning, är kravet på samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare (3 kap. 11 § DL). För att säkerställa ett effektivt genomslag av regler som kan komma att utformas mot bakgrund av de tre analyserade modellerna och det kommande direktivet utgör samverkan ett viktigt inslag. Under vårt arbete har dock arbetstagar- organisationer framfört att samverkan inte alltid fungerar som det ska. Vi bedömer därför att behovet av fungerande samverkan måste beaktas vid utformningen av framtida regler på området. 
  
 3.6.2 Transparens gentemot anställda och arbetssökande 
  
 Bedömning: Åtgärder för transparens bör kunna bidra till att främja arbetet med att uppnå jämställda,  
 icke-diskriminerande 
  löner och stärka möjligheterna för anställda och arbetssökande att tillvarata sin rätt att inte utsättas för lönediskriminering. Det be- fintliga regelverket om lönekartläggningar bör därför kompletteras med bestämmelser om lönetransparens. 
  
 För att sådana åtgärder ska vara så effektiva som möjligt bör insynen förutom löner även omfatta gruppindelning och arbets- värdering. 
  
 Det bör utredas om arbetsgivarens dokumentation även ska innehålla den arbetsvärdering som genomförts, inklusive vilka arbeten som bedömts vara likvärdiga och orsakerna till eventuella löneskillnader. 
  
 För att det överhuvudtaget ska vara möjligt för arbetstagare att av- göra om lönerna är diskriminerande, osakliga eller i övrigt har ett direkt eller indirekt samband med kön krävs i regel information om vad vissa 
  
 209 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 andra arbetstagares eller grupper av arbetstagares lön är. Det finns enligt vår bedömning ett egenvärde i att den enskilde kan kontrollera detta, oavsett om det leder till någon åtgärd. Det bör poängteras att sådan information också kan medföra att arbetsgivare inte i onödan behöver drabbas av obefogade misstankar om lönediskriminering eller brister i jämställdhetshänseende. Både arbetstagare och arbets- givare har alltså ett intresse av detta. Samtidigt utgör transparens en viss inskränkning av arbetsgivarens möjlighet att hålla lönerna hem- liga samt i den fria lönebildningen. Denna inskränkning måste vägas mot intresset av  
 icke-diskriminering, 
  jämställda löner och de konse- kvenser detta kan få för jämställda livsinkomster (se kapitel 2). Det kan också tilläggas att lönerna enligt tysk rätt bara måste redovisas gällande grupper av viss storlek, inte på individnivå. 
  
 Arbetssökande har i likhet med anställda behov av informationen, och kan i vissa fall ha större möjlighet att använda den i förhandlingar. Det bör också understrykas att ingångslöner kan ha stor betydelse för lönen på sikt. 
  
 Diskrimineringslagen innehåller två relevanta ordningar för att garantera att information lämnas till enskilda och arbetstagarorganisa- tioner: dels ordningen för merituppgifter, där DO kan biträda enskilda, dels möjligheten för arbetstagarorganisationer att vid behov vända sig till Nämnden mot diskriminering (se avsnitt 3.3.3 och 3.3.7). Dessa ordningar skulle med fördel kunna användas även för transparens. Det skulle till skillnad från den tyska ordningen säkerställa att arbets- tagare, arbetssökande och arbetstagarorganisationer kan ta del av rele- vant information utan att behöva föra talan om diskriminering. 
  
 Den information som ska lämnas för transparens består i huvud- sak av uppgifter som ska tas fram inom ramen för lönekartläggning enligt gällande svensk rätt. Det är dock oklart i vilken utsträckning den ska dokumenteras och det bör därför utredas om arbetsgivarens dokumentation även ska innehålla den arbetsvärdering som har genom- förts, med uppgifter om vilka arbeten som har bedömts vara likvär- diga och orsakerna till eventuella löneskillnader. 
  
 För att modellen ska få större genomslag än i Tyskland behövs aktiv spridning av information om reglerna till de som berörs av den. 
  
 210 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 3.6.3Rapportering 
  
 Bedömning: Ett krav på rapportering kan med fördel kombineras med dagens krav på lönekartläggning. 
  
 Det brittiska kravet på rapportering har haft viss positiv effekt på lönegapet mellan kvinnor och män (se avsnitt 3.5.2). Det har inte framkommit något som indikerar att resultatet skulle bli annorlunda i Sverige. Det kan också konstateras att rapportering utgör en be- tydligt mer begränsad arbetsinsats för arbetsgivaren än lönekartlägg- ning, eftersom de nyckeltal som ska rapporteras inte kräver några be- dömningar utan enkelt kan tas fram. Ett krav på rapportering kan därför med fördel kombineras med dagens krav på lönekartläggning, vilket kan ge en samlad effekt. 
  
 3.6.4Lönecertifiering 
  
 Även om den isländska modellen av många ses som positiv finns det flera skäl mot att införa den i Sverige (se avsnitt 3.5.3). En kombi- nation av lönekartläggning och certifiering framstår som onödigt be- tungande för arbetsgivare, och det framstår inte som lämpligt att ersätta lönekartläggning med certifiering (se vidare kapitel 5). De relativt fre- kventa kontroller som på Island är en del av certifieringsprocessen framstår som positiva, men bör kunna ske genom samverkan och ökad tillsyn. Det är också viktigt att betona att modellen tillkom mot bakgrund av ett initiativ från arbetsmarknadens parter. 
  
 Vidare bygger modellen inte på samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare. Den ger heller ingen transparens för arbetstagare eller utomstående, varför det finns en risk för att arbetsgivarens egen upp- fattning läggs till grund för den utomstående kontroll som sker inför certifiering. Vi bedömer sammantaget att lönecertifiering inte bör införas. 
  
 211 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 SOU 2022:4 
  
 3.6.5Identifierade begränsningar i de analyserade modellerna 
  
 Bedömning: De analyserade modellerna tar i vissa avseenden i första hand sikte på löneskillnader mellan personer med samma arbets- givare. Löneskillnader som har samband med marknadslöneläget på- verkas inte nödvändigtvis av modeller som bygger på bedömningar av diskriminering eller osakliga löneskillnader. Det finns därför ett behov av att klargöra under vilka förutsättningar marknadslöne- läget utgör ett godtagbart skäl för avsteg från likalöneprincipen. 
  
 De tre modeller vi analyserat har en gemensam ram i det att de i vissa avseenden primärt tar sikte på löneskillnader mellan personer med samma arbetsgivare. Såväl den tyska modellen som de svenska reglerna om lönekartläggning bygger uttryckligen på jämförelser mellan an- ställda hos samma arbetsgivare, och detta är också en viktig del av den isländska modellen.63 Modellerna tar alltså inte sikte på löneskill- nader mellan arbetstagare som har olika arbetsgivare. En minskning av lönegapet mellan kvinnor och män hos respektive arbetsgivare är dock alltjämt önskvärd och kan bidra till en minskning av det aggre- gerade lönegapet. Samtidigt bör det betonas att arbetsgivare inte undan- tagslöst kan lastas för något som de inte har direkt kontroll över. Detta torde dock inte bli effekten av någon av de analyserade modellerna. Däremot är det viktigt att understryka värdet av relevanta jämförelser mellan arbetsgivare. Två faktorer som kan bidra till detta är lönetrans- parens för arbetssökande (se avsnitt 3.6.2) och tillgång för allmänheten och media till nyckeltal om löneskillnader mellan kvinnor och män (se avsnitt 3.5.2). Samtidigt är det svårt att se att denna typ av åtgär- der ensamt ska kunna sluta det aggregerade lönegapet. 
  
 63Det kan i detta sammanhang vara värt att notera att det enligt kanadensisk rätt i vissa fall krävs jämförelser även när det saknas en jämförelseperson på arbetsplatsen. Det sker då antingen genom den så kallade  
 proxy-metoden 
  som innebär en jämförelse med ett likvärdigt arbete hos en annan, jämförbar arbetsgivare, eller genom att en jämförelselön räknas ut med hjälp av en lönekurva för övriga anställda. En analys av detta faller dock utanför våra direktiv. 
  
 212 
  
 SOU 2022:4 
  
 Löner, lönetransparens och lönecertifiering 
  
 Betydelsen av marknadslöneläget 
  
 Marknadslöneläget för olika arbeten är en vanligt förekommande för- klaring till löneskillnader mellan kvinnor och män som utför olika, men likvärdiga, arbeten.64 Detta har i förekommande fall bedömts innebära att löneskillnader mellan arbetstagare som i övrigt är i en jämförbar situation inte utgör diskriminering eller osakliga löneskill- nader. Om ett visst arbete har undervärderats strukturellt, snarare än bara i ett enskilt fall, kan det få till följd att den lön som i allmänhet betalas för arbetet är ett uttryck för just undervärdering jämfört med likvärdiga, icke kvinnodominerade arbeten. Marknadslöneläget kan då komma att spegla den strukturella undervärderingen. Modeller som uteslutande tar sikte på att motverka diskriminering eller osak- liga löneskillnader hos en arbetsgivare kan därför inte antas ha någon påverkan i sådana fall. Moore nog kan därmed det faktum att ett kvinnodominerat arbete i allmänhet är lägre avlönat än ett likvärdigt, icke kvinnodominerat arbete innebära att löneskillnaden inte mins- kar till följd av lönekartläggning eller motsvarande. 
  
 Det är därför viktigt att det i varje enskilt fall är tydligt huruvida en viss löneskillnad faktiskt har samband med marknadslöneläget, eftersom ett av syftena med lönekartläggning är just att upptäcka den strukturella undervärderingen av kvinnodominerat arbete (prop. 1999/00:143). OECD rekommenderar lagstiftning som bidrar till att korrigera den historiska undervärderingen av kvinnodominerat arbete (OECD 2021a). 
  
 Gällande lönekartläggning har frågan behandlats i förarbeten och av Nämnden mot diskriminering (se avsnitt 3.3.2). Det finns ett be- hov av att inför kommande revidering av reglerna på området beakta behovet av att klargöra under vilka förutsättningar marknadslöne- läget utgör en godtagbar förklaring.65 
  
 64Se vidare Fransson (2007). 
  
 65Ett alternativ är att klargöra det i lagtext, vilket gjorts i Kanada. Därigenom blir informatio- nen om de rättsliga ramarna för analysen mer lättillgängliga för de som ska genomföra en lönekart- läggning. 
  
 213 
  
 4Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 Regeringens jämställdhetspolitiska mål om ekonomisk jämställdhet har ett tydligt livsinkomstperspektiv; kvinnor och män ska ha samma möjligheter och villkor i fråga om betalt arbete som ger ekonomisk självständighet livet ut. Ett envist kvardröjande könslönegap, som visserligen har minskat över tid, visar dock att delmålet ännu inte har uppnåtts. I detta kapitel redovisar vi vårt uppdrag som avser frågeställ- ningar om statistik- och analysbehov för att kunna följa utvecklingen av löneskillnader mellan kvinnor och män över tid. Enligt direktiven ska vi, för att främja jämställda löner genom att motverka osakliga löneskillnader mellan kvinnor och män, 
  
 •kartlägga behovet av statistik över löneskillnader mellan kvinnor och män på arbetsgivarnivå eller annan lämplig nivå, 
  
 •analysera hur löneskillnader mellan kvinnor och män på arbets- givarnivå eller annan lämplig nivå kan följas över tid, samt 
  
 •väga nyttan av sådan statistik mot eventuell administrativ börda för arbetsgivare. 
  
 Statistik och analyser har en viktig roll i att ge en opartisk beskrivning av samhällsutvecklingen. Ur ett demokratiperspektiv behövs statistik och analyser för att öka individers möjlighet till insyn vid uppfölj- ning och ansvarsutkrävande när riksdag och regering fattar beslut i olika politiska frågor. Det är väl känt att kvinnor i genomsnitt har lägre löner än män. Det gäller såväl i Sverige som i alla andra länder. Den kunskap om löneskillnader som vi har i dagsläget bygger i stor utsträckning på statistik och analyser som Medlingsinstitutet, SCB och parterna på arbetsmarknaden publicerar. 
  
 215 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 SOU 2022:4 
  
 Vi har i genomförandet av uppdraget inhämtat synpunkter från parterna på arbetsmarknaden, Medlingsinstitutet och SCB. Mot bak- grund av ovanstående ser vi ett behov av analyser som kompletterar dagens analyser och av utökad statistik för att kunna följa utvecklingen av löneskillnader mellan kvinnor och män på olika nivåer. Inom ramen för våra direktiv lämnar vi därför i detta kapitel två konkreta förslag som syftar till att långsiktigt öka den ekonomiska jämställd- heten mellan kvinnor och män. Det första förslaget är att en lämplig myndighet gör en jämställdhetsanalys av skillnader i löneinkomster och andra inkomster vart fjärde år. Det andra förslaget är att utvidga SCB:s befintliga regeringsuppdrag, som handlar om hur situationen ser ut på arbetsmarknaden för personer med funktionsnedsättning, till att även innehålla en analys av den ekonomiska jämställdheten för personer med funktionsnedsättning. Syftet med dessa förslag är att utöka den befintliga kunskapsbasen genom att komplettera dagens analyser med analyser som har andra perspektiv och att synliggöra löne- och inkomstskillnader för olika grupper och en större del av populationen. Jämställdhetsanalyser av skillnader i löneinkomster och andra inkomster kan utgöra ett viktigt bidrag ifråga om hur samhällets resurser i vissa avseenden kan användas så att de gör mest nytta för sam- hällsinvånarna. 
  
 Kapitlet är disponerat som följer: Först beskriver vi bakgrunden till deluppdraget och redogör för olika sätt att mäta och analysera löneskillnader mellan kvinnor och män. Därefter kartlägger vi befint- lig statistik som är relevant för att kunna analysera och belysa löne- skillnader mellan kvinnor och män och andra grupper. Vi redovisar även synpunkter när det gäller behov av statistik över löneskillnader från de aktörer som ansvarar för den statistik vi kartlägger det vill representanter för arbetsmarknadens parter, Medlingsinstitutet och SCB. Avslutningsvis presenterar vi en sammanfattande analys där vi redogör för våra förslag och bedömningar för att kunna följa utveck- lingen av löneskillnader mellan kvinnor och män på arbetsgivarnivå och andra lämpliga nivåer såsom på  
 bransch-, 
  sektor- och nationell nivå över tid samt för att kunna analysera utvecklingen av löneskill- nader med hjälp av annan relevant information som till exempel avtals- område, arbetstid och anställningsformer. 
  
 216 
  
 SOU 2022:4 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 4.1Bakgrund 
  
 En bakgrund till deluppdraget är de förslag som Riksrevisionen lyfter fram i sin granskning av diskrimineringslagens krav på lönekartlägg- ning (RiR 2019). Riksrevisionen konstaterar att lönekartläggningarnas utrymme för att motverka löneskillnader mellan kvinnor och män har minskat över tid, samtidigt som också löneskillnaderna har minskat (RiR 2019). Enligt Riksrevisionen behövs bättre kunskap om hur löneskillnader på arbetsgivarnivå utvecklas över tid och hur de skiljer sig mellan arbetsgivare av olika storlek och mellan olika branscher. Ett sådant underlag kan användas för att utveckla åtgärder som syftar till att minska löneskillnader mellan kvinnor och män. Riksrevisionen rekommenderar därför regeringen att ge Medlingsinstitutet i uppdrag att följa utvecklingen av löneskillnader mellan kvinnor och män på arbetsgivarnivå och att utreda om lagstiftningen om lönekartläggning kan anpassas till arbetsgivarnas storlek i termer av antal anställda och om de kan göras mindre arbetskrävande för arbetsgivare. 
  
 Fler instanser än Riksrevisionen har rekommenderat att regeringen bör uppdra åt Medlingsinstitutet att utveckla sina analyser av löne- skillnader mellan könen. Delegationen för jämställdhet i arbetslivet,  
 JA-delegationen, 
  (SOU 2015:50) rekommenderade regeringen att ge Medlingsinstitutet i uppdrag att se över och utveckla den officiella lönestatistiken tillsammans med arbetsmarknadens parter.  
 JA-dele- 
  gationen ansåg att möjligheten att redovisa löner per avtalsområde och/eller bransch borde övervägas och att möjligheten att analysera annan avtalsrelevant information, som till exempel arbetstid, semester- dagar, anställningsformer och anställningstrygghet borde undersökas. Även Jämlikhetskommissionen (SOU 2020:46) rekommenderade regeringen att ge Medlingsinstitutet i uppdrag att redovisa mer om- fattande analyser som även speglar den horisontella lönesegregeringen på svensk arbetsmarknad. Den hänvisade till  
 JA-delegationens 
  förslag och menade att Medlingsinstitutets redovisning bör inkludera ana- lyser av löneskillnader på andra nivåer än bara yrke, exempelvis bransch, samt att analyserna bör ta hänsyn till faktorer som fångar upp ansvar och krav i yrket, arbetsinnehåll och förhållanden (SOU 2020:46). Vårt deluppdrag relaterar i stor utsträckning till Riksrevisionens, JA- delegationens och Jämlikhetskommissionens förslag. 
  
 Utifrån den rådande diskussionen om Medlingsinstitutets löne- analyser, kan vi konstatera att det fortfarande behövs mer kunskap 
  
 217 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 SOU 2022:4 
  
 om hur löneskillnader mellan kvinnor och män bäst kan följas över tid. Att mäta och redovisa könsuppdelad statistik på genomsnittliga löner tillsammans med annan relevant könsuppdelad information såsom tjänstgöringsomfattning och antal anställda på arbetsgivarnivå, kan vara ett sätt att över tid dels följa lönesättningen, dels få en upp- fattning om hur könsskillnader av löner, tjänstgöringsomfattning och antal anställda ser ut inom den egna organisationen. Men som visas i kapitel 2 förekommer osakliga löneskillnader och lönediskriminering på olika grunder och i olika former, vilket innebär att löneskillnader också behöver mätas/angripas (eller dekomponeras) på andra nivåer än på bara arbetsgivarnivå. 
  
 Att mäta omfattningen av löneskillnader som kan betraktas som osakliga är inte en enkel uppgift, i synnerhet inte när vi talar om olika former av diskriminering som kräver olika metodologiska angrepp- sätt. Redan 1997 konstaterade den statliga utredningen Kvinnors och mäns löner – varför så olika? (SOU 1997:136) att ett generellt pro- blem när det gäller empiriska studier är att alla de faktorer som är relevanta för lönesättningen inte går att observera. Det gäller än i dag. Exempelvis saknas uppgifter om i vilken utsträckning kvinnor och män skiljer sig åt vad gäller exempelvis ansvar och krav i arbetet, arbets- innehåll, kunskaper och färdigheter och i vilken utsträckning dessa faktorer värderas olika för kvinnor och män. Det innebär att sådana uppgifter på anställda saknas i den officiella lönestrukturstatistiken. En delförklaring kan vara att partsgemensam lönestatistik inte har ett enhetligt klassificeringssystem för att mäta kunskap, färdigheter, krav och ansvar i arbetet, som är kriterier för att bedöma likvärdigt arbete. Vi kommer i vår kartläggning att beskriva detta mer utförligt. 
  
 4.1.1Vad menar vi med begreppet statistik? 
  
 Vad som menas med begreppet statistik kan ges olika innebörd i olika sammanhang. Dels är statistik benämningen på en vetenskaplig disci- plin och avser i mer allmän mening sifferbaserade uppgifter som be- skriver en företeelse eller en verksamhet. Dels innefattar begreppet statistik metoder för att samla in, bearbeta och analysera statistiska material. Vi använder framför allt begreppet statistik som benäm- 
  
 218 
  
 SOU 2022:4 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 ningen på sifferuppgifter, men vi redogör även för olika metoder att mäta och analysera löneskillnader.1 
  
 Statistik i betydelsen sifferbaserad information om löneskillnader mellan kvinnor och män som aggregeras och redovisas på arbetsgivar- nivå kan framför allt vara ett viktigt verktyg för arbetsmarknadens parter och för enskilda individer. Kan den könsuppdelade statistiken dessutom göras transparent blir det ett än mer effektivt verktyg.2 
  
 Iavsnitt 4.5 beskriver vi hur statistik och lönetransparens är två kom- pletterande verktyg som kan öka insynen i lönesättningen och främja jämställda löner. Om den transparenta lönestatistiken dessutom redo- visas tillsammans med arbetsgivarspecifik information om exempel- vis  
 bransch-, 
  sektorstillhörighet, könssammansättning (i termer av kvinnodominerad, könsneutral och mansdominerad) och storlek (i termer av antal anställda), skulle statistiken även kunna redovisas på bransch- eller sektornivå och på så vis möjliggöra en uppföljning av löneskillnader för jämförbara arbetsgivare. 
  
 Statistiken kan också redovisas i absoluta tal (exempelvis genom- snittliga löner för kvinnor och män) eller i relativa tal (exempelvis kvinnors genomsnittliga löner i procent av mäns löner) på de respek- tive nivåerna. Statistik som avser metoder för att analysera statistiskt material behöver också diskuteras eftersom de metoder och analyser som tillämpas kan påverka resultatet. Tillförlitlig statistik är en för- utsättning för ökad kunskap om hur insatser och åtgärder bör utfor- mas för att främja jämställda löner. När vi vill komma åt osakliga löneskillnader är det viktigt att statistiken kan analyseras och redo- visas för jämförbara individer eller grupper. Även i detta avseende är det viktigt att diskutera de metoder och analyser som tillämpas för att förstå hur exempelvis löneskillnader har justerats och på så vis få en ökad förståelse för löneskillnadernas grund och utveckling. 
  
 Den officiella statistiken kring löner och löneinkomster som vi diskuterar i detta kapitel omfattar den officiella lönestrukturstatistiken och den officiella inkomststatistiken. Vår kartläggning av den befint- liga statistiken visar att den största skillnaden mellan dessa två i avse- enden, som relaterar till lön och löneinkomster, är att de har olika 
  
 1Ett till statistik närliggande begrepp är ”data” som används för att beskriva en uppbyggnad av ett statistiskt system. I betänkandet utgår vi från Statistikutredningen (SOU 2012:83) som defi- nierar tre olika typer av data: i) makrodata som avser statistik i dagligt tal det vill säga aggre- gerat till en given övergripande nivå, ii) mikrodata som är den lägsta nivån av data som ligger till grund för statistik och iii) metadata som betyder information om data (”data om data”) och som handlar om att definiera och beskriva mikro- och makrodata. 
  
 2Se kapitel 3 för en analys av lönetransparens. 
  
 219 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 SOU 2022:4 
  
 utfallsvariabler (den förstnämnda har lön och den sistnämnda löne- inkomster) och har olika täckningsgrad över löntagare i befolkningen. Lönestrukturstatistiken är en totalundersökning i offentlig sektor och en urvalsundersökning i privat sektor och innehåller uppgifter om heltidsekvivalent månadslön för anställda mellan  
 18–66 
  år, som har en tjänstgöringsomfattning om minst fem procent och en månads- lön på minst 12 000 kronor. Inkomststatistiken är i stället register- baserad och innehåller uppgifter om samtliga individers löneinkomster, inklusive de som redovisar nollinkomster. Utöver denna statistik har arbetsmarknadens parter tillgång till partsgemensam lönestatistik som hämtas från arbetsgivarnas lönesystem. Denna statistik är mer detal- jerad än den officiella lönestatistiken och utgör ett viktigt verktyg för parterna i lönebildningen. 
  
 4.1.2Lönebegrepp – lön och löneinkomst 
  
 För att kunna jämföra löner mellan kvinnor och män behöver löne- statistik kunna fånga upp alla viktiga löneelement som hamnar i löne- kuvertet. I rutan nedan redogör vi för de olika löneelementen. Enligt fördraget om EU:s funktionssätt (FEUF), artikel 157 punkt 2, är lön en ersättning för utfört arbete eller förberedelser för ett arbete som omfattar alla förmåner i form av kontanter eller naturaförmåner som arbetstagaren, direkt eller indirekt, får av arbetsgivaren på grund av anställningen. Eftersom lönen regleras genom kollektivavtal och/ eller individuella anställningsavtal kan lönens olika delar variera mellan olika branscher beroende på kollektivavtal eller praxis i den aktuella branschen. Lönen kan därför se olika ut beroende på vilka lönedelar som ingår, dess löneform och redovisningssätt.3 Ett antal tidsvaria- bler som avtalad arbetstid och/eller faktiskt arbetad tid samt antalet avtalade semesterdagar är då också viktiga att inkludera i beräkningen av månadslön. 
  
 Som vi har redogjort för i kapitel 2 är en avgörande del i att mäta ekonomisk jämställdhet vilket löne- och inkomstbegrepp som till- lämpas. Inkomst är ett vidare begrepp än lön som innefattar både lön 
  
 3I en rapport från Näringsdepartementet (2000) påtalas att lönestatistiken behöver synliggöra de olika löneelementen så att det är möjligt att jämföra varje löneelement för sig. 
  
 220 
  
 SOU 2022:4 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 och annan inkomst (lön är en inkomstkälla).4 Medlingsinstitutet definierar lön som ersättning för arbete per tidsenhet där tim- och deltidslöner har räknats om till heltidslöner (månadslön, se mer i faktarutan nedan). En löneinkomst är däremot det faktiska intjänade beloppet som erhålls för utfört arbete eller förberedelser för arbete. Skillnaden mellan en heltidsekvivalent lön och löneinkomst är att den förstnämnda omvandlar tim- och deltidslöner till heltidslöner för att ta hänsyn till anställningens omfattning. Löneinkomsten är däremot det belopp som man faktiskt får i lönekuvertet och som dels beror på lön per tidsenhet dels på hur mycket man har arbetat under en månad. Till skillnad från löneinkomsten omfattar inte den heltids- ekvivalenta månadslönen ersättningar från belöningssystem såsom årsvisa bonusar, vinstdelningar eller tilldelning av aktier/optioner, ersättningar som baseras på den anställdas prestation eller företagets resultat eller andra förmåner som arbetstidsförkortning, övertidser- sättning, semester, avgångsvederlag om de ligger utanför den ordinarie grundlönen eller kollektivavtalen (se exempelvis SCB 2019, Medlings- institutet 2021a). 
  
 Ur ett jämställdhetsperspektiv kan skillnaden mellan en heltids- ekvivalent månadslön och löneinkomst vara betydande. Kvinnor och män kan till exempel ha samma timlön, men olika löneinkomster, beroende på tjänsteomfattningen. Eftersom kvinnor i större utsträck- ning än män är deltidsarbetande har de i genomsnitt betydligt lägre löneinkomster än heltidsarbetande. En annan skillnad är att det är vanligare att män har olika former av löneförmåner och bonus (se exempelvis Saco 2009). Om den heltidsekvivalenta månadslönen som finns i lönestrukturstatistiken missar att fånga upp lönedelar som män innehar i större omfattning än kvinnor, finns en risk för att de löneskillnader som observeras med hjälp av lönestrukturstatistiken underskattas. Löneinkomsten fångar å andra sidan upp alla de faktiskt intjänade lönedelarna, men för att löneinkomsten ska bli jämförbar mellan kvinnor och män bör den analyseras tillsammans med en tidsvariabel som mäter den arbetade tiden. 
  
 4Som inkomst räknas löneinkomst och annan arbetsinkomst (tjänsteinkomst), kapitalinkomst, inkomst från näringsverksamhet och transfereringar såsom föräldrapenning, sjuk- och aktivi- tetsersättning, bostadsbidrag, studiemedel med mera. 
  
 221 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 SOU 2022:4 
  
 Lönedelar, löneformer och redovisning av lön 
  
 Lönen kan bestå av fasta och rörliga lönedelar: 
  
 –Fasta lönedelar utgörs av fast lön (i förväg fastställt belopp) och fasta tillägg som exempelvis chefstillägg och så kallade naturaförmåner som lunchkuponger och tjänstebil. 
  
 –Rörliga lönedelar utgörs av rörlig lön (prestations- och resultatlön som provi- sion och bonus) och rörliga tillägg som exempelvis övertidsersättning, ersätt- ning för obekväm arbetstid, jourersättning, helglön samt skiftarbetstillägg. 
  
 Löneformen kan anges i tidsenhet, resultatenhet eller i kombinationer av båda: 
  
 –Lön per arbetad tid i form av  
 tim-/dag-, 
  vecko- eller månadslön. 
  
 –Lön efter resultat i form av olika typer av prestationslön såsom ackordslön, arvode och provision eller lön som styrs av företagens resultat såsom bonus och premielön. 
  
 Lön kan redovisas på olika sätt: 
  
 –Grundlön eller överenskommen lön som är den lön som framgår i ett an- ställningsavtal, vilken oftast motsvarar anställningens omfattning. Grundlönen för deltidarbetande är vanligtvis lägre än för heltidsarbetande. 
  
 –Utbetald lön som sker efter den så kallade kontantprincipen är den lön som är tryckt på lönebeskedet, vilken påverkas av både faktisk arbetstid och av bland annat ledigheter, ersättningar och avdrag. 
  
 –Heltidsekvivalent lön som är en omräknad deltidslön till heltidslön som tar hänsyn till anställningens omfattning. Genom att exempelvis dividera en del- tidslön med sysselsättningsgraden och multiplicera med hundra kan en del- tidslön räknas om till en motsvarande heltidslön (se Saco 2011). 
  
 Lönestrukturstatistikens heltidsekvivalenta lön 
  
 Medlingsinstitutet definierar lön som ersättning för arbete per tidsenhet där tim- och deltidslöner har räknats om till heltidslöner (heltidsekvivalent månads- lön). Den månadslön som används är ett bruttolönemått som sammantaget inne- håller avtalad fast lön inklusive fasta lönetillägg och ett stort antal rörliga löne- tillägg som kan skilja sig något mellan sektorer. 
  
 –I offentlig sektor består lönen av en grundlön plus rörliga lönetillägg och förmåner. 
  
 –I privat sektor anges lönen som månadslön för tjänstemän och timlön för arbetare och inkluderar förmåner, jour- och beredskapsersättning, vänte- tids- och reseersättning. För arbetare inkluderas även helglön, men inte övertidsersättning. 
  
 Lön från belöningssystem som exempelvis årliga bonusar, vinstdelningar, till- delning av aktier/optioner eller andra oregelbundna ersättningar ingår inte löne- strukturstatistiken. Den innehåller inte heller information om avtalstillhörighet för den anställde. 
  
 222 
  
 SOU 2022:4 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 Inkomststatistikens löneinkomst 
  
 Löneinkomst som används i den registerbaserade arbetsmarknadsstatistiken (RAMS) inbegriper den del av inkomst från tjänst som arbetsgivaren betalar ut och som månatligen lämnas som kontrolluppgift till Skatteverket från arbets- givare (det vill säga bruttolön, förmåner, bonusar, traktamenten, avgångsvederlag med mera). SCB redovisar inkomstuppgifter efter tre inkomstslag som utgår från inkomstskattelagen: inkomst från tjänst, inkomst från näringsverksamhet och inkomst från kapital. Löneinkomsten är den utbetalda lönen som sker efter kontantprincipen och som innehåller både fasta och rörliga lönedelar. 
  
 4.2Att mäta löneskillnader 
  
 Att löneskillnader mellan kvinnor och män mäts är avgörande för att veta hur stora skillnaderna är. Att löneskillnaderna mäts är även cen- tralt för att vi ska kunna få en uppfattning om hur långt regeringen har kommit i att uppnå målet om ekonomisk jämställdhet. För att främja jämställda löner behövs kunskap om faktorer som påverkar löneskillnaderna och hur dessa ska analyseras och rapporteras. Det behövs också metoder för att mäta och visualisera statistiken på ett transparent sätt, så att resultaten kan användas av regeringen och arbets- marknadens parter till policyutveckling och som beslutsunderlag. 
  
 En del av de faktorer som ger upphov till löneskillnader mellan kvinnor och män riskerar att förbli dolda om inte adekvata mått och begrepp används för att beskriva och mäta löneskillnader. En grund- förutsättning för mätning är emellertid att det som avses att mätas är mätbart. Det kan därför diskuteras huruvida vissa faktorer eller egenskaper hos individer är mätbara, hur entydiga olika mått är samt problematiken som finns kring mätfel. Till exempel kan egenskaper eller företeelser som är viktiga att mäta befinna sig på skilda nivåer av mätbarhet, vilket innebär att mätning inte bara ur praktisk utan också ur en begreppsmässig synpunkt kan bli problematisk. 
  
 Ett vanligt sätt att beskriva löneskillnader är att utgå från de ovägda eller ojusterade löneskillnaderna, det vill säga den totala skillnaden i genomsnittslönerna mellan kvinnor och män. Medlingsinstitutet, som är ansvarig myndighet för den officiella lönestatistiken, publicerar löp- ande en årlig rapport om löneskillnader mellan kvinnor och män som även innehåller skattningar av det genomsnittliga könslönegapet, vilket uppmäts genom skillnaden mellan kvinnors och mäns genomsnitt- liga heltidsekvivalenta månadslöner i procent. I årsrapporterna analy- 
  
 223 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 SOU 2022:4 
  
 seras också justerade löneskillnader genom både så kallad standard- vägning och regressionsanalys (se exempelvis Medlingsinstitutet 2020a, 2021a). En löneanalys kan därför kontrollera/standardisera för ett antal mätbara och relevanta faktorer som antas ligga bakom löne- skillnader mellan kvinnor och män. Genom att räkna bort skillnader som kan förklaras av faktorer som utbildningsnivå, ålder, arbetstids- omfattning, yrke med mera fås ett justerat/standardiserat mått på löne- skillnaden. Det är denna skillnad som ofta benämns som den oför- klarade löneskillnaden, det vill säga skillnader som inte kan förklaras utifrån tillgänglig statistik och information. 
  
 Ibland tolkas den oförklarade skillnaden som ett mått på diskrimi- nering. Denna tolkning är dock problematisk eftersom det är svårt att med hjälp av statistik leda i bevis förekomsten av lönediskriminering. Löneskillnaden är enbart oförklarad i statistisk mening. Till exempel kan kvinnor och män med liknande kvalifikationer och arbetsrelevanta egenskaper hamna i olika befattningar på grund av att kvinnor diskri- mineras vid anställning, befordran och/eller i tilldelningen av arbets- uppgifter som leder till löneskillnader mellan kvinnor och män (det vill säga en vertikal lönesegregering som vi beskriver i kapitel 2). Den del av löneskillnaden som förklaras av statistisk kan vidare dölja dis- kriminering om de variabler som man kontrollerar för har påverkats av könsdiskriminering. Eftersom löneskillnader som har samband med kön förekommer i olika former och på olika nivåer behöver analyser av löneskillnader också förstås och angripas utifrån olika perspektiv. Det kan därför vara nödvändigt att även redovisa en uppdelning (de- komponering) av löneskillnader mellan kvinnor och män efter de faktorer som orsakar skillnaderna (både sakliga och osakliga faktorer), eftersom möjligheterna och medlen att motverka skillnaderna är för- knippade med orsakerna till dessa (se även SOU 1997:136). 
  
 4.2.1Olika metoder för att mäta förekomsten av lönediskriminering 
  
 För att kunna angripa och eliminera osakliga löneskillnader mellan kvinnor och män, behöver vi kunna mäta de faktorer som orsakar dessa. Begreppet osakliga löneskillnader diskuteras mer ingående i kapitel 3. Osakliga löneskillnader kan vara, men inte alltid, diskrimi- nering. I det här kapitlet kommer vi att beskriva lönediskriminering 
  
 224 
  
 SOU 2022:4 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 i en vidare bemärkelse än diskriminering enligt diskrimineringslagen när vi diskuterar olika mätmetoder. 
  
 Att mäta osakliga löneskillnader och/eller lönediskriminering kan vara svårt eftersom det kan inbegripa olika former av lönediskrimi- nering, vilket ställer krav på både tillgänglig statistik och den metod och analysansats som tillämpas. Enligt DO (2021) kan antal anmäl- ningar, tips och klagomål om upplevd diskriminering till DO samt antal fällande domar om lönediskriminering utgöra viktig kunskap om hur diskriminering kan yttra sig i samhället.5 Ett sådant mått är av olika skäl ingen indikation på förekomsten av lönediskriminering eftersom det inte med någon säkerhet kan visa i vilken utsträckning diskriminering förekommer.6 
  
 Ett annat mått på lönediskriminering är ett självrapporterat mått som skapas genom enkätundersökningar. Ett sådant mått används bland annat i en enkätundersökning av SCB för regeringens delmål Främja och verkställ  
 icke-diskriminerande 
  politik och lagstiftning (SCB 2021c).7 Undersökningen baseras på att ett urval där individer uppger om de upplevt diskriminering eller kränkande behandling de senaste tre månaderna. Urvalsundersökningar är en förekommande metod för att mäta förekomsten av upplevd diskriminering, men är också en metod som riskerar att ha problem med bortfall och mätfel, som leder till både över- och underskattningar.8 Detta har lett till en växande forskningsinriktning mot experimentella metoder för att kunna fastställa förekomsten av diskriminering (se Nekby 2006 för 
  
 5År 2020 fick till exempel DO 2 882 anmälningar, tips och klagomål som rörde diskriminering. De flesta av dessa berörde arbetslivet och 44 procent av dem var kopplade till kön som dis- krimineringsgrund. Det saknas uppgifter om hur många av dessa som rörde lön. 
  
 6För det första kan det vara svårt för en arbetstagare som blir diskriminerad av sin arbetsgivare att veta att så är fallet. För det andra kan arbetstagaren avstå från att påtala diskriminering, till exempel av rädsla för repressalier. För det tredje har fackförbund förtur på att föra talan för sina medlemmar i diskrimineringsfrågor (6 kap. 2 § tredje stycket DL), vilket kan innebära att den enskilde antingen får en lösning på sin situation eller upplever att det är lönlöst att driva frågan rättsligt och av något av dessa skäl avstår från att anmäla. För det fjärde kan arbetstagaren avstå från en anmälan av andra skäl, till exempel att hen upplever att det är svårt att få rätt i löne- diskrimineringsfrågor. Sammanfattningsvis är antalet anmälningar till DO ingen bra indikation på förekomsten av lönediskriminering. 
  
 7 
 www.scb.se/hitta-statistik/temaomraden/agenda-2030/mal-16/delmal-16.b. 
  Hämtat 22.01.17. 
  
 8Överskattningar kan förekomma om respondenten upplever diskriminering på grund av faktorer som inte omfattas av diskrimineringslagen. Underskattningar kan förekomma om respondenten har blivit utsatt för diskriminering enligt lagen, men inte haft någon kännedom om det, inte vågat berätta eller är så van vid diskriminering att hen inte längre reflekterar över det. På liknande sätt kan över- och underskattningar även förekomma vid kvalitativa metoder, genom exempelvis intervjuer, som innebär att det även vid sådana metoder kan vara svårt att säkerställa om diskriminering har förekommit. 
  
 225 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 SOU 2022:4 
  
 en utförlig diskussion kring att mäta och säkerställa diskriminering).9 Forskningen har också kunnat belägga att olika former av diskrimi- nering förekommer (se kapitel 2 där de olika formerna beskrivs). Analysresultatens överförbarhet till andra sammanhang och dess tillförlitlighet har oftast diskuterats utifrån dess validitet. Medan den interna validiteten handlar om analysresultatens grad av trovärdighet, handlar den externa validiteten om resultatens grad av överförbarhet till andra situationer, det vill säga dess generaliserbarhet. Fördelen med experimentella metoder är att de har potentialen att producera en hög intern validitet när det gäller fastställandet av ett kausalt sam- band för exempelvis förekomsten av diskriminering. Däremot är de oftast utförda i en viss kontext och i en experimentell situation, och kan endast undersöka vissa aspekter av diskriminering.10 Det kan även vara både kostsamt och logistiskt svårt för en myndighet att tillämpa experimentella metoder för kontinuerliga uppföljningar av löneskillnader. 
  
 Regressionsanalyser av  
 icke-experimentella 
  och observerade data är ett vanligt förekommande tillvägagångssätt för att analysera löne- skillnader och för att få en indikation om omfattning av lönediskrimi- neringen. Bland annat tillämpar många befintliga analyser av löneskill- nader regressionsmetoder, som bland annat beskrivs i avsnittet 4.2.3 Fördelen är att metoden har potentialen att producera en hög extern validitet eftersom representativa urval- eller registerdata kan användas. Om tillräckliga data finns är metoden flexibel för analyser utifrån olika angreppssätt och på olika nivåer. Till exempel kan löneskillna- derna analyseras genom en dekomponering av skillnader i genomsnitt- lig lön mellan kvinnor och män i ”förklarade” och ”oförklarade” delar, något vi kommer att återkomma till senare (se även Perry 1997, Fortin m.fl. 2011, Konjunkturinstitutet 2013). Jämfört med experimentella metoder har regressionsmetoder inte samma förmåga att isolera kausala samband. Ingen metod är emellertid så pass flex- ibel att den kan belysa det som kallas värdediskriminering, vilket fram- för allt beror på bristande data och svårigheter i att definiera och kvantifiera lika och likvärdiga arbeten snarare än på metoden som sådan. 
  
 9Förespråkare för dessa metoder menar att det i princip inte går att undersöka lönediskrimi- nering utan att använda sig av en experimentansats som skapar ett kontrafaktiskt utfall. 
  
 10Värdediskriminering är till exempel svårt att undersöka med experimentella metoder efter- som det inte går att skapa kontrafaktiska fall i experimentet. Men det finns även svårigheter med att mäta värdediskriminering utifrån andra tillvägagångssätt, såsom genom enkäter eller regressionsmetoder. 
  
 226 
  
 SOU 2022:4 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 4.2.2Utmaningar att definiera och kvantifiera likvärdiga arbeten 
  
 Enligt diskrimineringslagen ska arbetsgivares arbete med lönekart- läggningar och löneanalyser bland annat avse skillnader mellan kvin- nor och män som utför arbete som är att betrakta som lika eller lik- värdigt (3 kap. 9 § DL). Enligt lagen är ett arbete att betrakta som lik- värdigt om den sammantagna bedömningen av de krav arbetet ställer och dess natur kan anses ha lika värde som det jämförda arbetet. Det gäller alltså värderande jämförelser av kraven på arbeten som den enskilda arbetsgivaren ska göra utifrån de kriterier som anges i lagen, det vill säga kunskap och färdigheter, ansvar, ansträngning och arbets- förhållanden (se mer i kapitel 3). I stor utsträckning värderas arbeten som utförs av kvinnor lägre än arbeten som utförs av män (Arai  Thoursie 1997, Meyersson Milgrom m.fl 2001, SOU 1997:136).11 Forskningen pekar på utmaningar med att definiera och kvantifiera likvärdiga arbeten genom empiriska mätmetoder. Odelstad (2017) belyser till exempel problematiken med begreppet likvärdiga arbeten då det inbegriper flera begrepp, både normativa och deskriptiva, såsom kunskap, färdigheter, ansvar och ansträngning. Blomskog och Bring (2009) menar att begreppet likvärdiga arbeten inte är ett mät- problem, utan snarare ett värderingsproblem, det vill säga ett norma- tivt problem som har sin grund i lönepolitiska ställningstaganden. Författarna betonar att de arbetsvärderingar som den enskilde arbets- givaren gör i arbetet med lönekartläggningar inte bör betraktas som en empirisk mätmetod, utan i stället bör ses som ett stödverktyg som arbetsgivaren kan använda för att systematisera sina bedömningar. Att empiriskt kunna mäta begreppet lika och likvärdigt arbete på en aggregerad nivå är därför inte självklart.12 
  
 JA-delegationen 
  (SOU 2015:50) jämförde kvinnodominerade yrken i offentlig sektor med likvärdiga yrken i mansdominerade yrken i privat sektor. Metoden (den så kallade  
 JA-modellen) 
  utgår från yrkesklassificeringen Standard för svensk yrkesklassificering (SSYK 2012) som bygger på ett internationellt system som används för att bland annat producera yrkesstatistik. Värderingen av yrken sker med hjälp av arbetsvärderingsverktyget Analys lönelots som är framtaget 
  
 11 
 www.mi.se/lon-loneutveckling/en-interaktiv-bild-av-konssammansattningen. 
  Hämtat 22.01.17. 
  
 12Det innebär inte att arbetsvärderingar inte är viktiga. Tvärtom, de utgör högst relevanta verktyg och hjälpmedel för att genomföra komplexa värderande jämförelser av arbeten men kräver också detaljerad och lokal kunskap om arbetet krav. 
  
 227 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 SOU 2022:4 
  
 för att systematisera arbetskrav och bedöma kraven för likvärdigt arbete.13 Boschini (2018) pekar på att det kan vara problematiskt att det just är kvinnodominerade yrken i offentlig sektor som jämförs med mansdominerade yrken i privat sektor, då yrken i olika sektorer inte nödvändigtvis är jämförbara. Medlingsinstitutet (2021a) menar att förutsättningarna för lönebildning ser olika ut i olika delar av arbetsmarknaden och att det utgör en viktig förklaring till att löne- läget är högre i den privata sektorn än i den offentliga. 
  
 4.2.3Befintliga analyser av löneskillnader görs på olika nivåer 
  
 Vi har i uppdrag att analysera hur löneskillnader mellan kvinnor och män på arbetsgivarnivå eller annan lämplig nivå kan följas över tid. Befintliga analyser av löneskillnader görs i dag på olika nivåer. Vad som anses vara en lämplig nivå beror oftast på tillgången på data för att kunna kontrollera/standardisera för olika faktorer. Det handlar också om vad man vill fånga med statistiken. Enligt Medlingsinstitutet (2020b) finns en palett av beräkningar på storleken av löneskillnader mellan kvinnor och män. I tabell 4.1 presenteras resultat från Medlings- institutet (2021a), Arbetsgivarverket (2021)14 och Svenskt Närings- liv (2021a) som har gjort analyser av löneskillnader mellan kvinnor och män på olika nivåer utifrån olika datakällor. 
  
 Tabellen uppvisar variationer i resultat på analyserade löneskill- nader som framför allt beror på olika urval och metod, men också på vilka faktorer som löneskillnaderna har justerats för. Medlingsinsti- tutet (2021a) visar en ojusterad löneskillnad på 9,8 procent och en justerad löneskillnad på 4,4 procent efter en så kallad standardvägning som tar hänsyn till yrke, sektor, utbildningskategori, åldersgrupp och om man arbetar hel- eller deltid.15 När Medlingsinstitutet analyserar 
  
 13Verktyget ägdes fram till 2018 av DO, men ägs nu av Lönelotsarna som har vidareutvecklat metoden. Enligt Lönelotsarna (2020) värderas varje faktor utifrån de olika värderande krite- rierna (utbildning, problemlösning, sociala färdigheter, ansvar, chefskap och arbetsförhållan- den) med hjälp av information om varje yrke som finns i SSYK tillsammans med annan information om yrkets svårighetsgrad från bland annat Arbetsförmedlingen och Lönelotsarnas egna bedömningar. 
  
 14Arbetsgivarverkets löneskillnadsrapport för statlig sektor görs från och med 2021 digitalt på webben med interaktiva diagram, tidigare har den gjorts som en publikation. Se  
 www.arbetsgivarverket.se/nyheter--press/nyheter/2021/fortsatt-minskad-loneskillnad- 
  
 mellan-kvinnor-och-man-i-staten. 
  Hämtat 22.01.17. 
  
 15Medlingsinstitutet väljer standardvägning framför regressionsanalys, men redovisar även resultat baserade på regressionsanalys i sina rapporter. 
  
 228 
  
 SOU 2022:4 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 löneskillnaden mellan kvinnor och män med regressionsanalys rensas alla individer som saknar utbildningskod bort och löneskillnaden mellan kvinnor och män utan några kontroller är då 8,3 procent. Efter kontroll för individens ålder och utbildningsnivå ökar löneskill- naden till 11,6 procent, vilket enligt Medlingsinstitut (2021a) beror på en sammansättningseffekt och på att kvinnor i genomsnitt har högre utbildning och är äldre än män. När även variabeln yrke kontrolleras för minskar löneskillnaden mellan kvinnor och män till 3,8 procent, vilket antyder att yrke är den viktigaste förklaringsvariabeln. Med- lingsinstitutets analys grundas på den officiella lönestrukturstatistiken som beskrivs mer ingående i nästa avsnitt. Svenskt Näringsliv analy- serar löneskillnader mellan kvinnor och män, men baserat på en parts- gemensam lönestatistik som samlas in från Svenskt Näringslivs med- lemsföretag. Den ojusterade löneskillnaden från deras analys är cirka åtta procent och den justerade löneskillnaden är på fyra procent efter en standardvägning som tar hänsyn till skillnader i yrke, näringsgren, utbildning, ålder, arbetstid, om man är chef eller inte samt vilket företag man arbetar på (Svenskt Näringsliv 2021a). Arbetsgivarverket, som är en förvaltningsmyndighet för statliga arbetsgivarfrågor, upp- visar en ojusterad löneskillnad på fem procent och en justerad löne- skillnad på 0,7 procent när hänsyn har tagits till faktorer som ålder, utbildningsnivå, arbetstidsomfattning  
 (hel-/deltid), 
  om man är chef eller inte, erfarenhet, arbetsområde, grupperingsnivå och verksamhets- inriktning (Arbetsgivarverket 2020 och 2021). Arbetsgivarverkets analys baseras på en regressionsmetod och på en partsgemensam lönestatistik inom det statliga avtalsområdet. 
  
 Att Arbetsgivarverkets resultat skiljer sig så pass från resultaten som redovisas i Medlingsinstitutet (2021a) och Svenskt Näringsliv (2021a) har i stor utsträckning att göra med att både metod och be- räkningsunderlag skiljer sig åt och att det handlar om olika undersök- ningsgrupper, men också att Arbetsgivarverkets analys har justerats för fler faktorer. Till exempel tillämpar Arbetsgivarverket (2021) variabler från klassificeringssystemet Befattningsgruppering för statistik (BESTA) medan Medlingsinstitutet och Svenskt Näringsliv tillämpar yrkesvariabeln SSYK (se avsnitt 4.3). BESTA som är en be- fattningsgruppering för statistik i staten ger mer information i befatt- ningar än vad SSYK som är generell för hela arbetsmarknaden gör. Merparten av Arbetsgivarverkets löneskillnad förklaras av att stats- anställda kvinnor och män arbetar med olika arbetsuppgifter och på 
  
 229 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 SOU 2022:4 
  
 olika nivåer. Enligt Arbetsgivarverket är det nivån på arbetet, det vill säga hur komplext och självständigt arbetet är, som påverkar löne- skillnaderna allra mest, vilket tyder på att fler män än kvinnor har arbeten på högre strategisk nivå inom staten. Svenskt Näringsliv be- lyser komplexiteten i att mäta lönesättande faktorer inom företagen, såsom den sammantagna värderingen av arbetsuppgifternas svårig- hetsgrad, företagets behov, det utförda arbetet och individens egen- skaper. 
  
 Tabell 4.1 Ojusterade och justerade löneskillnader mellan kvinnor och män 2020 
  
 Studie 
  
 Löne- 
  
 Justerad 
  
 Faktorer kontrollerade/ 
  
 Undersökningsgrupp 
  
 skillnad 
  
 löneskillnad 
  
 standardiserade för 
  
 Medlings- 
  
 9,8 % 
  
 4,4 % efter 
  
 Åldersgrupp (fyra), 
  
 Totalundersökning i 
  
 institutet 
  
 standard- 
  
 utbildningskategori (två), 
  
 offentlig sektor och 
  
 (2021a) 
  
 vägning 
  
 arbetstidsomfattning 
  
 urval i privat sektor, 
  
 (hel-/deltid), 
  sektor och 
  
 anställda  
 18–66 
  år 
  
 yrke (SSYK), 
  
 med lön på minst 
  
 12 000 kr per månad. 
  
 Svenskt 
  
 7,8 % 
  
 4,0 % efter 
  
 Ålder, utbildning, 
  
 Näringsliv 
  
 standard- 
  
 arbetstidsomfattning, 
  
 (2021a) 
  
 vägning 
  
 näringsgren och yrke 
  
 (SSYK), om man är chef 
  
 eller inte, vilket företag 
  
 man arbetar på. 
  
 Arbetare och tjänste- män som finns i Svenskt Näringslivs medlemsregister, om- fattar företag med fler än tio arbetare eller fler än tio tjänstemän,  
 18–67 
  år. 
  
 Arbets- 
  
 5,0 % 
  
 0,7 % efter 
  
 Ålder, utbildningsnivå, 
  
 Statsanställda med 
  
 givarverket 
  
 regressions- 
  
 utbildningsinriktning, 
  
 månadslön med 
  
 (2021) 
  
 analys 
  
 arbetstidsomfattning 
  
 arbetstidsomfattning 
  
 (hel-/deltid), 
  antal 
  
 över 39 procent. 
  
 anställningsår, om man är chef eller inte, erfar- enhet, arbetsområde, grupperingsnivå och verksamhetsinriktning. 
  
 Anm. Samtliga studier avser år 2020 och har en heltidsekvivalent månadslön som utfallsvariabel, vilken är den som ingår i den officiella lönestrukturstatistiken. 
  
 De tre studierna baseras på olika målpopulation och data som de har tillgång till, vilket leder till olika resultat på såväl aggregerad nivå som inom justerade faktorer. Medlingsinstitutet (2021a) lyfter till exem- pel fram den oförklarade löneskillnaden mellan könen på 4,4 procent 
  
 230 
  
 SOU 2022:4 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 efter standardvägning. Det är alltså en genomsnittlig löneskillnad inom yrken och sektorer mellan jämförbara kvinnor och män (i termer av att de tillhör samma åldersgrupp, utbildningskategori och att de arbetar hel- eller deltid i lika stor utsträckning). Svenskt Näringslivs (2021a) justerade löneskillnader mellan jämförbara kvinnor och män avser inom yrken, sektorer och arbetsgivare. Arbetsgivarverkets (2021) justerade löneskillnader för jämförbara kvinnor och män avser inom befattningar, arbetsområden, arbetsnivåer och verksamhetsinrikt- ningar.16 
  
 Svenskt Näringsliv och Arbetsgivarverket har olika urval för sina analyser som bygger på deras respektive medlemsregister, parts- gemensam lönestatistik, vilket beskrivs mer ingående i avsnitt 4.3.3. Att Svenskt Näringsliv och Arbetsgivarverket kan redovisa löne- skillnader på en mer disaggregerad nivå än Medlingsinstitutet beror på att de har mer detaljerad information om löner bland anställda inom sina medlemsorganisationer. Att den justerade löneskillnaden minskar drastiskt när fler detaljerade variabler inkluderas i analysen kan framstå som att det inte finns någon ”oförklarad” del av löneskill- naden kvar och att analysen har lyckats kontrollera för alla de faktorer som kan hänföras till eventuell diskriminering. Problemet är dock att löneskillnader som exempelvis beror på värde- eller befattningsdiskri- minering kan döljas bakom ”förklarade” löneskillnader. Att kontrol- lera för variabler som yrke och sektor kan med andra ord innebära att man kontrollerar för strukturella löneskillnader (se exempelvis Arai 
  
 Toursie 1997, Meyersson Milgrom m.fl. 2001, SOU 1997:136). Detsamma gäller eventuellt när man kontrollerar för hel- och deltid där det också kan finns stora skillnader mellan kvinno- och mans- dominerade branscher. Det betyder att de löneskillnader som visas i tabell 4.1 mycket väl kan spegla en delmängd av de totala löneskill- naderna som skulle råda vid en dekomponering på olika nivåer (exempelvis inom och mellan yrken, se vidare i Arai  Thoursie 1997). 
  
 16De redovisade löneskillnaderna gäller alltså efter att hänsyn har tagits till mätbara produk- tivitets- och arbetsrelaterade faktorer såsom arbetslivserfarenhet som approximeras med en åldersvariabel, utbildningsnivå, erfarenhet och arbetstidsomfattning. 
  
 231 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 SOU 2022:4 
  
 4.2.4En dekomponering av löneskillnader kan behövas 
  
 Kvantitativa metoder utgår ofta från att jämföra löneskillnader mellan så lika grupper av kvinnor och män som möjligt utifrån tillgängliga data. För att grupperna ska bli jämförbara kan löneskillnaderna behöva justeras för olika faktorer. I stora drag handlar det om att jämföra grupper av individer med samma genomsnittliga arbetsproduktivitet (se exempelvis Boschini 2017). Utifrån ett nationalekonomiskt per- spektiv motiveras då olika lönenivåer utifrån individernas respektive produktivitetsnivå. I praktiken handlar det om att jämföra individer med liknande arbetsrelaterade egenskaper som är knutna till indivi- den (så kallat humankapital), men ibland inkluderas även yrkes- och branschtillhörighet. Dock kan det vara problematiskt att inkludera yrkes- och branschtillhörighet. Till exempel beskriver Thomas och Wilson i Kvinnors och mäns löner – varför så olika? (SOU 1997:136) att skillnader i yrkes- och branschfördelning till en del kan bero på diskriminering och att ett inkluderande kan dölja förekomsten av diskriminering.17 Exempelvis kan värdediskriminering förekomma på  
 arbetsgivar-, 
  yrkes, sektor- och branschnivå och kan därmed döl- Calderon bakom dessa nivåer av justerade löneskillnader. En annan form av diskriminering är befattnings- eller fördelningsdiskriminering som innebär att kvinnor och män med liknande kvalifikationer hamnar i olika yrken på grund av diskriminering vid anställning eller befordran. Thomas och Wilson menar att en uppdelning av löneskillnaderna mellan kvinnor och män i komponenter kan vara viktig eftersom det ökar förståelsen för varför löneskillnader mellan kvinnor och män uppstår. Med en ökad förståelse ges bättre möjligheter att hitta lämp- liga och effektiva åtgärder att motverka uppkomsten av löneskillna- der mellan könen. 
  
 Att tillämpa en dekomponeringsmetod är en vanlig metod, som även Eurostat tillämpar, för att förstå de olika variablernas betydelse för löneskillnaderna mellan kvinnor och män (se exempelvis Leythienne 
  
 Pérex-Julián 
  2021, Stewart 2018). Det är en två- stegsmetod som först skattar genomsnittslönerna för kvinnor och män separat genom regressionsanalys där hänsyn tas till arbetsrelevanta egenskaper.18 I ett nästa steg utförs en dekomponering och analys av 
  
 17SOU 1997:136 var en delrapport till den så kallade Kvinnomaktutredningen (SOU 1998:6). 
  
 18Den vanligaste dekomponeringsmetoden är den så kallade  
 Hawkins 
  dekomponering och där lönerna analyseras i logaritmerad form, samt är justerade i enlighet med Peck (1974) löneekvationer. 
  
 232 
  
 SOU 2022:4 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 lönestrukturen. På så vis kan man dela upp de arbetsrelaterade variab- lerna i olika grupper och separat studera effekterna av att kvinnor och män befinner sig i olika yrken och branscher. Saco (2018) tillämpar till exempel dekomponeringsmetoden för att studera hur stor del av könslönegapet i högskoleyrken som kan hänföras till skillnader i genomsnittlig lön inom respektive yrke och hur stor del som kan förklaras av att andelen kvinnor och män skiljer sig inom yrket. Le Grand (1997) tillämpar också dekomponeringsmetoden för att för- stå varför anställda i kvinnodominerade yrken betalas sämre än de i mansdominerade. Även Arai och Mendoza (1997) gör en uppdelning av löneskillnaderna, men uppdelat i fyra komponenter (inom och mellan yrken), för att analysera både den vertikala och horisontella yrkessegregeringen. 
  
 4.3Kartläggning av befintlig statistik för analyser av löneskillnader mellan kvinnor och män 
  
 I föregående avsnitt redogjorde vi för olika sätt att mäta och ana- lysera löneskillnader mellan kvinnor och män. Vi beskrev även hur några befintliga studier analyserar löneskillnader som har justerats för olika faktorer. I detta avsnitt redogör vi för begränsningar och varia- tioner i resultaten som i stor utsträckning beror på vilka variabler som tas med i analyserna, det vill säga på vilken statistik som finns till- gänglig. Eftersom olika datakällor används i olika analyser kartlägger 
  
 videssa källor och börjar med de delar av den officiella statistiken som SCB ansvarar för. Därefter beskriver vi den officiella lönestruk- turstatistiken som Medlingsinstitutet ansvarar för och avslutningsvis kartläggs den partsgemensamma lönestatistiken. 
  
 4.3.1Den officiella statistiken 
  
 Den officiella statistiken regleras huvudsakligen genom lag (2001:99) om den officiella statistiken (statistiklagen) samt förordning (2001:100) om den officiella statistiken (statistikförordningen). Statistikansvaret är decentraliserat och fördelat på statistikansvariga myndigheter (SAM- myndigheter). Enligt statistikförordningen ska statistikansvariga myn- digheter dokumentera och kvalitetsdeklarera officiell statistik. Myn- digheterna ska också utan avgift offentliggöra och hålla sådan statistik 
  
 233 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 SOU 2022:4 
  
 allmänt tillgänglig inom ett allmänt nätverk för  
 SAM-myndigheterna 
  (det så kallade  
 SAM-nätverket). 
  Enligt förordningen ska de också inom sitt statistikområde utvärdera den officiella statistikens kvalitet. Indi- vidbaserad officiell statistik ska vidare vara uppdelad efter kön om det inte finns särskilda skäl mot detta. 
  
 SCB är den myndighet som ansvarar för att samordna systemet för den officiella statistiken (SCB 2018b, 2021h). Det är regeringen som beslutar om vilka områden som ska ha officiell statistik och vilka myn- digheter som ska ansvara för respektive område. Totalt finns 28 stati- stikansvariga myndigheter. Utöver SCB ingår bland annat Försäkrings- kassan, Medlingsinstitutet, Pensionsmyndigheten, Socialstyrelsen och Statens skolverk som producerar officiell statistik inom områdena som till exempel socialförsäkring, arbetsmarknad, utbildning och jämställdhet. Arbetsförmedlingen och Skatteverket administrerar och tillhandahåller också viktig officiell statistik inom områdena arbets- marknad och jämställdhet, men är inte statistikansvariga myndigheter. 
  
 Det är av stor vikt att den officiella statistiken är täckande och håller hög kvalitet för att kunna återge en trovärdig och tillförlitlig bild av samhällsutvecklingen. Granskningar av den officiella statistiken har tidigare gjorts av Riksrevisionen (RIR 2015) och i Statistikutred- ningen (SOU 2012:83). Enligt dessa bör dagens statistiksystem vara fortsatt decentraliserat där respektive statistikansvarig myndighet har ett stort inflytande på statistiken inom sitt ansvarsområde för att kunna fatta beslut om dess innehåll och omfattning. Samtidigt be- lyser granskningarna att det ökande bortfallet i många statistiska undersökningar innebär allvarliga problem som hotar att minska den officiella statistikens kvalitet och tillförlitlighet. För att förstå vilka behov som finns för att utveckla den befintliga officiella statistiken, går vi igenom ett antal relevanta variabler som kan behövas för att ge en mer heltäckande bild över löneskillnaderna. 
  
 Kartläggning av variabler i den officiella statistiken för att analysera löneskillnader 
  
 Kartläggningen omfattar följande variabler: inkomster inklusive transfereringar, ålder, kön, arbetsgivare, sektor- och branschtillhörig- het, yrke, arbetade timmar, anställningsform, utbildningsnivå, vistelse- tid i Sverige och födelseregion. 
  
 234 
  
 SOU 2022:4 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 Inkomstuppgifter utgör ett viktigt komplement till befintliga löne- analyser som bygger på lönestrukturstatistiken, eftersom de ger en mer komplett bild över kvinnors och mäns livssituationer som kan för- klara skillnader i löner. Inkomstuppgifterna hämtas från inkomst- och taxeringsregistret (IoT) som SCB ansvarar för (SCB 2021b). Registret innehåller bland annat individuppgifter över deklarerade inkomster, kontrolluppgifter på ersättningar för arbete, skatter, pensioner och transfereringar som härstammar från Skatteverkets arbetsgivardekla- rationer på individnivå (AGI) och årliga kontrolluppgifter.19 Registret innehåller även uppgifter om juridiskt kön och ålder. Inkomststati- stiken används i många viktiga undersökningar (SCB 2020c).20 
  
 Uppgifter om arbetsgivare, bransch- och sektorstillhörighet finns i SCB:s företagsdatabas (FBD), som innehåller basinformation om företag och arbetsställen efter näringsgren enligt Standard för svensk Näringsgrensindelning (SNI 2007). Uppgifter om företagens sektor- och branschtillhörighet går att härleda från  
 SNI-koderna. 
  Informa- tionen hämtas huvudsakligen från Skatteverkets administrativa register. Genom att koppla information om de anställdas arbetsgivare (av- identifierat organisationsnummer) kan information om de anställdas arbetsgivare, dess sektor- och branschtillhörighet erhållas, vilket möj- liggör analyser på  
 arbetsgivar-, 
  sektor- respektive branschnivå. 
  
 En annan viktig variabel som används i många löneanalyser är den yrkesvariabel som Medlingsinstitutet använder sig av, Standard för svensk yrkesklassificering SSYK från 2012 (hädanefter enbart SSYK). Yrkesklassificeringen SSYK är också det system som SCB använder i den officiella statistiken för indelning av yrken. Systemet utgörs av 429 yrkeskoder med hierarkisk indelning på fyra nivåer, och ett antal klasser under varje nivå (SCB 2012). Strukturen för SSYK bygger på en internationell standard för yrkesklassificering (ISCO) som fram- för allt är utarbetad för att underlätta internationella jämförelser av yrken på en övergripande nivå.21 Yrkesstatistiken SSYK är register- baserad och totalräknad för samtliga personer som klassas som för- 
  
 19Arbetsgivare är sedan 2019 skyldiga att månatligen redovisa uppgifter om varje anställds personnummer, bostadsadress, utbetalda löner, (kontant bruttolön), kostnadsersättningar (bil- ersättning, traktamente med mera), förmåner (bilförmån, bostadsförmån, förmån som pension med mera), tjänstepension, skatteavdrag och andra avdrag från arbetsgivaravgifter enligt AGI till Skatteverket. Se mer på Skatteverkets webbplats. 
  
 20Till exempel i den longitudinella integrationsdatabasen för sjukförsäkrings- och arbetsmark- nadsstudier (LISA), den registerbaserade arbetsmarknadsstatistiken (RAMS), den longitudinella individdatabasen (LINDA), den longitudinella databasen för integrationsdatabasen (STATIV) och i nationalräkenskaperna. 
  
 21Den bygger på ISCO som är framtagen av den Internationella arbetsorganisationen (ILO). 
  
 235 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 SOU 2022:4 
  
 värvsarbetande.22 Insamlingen av yrkesuppgifter sker genom ett  
 20-tal 
  olika register och undersökningar, varav den största källan är lönestruk- turstatistiken som täcker cirka 70 procent av yrkesregistrets målpop- ulation (SCB 2021d). Enligt SCB är statistiken också behäftad med osäkerhet (SCB 2021d). Det kan exempelvis vara svårt att definiera vad ett yrke är, som i många fall är ett mångsidigt begrepp som ska baseras på arbetsuppgift, arbetserfarenhet och kvalifikationsnivå. Upp- giftslämnarens bedömning av vad ett yrke är påverkar hur ett yrke placeras in och klassas i  
 SSYK-systemet 
  (se mer i SCB 2012  SCB 2021d). Normalt kodas yrkesuppgifterna direkt in av uppgiftslämnaren (arbetsgivaren) enligt SSYK. Men ibland sker inkodningen efter en specifik befattningsnomenklatur som sedan översätts till SSYK med hjälp av en översättningsnyckel. Mätfel kan därmed uppstå när olika klassificeringssystem för befattningar översätts till SSYK. En ytter- ligare källa till osäkerhet i SSYK är att insamlingen av yrkesuppgif- terna i vissa fall sker genom enkäter. Som med alla enkäter finns alltid en risk för bortfall och mätfel, vilket kan uppstå om det saknas före- tagsrutiner för uppdatering av information när anställda byter arbets- uppgifter (se mer i SCB 2021d). 
  
 Uppgifter om antal arbetade timmar, frånvaro från arbete och anställningsform samlas regelbundet in via Arbetskraftsundersökning- arna (AKU) som SCB har ansvar för (SCB 2020b, 2021a). Uppgif- terna om arbetade timmar ingår också i den officiella lönestruktur- statistiken baserat på variabeln tjänstgöringsomfattning, men bygger på AKU. Antalet arbetade timmar avser de faktiska timmarna under en viss referensvecka, vilket skiljer sig från antalet avtalade timmar enligt överenskommelse. Uppgifterna samlas in varje månad genom datorstödda telefonintervjuer. Den största osäkerhetskällan till brister i AKU är att den är en urvalsundersökning, vilket inkorporerar som tidigare nämnts både bortfall och mätfel.23 Under 2020 uppgick bort- fallet till 49 procent och var som störst för yngre personer. Dessutom har insamlingen av statistiken och genomförandet av telefonintervju- erna mellan 2017 och 2019 lagts ut på en upphandlade aktör, vilket har försvårat både kvalitetssäkring och kvalitetskontroll av statistiken. Under 2019 förekom stora kvalitetsbrister i insamlingen av data vilket 
  
 22En person klassas som förvärvsarbetande och ingår i sysselsättningsstatistiken i RAMS om personen fått en löneutbetalning enligt AGI i november som överstiger 99 kronor (SCB 2021d). 
  
 23AKU är en panelundersökning med roterande urval bestående av cirka 14 500 eller 18 200 personer varje månad (beroende på kvartal) i åldersgruppen  
 15–89 
  år. 
  
 236 
  
 SOU 2022:4 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 medförde en stor och allvarlig påverkan på statistiken i AKU, vilket innebär att SCB numera sköter insamlingen (SCB 2020d).24 
  
 Information om utbildning inhämtas från bland annat Statens skol- verk, universitet och högskolor och utgör den officiella statistiken som finns i Utbildningsregistret (UREG). Befolkningens utbildning klassificeras enligt svensk utbildningsnomenklatur (SUN) som är den officiella svenska klassificeringen av utbildningsnivå och utbildnings- inriktning (SCB 2021e). Utbildningsregistret har emellertid inga upp- gifter om utbildning för personer som helt saknar uppgift om tidigare utbildning. Framför allt är det svenska utbildningar som registreras, vilket innebär att utländska utbildningar, personalutbildningar eller annan  
 icke-formell 
  utbildning endast fångas upp i utbildningsregistret i viss mån (SCB 2021e). I genomsnitt saknade cirka 2,5 procent av befolkningen, mestadels personer födda utomlands, uppgifter om ut- bildning (SCB 2021e). 
  
 När det gäller övriga variabler som kan vara relevanta även för jämlikhets- och mångfaldsfrågor, finns förhållandevis få uppgifter att inhämta från den offentliga statistiken. En förklaring till detta är att personuppgifter som avspeglar diskrimineringsgrunderna könsöver- skridande identitet eller uttryck, religion eller annan trosuppfattning, funktionsnedsättning och sexuell läggning klassas som känsliga upp- gifter.25 Insamling och bearbetning av känsliga personuppgifter regle- ras genom statistikförordningen. Behandling av känsliga personupp- gifter regleras även genom dataskyddsförordningen eller allmänna dataskyddsförordningen (på engelska General Data Protection Regula- tion, GDPR).26 Enligt offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) är myndigheter som producerar statistik skyldiga att upprätthålla sekretess för uppgifter som kan hänföras till enskilda. Arbetsförmed- lingen registrerar visserligen uppgifter om de arbetssökandes hälsa och funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga enligt 
  
 24Till följd av detta fick SCB ett regeringsuppdrag att tillsammans med Medlingsinstitutet, Arbetsmiljöverket och Arbetsförmedlingen utveckla och modernisera arbetsmarknadsstatisti- Nguyen. Datainsamlingen till AKU ses exempelvis över där delar kommer att ersättas med an- vändningen av AGI som erhålls från Skatteverket (SCB 2020b). Det pågår alltså ett arbete att utreda om administrativa uppgifter från AGI kan användas inom ramen för AKU i syfte att förbättra statistikens tillförlitlighet. 
  
 25En diskussion om att inhämta jämlikhetsdata utifrån självrapporterade enkäter redovisas i bland annat i Hanson med flera (2017). 
  
 26Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av den 27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv 95/46/EG (allmän dataskyddsförordning), EUT 2016 L 119. 
  
 237 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 SOU 2022:4 
  
 förordning (2002:623) om behandling av personuppgifter i den arbets- marknadspolitiska verksamheten. Dock avser uppgifterna endast per- soner som är inskrivna vid Arbetsförmedlingen och är inte heller en del av den officiella statistiken. Den officiella statistiken innehåller däremot uppgifter om vistelsetid i Sverige, utländsk bakgrund och födelseregion, vilka kan vara relevanta i analyser som undersöker löne- skillnader utifrån ett intersektionellt perspektiv.27 
  
 4.3.2Den officiella lönestrukturstatistiken 
  
 Lönestrukturstatistiken är en del av den officiella lönestatistiken och är en årlig undersökning som baseras på individuppgifter.28 Syftet med lönestrukturstatistiken är att ge jämförbar information om löne- strukturen på arbetsmarknaden. Med hjälp av lönestrukturstatistiken kan frågor rörande lönenivå, lönestruktur och löneutveckling analy- seras. Statistiken ligger till grund för Medlingsinstitutets årliga rapport om löneskillnader mellan kvinnor och män och utgör underlag för analyser av arbetsmarknadens parter, regeringen, offentliga aktörer, forskare, massmedia och enskilda personer. 
  
 Lönestrukturstatistikens målpopulation omfattar personer mellan 
  
 18 och 66 år som har en tjänstgöringsomfattning om minst 5 procent, en månadslön på minst 12 000 kronor och som inte deltar i en arbets- marknadspolitisk åtgärd. Statistiken innehåller uppgifter om månads- lön, kön, ålder, utbildningsnivå och utbildningsinriktning, tjänstgör- ingsomfattning, yrke, sektor, region och näringsgren.29 Dess urval 
  
 27Variabeln vistelsetid i Sverige är även relevant utifrån ett arbetsmarknadsetableringsperspek- tiv. Enligt SCB:s definition är personer med utländsk bakgrund någon som är utrikes födda samt en inrikes född som har två utrikes födda föräldrar. Variabeln utländsk bakgrund kan till- sammans med uppgifter om födelseregion kategoriseras i svensk eller utländsk bakgrund samt i födelseregionerna Sverige, Norden, Europa, utanför Europa, vilket kan utgöra grunden för en upp- skattning på aggregerad nivå av förekomsten av diskriminering på grund av hudfärg och/eller etnicitet. 
  
 28Den officiella lönestatistiken består av tre delar: konjunkturlönestatistiken som inte är på individnivå utan visar lönernas utveckling månad för månad för arbetare och tjänstemän i olika branscher och för privat och offentlig sektor, lönestrukturstatistiken som är på individnivå och som används för jämställdhetsanalyser, samt  
 EU-statistiken 
  som levereras till den europeiska statistikbyrån Eurostat. Sammanställningar av lönestatistiken publiceras första halvåret efter insamlingsåret uppdelat på sektorer och på arbetare respektive tjänstemän i privat sektor. 
  
 29Klassificering av utbildningsnivå och utbildningsinriktning är enligt Svensk utbildnings- nomenklatur SUN2000 och redovisas på  
 1-siffernivå. 
  Uppgifter om individernas utbildning hämtas från utbildningsregister. Tjänstgöringsomfattning anges i förhållande till heltid. Klassi- ficering av yrke är enligt Standard för svensk yrkesklassificering SSYK2012 och redovisas på 3- och  
 4-siffernivå. 
  Regioner är fördelade enligt klassificeringen Nuts2 och klassificering av näringsgren har skett enligt SNI2007(se SCB 2019, 2021g). 
  
 238 
  
 SOU 2022:4 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 och insamling av uppgifter är olika för privat och offentlig sektor. Som tidigare nämnts är tim- och deltidslöner omvandlade till heltids- ekvivalenta månadslöner.30 
  
 Löneuppgifterna i lönestrukturstatistiken samlas in dels genom SCB:s egna webbinsamlingssystem som hämtas direkt från uppgifts- lämnarnas lönesystem, dels i samarbete med arbetsmarknadens arbets- givarorganisationer genom en partsgemensam avtalad statistik som hämtas från arbetsgivarnas lönesystem.31 Merparten av lönestatistiken hämtas från den partsgemensamma statistiken och bearbetas sedan av SCB. Samarbetet innebär att SCB inte behöver göra dubbelinsam- ling av löneuppgifter, vilket innebär att företagens uppgiftslämnar- börda inte behöver belastas ytterligare. Urvalet för privat sektor matchas först med arbetsgivarorganisationernas medlemsregister. Därefter inhämtar SCB motsvarande uppgifter direkt från företagen via sitt webbinsamlingssystem för de företag som inte täcks av arbets- givarorganisationernas medlemsregister. 
  
 I offentlig sektor och för stora företag i privat sektor med minst 500 anställda genomförs en totalundersökning och för mindre före- tag i privat sektor genomförs en urvalsundersökning.32 Mätperioden är september för privat och statlig sektor samt november för kom- muner och regioner. Statistiken kan därför vara känslig för olika tid- punkter i avtalsmässiga höjningar och när nya löner betalas ut i för- hållande till mättillfället (SCB 2021f). Samtliga företag som har 500 anställda eller fler ingår varje år i urvalet. Varje år dras ett nytt urval, vilket innebär att det inte nödvändigtvis är samma företag som dras varje år. 
  
 Lönestrukturstatistikens täckningsgrad i privat sektor bland före- tag med färre än 500 anställda är 3 procent och cirka 50 procent av alla anställda inom privat sektor (SCB 2021g). I kapitel 3, tabell 3.1 redovisas antal anställda i offentlig och privat sektor efter företags- 
  
 30I offentlig sektor består lönen av en grundlön plus rörliga lönetillägg och förmåner. I privat sektor anges lönen som månadslön för tjänstemän och timlön för arbetare, och inkluderar förmåner, jour- och beredskapsersättning, och väntetids- och reseersättning. För arbetare inkluderas även helglön, men inte övertidsersättning. 
  
 31Samarbetet för 2019 års undersökning var med följande arbetsgivarorganisationer: Bank- institutens Arbetsgivareorganisation (BAO), Försäkringsbranschens Arbetsgivareorganisation (FAO), Fastigo – Fastighetsbranschens Arbetsgivarorganisation, Arbetsgivarföreningen KFO, Sobona – Kommunala företagens arbetsgivarorganisation, Svenska kyrkans arbetsgivarorgani- sation, Sveriges Kommuner och Regioner (SKR) och Svenskt Näringsliv. 
  
 32Urvalsenheten är företagens organisationsnummer, där samtliga anställda inom ett företag med minst en anställd mäts. Urvalet i den privata sektorn omfattar ungefär 8 500 företag som dras genom ett slumpmässigt obundet urval stratifierat efter näringsgren och sju storleks- klasser:  
 1–4, 
  
 5–9, 
  
 10–19, 
  
 20–49, 
  
 50–199, 
  
 200–499 
  och 500 eller fler anställda (SCB 2021g). 
  
 239 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 SOU 2022:4 
  
 storlek. I tabellen går att utläsa att ungefär 30 procent av alla anställda i Sverige arbetar i offentlig sektor. Andel anställda i offentlig sektor och i företag med fler än 250 anställda är 53 procent. 
  
 4.3.3Partsgemensam lönestatistik 
  
 Partsgemensam lönestatistik är gemensam statistik för arbetsgivare och fackförbund. Olika arbetsgivarorganisationer samlar information från företagens lönesystem om löner och anställningar hos sina med- lemsföretag/organisationer. Insamlingen sker årligen och inkluderar uppgifter om lön inklusive förmåner, arbetstider, anställningstyp, arbetsuppgifter, yrke och befattning på individnivå för samtliga an- ställda på de företag/organisationer som tillhör respektive arbets- givarorganisation. Arbetsmarknadens parter använder framför allt sin egen lönestatistik, vilket ofta sammanfaller med lönestrukturstati- stiken eftersom en del av den partsgemensamma statistiken skickas till SCB för att kopplas ihop med lönestrukturstatistiken. Innehållet i den partsgemensamma statistiken regleras i olika statistikavtal mellan parterna men insamlingen och samarbetsformerna kan variera mellan olika sektorer på arbetsmarknaden.33 
  
 Enligt Valdez (2011) kan lönebegreppet se olika ut mellan arbetare och tjänstemän, beroende på om de har tim- eller heltidsanställning. Exempelvis finns inom den offentliga sektorn ett mer samstämmigt lönebegrepp där lönen anges som månadslön uppräknad till heltid. I den privata sektorn varierar begreppet mellan olika arbetsgivar- organisationer, vilket beror på att det förekommer olika löneformer.34 Även om arbetsgivarorganisationer har olika lönebegrepp, så levere- ras emellertid ett samstämmigt lönebegrepp – en heltidsekvivalent månadslön – från arbetsgivarorganisationerna till SCB som kopplas till lönestrukturstatistiken. Det innebär att parternas lönestatistik kan se väldigt olika ut eftersom den ska spegla medlemmarnas löne- former och behov. Den officiella lönestrukturstatistiken och den partsgemensamma lönestatistiken har alltså samma material som grund, 
  
 33Statistikavtalen reglerar datautbyte, definitioner och statistiska sammanställningar som är gemensamma för avtalsparterna. Det samarbetet leder till att man undviker tvister om viktiga begrepp som lön och löneutveckling, samt om andra grundläggande definitioner. Parterna tar ibland fram partsrapporter där lönenivåer och löneutveckling redovisas. 
  
 34Se Saco (2011). 
  
 240 
  
 SOU 2022:4 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 men den sistnämnda är mer detaljerad och innehåller generellt fler uppgifter. 
  
 För att lönesättningen ska ske i enlighet med både yrkeskunskap och ansvar tillämpar varje arbetsgivarorganisation ett eget klassifi- ceringssystem inom ramen för partsgemensam lönestatistik. Inom statlig sektor används klassificeringssystemen Befattningsgruppering för statistik (BESTA) och inom kommuner och regioner används Arbetsidentifikation (AID). Inom den privata sektorn är Näringslivets yrkesklassifikation (NYK14) det system som omfattar den största an- delen av yrkesverksamma.35 Koden för BESTA fångar bland annat upp arbetstagarnas arbetsområde, befattning, enighet vid samråd, yrkes- specificering enligt SSYK och kompetenskategori. Klassificerings- systemet AID är det system för yrkesklassificering av anställda hos arbetsgivare som är medlemmar i Sveriges Kommuner och Regioner (SKR) och vissa företag anslutna till Sobona, som är de kommunala företagens arbetsgivarorganisation.36 Indelningen görs oberoende av personalorganisationstillhörighet och innehåller ungefär 225 koder (så kallade etiketter) för olika arbetsområden. Systemet har även kod för arbetets ansvar uppdelat i fem nivåer. SKR gör ingen offentlig publicering av sin lönestatistik, utan den används bland annat som underlag till förhandlingsstatistik, som partsgemensam lönestatistik som arbetsgivare och centrala fackförbund har tillgång till och vid facklig lönerådgivning till fackligt anslutna.37 Svenskt Näringslivs löne- statistik bygger på den data som samlats in från företag som är med- lemmar i arbetsgivarförbund inom Svenskt Näringsliv.38 Enligt Saco (2011) är det önskvärt med ett övergripande system för hela arbets- marknaden för att kunna göra jämförelser både inom och mellan arbetsmarknadssektorer. Dock, menar Valdez, kan det vara svårt då det finns en stor variation mellan olika sektorer i yrkes- och befattnings- indelningar. Då arbetsmarknaden förändras behöver systemen upp- dateras kontinuerlig i takt med förändrade arbetsuppgifter. 
  
 35 
 NYK-koderna 
  har sex positioner där de fyra första är SSYK och de två sista är bestämda av Svenskt Näringsliv (se Svenskt Näringsliv 2021b). 
  
 36Sobona är en sammanslagning av arbetsgivarorganisationerna Hoffman och KFS vars medlem- mar till största delen utgörs av kommunala företag, bolag, stiftelser, föreningar och kommunal- förbund. De cirka 1 100 medlemmarna har cirka 100 000 anställda. 
  
 37Se SKR:s hemsida. 
  
 38Se  
 www.svensktnaringsliv.se/sakomraden/lonestatistik/vad-ar-naringslivets- 
  
 yrkesklassifikation-och-ssyk_1083615.html. 
  Hämtat 22.01.17. 
  
 241 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 SOU 2022:4 
  
 4.4Kartläggning av behovet av statistik över löneskillnader 
  
 För att kartlägga behovet av statistik över löneskillnader mellan kvinnor och män på arbetsgivarnivå eller annan lämplig nivå har vi inhämtat synpunkter från parterna på arbetsmarknaden, Medlings- institutet och SCB som är ansvariga för den statistik vi kartlägger. Dessa aktörer har lämnat synpunkter på två centrala områden. Det första området rör eventuella behov av utvecklad lönestatistik om löneskillnader mellan kvinnor och män. Där har de också fått lämna synpunkter på om statistikinsamling bör ske på arbetsgivarnivå eller annan lämplig nivå. Det andra området berör eventuella behov av för- bättrad statistik på andra områden som arbetstid och anställnings- former. I detta avsnitt redogör vi för aktörernas synpunkter. 
  
 4.4.1Synpunkter från arbetsmarknadens parter om utveckling av lönestatistiken 
  
 Vi har inhämtat synpunkter från både arbetsgivar- och arbetstagar- organisationer.39 När det gäller det första området, om det finns ett behov att utveckla lönestatistiken, uppger samtliga arbetsgivarorga- nisationer att den officiella statistiken som redan finns antingen är tillräcklig, välutvecklad eller omfattande. Enligt Arbetsgivarverket finns detaljerad lönestatistik på det statliga avtalsområdet. Nästan samtliga arbetsgivarorganisationer som vi har haft kontakt med anser att en ytterligare statistikinsamling på arbetsgivarnivå, utöver den omfattande insamlingen som redan sker, skulle medföra ytterligare administrativ börda för företagen. Statistiken upplevs vara tillräcklig för att konstatera att det finns tydliga skillnader mellan kvinnor och mäns löner, men kan inte användas för att visa eventuella osakliga löne- skillnader mellan yrken. Merparten av arbetsgivarorganisationerna menar att det redan görs årliga löneanalyser i form av lönekartlägg- ningar på arbetsgivarnivå inom ramen för partssystemet och diskri- mineringslagen. Analyser på en övergripande nivå kan vara svårtolkade eftersom lönesättningen sker i ett lokalt kollektivavtal där avgörande 
  
 39De arbetsgivarorganisationer som har lämnat synpunkter är Arbetsgivarverket, SKR, Svenskt Näringsliv, Almega, KFO, Industriarbetsgivarna och Svensk Handel. De arbetstagarorganisa- tioner som har lämnat synpunkter är centralorganisationerna TCO, LO och Saco samt ett antal fackförbund som Akademikerförbundet SSR, Fackförbundet ST, Kommunal, Sveriges ingen- jörer, Byggnads, Unionen, Vårdförbundet, IF Metall och Vision. 
  
 242 
  
 SOU 2022:4 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 faktorer är den anställdes meriter, kompetens och även marknads- krafter. Det är just på den lokala nivån som det är meningsfullt att göra en lönekartläggning och analys, eftersom det är där det finns kun- skap om verksamheten, arbetets innehåll och individernas prestation. Dessutom finns en statistiksekretess som även omfattar juridiska personer såsom företag. En redovisning av statistik på arbetsgivarnivå anses av några arbetsgivarorganisationer öka risken att röja enskilda individers identitet vid företag med få anställda. 
  
 Även vissa av arbetstagarorganisationerna rapporterar utmaningar med att göra statistikunderlag på arbetsgivarnivå. Bland annat påpekar de att det finns frågetecken kring hur ett sådant material ska insamlas och redovisas, och att regelverk som GDPR och datahantering blir en utmaning. Det påpekas också att kvaliteten på den partsgemen- samma statistiken inte är tillräcklig. Flera av organisationerna menar att arbetsgivarna inte sätter rätt yrkeskoder på sina medarbetare samt att klassificeringssystemen inte fångar upp nya yrken. Några fack- förbund uppger att det finns behov av att redovisa statistiken på arbetsgivarnivå och även uppdelat på bransch, klass (arbetare/tjänste- män) och till och med på avtalsnivå. Anledningen är att de flesta har kollektivavtal om partsgemensam lönestatistik, men att det fortfar- ande saknas på vissa avtalsområden inom privat sektor. Unionen upp- ger till exempel att förbundet har som mål i sin lönepolitik att parts- gemensam lönestatistik ska finnas och ingå på alla avtalsområden. Vissa andra fackförbund menar att arbetsgivarnivå är en lämplig nivå endast om den administrativa bördan förblir oförändrad. 
  
 Som svar på den andra frågeställningen som vi har ställt till parterna uppger nästan alla, både på arbetsgivar- och arbetstagarsidan, att det finns ett behov av förbättrad statistik inom områden som arbetstid och anställningsform. Valdez menar till exempel att den officiella löne- statistiken, där deltidslöner räknas upp till heltidslöner, döljer stora inkomstskillnader mellan kvinnor och män. Vilken statistik som an- vänds och hur beräkningarna görs genererar olika resultat vilka i sin tur fångar in olika saker. Månadslön kan vara ett lämpligt mått ur vissa perspektiv, men ur ett livscykelperspektiv behövs även olika in- komstmått inklusive mått på inkomstbortfall. Även andra faktorer som löneförmåner, bonusar och andra typer av ersättningar som ligger utanför den ordinarie månadslönen samt den faktiska arbetstiden på- verkar beräkningar av timlönen och de månadsavlönade. Saco uppger att en förbättrad insamling av olika nya anställningsformer behövs 
  
 243 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 SOU 2022:4 
  
 för att beskriva dagens arbetsmarknad som är i snabb förändring med en växande gig- och plattformsekonomi.40 Andra statistikvariabler som behövs för att öka förståelsen för löneskillnader bör omfatta exempelvis sjukskrivning, föräldraledighet och vård av barn, kompe- tensutveckling, befordringar, utbildning, ersättningar för ob, jour och beredskap, övertidsinlösen samt lönerevisionsdatum. Majoriteten av parterna som vi har haft kontakt med påtalar att mycket av statistiken redan finns som registerdata hos olika myndigheter och ingår i den officiella statistiken som SCB tillhandahåller, men att den inte inklu- deras i den officiella lönestrukturstatistiken. 
  
 4.4.2Medlingsinstitutets syn på sin roll i lönebildningen och på lönestatistiken 
  
 Vi har ställt frågor till Medlingsinstitutet kring deras roll i lönebild- ningen gentemot arbetsmarknadens parter samt om vilket statistik- behov de upplever för analyser av löneskillnader mellan kvinnor och män. Vi har även tagit del av Medlingsinstitutets kommentar angå- ende Riksrevisions rekommendation till regeringen att ge myndig- heten i uppdrag att följa utvecklingen av löneskillnader mellan män och kvinnor på arbetsgivarnivå (se RiR 2019). 
  
 Medlingsinstitutet uppger att deras roll i lönebildningen är att medla vid eventuella tvister, utifrån uppdraget att ansvara för en väl fungerande arbetsmarknad, och att tillhandahålla statistik och analyser. Enligt förordningen med instruktion för Medlingsinstitutet ansvarar myndigheten för den statliga medlingsverksamheten och har till upp- gift att verka för en väl fungerande lönebildning. I förordningen står vidare att de ska ”tillvara ta och upprätthålla den samsyn som finns på arbetsmarknaden om den konkurrensutsatta sektorns lönenorme- rande roll”. De har även, enligt förordningen, i uppdrag att ”analysera löneutvecklingen från ett jämställdhetsperspektiv och följa frågan om diskriminering i lönesättningen på andra grunder än kön”. 
  
 Medlingsinstitutet uppger att det finns en bred samsyn mellan parterna på arbetsmarknaden om lönenormeringens fördelar och att de har ett uppdrag som bygger på parternas samsyn. När det gäller vilket statistikbehov som kan finnas angående analyser av löneskill- nader mellan män och kvinnor, uppger myndigheten att analyser på 
  
 40Ekonomin kännetecknas av många tillfälliga och korta uppdrag samt en plattform som sam- mankopplar utförare och efterfrågare genom nya digitala tjänster (se till exempel IAF 2020:3). 
  
 244 
  
 SOU 2022:4 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 arbetsgivarnivå är intressanta. Dock är den officiella lönestruktur- statistiken inte anpassad för analyser över tid på arbetsgivarnivå. Medlingsinstitutet genomförde 2018 en sådan analys, men menar att resultaten över tid är svårtolkade. Anledningen är att lönestruktur- statistiken är en urvalsundersökning för privat sektor bestående av cirka 8 200 företag som roteras varje år, vilket försvårar uppföljningar på arbetsgivarnivå. Medlingsinstitutet uppger vidare att ungefär 40 pro- cent av företagen byts ut årligen. En analys av löneskillnader på arbets- givarnivå är möjlig, men resultaten för den privata sektorn skulle vara osäkra eftersom den statistiska osäkerheten ökar med mindre urval. Alternativet att totalundersöka företagen i privat sektor skulle enligt Medlingsinstitutet medföra en ökning av kostnader samt en ökad börda för företagen. 
  
 Medlingsinstitutet uppger att den officiella lönestatistiken inte är utformad för att ge svar på frågan om det förekommer lönediskrimi- nering i diskrimineringslagens mening. Enligt myndigheten tar lagen sikte på förhållandena hos den enskilde arbetsgivaren, medan den officiella lönestrukturstatistiken visar lönerelationer mellan kvinnor och män på hela arbetsmarknaden och inom arbetsmarknadens olika sektorer. Statistiken kan därmed inte visa om lönerna är jämställda inom ett företag eller avtalsområde. Vidare menar Medlingsinstitutet att den officiella lönestatistiken inte heller kan visa om ett yrke eller arbete är likvärdigt i förhållande till ett annat yrke eller arbete. Yrkes- klassificeringen SSYK, som ingår i lönestrukturstatistiken, menar Medlingsinstitutet inte är samma sak som lika eller likvärdigt yrke, och kan upplevas som något grov. Medlingsinstitutet uppger vidare att det kan finnas ett behov av ytterligare statistik för att belysa osakliga löneskillnader. Individuppgifter om faktisk arbetad tid per år och för- äldraledighet, sjukfrånvaro och annan frånvaro samt information om individers rörlighet och karriär på arbetsmarknaden är exempel på information som kan vara värdefull. Dock menar myndigheten att det finns en viss problematik om informationen anses vara känslig samt att insamlingen av ny statistik också bör vägas mot uppgifts- lämnarbördan för arbetsgivarna. 
  
 245 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 SOU 2022:4 
  
 4.4.3SCB:s syn på sin roll och på lönestatistiken 
  
 SCB uppger att myndigheten har ett tätt samarbete med Medlings- institutet när det gäller statistikframställning, analys och frågor angå- ende utvecklingsbehov kring lönestrukturstatistiken. SCB påpekar att båda myndigheterna har en tydlig ansvarsfördelning när det gäller löne- och inkomststatistik. Frågor som berör den officiella lönesta- tistiken, liksom definitioner av lönebegrepp och mått för att beräkna löneskillnader mellan kvinnor och män, är Medlingsinstitutets ansvars- område. Inkomstuppgifter inklusive löne- och arbetsinkomster är å andra sidan SCB:s ansvarsområde. SCB uppger att myndigheten inte har någon egen definition av inkomst av tjänst, utan den följer in- komstskattelagens definitioner. Vidare uppger myndigheten att de redovisar den sammanräknade förvärvsinkomsten som ingår i SCB:s officiella inkomststatistik efter födelseregion och vistelsetid i Sverige, något som emellertid inte ingår i den officiella lönestatistiken. När det gäller variabler som arbetstid och arbetsomfattning används dessa i förekommande fall i lönestatistiken för att beräkna genomsnittliga löner. Dock omfattas inte dessa uppgifter av Medlingsinstitutets statistikansvar, utan de finns att hämta från AKU som ligger under SCB:s ansvarsområde. SCB anser dock att det finns ett behov av att ha information om arbetade timmar kopplat till de löneinkomster som finns i Skatteverkets  
 AGI-uppgifter. 
  
 4.5Sammanfattande analys 
  
 Utifrån kommissionens kartläggning och inhämtning av synpunkter kan vi konstatera att det finns behov av utökad statistik om löne- skillnader mellan kvinnor och män och behov av fler jämställdhets- analyser som kompletterar dagens. I vår genomgång har vi identifierat fyra centrala beståndsdelar som tillsammans kan påskynda utveck- lingen mot jämställda löner. Den första är diskrimineringslagen och likalöneprincipen som vi diskuterar i kapitel 3. Den andra är att utöka kunskapsbasen med hjälp av empiriska löne- och inkomstanalyser som kan synliggöra ekonomisk ojämställdhet och öka kunskapen om varför löneskillnader mellan kvinnor och män uppstår samt om de faktorer som påverkar löne- och inkomstskillnader mellan kvinnor och män (se kapitel 2). Med ökad kunskap ges bättre möjligheter att hitta lämpliga och effektiva åtgärder att motverka uppkomsten av 
  
 246 
  
 SOU 2022:4 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 osakliga löneskillnader mellan könen, vilket främjar jämställda löner. En tredje beståndsdel är framtagandet och tillämpningen av relevant statistik som syftar till att ge opartiska underlag till beslutsfattare och allmänhet, vilket också främjar jämställda löner. Att myndigheter med analysverksamhet har tillgång till relevant statistik för att kunna göra jämställdhetsanalyser är en förutsättning. Den fjärde delen är att öka insynen i lönesättningen genom att komplettera statistik med transparens. Sammanfattningsvis behöver diskrimineringslagen och likalöneprincipen kompletteras med ytterligare verktyg såsom ana- lyser, statistik och lönetransparens, vilka tillsammans kan påskynda ut- vecklingen att uppnå regeringens delmål om ekonomisk jämställdhet. 
  
 4.5.1En bred diskussion om metoder för att analysera horisontell och vertikal lönesegregering är angeläget 
  
 Bedömning: Det behövs en bredare diskussion om olika metoder för att analysera och beräkna horisontell och vertikal lönesegre- gering på arbetsmarknaden i syfte att få ökad förståelse för om- fattningen av olika former av diskriminering. 
  
 Det finns olika uppfattningar om vad som är den huvudsakliga orsaken till att det fortfarande råder löneskillnader mellan kvinnor och män. Medlingsinstitutet (2021a) beskriver att värdediskriminer- ing ibland anges som en förklaring till löneskillnader mellan kvinnor och män.  
 JA-delegationen 
  menar att värdediskriminering är den främsta orsaken till att det fortfarande finns löneskillnader. Jämlik- hetskommissionen (SOU 2020:46) rekommenderade regeringen att ge Medlingsinstitutet i uppdrag att redovisa mer omfattande ana- lyser som även speglar den horisontella lönesegregeringen på svensk arbetsmarknad. Enligt Faulkner finns i dagsläget inte någon allmänt vedertagen metod för att genomföra beräkningar av horisontell löne- segregering (se IFAU:s remissvar på SOU 2020:46). Faulkner är fram- för allt tveksamma till  
 JA-modellens 
  metod att poängsätta och värdera ett antal yrken och menar att det är oklart vilket vetenskapligt stöd metoden har. Vidare menar Medlingsinstitutet att det är viktigt att hålla i sär statistik över löner och lönekartläggning, då det är två skilda saker (se Medlingsinstitutets remissvar på SOU 2020:46). I Medlingsinstitutet remissvar på SOU 2020:46 framgår att myndig- 
  
 247 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 SOU 2022:4 
  
 heten inte stödjer förslaget, men anser att det är angeläget och väl- kommet med en diskussion om hur olika mått på utvecklingen av löneskillnader mellan kvinnor och män kan visa på olika aspekter på problematiken. 
  
 Vi instämmer i Medlingsinstitutets bedömning om att en bred metoddiskussion är angeläget. Vi bedömer att det finns ett behov av att förstå och få kunskap om i vilken utsträckning yrken som domineras av kvinnor betalas sämre än mansdominerade yrken med likvärdiga arbetskrav. Mot bakgrund av detta finns ett behov av en diskussion om bland annat hur en kvalitativ och/eller kvantitativ vetenskaplig metod kan utvecklas för att analysera, beräkna och följa upp löne- segregeringen på arbetsmarknaden både vertikalt och horisontellt. En sådan diskussion bör involvera forskare från olika discipliner och kan exempelvis omfatta hur en objektiv och statistisk indikator för likvärdiga yrken och/eller arbeten kan utvecklas. Den bör lämpligen involvera SCB som har tillgång till statistik och metodkunskap om bland annat hur sådana indikatorer/index kan utvecklas, hur kriterier bör viktas och hur känslig indikatorn är för olika viktningar. Vi vill också understryka betydelsen av samråd med arbetsmarknadens parter som har bäst kunskap att specificera kraven i respektive yrke eller arbete. Samråd med parterna kan också vara viktigt för metodens legitimitet. 
  
 För att en fruktbar diskussion ska komma till stånd kan det krävas ett konkret initiativ. Detta kan ske genom att regeringen ger en lämp- lig myndighet i uppdrag att bjuda in relevanta aktörer till samtal. Där- med inte sagt att myndigheten ska göra själva bedömningarna av kraven i olika arbeten. Myndighetens roll bör i stället vara att verka för att få till stånd denna typ av jämställdhetsanalyser av löneutvecklingen. Med hänsyn till detta är Medlingsinstitutet ett möjligt val av myndighet. 
  
 Löneskillnader mellan jämförbara kvinnor och män kan analyseras på flera nivåer än bara inom yrken 
  
 Medlingsinstitutets årliga rapporter om löneskillnader ger ökad för- ståelse av det ojusterade könslönegapets utveckling över tid. Myndig- heten visar också att det finns systematiska löneskillnader mellan kvinnor och män givet att de är i samma åldersgrupp, har samma utbildningskategori, arbetar hel- eller deltid i lika stor utsträckning och har samma yrkesklassificering. Samtidigt kan det vara så att ju 
  
 248 
  
 SOU 2022:4 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 fler variabler vi kontrollerar för, desto mindre tenderar löneskillna- derna att bli eftersom vi till slut ”kontrollerar bort” signifikanta skill- nader på andra nivåer av data. Ett exempel är att den justerade löne- skillnaden mellan kvinnor och män, som uppmättes i Medlingsinstitutet (2021a) till 4,4 procent efter standardvägningen, är en underskattning av totala löneskillnader mellan jämförbara kvinnor och män (i termer av ålder, utbildning och arbetstidsomfattning) eftersom det bara är skillnader inom yrken och sektorer som mäts. Det finns skillnader mellan yrken och kvinnor är systematiskt överrepresenterade i yrken med lägre löner. Vi rekommenderar därför att Medlingsinstitut i sina årliga rapporter om löneskillnader även berikar sina analyser till att stu- dera flera nivåer av löneskillnader än bara inom yrken och sektorer. 
  
 När lönestrukturstatistiken skapades var inte huvudsyftet att ana- lysera löner ur ett jämställdhetsperspektiv. I stor utsträckning är löne- strukturstatistiken utformad för att följa reallönekostnadsökningar som har ett parts- och arbetsgivarperspektiv. Vår bedömning är att lönestrukturstatistiken i dagsläget innehåller för få variabler för att kunna göra fördjupade analyser som syftar till att öka förståelsen för den horisontella och vertikala lönesegregeringen. Till exempel beaktar lönestrukturstatistikens lönemått heltidsekvivalenta månadslöner inte skillnader i arbetsmiljö, flexibilitet, arbetstempo eller andra essentiella delar av en anställning, vilket beror på att dylika mått saknas i tillgäng- liga data (Boschini 2018). Likaså beaktas inte utformningen av spe- cifika centrala och lokala löneavtal angående avtalad arbetstid, vilket också är viktiga dimensioner som det enligt Boschini (2018) behövs mer kunskap om. Vi anser därför att Medlingsinstitutet bör överväga att tillsammans med arbetsmarknadens parter utveckla riktlinjer för insamling av ytterligare relevant information som kan ingå i den offi- ciella lönestrukturstatistiken. Bland annat bör möjligheten att inhämta mer information från parternas klassificeringssystem som bättre speglar anställdas befattning, yrkeskunskap och/eller ansvar samt information om avtalsområde övervägas. 
  
 249 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 SOU 2022:4 
  
 Ett tydligare jämställdhetsperspektiv i yrkesklassificeringen SSYK kan behövas 
  
 Rekommendation: Yrkesklassificeringen SSYK är grövre indelad i många kvinnodominerade yrken än i mansdominerade yrken. I samband med nästkommande uppdatering och revidering av SSYK rekommenderar kommissionen att SCB, i samverkan med Jämställdhetsmyndigheten, tar in ett tydligare jämställdhetsper- spektiv i yrkesklassificeringen. 
  
 Enligt Medlingsinstitutet (2021a) är yrkesindelningen i den officiella statistiken grov för vissa yrken så att samma yrkeskod kan omfatta yrken med skilda arbetsuppgifter, kvalifikationskrav och ansvarsgrad vilket också kan motivera olika löner. Enligt SOU 2014:81 finns en obalans inom SSYK på så vis att den har en mer detaljerad indelning och mer specifika yrkestitlar för manligt dominerade yrken än för kvinnligt dominerade. Det gör, enligt vår bedömning, att SSYK inte är könsneutral då många kvinnodominerade arbeten osynliggörs i och med denna grova uppdelning. Utifrån vår kartläggning ser vi att det dessutom finns många källor till statistisk osäkerhet i klassificerings- systemet SSYK som bland annat uppstår vid arbetsgivares bedöm- ningar av ett yrke, vid översättningen av befattningskoder från olika system (BESTA, AID, NYK14) till ett system (SSYK) och vid in- samlingen. Att i en jämställdhetsanalys justera löneskillnaderna mellan kvinnor och män genom att inkludera yrkesvariabeln SSYK är därför inte helt oproblematiskt. 
  
 Vi bedömer att det finns ett behov av ett tydligare jämställdhets- perspektiv i yrkesklassificeringen SSYK. Samtidigt kan uppdateringar av  
 SSYK-nomenklaturan 
  inte göras för ofta eftersom det enligt SCB innebär ett tidsseriebrott som kraftigt försvårar jämförelser av yrken över tid (SCB 2012). En annan uppdelning av SSYK är inte heller så enkel eftersom den utgår från den internationella versionen av  
 ISCO-08 
  och behövs för internationella jämförelser av yrken.41 Från och med 2014 används SSYK2012, vilket är en uppdatering av SSYK96. Vi rekommenderar SCB, i samband med nästkommande uppdatering och revidering av SSYK, att ta in ett tydligare jämställd- 
  
 41Arbetet med uppdateringen av SSYK2012 var exempelvis ett resultat av ett omfattande utredningsarbete (SCB 2012). Se även  
 www.scb.se/dokumentation/klassifikationer-och- 
  
 standarder/standard-for-svensk-yrkesklassificering-ssyk/. 
  Hämtat 22.01.17. 
  
 250 
  
 SOU 2022:4 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 hetsperspektiv i yrkesklassificeringen i samverkan med Jämställdhets- myndigheten. Vi anser att SCB i detta arbete bör sträva efter att göra en finare indelning av kvinnligt dominerade yrken genom att bland annat definiera och beskriva samtliga yrken på samma detaljerade sätt som för nuvarande mansdominerade yrken. 
  
 4.5.2Fler analyser kan komplettera dagens för att öka kunskapsbasen 
  
 Bedömning: Kommissionen bedömer att det finns ett behov av fler löneanalyser som kompletterar varandra för att ge en förbätt- rad bild över löneskillnaderna mellan kvinnor och män på olika nivåer, inklusive på arbetsgivarnivå. 
  
 –En kompletterande analys bör i så stor utsträckning som möj- ligt baseras på befintlig statistik, av effektivitetsskäl. 
  
 –Lönstrukturstatistiken är inte utformad för att analysera och följa löneskillnader mellan kvinnor och män på arbetsgivarnivå. Den är inte heller utformad för att analysera och följa löne- skillnader som har samband med kön och som interagerar med andra diskrimineringsgrunder. 
  
 –Det är en kostsam åtgärd att utvidga lönestrukturstatistikens urval. En sådan åtgärd innebär en administrativ börda för de arbetsgivare som i dagsläget inte ingår i urvalet. Det finns redan registerdata, som kan utgöra kompletterande underlag. 
  
 Förslag: Kommissionen föreslår att regeringen ger Jämställdhets- myndigheten i uppdrag att var fjärde år göra en jämställdhetsanalys av skillnader i löneinkomster och andra inkomster. När löne- inkomster analyseras bör hänsyn tas till arbetad tid och anställ- ningsform samt till andra relevanta bakgrundsvariabler som be- hövs i analysen. Analysen bör redovisas utifrån fler diskriminer- ingsgrunder än bara kön. 
  
 Statistik, uppföljningar och analyser utgör viktiga underlag för att visa verkligheten på ett opartiskt sätt. Statistiken är ett viktigt verk- tyg, även om den inte kan visa allt. Statistik kan inte ersätta löne- kartläggningen på arbetsplatsen, men kan däremot förse både reger- 
  
 251 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 SOU 2022:4 
  
 ing och arbetsmarknadens parter med underlag som kan tydliggöra vilka ytterligare åtgärder som behövs för att främja jämställda löner. Den statistik som levereras och publiceras av Medlingsinstitutet har stor påverkan på beslutsfattare, för vilka politiska beslut som fattas, och för parternas beslut och för löneförhandlingar. Medlingsinstitutets löneanalyser utgör därför viktiga kunskaps- och beslutsunderlag. Samtidigt är Medlingsinstitutets analyser begränsade på grund av att lönestrukturstatistiken är begränsad med avseende på: 
  
 •Utfallsvariabeln heltidsekvivalent månadslön inkluderar inte alla lönedelar, och riskerar att underskatta mäns löner eftersom exem- pelvis årsvisa bonusar inte inkluderas. 
  
 •Tillgängliga variabler som ingår i lönestrukturstatistiken är be- gränsade, vilket innebär att analyserna blir begränsade och att ett intersektionellt perspektiv saknas. 
  
 •Täckningsgraden är relativt låg i privat sektor vilket innebär att en analys på arbetsgivarnivå inte är att rekommendera. 
  
 En empirisk analys av löneskillnader och löneutvecklingen brukar vanligtvis föregås av hypoteser för att bestämma vilka variabler som är relevanta att studera och kontrollera för. En sådan hypotes kan fastställas utifrån olika perspektiv såsom arbetsgivar- och/eller indi- vidperspektiv. En löneanalys som har ett arbetsgivarperspektiv tar fasta på arbetsgivarens kostnader för personalresurser. En löneanalys som däremot har ett individ- och jämställdhetsperspektiv tar fasta på individens rättigheter att inte diskrimineras, alla de relevanta faktor- erna som påverkar lönen och har ett tydligt jämställdhetsperspektiv. Det handlar om att analysera och följa systematiska löneskillnader mellan kvinnor och män på fler nivåer än vad som görs i dag, det vill säga på arbetsgivarnivå, mellan yrken, sektorer och branscher samt uppskatta betydelsen av deltidsarbete, anställningsform, frånvaro och lönebortfall. 
  
 På dagens arbetsmarknad blir löneförmåner som inte ingår i lönesta- tistikens lönebegrepp allt vanligare. Det kan handla om att anställda i stället för eller i kombination med löneökning erhåller andra för- måner av varierande slag såsom kontanta ersättningar i form av en 13:e eller 14:e månadslön, samt vinstdelning (SCB 2019). Möjlig- heten att teckna aktier/optioner i det egna företaget erbjuds också arbetstagare inom  
 finans-, 
  bank- och försäkringsbranschen. Vidare 
  
 252 
  
 SOU 2022:4 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 förekommer andra förmåner som barnpassning, garageplats, städ- hjälp, privat sjukvårdsförsäkring och lån med förmånlig ränta. Löne- strukturstatistikens innehåll och struktur kan innebära att faktiska löneskillnader mellan kvinnor och män osynliggörs. Som tidigare nämnts kan begreppet lön redovisas på olika sätt och anta olika for- mer, till exempel som per tidsenhet, per resultat eller som en löne- inkomst enligt kontantprincipen. Vilket lönebegrepp som har använts som utfallsvariabel i en löneanalys har betydelse för att kunna tolka de uppskattade löneskillnaderna mellan kvinnor och män. Den heltids- ekvivalenta månadslönen omfattar normalt inte lönedelar såsom bonusar och avgångsvederlag, som ligger utanför den ordinarie grund- lönen, vilket kan innebära att mäns löner underskattas i högre grad än kvinnors. 
  
 De variabler som ingår i lönestrukturstatistiken är begränsade, vilket innebär att analyserna också blir begränsade. Till exempel saknas variabler som möjliggör ett intersektionellt perspektiv i analyserna såsom vistelsetid i landet, födelseregion, och/eller funktionsnedsätt- ning. Ett sätt att möjliggöra analyser ur ett intersektionellt perspektiv baserad på lönestrukturstatistiken är naturligtvis att inhämta sådan data. Dock är det svårt att inhämta uppgifter om funktionsnedsätt- ning, som klassas som känslig data. Arbetsförmedlingen har visser- ligen tillgång till sådana uppgifter, men dessa utgör inte en del av den offentliga statistiken utan är avsedda för handläggning av ärenden inom myndighetens verksamhet. En annan aspekt är att analyser baserade på lönestrukturstatistiken, som är ett urval i privat sektor, blir svårtolkade och behäftade med osäkerhet om de görs på arbets- givarnivå. 
  
 Vi kan således konstatera att lönstrukturstatistiken inte är utfor- mad för att analysera och följa löneskillnader mellan kvinnor och män på arbetsgivarnivå. Den är inte heller utformad för att analysera och följa löneskillnader som har samband med kön och som inter- agerar med andra diskrimineringsgrunder. 
  
 Registerdata har högre täckningsgrad som möjliggör att löneskillnader på arbetsgivarnivå kan följas över tid 
  
 Även om könslönegapet har minskat över tid, är arbetsmarknaden långt ifrån jämställd. Allt annat lika, tjänar kvinnor fortfarande mindre än män. Kunskap är också en färskvara som ständigt behöver om- 
  
 253 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 SOU 2022:4 
  
 prövas. Ett systematiskt och långsiktigt arbete krävs för att påskynda utvecklingen mot ekonomisk jämställdhet. Att ständigt söka efter frågeställningar som svarar mot att minska eventuell diskriminering och segregering är angeläget ur effektivitets- och jämställdhetsperspek- tiv. I dagsläget finns till exempel ingen systematiserad analys över hur genomsnittliga löne- och inkomstskillnader ser ut för nyanlända kvinnor och män och hur de förändras efter vistelsetid i Sverige. 
  
 Dagens kunskapsbas kan kompletteras med ytterligare samman- hållen kunskap, där samma metod och beräkningsunderlag har tillämpats så att det blir jämförbart mellan grupper och sektorer och som ger perspektiv och nyanserar hur löneskillnader mellan kvinnor och män kan se ut för olika grupper i samhället. Vi bedömer att det finns behov av analyser som kompletterar de som grundas på löne- strukturstatistiken. Vår bedömning är att dessa bör utföras regelbundet och med jämna mellanrum (exempelvis vart fjärde år) av en lämplig myndighet som inte är en del av lönebildningen. Den myndighet som utför förslaget kan i större utsträckning än i dag använda sig av registerbaserad statistik från nationella register för att beskriva skill- nader i löneinkomst och annan inkomst. 
  
 Analyser som baseras på registerdata innebär att analyserna kan utgå från befintliga data, vilket inte kommer att belasta arbetsgivarnas arbetsbörda. Registerbaserade data kommer även att möjliggöra ana- lyser på flera nivåer: inom och mellan yrken, på nationell nivå, på bransch- och sektornivå samt på arbetsgivarnivå. Det möjliggör även en dekomponering av löneskillnader inom och mellan yrken, branscher och sektorer. 
  
 Vi föreslår att en sådan analys bör utföras av Jämställdhetsmyn- digheten som, till skillnad från Medlingsinstitutet, inte är en del av lönebildningsprocessen. Att Jämställdhetsmyndigheten inte är en del av lönebildningsprocessen innebär inte att deras analyser blir verk- ningslösa som kunskaps- och beslutsunderlag för lönebildningen. Tvärtom, ju fler analyser, desto större kunskapsbas. Vårt förslag inne- bär att Jämställdhetsmyndigheten ska göra en jämställdhetsanalys av skillnader i löneinkomster och andra inkomster vart fjärde år. Vår bedömning är att analysen bör inkludera samtliga inkomstslag som beskattas enligt inkomstskattelagen, det vill säga inkomst av tjänst, kapital och näring. Eftersom löneinkomster är  
 icke-periodiserade 
  
 254 
  
 SOU 2022:4 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 uppgifter bör även hänsyn tas till individers arbetade tid.42 Hänsyn bör även tas till anställningsform samt till andra relevanta bakgrunds- variabler som behövs i analyserna. Analysen bör inte bara vara deskrip- tiv utan även baseras på exempelvis regressions- och dekomponer- ingsmetoder. Om metodkompetensen inte finns inom myndigheten bör den tillförskaffas. 
  
 Löneskillnader för personer med funktionsnedsättning behöver följas 
  
 Bedömning: Det behövs en löpande analys och uppföljning av den ekonomiska jämställdheten för personer med funktionsnedsätt- ning. 
  
 Förslag: Kommissionen föreslår att regeringen utvidgar SCB:s befintliga uppdrag om situationen på arbetsmarknaden för per- soner med funktionsnedsättning till att även innehålla en analys av den ekonomiska jämställdheten för personer med funktions- nedsättning. Detta innefattar att analysera och följa upp skillna- der i löneinkomster och andra inkomstskillnader mellan kvinnor och män med funktionsnedsättning. 
  
 Vi föreslår att regeringen utvidgar SCB:s befintliga regeringsuppdrag om situationen på arbetsmarknaden för personer med funktions- nedsättning till att även innehålla en analys av den ekonomiska jäm- ställdheten för personer med funktionsnedsättning.43 SCB har enligt sitt regleringsbrev för budgetåret 2021 i uppdrag att ta fram och publicera könsuppdelad statistik om situationen på arbetsmarknaden för personer med funktionsnedsättning. Vi föreslår att detta uppdrag skulle kunna utvidgas till att även inkludera en analys och uppfölj- ning av den ekonomiska jämställdheten för personer med funktions- 
  
 42 
 Icke-periodiserade 
  uppgifter torde inte vara något problem för jämställdhetsanalyser givet att kvinnors och mäns utbetalningar sker på liknande sätt, det vill säga att utbetalningar genom kontantprincipen inte varierar systematiskt efter kön. En lösning kan då vara att använda sig av glidande medelvärden, vilket är en vanlig statistisk metod som till exempel SCB tillämpar för att skapa en serie av medelvärden från en given mängd av värden. Dessutom har Medlings- institutet själva i sin senaste rapport (2021a) kopplat på uppgifter om löneinkomster som här- stammar från AGI. 
  
 43Det befintliga regeringsuppdraget beskrivs i SCB:s regleringsbrev för budgetåret 2021, se www.esv.se/statsliggaren/regleringsbrev/?rbid=21203. Hämtat 22.01.17. 
  
 255 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 SOU 2022:4 
  
 nedsättning. I praktiken innebär det att även analysera och följa upp löneskillnader och andra inkomstskillnader mellan kvinnor och män med funktionsnedsättning. 
  
 På det hela taget saknas uppföljningar och analyser som visar den ekonomiska jämställdheten för personer med funktionsnedsättning. Problemen med risk för lägre löner och sämre löneutveckling för personer med lönestöd lyftes redan 2012 av  
 FunkA-utredningen 
  (SOU 2012:31). Arbetsförmedlingen har fram till och med 2020 haft ett regeringsuppdrag att undersöka hur situationen ser ut på arbets- marknaden för personer med funktionsnedsättning, men den rapport som årligen publiceras saknar analyser av den ekonomiska jämställd- heten utifrån individers löne- och arbetsinkomster (SCB 2020:2). Sedan 2021 har SCB tagit över huvudansvaret för detta regerings- uppdrag (se bland annat SCB 2021:1, SCB:s regleringsbrev för 2021 och 2022 samt prop. 2021/22:1). Undersökningen bygger på en ut- vidgning av urvalsundersökningen AKU där frågor om funktions- nedsättning och en följdfråga om funktionsnedsättningen medför nedsatt arbetsförmåga har inkluderats (SCB 2020b, 2020:2, 2021:2). Arbetskraftsvariabler samt variabler över yrke, ålder, utbildning, län och födelseland inhämtas från AKU tillsammans med demografiska registeruppgifter som till exempel kommun och annan bakgrund från SCB:s register över totalbefolkningen (RTB). Vi ser ett behov av att utvidga SCB:s regeringsuppdrag till att även innehålla analyser av den ekonomiska jämställdheten för personer med funktionsnedsättning. Det bör rimligtvis handla om att göra jämställdhetsanalyser av löne- inkomsten, men även av andra inkomster som speglar den ekono- miska jämställdheten, där fler variabler än kön och ålder inkluderas. Vår bedömning är att analysen inte enbart bör vara en deskriptiv redo- görelse av könsuppdelad statistik, utan även innehålla en regressions- analys över hur olika faktorer samvarierar med löneskillnaden. 
  
 256 
  
 SOU 2022:4 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 4.5.3Tillgång till tillförlitlig statistik är en förutsättning för att bättre förstå varför löneskillnader mellan kvinnor och män uppstår 
  
 Bedömning: Tillgång till data är en förutsättning för att myndig- heterna ska kunna genomföra de uppdrag de får av regeringen och för att kunna förse beslutsfattare och allmänhet med kunskaps- underlag. Det är också viktigt att myndigheternas verksamhets- statistik håller hög kvalitet. Kommissionen bedömer att regeringen bör överväga att göra Arbetsförmedlingen och Skatteverket till statistikansvariga myndigheter. 
  
 I våra direktiv konstateras att en rad olika faktorer förklarar den bristande ekonomiska jämställdheten mellan kvinnor och män. Vi har därför fått i uppdrag belysa dessa ur ett intersektionellt perspektiv som tar in hur olika faktorer tillsammans påverkar kvinnors och mäns ekonomiska jämställdhet, till exempel hur det påverkar förutsättning- arna vad gäller egen försörjning att vara kvinna (eller man) och ha en funktionsnedsättning. I relation till uppdraget om jämställda löner är det relevant att undersöka hur uppföljningen av löneskillnader mellan kvinnor och män kan utvecklas och ta hänsyn till flera diskriminer- ingsgrunder. 
  
 I vår delredovisning (Komm2021/00077/A  
 2020:01-1, 
  se bilaga 3), där vi kartlade och analyserade sex stora myndigheters fördelning av stödåtgärder, framkom att det är få myndigheter som gör analyser ur andra perspektiv än kön. En huvudsaklig förklaring är att myn- digheterna inte har ett sådant uppdrag. En ytterligare förklaring är att de inte alltid har tillgång till data som exempelvis födelseregion, vistelsetid, funktionsnedsättning och utbildningsnivå. Det kan också vara en kostnadsfråga att begära ut individbaserad offentlig statistik från SCB. Trots att både Arbetsförmedlingen och Skatteverket admi- nistrerar och registrerar data som ingår i den officiella statistiken, har myndigheterna inget statistikansvar. I stället är det SCB som har statistikansvaret för exempelvis arbetslöshetsstatistiken och inkomst- statistiken. 
  
 Expertmyndigheternas analyser utgör viktiga underlag för reger- ingen och många andra samhällsaktörer. Det ställer därför krav på att myndigheternas verksamhetsstatistik håller hög kvalitet. Men även tillgången till relevant statistik är en förutsättning för att kunna 
  
 257 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 SOU 2022:4 
  
 göra tillförlitliga analyser som speglar verkligheten ur fler perspek- tiv. Statistikansvariga myndigheter har högre krav på statistikens kvalitet och framställning än övriga myndigheter. Både Skatteverket och Arbetsförmedlingen har ett omfattande informations- respektive datalager där myndighetsspecifika individärenden uppdateras dag- ligen av handläggare. Krav på dokumentation och kvalitet blir därför extra viktig, för om indata brister så påverkas utdata. Om Arbets- förmedlingen och Skatteverket blir statistikansvariga myndigheter kommer det att gynna kvalitén och framställningen av verksamhets- statistiken som myndigheterna administrerar. Som statistikansvarig myndighet får de tillgång till ett  
 SAM-nätverk 
  där tanken är att stati- stikansvariga myndigheter kostnadsfritt kan dela kunskap och relevant statistik. Det kan handla om att myndigheterna får tillgång till flera relevanta bakgrundsvariabler såsom vistelsetid, födelseregion, utbild- ning, uppgifter om antal barn med mera som möjliggör analyser ur fler perspektiv och utifrån fler diskrimineringsgrunder än bara kön och ålder. 
  
 Mot bakgrund av detta bedömer vi att regeringen bör överväga att göra Arbetsförmedlingen och Skatteverket till statistikansvariga myndigheter som ska kunna ta del av relevant individbaserad officiell statistik i analys- och utvärderingssyfte. 
  
 Lönestrukturstatistiken kan behöva utökas med fler variabler 
  
 Bedömning: Kommissionen bedömer att Medlingsinstitutet bör överväga att utöka lönestrukturstatistiken med variablerna vistelse- tid i Sverige och födelseregion i syfte att kunna följa frågan om diskriminering i lönesättningen på andra grunder än kön. 
  
 Tillgång till relevant data är också centralt för att myndigheterna ska kunna genomföra de uppdrag de får och för att kunna förse besluts- fattare och allmänhet med fördjupande och kunskapshöjande analy- ser. Medlingsinstitutet har till exempel i uppdrag att följa frågan om diskriminering i lönesättningen på andra grunder än kön. Vi noterar att myndigheten i genomförandet av detta uppdrag inte använder något statistiskt underlag, utan enbart omvärldsbevakar frågan genom att följa aktuella domar i AD och genom samtal med DO. Vi be- dömer att det finns ett behov av att använda statistik som möjliggör 
  
 258 
  
 SOU 2022:4 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 empiriska analyser av löneskillnader mellan kvinnor och män som är födda i olika regioner i världen och som har vistats i Sverige under olika lång tid.44 Vi bedömer därför att Medlingsinstitutet bör över- väga att utöka lönestrukturstatistiken med variablerna vistelsetid i Sverige och födelseregion i syfte att kunna följa frågan om diskrimi- nering i lönesättningen på andra grunder än kön. 
  
 Behov av utvecklad statistik över arbetad tid och anställningsform 
  
 Framväxten av gig- och plattformsekonomin har skapat nya ut- maningar för att beskriva skillnader på arbetsmarknaden. Vilken anställningsform en individ har och hur mycket tid hen arbetar är också något som behöver vägas in i analyser. År 2020 hade ungefär 
  
 14procent av 4,4 miljoner anställda personer i åldern  
 16–64 
  år någon form av tidsbegränsad anställning (LO 2021). Tidsbegränsad anställ- ning är vanligare bland kvinnor än bland män, vanligare bland arbe- tare än bland tjänstemän. Bland samtliga anställda var 16 procent av kvinnorna respektive 13 procent av männen tidsbegränsat anställda. Skillnaden mellan kvinnor och män är dock större bland arbetare än bland tjänstemän. Medan 25 procent av kvinnorna respektive 18 pro- cent av männen var tidsbegränsat anställda bland arbetare, var mot- svarande siffror bland tjänstemännen 12 procent av kvinnorna respek- tive 10 procent av männen. Över tid har andelen tidsbegränsat anställda ökat för arbetare, men minskat för tjänstemän. Det är framför allt de mest osäkra anställningsformerna, det vill säga de som är vid behov eller per timme, som har ökat kraftigt sedan  
 1990-talet 
  (SCB 2020b). Denna anställningsform är vanligare bland kvinnor än bland män, vanligare bland arbetare än bland tjänstemän (LO 2021) samt van- ligare hos kvinnor med funktionsnedsättning (Jämställdhetsmyn- digheten 2019). Många anställda kvinnor och män arbetar dessutom ofrivilligt deltid. Det är framför allt tre orsaker till deltidsarbete som dominerar: att heltidsjobb saknas, att den anställda tar hand om barn och/eller att personen studerar (LO 2021). Vidare kan det vara en stor skillnad på att vara timanställd ett tag i början av en karriär/extra- jobb/karriärbyte mot att vara det under en längre tid. Att vara tim- anställd under längre perioder ger till exempel mycket större effekter 
  
 44Uppgifter om funktionsnedsättning klassas som känsliga data och finns i Arbetsförmedling- ens verksamhetsdata. Ett förslag om att analysera löneskillnader för personer om funktions- nedsättning redogör vi i stället för i avsnitt 4.5.2. 
  
 259 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 SOU 2022:4 
  
 på försörjning och möjlighet till bostad jämfört med att ha en fast anställning. Därför är det viktigt att kunna följa och jämföra löne- utvecklingen mellan kvinnor och män och mellan personer med tim- lön och personer med fast anställning. Det är sålunda viktigt att inkludera arbetstid och anställningsform i löneanalyser då lägre antal arbetade timmar ger en lägre löneinkomst och därmed en lägre livs- inkomst. 
  
 Uppgifter om antalet faktiskt arbetade timmar, frånvaro och anställ- ningsform finns förvisso i AKU. Men som nämnts är urvalsunder- sökningar förknippade med mätfel och bortfall. Som vi tidigare be- skrev har AKU haft allvarliga problem med den statistiska kvaliteten (SCB 2020d). En möjlig lösning som ger ett mer fullständigt under- lag är att arbetsgivarna i samband med att de rapporterar de anställdas bruttolöner och andra förmåner i de månatliga arbetsgivardeklara- tionerna på individnivå, AGI, också lämnar uppgifter om arbetad tid och anställningsform. Arbetsgivare rapporterar redan in anställdas bruttolöner och andra förmåner på månadsbasis. Om de kompletterar med arbetstid och anställningsformer får vi tillgång till register- baserad statistik vilket är att föredra ur ett jämställdhetsperspektiv. 
  
 Vår bedömning är att det finns ett behov av registerbaserad stati- stik om anställdas arbetade tid och anställningsform. Dock är det inte uppenbart om ett framtagande av sådan statistik, utöver den som finns i AKU, innebär att den samlade nyttan överväger den admini- strativa bördan för arbetsgivare. Fördelen med sådan statistik är att det möjliggör beräkningar av kvinnors och mäns löne- och arbets- inkomster per timma och per månad. Sådan statistik kan även möj- liggöra separata löneanalyser för kvinnor och män med tim- och viss- tidsanställningar respektive fasta anställningar. Uppgifter om arbetad tid möjliggör även att liknande nyckeltal som publiceras i Stor- britannien (se kapitel 3), även skulle kunna tas fram och publiceras i Sverige. 
  
 Ur ett jämställdhetsperspektiv kan sådan statistik vara viktig för att på ett sammantaget sätt kunna följa utvecklingen av löneskillnader mellan kvinnor och män över tid, på olika nivåer, och för fler grupper i befolkningen. Nyttan av registerbaserad statistik om arbetade tim- mar kan också finnas inom flera områden än bara jämställdhet, exem- pelvis vid beräkningar av nationalräkenskaperna, vid handläggning och kontroll inom arbetslöshets- och socialförsäkringarna. Därför är 
  
 260 
  
 SOU 2022:4 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 det viktigt, som vi redan har påpekat, att statistiken håller hög kvalitet och inte blir missvisande på grund av bortfall eller mätfel.45 Ett framtagande av registerbaserad statistik om anställdas arbe- tade tid och anställningsform innebär emellertid en ökad administrativ börda för arbetsgivare. Till exempel innebär det en extra arbetsinsats för arbetsgivarna som i samband med de uppgifter om bruttolöner med mera som redan rapporteras, även skulle behöva rapportera upp- 
  
 gifter om anställdas arbetstider och anställningsform. 
  
 Hur stor denna extra arbetsinsats blir beror på om de inrappor- terade uppgifterna ska avse avtalad arbetstid eller faktiskt arbetstid. Insamling av faktisk arbetstid är det önskvärda, men innebär en högre uppgiftslämnarbörda jämfört med avtalade arbetstider. Efter- som anställdas faktiska arbetstider kan variera varje månad på grund av till exempel vård av barn eller sjukskrivningar, kommer arbetsgiv- aren att behöva uppdatera uppgifterna mer frekvent än om det hade handlat om avtalade arbetstider. Utredningen Månadsuppgiftsutred- ningen (SOU 2011:40) hade i uppdrag att ta fram förslag om att arbets- givare ska lämna uppgift om lön och skatteavdrag på arbetsgivarnivå varje månad (det som i dagsläget är AGI). Utredningen avstod från att lämna förslag om att inkludera uppgifter om arbetad tid i månads- uppgiften. Utredningen bedömde att uppgifter om arbetad tid skulle vara till nytta ur  
 kontroll-, 
  statistik och prognossynpunkt. Det kan exempelvis vara till nytta för att höja kvalitén på statistikproduktionen, för beräkningar i nationalräkenskaperna och i handläggning och kon- troll inom arbetslöshets- och socialförsäkringen. Däremot skulle krav om att även lämna uppgifter om arbetad tid innebära merkostnader för mindre företag utan lönesystem och måttliga kostnader för mer- parten av företagen. Utredningen valde därför att inte lägga förslag om uppgift om arbetad tid, då de bedömde att nyttan inte överväger kostnaderna ett sådant uppgiftslämnande skulle innebära för arbets- givare. Däremot bedömde utredningen att om man skulle finna att arbetad tid bör ingå så bör den vara enkelt definierad och ha ett sådant innehåll att den är omvandlingsbar till olika tänkbara användningar. Utredningen bedömde att uppgift om avtalad tid (kontrakterad tid) och/eller tjänstgöringsgrad var enklare begrepp och borde i stället 
  
 45Samtidigt är det viktigt att påpeka att registerstatistik inte utesluter kvalitetsproblem, vilket också är ett motiv till varför vi anser att Skatteverket och Arbetsförmedlingen bör bli statistik- ansvariga myndigheter. 
  
 261 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 SOU 2022:4 
  
 väljas då de skulle ge störst samlad nytta utan att kräva alltför mycket av uppgiftslämnarna.46 
  
 Vi instämmer i Månadsuppgiftsutredningens bedömningar och vill addera att även uppgifter om arbetad tid är värdefulla ur ett jäm- ställdhetsperspektiv. Samtidigt har inte alla arbetsgivare nödvändigt- vis uppgifter om en fast, avtalad tid för varje arbetstagare, särskilt inte i skriftligt format. Ett sätt att så långt som möjligt minimera konsekvenserna av detta är att bara samla in uppgifter om avtalad tid från större arbetsgivare, som i större utsträckning än de minsta arbets- givarna torde ha skriftliga uppgifter om avtalad tid för respektive arbetstagare. En sådan avgränsning kan också vara lämplig utifrån en avvägning av uppgifternas värde kontra intresset av att inte belasta mindre arbetsgivare med administrativa uppgifter. En insamling av avtalade arbetstider skulle för större arbetsgivare rimligtvis kräva en betydligt mindre arbetsinsats än en insamling av uppgifter om faktisk arbetstid. För arbetsgivarna är det en betydande skillnad mellan att rapportera den faktiska arbetade tiden och den avtalade tiden. När det gäller de avtalade arbetstiderna och anställningsformerna skulle arbetsgivaren endast behöva rapportera dessa i samband med rappor- tering av de uppgifter om bruttolöner med mera som redan lämnas i dagsläget, och enbart behöva justera dessa när uppgifterna ändras (exempelvis vid nyanställningar, befordringar och förändrade tjänste- beskrivningar). 
  
 Registerbaserade uppgifter om arbetad tid och anställningsform kan vara intressant för andra myndigheter som Försäkringskassan, Migrationsverket och Arbetsförmedlingen. Det kan även vara intres- sant för SCB, vid beräkningar av nationalräkenskaperna. Samtidigt skulle ytterligare uppgifter i AGI innebära en belastning för Skatte- verket, som inom ramen för sitt uppdrag inte har något behov av uppgifter om arbetad tid eller anställningsvillkor. Det innebär även att  
 it-systemet 
  för AGI skulle behöva byggas ut, vilket behöver tas med i en eventuell kostnadskalkyl. Om sådana uppgifter skulle in- hämtas genom AGI krävs ett särskilt övervägande från regeringen om hantering av uppgifter för andra ändamål än de som ryms inom ramen för beskattning. 
  
 46Med avtalad tid får man uppgifter om avtalad omfattning och med tjänstgöringsgrad får man uppgifter om andelen arbetad tid i förhållande till den avtalade tiden. Kombinationen av dessa uppgifter ger grund för omräkningar för ett flertal användningar inom handläggning och statistikproduktion. 
  
 262 
  
 SOU 2022:4 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 4.5.4Statistik och transparens som kompletterande verktyg 
  
 Ett betydande könslönegap, som visserligen minskar över tid, men som ändå kvarstår antyder att det finns behov av ytterligare verktyg för att främja jämställda löner. Staten har möjlighet att påverka köns- lönegapet i viss utsträckning genom olika verktyg. Ett verktyg som 
  
 vihar diskuterat i kapitel 3 är diskrimineringslagstiftningen och regel- verket för lönekartläggningar som gäller arbetsgivare. De rättsliga ramarna finns, men fortfarande anmäls få fall kopplade till lönedis- kriminering till DO. Ett annat centralt verktyg, som vi redogör för i detta kapitel, är den officiella statistiken. Medlingsinstitutet har ett uppdrag att analysera löneutvecklingen ur ett jämställdhetsperspek- tiv, men som vi har konstaterat är lönestrukturstatistikens utform- ning begränsad vilket leder till att analyser på arbetsgivarnivå blir svårtolkade och behäftade med statistisk osäkerhet. Analyser baserade på lönestrukturstatistiken kan inte heller visa individers olika inkomster eftersom den inte innehåller några inkomstvariabler. Statistik och analyser rent generellt är emellertid inte hela lösningen, utan kan endast utgöra ett kompletterande verktyg i ledet att främja jämställda löner. Därför finns det behov av att öka insynen i lönesättnings- processerna för att ytterligare påskynda utvecklingen. Lönetransparens har visat sig vara ett fungerande verktyg som främjar jämställda löner (se bland annat Solis m.fl. 2020, Hatfield m.fl. 2019 och även kapitel 3). 
  
 Vår bedömning är att statistik och lönetransparens är två kom- pletterande verktyg som kan öka insynen i lönesättningen och främja jämställda löner. Det handlar om att offentliggöra könsuppdelad stati- stik på arbetsgivarnivå. Om den transparenta lönestatistiken även innehåller arbetsgivarspecifik information, möjliggörs också uppfölj- ningar av löneskillnader mellan kvinnor och män för jämförbara arbetsgivare. 
  
 EU- kommissionen antog 2014 rekommendationer för att stärka principen om lika lön för kvinnor och män genom lönetransparens (2014/124/EU). Trots upprepade uppmaningar till medlemsländerna menar  
 EU-kommissionen 
  att det i praktiken har varit svårt att åstad- komma en verkningsfull tillämpning av rekommendationerna (EU- kommissionen 2021c). Enligt DO (2016) är avsikten med bestämmel- serna i diskrimineringslagen att de ska verka pådrivande och mana till ökad ansträngning för att motverka förekomsten av könsdiskri- 
  
 263 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 SOU 2022:4 
  
 minering och på så sätt främja jämställda löner. Bättre insyn skulle öka möjligheter att upptäcka könsrelaterad olika behandling och löne- diskriminering  
 (EU-kommissionen 
  2021c). 
  
 EU-kommissionens 
  förslag till direktiv om åtgärder för transparens i lönesättningen, COM (2021) 93, gäller bland annat rapportering om löneskillnader mellan kvinnor och män. Enligt förslaget ska arbets- givare med minst 250 anställda tillhandahålla information om bland annat löneskillnader mellan kvinnor och män i organisationen. Infor- mationen ska utöver den fasta grundlönen även gälla eventuella löne- tillägg och varierande ersättningar, såsom bonusar. Informationen ska enkelt kunna ge en helhetsbild av könsskillnaderna i arbetsgivarens lönesättning och organisationens lönestruktur. Tanken är att offent- liggörandet ska möjliggöra jämförelser mellan arbetsgivare, som ger dem incitament att förebygga löneskillnader, och också stimulerar allmän debatt om lika lön.  
 EU-kommissionens 
  förslag till direktiv beskriver att en sådan rapportering kan förknippas med en admini- strativ börda för företag och organisationer. En lösning som EU- kommissionen föreslår är att anförtro befintliga organ, exempelvis medlemsländernas skattemyndigheter, uppgiften att sammanställda den begärda informationen utifrån administrativa uppgifter som arbets- givarna redan lämnar. På så vis kan informationen ställas till förfog- ande i arbetsgivarnas ställe. 
  
 Vi kan konstatera att  
 EU-kommissionens 
  förslag delvis överlappar vårt uppdrag i detta kapitel. Det är därför vid tiden för betänkandets färdigställande oklart vilka krav  
 EU-rätten 
  kommer att ställa på svenska regler inom detta område. Det gäller såväl reglernas utformning i sak som vilka arbetsgivare som ska omfattas av dem.47 Vi lämnar följ- aktligen inga förslag eftersom vi inte med säkerhet kan säga att de inte behöver ändras i väsentliga delar redan inom ett par års tid. Vi lämnar i enlighet med detta inget förslag kring statistik och löne- transparens även om vi ser ett behov. I stället vill vi belysa ett antal principiella aspekter som vi bedömer är av betydelse i sammanhanget. Dessa bör kunna beaktas när direktivet ska genomföras i svensk rätt. 
  
 För det första vill vi uppmärksamma att en relevant myndighet skulle kunna offentliggöra och publicera könsuppdelad statistik över bruttolöner och förmåner på arbetsgivarenivå. Fördelen är att den publicerande myndigheten skulle kunna inhämta sådana uppgifter från Skatteverket som har sådan registerdata tillgängliga via AGI och 
  
 47Se också kapitel 3. 
  
 264 
  
 SOU 2022:4 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 kontrolluppgifter. Att då anförtro den publicerande myndigheten att sammanställa och publicera information som redan finns tillgänglig hos Skatteverket innebär att arbetsgivarna inte belastas med någon ytterligare administration eller kostnad. Ett mer kostnadseffektivt alternativ är att låta samma myndighet som i avsnitt 4.5.2 föreslås göra en jämställdhetsanalys över inkomstuppgifter göra publiceringen. 
  
 För det andra vill vi betona att gränsdragningen för vilka arbets- givare som ska omfattas av ett offentliggörande av könsuppdelad stati- stik behöver motiveras utifrån skydd av personuppgifter (artikel 10 i  
 EU-kommissionens 
  förslag till direktiv om åtgärder för transparens i lönesättningen). I de rekommendationer som antogs 2014 avsåg bestämmelserna gälla för företag och organisationer med minst 50 anställda. Vi gör ingen bedömning om gränsdragningen vid ett givet antal anställda, men anser att det rimligtvis bör omfatta arbetsgivare som har så pass många anställda att en publicering av företagets eller organisationens genomsnittslöner för kvinnor och för män inte riskerar att röja enskilda individers identitet. Gränsdragningen är alltså viktig utifrån ett integritetsargument. Om en publicering av genom- snittslönerna för kvinnor och för män kan upplevas känslig för små företag, kan ett alternativ vara att publicera relativlöner mellan kvin- nor och män, eller andra nyckeltal, som inte anses vara lika känsliga för de små företagen. 
  
 För det tredje vill vi uppmärksamma att den publicerade informa- tionen skulle kunna åtföljas av arbetsgivarspecifik information så att fler jämförelser kan möjliggöras. Exempel på arbetsgivarspecifik infor- mation är uppgifter om arbetsgivarens  
 region-, 
  
 kommun-, 
  bransch- och sektorstillhörighet, dess storlek (i termer av antal anställda) och könssammansättning (i termer av kvinnodominerad, könsneutral, mansdominerad arbetsplats). Statistiken som är på arbetsgivarnivå kan då aggregeras upp till regional,  
 bransch-, 
  sektornivå och/eller enbart redovisas för de arbetsgivare som har en viss storlek och/eller som är kvinnodominerade. Det är en fördel om den publicerade statistiken kan göras användarvänlig så att allmänheten (användaren) har möj- lighet att själv välja vilken arbetsgivarspecifik information som löne- uppgifterna ska visas för (likande en pivottabell).48 Mot bakgrund av detta anser vi att de transparenta och könsuppdelade löneuppgifter 
  
 48Det kan handla om att användaren vill jämföra genomsnittslönerna för kvinnor och män och/eller könslönegapet hos medelstora kvinnodominerade arbetsgivare i privat sektor med motsvarande information hos medelstora mansdominerade arbetsgivare i privat sektor. 
  
 265 
  
 Kartläggning och analys av hur löneskillnader kan följas över tid 
  
 SOU 2022:4 
  
 på arbetsgivarnivå mycket väl kan redovisas med arbetsgivarspecifik information, i syfte att kunna följa löneskillnader mellan kvinnor och män för jämförbara arbetsgivare. Detta kan ha en normverkande effekt som på sikt främjar jämställda löner och motverkar osakliga löneskillnader. 
  
 För det fjärde kan det övervägas att, vid ett eventuellt införande av lönetransparens, även planera för en effektutvärdering. Tidigare utvärderingar om lönetransparens, som vi redogjort för i kapitel 3, antyder att effekterna kan variera beroende på vilka nyckeltal som publiceras. Det kan därför vara klokt att fasa in en sådan implemen- tering så att möjligheter för utvärdering och justeringar kan göras efter en första fas, innan det blir en implementering i större skala. 
  
 Vår bedömning är att ett offentliggörande av könsuppdelad stati- stik kan vara ett effektivt verktyg som motverkar osakliga löneskill- nader och främjar jämställda löner på arbetsgivarnivå. Av effektivi- tetsskäl bör det vara en myndighet som offentliggör och publicerar könsuppdelade löneuppgifter på arbetsgivarnivå. Inhämtningen av sådana uppgifter bör inte belasta arbetsgivarnas administrativa börda utan skulle kunna inhämtas från Skatteverkets arbetsgivardeklarationer på individnivå. Det som dock bör betonas är att uppgifter om löne- inkomst behöver kompletteras med uppgifter om arbetstidsomfatt- ning för att uppgifterna ska vara jämförbara mellan kvinnor och män. Ett offentliggörande bidrar till jämförelser mellan arbetsgivare och mellan branscher, som kommer att ge dem incitament att se över even- tuella löneskillnader. På samhällsnivå kan ett offentliggörande av genomsnittslöner möjliggöra riktade insatser till de branscher där det behövs. Sammantaget borde ett offentliggörande av könsuppdelad lönestatistik ge upphov till övergripande positiva samhällseffekter och minskade offentligfinansiella kostnader på sikt om lönegapet kan minskas, samt även effekter för den enskilde, för företagen, för branscher, för de myndigheter som berörs samt sist men inte minst för jämställdheten. 
  
 266 
  
 5Åtgärder för ökad jämställdhet på arbetsplatser 
  
 I våra direktiv konstateras att nya tillvägagångssätt behöver identi- fieras för att skapa mer jämställda arbetsplatser och som ökar för- utsättningarna för jämställda livsinkomster. Vi har därför i uppdrag att se över och lämna förslag på åtgärder för främjande av jämställda arbetsplatser. I direktiven står att en sådan åtgärd kan vara att införa ett frivilligt jämställdhetscertifieringssystem, genom vilket arbets- givare som uppfyller vissa kriterier för jämställdhet kan ansöka om och få en certifiering. Det står också att det kan finnas andra metoder för mer jämställda arbetsplatser. 
  
 Kapitlet är disponerat som följer. Först gör vi en översiktlig genom- gång av relevanta delar av arbetsmiljölagen och diskrimineringslagen. Sedan redogör vi för kollektivavtalens betydelse för arbetet med aktiva åtgärder enligt diskrimineringslagen, följt av regeringens arbetsmiljö- strategi. Efter det följer en kort diskussion om hur en ojämställd arbetsmiljö och ojämställda arbetsplatser kan ha en negativ påverkan på kvinnors inkomster. I nästa del riktas fokus mot förutsättningarna att införa ett frivilligt jämställdhetscertifieringssystem. Där redogör 
  
 viför tidigare förslag om certifiering, för de aktörer som i dag certi- fierar arbetsplatser utifrån jämställdhets- eller jämlikhetsperspektiv samt hur myndigheten Swedac ackrediterar certifierande organ. Efter det sammanställer vi för- och nackdelar med att införa ett jämställd- hetscertifieringssystem. Kapitlet avslutas med en sammanfattande analys där vi redogör för våra överväganden och förslag. 
  
 267 
  
 Åtgärder för ökad jämställdhet på arbetsplatser 
  
 SOU 2022:4 
  
 5.1Arbetsmiljölagen 
  
 Arbetsmiljölagen innehåller allmänna regler om arbetsmiljö. Den gäller enligt 1 kap. 2 § varje verksamhet i vilken arbetstagare utför arbete för en arbetsgivares räkning och dess syfte är att förebygga ohälsa och olycksfall i arbetet samt att även i övrigt uppnå en god arbets- miljö, enligt 1 § 1 kap. Av 2 kap. följer ett antal allmänna krav. I 2 kap. 1 § anges ett antal generella kriterier som bör vara utgångspunkter för aktiviteter för att åstadkomma en god arbetsmiljö och utveckla en god arbetsorganisation. Arbetsmiljön ska vara tillfredsställande med hänsyn till arbetets natur och den sociala och tekniska utveck- lingen i samhället. Arbetsförhållandena ska anpassas till människors olika förutsättningar i fysiskt och psykiskt avseende. Arbetstagare ska ges möjlighet att medverka i utformningen av sin egen arbets- situation samt i förändrings- och utvecklingsarbete som rör det egna arbetet. Teknik, arbetsorganisation och arbetsinnehåll ska utformas så att arbetstagare inte utsätts för fysiska eller psykiska belastningar som kan medföra ohälsa eller olycksfall. Löneformer och förläggning av arbetstid ska beaktas. Starkt styrt eller bundet arbete ska undvikas eller begränsas. Det ska eftersträvas att arbetet ger möjligheter till variation, social kontakt och samarbete samt sammanhang mellan en- skilda arbetsuppgifter. Det ska vidare eftersträvas att arbetsförhållan- dena ger möjligheter till personlig och yrkesmässig utveckling lik- som till självbestämmande och yrkesmässigt ansvar. 
  
 Av 3 kap. följer bland annat ett antal krav på arbetsgivare, att syste- matiskt ska planera, leda och kontrollera verksamheten på ett sätt som leder till att arbetsmiljön uppfyller föreskrivna krav på en god arbetsmiljö. Arbetsgivare och arbetstagare ska samverka för att åstad- komma en god arbetsmiljö, enligt 3 kap. 1 a §. Detta regleras närmare i 6 kap. 
  
 Arbetsmiljölagen kompletteras av arbetsmiljöförordningen (1977:1166) som innehåller bemyndiganden för Arbetsmiljöverket att meddela föreskrifter om de närmare krav som ska uppfyllas i arbets- miljöhänseende. Myndigheten har beslutat om såväl sådana föreskrifter i en rad frågor som allmänna råd. 
  
 268 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för ökad jämställdhet på arbetsplatser 
  
 5.1.1Arbetsmiljöverkets tillsyn 
  
 Arbetsmiljöverket ska enligt 7 kap. 1 § utöva tillsyn över att lagen och de föreskrifter som meddelats med stöd av den följs. Myndigheten har rätt att få de upplysningar, handlingar och prov samt påkalla de undersökningar som behövs för denna tillsyn, enligt 3 §. I sin tillsyn kan Arbetsmiljöverket använda förelägganden och förbud som kan förenas med vite. Om någon inte följer ett föreläggande kan myn- digheten besluta att rättelse ska ske på verksamhetens bekostnad. 
  
 5.2Diskrimineringslagens regler om aktiva åtgärder 
  
 Alla arbetsgivare ska arbeta med aktiva åtgärder, enligt 3 kap. 4 § DL.1 Med det menas ett förebyggande och främjande arbete för att inom en verksamhet motverka diskriminering och på annat sätt verka för lika rättigheter och möjligheter oavsett kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosupp- fattning, funktionsnedsättning, sexuell läggning eller ålder, enligt 1 §.2 
  
 Inom ramen för arbetet med aktiva åtgärder ska arbetsgivare enligt 2 §: 
  
 1.undersöka om det finns risker för diskriminering eller repressa- lier eller om det finns andra hinder för enskildas lika rättigheter och möjligheter i verksamheten, 
  
 2.analysera orsaker till upptäckta risker och hinder, 
  
 3.vidta de förebyggande och främjande åtgärder som skäligen kan krävas, 
  
 4.följa upp och utvärdera arbetet enligt  
 1–3. 
  
 Arbetet ska genomföras fortlöpande och åtgärder ska tidsplanernas och genomföras så snart som möjligt enligt 3 §. Arbetsgivarens arbete med aktiva åtgärder ska omfatta arbetsförhållanden, bestämmelser och praxis om löner och andra anställningsvillkor, rekrytering och befordran, utbildning och övrig kompetensutveckling och möjlig- heter att förena förvärvsarbete med föräldraskap, enligt 5 §. 
  
 1Samtliga lagrumshänvisningar i avsnittet avser 3 kap. DL utom där annat anges. 
  
 2Med diskriminering avses enligt 1 kap. 4 § DL direkt diskriminering, indirekt diskriminering, bristande tillgänglighet, trakasserier, sexuella trakasserier och instruktioner att diskriminera. 
  
 269 
  
 Åtgärder för ökad jämställdhet på arbetsplatser 
  
 SOU 2022:4 
  
 Vidare ska arbetsgivaren enligt 6 § ha riktlinjer och rutiner för verksamheten i syfte att förhindra trakasserier, sexuella trakasserier och sådana repressalier som avses i 2 kap. 18 § DL, samt följa upp och utvärdera dessa riktlinjer och rutiner. Arbetsgivaren ska också genom utbildning, annan kompetensutveckling och andra lämpliga åtgärder främja en jämn könsfördelning i skilda typer av arbeten, inom olika kategorier av arbetstagare och på ledande positioner, enligt 7 §. Även detta ska följas upp och utvärderas, enligt 7 § andra stycket. 
  
 Arbetsgivare och arbetstagare ska samverka i arbetet med aktiva åtgärder, enligt 11 §, och arbetsgivaren ska förse en arbetstagarorga- nisation som arbetsgivaren är bunden till av kollektivavtal med den information som behövs för att organisationen ska kunna samverka i arbetet med aktiva åtgärder, enligt 12 §. Till detta kommer krav på att dokumentera arbetet, inklusive samverkan, enligt  
 13–14 
  §. 
  
 5.2.1Diskrimineringsombudsmannens tillsyn 
  
 Vårt arbete har pågått samtidigt som Utredningen om vissa frågor i diskrimineringslagen har haft i uppdrag att bland annat se över vilka åtgärder som behövs för att säkerställa efterlevnad av bestämmelserna om aktiva åtgärder i diskrimineringslagen (dir. 2018:99). Dessa frågor faller utanför ramen för vårt uppdrag. Utredningen har överlämnat ett delbetänkande gällande den delen av sitt uppdrag (SOU 2020:79) som remissbehandlats under 2021. 
  
 Utredningen påpekar att en enkätundersökning som DO gjort inom ramen för ett regeringsuppdrag (Ku2017/01798/DISK) visar att reglerna om aktiva åtgärder inte är tillräckligt kända bland arbets- givare och att de inte heller har lett till ett förändrat eller utvecklat arbetssätt. Genom enkäten framkom bland annat att fler än hälften av de tillfrågade arbetsgivarna inte kände till de nya reglerna om aktiva åtgärder som trädde i kraft den 1 januari 2017. På frågan om vad diskrimineringslagen innebär för arbetsgivare svarade bara en av sex att de behöver arbeta med aktiva åtgärder. 
  
 Utredningen bedömer att DO:s tillsyn visat ganska stora brister hos tillsynsobjekten i regelefterlevnaden när det gäller aktiva åtgär- der både före och efter 2017. Vidare konstaterar utredningen att DO:s tillsyn över arbetsgivares arbete med aktiva åtgärder generellt sett avslutas med beslut där brister konstateras, men att andra åt- 
  
 270 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för ökad jämställdhet på arbetsplatser 
  
 gärder sällan vidtas. I betänkandet lämnas ett antal förslag för ökad effektivitet i tillsynen, mot bakgrund av bland annat en jämförelse med Arbetsmiljöverkets tillsyn. 
  
 5.3Kollektivavtal 
  
 Förhandlingssystemet med kollektivavtal och dess ordning för tviste- lösning är en viktig del av den svenska arbetsmarknadsmodellen. Ge- nom de kollektivavtal som träffas på förbundsnivå eller motsvarande regleras anställningsvillkoren för arbetstagarna inom de skilda bran- scherna och sektorerna på arbetsmarknaden. I dessa avtal har för- bundsparterna i olika utsträckning överlämnat till de lokala parterna att anpassa avtalens bestämmelser till de lokala förhållandena. 
  
 I en exempelsamling av kollektivavtalens reglering av jämställd- hetsåtgärder på arbetsplatser konstateras att det finns en stor poten- tial för fler sådana åtgärder (Sharp 2021). Det gäller bland annat deltider, tidsbegränsade anställningar och arbetsmiljö. 
  
 De rättigheter och skyldigheter som följer av diskrimineringslagen kan inte inskränkas genom avtal, enligt 1 kap. 3 § DL. Däremot kan det enligt förarbetena till bestämmelserna om aktiva åtgärder ofta vara lämpligt att träffa lokala överenskommelser om hur arbetet bör bedrivas och hur samverkan bör ske (prop. 2015/16:135). 
  
 I SOU 2020:79 konstateras att det är möjligt att genom kollek- tivavtal bestämma hur arbetet med aktiva åtgärder ska bedrivas i detalj. Vidare konstateras att denna möjlighet inte utnyttjats i någon större utsträckning, och utredningen bedömde att det inte kan för- väntas ske någon större förändring av detta inom överskådlig tid. Reglerna om aktiva åtgärder har lyfts fram som ett exempel på något som kan hanteras inom ramen för kollektivavtal (se Svenaeus 2020). Fackförbunden Vision och SSR har också påbörjat ett arbete för att hantera sexuella trakasserier inom ramen för kollektivavtalen. 
  
 5.4Regeringens arbetsmiljöstrategi 
  
 Regeringen beslutade 2021 om en arbetsmiljöstrategi för  
 2021–2025 
  där problembilden när det gäller jämställda arbetsplatser i frågor om arbetsförhållanden och arbetsmiljö beskrivs (skr. 2020/21:92). Reger- ingen konstaterar att en god arbetsmiljö är en jämställdhetsfråga och 
  
 271 
  
 Åtgärder för ökad jämställdhet på arbetsplatser 
  
 SOU 2022:4 
  
 presenterar åtgärder, samt anger inriktningen för området. En av de föreslagna åtgärderna är att se över arbetsmiljöreglerna ur ett jämställd- hetsperspektiv. Regeringen anser att det finns anledning att se över hur den organisatoriska och sociala arbetsmiljön kan förbättras för att bland annat komma åt de arbetsmiljörisker som finns i kvinno- dominerade sektorer. Vidare slår regeringen fast att frågor om organi- satorisk och social arbetsmiljö ska prioriteras de närmaste åren, bland annat för att förbygga sjukskrivningar. I strategin påtalas vikten av att myndigheterna på arbetsmiljöområdet prioriterar frågor om organi- satorisk och social arbetsmiljö och att frågorna behöver belysas ur ett jämställdhetsperspektiv. Regeringen konstaterar också att arbets- miljöproblem som relaterar till organisatoriska och sociala faktorer på arbetsplatsen behöver hanteras med samma allvar som de fysiska riskerna på arbetsplatsen. Arbetsmiljöverkets föreskrifter och allmänna råd om organisatorisk och social arbetsmiljö behöver följas upp och utfallet av föreskrifterna ska utvärderas inom de närmaste åren för att kunna utveckla arbetet liksom för att se om föreskrifterna fått den effekt som har avsetts. Regeringen har dessutom tillsatt en arbets- miljöutredning som bland annat ska se över vissa delar av arbetsmiljö- lagen för att arbetsmiljöreglerna ska ge samma skydd för kvinnor och män och oavsett yrke, bransch eller sektor. Vidare ska utredningen se över om Arbetsmiljöverket bör kunna ta ut sanktionsavgifter för överträdelser av föreskrifter som till exempel riktar sig mot organisa- torisk och social arbetsmiljö (dir. 2021:44). 
  
 5.5Ojämställd arbetsmiljö och ojämställda arbetsplatser kan ha negativ inverkan på kvinnors inkomster 
  
 En viktig förutsättning för att uppnå ekonomisk jämställdhet är att kvinnor och män kan delta på arbetsmarknaden på lika villkor. Till exempel konstateras i en rapport från Jämställdhetsmyndigheten (2021:7) att kvinnors och mäns olika arbetsvillkor har bäring på flera delmål i det jämställdhetspolitiska ramverket. I rapporten konstateras att ojämställda arbetsvillkor påverkar möjligheter till makt, inflytande och ekonomisk jämställdhet, och att det hänger samman med utbild- ningsval och hälsa. Lagstiftningen är tydlig med att alla arbetstagare har rätt till en god arbetsmiljö. 
  
 272 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för ökad jämställdhet på arbetsplatser 
  
 Sverige har en könsuppdelad arbetsmarknad (se kapitel 2). Det innebär inte bara att kvinnor och män har olika yrken och utför olika arbetsuppgifter, utan också att arbetsvillkoren kan skilja sig åt i olika avseende. Ett exempel på konsekvenser av de olika arbetsvillkoren är att män dominerar bland arbetsplatsolyckor, medan kvinnor i högre grad anmäler att de blir sjuka av sina arbeten (Arbetsmiljöverket 2020). Andra konsekvenser är att andelen som rapporterar arbetsrelaterade besvär är högre i kvinnodominerade sektorer än i mansdominerade. Vidare löper anställda i kvinnodominerade yrken en stor risk för hög belastning av stress samt fysiskt krävande arbetsuppgifter (Arbets- miljöverket 2020). Kvinnor rapporterar även besvär oftare än män även inom samma bransch (Jämställdhetsmyndigheten 2021:7). 
  
 Var tredje sysselsatt kvinna och knappt var fjärde man rapporterar någon form av besvär till följd av arbetet (Arbetsmiljöverket 2020). Andelen kvinnor som 2019 anmälde arbetsskada till följd av organi- satoriska och sociala faktorer är högre än andelen män (Arbetsmiljö- verket 2020). Även den arbetsrelaterade psykiska ohälsan ökar bland kvinnor (Arbetsmiljöverket 2020, Jämställdhetsmyndigheten 2021:2). Arbetsplatser är inte alltid utformade på så sätt att de lämpar sig för både kvinnliga och manliga anställda (Arbetsmiljöverket 2013). Inte heller är alla arbetsplatser tillgängliga för individer med funktions- nedsättning. Det kan handla om att fysiska arbetsförhållanden som verktyg, datorer, skrivbord, skyddsutrustning eller lyftanordningar behöver anpassas efter kvinnors och mäns fysiska förutsättningar. Ett sätt att öka jämställdheten på arbetsplatsen vad det gäller organisa- toriska arbetsförhållanden är till exempel att arbetstider och mötes- tider anpassas utifrån småbarnsföräldrars behov. 
  
 Kvinnor är också oftare än män utsatta för sexuella trakasserier på arbetsplatsen (Jämställdhetmyndigheten 2021a). I Arbetsmiljöverkets arbetsmiljöundersökning 2019 uppgav närmare en av fyra unga kvinnor att de hade varit utsatta för sexuella trakasserier på arbetet (Arbets- miljöverket 2020). Samtidigt finns det stora brister i fråga om tillgång till en snabb, professionell och opartisk utredningsprocess för sex- uella trakasserier (TCO 2019). 
  
 Vidare uppger kvinnor med funktionsnedsättning i större utsträck- ning än män med funktionsnedsättning (43 procent i jämförelse med 30 procent) att de på grund av sin funktionsnedsättning har varit ut- satta för någon typ av diskriminering eller kränkande särbehandling i arbetslivet (SCB 2020:2). 
  
 273 
  
 Åtgärder för ökad jämställdhet på arbetsplatser 
  
 SOU 2022:4 
  
 Det finns alltså kunskap om hur arbetsvillkor och arbetsmiljö kan påverka kvinnor och män på olika sätt. Dock saknas det kunskap om hur förutsättningarna ska se ut för att arbetsplatser i alla typer av verksamheter ska kunna omsätta arbetsmiljölagstiftningen i praktiken (Jämställdhetsmyndigheten 2021:7). I rapporten Källor till förståelse av skillnader i psykisk ohälsa från Jämställdhetsmyndigheten (2021:7) efterlyses därför mer jämförande analyser av kontextuella förhållan- den på makronivå i olika branscher och hur det påverkar organisering, resurstilldelning, och utformning av arbetsmiljö för chefer och med- arbetare. En farhåga som lyfts fram är att forskning, policyarbete och myndighetsutövning på jämställdhetsområdet tenderar att bli egna expertområden vid sidan av det reguljära arbetet med att organisera och fördela arbete ute på arbetsplatser, trots jämställdhetsmål och jämställdhetsintegrering.3 
  
 Det handlar om att paketera kunskapen så att den enkelt kan an- vändas. Jämställdhetsmyndigheten (2021:7) skriver till exempel att en viktig fråga för framtiden är hur frågor om genus, jämställdhet, arbetsmiljö och hälsa ska integreras med  
 verksamhets-, 
  produkt- och tjänsteutveckling, innovation, digitalisering, nya styrformer, lagstift- ning, det vill säga områden där genus- och jämställdhetsperspektiv i dag ofta saknas. Det handlar om att kunskapsunderlag, forskning och utbildning utformas på ett sätt som synliggör bakomliggande struk- turer till könsskillnader i ohälsa. Kunskap om bakomliggande orsaker på alla samhällsnivåer och utökad dialog över gränser mellan politik, myndigheter och arbetsmarknadens parter är viktigt för att jämställd- hetsmålen ska kunna omsättas i praktik i alla typer av verksamheter. Jämförelser som metod underlättar ett reflekterande över vad som är branschspecifikt och vad som skulle behöva förändras (se Denk 2010, Perez, van de Bunt  de Bruijn 2006). Sådan kunskap är mer tolkningsbar och applicerbar för dem som utformar produktionen, organiserar arbetsplatser och bemannar jobben, än vad kunskap från jämförelser mellan grupper av arbetskraften är (Härenstam 2017). 
  
 3Jämställdhetsintegrering är den övergripande strategin för jämställdhetspolitiken och innebär att ett jämställdhetsperspektiv ska finnas med och beaktas i allt beslutsfattande, på alla nivåer och i alla processer. Det gäller för alla politikområden och i myndigheternas verksamheter. I svenska myndigheter definieras ofta jämställdhetsintegrering som att verksamheten bedrivs så att de tjänster och den service som erbjuds individer svarar lika mycket mot kvinnors som mäns behov och utgångspunkter. Den offentliga verksamheten ska också bidra till att uppnå jämställdhet i samhället. Konkret brukar detta innebära att den service samt de tjänster som ut- förs ska vara rättvis, jämnt fördelad och av samma kvalitet för både kvinnor och män. 
  
 274 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för ökad jämställdhet på arbetsplatser 
  
 Att kvinnor i högre grad än män blir sjuka av sina arbeten och utsätts för trakasserier får betydande konsekvenser för kvinnors in- komster. En dålig arbetsmiljö påverkar inkomsterna via frånvaro från arbetsmarknaden, kortare arbetstid och tidig pensionsavgång. Det får en negativ inverkan på inkomster på både kort och lång sikt. För många kvinnor skulle en förbättrad arbetsmiljö, som gör det möjligt att gå upp i arbetstid, kunna ha en större påverkan på livsinkomsten än en löneökning (se kapitel 2). Likaså har arbetsmiljön en direkt effekt på individers välfärd i form av välmående. Sammantaget går det att konstatera att en dålig arbetsmiljö orsakar ohälsa, vilket kan leda till sjukskrivning och/eller val att gå ned i arbetstid vilket gör att inkomsten minskar. På samma sätt leder sexuella trakasserier till ohälsa som kan orsaka sjukskrivning och med det minskade inkomster. Ojämställdhet på arbetsplatser kan sålunda förstås på två sätt. Dels i form av de skillnader i arbetsmiljö som finns i kvinno- respektive mans- dominerade sektorer och branscher och som får konsekvenser för arbetsvillkoren på arbetsplatser i respektive sektor/bransch. Dels inom arbetsplatser, där kvinnor kan utsättas för diskriminering och sexuella trakasserier på själva arbetet vilket män inte gör i samma utsträckning. 
  
 5.6Införande av en frivillig jämställdhetscertifiering 
  
 Bedömning: Kommissionen bedömer att nackdelarna med att in- föra en frivillig jämställdhetscertifiering är större än fördelarna och att ett system för frivillig jämställdhetscertifiering inte ska införas. 
  
 Efter att ha redogjort för regeringens planerade inriktning på arbets- miljöområdet och för gällande rätt samt kollektivavtalens roll, riktas nu fokus mot uppdraget att utreda om en frivillig jämställdhets- certifiering kan bidra till mer jämställda arbetsplatser. 
  
 5.6.1FRIJA – en utredning om frivillig jämställdhetsmärkning 
  
 Möjligheten att införa ett system för frivillig jämställdhetsmärkning har tidigare utretts i Utredningen om frivillig jämställdhetsmärkning av produkter och tjänster (den så kallade  
 FRIJA-utredningen). 
  I utred- 
  
 275 
  
 Åtgärder för ökad jämställdhet på arbetsplatser 
  
 SOU 2022:4 
  
 ningens slutbetänkande Märk – värdig jämställdhet (SOU 2002:30) presenterades förslag på hur jämställdhetskriterier och jämställdhets- märkning skulle utformas. Utredningen skickades på remiss, men remissinstanserna var tveksamma till förslaget (N2002/4088/JÄM). I remissammanställningen konstateras att av 23 remissinstanser var fem positiva, åtta positiva med förbehåll och tio negativa till idén.  
 FRIJA-utredningens 
  förslag presenterades 2002 och de föreslagna lagändringarna föreslogs träda i kraft 1 juli 2003, något som inte skedde. I detta avsnitt redogör vi för de delar av utredningens förslag som är relevanta för vårt uppdrag. Vi diskuterar även remissinstan- sernas mottagande av  
 FRIJA-utredningens 
  förslag. 
  
 Märknings- och certifieringssystem 
  
 FRIJA-utredningen 
  beskrev certifiering som: ”Att certifieras för något innebär i korthet att erhålla ett intyg, ett bevis, på att vissa kriterier för märkning av en viss vara eller tjänst är uppfyllda”. Märk- ningssystemet innebär alltså att en vara (produkt) eller tjänst skulle uppfylla vissa kriterier. Dessa kriterier skulle vara uppställda på för- hand och på så sätt garantera en rättvis bedömning av huruvida varan eller tjänsten uppfyllde de krav som ställdes för att den ska erhålla märket. De på förhand uppställda kriterierna (se nedan) skulle enligt utredningens bedömning också fungera som en garant för att und- vika skönsmässiga ad  
 hoc-lösningar 
  då det ställs samma krav på samt- liga produkter och tjänster för märket. FRIJA utgick i sina förslag från märkningar som använts inom miljöområdet. 
  
 Rättsliga ramar 
  
 FRIJA-utredningen 
  utgick från den dåvarande jämställdhetslagen och de krav som ställdes på arbetsgivare att upprätta jämställdhets- planer.4 Det var då den lag som särskilt berörde frågor om jämställd- het ur ett rättsligt perspektiv, och kom därför att stå som förebild 
  
 4Jämställdhetslagen har ersatts av diskrimineringslagen och nya regler om aktiva åtgärder trädde i kraft den 1 januari 2017. 
  
 276 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för ökad jämställdhet på arbetsplatser 
  
 för utredningens uppdrag att komma med förslag till frivillig jäm- ställdhetsmärkning.5 
  
 FRIJA-utredningens 
  förslag till lag om frivillig jämställdhetsmärkning 
  
 FRIJA föreslog att det skulle införas ett system för frivillig jämställd- hetsmärkning och som skulle utformas enligt en tvåstegsmodell. Modellen innebar att det skulle ställas krav både på den enskilda verk- samhetens jämställdhetsarbete och det som producerades respektive levererades vid verksamheten. Det första steget skulle bestå av de gene- rella jämställdhetskriterierna som ställde krav på såväl det interna som det externa jämställdhetsarbetet vid verksamheten. Modellens andra steg skulle utgöras av specifika jämställdhetskriterier som var särskilt anpassade till de olika produkterna och/eller tjänsterna.6 
  
 Utredningen föreslog att det frivilliga systemet för jämställdhets- märkning skulle regleras genom en ramlag, samt att rätten att jämställd- hetsmärka en produkt/tjänst eller bli certifierad i jämställdhetshänse- ende skulle få konstruktionen av en absolut rättighet. Lagen skulle enligt förslaget reglera syftet med lagen och villkoren för jämställd- hetsmärkningen samt peka ut den ackrediterande myndigheten. De preciserade kriterierna föreslogs utformas av en nämnd som liknar nämnden för miljömärkning. Genom att överlåta utformningen och utvecklingen av såväl kriterierna som råden på en nämnd för jämställd- hetsmärkning, skulle utformningen och utvecklingen av dem gå snabbt och det skulle därmed kunna skötas av dem som var mest insatta i de 
  
 5Vidare beskrev utredningen hur svenska regler förhåller sig till regler i Europa och redogjorde utöver jämställdhetslagen för lagen (1992:1592) om offentlig upphandling, lagen (1994:615) om otillbörligt upphandlingsbeteende och marknadsföringslagen (1995:450), samt direktiv och andra rättsakter inom EU. 
  
 6De generella jämställdhetskriterierna formulerades som följande uppställda krav på att: verk- samheten både bedriver ett internt och ett externt jämställdhetsarbete, verksamheten bedriver ett planmässigt jämställdhetsarbete på det sätt som beskrevs i den dåvarande jämställdhets- lagens regler om ett aktivt jämställdhetsarbete  
 3–13 
  §§, verksamheten har upprättat en målfor- mulering för hur och på vilket sätt som envar av de punkter som arbetsgivare respektive före- trädare för verksamheter ska verka för sitt jämställdhetsarbete, målformuleringarna är både internt och externt tillgängliga, de som befinner sig inom verksamheten har kännedom om mål- formuleringen, det finns kartläggningar av hur verksamhetens jämställdhetsarbete ser ut, det finns uppgifter om konkreta åtgärder och metoder för hur verksamhetens jämställdhetsarbete ska utvecklas, det finns tidsramar för inom vilken tid som åtgärderna ska vara genomförda, det finns uppgifter om vem eller vilka som är ansvariga för att åtgärderna vidtas, verksamhetens mål ska utvärderas årligen och utvärderingen av fjolårets mål finns med i den nya planen för ett aktivt jämställdhetsarbete. 
  
 277 
  
 Åtgärder för ökad jämställdhet på arbetsplatser 
  
 SOU 2022:4 
  
 aktuella frågorna. Denna nämnd skulle vara sammansatt av represen- tanter från de branscher som berördes av certifieringen. 
  
 Utredningen menade vidare att det fanns en stor risk för att jäm- ställdhetsfrågorna skulle hamna i skymundan om de hanterades paral- lellt med eller inlemmades i något befintligt märkningssystemen, som  
 ISO-märkning 
  eller dylikt. Därför föreslog utredningen att ett system för frivillig jämställdhetsmärkning borde separeras från andra märk- ningsordningar, men utformas i linje med den redan etablerade miljö- märkningen. Utredningen ansåg att jämställdhetsmärkningen lämp- ligen kunde placeras in under ett redan etablerat bolag i märknings- hänseende, SIS Miljömärkning AB (dagens Miljömärkning Sverige AB), som hade ett inarbetat system gällande märkningsprocessen. Utredningen föreslog därför att SIS Miljömärkning skulle få huvud- mannaskapet. 
  
 Remissinstansernas mottagande av  
 FRIJA-utredningens 
  förslag 
  
 I detta avsnitt redogör vi för de synpunkter och kommentarer från remissinstanserna som är relevanta för vårt uppdrag med att analy- sera förutsättningarna för införande av ett frivilligt jämställdhets- certifieringssystem för arbetsplatser (N2002/4088/JÄM). 
  
 JämO välkomnade förslaget och menade att det var ett viktigt komplement till dess tillsynsfunktion över aktiva åtgärder. Även Valdez ställde sig positiva till utredningens förslag. 
  
 Flera instanser var negativa till förslagen, däribland aktörer med fokus på företags- och arbetsgivarintressen. Argumenten gällde ökade administrativa kostnader för företagen och att det redan fanns såväl en lag som en myndighet, JämO, inom det jämställdhetspolitiska området. 
  
 Flera statliga verk avstyrkte förslaget och hänvisade till att jämställd- hetslagen ändå skulle följas samt att det redan fanns andra sätt än märkning och certifiering som arbetsgivare kan använda sig av. Vidare ansågs att ett system för jämställdhetsmärkning inte borde omfatta offentlig verksamhet då de kriterier som föreslogs av utredningen i stort sett motsvarade kraven i jämställdhetslagen. Remissinstanser menar också att arbetsgivare, inte minst statliga, trots frivilligheten skulle känna sig tvingade att gå in i ett resurskrävande arbete. 
  
 278 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för ökad jämställdhet på arbetsplatser 
  
 Förutom Valdez var arbetstagarorganisationerna negativa till delar av förslagen. LO tillstyrkte den del som föreslog en jämställdhets- certifiering av arbetsplatser som uppvisat extra bra och långsiktigt arbete, men ansåg att förslaget inte tog hänsyn till kravet på samverkan med parterna på arbetsplatsen. TCO ställde sig bakom förslaget, men föreslog att relationen mellan certifieringen och jämställdhetslagen ytterligare behövde klargöras för att certifieringen inte skulle ta över eller konkurrera med den tillsynsroll JämO hade i frågan. 
  
 Förslaget om en särskild nämnd för jämställdhetsmärkning som skulle utforma jämställdhetskriterierna och råden sågs som positivt av några myndigheter, däribland JämO, som ansåg att nämndens sam- mansättning med representanter från de branscher som berördes skulle bidra med hög kompetens och bred förankring. Andra, som Marknads- domstolen, var negativa då den ansåg att förslaget att samla de över- gripande bestämmelserna i en ramlag inte var tillräckligt rättssäkert. 
  
 Vad det gällde huvudmannaskapet var Styrelsen för Ackreditering och teknisk kontroll (Swedac) negativ till förslaget att SIS Miljö- märkning AB skulle förvalta jämställdhetsmärkningen. Även TCO var negativ och menade att jämställdhet borde gå att integrera som en övergripande aspekt i befintliga ledningssystem i stället för att monopolisera rättigheterna. 
  
 5.6.2Aktörer som erbjuder certifieringar om jämställdhet och relaterade frågor 
  
 Inom jämställdhetsområdet finns ingen lagreglerad certifiering som indikerar graden av jämställdhet inom en organisation eller ett före- tag. Dock finns det aktörer som erbjuder olika former av jämställd- hets- eller  
 mångfalds/jämlikhet/hbtqi-certifiering 
  eller märkning.7 Störst på området är Riksförbundet för homosexuellas, bisexuellas, transpersoners och Watson rättigheter (RFSL) som genomför mellan 50 och 60 certifieringar om året.8 RFSL uppger att certifieringen ska bidra till verktyg för att kunna arbeta systematiskt med likabehand- ling, bemötande och mänskliga rättigheter. RFSL uppger att uppfölj- ning sker efter ett år och efter tre år görs en omcertifiering – vilket sker i ungefär 90 procent av fallen. En annan certifieringsaktör är 
  
 7Hbtqi är ett samlingsnamn och en förkortning för homosexuella, bisexuella, transpersoner och personer som identifierar sig som Smith eller intersexperson. 
  
 8Sammanställningen bygger på underlag som vi fått in från de olika aktörerna. 
  
 279 
  
 Åtgärder för ökad jämställdhet på arbetsplatser 
  
 SOU 2022:4 
  
 Institutet för lokal och regional demokrati (ID) som driver Evolve mångfaldscertifiering.9 Aktören bedriver certifiering i mindre skala, mellan två och tre arbetsplatser certifieras per år. En certifiering gäller i tre år och därefter kan arbetsplatsen omcertifieras, vilket sker i en tredjedel av fallen.10 Två andra aktörer som tidigare har arbetat med jämlikhetscertifieringar är Make Equal och Winnet.11 Vidare finns den internationella standarden för jämställdhetscertifiering EDGE som vänder sig till finansiella organisationer. Aktören utvärderar styr- ande dokument, planer och konkreta åtgärder inom lön, rekrytering och karriärmöjligheter, ledarskapsutveckling, flexibilitet på arbets- platsen och företagskultur. EDGE certifierar organisationer med minst 200 anställda och certifikatet gäller i två år. 
  
 5.6.3Statligt ackrediterad certifiering i Sverige 
  
 Då det i dagsläget finns en rad aktörer som redan genomför olika typer av jämställhets- och jämlikhetscertifieringar, skulle en framtida certifiering behöva utformas med enhetliga kriterier. De certifierande aktörerna skulle vidare behöva få någon form av mandat, i form av ackreditering, att utfärda certifieringar. Det skulle också behövas en myndighet som löpande följer upp deras verksamhet. 
  
 Den statliga myndigheten Swedac är nationellt ackrediterings- organ för Sverige. Vad som kan certifieras under ackreditering beskrivs i en så kallad kontrollordning.12 Swedac uppger att myndigheten inte utvecklar egna kontrollordningar, men kan bistå vid utformandet av nya kontrollordningar för att dessa senare ska kunna tillämpas under ackreditering. Rent praktiskt innebär ackrediteringen att Swedac regel- bundet kompetensbedömer certifieringsorganen mot gällande regler och krav som de vill ackreditera sig mot. I bedömningen granskas dess ledningssystem samt hur det tillämpas. Swedac uppger att en 
  
 9Make Equal uppger dock att de fortfarande gör samma arbete men under andra namn. Det är en ideell förening med fyra huvudmän: Region Kronoberg, Växjö Kommun, Linnéuniver- sitetet samt Länsstyrelsen i Kronobergs län. 
  
 10Med viss reservation för att en del av de verksamheter som beskrivs här kan ha förändrats, upphört eller utvecklats efter det att informationen inhämtades år 2021. 
  
 11Winnet är en ideell förening vars verksamhet upphörde 2015 när de inte längre fick verk- samhetsbidrag. 
  
 12En kontrollordning utformas utifrån de olika krav som en aktör ställer. Den tas fram av en myndighet, lagstiftare eller av intresse- och branschorganisationer. Ett sådant exempel är  
 KRAV-märkningen. 
  
 280 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för ökad jämställdhet på arbetsplatser 
  
 central del i bedömningen är att bedöma om organet har tillräcklig kompetens för uppgiften de är ackrediterade för. 
  
 De certifieringsorgan som ackrediterats har rätt att certifiera en verksamhet. Certifiering är ett sätt att visa att ett företag eller orga- nisation har en viss kvalitet och kompetens utifrån ställda krav. Swedac uppger att förnyad certifiering normalt sker vart fjärde år och att revisioner sker där emellan. Swedac uppger att myndigheten har ackrediterat ungefär 20 organ för ledningssystemcertifiering, av dem är det 15 som är ackrediterade för certifiering av ledningssystem för arbetsmiljö. Totalt finns det ungefär 40 certifieringsorgan i Sverige. Däremot har Swedac inga uppgifter om hur många certifikat som är utfärdade under ackreditering då certifieringsorganen inte är skyldiga att rapportera in detta till Swedac. Swedac uppger att det inte ställs krav på ett jämställdhetsperspektiv när Swedac ackrediterar certifier- ingsorgan, men om en ny kontrollordning inte beaktar jämställdhet kan myndigheten välja att inte godkänna den. 
  
 5.6.4Arbetsmarknadens parters synpunkter på ett införande av en frivillig jämställdhetscertifiering 
  
 Vi inhämtade under 2020 synpunkter på hur arbetsmarknadens parter ser på ett initiativ för frivillig jämställdhetscertifiering. Utifrån svaren kan vi konstatera att jämställdhetscertifiering inte är något som par- terna ställer sig positiva till utan uppger att existerande lagstiftning, kollektivavtal och partsgemensamma satsningar är tillräckliga. 
  
 5.6.5Fördelar respektive nackdelar med att införa ett system för frivillig jämställdhetscertifiering 
  
 Vi kan utifrån ovanstående sammanställning konstatera att det finns såväl argument för som mot att införa en frivillig jämställdhetscerti- fiering. I denna sammanfattande analys diskuterar vi för- respektive nackdelar med en certifiering. 
  
 281 
  
 Åtgärder för ökad jämställdhet på arbetsplatser 
  
 SOU 2022:4 
  
 Fördelar med att införa ett frivilligt jämställdhetscertifieringssystem för arbetsplatser 
  
 När  
 FRIJA-utredningen 
  lämnade sitt slutbetänkande 2002 med för- slag om att införa en frivillig jämställdhetscertifiering fanns ännu inte några aktörer som certifierade arbetsplatser utifrån ett jämställd- hetsperspektiv. Därefter har ett antal aktörer som erbjuder olika for- mer av egna certifieringar på jämställdhetsområdet vuxit fram. Enligt uppgifter från aktörerna så certifieras sammanlagt för alla aktörer ett  
 60-tal 
  arbetsplatser varje år och en majoritet av dessa väljer sedan att omcertifieras. Det tycks sålunda finnas ett visst intresse från arbets- givare att certifiera arbetsplatsen. 
  
 De certifierande aktörer som finns i dag är inte ackrediterade av ett ackrediteringsorgan och det finns inte heller någon gemensam standard för dessa certifieringar. Vad som krävs för att en arbetsplats ska bli certifierad varierar sålunda mellan aktörerna. Om ett enhet- ligt system där aktörer certifieras under ackreditering i en kontroll- ordning, där myndighet eller lagstiftare satt upp krav för vad som krävs för att en arbetsplats ska kunna certifieras, är det möjligt att märkningen blir mer känd (och erkänd) och intresset för en märk- ning kan öka. Detta skulle kunna bidra till ökad jämställdhet på de arbetsplatser som väljer att genomgå en certifieringsprocess. Vidare skulle det kunna bidra till enhetlighet och kvalité vad gäller certifier- ingsmetodik och innehåll mellan de olika aktörerna. 
  
 Det märke eller den logotyp som arbetsplatserna får efter att ha certifierats, kan få arbetstagare att söka sig till dessa arbetsplatser och även stärka arbetsplatsernas konkurrenskraft på eventuella marknader. Samtidigt är det viktigt att betona att det för många arbetstagare inte är ett reellt alternativ att välja och vraka mellan olika arbetsgivare. I praktiken kan det vara så att en stor andel väljer utifrån andra fak- torer, såsom den egna lönen, arbetsuppgifter eller avstånd till hemmet. 
  
 Vidare skulle en certifiering, om det fick stort genomslag och att ett stort antal arbetsplatser väljer att genomgå en sådan, kunna skapa ett tryck på arbetsgivare från ett annat håll och med en annan omfattning än vad staten och fackförbunden lyckats åstadkomma. 
  
 282 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för ökad jämställdhet på arbetsplatser 
  
 Nackdelar med att införa ett frivilligt jämställdhetscertifieringssystem för arbetsplatser 
  
 Argumenten mot att införa ett frivilligt jämställdhetscertifierings- system rör ett flertal områden. För det första, vilket också påpekades i remissvaren till  
 FRIJA-utredningen, 
  är det otydligt om och i så fall hur en frivillig certifiering leder till ökad jämställdhet på såväl arbets- platser som på arbetsmarknaden. Den bärande tanken med certifiering bygger på att individer ska få bättre information att basera sin val på. Ett exempel, som  
 KRAV-märkningen, 
  är att ju fler människor som väljer att handla ekologiska produkter, desto större press ställs på producenterna, vilket sedan leder till att fler livsmedelsföretag över- går till ekologisk produktion. Dock är det svårare att se samma logiska förlopp kopplat till arbetsplatser. Det är mycket mer komplext att välja arbetsgivare än till exempel ägg och toapapper. Här ser vi att det skulle behövas data eller utvärderingar som kan visa på en reell kon- kurrensfördel och att den kan antas spridas till flera. 
  
 I sammanhanget bör det framhållas att det för den enskilda arbetstagaren rimligtvis är mest intressant att veta hur situationen på arbetsplatsen faktiskt är, inte om det bedrivs ett jämställdhetsarbete som uppfyller ett visst antal krav. Att med någon grad av säkerhet kunna intyga de faktiska förhållandena på arbetsplatsen torde kräva en mycket ingående granskning med jämna mellanrum, vilket kan vara svårt att åstadkomma inom ramen för certifiering. 
  
 För det andra är arbetsplatser redan i dag, enligt diskriminerings- lagens regler om aktiva åtgärder, skyldiga att göra det som bör vara kriterier för jämställdhetsmärkning. Att de krav som i samband med en certifiering kommer att ställas på arbetsgivare redan regleras i gällande lagstiftning kan bli problematiskt kopplat till kontrollen av arbetsplatser. Dels har DO tillsyn över arbetet med aktiva åtgärder, dels kommer det att införas ytterligare aktörer som kontrollerar om arbetsplatsen uppfyller kraven i samband med en certifiering. Om diskrimineringslagens och certifieringens krav överlappar varandra finns det en risk för att arbetsgivare kan få olika besked om samma arbete. Vidare kan granskningarna utföras på olika sätt och även visa olika resultat av i princip samma jämställdhetsarbete. Om kraven däremot är olika, är vår uppfattning att det kan finnas risk för för- virring och att arbetet blir svåröverblickbart för de enskilda arbets- platserna. Dessutom riskerar frivillighet ifråga om något som nära 
  
 283 
  
 Åtgärder för ökad jämställdhet på arbetsplatser 
  
 SOU 2022:4 
  
 anknyter till diskrimineringslagens krav att bidra till att framställa aktiva åtgärder som något som kan prioriteras ned. 
  
 För det tredje ställer sig vi oss frågande till om det är samhälls- ekonomiskt effektivt att införa en, om än frivillig, jämställdhets- certifiering. Med ett sådant system skapas ytterligare en marknad för konsulter dit ekonomiska resurser ska avsättas. Det är tveksamt om nyttan med ett sådant system kan bidra till ett effektivt användande av ekonomiska resurser. Till detta kommer argumenten om att myn- digheter och offentliga organisationer kan känna ett ansvar att Anderson en certifiering. Dessa resurser kan i stället läggas på diskrimi- neringslagens krav på arbete med aktiva åtgärder. 
  
 För det fjärde ställer sig vi oss tveksamma till att det finns en till- räcklig efterfrågan hos arbetsplatser att jämställdhetscertifiera sig. Om ett system med jämställdhetscertifiering under ackreditering införs, är det inte säkert att de aktörer som i dag genomför certifier- ingar finner det tillräckligt relevant att anpassa sin verksamhet utifrån en kontrollordning där de kan behöva förändra sin metod och verk- samhet. Det kan sålunda innebära att det trots ett ackrediterande organ, kommer att finnas aktörer som fortsätter genomföra certifier- ingar med andra typer av märkningar. I så fall riskerar jämställdhets- certifieringen att inte få den tyngd och vikt som är eftersträvansvärt, utan endast bli en märkning bland flera andra. 
  
 Avslutningsvis ser vi att de invändningar remissinstanserna hade på  
 FRIJA-utredningens 
  förslag alltjämt är relevanta. 
  
 Vi ser dock att justeringar i befintliga system kan bidra till en mer jämställd arbetsmiljö. Det kan handla om att myndigheter som Swedac och Svenska institutet för Standarder (SIS) informerar om och skapar medvetenhet om frågor om jämställdhet och tillgänglighet i framtag- andet av standarder och kontrollordningar. Det ligger också i linje med hur arbetet med jämställdhetsintegrering är utformat – att det ska ske i befintliga processer, system och styrning. I ett sådant arbete är det viktigt att tillgänglighetsperspektivet beaktas. Då det i dag finns riktlinjer för att inkludera tillgänglighet i standarder bör även tillgänglighetsperspektivet integreras i processen.13 
  
 13www.sis.se/standardutveckling/tksidor/tk500599/sistk536/. Hämtat 22.01.17. 
  
 284 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för ökad jämställdhet på arbetsplatser 
  
 5.7Sammanfattande analys 
  
 Bedömning: Det framstår som mer ändamålsenligt att använda de verktyg som redan finns och att de följs än att införa ett frivil- ligt jämställdhetscertifieringssystem. 
  
 Bedömning: Det behövs mer kunskap om hur organiseringen av arbetet inom olika branscher och organisationer får konsekvenser för arbetsrelaterad psykisk ohälsa hos kvinnor och män. 
  
 Förslag: I rapporten Källor till förståelse av skillnader i psykisk ohälsa (Jämställdhetsmyndigheten 2021:7) beskrivs en modell över hur skillnader i arbetsrelaterad hälsa uppstår och vilka åtgärder som kan sättas in på olika nivåer för att motverka dessa. Kommissio- nen föreslår att regeringen ger Jämställdhetsmyndigheten i upp- drag att, i samråd med relevanta myndigheter och forskare, justera denna befintliga modell så att den kan anpassas till olika relevanta myndigheters verksamhet. Rapporten Källor till förståelse av skill- nader i psykisk ohälsa (Jämställdhetsmyndigheten 2021:7) ska ligga till grund för arbetet. 
  
 5.7.1Diskrimineringslagen och arbetsmiljölagen bör fortsatt vara de viktigaste verktygen för jämställda arbetsplatser 
  
 Inkomsten påverkas av många förhållanden. En trygg anställning, en arbetsplats som kännetecknas av att den är tillgänglig för alla, en god och jämställd arbetsmiljö, praktiska möjligheter att förena förvärvs- arbete med föräldraskap, möjlighet till kompetensutveckling, en löne- sättning som är saklig och utan hänsyn till kön eller annan diskrimi- neringsgrund är några av de faktorer som påverkar livsinkomsten. Vi konstaterar att när det gäller arbetsmiljöområdet finns det redan ett allmänt regelsystem i arbetsmiljölagen och regler om aktiva åtgärder i diskrimineringslagen. 
  
 Vi anser att det är bättre att använda redan existerande system och regelverk för att öka jämställdheten på arbetsmarknaden och arbets- platser, än att införa nya. Diskriminering, inklusive sexuella trakas- serier, är redan förbjudet i lag och arbetsgivare ska enligt lag före- bygga det genom aktiva åtgärder. Problemet är sålunda inte att det 
  
 285 
  
 Åtgärder för ökad jämställdhet på arbetsplatser 
  
 SOU 2022:4 
  
 saknas ett regelverk, utan att regelverket inte efterlevs i tillräckligt hög grad. Som DO konstaterar i en rapport är inte reglerna om aktiva åtgärder tillräckligt kända bland arbetsgivare och har ännu inte lett till ett förändrat eller utvecklat arbetssätt (Ku2017/01798/DISK). Utredningen om vissa frågor i diskrimineringslagen har därtill bedömt att DO:s tillsyn över arbetsgivares arbete med aktiva åtgärder bör utvecklas för att tillförsäkra ökad regelefterlevnad (SOU 2020:79). Utredningen har också lämnat andra förslag för att utveckla reglerna om aktiva åtgärder. 
  
 Vi bedömer att det är mer ändamålsenligt att arbetsgivare följer de regler som redan finns genom en effektiv tillsyn än att införa ett till system som i allt väsentligt har samma syfte som de existerande reglerna. Det framstår alltså som mer effektivt att vidta de åtgärder som krävs för ökad efterlevnad av aktiva åtgärder än att införa ett frivilligt jämställdhetscertifieringssystem. 
  
 5.7.2Kollektivavtalen är viktiga verktyg för jämställda arbetsplatser 
  
 Vi har i avsnitt 5.2 redovisat viktiga verktyg för att öka jämställdheten på arbetsplatser). Det finns en stor potential för fler jämställdhets- åtgärder i kollektivavtalen, gällande bland annat deltider, tidsbegrän- sade anställningar och arbetsmiljö (Sharp 2021). Det kan ofta vara lämpligt att träffa lokala överenskommelser om hur arbetet med aktiva åtgärder bör bedrivas och hur samverkan bör ske (prop. 2015/16:135), och det är möjligt att genom kollektivavtal bestämma hur arbetet med aktiva åtgärder ska bedrivas i detalj (SOU 2020:79). Vi kan också konstatera att fackförbund har beslutat att verka för ett teck- nande av kollektivavtal mot sexuella trakasserier. 
  
 Vi vill mot bakgrund av detta understryka kollektivavtalens cen- trala roll enligt den svenska arbetsmarknadsmodellen för att påverka arbetsmiljö och arbetsvillkor. Arbetsmarknadens parter kan genom avtalen bidra till ökad jämställdhet på arbetsplatserna och kollektiv- avtal är viktiga verktyg som är en bärande del i den svenska arbets- marknadsmodellen och för parternas ansvar för anställningsvillkor och en god arbetsplats. 
  
 286 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för ökad jämställdhet på arbetsplatser 
  
 5.7.3Det behövs en modell för att studera skillnader inom och mellan branscher och organisationer 
  
 Olika typer av verksamheter kan ha olika förutsättningar att kunna omsätta kunskap i praktiken och följa lagstiftning. Som det konsta- teras i avsnitt 5.5 står en stor del av förklaringen till könsskillnader i arbetsrelaterad psykisk ohälsa inte att finna i skillnader mellan kvin- nor och män som grupp, utan snarare i hur arbetet organiseras inom exempelvis olika branscher, organisationer, yrken och arbetsåtagan- den. Det innebär, som en rapport från Jämställdhetsmyndigheten (2021:7) visar, att kunskap om jämställdhet som byggs på att enbart jämföra kvinnor och män riskerar att osynliggöra strukturella skill- nader såsom organisering, resurser, löner och arbetsmiljö. Därmed behövs kunskap om vilka organisatoriska förhållanden som gynnar utformning av hälsobefrämjande och jämställda arbetsplatser i alla typer av verksamheter. Det är dessutom viktigt att synliggöra kon- sekvenserna av brister i arbetsmiljön som innebär att det finns grupper som är mer utsatta än andra. Ett sådant exempel kan vara att vissa påverkas i högre grad än andra om en arbetsplats inte anpassats ut- ifrån olika behov och om den sociala och organisatoriska arbetsmiljön brister. Som vi diskuterar i kapitel 2 får också ohälsa konsekvenser för inkomster på kort och lång sikt. 
  
 Det är därför viktigt med analyser som inte endast studerar skill- nader mellan kvinnor och män som grupp utan också skillnader i hur arbetet organiseras och vilka konsekvenser det kan få för olika grupper. Vi ser att det är ett utvecklingsområde när det kommer till myndig- heter som producerar rapporter och studier inom arbetsmiljöområdet och att det behövs analyser som vid sidan av könsskillnader tar hän- syn till skillnader mellan och inom ”könskodade” yrken, sektorer och branscher. Ett sådant arbete skulle underlättas om det fanns en gemensam modell för hur sådana analyser på flera nivåer kan genom- föras. Syftet med en modell som relevanta myndigheter inom arbets- miljöområdet kan använda i sin verksamhet är att lättare kunna iden- tifiera vilka konsekvenser som villkoren kan få för olika grupper. Modellen kommer att kunna underlätta och effektivisera för myn- digheterna att göra bredare analyser än i dag och även möjliggöra jämförelser mellan myndigheternas olika områden då det finns en modell att applicera. Genom att analyserna breddas till analyser som vid sidan av könsskillnader tar hänsyn till skillnader mellan och inom 
  
 287 
  
 Åtgärder för ökad jämställdhet på arbetsplatser 
  
 SOU 2022:4 
  
 ”könskodade” yrken, sektorer och branscher, kan de i större utsträck- ning än i dag bidra till att identifiera åtgärder som kan leda till en mer jämställd arbetsmiljö och med det mer jämställda arbetsplatser. 
  
 Jämställdhetsmyndigheten har redan i ovan nämnda rapport (se också avsnitt 5.5) diskuterat hur en sådan modell kan utformas på ett mer teoretiskt plan.14 Vi ser dock att den behöver justeras och anpassas för att myndigheter ska kunna tillämpa den i sin verksamhet. 
  
 14Rapporten som hänvisas till finns att ladda ned på Jämställdhetsmyndighetens webbplats:  
 www.jamstalldhetsmyndigheten.se/files/2021/02/2021.7_Ka%CC%88llor-till- 
  
 fo%CC%88rsta%CC%8Aelse-av-psykisk-ohalsa_2021-02-19.pdf. 
  Hämtat 22.01.17. 
  
 288 
  
 6Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 I vår delredovisning kunde vi visa att fördelningen av stödåtgärder är ojämställd (Komm2021/00077/A 2020:011).1 Den typ av stödåtgärder som kvinnor generellt tar del av är i större utsträckning inkomstprö- vade och utgörs oftare av ersättningar som kompenserar för inkomst- bortfall på grund av kvinnors relativt högre frånvaro än mäns från arbetsmarknaden, exempelvis sjukpenning och föräldrapenning. De typer av offentliga stödåtgärder som män tar del av i större utsträck- ning än kvinnor utgörs emellertid oftare av insatser och stöd som för dem närmre arbetsmarknaden eller på andra sätt ger dem bättre förut- sättningar att ackumulera inkomster av arbete eller kapital (se bilaga 3). 
  
 I vår i delredovisningen såg vi även att de myndigheter som vi granskade, trots förordningskrav, inte alltid redovisar statistiken köns- uppdelad. Myndigheterna tenderar i sitt jämställdhetsarbet att fokusera på interna verksamhetsprocesser och inte på utfallet av verksamheten. Generellt har myndigheterna för lite fokus på att analysera och följa upp, på ett strukturerat och systematiskt sätt, vilka effekter verk- samheten har för kvinnors och mäns välfärd och inkomster. Ytterli- gare en brist i myndigheternas uppföljning är att jämställdhetsarbetet sällan är integrerat i den ordinarie resultatuppföljningen. Vidare ten- derar myndigheterna sällan redovisa resultatet av sitt jämställdhets- arbete och hur verksamheten bidrar till att uppnå de jämställdhets- politiska målen. I delredovisningen konstaterade vi att en bidragande förklaring till bristerna kan vara att regeringen inte har ställt tillräck- liga krav på myndigheterna när det kommer till att redovisa köns- uppdelad statistik och analyser samt att utvärdera effekter av insatser 
  
 1Med offentliga stödåtgärder avses de stöd och förmåner som offentliga institutioner fördelar till individer, exempelvis: ekonomiskt bistånd, stöd till företagande, fördelning av riskkapital samt olika stöd inom arbetsmarknadspolitiken, politiken som rör personer med funktions- nedsättning och socialtjänsten (se också bilaga 3). 
  
 289 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 SOU 2022:4 
  
 ur ett jämställdhetsperspektiv. Bristen på efterfrågan av resultaten av jämställdhetsarbete kan, som  
 JA-delegationen 
  konstaterade, inne- bära att jämställdhet förblir ett ”frivilligt” åtagande (SOU 2015:50). 
  
 De brister och problem som vi har identifierat finns trots att reger- ingen genomfört en rad insatser för att stärka styrning och uppföljning av jämställdhetspolitiken. Till exempel har en jämställdhetsmyndighet inrättats och arbetet med jämställdhetsintegrering i statliga myndig- heter (JiM) har utökats.2 Under 2020 omfattades 53 myndigheter och en organisation med myndighetsuppgifter av JiM. Den årliga kvanti- tativa uppföljningen som SCB sedan 2008 gör av Regeringskansliets arbete med jämställdhetsintegrering visar vidare att jämställdhets- perspektivet i myndighetsstyrningen har ökat markant över tid. På policynivå tycks styrningen av jämställdhetspolitiken sålunda vara på plats. 
  
 Styrning är emellertid mer än ”bara” det som sker på politisk nivå i form av regeringsuppdrag och lagstiftning (Ehn  Santana 2020, Tran 2006, Jacobsson  Sundström 2015). Det innebär att fokus behöver riktas mot hela styrkedjan, det vill säga även det som sker när politiska beslut implementeras och verkställs. Först då går det att förstå varför utfallet av politiken är ojämställt. Vi behöver därför väga in styrningens effekter i praktiken, det vill säga föränd- rade beteenden och uppfattningar bland människorna i organisationen som styrs. Det är på myndigheter som politiska beslut omsätts till praktik och det är de tjänstepersoner som arbetar på myndigheterna som i olika led genomför de politiska besluten. Det är också där upp- följningen av politiken sker. Politiken formas med andra ord av och i den kontext där den implementeras. Politisk styrning sker i praktiken i alla stadier av styrkedjan (Cooper  Löfgren 2006, Jacobsson  Sundström 2015). Därför behöver också det interna arbetet på såväl Regeringskansliet som på myndigheterna studeras. Med andra ord, vad sker i själva verket på de statliga verken? 
  
 Syftet med detta kapitel är att, genom att analysera flera led i styrkedjan, identifiera problem och brister i styrningen av jämställd- 
  
 2Jämställdhetsintegrering är den övergripande strategin för jämställdhetspolitiken och innebär att ett jämställdhetsperspektiv ska finnas med och beaktas i allt beslutsfattande, på alla nivåer och i alla processer. Det gäller för alla politikområden och i myndigheternas verksamheter. I svenska myndigheter definieras ofta jämställdhetsintegrering som att verksamheten bedrivs så att de tjänster och den service som erbjuds individer svarar lika mycket mot kvinnors som mäns behov och utgångspunkter. Den offentliga verksamheten ska också bidra till att uppnå jäm- ställdhet i samhället. Konkret brukar detta innebära att den service samt de tjänster som utförs ska vara rättvis, jämnt fördelad och av samma kvalitet för både kvinnor och män. 
  
 290 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 hetspolitiken och utifrån det lämna rekommendationer och förslag som kan leda till en mer jämställd fördelning av myndigheters stöd och resurser till individer, vilket i sin tur kan ha en positiv påverkan på kvinnors inkomster. 
  
 Kapitlet riktar fokus mot sex aspekter kopplat till styrningen av jämställdhetspolitiken. Den första aspekten är den politiska nivån, alltså regeringens styrning. Den andra är Regeringskansliets organi- sering av och arbete med jämställdhetsintegrering. Den tredje är det stöd som myndigheter ges kopplat till arbetet med och uppföljning av jämställdhetsintegrering. Den fjärde aspekten är den interna styr- ningen och organiseringen av myndigheternas målstyrda arbete med jämställdhet. Den femte är hur myndigheternas verksamhet följs upp och granskas. Den sjätte och sista aspekten är upphandling av offent- lig verksamhet. 
  
 6.1Så styrs jämställdhetspolitiken 
  
 Jämställdhetsintegrering är sedan 1994 den övergripande strategin för jämställdhetspolitiken och innebär att ett jämställdhetsperspektiv ska finnas med och beaktas i allt beslutsfattande, på alla nivåer och i alla processer.3 
  
 6.1.1Nuvarande mål för jämställdhetspolitiken 
  
 Det övergripande målet för jämställdhetspolitiken beslutades av riks- dagen 2008. 
  
 –Målet för jämställdhetspolitiken är att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv. (prop. 2005/06:1552008/ 09:1, bet. 2005/06:AU11, bet. 2008/09:AU1, rskr. 2005/06:257, 2008/09:115). 
  
 Utifrån detta övergripande mål har regeringen angett följande sex delmål: 
  
 3Strategin presenterades för första gången i propositionen Jämställdhetspolitiken: Delad makt 
  
 – delat ansvar (prop. 1993/94: 147). 
  
 291 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 SOU 2022:4 
  
 –En jämn fördelning av makt och inflytande. Kvinnor och män ska ha samma rätt och möjlighet att vara aktiva samhällsmedborgare och att forma villkoren för beslutsfattandet i samhällets alla sektorer. 
  
 –Ekonomisk jämställdhet. Kvinnor och män ska ha samma möjlig- heter och villkor i fråga om betalt arbete som ger ekonomisk självständighet livet ut. 
  
 –Jämställd utbildning. Kvinnor och män, flickor och pojkar ska ha samma möjligheter och villkor när det gäller utbildning, studieval och personlig utveckling. 
  
 –Jämn fördelning av det obetalda hem- och omsorgsarbetet. Kvin- nor och män ska ta samma ansvar för hemarbetet och ha möjlig- heter att ge och få omsorg på lika villkor. 
  
 –Jämställd hälsa. Kvinnor och män, flickor och pojkar ska ha samma förutsättningar för en god hälsa samt erbjudas vård och omsorg på lika villkor. 
  
 –Mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Kvinnor och män, flickor och pojkar, ska ha samma rätt och möjlighet till kroppslig integritet.4 
  
 Varje statsråd i regeringen ansvarar för jämställdhet inom sitt politik- område och jämställdhetsministern ansvarar för att driva på, utveckla och samordna jämställdhetspolitiken. 
  
 6.1.2Uppföljning av målen 
  
 SCB är ansvarig för den jämställdhetsstatistik som används för att följa upp jämställdhetspolitiken. Detta sker genom de indikatorer som myndigheten utvecklat. Sedan 2012 publiceras dessa indikatorer på SCB:s webbplats i form av ett temaområde om jämställdhet. Antalet indikatorer uppgår nu till 170. SCB uppdaterar dessa indikatorer två gånger om året och de är numera en del i SCB:s samlade jämställd- hetsstatistik.5 
  
 4I regeringens skrivelse Makt, mål och myndighet – en feministisk politik för en jämställd framtid (Skr. 2016/17:10) presenteras den nuvarande inriktningen av jämställdhetspolitiken. Den inne- håller en organisation för genomförande, ett system för uppföljning och en tioårig nationell strategi för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor. 
  
 5 
 www.scb.se/hitta-statistik/statistik-efter- 
  amne/levnadsforhallanden/jamstalldhet/jamstalldhetsstatistik/. Hämtat 22.01.17. 
  
 292 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 6.1.3Reglering av myndigheternas jämställdhetsuppdrag 
  
 Regeringens formella styrning av myndigheterna är generellt reglerad i budgetlagen, förvaltningslagen och myndighetsförordningen.6 Styr- ningen av respektive myndighet sker genom myndigheternas instruk- tioner och regleringsbrev. Instruktionen är det centrala styrdokumen- tet och myndighetsdialogen mellan myndigheter och departement ska utgå från instruktionen. Därutöver regleras jämställdhet i vissa fall genom särskilda lagar och förordningar. Permanenta uppgifter ska stå i myndigheternas instruktioner medan tidsbegränsade uppgifter och uppdrag bör anges i regleringsbrev. 
  
 Utvecklingsprogrammet Jämställdhetsintegrering i myndigheter (JiM) startade 2013 och omfattar i dag 53 myndigheter och en orga- nisation. Sedan den 1 januari 2018 har Jämställdhetsmyndigheten regeringens uppdrag att stödja myndigheternas arbete med jämställd- hetsintegrering. I oktober 2020 beslutade regeringen om en ny pro- gramperiod för  
 JiM-programmet 
  (Jämställdhetsmyndigheten 2021:12). Den innebär bland annat att myndigheterna inte bara ska åtgärda jämställdhetsproblem i den egna verksamheten utan också, i samver- kan med relevanta samhällsaktörer, bidra till att öka jämställdheten i samhället. 
  
 6.2Var brister det i styrkedjan? 
  
 I delredovisningen (Komm2021/00077/A  
 2020:01-1) 
  gjorde vi en för- djupad analys och kartläggning av sex myndigheter vars verksamhet är central för delmålet ekonomisk jämställdhet: Arbetsförmedlingen, Centrala Studiestödsnämnden (CSN), Försäkringskassan, Migrations- verket, Pensionsmyndigheten och Skatteverket (se bilaga 3). I detta kapitel fördjupar vi analysen ytterligare genom att fokusera på cen- trala funktioner i styrkedjan kopplat till dessa myndigheters styr- ning, redovisning, analys och uppföljning. 
  
 Vi har ställt frågor till Jämställdhetsenheten på Regeringskansliet, till myndighetshandläggare på Regeringskansliet, det vill säga de tjänstepersoner som ansvarar för frågor kopplat till de berörda myn- 
  
 6Sedan 2008 (prop. 2007/08:100) är de jämställdhetspolitiska delmålen inte längre bundna av riksdagen. Det övergripande målet för jämställdhetspolitiken om makt och inflytande är dock fortsatt bundet av riksdagen. Riksrevisionen (2015) menar att anledningen var att det inte var möjligt att på ett tillfredsställande sätt bryta ner övergripande politiska mål till politikområden och effektmål för den enskilda myndigheten. 
  
 293 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 SOU 2022:4 
  
 digheterna, samt till Jämställdhetsmyndigheten och Ekonomistyr- ningsverket (ESV). Vi har också ställt frågor till Arbetsförmedlingen, CSN, Försäkringskassan, Migrationsverket, Pensionsmyndigheten och Skatteverket samt genomfört intervjuer med representanter för respektive myndighet. Vi har även ställt frågor till Riksrevisionen och Upphandlingsmyndigheten. Vi redovisar först svaren uppdelat på de olika aspekterna och avslutar sedan med en sammanfattande analys. 
  
 6.2.1Regeringens strategi för jämställdhetsintegrering i Regeringskansliet 
  
 Regeringen beslutade 2021 om en strategi för jämställdhetsintegrer- ing i Regeringskansliet för  
 2021–2025 
  (A2021/01442). I strategin slås fast att ett jämställdhetsperspektiv ska integreras i allt arbete som bedrivs i Regeringskansliet. Vidare konstaterar regeringen att konsekvent tillämpning av jämställdhetsintegrering är en förutsättning för att det av riksdagen beslutade målet för jämställdhetspolitiken ska kunna förverkligas och för att regeringen ska kunna bedriva en feministisk politik. I strategin identifieras fyra centrala processer för arbetet med jämställdhetsintegrering: Budgetprocessen, myndighets- styrningen, lagstiftningsprocessen samt  
 EU-arbetet 
  och övrigt inter- nationellt arbete. Vidare konstaterar regeringen att könsuppdelad statistik och analyser av sådan är grundläggande för arbetet. 
  
 6.2.2Regeringskansliets jämställdhetsarbete 
  
 Målet för arbetet med jämställdhetsintegrering är att Regeringskansliet ska ge regeringen förutsättningar att förverkliga jämställdhetspolitikens mål (A2021/01442). Varje statsråd är, som konstaterats, ansvarigt för jämställdhetsfrågor inom sitt politikområde. Det avspeglas också i organiseringen av arbetet i Regeringskansliet genom att ansvaret ligger på respektive departement. 
  
 I sin strategi slår regeringen fast att det första steget i att tillämpa jämställdhetsintegrering är att bedöma om jämställdhet är relevant i varje fråga som bereds. Om det direkt eller indirekt påverkar män- niskors villkor, ska ett jämställdhetsperspektiv anläggas. På tjänste- personsnivå ansvarar huvudmännen för att jämställdhet integreras i verksamheten samt att jämställdhet beaktas i underlag till den politiska 
  
 294 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 ledningen.7 Vidare har varje anställd ansvar för jämställdhetsfrågorna inom det egna sakområdet. Utöver det samordnar jämställdhets- samordnaren vid de olika departementen arbetet och tar fram en årlig plan för jämställdhetsintegrering inom departementet. Varje departe- ment ska också analysera myndigheters regleringsbrev, instruktioner och särskilda uppdrag för att se om jämställdhet är en del av kortsik- tig eller långsiktig styrning och uppdrag. 
  
 Regeringen pekar i strategin för jämställdhetsintegrering ut ett antal centrala processer: budgetprocessen, myndighetsstyrningen, lag- stiftningsprocessen och  
 EU-ärenden. 
  Samtliga av dessa processer ska inbegripa könsuppdelad statistik, jämställdhetsanalys, konsekvens- beskrivning, styrning och uppföljning. Regeringen använder alltså sina ordinarie styrmedel för jämställdhetsstyrningen. SCB uppger i sin årliga uppföljning av jämställdhetsintegreringen i Regeringskansliet att det 2020 fanns skrivningar om jämställdhet i 57 procent av alla myn- digheters instruktioner. Vidare uppges att det i myndigheternas regler- ingsbrev återfinns skrivningar om jämställdhet i 62 procent av alla regleringsbrev (SCB 2021i).8 
  
 Jämställdhetsenheten vid Arbetsmarknadsdepartementet ansvarar för metodstöd till departementen samt följer även upp och redovisar arbetet med jämställdhet. Jämställdhetsenheten uppger att även den analyserar handlingsplaner, instruktioner och särskilda uppdrag och utifrån analysen rekommenderar utvecklingsområden, men att an- svaret att jämställdhetsintegrera ligger hos respektive departement. 
  
 Även om regeringens styrning på det formella och principiella planet ser ut att vara på plats och även ha förtydligats över tid, visar studier att det finns ett glapp när styrningen omsätts till praktik (Jämställd- hetsmyndigheten 2020:5, Statskontoret 2019). Jämställdhetsmyndig- heten (2019:1) konstaterar i slutredovisningen programperioden  
 2013–2018 
  för JiM att en tydlig politisk styrning med uppdrag i regleringsbrev och fortsatt uppföljning och återkoppling av resultat från respektive departement, är en förutsättning för att jämställdhets- integreringen ska fortsätta i myndigheterna. Likaså visar myndigheten 
  
 7Huvudmännen i Regeringskansliet har beredningsansvaret för de olika sakfrågorna. De är i regel också är enhetschefer Huvudmannens uppgift och ansvar uttrycks i instruktionen för Regeringskansliet (§ 28). 
  
 8Av totalt 114 myndigheter med skrivningar om jämställdhet i regleringsbrevet har 99 myn- digheter minst en skrivning i form av mål i regleringsbrevet, 107 myndigheter har minst en skrivning i form av återrapporteringskrav och 106 myndigheter har minst en skrivning som avser uppdrag. De myndigheter som ingår i utvecklingsprogrammet JiM, Jämställdhetsinteg- rering i myndigheter, räknas in i kategorin ”uppdrag” och ”återrapportering” (SCB 2021). 
  
 295 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 SOU 2022:4 
  
 i en annan rapport (2020) att utan en likvärdig styrning i förhållande till delmålen, långsiktigt säkerställda incitament och en stabil orga- nisering för genomförandet av politiken går det inte att komma till rätta med problematiken. Statskontoret (2019) konstaterar att även om regeringen tydligt ger uttryck för att jämställdhetsarbetet är prio- riterat, efterfrågas inte konkreta resultat av arbetet. Myndigheterna får inte heller återkoppling i tillräcklig utsträckning. Statskontoret anser att skillnader i hur aktivt jämställdhetsarbetet är beror mer på personen som arbetar som myndighetshandläggare än på departe- ment eller myndighet. 
  
 Myndighetshandläggaren – en central funktion 
  
 Regeringskansliets myndighetshandläggare har alltså en central funk- tion när Regeringskansliet ska kommunicera och följa upp myndig- heternas jämställdhetsarbete. Myndighetshandläggarna är de som på tjänstepersonsnivå står för den största delen av kommunikationen med myndigheterna och har även löpande dialoger kring myndigheternas redovisning av resultat och vägledning av jämställdhetsarbetet. Dessa tjänstepersoner är med andra ord centrala aktörer i styrningen av myn- digheternas jämställdhetsarbete. Vi har därför ställt frågor till myn- dighetshandläggarna för Arbetsförmedlingen, CSN, Försäkrings- kassan, Migrationsverket, Pensionsmyndigheten och Skatteverket om deras arbete med uppföljning av myndigheternas jämställdhetsarbete. 
  
 Myndighetshandläggarna uppger att årsredovisningen och den årliga myndighetsdialogen som regeringen har med respektive myn- dighet är de primära verktygen för att följa upp jämställdhetsarbetet. Det innebär konkret att myndigheterna ska få återkoppling på års- redovisningarna vad det gäller utfall av myndighetens jämställdhets- arbete. I cirkulären, det vill säga de dokument som fungerar som hand- ledning inför den årliga myndighetsdialogen, finns numera skrivningar om att resultat ska följas upp ur ett jämställdhetsperspektiv och att myndigheterna ska få återkoppling på detta. 
  
 Generellt anses myndighetsdialogen fungera väl för uppföljning på en övergripande nivå. Dock berättar ett par myndighetshandläg- gare att det inte är varje år som jämställdhetsarbetet bedöms vara en fråga som ska lyftas upp på myndighetsdialogen. Att frågan inte tas upp i dialog vid varje möte menar handläggare inte är en fråga om att 
  
 296 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 jämställdhetsområdet prioriteras ned, då det endast är områden med stora utmaningar som tas upp vid dialogen. Vidare konstateras att  
 JiM-arbetet 
  kan nämnas utan att ha en särskild punkt vid dialogen. Handläggarna uppger också att Regeringskansliet, utöver myndighets- dialogen, har kontakt med myndigheterna vid särskilda frågor som behöver följas upp. Det sker även löpande dialoger under året och vid behov ordnas särskilda möten. Myndighetshandläggaren för Arbets- förmedlingen uppger att myndigheten dessutom även följs upp via månadsrapporter där bland annat könsuppdelad statistik ingår. 
  
 Vidare uppger myndighetshandläggarna att frågor som rör myn- dighetens jämställdhetsarbete ibland behandlas på de regelbundna möten som äger rum mellan myndighet och departement på tjänste- personsnivå. Flera myndighetshandläggare uppger också att myndig- heterna genom till exempel uppdrag i regleringsbrev och andra sär- skilda regeringsuppdrag lämnar rapporter som är viktiga i arbetet med jämställdhet. I samband med dessa hålls ofta möten mellan myndig- het och departement. 
  
 Myndighetshandläggare för Arbetsförmedlingen, Försäkrings- kassan och Pensionsmyndigheten uppger att departementen gör en sammanställning och övergripande analys av myndigheternas jämställd- hetsarbete och resultatet av det inom ramen för respektive myndig- hets  
 JiM-uppdrag. 
  
 När myndighetshandläggarna får frågan om de saknar någon form av uppföljning och redovisning kopplat till jämställdhet, anser de genomgående att det fungerar väl. Handläggaren för Migrationsverket uppger dock att myndigheten lyft fram att den behöver verktyg för att bättre kunna följa upp vilka effekter jämställdhetsarbetet har för de sökande. Handläggare för Försäkringskassan och Pensionsmyndig- heten uppger att jämställdhetsstrategins inriktning innebär att jäm- ställdhetsarbetet tydligare kommer att kopplas till politiska mål och prioriteringar. Den tydligare kopplingen, menar handläggaren, kommer förhoppningsvis att leda till att Regeringskansliet får ett tydligare jämställdhetsperspektiv på resultatet av myndigheternas verksamhet och politiska reformer. 
  
 297 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 SOU 2022:4 
  
 6.2.3Vilket stöd får myndigheterna i sitt jämställdhetsintegreringsarbete? 
  
 Den statliga utredningen Mål och myndighet – en effektiv styrning av jämställdhetspolitiken (SOU 2015: 86) konstaterade att en stor del av problemen i regeringens styrning har varit att det har saknats en tyd- lig struktur för hur politiken ska genomföras och följas upp. Därför föreslogs att en jämställdhetsmyndighet skulle inrättas och 2018 bildades Jämställdhetsmyndigheten. Den har som uppdrag att ansvara för uppföljning och analys med syfte att bidra till en strategisk, sam- manhållen och hållbar styrning samt ett effektivt genomförande av jämställdhetpolitiken (Skr. 2016/17:10). Jämställdhetsmyndigheten har också i uppdrag att stödja myndigheterna i deras arbete med jäm- ställdhetsintegrering. 
  
 Jämställdhetsmyndigheten uppger att myndigheten arrangerar tematräffar med fokus på resultat och uppföljning av arbetet med jämställdhetsintegrering för  
 JiM-samordnare 
  och controllers vid samt- liga  
 JiM-myndigheter. 
  Där informeras myndigheterna bland annat om förändringar i förordning om årsredovisning och budgetunder- lag med stärkta krav på könsuppdelad statistik i resultatredovisningen samt stärkta krav på att statistiken ska analyseras och bedömas. Jäm- ställdhetsmyndigheten har också utvecklat en benchmarkingmodell för erfarenhetsutbyte, JiM+.9 Jämställdhetsmyndigheten uppger att syftet med erfarenhetsutbytet är att stärka arbetet med jämställd- hetsintegrering i myndigheternas ordinarie styrprocesser och att ut- veckla arbetssätt och följa upp resultat för att nå ökad jämställdhet. Därför deltar ledningsfunktioner tillsammans med funktioner med ansvar för planering och uppföljning, ekonomi kopplat till jämställd- hetsbudgetering och samordnare för jämställdhetsintegrering. Jäm- ställdhetsmyndigheten uppger att den också har inrättat kontakt- personer till samtliga  
 JiM-myndigheter 
  för att öka dialogen och för att bättre svara mot de behov som finns hos myndigheterna. De har 
  
 9Regeringen gav Jämställdhetsmyndigheten 2020 och 2021 i uppdrag att i nära samarbete med ett antal andra myndigheter ta fram och sprida ett nytt arbetssätt baserat på erfarenhetsutbyte och lärande. Syftet är att påskynda arbetet med jämställdhetsintegrering i staten för att nå de jäm- ställdhetspolitiska målen. Arbetet fokuserar på att utveckla arbetsprocesser i statliga myndig- heter och går under namnet JiM+. JiM+ är ett konkret stöd för arbete med jämställdhetsinteg- rering och jämställdhetsbudgetering i form av strukturerat erfarenhetsutbyte och ömsesidigt lärande. Varje myndighet deltar utifrån sina respektive förutsättningar och de erfarenheter och kunskaper som hittills skapats inom JiM tas tillvara. I JiM+ deltar grupper av myndigheter som har liknande kärnverksamhet tillsammans. 
  
 298 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 även tagit fram flera stödmaterial för arbetet med jämställdhetsinteg- rering.10 
  
 Jämställdhetsmyndigheten skriver i en rapport (2021:11) att de ska ta fram stödinsatser som syftar till att förbättra förutsättningarna för myndigheterna att bättre kunna följa upp resultaten av arbetet med jämställdhetsintegrering. Vidare uppger myndigheten att den utifrån resultaten av vår delredovisning avser att stödja myndigheterna i arbetet med jämställdhetsintegrering i sina årsredovisningar (Jämställd- hetsmyndigheten 2021:11). 
  
 ESV ska inom sitt verksamhetsområde ge stöd till andra statliga myndigheter genom metoder, riktlinjer, utredningar, utbildning och rådgivning (förordning 2016:1023 med instruktion för Ekonomistyr- ningsverket). ESV ska också ge stöd till myndigheter för att tillämpa förordningarna som reglerar arbetet med årsbokslut och årsredovis- ning. 
  
 ESV uppger att de har en vägledning om resultatredovisning (inklu- sive könsuppdelad statistik) på sin hemsida. Vidare diskuteras kravet på könsuppdelad statistik i ESV:s utbildningar om årsredovisningsarbete. Myndigheten samordnar även ett nätverk för resultatredovisning samt svarar på frågor från andra myndigheter om resultatredovisning. ESV uppger att de inte avser göra någon uppföljning av myndigheternas tillämpning av regelverket om resultatredovisningen för 2021. Där- emot arbetar de med att ta fram en exempelsamling med specifika frågor kring regelverket, där bland annat analys av könsuppdelad statistik ingår. 
  
 6.2.4Myndigheternas styrning och organisering av jämställdhetsarbetet 
  
 I detta avsnitt diskuteras de brister avseende myndigheternas jäm- ställdhetsarbete som vi identifierade i vår delredovisning. I delredo- visningen såg vi att det förekommer brister när det gäller integrering av jämställdhetsarbetet i ordinarie uppföljning och när det gäller redo- visning av könsuppdelad statistik och analys av oförklarade skillna- der. För att vidare kunna identifiera var i styrkedjan det finns svaga länkar, har vi ställt frågor till myndigheterna om hur jämställdhets- 
  
 10Jämställdhetsmyndigheten uppger även att den har haft utbildningspass på Statens controller- utbildning som anordnas av ESV, anordnat egna utbildningar samt haft nätverksträffar för erfar- enhetsutbyte. 
  
 299 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 SOU 2022:4 
  
 arbetet styrs, organiseras och följs upp i organisationen. Samman- ställningen bygger på de underlag som myndigheterna försett oss med samt på samtal som genomförts med representanter för respek- tive myndighet. Vår analys av myndigheterna återfinns likt övriga aspekter i den avslutande analysen. 
  
 6.2.5Hur styrs och organiseras jämställdhetsarbetet på myndigheterna? 
  
 Myndigheter ska genom sitt arbete bidra till att nå de jämställdhets- politiska målen. Detta ska ske genom jämställdhetsintegrering av verk- samheten. Hur arbetet ska ske och vilket fokus det har skiljer sig givet- vis mellan myndigheter beroende på dess uppdrag och verksamhet. 
  
 Myndigheter bedriver också jämställdhetsarbete som är kopplat till arbetsmiljö- och diskrimineringsfrågor rörande anställda vid myn- digheten, vilka i sin tur är kopplade till arbetet med aktiva åtgärder som beskrivs i Diskrimineringslagen (se kapitel 3  5). Det berör alltså frågor som har ett tydligt fokus på myndigheten som arbets- givare och är ett lagstyrt arbete. Det ska inte blandas ihop med det målstyrda arbetet med jämställdhet som utgår från individer och samhället i stort (se även bilaga 3). Dock har tidigare studier visat att myndigheter tenderar att blanda ihop dessa två typer av jämställd- hetsarbete (Lindholm m.fl. 2011). Det har lett till att jämställdhets- integreringsarbetet behandlas som en arbetsgivarfråga. Resultatet blir att organisationer i stället för att arbeta med frågor som rör samhäl- let i stort och individer, låter arbetet handla om personalfrågor och anta ett individfokus. I detta kapitel fokuserar vi på hur myndigheter styr och organiserar arbetet som berör samhället och de individer som har kontakter och interaktioner med myndigheter. 
  
 Samtliga myndigheter som vi har haft dialog med uppger att jäm- ställdhetsarbetet ska vara en integrerad del av den ordinarie verksam- heten och ska ske i ordinarie lednings- och styrprocesser. Det inne- bär att verksamhetsplaner på alla nivåer ska ha verksamhetsmål och åtgärder som är jämställdhetsintegrerade. Arbetsförmedlingen upp- ger också att den har som ambition att interna styrande dokument ska vara jämställdhetsintegrerade, även om det inte är så i samtliga fall. 
  
 På samtliga av de tillfrågade myndigheter beslutas inriktningen för jämställdhetsarbetet på en övergripande nivå. Ansvaret ska enligt 
  
 300 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 rarbetsordningen ligga hos varje chef. Dock menar flera myndigheter att det inte alltid är så i praktiken. Skatteverket svarar till exempel att mycket av arbetet sker inom ramen för handlingsplaner för jämställdhetsintegrering. Även om det är cheferna på Skatteverket som har ansvaret, leds mycket av arbetet av 
  
 jämställdhetssamordnaren inom myndigheten. Jämställd- hetskompetensen hos chefer uppges också vara varierande på myn- digheterna. CSN menar att även om kompetens inte finns på alla avdelningar, behöver det inte vara ett problem om cheferna är med- vetna om sin  
 icke-kompetens 
  och ber om stöd. Dock uppger CSN att det kan vara ett problem när det saknas insikt om bristen på kun- skap. 
  
 Samtliga av de tillfrågade myndigheter, utom Pensionsmyndig- heten, skiljer organisatoriskt på det lagstyrda och det målstyrda jäm- ställdhetsarbetet. Pensionsmyndigheten har som enda myndighet valt att placera ansvaret för bägge typer av jämställdhetsarbete i samma del av organisationen. Det är också samma befattning som samordnar båda typerna av jämställdhetsarbete. Ansvar och funktioner relaterat till jämställdhetsintegrering har myndigheterna placerat i delar av organisationen som antingen är kopplade till styrning och uppfölj- ning eller till verksamheter som berör samhällsinvånare. 
  
 Hur stor del av myndigheternas resurser går till jämställdhet? 
  
 Hur stor del av de sammanlagda resurserna som går till jämställd- hetsarbete följs inte upp och svaren ser därför olika ut mellan myn- digheterna. Av de tillfrågade myndigheterna är det endast Arbetsför- medlingen och Försäkringskassan som har en heltidstjänst avsatt för en jämställdhetssamordnare. CSN uppger att de avsatt 50 procent av en heltid. Skatteverket uppger att det styrs av verksamhetens behov, och i snitt innebär det  
 60–70 
  procent av en heltid. 
  
 Ingen av myndigheterna följer upp hur mycket tid eller resurser som totalt läggs på jämställdhetsarbete inom verksamheten. Undan- taget är Migrationsverket som uppger att de följer upp hur mycket tid och resurser som läggs inom de regeringsuppdrag som myndig- heten har tilldelats särskilda medel för. Myndigheterna uppger att det inte finns några tidsredovisningskoder i de olika tidrapporterings- systemen. Flera myndigheter uppger att då jämställdhetsperspektivet 
  
 301 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 SOU 2022:4 
  
 ska vara en integrerad del av det arbetet, går det inte att följa upp exakt nedlagd tid. 
  
 Vidare avsätter ingen av de tillfrågade myndigheterna särskilda medel för jämställdhetsarbete eller arbetar med jämställdhetsbudget- ering. Det enda undantaget är Pensionsmyndigheten som uppger att de tagit fram en modell för jämställdhetsbudgetering. Modellen ut- går från kostnaderna för myndighetens verksamhetsområden samt vem som gynnas av myndighetens verksamhet ur ett jämställdhets- perspektiv. 
  
 Några myndigheter uppger att de till viss del har avsatta medel för omkostnader för arbetet med jämställdhetsintegrering. CSN uppger att myndigheten utöver en jämställdhetssamordnare även har arbets- tid avsatt för andra personella resurser kopplade till jämställdhets- arbete, till exempel  
 hbtq-samordnare 
  och representanter i myndig- hetens interna forum för jämställdhetsintegrering. Skatteverket uppger att vissa funktioner som jämställdhetssamordnare, jämlikhetsambas- sadörer, kontaktpersoner för jämställdhetsintegrering etcetera har ett tydligare uppdrag kopplat till jämställdhet, men i övrigt ingår det 
  
 ialla chefers uppdrag. Utöver det finns personer på  
 HR-avdelningen 
  som jobbar med aktiva åtgärder mot diskriminering, där jämställdhet är en del. 
  
 Hur styrs och organiseras uppföljnings- och analysarbetet? 
  
 Samtliga myndigheter som vi har haft dialog med uppger att olika typer av analyser, uppföljningar och undersökningar görs i olika delar av organisationen. Ledningsstaber och ekonomistaber/avdelningar uppges ha ansvar för återkommande uppföljning, årsredovisning, indi- katorer och resultatdialoger. På de större myndigheterna, Arbetsför- medlingen Försäkringskassan och Skatteverket, finns analysavdel- ningar/staber där ansvaret för utvärderingar, analyser och prognoser ligger. Dessa tre myndigheter gör också effektutvärderingar och mer omfattande analysrapporter. Skatteverket uppger att analysenheten har en särskild koppling till arbetet med jämställdhetsintegrering eftersom denna gör jämställdhetskonsekvensanalyser samt generellt arbetar med könsuppdelad statistik i sina analyser. 
  
 Tillgång till och möjligheter att följa upp verksamheten ur ett jämställdhetsperspektiv och med olika metodologiska angreppssätt 
  
 302 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 bygger också på att myndigheterna har tillgång till de kompetenser som krävs. När myndigheterna besvarar våra frågor om vilka kompe- tenser de har, står det klart att det varierar stort mellan dem. De större myndigheterna har givet sin storlek också större resurser än övriga. Samtliga myndigheter uppger att de har en övervägande del national- ekonomer och statistiker bland sina analysresurser, men att det också finns utredare från andra discipliner som statsvetenskap och utred- ningssociologi. Den kvantitativa analyskompetensen dominerar ge- nomgående, även om det på samtliga myndigheter uppges att det finns kvalitativ utredarkompetens. 
  
 Pensionsmyndigheten uppger att de har en analysavdelning som ansvarar för åtagandet som officiell statistikmyndighet för pensions- området. På Migrationsverket är all uppföljning placerad på den så kallade Planeringsavdelningen. CSN uppger att uppföljnings- och analysarbete bedrivs inom många olika delar av myndigheten, men hålls ihop på en övergripande nivå av myndighetens ledningsstab. Även på dessa myndigheter dominerar den kvantitativa analys- och utredarkompetensen. 
  
 Flera av myndigheterna uppger att den typ av uppföljningar som rör samhällsinvånare och verksamhet riktad mot individer, placerats i andra delar av organisationen än där analysarbetet primärt sker. Den typen av studier tenderar att bestå av attitydundersökningar eller så kallade kundresor – det vill säga uppföljningar som inte bygger på samma systematik eller metodologiska angreppssätt som utvärder- ingar och utredningar traditionellt gör. Kundresorna ingår i det som kallas tjänstedesign, ett angreppssätt som syftar till att utveckla mer användarvänliga produkter. En central utgångspunkt inom tjänste- design är att enskildas erfarenhet är ett viktigt komplement till forsk- ningsbaserad kunskap. Det är en iterativ process där individer invol- veras genom grupparbeten, användartester etcetera. Utifrån dessa samlas olika ”insikter” som sedan ska kunna användas för att utveckla verksamheten. (SOU 2019:43). Det handlar sålunda om tester och samtal som ska fungera som komplement till utvärderingar och utredningar, men som på flera myndigheter tycks vara den enda typen av undersökningar som görs av de individer och den del av verksam- heten som riktas mot samhällsinvånare. 
  
 Flera myndigheter uppger också att det finns brister vad det gäller jämställdhetsanalyser i de uppföljningar som görs. Arbetsförmedlingen menar att myndigheten generellt inte gör några djupare jämställd- 
  
 303 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 SOU 2022:4 
  
 hetsanalyser. Myndigheten konstaterar att i stället för att analysera med syfte att förändra resultaten, stannar de vid att beskriva dem. Arbetsförmedlingen uppger också att det digitala system som an- vänds för uppföljning av statistik från individundersökningar inte har utformats så att statistiken kan fås uppdelad på kön trots att det finns att tillgå i bakomliggande data. Försäkringskassan konstaterar att den inte har följt upp osakliga könsskillnader på ett bra sätt, utan har fastnat på oförklarade könsskillnader. Att uppgifter finns i bak- omliggande data, men inte används gäller fler aspekter än kön. Hos flera myndigheter skulle analyser kunna fördjupas genom att kön ana- lyseras tillsammans med andra kategorier. Om myndigheterna använde ett intersektionellt angreppsätt i såväl kvantitativa som kvalitativa studier skulle de också kunna se om det finns mer osakliga könsskill- nader inom vissa grupper eller om det skiljer i upplevelser av bemöt- ande mellan olika grupper av kvinnor och män. 
  
 6.2.6Hur granskas myndigheternas årsredovisningar? 
  
 Vår delredovisning visade att de granskade myndigheternas årsredovis- ningar genomgående hade brister i såväl redovisning av könsuppdelad statistik som i analyser av oförklarade könsskillnader. Riksrevisionen är ansvarig för att granska huruvida myndigheternas årsredovisningar har upprättats i enlighet med förordningen (2000:605) om årsredo- visning och budgetunderlag, instruktion och regleringsbrev och att ledningens förvaltning följer vissa tillämpliga regelverk. Den årliga revisionen genomförs enligt god revisionssed, vilket innebär att Riksrevisionen ska lämna ett uttalande i revisionsberättelsen med en hög grad av säkerhet av att redovisningen är tillförlitlig och att led- ningens förvaltning följer tillämpliga regler. Är så inte fallet, riktar Riksrevisionen kritik mot myndigheten. Någon sådan kritik har inte riktats för att en myndighet har brustit i redovisning av könsupp- delad statistik. Däremot har Riksrevisionen granskat Försäkrings- kassan ur ett jämställdhetsperspektiv i en rapport (RiR 2019:19). Den har också i sin granskning av i vilken utsträckning som integrations- politiken har jämställdhetsintegrerats även analyserat regeringens styr- ning av Arbetsförmedlingen (se RiR 2018:33). 
  
 För att söka svar på hur Riksrevisionen granskar årsredovisningar och varför inga brister har påtalats trots att myndigheterna inte alltid 
  
 304 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 gör det de är ålagda, har vi bett Riksrevisionen beskriva hur den arbetar med att följa upp myndigheterna kopplat till jämställdhet inom den årliga revisionen. 
  
 Riksrevisionen uppger att deras granskning baseras på en bedöm- ning av risker och inriktas mot risker för väsentliga felaktigheter. Väsentliga felaktigheter som anges är sådana som kan förväntas på- verka beslutsfattare att fatta felaktiga beslut. Detta är huvudsakligen ekonomiska beslut. Vi återkommer till vad som anses vara väsentligt eller inte för beslutsfattare längre fram i avsnittet. 
  
 Enligt Riksrevisionen granskas bestämmelserna om könsuppdel- ning av individbaserad statistik, som redovisas i resultatredovisningen, med en lägre grad av säkerhet och är inte lika genomträngande som en vanlig revision. I praktiken innebär det att Riksrevisionen huvud- sakligen granskar, utifrån en bedömning av väsentlighet, att all infor- mation finns med och läser den kritiskt. Riksrevisionen granskar dock inte att informationen är korrekt om den inte anser att informatio- nen väsentligt skulle påverka en beslutsfattare. Riksrevisionen menar dock att den skulle kunna granska om myndigheter brister vad gäller kraven på att könsuppdela och analysera individdata, men att det oftast inte bedöms vara väsentlig information ur ett beslutsfattarperspektiv. Vidare konstaterar Riksrevisionen att den inte modifierat någon revisionsberättelse för brister i sådan information eller lyft brister i någon revisionsrapport. 
  
 Riksrevisionen menar däremot att det finns fler sätt att kommu- nicera iakttagelser till myndigheterna. Mindre viktiga iakttagelser kom- municeras oftast muntligt till företrädare på myndigheterna eller i en lista med identifierade felaktigheter som överlämnas till myndighets- ledningen. Men då ingen uppföljning görs av vad ansvariga revisorer rapporterat muntligen eller i listan, kan inte Riksrevisionen svara på om så skett. 
  
 Statistiska Centralbyrån (SCB) har sedan 2008 i uppdrag att årligen göra en kvantitativ uppföljning av arbetet för jämställdhetsintegrering i Regeringskansliet (A2021/01604). Uppföljningen innefattar bland annat bedömningar om individbaserade tabeller eller diagram är upp- delade och kommenterade efter kön, om regleringsbrev och instruk- tioner innehåller jämställdhetsrelaterade ord. Redovisningen är de- skriptiv och innehåller inga analyser eller rekommendationer för det framtida arbetet, men utgör grund för att inom Regeringskansliet 
  
 305 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 SOU 2022:4 
  
 göra fördjupade analyser. År 2021 utökades SCB:s uppdrag i syfte att förbättra Regeringskansliets samlade uppföljning (A2021/01604). 
  
 6.2.7Sammanfattande analys 
  
 Bedömning: Det finns brister i de undersökta myndigheternas redovisning av statistik och analyser av (o)jämställda utfall samt redovisning av hur verksamheten bidrar till att uppnå de jäm- ställdhetspolitiska delmålen. Vidare brister flera myndigheter i redovisningen av hur resurser fördelas mellan kvinnor och män. 
  
 Förslag: Kommissionen föreslår att det uppdrag regeringen gett till ESV i regleringsbrevet för 2022 ska blir ett permanent uppdrag och att medel säkras för detta. Myndigheten fick i sitt reglerings- brev för 2022 (Fi2021/04004) ett uppdrag att följa upp myndig- heters efterlevnad av förordningen (2000:605) om årsredovisning och budgetunderlag ur ett jämställdhetsperspektiv med särskilt fokus på 3 kap. 1 §. I uppdraget ingår att granska årsredovisningar och budgetunderlag för 2021 och 2022 från ett urval av de myn- digheter som ingår i regeringens utvecklingsprogram Jämställd- hetsintegrering i statliga myndigheter (JiM) (A2020/02041). 
  
 Kommissionen föreslår att regeringen uppdrar till relevanta myndigheter att konkret och metodiskt visa hur deras respektive verksamhet bidrar till att uppnå de jämställdhetspolitiska delmålen. De indikatorer för varje delmål som SCB har utarbetat kan användas för att mäta myndigheternas måluppfyllelse. Uppdraget ska redo- visas inom ramen för ordinarie uppföljning och redovisning, och inte i form av särskilda uppdrag. 
  
 Kommissionen föreslår att regeringen uppdrar till relevanta  
 JiM-myndigheter 
  att arbeta med jämställdhetsbudgetering, och att arbetet ska följas upp och redovisas i myndigheternas årsredo- visning. 
  
 306 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 Regeringskansliets uppföljning och återkoppling på myndigheternas redovisning av hur de bidragit 
  
 till att uppnå de jämställdhetspolitiska målen behöver stärkas 
  
 Vår sammanställning visar att Regeringskansliet inom den egna orga- nisationen vidtagit en rad åtgärder för att stärka styrningen av jäm- ställdhetspolitiken. Den årliga kvantitativa sammanställning som SCB genomför visar således att kontinuerlig uppföljning av arbetet ger resultat. När departementen återkommande följs upp på huruvida propositioner, skrivelser etcetera har könsuppdelad statistik och resul- tat sammanställs och offentliggörs i organisationen blir det tydligt när någon del brister i jämställdhetsarbetet. 
  
 Vidare har myndighetsdialogerna givits en större roll i form av återkoppling på jämställdhetsarbetet. Dock tycks det i praktiken inte ha fått genomslag fullt ut. I svaren från myndighetshandläggarna framkommer att jämställdhetsfrågorna ibland prioriteras ned till för- mån för andra områden. Även om, som flera myndighetshandläggare uppger, det finns andra forum där Regeringskansliet och myndig- heterna diskuterar jämställdhetsarbetet, är frånvaron av jämställd- hetsperspektivet på myndighetsdialogen problematiskt på flera sätt. För det första kan myndigheterna tolka det som att jämställdhet är ett mindre prioriterat område än de områden som tas upp i myndig- hetsdialogen. Det kan skicka signaler som att brister i redovisning av könsuppdelad statistik och analyser av (o)jämställda utfall, inte är av sådan vikt att det behöver lyftas på myndighetsdialogen. Även om brister i uppföljningen, som det påtalas av myndighetshandläggare, återkopplas på tjänstepersonsnivå menar vi att det i myndighets- dialogen behöver lyftas brister i årsredovisningen för att det ska bli tydligt för myndigheterna att regeringen behöver fullständigt under- lag för att underbygga beslut. Här ser vi att det finns likheter med Riksrevisionens brist på granskning av brister i könsuppdelad stati- stik. Det kan sålunda ses som en signal att korrekt redovisning och uppföljning av jämställdhet inte är så viktigt – såväl från uppdragsgivare som granskningsorgan. För det andra riskerar frånvaron av jämställd- hetsperspektiv att bidra till att jämställdhetsarbetet fortsatt, som också betonats av flera myndigheter, riskerar att bli något som utförs inom ramen för särskilda uppdrag. 
  
 Vår sammanställning visar också goda exempel på hur de olika departementen följer upp myndigheternas jämställdhetsarbete. Ett 
  
 307 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 SOU 2022:4 
  
 sådant är att Socialdepartementet sammanställer och analyserar resul- taten inom respektive  
 JiM-uppdrag, 
  ett annat är att Arbetsmarknads- departementet på månadsbasis får könsuppdelad statistik från Arbets- förmedlingen.11 
  
 Vår genomgång indikerar att strukturer för uppföljning av myn- digheternas jämställdhetsarbete på ett formellt och principiellt plan tycks vara väl anpassade för sina ändamål. Emellertid ser vi att jäm- ställdhet i Regeringskansliets dialoger med myndigheter alltjämt pri- märt tycks behandlas i samband med särskilda uppdrag. Vi vill därför understryka att det är viktigt med tydliga styrsignaler till myndig- heterna att jämställdhet inte är något som kan prioriteras bort. Inte minst viktigt är det då, som Statskontoret har visat, att den enskilda myndighetshandläggaren kan vara avgörande för i vilken grad jäm- ställdhet tas upp i dialoger och återkoppling. Därför är det också vik- tigt att kompetensen hos departementens jämställdhetssamordnare används och att myndighetshandläggarna arbetar nära jämställdhets- samordnaren. Vidare vill vi understryka att regeringen när den ger myndigheter uppdrag, såväl i regleringsbrev som särskilda uppdrag, också säkerställer att myndigheternas återrapporter och uppföljningar görs med en sådan systematik att regeringen har tillräckligt med underlag som visar hur myndigheterna har bidragit till att uppnå de jämställdhetspolitiska målen. Det är också viktigt att regeringen åter- kopplar till myndigheterna när de brister i uppföljning eller analyser 
  
 –för så länge inte resultaten av de uppdrag som läggs ut efterfrågas eller kommenteras på finns en risk att myndigheterna prioriterar ned analyser av ojämställda utfall. Vi bedömer att det är nödvändigt att uppdragen följs upp kontinuerligt och återkopplas. 
  
 Vi ser att Jämställdhetsenheten på Regeringskansliet har en viktig funktion i form av samordning av och som metodstöd för jämställd- hetsintegreringen på Regeringskansliet. Det är därför viktigt att de olika sakenheterna på departementen använder det stöd och den kunskap som finns att tillgå på Jämställdhetsenheten. 
  
 Vi föreslår vidare som framgår av förslagsrutan ovan att det upp- drag regeringen gett till ESV i regleringsbrevet för 2022 ska blir ett permanent uppdrag och att medel säkras för detta. 
  
 11Dock uppger Arbetsförmedlingen att myndigheten sällan tillhandahåller analyser av varför skillnader uppstår, utan endast redovisar könsskillnader. 
  
 308 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 Stödet till myndigheterna för att utveckla styrningen och uppföljningen av jämställdhetsarbetet är adekvat 
  
 När det gäller stöd till myndigheterna i arbetet med uppföljning och analys i jämställdhetsintegreringsarbetet har både Jämställdhetsmyn- digheten och ESV genomfört utbildningar och aktiviteter för myn- digheterna. Dessa har riktats till både jämställdhetssamordnare och controllers på myndigheterna. Vidare diskuteras också kravet på köns- uppdelad statistik i ESV:s utbildningar om årsredovisningsarbete. Trots detta har förordningsändringarna med stärkta krav på analyser och bedömningar av könsuppdelad statistik för årsredovisningar inte fått genomslag i tillräcklig utsträckning. 
  
 Vi ser positivt på arbetet med JiM+ och anser att det kan vara ett sätt att ge myndigheterna det stöd de behöver för att utveckla arbetet med jämställdhetsintegrering. När ledningsfunktioner och funktioner med ansvar för planering och uppföljning deltar på träffar och ut- bildningar, tydliggörs att jämställdhet är en del av ordinarie styr- och uppföljningsprocesser. Vi bedömer därför att myndigheterna får ade- kvat stöd från såväl Jämställdhetsmyndigheten som ESV kopplat till utveckling och uppföljning av jämställdhetsarbetet. Men även om stödet till myndigheterna tycks vara tillräckligt, bygger utfallet av insatserna på att myndigheterna gör det de är ålagda. Hur myndig- heterna använder sig av kunskaperna och om de redovisar och analy- serar verksamheten ur ett könsperspektiv ligger utanför stödfunk- tionernas räckvidd. 
  
 Vi vill därför återigen betona vikten av att Regeringskansliet i kontakter och dialog med myndigheterna alltid följer upp jämställd- hetsarbetet i den ordinarie styrningen och återkopplar på eventuella brister. Det är till syvende och sist Regeringskansliet som måste se till att myndigheterna lever upp till de krav som regeringen ställt på dem. 
  
 Myndigheterna har inte lyckats integrera jämställdhetsarbetet i ordinarie styr- och uppföljningsprocesser 
  
 Vår sammanställning visar att det i vissa fall finns ett glapp mellan arbetsordningar och riktlinjer och hur jämställdhetsarbetet genom- förs i praktiken hos de granskade myndigheterna. Även om myndig- heterna uppger att jämställdhetsarbetet ska vara en integrerad del i 
  
 309 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 SOU 2022:4 
  
 verksamheten, är det inte alltid fallet. När chefer saknar intresse eller kompetens för jämställdhetsfrågor kan det innebära att arbetet prio- riteras ned eller bort. Likaså visar vår sammanställning att chefer inte alltid använder sig av det stöd som finns att tillgå. 
  
 JA-delegationen 
  konstaterade att så länge resultaten av jämställd- hetsarbetet inte efterfrågas, finns det risk att jämställdhet förblir ett ”frivilligt” åtagande (SOU 2015:50). Förhållandet att chefer och an- ställda på myndigheter kan prioritera ned jämställdhetsfrågorna trots att dessa ligger inom deras ordinarie uppdrag, kan ses som ett exem- pel på denna frivillighetens problematik. 
  
 Då få myndigheter följer upp hur mycket tid och resurser som läggs på jämställdhetsarbete, är det inte heller alltid möjligt att följa upp om chefer och tjänstepersoner arbetar med frågorna. Vi anser inte att problemet kan lösas med att föra in ytterligare kategorier i ett redan administrativt betungande tidredovisningssystem. Det riskerar att reducera jämställdhet till endast individuella insatser i stället för att det hanteras på en strukturell nivå. Detta är inte minst viktigt då det framkommit hos flera myndigheter att jämställdhetsarbetet ibland tenderar att vara avhängigt enskilda chefers eller medarbetares kom- petens och intresse. 
  
 Vi anser att jämställdhetsbudgetering är ett steg i rätt riktning. Det, tillsammans med att myndigheterna i större utsträckning följer upp och analyserar resultaten fördelat på kön, gör att jämställdhet tydligare integreras i den ordinarie verksamheten. På så sätt hanteras fördelningen av stöd och resurser till kvinnor och män på ett struk- turellt plan. Jämställdhetsbudgetering kan därmed ses som en del av det jämställdhetsarbete som myndigheter ändå ska bedriva då det hand- lar om att integrera jämställdhet i ordinarie styrning och verksamhet. 
  
 Trots att samtliga myndigheter utom Pensionsmyndigheten orga- nisatoriskt skiljer på de frågor som rör jämställdhet ur ett arbetsgivar- perspektiv och arbetet med jämställdhetsintegrering, finns hos myn- digheterna en tendens till sammanblandning av områdena. Det tar sig i uttryck som att frågor om jämställdhetsintegrering besvaras med exempel på hur myndigheten är som arbetsgivare eller på hur arbetet med aktiva åtgärder bedrivs. Som tidigare studier har visat (Lindholm m.fl. 2011) är det av stor vikt att det lagstyrda jämställdhetsarbetet behandlas just som en arbetsgivarfråga och inte blandas ihop med det målstyrda jämställdhetsarbetet. Vad som dock är värt att notera är att denna sammanblandning även sker hos myndigheter där de funktioner 
  
 310 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 som samordnar de olika typerna av jämställdhetsarbete är placerade i olika delar av myndigheten. 
  
 Vi menar att myndigheter, efter att ha arbetet med jämställdhets- integrering under så många år, måste kunna separera de två olika typerna av jämställdhetsarbete. För att den del av verksamheten som vänder sig till individer ska bli jämställd, är det av största vikt att myn- digheterna måste arbeta efter och visa på hur dess verksamhet bidrar till att uppnå de jämställdhetspolitiska delmålen. Som diskuteras i avsnitt 6.1.2 finns indikatorer för varje delmål och som kan användas för att mäta myndigheternas måluppfyllelse av relevanta indikatorer. Här ser vi att även jämställdhetsbudgetering kan bidra till att tydli- gare särskilja de två delarna genom att det är budgetposter som ställs i fokus. 
  
 Myndigheterna behöver inkludera fler variabler än kön i sina analyser 
  
 I vår delredovisning (se bilaga 3) konstaterade vi att myndigheterna brister i redovisning och analys av variationer inom grupper för att det ska bli en mer rättvisande bild av vilka som tar del av myndig- hetens verksamhet och stöd, och för att upptäcka och åtgärda even- tuella brister. Det räcker alltså inte alltid att endast redovisa och analysera könsskillnader, utan myndigheter bör också där det är rele- vant kopplat till uppdrag och målgrupper studera variationer inom olika grupper. Uppgifter om ålder och kön är till exempel något som samtliga myndigheter som arbetar med individkontakter kan tillämpa i sina analyser eftersom de har uppgifter om personnummer. Myn- digheterna har generellt också information om individens kommun- tillhörighet. Arbetsförmedlingen dokumenterar och kodar dessutom uppgifter om funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsför- måga, vilket innebär att myndigheten själv har fler möjligheter att göra sina analyser ur ett intersektionellt perspektiv.12 Samma sak gäller för Försäkringskassan. Skatteverket och Pensionsmyndigheten har där- emot inte uppgifter om till exempel utbildningsnivå, födelseregion, utländsk bakgrund eller vistelsetid. 
  
 Dock kan myndigheterna, om de inte har tillgång till sådana data, inhämta ytterligare uppgifter från SCB (se också kapitel 4). En del av 
  
 12Läs mer i Arbetsförmedlingens arbete med jämställd arbetsmarknadsetablering – analys och bedömning av möjliga åtgärder, bilaga 4. 
  
 311 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 SOU 2022:4 
  
 uppgifterna utgör emellertid känsliga data och går inte alltid att koppla ihop med myndighetens verksamhetsdata. Det gäller exempelvis upp- gifter om hälsostatus, födelseland eller funktionsnedsättning.13 Där- emot har SCB tillgång till variabler som inte klassas som känslig data, vilka kan berika analyser utifrån flera perspektiv. Här anser vi att det finns stor utvecklingspotential i myndigheternas analyser. 
  
 Uppföljning av myndighetsutövning och individkontakter görs med mindre systematiska metoder än analyser av verksamhetsutfall 
  
 I vår delredovisning konstaterade vi att det saknas en sammanhållen uppföljning och analys hos myndigheterna av jämställda (och ojäm- ställda) utfall. När vi har ställt frågor om hur myndigheterna organi- serar sitt analysarbete, finner vi att varianterna av uppföljningar är många och att de görs inom olika verksamhetsområden på myndig- heten. Det förefaller som att arbetet genomförs med olika grad av systematik och varierar väsentligen när det kommer till analyser av könsskillnader. 
  
 Myndigheterna uppger att de framför allt har analytiker och ut- redare inom nationalekonomi och statistik på sina analysavdelningar/ enheter. Det innebär att den absoluta majoriteten av den systema- tiska uppföljningen består av kvantitativa analyser. Det är i princip bara Försäkringskassan som svarar att de genomför systematiska kvalitativa analyser på sin analysavdelning. De undersökningar som berör uppföljning av myndighetsutövning och interaktioner med individer är genomgående placerade i andra delar av organisationen än på analysavdelningen och görs med mindre systematiska metoder. 
  
 Denna organisering av uppföljningsarbetet utgör en pusselbit för att förstå varför myndigheter brister i analyser av osakliga könsskill- nader. När myndigheters uppföljning av myndighetsutövning och interaktioner med individer görs med mindre systematiska metoder än de analyser som görs av utfall av verksamheten, så uteblir viktiga svar kring när och varför könsskillnader uppstår. Vi anser att det på myndigheter behövs såväl kvantitativ som kvalitativ kompetens. Dessa två metodologiska angreppssätt kompletterar varandra och kan på olika sätt bidra till ökad kunskap om hur fördelningen av stöd mellan 
  
 13Funktionsrätt Sverige med flera organisationer konstaterar i rapporten Respekt för rättig- heter? (2019a) att avsaknad av data eller brister i statistik är ett genomgående problem för att Sveriges åtaganden i och med Funktionsrättskonventionen ska kunna följas upp. 
  
 312 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 kvinnor och män ser ut och om det finns eventuell osaklig fördelning mellan könen. Annars finns risk att vissa typer av frågor lämnas obe- svarade. Brist på metodologisk kompetens kan också vara en för- klaring till att somliga myndigheter uttalar att de har en jämställd ärendehantering och service till individer, något som de fördjupade analyser vi gjorde i vår delredovisning visade inte alltid stämde (se bilaga 3). Här ser vi att de underlag som myndigheter använder för att dra den typen av slutsatser behöver tas fram med vetenskapliga metoder för att ge en rättvisande bild av verksamheten. 
  
 För att myndigheter ska kunna identifiera och åtgärda de osakliga könsskillnaderna behöver alltså beslut, bedömningar och bemötande på handläggarnivå studeras utifrån flera angreppsätt. Genom etno- grafiska metoder som observationer och intervjuer, men även kvalita- tivt utformade aktgranskningar och textanalyser samt kvantitativa studier i form av exempelvis regressionsanalyser kan den kunskap som myndigheter behöver för att förändra arbetssätt genereras, vilket bidrar till ett mer jämställt utfall. Likaså kan experimentella studier generera sådan kunskap. Här vill vi understryka att det också är vik- tigt att de som genomför dessa studier har, eller inhämtar kunskap genom experter, såväl adekvat metodologisk kompetens som kun- skap om jämställdhet och diskriminering. 
  
 Vi noterar att analysenheten på Skatteverket har en särskild koppling till arbetet med jämställdhetsintegrering då den gör jäm- ställdhetskonsekvensanalyser. Här ser vi att ett nära samarbete med jämställdhetssamordnare och tydligt identifierade interna jämställd- hetsuppdrag till analysenheter och analysavdelningar kan vara ytter- ligare ett sätt att förbättra arbetet med att identifiera och analysera ojämställda utfall. 
  
 Riksrevisionen brister i bedömningen av att könsuppdelad statistik är relevant för beslutsfattare 
  
 Riksrevisionen är en viktig aktör för att granska, följa upp och kon- trollera statliga myndigheter. Då den lyder under riksdagen kan vi inte lämna förslag eller rekommendationer som berör dess verksam- het. Vad vi dock kan göra är att uppmärksamma de brister vi har iden- tifierat. 
  
 I vår delredovisning konstaterade vi att myndigheterna brister i sina årsredovisningar i såväl redovisning av könsuppdelad statistik 
  
 313 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 SOU 2022:4 
  
 som analyser av könsskillnader. Dessa brister är inte något som Riks- revisionen har uppmärksammat. Anledningen, uppger Riksrevisionen, är att det oftast inte bedöms vara väsentlig information ur ett besluts- fattarperspektiv. Denna bedömning menar vi är synnerligen proble- matisk. Myndigheternas årsredovisningar utgör det viktigaste under- laget när regeringen följer upp verksamheter. För att politiker och andra beslutsfattare ska kunna fatta väl underbyggda beslut, behöver de underlag som ger en korrekt beskrivning av verksamheten. Om inte könsskillnader mäts, följs upp och analyseras korrekt riskerar besluten att fattas på felaktiga antaganden och grunder. 
  
 När, som Riksrevisionen uppger att de gör, granskar och läser information kritiskt och sedan bedömer huruvida information är viktig eller inte, riskerar bedömningen att missa könsaspekter om inte de personer som gör bedömningen har en medvetenhet och kompe- tens i jämställhetsfrågor. Detta är ytterligare ett exempel på hur jäm- ställdhetsarbetet blir en fråga om vilka individer som arbetar i orga- nisationen. Vi menar att Riksrevisionen i stället kan utgå från att fakta om hur stöd och resurser fördelas mellan kvinnor och män, och hur det varierar mellan olika grupper, är nödvändig information för att regering och riksdag ska kunna fatta korrekta beslut. Likaså anser 
  
 viatt en tolkning av uppdraget att granska så att det innefattar en kontroll av att myndigheterna fullt ut lever upp till krav som ställs i lagar och förordningar, stärker granskningen av myndigheters årsredo- visningar. Så är inte fallet nu när Riksrevisionen inte anser att brister 
  
 ikönsuppdelad statistik och uteblivna jämställdhetsanalyser är till- räckligt viktiga att dokumentera eller föra fram i formella forum. 
  
 6.3Upphandling av privata aktörer 
  
 – en länk som sällan syns 
  
 Det är en betydande del av offentliga medel som går till olika upp- handlade tjänster. Värdet på den offentliga upphandlingen i Sverige uppgår till närmare 782 miljarder kronor (Upphandlingsmyndigheten 2020). Majoriteten av upphandlingarna (68 procent) 2019 annonse- rades av kommuner och kommunala bolag. Statliga myndigheter och bolag stod för 19 procent medan regionerna med sina bolag stod för elva procent (Upphandlingsmyndigheten 2020). Statliga myndigheter upphandlar och använder sig av privata aktörer i olika utsträckning. 
  
 314 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 För de flesta myndigheter innebär det att varor och tjänster av olika slag upphandlas, till exempel för it, telekomtjänster, lokalvård, trans- porter, enkätundersökningar med mera. Andra myndigheter, som Arbetsförmedlingen, lägger ut stora delar av verksamheten med med- borgarkontakter på privata aktörer.14 Att jämställdhets- och jämlik- hetsperspektiv beaktas när myndigheter använder sig av privata aktörer är också en fråga om vad som ses som viktigt och prioriterat när offentliga medel används. 
  
 I detta avsnitt redogör vi först för Upphandlingsmyndighetens uppdrag och arbete med jämställdhet. Sedan belyser vi hur myndig- heter i sina upphandlingar kravställer och följer upp ur ett jämställd- hetsperspektiv när de upphandlar tjänster riktade mot individer enligt lagen om offentlig upphandling (LOU). Efter det diskuterar vi tidi- gare erfarenheter med kompletterande aktörer som upphandlas via lagen (2008:9.62) om valfrihetssystem (LOV) och vad vi kan lära av dem. Avsnittet avslutas med en sammanfattande analys. 
  
 6.3.1Regeringens nationella upphandlingsstrategi 
  
 Regeringen antog 2016 en strategi för upphandling, Nationella upp- handlingsstrategin. Jämställdhet utgör där är en del av mål sju, Offent- lig upphandling som bidrar till ett mer socialt hållbart samhälle. Där står: ”Krav på social hänsyn bör ställas i offentliga upphandlingar när det är möjligt och lämpligt. Sociala hänsyn kan exempelvis innebära att främja möjligheter till anställning för vissa särskilt utsatta grupper, t.ex. personer som står långt ifrån arbetsmarknaden. Jämställdhet är en del av social hänsyn och innebär att säkerställa lika möjligheter för kvinnor, män och barn, samt att varor, tjänster och produkter blir tillgängliga och användbara för alla i alla åldrar och oavsett funktions- variation.” (Regeringen 2016). 
  
 Upphandlingsstrategin betonar att upphandlande myndigheter ska tillämpa principen om ”universell utformning”, det vill säga säkerställa att produkter och tjänster kan användas av så många som möjligt och inte på förhand utesluter vissa användare. Jämställdhetsanalyser är enligt strategin ett sätt att säkerställa att de krav som ställs följs. 
  
 14I regioner och kommuner utförs också betydande delar av verksamheter som berör individer av privata aktörer som hemtjänst och personlig assistans. Även om dessa är intressanta att ana- lysera ur en jämställdhetssynpunkt ligger det utanför uppdraget då vi enligt direktiven har i uppdrag att utreda statliga myndigheter och dess verksamheter. 
  
 315 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 SOU 2022:4 
  
 6.3.2Upphandlingsmyndigheten – en central myndighet utan jämställdhetsuppdrag 
  
 I Sverige finns sedan 2015 en myndighet som ansvarar för frågor som berör myndigheters upphandling, Upphandlingsmyndigheten. Den ska enligt instruktionen (SFS 2015:527) ha ”det samlade ansvaret för att utveckla, förvalta och stödja den upphandling som genomförs av upphandlande myndigheter och enheter”. Vidare ska myndigheten ”verka för en rättssäker, effektiv och socialt och miljömässigt hållbar upphandling till nytta för medborgarna och näringslivets utveckling”. I sitt stöd till upphandlande myndigheter ska Upphandlingsmyndig- heten också ”verka för ökad miljöhänsyn och sociala hänsyn samt utveckla och förvalta kriterier för miljöhänsyn, inklusive energikrav, och sociala hänsyn inom upphandling” (SFS 2015:527). I instruk- tionen nämns inget om jämställdhet. Upphandlingsmyndigheten är inte heller en  
 JIM-myndighet. 
  Under de år myndigheten har funnits har inte heller något regleringsbrev innehållit ett jämställdhetsupp- drag. I likhet med den nationella upphandlingsstrategin ryms i stället myndighetens jämställdhetsarbete under arbetet med sociala hänsyn. 
  
 Upphandlingsmyndigheten uppger att de tagit fram en nationell utvärderingsmodell för hur upphandlande organisationer kan främja sysselsättning genom upphandling.15 Modellen ger upphandlande orga- nisationer möjlighet att ge bonus till den leverantör som vid rekry- tering väljer den som kommer från det underrepresenterade könet i leverantörens verksamhet. Myndigheten konstaterar att då stödet är relativt nytt har den ännu inte kunnat se några effekter av det. Vidare har myndigheten ett webbstöd för tillgänglighetsfrågor, bland annat med informationen om angreppssättet universell utformning som säkerställer att alla, oavsett kön, funktionsförmågor eller ålder kan använda det som upphandlas. Upphandlingsmyndigheten har också, tillsammans med SKR, arbetat fram ett metodstöd för hur jämställd- het kan byggas in i upphandlingar.16 Vidare fick Upphandlingsmyn- digheten och Boverket i uppdrag av regeringen att utveckla och in- formera om stöd för att främja jämställdhet och  
 icke-diskriminering 
  vid offentliga upphandlingar inom bygg- och anläggningssektorn. Uppdraget ska redovisas senast 30 juni 2022.17 
  
 15Upphandlingsmyndigheten 2020  
 Ellis. 
  
 16skr.se/skr/tjanster/rapporterochskrifter/publikationer/upphandlingforjamstalldhetenvagle dning.57238.html. Hämtat 22.01.17. 
  
 17 
 www.upphandlingsmyndigheten.se/om-oss/vart-uppdrag/regeringsuppdrag/. 
  Hämtat 22.01.17. 
  
 316 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 Upphandlingsmyndigheten uppger att den skulle kunna arbeta med jämställdhetsperspektivet framöver och ger en rad exempel på hur arbetet skulle kunna utvecklas. Dock menar myndigheten att det är en fråga om resurser, vilket innebär att om den satsar mer på ett jäm- ställdhetsarbete, så kommer det troligtvis innebära att den behöver prioritera ned ett annat område. Myndigheten har i budgetunderlaget för  
 2022–2024 
  yrkat på ett ökat anslag. Arbetet med jämställdhet nämns dock inte i budgetunderlaget (Upphandlingsmyndigheten 2021). 
  
 6.3.3Hur myndigheter ställer krav och följer upp privata aktörer 
  
 Arbetsförmedlingen är den myndighet som i störst utsträckning an- vänder sig av upphandlingar. Det beror på att den i hög grad använder privata aktörer för arbetsmarknadspolitiska insatser som arbetsmark- nadsutbildningar, matchningstjänster samt förberedande och moti- verande insatser. Myndigheten uppger att den som regel alltid ställer krav ur ett jämställdhetsperspektiv. Som exempel nämns att arbets- marknadsutbildningar ska ha ett integrerat jämställdhetsperspektiv något som även gäller leverantörer när de ordnar informations- möten. Vidare ska de ha riktade träffar för det underrepresenterade könet inom branschområdet. Andra exempel på krav i upphandlingar är att leverantörer ska arbeta aktivt för att kvinnor och män ska få likvärdig tillgång till arbetsmarknadsutbildningar och analysera hur aktiviteter i utbildningarna fördelas mellan kvinnor och män. Vidare uppger Arbetsförmedlingen att de ställer krav i samtliga upphandlingar på att leverantören förbinder sig att ta emot och genomföra utbild- ningarna för alla individer som Arbetsförmedlingen anser lämpliga. Myndigheten menar att även om kravet på att leverantörer inte kan neka en individ att gå en utbildning inte är ett explicit jämställdhets- krav, så innebär det att leverantören inte kan välja att bara ta emot deltagare av ett visst kön. 
  
 När det kommer till utvärdering och uppföljning av de upphand- lade aktörerna uppger Arbetsförmedlingen att jämställdhetskraven inte följs upp strukturerat. Anledningen till detta är att det inte har ställts några krav på att leverantörerna ska utvärdera resultatet av sin verksamhet. Myndigheten konstaterar i sitt svar att kopplingen mellan ”jämställdhetsperspektivet i förfrågningsunderlag och den faktiska leveransen är svag/bristande och i behov av att utvecklas”. 
  
 317 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 SOU 2022:4 
  
 Ingen av de övriga myndigheterna upphandlar tjänster som direkt vänder sig till individer, utan det handlar om upphandlingar av it, ut- bildningar, lokalvård etcetera.18 Vad som dock är intressant att notera är att myndigheter i sina svar uppger att de inte ställer krav på jäm- ställdhet i dessa upphandlingar. Såväl Skatteverket som CSN uppger att de inte kravställer explicit utifrån ett jämställdhetsperspektiv och inte heller följer upp detta. CSN uppger att de stödjer sig på de rekommendationer som ges av Upphandlingsmyndigheten. 
  
 Även Pensionsmyndigheten uppger att den inte ställer några direkta krav ur ett jämställdhetsperspektiv, då samtliga upphandlingar genom- förs i enlighet med EU:s grundläggande principer om bland annat likabehandling och  
 icke-diskriminering, 
  där jämställdhet är ett av flera perspektiv. Däremot har myndigheten sedan 2021 en uppförande- kod som samtliga leverantörer ska åta sig att följa och där jämställd- het ingår som ett perspektiv. Uppförandekoden ska också vara en del i uppföljningsarbetet och då ska även jämställdhet beaktas. I lik- het med Pensionsmyndigheten uppger Migrationsverket att den har en uppförandekod för leverantörer som slår fast att det inte får före- komma diskriminering och trakasserier av arbetstagare (ILO 100  111). Dessa koder vänder sig till leverantörerna primärt i form av dess verksamhet. Migrationsverket uppger att de har en formulering i kravställan för sin upphandlingsplan som ska säkerställa att varor och tjänster möter individers behov på ett likvärdigt sätt. 
  
 Tidigare erfarenheter med  
 LOV-upphandlade 
  kompletterande aktörer – vad kan vi lära av historien? 
  
 Av de analyserade myndigheterna som i stor omfattning upphandlar tjänster är det enbart Arbetsförmedlingen som använder sig av LOV- upphandlade privata aktörer för att upphandla tjänster som vänder sig direkt till individer.19 En betydande del av Arbetsförmedlingens verksamhet som innefattar kontakter med individer bedrivs sålunda av privata företag och organisationer. Dessa aktörer utgör då en sista, upphandlad, länk i styrningskedjan. Vad som sker i mötet mellan 
  
 18Myndigheter upphandlar dock olika typer av undersökningar, som attitydundersökningar. Dessa attitydundersökningar vänder sig till medborgarna för att fånga upp deras attityder. När sådana undersökningar läggs ut kan de få konsekvenser för jämställdheten om kön inte finns med som en underliggande variabel. Då blir analyserna könsblinda. 
  
 19Fram till 2020 hade Migrationsverket delar av sin kärnverksamhet upphandlat av externa leverantörer, då i form av asylboendeverksamhet. Det rörde sig då av upphandling enligt LOU. 
  
 318 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 dessa upphandlade aktörer och den arbetssökande individen blir de facto utfallet av den jämställdhetspolitik som regeringen formulerar. Därför ligger fokus i detta avsnitt på Arbetsförmedlingen 
  
 Arbetsförmedlingen upphandlar den arbetsförmedlande insatsen Kundval rusta och matcha (KROM) enligt LOV och lagen (2010:536) om valfrihet hos Arbetsförmedlingen.20 En betydande skillnad mellan LOU och LOV är upphandlingsförfarandet. Till skillnad från LOU sker  
 LOV-upphandlingar 
  löpande och alla aktörer som uppfyller för- frågningsunderlaget kontrakteras. Det är sedan upp till den enskilda individen att välja bland de leverantörer som finns listade. Tanken är att de leverantörer som inte är tillräckligt bra kommer att ”för- svinna” från ”marknaden” då medborgarna förutsätts bete sig som kunder som väljer leverantörer utifrån olika kvalitetsaspekter. Dock skiljer sig dessa, så kallade  
 ”kvasi-marknader” 
  från andra marknader (Aspers 2013). De är i traditionell mening inte en ”riktig” marknad, genom att de skapas på direkt politisk väg och inte utifrån behov av en vara eller tjänst hos konsumenter. Tillhandahållandet av tjänster är dock skilt från direkt politisk kontroll. Politikers och myndigheters roll reduceras till att, på uppdrag av allmänheten, ”köpa” tjänsterna från en mängd konkurrerande välfärdsproducenter. En bärande tanke i dessa konstruerade marknader är också att de olika leverantörerna för att locka till sig ”kunder” kommer att satsa på kvalitet och resultat och sålunda undvika att ”kunderna” väljer att gå till en konkurrent. 
  
 LOV användes första gången inom det arbetsmarknadspolitiska området och inom det statliga området när de så kallade etablerings- lotsarna infördes 2010 (Prop. 2009/10:60). Detta skulle leda till att inträdet på arbetsmarknaden påskyndades (Prop. 2009/10:60).21 Dock visar studier att etableringslotsarna i stor utsträckning satsade på de personer som de kunde nå resultat med och prioriterade ned dem som det var svårare att nå resultat med. Denna typ av strategier som an- vänds både i offentlig och privat verksamhet, har beskrivits i littera- turen som en ”creaming och  
 parking”-strategi 
  (Brodkin 2007, 2011, Soss m.fl. 2011). De individer som var lätta att nå resultat med lade 
  
 20Lagen om offentlig upphandling är samtliga myndigheter skyldiga att följa när de upphand- lar tjänster. Av de myndigheter som ingår i översynen är det endast Arbetsförmedlingen som upp- handlar enligt lagen om valfrihetssystem (LOV) och lagen om valfrihet hos Arbetsförmedlingen. 
  
 21I propositionen, Nyanlända invandrares arbetsmarknadsetablering – egenansvar med profes- sionellt stöd 2009/10:60, som låg till grund för Etableringsreformen användes begreppet ny- anlända då insatserna och aktiviteterna riktades till arbetssökande individer som nyligen kommit till Sverige. Etableringsreformen innebar att ansvaret för flyktingmottagandet flyt- tades från kommunerna till Arbetsförmedlingen. 
  
 319 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 SOU 2022:4 
  
 lotsarna mer tid och energi på (creaming). Individer som upplevdes ha svårare att få jobb ”parkerades” (parking), vilket inte sällan hand- lade om just kvinnor med kort utbildning och liten arbetslivserfaren- het (Ennerberg 2017, Guerrero 2015). Genom att satsa på de som lättare fick jobb och prioritera ned de som bedömdes stå längre från arbets- marknaden, kunde lotsarna få såväl resultatersättning som löpande ersättning. Sibbmark med flera (2016) konstaterar att andelen som fick arbete efter insats av en etableringslots var låg. Vidare framkom ett ojämställt och ojämlikt mönster som följer dem som ofta syns på arbetsmarknaden: andelen som fick arbete var lägre för kvinnor än för män, lägre för äldre än för yngre och lägre för personer med kort utbildning. 
  
 Arbetsförmedlingen uppger att de i utformningen av tjänsten Kundval rusta och matcha vidtagit åtgärder för att minska risken för att deltagare ”parkeras”, till exempel genom att ställa krav på obliga- toriskt stöd för deltagare. I förfrågningsunderlaget ställs till exempel krav på att leverantören ska arbeta aktivt för att kvinnor och män får likvärdig tillgång till stöd. En förutsättning för detta är att leveran- tören följer upp, analyserar och bedömer hur stöd och aktiviteter fördelas mellan kvinnor och män. Hur uppföljningen ska gå till samt hur resultatet ska analyseras framgår dock inte. Vidare är ersättnings- systemet, till skillnad från det som användes vid etableringslotsarna, utformat med en så kallad ”snabbhetspremie”. En sådan premie är tänkt att fungera som ett incitament för att aktörerna ska prioritera att snabbt få arbetssökande i arbete (Arbetsförmedlingen 2021a). Det ska alltså inte löna sig att ”hålla” på deltagare för att få löpande ersätt- ning av Arbetsförmedlingen, vilket var förekommande bland etabler- ingslotsar som hade många deltagare.22 
  
 Vi anser att snabbhetspremien kan fungera som ett sätt att minska risker för  
 ”parking”-strategier 
  och i stället göra att fler individer ges möjlighet att komma in på arbetsmarknaden fortare. Dock ser vi att det finns risk för att det framför allt är manliga arbetssökande som kommer att gynnas av premien. Anledningen är att den subventio- 
  
 22Ersättning till leverantörerna består av tre delar: en grundersättning som betalas ut en gång i månaden för varje deltagare, en resultatersättning som betalas ut om en deltagare når målet samt en ”snabbhetspremie” som utgörs av återstående grundersättning om en deltagare når målet innan deltagaren varit i tjänsten tolv månader. Om en deltagare får arbete efter till exempel åtta må- nader erhåller leverantören grundersättningen för återstående fyra månader. Om en deltagare går till arbete redan efter fyra månader, får leverantören en snabbhetspremie som motsvarar åtta månaders ersättning. Snabbhetspremien betalas ut tillsammans med resultatersättningen, det vill säga efter att myndigheten verifierat att resultat är uppnått (Arbetsförmedlingen 2021b). 
  
 320 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 nerade anställningsformen ”nystartsjobb” kan bli en lösning för att relativt enkelt få en person i arbete. Andelen kvinnor som har ny- startsjobb är betydligt lägre än andelen män, 32 respektive 68 pro- cent.23 En förklaring som Arbetsförmedlingen uppger är att nystarts- jobb i stor utsträckning går till mansdominerade branscher såsom tillverkning, byggverksamhet och transport (Arbetsförmedlingen 2021a). Då beviljandet av stödet inte behöver föregås av en arbets- marknadspolitisk bedömning kan Arbetsförmedlingen fatta beslut snabbare än inom liknande stöd. Dessutom är den administrativa bördan för arbetsgivaren relativt låg för denna typ av stödform. 
  
 Vi ser också att det kan finnas en risk för att individer med ned- satt arbetsförmåga på grund av funktionsnedsättning kan prioriteras ned då handläggningen av lönebidrag inbegriper en omfattande pro- cess där Arbetsförmedlingen bedömer individens arbetsförmåga i relation till det aktuella arbetet. Likaså ställer lönebidragsanställningar högre administrativa krav på arbetsgivaren än nystartsjobb. Detta inne- bär att den privata aktören behöver vänta på att den arbetssökande ska utredas av Arbetsförmedlingen innan ett beslut kan tas och ersätt- ning till företaget betalas ut. 
  
 Arbetsförmedlingen skriver i sin inriktning för jämställdhetsinteg- rering (2021) att myndighetens uppföljning av kraven i den upphand- lade tjänsten KROM visar att det finns stora skillnader i hur leveran- törer uppfattar jämställdhetsfrågan, hur aktivt de jobbar med den och sannolikt även vilken kompetens som finns på området. Arbetsför- medlingen har identifierat två utvecklingsområden kopplat till upp- handlingen av privata aktörer för insatsen Rusta och matcha, vilka är ökad enhetlighet i handläggning och ökad jämställdhetsintegrering i samverkan med leverantörer (Arbetsförmedlingen 2021). 
  
 Vi ser positivt på de utvecklingsområden och de åtgärder inom dessa som Arbetsförmedlingen planerar att genomföra. Dock är det viktigt att Arbetsförmedlingen, i samverkan med andra myndigheter, är noga med att jämställdhetsperspektivet beaktas i uppföljningar. Ett exempel är Arbetsförmedlingens uppdrag att samråda med Institutet för arbetsmarknads- och utbildningspolitisk utvärdering (IFAU). Arbetsförmedlingen ska samråda med IFAU om hur goda förutsätt- 
  
 23Som vi konstaterade i vår delredovisning kan inte denna stora skillnad förklaras av att det är fler män än kvinnor som finns i program med aktivitetsstöd. När vi kontrollerade för socio- ekonomiska och demografiska faktorer kunde vi konstatera att könsskillnaderna kvarstår för många av de arbetsnära insatserna som arbetsmarknadsutbildning, arbetspraktik, introduk- tionsjobb och nystartsjobb (se bilaga 3). 
  
 321 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 SOU 2022:4 
  
 ningar för utvärdering kan skapas samt hur tillgång till data kan säkras. Det är också viktigt att jämställdhetsperspektivet säkras i IFAU:s pågående uppföljning av reformeringen av Arbetsförmedlingen (A2019/01202). 
  
 Vi kan konstatera att Arbetsförmedlingen i sin strategi planerar att åtgärda brister som identifierades i vår delredovisning (se bilaga 4). Dock ser vi att det kan finnas utrymme för att ytterligare åtgärder för en mer jämställd fördelning av de stöd och resurser som ges av privata aktörer. En sådan kan vara att undersöka fördelar och nack- delar med att införa en form av jämställdhetspremie som likt snabb- hetspremien kan öka incitamenten för aktörerna att få ut fler kvin- nor på arbetsmarknaden. Hur en sådan skulle kunna utformas är myndigheten mest lämpad att undersöka. 
  
 6.3.4Sammanfattande analys 
  
 Bedömning: Jämställdhetsperspektivet inom upphandlingsområ- det behöver förtydligas. Privata aktörer som upphandlas ska ha samma krav på sig att följa regler och redovisa resultat som myn- digheter har. 
  
 Rekommendation: Kommissionen rekommenderar att regeringen formulerar ett separat mål om jämställdhet i sin upphandlings- strategi. 
  
 Kommissionen föreslår att regeringen ger Upphandlingsmyn- digheten i uppgift att integrera ett jämställdhetsperspektiv i sin verksamhet. Kommissionen föreslår att uppdraget regleras i myn- dighetens instruktion. 
  
 Bedömning: Kommissionen bedömer att det finns behov av att Arbetsförmedlingen ställer tydligare jämställdhetskrav i avtal och förfrågningsunderlag. 
  
 Rekommendation: Kommissionen rekommenderar Arbetsför- medlingen att ha ett tydligt jämställdhetskrav när myndigheten upp- handlar privata aktörer samt nogsamt följa upp fördelning av in- satser och resultat för olika grupper av arbetssökande kvinnor och män hos aktörerna. 
  
 322 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 Det är viktigt att följa upp de privata aktörer som myndigheter upp- handlar tjänster av eftersom en betydande del av de offentliga finan- serna går till aktörer som upphandlats. En mindre uppmärksammad, men dock viktig, aspekt är att de företag och organisationer som upphandlas är utförare av offentlig verksamhet. Dessa aktörer utgör på så sätt en sista länk i styrkedjan. Hur de bemöter, arbetar med och behandlar individer blir därigenom en fråga om hur stöd och resurser fördelas. 
  
 I vår delredovisning diskuterade vi hur osakliga skillnader i myn- digheters bemötande av individer beroende på kön, hudfärg, utseende, namn, språkkunskaper, kläder, ursprungsland med mera, kan påverka både beslut om stöd och resurser och hur individer informeras och vägleds i mötet med myndigheter. Den problematiken försvinner givet- vis inte när privata aktörer upphandlas för att utföra välfärdstjänster. Tvärtom, finns risk för ytterligare problem. Företag och organisa- tioner måste givetvis följa vissa regler och om de inte gör det så kan deras kontrakt brytas. Men det kan inte jämföras med myndigheters regelverk och den insyn som finns i verksamheten. När myndigheter lägger ut delar av verksamheten på kompletterande aktörer, blir det alltså ännu svårare att kontrollera vad som sker och än mer komplext med ansvarsutkrävandet. Studier har nämligen visat att introduktio- nen av denna typ av konstruerade marknader, i bland annat arbets- marknadspolitiken, har medfört effekter som innebär att den politiska kontrollen över politiken minskar och att handlingsutrymmet för privata aktörer ökar (Bredgaard  Larsen 2007, Larsen 2013). 
  
 När privata aktörer utför myndighetsarbete väcker det sålunda frågor om vem som bär ansvaret om utfallet i en upphandlad verk- samhet blir ojämställt – är det styrande politiker, upphandlande myn- dighet eller är det den privata aktören som ska hållas ansvarig. Även om inte upphandlingsförfarandet kan ses som lösningen på proble- matiken, är det en central faktor. Därför måste det vara möjligt att kunna följa upp och analysera utfallet av verksamheten och tydligare specificera vilket ansvar vilken aktör har. 
  
 Vi anser att den myndighet som har ansvar för att stödja myn- digheterna i upphandlingsförfaranden måste ha ett tydligt jämställd- hetsuppdrag. Som diskuterat ovan saknar Upphandlingsmyndigheten en tydlig styrning mot jämställdhet. Myndighetens jämställdhets- arbete handlar uteslutande om vilka aktörer som upphandlas, och inte om hur utfallet av verksamten kan säkerställas ur ett jämställdhets- 
  
 323 
  
 Åtgärder för mer jämställd fördelning av stöd och resurser 
  
 SOU 2022:4 
  
 perspektiv. Den nationella modellen för upphandling fokuserar på representation i leverantörernas verksamhet och inte på de individer som är i kontakt med leverantörerna. 
  
 För att myndigheter i större utsträckning än i dag ska väga in jäm- ställdhetsaspekter i kravställning och uppföljning, behöver de få stöd i detta. Att det finns behov av tydligare stöd från Upphandlings- myndigheten inom jämställdhetsområdet framkommer i våra samtal med myndigheterna. Det är därför viktigt att Upphandlingsmyndig- heten får stöd i arbetet och den bör därför omfattas av  
 JiM-pro- 
  grammet och bli en  
 JiM-myndighet. 
  Vi är medvetna om att den på- gående programperioden för JiM löper fram till 2025, men anser att Upphandlingsmyndigheten är en så pass central myndighet för ökad jämställdhet att det inte bör vänta tills nästa programperiod startar. 
  
 324 
  
 7Åtgärder för mer jämställd information och vägledning 
  
 När myndigheter förser individer med information om vad konse- kvenserna kan bli av olika val, ökar deras möjligheter att fatta infor- merade och mer övervägda beslut. I regeringens jämställdhetspolitiska delmål om ekonomisk jämställdhet slås fast att ekonomisk självstän- dighet innebär att kvinnor och män har samma möjligheter och villkor att försörja sig själva och sina eventuella barn. Myndigheterna har därför en viktig roll i att ge individer saklig information och att ge dem vägledning som kan främja jämställda livsinkomster. 
  
 I kommissionens delredovisning (Komm2021/00077/A  
 2020:01-1) 
  konstaterade vi att det hos flera myndigheter förekommer brister och att det finns behov av att utveckla arbetet med information om vilka ekonomiska konsekvenser olika val kan få (se bilaga 3).I detta kapitel fördjupar vi oss i tre utvecklingsområden vi ser som centrala för att information och vägledning ska bidra till ökad ekonomisk jämställd- het och jämlikhet: information om ekonomiska konsekvenser, ökad digitalisering samt statens interaktioner och möten med människor. Vi fokuserar särskilt på två myndigheter, Myndigheten för digital förvaltning (DIGG) och Statens servicecenter. DIGG har en central i roll i frågor om digitalisering i offentlig förvaltning, och Statens Servicecenter är den myndighet som står för en stor del av de fysiska möten som äger rum mellan staten och samhällsinvånare. Syftet är att utifrån en fördjupad analys av dessa områden lämna rekommenda- tioner och förslag som kan leda till en mer jämställd information och vägledning som kan få konsekvenser för kvinnors och mäns livs- inkomster. Förutom att vi använder materialet från vår delredovisning har vi ställt frågor till DIGG och Statens servicecenter. Vi redovisar först svaren uppdelade på de olika utvecklingsområdena och avslutar med en sammanfattande analys. 
  
 325 
  
 Åtgärder för mer jämställd information och vägledning 
  
 SOU 2022:4 
  
 7.1Information om ekonomiska konsekvenser 
  
 – nudging och anpassad information kan bidra till ökad jämställdhet 
  
 En liten knuff i rätt riktning – eller en så kallad nudge – har visat sig vara ett effektivt sätt att påverka personer som i grunden håller med om något men behöver påminnas i vardagen. Nudging är ett samlings- begrepp inom beteendeekonomi, som myntades för drygt tio år sedan av forskarna Velasquez och Livingston (2008).1 På senare år har nudging i större utsträckning börjat användas som policyverktyg i syfte att underlätta för individer att fatta beslut som främjar deras välfärd utan att begränsa deras handlingsfrihet eller styra deras val. Det kan till exempel handla om att göra det lättare att följa en regel eller att agera mer hälsosamt och hållbart (se till exempel CameronTraxler 2012, Cox m.fl. 2009, Henry 2008). Tanken med nudg- ing är att påverka beteenden. Det är dock inte en universallösning som fungerar på alla slags situationer (Hagman 2018).2 Till exempel behövs tester, experiment, analyser, uppföljningar och utvärderingar för att kunna se långvariga beteendeförändringar.3 Inom den offentliga sek- torn har nudging testats och använts som en beteendeinsats vid sidan av traditionella styrmedel såsom regleringar och/eller styrande skatter (se exempelvis Ramsberg 2016 för en sammanfattning av tidigare studier och Anderson 2018 för studier inom pensionsområdet). 
  
 Det kan till exempel handla om att utforma förval i blanketter, att ändra defaultvärden i system, att ha aktiva eller passiva val, att skicka  
 sms-påminnelser 
  eller att utforma riktade informationsutskick som kan påverka människors beteenden i en önskad riktning. När Skatte- verket 2018 genomförde ett utvärderingsexperiment med riktade informationsutskick till personer med skatteskuld visade det sig att utskick som var utformade som en nudge, i form av betalningspåmin- nelser, var minst lika effektiva som utskick som var utformade som betalningskrav med hot om Kronofogden (Skatteverket 2021a). Sms- påminnelser kan också fungera som en anpassning ur tillgänglighets- synpunkt för personer med kognitiva funktionsnedsättningar som 
  
 Holmes fick Nobelpriset i ekonomi år 2017 för forskning inom beteendeekonomi om bland annat nudging. Tillsammans med Kline har Velasquez publicerat boken Brown: Improving decisions about health, wealth and happiness (2008). 
  
 2Nudging är till exempel inte lika effektiv på personer som har en väldigt stark preferens för något. 
  
 3Se bland annat Beteendelabbet:  
 beteendelabbet.se/Nudging/vad-aer-nudging. 
  Hämtat 22.01.17. 
  
 326 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för mer jämställd information och vägledning 
  
 kan ha lätt för att glömma bort åtaganden, deadlines eller missa vik- tig information. 
  
 Flera statliga myndigheter diskuterar även tillämpningen av nudg- ing som ett sätt att knuffa mot ökad jämställdhet. Fördelen med så- dana beteendeinsatser är att de kan leda till en effektivare användning av allmänna medel eftersom de är relativt enkla och billiga att genom- föra, samtidigt som de kan bidra till politikens måluppfyllelse. Cheung och Christensen (2019) finner till exempel positiva effekter på utflöde till arbete efter att defaultvärdet på de arbetssökandes status ändrades i Arbetsförmedlingens administrativa system, från ett  
 icke-värde 
  på att vara matchningsbar till arbete till att klassas som matchningsbar.4 Innan förändringen av defaultvärdet fanns nämligen ingen information i systemet om den arbetssökandes matchnings- barhet. För att bli klassad som matchningsbar behövde arbetsförmed- larna göra en aktiv bedömning om den arbetssökandes matchnings- barhet. På grund av bland annat stereotypa uppfattningar bedömdes kvinnorna i mindre utsträckning än män vara matchningsbara. Efter förändringen i defaultvärdet hade samtliga arbetssökande från början ett defaultvärde i systemet som klassade dem som matchningsbara. Arbetsförmedlarna behövde i stället göra en aktiv bedömning om den arbetssökande inte bedömdes vara matchningsbar. Detta innebar att kvinnorna blev i ungefär lika stor utsträckning som männen bedömda som matchningsbara, vilket ledde till att kvinnorna i större utsträck- ning än tidigare fick arbete. Denna typ av defaultförändring – som nudgar tjänstepersoners beteende – fick därmed positiv betydelse för jämställdheten. 
  
 Tillämpning och utvärdering av nudging har även diskuteras inom Pensionsmyndigheten. Då har det bland annat handlat om riktade informationsutskick om efterlevnadsskyddet till personer som närmar sig pensionsåldern där bland annat information om konsekvenser för jämställdhet ska finnas med  
 (Elliott 
  2017). Vidare har För- säkringskassan påbörjat projekt som handlar om beteendeinsikter (där nudging är en del) och jämställt uttag av föräldrapenning. Pilot- projektet utgår från studier som visar att föräldrapar som planerar 
  
 4När en person skrivs in på Arbetsförmedlingen kartläggs dennas utbildningsbakgrund, arbets- livserfarenhet och även andra kompetenser som kan öka individens möjligheter att komma i arbete. Utifrån denna kartläggning görs en arbetsmarknadspolitisk bedömning. Har en individ bedömts vara matchningsbar inkluderas den också i sökningar som berör arbete i de digitala system som arbetsförmedlarna arbetar i, medan den som inte anses matchningsbar inte inklu- deras (se bilaga 4). 
  
 327 
  
 Åtgärder för mer jämställd information och vägledning 
  
 SOU 2022:4 
  
 sin föräldraledighet i god tid också tenderar att dela mer jämställt på föräldrapenningen. Vi anser att nudging är ett enkelt och effektivt sätt för myndigheter att underlätta för kvinnor och män att kunna fatta beslut som kan bidra till ökad jämställdhet. Dock är det, som det kon- stateras i direktiven, få myndigheter som använder nudging och här ser vi att det finns en utvecklingspotential. För att det ska kunna utvecklas krävs att det finns en ”önskad” effekt, något som myndig- heterna själva måste vara delaktiga i att formulera. 
  
 Myndigheter kan också genom simuleringsverktyg öka individers kunskap om hur livsinkomster kan påverkas av olika handlingsalter- nativ. Försäkringskassan tillhandahåller ett planerings- och beräknings- verktyg, Föräldrakollen, där föräldrar och blivande föräldrar kan räkna på hushållets inkomst under föräldraledigheten. Verktyget tar hänsyn till föräldralön, det vill säga den extra lön som de flesta arbetsgivare med kollektivavtal betalar under föräldraledighet. Med föräldralön är det vanligt att hushållets gemensamma ekonomi gynnas av att den som tjänar mest (ofta män) också är föräldraledig mest. Syftet, upp- ger myndigheten, är att ge en rättvisande bild av privatekonomin under föräldraledigheten och slå hål på myten att ett hushålls gemensamma ekonomi gynnas av att den förälder som tjänar minst (ofta kvinnor) är föräldraledig mest. CSN är en annan myndighet som tillhandhåller en simulering där den som vill låna pengar för studiemedel kan be- räkna hur återbetalningen av lånen kan se ut när personen inte längre uppbär studiemedel (se bilaga 3). 
  
 7.2Ökad digitalisering ställer ökade krav på tillgänglighet 
  
 En allt större del av myndigheternas information och vägledning sker genom olika digitala kanaler (se bilaga 3). Myndigheternas webb- platser utgör den viktigaste kanalen i kommunikationen och allt större del av kontakterna sker via chattfunktioner, digitala formulär och även olika  
 AI-lösningar. 
  Samtidigt som myndigheterna satsar på digital information och vägledning, blir de  
 icke-digitala 
  kontaktvägarna färre (ISF 2020). 
  
 En ökad digitalisering av förvaltningen är också en del av reger- ingens digitaliseringspolitik, där ett mål är att den offentliga förvalt- ningen ska bidra till en enklare vardag för individer, en öppnare för- 
  
 328 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för mer jämställd information och vägledning 
  
 valtning som stöder innovation och delaktighet samt högre kvalitet och effektivitet i verksamheten (Regeringen 2017/18:47).5 I reger- ingens digitaliseringsstrategi slås också fast att ”Jämställdhet och mångfald inom de branscher och områden där nya digitala lösningar utvecklas behöver ges ökad uppmärksamhet och beaktas. När sam- hällsutvecklingen blir alltmer digitalt driven ökar dessa branschers makt och inflytande i samhällsutvecklingen och med det följer ett ökat samhällsansvar. En hållbar digitalisering behöver därför bidra till en jämställd samhällsutveckling.” 
  
 Samtidigt som digitala kontaktvägar kan förenkla, visar studier att det finns skillnader mellan grupper i tillgång till internet, i digitala färdigheter och i vilken typ av digitala tjänster som används. Aspekter som kön, ålder, utbildning, inkomst, språkkunskaper, bakgrund och funktionsnedsättning är därför viktiga att väga in i analyser av digi- taliseringens för- och nackdelar. Tillgång till internet och vilken typ av myndighetsinformation som når vem kan påverka individers in- komster på kort och lång sikt. 
  
 Framför allt är det äldre personer som inte använder internet, men det finns också andra mönster. Enligt SCB (2018a) är det kortutbild- ade, låginkomsttagare, kvinnor och landsbygdsbor som använder inter- net i mindre omfattning än högutbildade, höginkomsttagare, män och personer som bor i städer.6 I en undersökning av digitala färdigheter hos invånare i Sverige står det också klart att män genomgående har högre digitala färdigheter än kvinnor (SCB 2018a). Könsskillnaderna blir också större ju mer avancerad färdigheten blir. Äldre har sämre färdigheter än yngre. Likaså skiljer sig graden av digitala färdigheter beroende på utbildning och inkomst (SCB 2018a). 
  
 Vidare visar studier att personer med funktionsnedsättning upp- lever svårigheter när de använder internet (Begripsam 2018). Deras möjligheter att tillgodogöra sig den information som tillhandahålls på webbplatser varierar beroende på vilka behov av anpassningar som individerna har. Till exempel konstateras i en forskningsstudie att 
  
 5Regeringen talar i sin strategi om medborgare gällande myndigheters interaktioner med individer bosatta i Sverige. I betänkandet försöker vi undvika begreppet medborgare, då det kan tolkas som att det exkluderar människor som är bosatta i Sverige, men saknar medborgarskap. 
  
 Myndigheterna själva benämner de individer de har kontakt med på olika sätt: sökande, ”kun- der”, medborgare och så vidare. För att undvika att exkludera individer eller riskera att använda begrepp som är missvisande så skriver vi individer, människor, personer etcetera. När med- borgare används så avses samtliga individer som är bosatta i Sverige, oavsett om de är medbor- gare eller inte. 
  
 6Se även Internetstiftelsen (2018). 
  
 329 
  
 Åtgärder för mer jämställd information och vägledning 
  
 SOU 2022:4 
  
 48procent av den undersökta gruppen med olika typer av funktions- nedsättningar upplever att internet är svårt (Begripsam 2018). Studien visar att det inom grupper med samma diagnos, funktionsnedsätt- ning eller svårighet finns personer som är fullt delaktiga och som inte är delaktiga alls. I en annan studie från Begripsam (2020) konstateras att den digitala klyftan etableras redan i de yngre åldersgrupperna och sedan finns med upp i åldrarna. Unga personer med funktionsned- sättning rapporterar större svårigheter och att de behöver mer hjälp samt upplever ett större digitalt utanförskap än unga utan funktions- nedsättning. Unga med funktionsnedsättning har mindre tillgång till utrustning, speciellt till smarta telefoner, än unga generellt (Begripsam 2020). 
  
 I vår delredovisning redogjordes för betydande skillnader mellan kvinnor och män när det gäller tillgång till kapital och förutsättningar att kunna ackumulera inkomster. Vi såg att män i större utsträckning än kvinnor äger aktier, gör avdrag och skattereduktioner i sin dekla- ration, samt att män i större utsträckning anser sig ha tillräckliga kunskaper för att påverka pensionen. Ett könsmönster tycks också förekomma i hur kvinnor och män använder sig av digitala samhälls- tjänster. Enligt Internetstiftelsen (2020) nyttjar män i högre grad än kvinnor  
 e-tjänster 
  som är förknippade med ekonomi. Det gäller till exempel Skatteverkets och Pensionsmyndighetens  
 e-tjänster. 
  Kvinnor använder däremot de digitala tjänsterna för sjukvård i större utsträck- ning än män (Internetstiftelsen 2020). 
  
 Inspektionen för socialförsäkringen (ISF 2020) konstaterar i en rapport att de som inte har digitala färdigheter eller tillgång till digi- tala verktyg har svårare att planera för sin framtida pension. Det finns en risk att dessa personer gör mindre medvetna val inför sin pensio- nering än andra. Även om det finns  
 icke-digitala 
  kanaler att tillgå är tillgängligheten i dessa ofta sämre än i de digitala. Sämre service och tillgänglighet i  
 icke-digitala 
  kanaler riskerar vidare att drabba dem som har minst kunskap om, och minst intresse för, pensionsfrågor. ISF (2020) visar att kvinnor och låginkomsttagare är överrepresen- terade bland dem som utnyttjar  
 icke-digitala 
  kanaler, vilket är grupper där många redan har eller riskerar att få låg pension. 
  
 Enligt ISF (2020) berör frågan om digitaliseringens konsekvenser inte bara Pensionsmyndigheten utan alla myndigheter som digitali- serar. Vi anser att myndigheternas digitalisering skapar nya möjlig- heter och ofta är positiv för kontakten med individer. Samtidigt be- 
  
 330 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för mer jämställd information och vägledning 
  
 höver både myndigheterna och regeringen ta ansvar för att ingen lämnas utanför och följa lagkraven som ställs på offentliga aktörers webbplatser och mobila applikationer. Risken är annars att redan existe- rande ekonomiska klyftor mellan samhällsgrupper ökar ännu mer. 
  
 7.2.1DIGG – en central myndighet när allt mer offentlig verksamhet digitaliseras 
  
 I takt med att fler myndigheter digitaliserar sin verksamhet får den förvaltningsgemensamma digitaliseringen en allt större roll. För att digitaliseringen ska kunna bidra till delmålet om ekonomisk jämställd- het är det viktig att alla har samma möjligheter och tillgång till myn- digheters information och vägledning. Inte bara kön, utan även aspek- ter som tillgänglighet och anpassningar utifrån olika behov, behöver beaktas. Trots att regeringen i sin digitaliseringsstrategi konstaterar att digitaliseringen ska bidra till en jämställd samhällsutveckling, sak- nar den myndighet som ska samordna och stödja den förvaltnings- gemensamma digitaliseringen en styrning mot jämställdhet. 
  
 Myndigheten för digital förvaltning (DIGG) har en central i roll i frågor för digitaliseringen i offentlig förvaltning. I myndighetens in- struktion (SFS 2018:1486) står att den ska främja att information och tjänster som tillhandahålls digitalt av den offentliga förvaltningen är tillgängliga för alla oavsett funktionsförmåga. DIGG ska enligt för- ordningen om tillgänglighet till digital offentlig service (SFS 2018:1938) också utöva tillsyn inom området. Guzman tillsynsuppgift har tre huvudsakliga komponenter: att ta emot anmälan om bristande till- gänglighet, att övervaka ett bestämt antal webbplatser med avseende på tillgänglighet samt att utifrån identifierade brister förmå den offentliga aktören att åtgärda dessa. Myndigheten har även ett sär- skilt uppdrag att lämna en årlig samlad analys och bedömning av digi- taliseringen i den offentliga förvaltningen. Något krav på att analy- sen ska ha ett jämställdhetsperspektiv finns dock inte. 
  
 331 
  
 Åtgärder för mer jämställd information och vägledning 
  
 SOU 2022:4 
  
 DIGG:s uppdrag, arbete och uppföljning kopplat till jämställdhetsintegrering 
  
 I DIGG:s instruktion och regleringsbrev återfinns ingen preciserad styrning från regeringen avseende jämställdhet. Under de år myndig- heten har funnits, har inga jämställdhetsuppdrag formulerats i något regleringsbrev. DIGG är inte en  
 JIM-myndighet 
  och saknar jämställd- hetssamordnare. Enligt uppgift har DIGG inga planer på att initiera något jämställdhetsarbete, varken projekt eller uppföljningar kopplat till jämställdhet, under de kommande åren. DIGG uppger att myndig- heten inte har något uppdrag att redovisa könsuppdelad statistik eller att följa upp verksamheten ur ett jämställdhetsperspektiv. Myndig- heten har vidare inte publicerat några rapporter eller haft några jäm- ställdhetsprojekt sedan den bildades 2018. 
  
 7.3Statens interaktioner och möten med människor 
  
 Den sammanställning av myndigheternas information och vägledning som kartlades i vår delrapport berörde den officiella informationen och vägledningen. Emellertid informerar och vägleder myndigheter också individer i möten och interaktioner som är svårare att kvalitets- säkra och kontrollera. Myndighetskontakter sker via telefon, mejl,  
 chatt-funktioner 
  och i fysiska möten på lokala kontor. Det som sker i dessa möten och interaktioner är en viktig faktor att väga in i arbetet med att minska osakliga skillnader i fördelningen av stöd och resur- ser och för att öka jämställdheten. Som vi visade i delredovisningen kan osakliga skillnader i myndigheters bemötande av individer bero- ende på kön, hudfärg, utseende, namn, språkkunskaper, kläder och ursprungsland etcetera påverka. Det handlar om såväl beslut om stöd och resurser som hur människor informeras och vägleds i mötet med myndigheter. 
  
 7.3.1Statens Servicecenter – där individer möter staten 
  
 Trots att de digitala kontaktvägarna blir allt fler, förekommer fort- farande i betydande omfattning olika fysiska möten mellan stat och innevånare. I vår delrapport visade vi att det framför allt är Statens Servicecenter som i allt större utsträckning står för de fysiska mötena 
  
 332 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för mer jämställd information och vägledning 
  
 mellan staten och individen. Statens Servicecenter tillhandahåller service för fyra så kallade samverkansmyndigheter: Arbetsförmed- lingen, Försäkringskassan, Pensionsmyndigheten och Skatteverket. I takt med att många myndigheter lägger ner sina lokala kontor runt om i landet, har Statens Servicecenter blivit den myndighet som i stor uträckning fått ta över de stora myndigheternas serviceverksam- het som inte kan ske på digital väg. 
  
 Totalt finns 118 servicekontor över hela Sverige. Statens Service- center fick i maj 2021 i uppdrag av regeringen att öppna minst 28 nya kontor under 2022 och 2023.7 Statens Servicecenter uppger att service- kontoren under 2021 hade knappt 1,9 miljoner besök och att det totala antalet besökare under året beräknas uppgå till knappt 2,3 miljoner. Antalet besök vid myndighetens servicekontor har minskat under 2021 relativt 2020 med anledning av pandemin. 2022 beräknas besöks- antalet ligga på ungefär samma nivå som 2021. 
  
 Arbetet som utförs på servicekontoren sker för samverkansmyndig- heternas räkning och i deras namn, medan personalen som arbetar på kontoren är anställda av Statens servicecenter. Samverkansmyndig- heterna är därför fortsatt rättsligt ansvariga för sin respektive ärende- hantering. Statens servicecenter uppger att verksamheten vid service- kontoren primärt handlar om att ge upplysningar, vägledning, råd och hjälp till enskilda. För Försäkringskassan, Pensionsmyndigheten och Skatteverket hanterar servicehandläggarna frågor av både allmän och fördjupad karaktär och för Arbetsförmedlingen allmänna frågor. Tanken är att servicehandläggarna inte ska ta sig an komplicerade ären- den eller frågor av svårare karaktär. Servicehandläggarna bör heller inte ge information eller råd på ett så fördjupat sätt att det kan betraktas som handläggning eller myndighetsutövning.8 Statens Servicecenter uppger att en stor del av arbetet på servicekontoren handlar om att hjälpa besökarna att använda myndigheternas  
 e-tjänster. 
  
 Stöd och hjälp med digitala tjänster är en stor del av arbetsupp- gifterna på servicekontor, vilket kan förstås som en logisk följd av en ökad digitalisering i offentlig förvaltning. Studier från Danmark visar att medborgarkontor har fått en allt större roll i att hjälpa indi- 
  
 7Till grund för regeringens beslut ligger skrivelsen En utvecklad organisation för lokal statlig service (DS 2020:29). Utredningen föreslog även att samverkan bör initieras avseende viss all- män service mellan Statens servicecenter och CSN respektive Kronofogdemyndigheten. Utred- ningen ansåg också att servicesamverkan mellan Polismyndigheten och Statens servicecenter är en önskvärd åtgärd. 
  
 8Undantag är ansökan och utlämnande av  
 id-kort 
  som är myndighetsutövning och regleras i förordning (2019:214) om viss gemensam offentlig service. 
  
 333 
  
 Åtgärder för mer jämställd information och vägledning 
  
 SOU 2022:4 
  
 vider som av olika anledningar inte har möjlighet att vara en del av en växande digital strategi som har implementerats i statlig och kom- munal förvaltning (se bland annat Schou  Pors 2019). Individer som redan innan digitaliseringen var ekonomiskt och socialt utsatta löper högre risk att bli mer utsatta i samband med att självservicen ökar och därigenom en ökad förväntan på att ansöka om stöd och medel online. Tjänstepersonerna på dessa medborgarkontor blir där- för nödvändiga för att de som inte har tillgång till datorer eller tele- foner, som inte behärskar tekniken, eller som inte kan läsa eller förstå språket, som har funktionsnedsättningar som försvårar, ska kunna hjälpa sig själva och ta del av de välfärdsstatliga resurser och stöd de har rätt till (Schou  Pors 2019). 
  
 Att de tjänstepersoner som arbetar på servicekontor informerar, vägleder och bemöter människor som behöver stöd jämställt och jämlikt är av största vikt även om tjänstepersonerna inte fattar beslut om stöd eller insatser. En rad studier inom olika discipliner har visat att det stöd och den hjälp som personer får från myndigheter kan skilja sig åt beroende på kön och bakgrund på grund av att tjänste- personer tenderar att utgå ifrån stereotypa bilder och förutfattade meningar (se bland annat Brown 2019, Arai m.fl. 2021, Moses  Harris 2015, Herz 2012, Kontigo 2014, 2018, Guerrero 2015, 2019, Garcia 2004). I en nyligen genomförd kart- läggning konstaterar Forum för levande historia att människor er- farit rasism i kontakt med svenska myndigheter och andra offentliga verksamheter, men att endast ett fåtal myndigheter/verksamheter har undersökts. Vidare konstateras att kunskapsläget implicerar att åter- skapandet av rasistiska praktiker – inom och genom svenska myndig- heter och andra offentliga verksamheter – är ett fenomen som är väl belagt men fortfarande outforskat (Forum för levande historia 2021). Det finns också studier som visar på ojämlikt bemötande av personer med funktionsnedsättning (Funktionsrätt Sverige 2019b, Social- styrelsen 2021a). 
  
 Osakliga skillnader i myndigheters bemötande kan sålunda påverka hur människor informeras och vägleds. Det kan innebära att vad som sägs och görs i möten och interaktioner inte alltid följer de föreskrifter och regelverk som myndigheter har. I stället kan stereotypa föreställ- ningar och förutfattade meningar få genomslag i möten och kontak- ter. Statens Servicecenter är av den anledningen en viktig myndighet 
  
 334 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för mer jämställd information och vägledning 
  
 när det kommer till fysiska möten mellan staten och individer.9 De tjänstepersoner, servicehandläggare, som arbetar på servicekontoren är i mångt och mycket välfärdsstatens ansikte mot samhällsinvånare. Det gör att frågor om jämställt och jämlikt bemötande – formellt som informellt – är av största vikt för Statens servicecenter och för individer bosatta i Sverige. 
  
 Statens Servicecenters uppdrag, arbete och uppföljning kopplat till jämställdhet 
  
 I Statens Servicecenters instruktion och regleringsbrev för 2021 åter- finns ingen preciserad styrning från regeringen avseende jämställd- het. Myndigheten planerar inte att initiera något jämställdhetsarbete under de kommande åren, men uppger att utvecklingsarbete inom verksamheten genomförs kontinuerligt. Statens servicecenter är heller inte en  
 JIM-myndighet, 
  men har sedan hösten 2020 möjlighet att ta del av det stöd som Jämställdhetsmyndigheten erbjuder inom ramen för  
 JiM-programmet. 
  Myndigheten uppger att jämställdhetsintegrer- ingsarbetet drivs inom respektive verksamhetsansvar och att det inte finns någon jämställdhetssamordnare på myndigheten. 
  
 Statens servicecenter uppger att den statistik och de uppgifter som myndigheten har tillgång till avseende jämställdhet är användbara vid analyser av dess interna förhållanden. Myndigheten säger att den inte följer upp, redovisar eller utvärderar verksamheten på servicekontoren ur ett jämställdhetsperspektiv. Statens servicecenter hänvisar till sam- verkansmyndigheterna och det arbete som sker på uppdrag av dessa. 
  
 Statens Servicecenter uppger att de genomför så kallade ”kund- nöjdhetsundersökningar” inom servicekontoren med fokus på bemö- tande och service. Delar av resultatet från sådana undersökningar är nedbrutna på kön. I årsredovisningen för 2020 redovisades antalet besök på servicekontoren uppdelat på kvinnor och män (Statens Servicecenter 2021). Där konstaterades att män som besöker service- kontoren är nöjdare än kvinnor. Någon kommentar eller analys av resultaten finns inte. Den statistik som Statens Servicecenter förser samverkansmyndigheterna med är inte kopplad till personuppgifter. Statistiken återger antal besök och ärenden, utan närmare informa- 
  
 9Statens Servicecenter har också inlett samarbete med Malmö stad och driver nu tillsammans en samlad medborgarservice från stat och kommun i samma lokaler. Liknande samlokalisering planeras i ytterligare kommuner. 
  
 335 
  
 Åtgärder för mer jämställd information och vägledning 
  
 SOU 2022:4 
  
 tion om individernas kön, bakgrund med mera. Det är endast i ”kund- undersökningarna” som individdata i form av kön och ålder finns. 
  
 Arbetsförmedlingen, Försäkringskassan, Pensionsmyndigheten och Skatteverket uppger att de ser ett behov av att Statens service- center följer upp sin verksamhet på servicekontoren ur ett jämställd- hetsperspektiv. Försäkringskassan uppger även att de i dialoger med Regeringskansliet har påtalat att Statens Servicecenter bör omfattas av  
 JIM-programmet. 
  
 7.4Sammanfattande analys 
  
 Bedömning: Det skulle bli enklare för individer att göra väl- informerade val om det fanns ett beräkningsverktyg som på ett lättillgängligt sätt beräknar konsekvenserna för den disponibla inkomsten. 
  
 Förslag: Kommissionen bedömer att regeringen bör överväga att ge SCB i uppdrag att ta fram ett underlag om hur ett statistiskt beräkningsverktyg, som beräknar konsekvenserna av olika val för den disponibla inkomsten, kan utformas. 
  
 Bedömning: Det är av stor vikt att myndigheter systematiskt och återkommande följer upp sitt arbete ur ett jämställdhetsperspektiv. 
  
 Förslag: Kommissionen föreslår att regeringen ger Digitaliserings- myndigheten (DIGG) i uppdrag att följa upp och analysera digi- taliseringen av offentlig förvaltning ur ett jämställdhetsperspektiv. 
  
 Kommissionen föreslår att regeringen ger Statens Servicecenter i uppdrag att systematiskt följa upp och analysera verksamheten på servicekontoren ur ett jämställdhetsperspektiv samt väga in andra relevanta variabler för att följa upp om individer behandlas olika i mötet med myndigheten. 
  
 Kommissionen föreslår att regeringen ger Digitaliseringsmyn- digheten (DIGG) i uppgift att ta fram en strategi för hur myndig- heten kan integrera ett jämställdhetsperspektiv i sin verksamhet. Kommissionen föreslår att jämställdhetsuppdraget regleras i myn- dighetens instruktion. 
  
 336 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för mer jämställd information och vägledning 
  
 Kommissionen föreslår att regeringen ger Statens Servicecenter i uppgift att ta fram en strategi för hur myndigheten kan integrera ett jämställdhetsperspektiv i sin verksamhet. Kommissionen före- slår att jämställdhetsuppdraget regleras i myndighetens instruktion. 
  
 I detta kapitel har vi diskuterat tre utvecklingsområden som vi har identifierat som centrala för myndigheter med individkontakter: information om ekonomiska konsekvenser, ökad digitalisering och statens interaktioner och möten med människor. Samtliga områden berör myndigheternas verksamhet för information och vägledning och syftar till att öka den ekonomiska jämställdheten. Vi har därför valt att fokusera på styrningen av myndigheterna kopplat till jäm- ställdhet samt myndigheternas uppföljning ur ett jämställdhetsper- spektiv. 
  
 Kopplat till det första utvecklingsområdet, information om eko- nomiska konsekvenser, konstaterade delredovisningen att det är få myndigheter som arbetar med nudging, trots att det är ett effektivt sätt att underlätta för individer att göra informerade val. Nudging kan som tidigare har diskuterats vara ett effektivt sätt att bidra till att människor fattar mer informerade beslut när de ska göra val som kan påverka deras ekonomi på kort och lång sikt. En studie av Jarvis och Graham (2011) visade att extra information om pensionssystemet kunde nudga personer i åldern  
 60–65 
  år till att öka sitt arbetskrafts- deltagande med 4,4 procent.10 Den extra informationen beskrev för- hållandet mellan pensionsålder och levnadsstandard, hur avräknings- reglerna fungerar och syftade till att öka kunskapen om fördelar med att arbeta längre. Effekten var starkare för kvinnor som ökade sitt arbetskraftsdeltagande med 7,2 procent. Nudging handlar alltså om att utforma beslutssituationer så att människors val förbättras för dem själva och för samhället (Eriksson underlagsrapport till SOU 2018:10). 
  
 Vi anser att det här finns ett utvecklingsområde för myndigheter med individkontakter och att fler myndigheter bör initiera försök med nudging. Vi ser också att det är ett område där myndigheter med individkontakter, och vars verksamhet ska bidra till att uppnå målet om ekonomisk jämställdhet, bör samverka. Flera myndigheter har i dag beräkningssystem som vänder sig till individer och som även i vissa fall berör andra myndigheter. 
  
 10Studien var utformad på så vis att en grupp fick den extra informationen och en kontroll- grupp fick inte det. 
  
 337 
  
 Åtgärder för mer jämställd information och vägledning 
  
 SOU 2022:4 
  
 Genom en beräkningstjänst får allmänheten en ökad möjlighet att på ett lättillgängligt sätt beräkna konsekvenser på den disponibla inkomsten av olika val.11 Syftet med en sådan tjänst är att ge allmän- heten en samlad beräkning och prognos över hur mycket den totala disponibla inkomsten påverkas av valet i dag och i framtiden (genom att göra en prognos över hur det ser ut vid olika åldrar) samt en upp- delad beräkning över vilken del av den disponibla inkomsten (löne- inkomst, inkomst från näringsverksamhet, inkomst från kapital, trans- ferering och skatter) som påverkas. Vidare kan en sådan gemensam tjänst öka kunskapen om hur olika skatter, avdrag och transfereringar påverkar den disponibla inkomsten genom att allmänheten ges möj- lighet att beräkna både inkomstmässiga- och skattemässiga konse- kvenser av sitt agerande i dag och imorgon (samt när du går i pension). Valen kan handla om exempelvis att gå upp eller ned i arbetstid, att dela föräldraledigheten, att studera, att bli arbetstagare eller egenföre- tagare, att investera i eller sälja aktier, att sälja bostad, att fortsätta arbeta i pensionsåldern eller att gå i pension etcetera. Genom att mata in olika relevanta uppgifter såsom inkomst, ålder och folkbokförings- kommun för kommunalskatt samt valet, kan beräkningssnurran ge individen en bra uppfattning om hur och vilken del av den framtida disponibla inkomsten som påverkas och därmed kan individen lära sig mer om hur olika händelser i livet påverkar livsinkomsten. Vid framtagandet av ett sådant verktyg är det viktigt att tillgänglighets- perspektivet genom att använda universell utformning beaktas. Vid- are bör de uppgifter som används för beräkningar utgå från aktuella data på individens inkomster. 
  
 I relation till de andra två utvecklingsområdena – ökad digitali- sering och statens interaktioner och möten med människor – har vi identifierat två myndigheter vars uppdrag och arbete är centralt: Myndigheten för digital förvaltning (DIGG) och Statens Service- 
  
 11Denna typ av nudging handlar om att identifiera vissa grupper som av någon anledning inte lyckas ta del av befintlig information. Ett sådant exempel kan vara att informationen om pensioner om skatter är för komplexa för en icke insatt individ. Det kan handla om skatter, skatteavdrag, pensionen som i många studier (se bilaga 3 för en genomgång) visar att män i genomsnitt är mer insatta i än kvinnor. Genom att då ta fram en räknesnurra så kan de som vanligtvis inte är lika insatta, i detta fall kvinnor i högre utsträckning än män, få hjälp med att räkna fram hur en arbetsnedsättning påverkar framtida pension. Sålunda har alla människor möjlighet att ta del av informationen, men att den nudgar vissa grupper mer än andra. Eftersom kvinnor och män har i genomsnitt olika nivåer av förkunskaper kring pension (eller skatter, skatteavdrag, bilförmåner med mera), kommer nudgen att leda till att kvinnor påverkas mer och utfallet blir mer jämställt. 
  
 338 
  
 SOU 2022:4 
  
 Åtgärder för mer jämställd information och vägledning 
  
 center. Det är myndigheter som inom sina olika uppdrag ska sam- verka med och stödja andra myndigheter. 
  
 Trots att DIGG inte har några individkontakter ska de inom ramen för sitt uppdrag samordna och stödja den förvaltningsgemen- samma digitaliseringen, vilket indirekt har påverkan på innevånarna. Myndigheternas digitalisering är ofta positiv för kontakten med män- niskor, men det gäller att både myndigheter och regeringen i sin styr- ning tar ansvar för att ingen lämnas utanför. Här ser vi att DIGG måste ha en större roll då de är den myndighet som samordnar, ana- lyserar och följer upp digitaliseringen av förvaltningen. Vi menar att det är mer effektivt att en myndighet har uppdraget, i stället för att ge en rad separata uppdrag till olika myndigheter. Det kräver dock att regeringen styr myndigheten mot jämställdhet, vilket inte är fallet 
  
 idag. Digitala tjänster och information behöver vidare utformas uti- från principen om universell utformning, så att bredden av användar- behov tas i beaktande redan från början.12 Här ser vi att det är av stor vikt att även individer med, för sammanhanget, otillräckliga kunska- per i det svenska språket ska ha möjlighet att tillgodogöra sig infor- mation. 
  
 DIGG är ansvarig myndighet för att analysera och bedöma digi- taliseringen i den offentliga förvaltningen. Dock har myndigheten inte något uppdrag att följa upp den förvaltningsgemensamma digi- taliseringen ur ett könsperspektiv. Det saknas även krav på uppfölj- ning av jämställdhetsaspekter på tillgänglighet. Här ser vi ett tydligt behov av att DIGG integrerar ett jämställdhetsperspektiv i sitt arbete samt i uppföljning och analyser. 
  
 Statens servicecenter är den statliga myndighet som står för en betydande del av statens fysiska möten med människor (se bilaga 3). När allt fler myndigheter bygger ut de digitala kontaktvägarna, hän- visas de som föredrar eller behöver  
 icke-digitala 
  kontaktvägar till Statens servicecenters kontor. Det innebär att Statens servicecenters roll ökar i takt med den ökade digitaliseringen av andra myndigheter. I stor utsträckning är det handläggarna på servicekontoren som icke- digitalt informerar och vägleder människor om statliga ersättningar, 
  
 12Universell utformning innebär att alla nya tjänster, produkter och miljöer redan från början utformas inkluderande och universellt. De ska kunna användas av alla i största möjliga ut- sträckning utan behov av anpassning eller specialutformning. ”Universellt utformade” ska inte utesluta hjälpmedel för enskilda grupper av personer med funktionsnedsättning där så behövs. Universell utformning definieras i FN:s konvention om rättigheter för personer med funk- tionsnedsättning. 
  
 339 
  
 Åtgärder för mer jämställd information och vägledning 
  
 SOU 2022:4 
  
 pensioner, skatter och andra frågor som kan påverka livsinkomsterna. Det gör också att det är av stor vikt att individer får ett jämställt och jämlikt bemötande av myndigheten. 
  
 I dag saknar Statens Servicecenter en styrning mot jämställdhet och myndigheten har inte något uppdrag att följa upp verksamheten på servicekontoren ur ett jämställdhetsperspektiv. Det är något som har efterlysts av de myndigheter som Statens servicecenter samverkar med. Vi anser därför att det är av största vikt att Statens Service- center integrerar ett jämställdhetsperspektiv i sitt arbete, samt vid uppföljning och analyser av arbetet. Likaså måste regeringen inklu- dera jämställdhetsperspektivet i sin styrning av myndigheten. Där- utöver är det viktigt att myndigheterna får stöd i arbetet och DIGG och Statens servicecenter bör omfattas av  
 JiM-programmet 
  och bli  
 JiM-myndigheter. 
  Vi är medvetna om att den pågående program- perioden för JiM löper fram till 2025, men anser att det är så pass centrala myndigheter för ökad jämställdhet att det inte bör vänta tills nästa programperiod startar. 
  
 340 
  
 8 Konsekvensbedömning 
  
 Enligt 14 § kommittéförordningen (1998:1474) ska utredningen beräkna och redovisa de ekonomiska konsekvenserna av sina förslag. Det gäller förslag som påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda och förslag som innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt. När det gäller kost- nadsökningar för staten, kommuner eller landsting ska utredningen föreslå en finansiering. Enligt 15 § kommittéförordningen ska även andra konsekvensbeskrivningar göras. Det inkluderar eventuella kon- sekvenser för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Konsekvensbedömningar ska tydliggöra och uppskatta vilka konse- kvenser en föreslagen förändring kan medföra för samhället och dess aktörer. I detta kapitel redogörs för utredningens förslag och vad de innebär i form av kostnads- eller intäktsökningar för staten. Konse- kvenserna av dessa förslag redogörs i den omfattning som bedöms lämpligt och med beaktande av förordningen (2007:1244) om konse- kvensutredning. 
  
 8.1Övergripande om förslagen 
  
 Det övergripande målet för regeringens jämställdhetspolitik är att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv (prop. 2008/09:1, bet. 2008/09:FiU2, rskr. 2008/09:46). Reger- ingens bedömning enligt prop. 2020/22:1 för utgiftsområde 13 Jäm- ställdhet är att det övergripande målet ännu inte är uppfyllt. Det inkluderar även delmålet om ekonomisk jämställdhet som omfattar att kvinnor och män ska ha samma möjligheter och förutsättningar när det gäller tillgången till arbete och att de ska ha samma möjlig- heter och villkor i fråga om  
 anställnings-, 
  löne- och andra arbetsvill- kor samt utvecklingsmöjligheter i arbetet. Delmålet omfattar även företagande, att kvinnor ska ha samma möjligheter som män att starta 
  
 341 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 SOU 2022:4 
  
 och driva företag som kan växa och generera en inkomst. Det avlönade arbetet ska inte bara ge ekonomisk självständighet i förvärvsaktiv ålder, utan också innebära ekonomisk trygghet och självständighet under pensionsåren. Kvinnor har fortfarande i genomsnitt en betyd- ande lägre disponibel inkomst än män. Vi har i kapitel 2 redogjort för faktorer som bidrar till att den ekonomiska jämställdheten inte uppnås. Regeringens bedömning är att myndigheternas arbete med jämställdhetsintegrering ger resultat och går framåt, men behöver fortsätta för att delmålen ska nås. 
  
 Mot bakgrund av ovanstående lämnar vi inom ramen för våra direktiv ett antal förslag som syftar till att långsiktigt öka den eko- nomiska jämställdheten mellan kvinnor och män. En redogörelse för finansiering av förslagen redovisas i avsnitt 8.10. Majoriteten av för- slagen är kunskapshöjande åtgärder som har potential att bidra till effektivare och träffsäkrare beslutsunderlag hos myndigheter och för regeringen. Dessa förslag bidrar till förbättrat underlag och därmed till bättre förutsättningar för beslut och riktade insatser. Detta kan möjliggöra ökad samhällsekonomisk effektivitet i de verksamheter som påverkas av respektive förslag. 
  
 Förslagen syftar också till att öka allmänhetens medvetenhet och kunskap om ekonomisk (o)jämställdhet. Detta kan hjälpa individer att fatta välgrundade beslut i frågor som kan ha stor betydelse för deras livsinkomster. Det handlar om förslag som synliggör osakliga löne- och inkomstskillnader och utökar den befintliga kunskapsbasen (av- snitt 8.2 och avsnitt 8.3), som bidrar till en förbättrad arbetsmiljö (avsnitt 8.4), som bidrar till en mer jämställd fördelning av myndig- heters stöd och resurser och en tydligare uppföljning av jämställdhets- politiken (avsnitt 8.5, 8.6, 8.7 och 8.8) samt som stärker individer ge- nom att ge dem förutsättningar att göra välinformerade val (avsnitt 8.9). 
  
 Regeringen konstaterar att stora framsteg har gjorts när det gäller ekonomisk jämställdhet och att trenden är fortsatt minskade ekono- miska klyftor (prop. 2021/22:1). Samtidigt finns, som vi visar i kapitel 2, en hel del kvar att göra. Som vi har diskuterat i betänkandet finns också styrning och verktyg i stor utsträckning på plats. De för- slag som vi lämnar handlar därför till största del om att justera och kalibrera befintliga verktyg, men också att skapa ett nytt verktyg som beskrivs i avsnitt 8.9. Förslagen syftar tillsammans till ökade kun- skaper, att främja ekonomisk jämställdhet och på sikt även främja jämställda livsinkomster. 
  
 342 
  
 SOU 2022:4 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 De föreslagna åtgärderna innebär en kostnadsökning för de myn- digheter som berörs, eftersom myndigheterna behöver anpassa sig till nya rutiner och eventuellt utveckla sina system. Vi bedömer att dessa kostnader är nödvändiga för att nå syftet med respektive åtgärd. När rutinerna har utvecklats bedöms de föreslagna förändringarna innebära en effektivisering och systematisering av verksamheten, en tydlighet i uppföljning och analys av jämställdhetsmålen samt mer träffsäkra beslut hos myndigheterna. På sikt kan detta medföra kortare handläggningstider för de myndigheter som berörs av förslagen. Vår bedömning är att den samlade nyttan överväger de ökade kostnaderna. 
  
 Den ojämna fördelning som vi beskriver i kapitel 2 samt i kom- missionens delredovisning (se bilaga 3  4), har konsekvenser för kvinnors och mäns livsinkomster. Våra förslag fokuserar på vad myndigheter kan göra för att bidra till ökad ekonomisk jämställdhet inom ramen för sina respektive verksamheter. För att kunna följa utvecklingen av löne- och inkomstgapet mellan kvinnor och män är analyser, uppföljningar och kunskapsutveckling centrala. Förslagen innebär att myndigheterna kommer kunna identifiera och arbeta för åtgärder som bidrar till att öka kvinnors deltagande på arbetsmark- naden och/eller ökar kvinnors möjligheter att starta företag. Det kan till exempel handla om riktade insatser eller förändrade arbetssätt. Förslagen bidrar sålunda till att stärka myndigheternas arbete med att främja ekonomisk jämställdhet. 
  
 Vidare kan våra förslag bidra till ökad kunskap om hur arbets- miljö kan förbättras och hur arbetsplatser kan bli mer jämställda, vilket på lång sikt kan minska ohälsan hos kvinnor. Det i sin tur kan på ännu längre sikt leda till ökat arbetskraftsdeltagande. Förslagen kan också genom ökad information ge individer ökad kunskap om hur olika val kan påverka inkomster på kort och lång sikt, vilket kan ge upphov till beteendeförändringar som har betydelse för den eko- nomiska jämställdheten (se mer utförligt om detta i kapitel 7). 
  
 Vi bedömer att utvecklingen mot minskade skillnader i individuell disponibel inkomst och livsinkomster mellan kvinnor och män riske- rar att gå långsammare utan de åtgärder vi föreslår. Även om löne- skillnaderna mellan kvinnor och män stadigt minskar och var 9,8 pro- cent år 2020 (Medlingsinstitutet 2021), har kvinnor fortfarande bara 78 procent av männens genomsnittliga disponibla inkomster (se kapitel 2), och det gapet har varit i princip oförändrat sedan 1995 (Komm2021/00077/A  
 2020:01-1, 
  prop. 2021/22:1). För att uppnå det 
  
 343 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 SOU 2022:4 
  
 jämställdhetspolitiska målet om ekonomisk jämställdhet behöver detta förändras. I takt med en ökad inkomstspridning riskerar grupper med låga inkomster, vilka i större utsträckning utgörs av kvinnor än män, att få det ännu sämre i reella termer. Jämställdhetsmyndigheten (2021:24) konstaterar till exempel att  
 Covid-pandemin 
  har haft nega- tiva konsekvenser för den ekonomiska jämställdheten där kvinnor har förlorat i inkomst i större utsträckning än män.1 
  
 Samhällsekonomiska effekter 
  
 Utredningens samlade förslag syftar till att främja ekonomisk jäm- ställdhet mellan kvinnor och män. Förslagen är av en sådan karaktär att resultat är att förvänta i ett längre perspektiv. Det handlar om för- slag som innebär ökad kunskap, förbättrade och mer träffsäkra arbets- sätt och metoder samt ökad tydlighet i regeringens styrning, vilket inkluderar stärkt analys och uppföljning av stöd och insatser, och som bedöms påverka jämställdheten positivt och förbättra möjlig- heterna att nå de jämställdhetspolitiska målen. Det är ett arbete som behöver bedrivas metodiskt, systematiskt och utvecklas kontinuerligt. 
  
 Eftersom det är svårt satt mäta kausala effekter av våra förslag, som samtliga är av karaktären jämställdhetsfrämjande åtgärder, blir de sammantagna effekterna av våra förslag svårbedömda. Trots dessa omständigheter gör vi bedömningen att våra förslag skulle kunna bidra till ökad ekonomisk tillväxt och effektivitet på lång sikt (på både mikro- och makronivå). Den direkta kortsiktiga effekten gäller statens budget i termer av kostnadsökning och myndigheternas verk- samhet i termer av merarbete, förändrade arbetssätt och rutiner. 
  
 På lång sikt bedöms förslagen leda till en positiv samhällsutveck- ling. På mikronivå kan våra förslag ha en positiv påverkan på indivi- der, som ges bättre möjlighet att kunna fatta välgrundade beslut i frågor som kan ha stor betydelse för deras livsinkomster och genom inkluderande, effektivare och träffsäkrare beslutsunderlag hos myndig- heter och för regeringen. De förbättrade underlagen kan vidare möj- liggöra mer välriktade insatser och åtgärder. Ett tydligare och utvecklat 
  
 1Jämställdhetsmyndigheten, i samverkan med Kommissionen för jämställda livsinkomster, fick i augusti 2021 i uppdrag att ta fram ett kunskapsunderlag om  
 Covid-pandemins 
  påverkan på den ekonomiska jämställdheten i Sverige. En övergripande slutsats som dras utifrån kunskaps- sammanställningen är att pandemin har haft en negativ påverkan på den ekonomiska jämställd- heten. Kvinnor har förlorat inkomst i större utsträckning än män. Samtidigt har fler kvinnor än män fått arbeta hårdare under mer ansträngda arbetsförhållanden. Myndigheten konstaterar bland annat att det är särskilt viktigt med ett jämställdhetsperspektiv även i krissituationer. 
  
 344 
  
 SOU 2022:4 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 jämställdhetsperspektiv i de offentliga verksamheterna innebär bättre möjligheter att fördela de offentliga medlen träffsäkert och effektivt. Analyser och kunskapsunderlag som baseras på tillförlitlig statistik med hög täckningsgrad kan leda till förbättrade möjligheter att ut- forma effektiva och träffsäkra åtgärder. Förslagen syftar sålunda till att långsiktigt bidra till regeringens mål om ekonomisk jämställdhet. 
  
 På makronivå kan jämställdhetsfrämjande åtgärder vara lönsamt för ekonomin på lång sikt och ge upphov till positiva samhällseko- nomiska effekter. Om våra förslag har potential att bidra till ökad jämställdhet, och på sikt till mindre inkomstskillnader mellan kvinnor och män, behöver de nödvändigtvis inte innebära en omfördelning av ekonomiska resurser mellan kvinnor och män. Ett flertal studier visar till exempel att mindre inkomstskillnader inom ett land är för- knippade med perioder av högre och mer bestående ekonomisk till- växt (se till exempel IMF 2015, OECD 2015, Världsbanken 2020).2 Hederos med flera (2017) visar att skillnader i möjligheter mellan kvin- nor och män utgör den viktigaste faktorn för en ojämn inkomstför- delning på lång sikt i Sverige. Det finns således ett tydligt samband mellan jämställdhet, jämlikhet och ekonomisk tillväxt (se exempelvis OECD 2015, Tillväxtverket 2019). Tillväxtverket (2019) beskriver fem huvudsakliga förklaringar till hur jämställdhet bidrar till tillväxt: jäm- ställdhet ökar tillgången på arbetskraft, gör att humankapitalet används effektivare, ökar effektivitet och lönsamhet i organisationer, fördjupar demokratin och det sociala kapitalet och ökar innovationsförmågan och ökar samhällets resiliens (motståndskraft eller anpassningsförmåga). 
  
 Våra förslag som handlar om att följa upp myndigheternas verk- samhet ur ett jämställdhetsperspektiv (avsnitt 8.5, 8.6, 8.7, 8.8) bidrar till att minska osakliga könsskillnader i användningen av offentliga stödåtgärder. På sikt främjar förslagen jämställda livsinkomster genom att minska skillnader i tillgång till resurser mellan kvinnor och män, samt mellan kvinnor respektive män födda i Sverige och andra delar i världen. Om kvinnor och män ges samma förutsättningar till sam- hällets resurser, kan det i sin tur ge potential att långsiktigt bidra till ökad tillväxt. Ett flertal myndighetsrapporter visar nämligen att för- delningen av offentliga stödåtgärder är skev. Arbetssökande kvinnor inskrivna på Arbetsförmedlingen får till exempel i mindre utsträck- ning än arbetssökande män ta del av arbetsnära insatser (Cheung 2018, 
  
 2Tidigare trodde man att ökade inkomstskillnader var bra för den ekonomiska tillväxten, men senare tids forskning från bland annat OECD (2015) visar att stora inkomstskillnader snarare är dåligt för ekonomin. 
  
 345 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 SOU 2022:4 
  
 Guerrero 2019, bilaga 3  4). Det gäller i synnerhet utlandsfödda kvin- nor inskrivna i etableringsuppdraget, som bedömdes vara mindre matchningsbara än utlandsfödda män trots att skillnader i olika bak- grundvariabler hade beaktats. Om våra förslag kan påverka myndig- heternas bemötande av och fördelning av stödåtgärder till kvinnor och män, kan det till exempel bidra till att fler av de utlandsfödda kvinnorna som är inskrivna på Arbetsförmedlingen snabbare kommer i arbete. OECD (2018b) konstaterar att ökad jämställdhet är lönsamt för sam- hällsekonomin, till exempel genom att fler kvinnor deltar i arbets- kraften. Om kvinnors ökade arbetskraftsdeltagande inte hade ägt rum skulle 2018 års  
 BNP-nivå 
  vara i nivå med de nivåer som rådde under slutet av  
 1990-talet 
  eller i början av  
 2000-talet 
  i alla de nordiska länderna.3 Tillgång på arbetskraft beror inte enbart på antal arbetande, utan även på antalet arbetade timmar. Tillväxtverket (2018) belyser att det i Sverige kan vara möjligt att öka den ekonomiska tillväxten ytter- ligare genom att öka kvinnors sysselsättningsgrad. För Sverige kan det framför allt handla om att öka utlandsfödda kvinnors sysselsättnings- grad. OECD (2018b) beräknar att om det kvarvarande gapet i arbets- kraftsdeltagande och sysselsättningsgrad mellan kvinnor och män stängs i Sverige, är den sammanlagda tillväxtpotentialen fram till år 2040 en årlig ökning av BNP per capita på  
 15–30 
  procent. Studier visar således att ökad jämställdhet bidrar till ökad tillväxt, snarare än en omför- delning av resurser mellan kvinnor och män, vilket i sin tur ger ökade skatteinkomster på grund av högre genomsnittliga förvärvsinkomster. 
  
 Vårt förslag om en jämställdhetsanalys av inkomstskillnader mellan kvinnor och män, samt för personer med funktionsnedsättning (av- snitt 8.2 och 8.3), syftar till att synliggöra skillnader i löneinkomster och andra inkomster mellan jämförbara kvinnor och män (i termer av utbildningsnivå, ålder och arbetstidsomfattning med mera), som är födda i Sverige eller andra delar i världen efter vistelsetid i Sverige, samt för personer med funktionsnedsättning. I kapitel 2 visade vi att det finns stora och systematiska skillnader i löneinkomster mellan kvinnor och män, samt mellan kvinnor respektive män födda i Sverige och födda i ett annat land, givet att de grupper som jämförs i genom- snitt har samma utbildningsnivå, ålder och arbetstidsomfattning. Oförmåga att till fullo dra nytta av kompetens och förmågor är slöseri med humankapital och en bromskloss på ekonomin, som minskar 
  
 3OECD (2018b) visar att om kvinnors deltagande i arbetskraften hade legat kvar på 1960 års nivå, skulle BNP per capita vara cirka USD 5  
 000–6 
  000 lägre i Sverige. Köpkraftsjusterade amerikanska dollar (USD) med penningvärde år 2010. 
  
 346 
  
 SOU 2022:4 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 såväl den genomsnittliga produktiviteten i ekonomin som dess tillväxt (Tillväxtverket 2018). På mikronivå ger förslaget individer, allmänhet och beslutsfattare ökad kunskap att kunna följa utvecklingen av eko- nomisk jämställdhet över tid. Det kan komplettera Medlingsinstitutets rapporter med en mer sammansatt bild av hur skillnader i löneinkoms- ter och andra inkomster ser ut mellan kvinnor och män. Det är möj- ligt att ökad kunskap om löne- och inkomstskillnader även kan ge upp- hov till kompetenskedjor på arbetsmarknaden om personer med hjälp av den ökade kunskapen kan komma att se vinster med att vidare- utbilda sig eller ta nya sorters arbeten som på sikt leder till högre livs- inkomster. På liknande sätt kan även vårt förslag om ett myndighets- gemensamt verktyg (avsnitt 8.9), som syftar till att leda till mer välinformerade val, ge upphov till kompetenskedjor på arbetsmark- naden som på sikt leder till högre livsinkomster. På makronivå skulle våra förslag i sådana fall kunna leda till bättre resursallokering på arbetsmarknaden, det vill säga att humankapitalet används på ett effek- tivare sätt och därmed ökar ekonomins produktivitet. Ökad jäm- ställdhet i termer av ökad tillgång till humankapital och effektivare användning av underutnyttjad utbildning, bidrar också till ekonomisk tillväxt genom att öka produktiviteten i ekonomin.4 
  
 Våra förslag som syftar till att synliggöra vikten av jämställdhets- integregering och att införliva jämställdhetsintegrering i ett antal rele- vanta myndigheter (avsnitt 8.6 och 8.8) kan medföra effektivitets- vinster. Enligt Tillväxtverket (2018) kan ökad jämställdhet även bidra till tillväxt genom att öka organisationers lönsamhet och effektivitet. Mångfald, i termer av både kön och personer av olika etniska bak- grunder, i företagsledningar har visat sig ha ett statistiskt signifikant samband med ökat rörelseresultat (McKinsey  Company 2018). Tillväxtverket (2018) betonar att inkludering av jämställdhet och mång- fald bör integreras i styrning och ledning på alla nivåer för att få effekt. Om förslagen på så vis medför effektivitetsvinster kan de enligt vår bedömning även kunna bidra till att bibehålla och öka allmänhetens förtroende för de myndigheter som berörs.5 
  
 4Begreppet humankapital är brett, men handlar generellt om utbildning (fortbildning; formell utbildning från grundskola till högre utbildning; vuxenutbildning;) och kan även innefatta hälso- och sjukvård, migration i syfte att ta tillvara förändrade möjligheter till arbete i andra delar av världen. 
  
 5Myndigheter med individkontakter, som Arbetsförmedlingen, Försäkringskassan och Migrations- verket, får generellt låga resultat i undersökningar som handlar om allmänhetens uppfattning om kvaliteten i de statliga verksamheterna och anseende för svenska myndigheter  
 (SOM-under- 
  sökningen 2020, Statskontoret 2021, Kantar Sifos anseendeindex 2021). 
  
 347 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 SOU 2022:4 
  
 Våra förslag som syftar till att främja en mer jämställd fördelning av offentliga stödåtgärder kan också bidra till en mer inkluderande och hållbar samhällsutveckling. Likaså kan vårt förslag om att utveckla en befintlig modell, som myndigheter kan tillämpa för att synliggöra hälsobefrämjande och jämställda arbetsplatser i alla typer av verksam- heter (avsnitt 8.4), också bidra till en mer inkluderande och hållbar samhällsutveckling. Det bidrar till FN:s globala hållbarhetsmål i Agenda 2030 om en socialt och ekonomiskt hållbar tillväxt. Enligt Tillväxtverket (2018) kan ökad jämställdhet även bidra till tillväxt genom ökad innovationsförmåga och samhällelig resiliens. Vårt för- slag om att utveckla en befintlig modell, som syftar till att främja jäm- ställda arbetsplatser, kan ge myndigheterna ökad innovationsförmåga och samhällelig resiliens. Tillväxtverket (2011, 2018) lyfter till exem- pel fram att jämställdhet (och mångfald) i personalgrupper är en driv- kraft för kreativitet och innovationsförmåga. Det bidrar till en effek- tivare produktutveckling genom att fler perspektiv och strategier för problemlösning kan tillämpas på komplexa problem, vilket i sin tur ökar förmågan att generera nya idéer. Ökad jämställdhet och mång- fald i personalgrupper bidrar även till vidgade normer i produktutveck- ling, som vidare bidrar till innovativa idéer som passar flera mål- grupper, och kan vara ett argument för att skapa en positiv bild av en organisation. 
  
 Våra förslag kopplar till regeringens integrationspolitiska mål på så vis att de även har ett intersektionellt perspektiv, vilket vi anser bör förstärkas i genomförandet och uppföljningen av jämställdhets- politiken. Den sammantagna bedömningen är således att våra förslag har offentligfinansiella effekter, effekter för individer och hushåll och för de myndigheter som berörs, men även – på lång sikt – samhälls- ekonomiska effekter. 
  
 Offentligfinansiella effekter 
  
 Sammantaget bedöms kostnaderna för våra förslag uppgå till cirka 17,0 miljoner kronor under 2023 och därefter cirka 13,6 miljoner kro- nor per år tills vidare. Kostnaderna avser huvudsakligen medel till myndigheterna att kunna rekrytera kompetens och resurser som krävs för att utföra utredningens förslag utan att myndigheternas övriga uppdrag och verksamhet bortprioriteras. För ett av förslagen som 
  
 348 
  
 SOU 2022:4 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 beskrivs i avsnitt 8.2 redovisas en kostnad för datainhämtning från SCB.6 I kostnadsberäkningen för att rekrytera kompetens och resur- ser har vi utgått från nuvarande genomsnittslön för olika yrkesgrup- per i offentlig sektor (se tabell 8.1).7 
  
 Tabell 8.1 Uppskattning av kostnader i enlighet med utredningens förslag 
  
 Förslaget avser 
  
 Förslag resurs- Myndighet som 
  
 Års- 
  
 Förslag 
  
 Kostnad 
  
 avsnitt 
  
 tillskott 
  
 berörs 
  
 kostnad 
  
 årsarbets- 
  
 förslag 
  
 (tkr)1 
  
 kraft 
  
 (tkr)3 
  
 8.2 
  
 Jämställd- 
  
 Analytiker och 
  
 Jämställdhets- 
  
 1 098+ 
  
 1,0 
  
 1 198 
  
 hetsanalys 
  
 data- 
  
 myndigheten 
  
 1002 
  
 inhämtning 
  
 8.3 
  
 Utvidgat 
  
 Statistiker 
  
 SCB 
  
 985 
  
 1,0 
  
 985 
  
 analysuppdrag 
  
 8.4 
  
 Justering av 
  
 Utredare 
  
 Jämställdhets- 
  
 955 
  
 1,5 
  
 1 432 
  
 befintlig modell 
  
 myndigheten 
  
 8.5 
  
 Permanenta 
  
 Utredare 
  
 ESV 
  
 955 
  
 1,5 
  
 1 432 
  
 befintligt uppdrag 
  
 8.6 
  
 Verksamhets- 
  
 Utredare 
  
 Sex relevanta 
  
 955 
  
 6,0 
  
 5 729 
  
 uppföljning 
  
 myndigheter 
  
 8.7 
  
 Jämställd- 
  
 - 
  
 Relevanta JiM- 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 hetsbudgetering 
  
 myndigheter 
  
 8.8 
  
 Utökat 
  
 Utredare 
  
 Upphandlings- 
  
 955 
  
 4,5 
  
 4 297 
  
 uppdrag 
  
 myndigheten, DIGG 
  
 och Statens 
  
 servicecenter 
  
 8.9 
  
 Underlag för 
  
 Statistiker 
  
 SCB 
  
 985 
  
 2 
  
 1 971 
  
 ett verktyg 
  
 Summa 
  
 17,5 
  
 17 046 
  
 Anm.:1Genomsnittslön för yrkesgrupperna baseras på SCB:s lönesök. Enligt SCB:s lönesök. baserad på 2020 års lönestatistik, var en genomsnittlig månadslön för en analytiker 46 300 kronor, för en utredare 40 600 kronor och för en statistiker 41 900 kronor (samtliga i offentlig sektor), vilka har multiplicerats med 1,4 för arbetsgivarkostnader och sociala avgifter. 2Avser kostnad för datainhämtning från SCB, vilken baseras på SCB:s prislista år 2021. 3Samtliga kostnader är avrundade till tusental och avser permanenta kostnader förutom de kostnader som avser avsnitt 8.4 på 1 432 tusen kronor och avsnitt 8.9 på 1 971 tusen kronor som är engångskostnader under 2023. 
  
 Källa: Utredningens egna beräkningar. 
  
 6Uppgifterna baseras på SCB:s prissättning 2021 gällande avgifter för varor och tjänster, per- sonalgrupp 3 som är 915 kronor per timme:  
 www.scb.se/vara-tjanster/bestall-data-och-statistik/prissattning-pa-scb/. 
  Hämtat 22.01.17. 
  
 7Uppgifterna om månadslön kommer från SCB:s lönesök. 
  
 349 
  
 KonsekvensbedömningSOU 2022:4 
  
 Tabell 8.2 
  
 Sammantagna kostnader för utredningens förslag 
  
 Förslag 
  
 2023 
  
 2024 
  
 2025 
  
 2026 
  
 2027 
  
 Perm. 
  
 Kostnad för staten (tkr) 
  
 17 046 
  
 13 643 
  
 13 643 
  
 13 643 
  
 13 643 
  
 13 643 
  
 Anm.: Kostnaden i tusentals kronor (tkr) avrundade till tusental. 
  
 Källa: Utredningens egna beräkningar. 
  
 Utöver de kostnader som presenteras i tabell 8.2 bedöms förslagen i övrigt inte ha några större offentligfinansiella effekter. Vi har redan redogjort för potentiella långsiktiga samhällsekonomiska effekter av våra förslag. När det gäller möjliga kortsiktiga positiva effekter vill vi betona att det är svårt att göra sådana beräkningar, i synnerhet efter- som många av förslagen handlar om kunskapshöjande åtgärder, tyd- ligare styrning och ökad jämställdhetsintegrering. Det är emellertid möjligt att våra kunskapsfrämjande förslag kan ha en liknande effekt och samhällspåverkan som vår delredovisning, som också syftar till ökad kunskap.8 Redan nu kan vi konstatera att flera av de myndig- heter som vi granskade i delredovisningen har formulerat aktiviteter för att åtgärda de brister som framkom i vår granskning. På liknande sätt kan våra förslag också leda till ytterligare åtgärder som bidrar till en mer jämställd fördelning av myndigheters stöd och resurser. Till exempel har flera  
 JiM-myndigheter 
  i sina verksamhetsinriktningar in- för den stundande programperioden år  
 2022–2025 
  tagit fasta på den kritik som framkom av kommissionens delredovisning gällande bris- tande redovisning och analys av oförklarade könsskillnader (se Arbets- förmedlingen 2021c, Försäkringskassan 2021b, Skatteverket 2021b). Flera myndigheter planerar under programperioden att genomföra fördjupade analyser och uppföljningar inom jämställdhetsområdet (se Arbetsförmedlingen 2021c, Försäkringskassan 2021b, Skatteverket 2021b). Ett ytterligare exempel är att det skett ett antal förbättringar i myndigheternas årsredovisningar för 2020 jämfört med de årsredo- visningar vi granskade 2019. Förbättringarna handlar om att en större andel av den redovisade statistiken har könsuppdelats samt att de delar där myndigheter redovisar arbetet med jämställdhetsintegrering har utvecklats (Försäkringskassan 2020b, 2021a, Pensionsmyndigheten 
  
 8Vår delredovisning syftar till att öka kunskapen om hur offentliga stödåtgärder fördelas mellan kvinnor och män, samt om myndigheternas information och vägledning ur ett jämställdhets- perspektiv. 
  
 350 
  
 SOU 2022:4 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 2020, 2021).9 Skatteverket konstaterar i sin årsredovisning för 2020 att efter kommissionens granskning så har myndigheten inventerat och analyserat delar av verksamheten ur ett jämställdhetsperspektiv, vilket har genererat nya idéer för arbetet med jämställdhetsintegrering (Skatteverket 2021c). Ett annat exempel på hur kommissionens del- redovisning gett resultat är att de problem som identifierades i del- betänkandets bilaga Arbetsförmedlingens arbete med jämställd arbets- marknadsetablering – analys och bedömning av möjliga åtgärder (se bilaga 4) har inkluderats i regleringsbrevet för Arbetsförmedlingen 2021 (A2020/02639). 
  
 8.2Jämställdhetsanalys av inkomstskillnader vart fjärde år 
  
 Vi har i uppdrag att se över och lämna förslag på åtgärder i syfte att främja jämställda löner. Löner och inkomster utgör grunden för eko- nomisk jämställdhet och ska ge självständighet och trygghet genom hela livet. De förslag som lämnas ska inte påverka den svenska arbets- marknadsmodellen eller parternas ansvar för lönebildningen. En del av detta uppdrag handlar om att kartlägga behovet av statistik över löneskillnader mellan kvinnor och män på arbetsgivarnivå eller annan lämplig nivå och analysera hur löneskillnader mellan kvinnor och män på arbetsgivarnivå eller annan lämplig nivå kan följas över tid samt väga nyttan av sådan statistik mot eventuell administrativ börda för arbetsgivare. I genomförandet av uppdraget (kapitel 4) har vi sett att det finns ett behov av förbättrad statistik vad gäller individdata på den arbetade tiden och anställningsformer. Dock innebär fram- tagandet av sådan statistik en administrativ börda för arbetsgivare, vilket innebär att det inte är uppenbart om nyttan av sådan statistik väger upp mot den kostnad ett sådant förslag kan innebära. Vi har i genomförandet av uppdraget i stället landat i ett förslag som innebär att en lämplig myndighet, förslagsvis Jämställdhetsmyndigheten, ska ges i uppdrag att vart fjärde år göra en jämställdhetsanalys av skillna- der i löneinkomster och andra inkomster. När löneinkomster analy- seras bör hänsyn tas till arbetad tid och anställningsform, som finns i AKU, samt till andra relevanta bakgrundsvariabler som behövs i ana- 
  
 9Jämför till exempel Försäkringskassans och Pensionsmyndighetens årsredovisning för 2019 (som publicerades före vår granskning) med Försäkringskassans respektive Pensionsmyndig- hetens årsredovisning för 2020 (som publicerades efter vår granskning). 
  
 351 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 SOU 2022:4 
  
 lysen. Analysen bör redovisas utifrån fler diskrimineringsgrunder än bara kön. Den myndighet som får uppdraget bör inhämta relevant data från SCB och andra myndigheter med relevant data. 
  
 Syfte, alternativa lösningar och effekter av utebliven åtgärd 
  
 Förslaget om att Jämställdhetsmyndigheten gör en jämställdhets- analys vart fjärde år syftar till att komplettera dagens kunskap om hur både löne- och inkomstskillnader mellan kvinnor och män kan följas över tid. Syftet och nyttan av förslaget beskrivs även i kapitel 4. För- slaget relaterar till Riksrevisionens rapport (2019:16) som konstate- rar att det finns ett behov av ökad kunskap om hur löneskillnader mellan kvinnor och män skiljer sig mellan olika branscher och arbets- givare av olika storlek. 
  
 Verkligheten är komplex och många olika faktorer som utbildning, deltidsarbete och anställning påverkar kvinnors och mäns inkomster, särskilt sett över ett helt arbetsliv. I dagsläget finns en hel del kun- skap om löneskillnader mellan kvinnor och män, om vilka faktorer som påverkar dessa. I kapitel 4 redogör vi för några befintliga analyser av löneskillnader mellan kvinnor och män av Medlingsinstitutets (2021), Svenskt näringsliv (2021) och Arbetsgivarverkets (2021). SCB tar fram indikatorer för uppföljning av jämställdhetspolitiken och statistik som visar hur lönespridningen ser ut efter sektor och kön, vilka också bidrar till ökad kunskap om löne- och inkomstskillnader mellan kvinnor och män. Medlingsinstitutets årliga rapporter om löne- skillnader mellan kvinnor och män utgör viktiga underlag. Många analyser redovisar genomsnittliga löneskillnader justerade för skillna- der i utbildning, ålder, yrke, sektor och arbetstidsomfattning. Dessa bidrar framför allt till att behandla förklaringar som ligger på arbets- marknadens utbudssida kopplat till hur könsspecifika val av utbild- ning, yrke och arbetstid. Men samtidigt pekar en hel del forskning på att en del av skillnaderna i arbetsmarknadsutfall kan tillskrivas arbetsgivarens diskriminering av kvinnor gentemot lika produktiva män (se Boschini 2018 för en översikt). Skillnader i arbetsmarknads- utfall mellan kvinnor och män, mellan personer födda i Sverige och utomlands samt efter vistelsetid i Sverige, kan alltså tillskrivas både utbuds- och efterfrågefaktorer som finns på arbetsmarknaden. Be- fintlig könsuppdelad löne- och inkomststatistik från SCB utgör en 
  
 352 
  
 SOU 2022:4 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 viktig kunskapskälla, men visar endast hur det deskriptivt ser ut mellan kvinnor och män, och inte hur justerade löneskillnader ser ut eller utvecklas över tid. Medlingsinstitutets rapporter som bygger på löne- stukturstatistiken utgör ytterst viktiga kunskapskällor, men är begrän- sade när det gäller analyser på arbetsgivarnivå och för olika grupper i befolkningen (exempelvis efter födelseregion, vistelsetid i Sverige och för personer med funktionsnedsättning). Annan statistik och rappor- ter utförda av olika arbetsgivarorganisationer (exempelvis Arbets- givarverket, Svenskt Näringsliv och SKR) är också viktiga kunskaps- källor, men fokuserar framför allt på att belysa löneskillnader för sina medlemmar. Det gör att resultaten från dessa rapporter inte blir jämförbara då de tillämpar olika beräkningsmetoder, justeringsvari- abler och beräkningsunderlag. 
  
 En kompletterande analys, som justerar för skillnader i produk- tiva egenskaper mellan könen, kommer inte heller att kunna ge ett mått på arbetsgivarnas diskriminering av kvinnor. Däremot kommer analysen kunna bidra till en bredare kunskapsbas och en bättre för- ståelse för hur exempelvis genomsnittliga löne- och inkomstskill- nader ser ut och utvecklas över tid mellan jämförbara kvinnor och män hos samma arbetsgivare, inom samma bransch och/eller sektor. Det kan även handla om att synliggöra hur genomsnittliga löne- och inkomstskillnader ser ut och utvecklas över tid mellan jämförbara kvinnor respektive män födda i Sverige och födda i ett annat land. Det handlar om att studera det justerade könslönegapets, men även inkomstgapets, utveckling över tid, hur det ser ut på arbetsgivarnivå och mellan olika typer av arbetsgivare som verkar inom olika branscher (exempelvis inom städ, bygg, transport) och/eller hur löne- och in- komstgapet ser ut för olika grupper i befolkningen (exempelvis efter ålder, födelseregion, vistelsetid i Sverige). Vi menar att dagens kun- skapsbas kan kompletteras med ytterligare sammanhållen kunskap, där samma metod och beräkningsunderlag har tillämpats så att det blir jämförbart mellan grupper och sektorer och som ger perspektiv och nyanserar hur löneskillnader mellan kvinnor och män kan se ut för olika grupper i samhället. 
  
 Analyser baserade på lönestrukturstatistiken, som är ett urval i privat sektor, blir svårtolkade och behäftade med osäkerhet om de görs på arbetsgivarnivå (se utförlig beskrivning i kapitel 4). Vårt för- slag utgör ett komplement till befintliga analyser eftersom den myndighet som utför förslaget i större utsträckning än i dag kan an- 
  
 353 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 SOU 2022:4 
  
 vända sig av registerbaserad statistik från nationella register för att beskriva skillnader i löneinkomst och annan inkomst. 
  
 Även om könslönegapet har minskat över tid, är arbetsmarknaden långt ifrån jämställd. Allt annat lika, tjänar kvinnor fortfarande mindre än män. Kunskap är också en färskvara som ständigt behöver omprö- vas. Ett systematiskt och långsiktigt arbete krävs för att påskynda utvecklingen mot ekonomisk jämställdhet. Tanken är att förslaget kan bidra till frambringandet av ny och kompletterande kunskap där grad- vist ökade kunskaper och insikter leder vidare till nya frågeställningar och nya beslut. Att ständigt söka efter frågeställningar som svarar mot att minska eventuell diskriminering och segregering är angeläget ur effektivitets- och jämställdhetsperspektiv. I dagsläget finns till exempel ingen systematiserad analys över hur genomsnittliga löne- och inkomstskillnader ser ut för nyanlända kvinnor och män och hur de förändras efter vistelsetid i Sverige. 
  
 Förslaget innebär att den myndighet, som av regeringen får upp- draget att göra en jämställdhetsanalys, kommer att kunna indikera och synliggöra orsakerna till skillnader i löneinkomst och andra in- komster mellan kvinnor och män och hur dessa skillnader samvarierar med andra variabler, exempelvis vistelsetid i Sverige. Det kommer att bidra till kunskapsunderlag för att lyfta fram åtgärder som exempel- vis bidrar till att öka nyanlända kvinnors deltagande på arbetsmark- naden vilket i sin tur bidrar till regeringens arbete med att främja ekonomisk jämställdhet och till att uppnå de integrationspolitiska målen. 
  
 Det kan finnas olika alternativa lösningar för att uppnå förslagets syfte, vilket vi också har beskrivit i kapitel 4. Den lösning som vi bedömer vara mest lämplig är den som uppnår syftet med minst arbets- börda för arbetsgivare och med minst kostnad för staten. En lösning som vi har beskrivit är att utöka lönestrukturstatistikens urval i privat sektor. Det är dock ett kostsamt alternativ eftersom en sådan lösning innebär en ökad uppgiftslämnarbörda för de arbetsgivare som i dags- läget inte ingår i lönestrukturstatistikens urval och en ökad kostnad för insamling av data för staten och den myndighet som ska ansvara för insamlingen. 
  
 Vårt förslag är att låta en lämplig myndighet genomföra uppdraget, exempelvis Jämställdhetsmyndigheten, SCB eller Skatteverket. En för- del med att Jämställdhetsmyndigheten genomför uppdraget är att ett sådant uppdrag skulle ligga inom ramen för myndighetens kärnverk- 
  
 354 
  
 SOU 2022:4 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 samhet. Jämställdhetsmyndigheten ska enligt 2 § förordning (2017:937) med instruktion för Jämställdhetsmyndigheten arbeta med uppfölj- ning, analys, samordning, kunskap och stöd i syfte att nå de jämställd- hetspolitiska målen och bidra till en strategisk, sammanhållen och hållbar styrning och ett effektivt genomförande av jämställdhets- politiken. Myndigheten skulle dock behöva inhämta data från SCB och andra myndigheter med relevant data som exempelvis Skatte- verket. En annan möjlighet är att uppdraget utförs av Skatteverket, som har en omfattande analysverksamhet, metodkompetens och som redan administrerar de inkomstdata som behövs för att genomföra en jämställdhetsanalys över löneinkomster och andra inkomster. En ytterligare möjlighet är att förslaget skulle kunna utföras av SCB som redan har tillgång till mycket av den data som behövs för att göra en jämställdhetsanalys. Samtidigt ryms inte en jämställdhetsanalys inom ramen för Skatteverkets och SCB:s kärnverksamhet. SCB är främst en statistikförvaltande myndighet där anställda framför allt är exper- ter på statistik och statistiska bearbetningar, men inte nödvändigtvis på att analysera olika empiriska samband vilket krävs för uppdraget. Vilken myndighet som är mest lämpad beror på ett antal övervägan- den. Oavsett vilken myndighet som utför uppdraget behövs tillskott av medel för att rekrytera kompetens och resurser. Om Jämställd- hetsmyndigheten eller Skatteverket ska genomföra uppdraget behövs ytterligare tillskott av medel för datainhämtning från SCB. Om Skatte- verket eller SCB ska utföra uppdraget behövs ytterligare medel för att resultaten ska kommuniceras och nå ut. Det kan även behöva ytter- ligare medel så att inte deras andra uppdrag bortprioriteras eller så att inte deras befintliga verksamhet påverkas på ett negativt sätt då uppdraget inte ingår i myndigheternas kärnverksamhet. Jämställd- hetsmyndigheten som är expertmyndighet på jämställdhetsfrågor och på att kommunicera jämställdhetsfrågor, behöver troligtvis inte extra medel för att resultaten ska nå ut. 
  
 Om förslaget uteblir finns risk för att de önskvärda effekterna som återges ovan uteblir. Den direkta effekten om förslaget inte genom- förs är att den kunskap som efterfrågas i Riksrevisionens rapport (2019:16), det vill säga kunskap om hur löneskillnader mellan kvin- nor och män skiljer sig mellan olika branscher och arbetsgivare av olika storlek, inte kommer att kunna produceras. Vidare bedömer vi att ett uteblivet uppdrag försämrar möjligheterna till att erhålla en mer nyanserad och sammantagen bild över hur löne- och inkomst- 
  
 355 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 SOU 2022:4 
  
 skillnader mellan olika jämförbara grupper i befolkningen utvecklas över tid. 
  
 Offentligfinansiella effekter 
  
 Vi uppskattar att Jämställdhetsmyndigheten tills vidare kommer att behöva avsätta en årsarbetskraft för att genomföra uppdraget, mot- svarande cirka 1 098 000 kronor per år. Om myndigheten behöver inhämta data från SCB uppskattar vi en årlig kostnad på 100 000 kro- nor. Per år innebär därför förslaget en permanent kostnad om cirka 1 198 000 kronor från och med 2023. Den direkta effekten är alltså en kostnadsökning i statens budget. Förslaget bedöms i övrigt inte ge upphov till några nämnvärda offentligfinansiella effekter. 
  
 Jämställdhetsmyndigheten som kommer att genomföra förslaget får också en direkt effekt av förslaget i termer av merarbete. För att genomföra uppdraget vart fjärde år kommer Jämställdhetsmyndig- heten att behöva avsätta resurser för datainhämtning, att analysera, redovisa och publicera en rapport om löneinkomstskillnader och andra inkomstskillnader mellan kvinnor och män, samt för att kommuni- cera ut rapportens resultat. Det är troligt att det finns en indirekt och långsiktig effekt av den föreslagna typen av jämställdhetsanalyser om staten, genom förslaget, kan få ökade möjligheter att förbättra den samhällsekonomiska effektiviteten på berörda områden. Jämställd- hetsanalyser av skillnader i löneinkomster och andra inkomster kan utgöra kompletterande beslutsunderlag i fråga om hur samhällets resurser i vissa avseenden kan användas så att de gör mest nytta för samhällsinvånarna. Genom kontinuerliga analyser och uppföljningar av utvecklingen på området, går det också att se om utvecklingen rör sig i rätt riktning och om vidtagna åtgärder har haft effekt (eller be- höver revideras för att ha bättre måluppfyllelse). Vilka åtgärder som kan bli aktuella beror bland annat på vad analyserna visar, och det går därför inte att med säkerhet uttala sig om detta. Det bör dock be- tonas att på grund av omfattningen av de utgifter som berörs kan även mindre justeringar som sker mot bakgrund av den föreslagna analy- sen få stor betydelse för såväl jämställdheten som resursanvändandet.10 
  
 10Under 2021 budgeterades 569 miljoner kronor för särskilda jämställdhetsåtgärder (prop. 2020/22:1). 
  
 356 
  
 SOU 2022:4 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 Konsekvenser för individer och hushåll 
  
 Förslaget bedöms ha en positiv effekt för individer och hushåll på sikt och bedöms inte medföra några kostnader för dessa. Med den ökade kunskapen till allmänheten, ökar medvetenheten om varför löner och inkomster ser ut på ett visst sätt. Med ökad kunskapsbas blir det enklare att hitta effektiva och mer pricksäkra åtgärder. För- utsättningarna för att komma åt osakliga löneskillnader kan också öka. På så vis kan möjliga positiva effekter uppstå för de individer och hushåll som utan förslaget skulle ha haft lägre löner och inkomster på grund av eventuella snedsitsar i samhället (som kan orsakas av både horisontell och vertikal lönesegregering). Om förslaget innebär att genomsnittliga löne- och inkomstskillnader kan följas över tid mellan jämförbara kvinnor respektive män födda i Sverige och födda i ett annat land bidrar de också till att uppnå regeringens integrations- politiska mål. 
  
 Övriga konsekvenser 
  
 Vi bedömer att förslaget inte kommer att innebära konsekvenser för företag, kommuner och regioner, de allmänna förvaltningsdomstolarna eller på miljön. Förslaget bedöms inte heller ha några effekter på det brottsförebyggande arbetet. Förslaget bedöms var förenligt med EU- rätten. 
  
 8.3Analysera och följa upp ekonomisk jämställdhet för personer med funktionsnedsättning 
  
 Vi föreslår att regeringen utvidgar SCB:s befintliga regeringsupp- drag om situationen på arbetsmarknaden för personer med funk- tionsnedsättning till att även innehålla en analys av den ekonomiska jämställdheten för personer med funktionsnedsättning.11 SCB har enligt sitt regleringsbrev för budgetåret 2021 i uppdrag att ta fram och publicera könsuppdelad statistik om situationen på arbetsmark- naden för personer med funktionsnedsättning. Vi föreslår att detta uppdrag skulle kunna utvidgas till att även inkludera en analys och 
  
 11Det befintliga regeringsuppdraget beskrivs i SCB:s regleringsbrev för budgetåret 2021, se www.esv.se/statsliggaren/regleringsbrev/?rbid=21203. Hämtat 22.01.17. 
  
 357 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 SOU 2022:4 
  
 uppföljning av den ekonomiska jämställdheten för personer med funk- tionsnedsättning. I praktiken innefattar det att även att analysera och följa upp löneskillnader och andra inkomstskillnader mellan kvinnor och män med funktionsnedsättning. 
  
 Syfte, alternativa lösningar och effekter av utebliven åtgärd 
  
 Förslaget är en del av uppdraget att kartlägga behovet av statistik över löneskillnader mellan kvinnor och män på arbetsgivarnivå eller annan lämplig nivå och analysera hur löneskillnader mellan kvinnor och män på arbetsgivarnivå eller annan lämplig nivå kan följas över tid samt väga nyttan av sådan statistik mot eventuell administrativ börda för arbetsgivare, för att främja jämställda löner genom att mot- verka osakliga löneskillnader mellan kvinnor och män. Vårt arbete ska enligt direktiven genomsyras av perspektiv som innebär att bland annat belysa de villkor som råder för kvinnor och män med låg dis- ponibel inkomst samt även ta hänsyn till förhållandena för kvinnor och män med funktionsnedsättning. Syftet med det specifika förslaget är att mot bakgrund av detta bidra till ökad kunskap om hur den eko- nomiska jämställdheten ser ut för personer med funktionsnedsätt- ning och att kunna följa utvecklingen över tid. För att kunna följa den ekonomiska jämställdheten för målgruppen över tid behövs en analys av bland annat löneskillnader och andra inkomstskillnader mellan kvinnor och män med funktionsnedsättning. Detta kan ge information om hur den ekonomiska jämställdheten ser ut för per- soner med funktionsnedsättning, vilket det i dagsläget inte finns någon systematiserad kunskap om. En sådan analys skulle kunna användas för att uppnå en mer jämställd fördelning av stöd och insatser, till exempel från Arbetsförmedlingen (se bilaga 4). 
  
 En alternativ lösning för att uppnå samma syfte är att regeringen ger en annan myndighet, såsom Myndigheten för delaktighet eller Arbetsförmedlingen, ett särskilt regeringsuppdrag om att studera den ekonomiska jämställdheten för personer med funktionsnedsättning. Myndigheten för delaktighet har enligt 1 § förordning (2014:134) med instruktion för Myndigheten för delaktighet till uppgift att främja respekten för och medvetenheten om rättigheter för personer med funktionsnedsättning samt att ur ett  
 rättighets-, 
  
 mångfalds-, 
  jämställd- hets- och medborgarperspektiv verka för full delaktighet i samhälls- 
  
 358 
  
 SOU 2022:4 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 livet för personer med funktionsnedsättning i alla åldrar och för jäm- likhet i levnadsvillkor. Arbetsförmedlingen har främst kunskap och uppgifter om personer – med funktionsnedsättning – som är inskrivna på Arbetsförmedlingen, och inte om individer som inte är inskrivna. Uppdraget har emellertid tidigare legat på Arbetsförmedlingen, men flyttades i samband med budgetpropositionen för 2020/21 (prop. 2020/21) till SCB. Om uppdraget flyttades tillbaka till Arbets- förmedlingen skulle det innebära att uppdrag flyttas fram och till- baka vilket påverkar myndigheternas verksamheter. 
  
 Vår bedömning är att de beskrivna alternativen är möjliga, men kan vara mer kostsamma än vårt förslag, då det handlar om att utvidga ett befintligt uppdrag som SCB redan har. Eftersom det befintliga uppdraget är återkommande finns statistik, kompetens, arbetsmeto- dik och rutiner redan etablerat inom SCB:s verksamhet. Om förslaget utförs av en annan myndighet behöver ytterligare kostnader för mot- svarande arbetsinsatser, som SCB redan har upparbetade rutiner för, tas med i kostnadskalkylen. Om förslaget inte genomförs finns risk för att de önskvärda effekterna som återges ovan uteblir. Risken är att det även fortsättningsvis kommer att finnas en kunskapslucka om hur den ekonomiska jämställdheten ser ut för många personer med funk- tionsnedsättning. 
  
 Offentligfinansiella effekter 
  
 Förslaget innebär att SCB får utökade permanenta medel motsva- rande en arbetskraft. Det motsvarar 985 000 kronor per år i perma- nenta medel för en årsarbetskraft. Förslaget bör i övrigt inte ge upp- hov till några offentligfinansiella effekter. Det handlar om att utöka ett befintligt regeringsuppdrag till att även innefatta en analys av den ekonomiska jämställdheten för samma målgrupp. Den data som be- hövs för detta ändamål har SCB redan tillgång till. Den direkta effekten är att förslaget innebär en kostnadsökning i statens budget och merarbete för SCB som ska utföra förslaget. Indirekt kan för- slaget ha en långsiktig positiv effekt för samhällsutvecklingen om den ökade kunskapen leder till en bättre förståelse vad gäller den eko- nomiska jämställdheten för personer med funktionsnedsättning och till åtgärder som innebär ökad ekonomisk jämställdhet för personer med funktionsnedsättning. 
  
 359 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 SOU 2022:4 
  
 Konsekvenser för individer och hushåll 
  
 Förslaget handlar om att öka kunskapen om den ekonomiska jäm- ställdheten för personer med funktionsnedsättning, vilket fram- för allt kommer att beröra individer med funktionsnedsättning och hushåll med en eller flera personer med funktionsnedsättning. Vår bedömning är att förslaget även kommer att ha en positiv effekt för individer och hushåll i allmänhet på sikt genom att framför allt öka deras medvetenhet och kunskap om situationen på arbetsmarknaden för personer med funktionsnedsättning. Vår bedömning är att kon- sekvenserna är liknande de som vi har beskrivit för förslaget om en jämställdhetsanalys av skillnader löneinkomst och andra inkomster i avsnitt 8.2, det vill säga att det finns en positiv effekt för individer och hushåll på sikt och att förslaget inte bedöms medföra några kost- nader för dem. 
  
 Övriga konsekvenser 
  
 Vi bedömer att förslaget inte kommer att innebära några konsekven- ser för företag eller kommuner och regioner. Vi bedömer att för- slaget inte heller kommer att innebära konsekvenser för de allmänna förvaltningsdomstolarna, miljön eller det brottsförebyggande arbetet. Förslaget bedöms var förenligt med  
 EU-rätten. 
  
 8.4Justering av en befintlig modell för jämförelser mellan och inom yrken, sektorer och branscher 
  
 Vi har i uppdrag att se över alternativa metoder och möjliga åtgärder för att främja jämställda arbetsplatser. Inom ramen för detta föreslår 
  
 viatt regeringen ger Jämställdhetsmyndigheten i uppdrag att, i sam- råd med relevanta myndigheter och forskare, justera en befintlig modell så att den kan anpassas till olika relevanta myndigheters verk- samhet. Rapporten Källor till förståelse av skillnader i psykisk ohälsa (Jämställdhetsmyndigheten 2021:7) ska ligga till grund för arbetet. 
  
 Som vi redogör för i kapitel 2 och 5 står en stor del av förklaringen till könsskillnader i arbetsrelaterad psykisk ohälsa inte att finna i skillnader mellan kvinnor och män som grupp, utan snarare i hur arbetet organiseras inom exempelvis olika branscher, organisationer, 
  
 360 
  
 SOU 2022:4 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 yrken och arbetsåtaganden. Enligt Jämställdhetsmyndigheten (2021:7) riskerar kunskap om jämställdhet som bygger på jämförelser mellan kvinnor som grupp och män som grupp att osynliggöra strukturella skillnader mellan könen som har bäring på aspekter såsom arbets- platser, organisering, resurser, löner och arbetsmiljö. Därför behövs det kunskap om vilka organisatoriska förhållanden som gynnar utformning av hälsobefrämjande och jämställda arbetsplatser i alla typer av verk- samheter. Sådan kunskap kan vara till nytta för staten, arbetsgivare och andra aktörer inom arbetsmiljöområdet, inklusive intresseorgani- sationer och arbetsmarknadens parter. I Jämställdhetsmyndigheten (2021:7) beskrivs en modell över hur skillnader i arbetsrelaterad hälsa uppstår och vilka åtgärder som kan sättas in på olika nivåer för att motverka dessa.12 Den modell som tas fram ska baseras på den i rap- porten beskrivna modellen. 
  
 Syfte, alternativa lösningar och effekter av utebliven åtgärd 
  
 I korthet innebär förslaget att Jämställdhetsmyndigheten ska utveckla en befintlig modell så att den kan anpassas till verksamheten för rele- vanta myndigheter inom arbetsmiljöområdet. Med hjälp av den utveck- lade modellen kan myndigheterna i sin tur möjliggöra analyser som inte är avgränsade till skillnader mellan kvinnor som grupp och män som grupp. Analyserna kommer också kunna avse skillnader i hur arbetet organiseras och vilka konsekvenser det kan få för olika grup- per av kvinnor och män, till exempel beroende på anställningsform, arbetsuppgifter eller befattning. Syftet med förslaget är således att de relevanta myndigheterna ska kunna använda en praktiskt tillämp- bar metod i sin verksamhet för att lättare kunna identifiera vilka kon- sekvenser som olika arbetsuppgifter och arbetsvillkor kan innebära för olika ”grupper” (exempelvis kvinnor eller män med eller utan funk- tionsnedsättning). 
  
 Det behövs analyser som vid sidan av könsskillnader tar hänsyn till skillnader mellan och inom ”könskodade” yrken, sektorer och branscher. Tanken är att myndigheternas tillämpning av den justerade och tillämpningsbara modellen kommer att kunna underlätta och effektivisera för myndigheterna att göra bredare analyser än i dag då en sådan praktisk modell saknas. Genom att analyserna breddas till 
  
 12Se figur 13, s. 50 i Jämställdhetsmyndigheten 2021:7. 
  
 361 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 SOU 2022:4 
  
 att utöver könsskillnader också ta hänsyn till skillnader mellan och inom ”könskodade” yrken, sektorer och branscher, kan de i större utsträckning än i dag bidra till att identifiera åtgärder som kan leda till en mer jämställd arbetsmiljö och med det mer jämställda arbets- platser. Det kan till exempel handla om utformning, tillämpning och tillsyn av arbetsmiljö- och diskrimineringslagstiftning, system för arbetsskade- och sjukersättning och upphandlings- och finansierings- modeller. På organisationsnivå kan det handla om att jämföra stati- stik över chefskvot, stödresurser och kostnader med statistik över personalomsättning, anställningsformer, arbetstidsförläggning, arbets- miljö och sjukfrånvaro i olika delar av organisationer (Jämställdhets- myndigheten 2021:7). Om Jämställdhetsmyndigheten kan utveckla en befintlig modell så att den kan användas av myndigheter inom arbetsmiljöområdet, kommer förslaget även kunna möjliggöra jäm- förelser mellan myndigheternas olika områden. Även jämförelser mellan myndigheter skulle kunna göras, om modellen justeras och anpassas så att den kan bli praktiskt tillämpbar hos de olika myndig- heterna, i och med att det finns en gemensam ursprungsmodell att utgå ifrån. 
  
 Vi bedömer att Jämställdhetsmyndigheten är en lämplig myndig- het att genomföra uppdraget, då de tidigare tagit fram den rapport (2021:7) som på ett mer teoretiskt plan diskuterar hur en sådan modell kan utformas. Vi anser att det är viktigt att arbetet sker i samverkan med berörda myndigheter och forskare. Jämställdhetsmyndigheten skulle även kunna samråda med IFAU, som har kunskap och kom- petens kring metoder, och med Myndigheten för arbetsmiljökun- skap (Mynak), som har kunskap om arbetsmiljö. 
  
 Vår bedömning är att en alternativ lösning inte är aktuell efter- som det handlar om en kunskapshöjande åtgärd. Om förslaget ute- blir begränsas kunskapsutvecklingen när det gäller exempelvis frågan kring huruvida det finns könsskillnader i hur arbetet organiseras på arbetsplatser mellan och inom yrken, sektorer och branscher. Det kan leda till att insatser som kan främja jämställda arbetsplatser ute- blir, vilket kan hämma utvecklingen mot ökad jämställdhet i arbets- livet. Det kan i sin tur leda till att den ekonomiska jämställdheten mellan kvinnor och män inte ökar – vilket står i strid med regeringens jämställdhetspolitiska mål (se kapitel 2). Om förslaget inte genomförs uteblir viktig kunskap inom arbetsmiljöområdet, vilket kan hämma 
  
 362 
  
 SOU 2022:4 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 regeringens möjligheter att stärka arbetet med att främja jämställda arbetsplatser. 
  
 Offentligfinansiella effekter 
  
 Förslaget innebär att Jämställdhetsmyndigheten får utökade medel motsvarande en och en halv årsarbetskraft under ett år för att ut- veckla modellen. Det innebär en engångskostnad på 1 432 000 kronor, vilket inkluderar kostnader för kommunikation och kvalitetssäkring. Förslaget bör i övrigt inte få några offentligfinansiella effekter. 
  
 Förslaget innebär en initialt ökad arbetsbelastning för Jämställd- hetsmyndigheten som ska utveckla modellen. På sikt innebär förslaget en ökad arbetsbelastning för de myndigheter som i sin tur kommer att tillämpa modellen, då dessa myndigheter kan behöva anpassa en del av sitt analysarbete till modellen. På sikt bör dock förslaget innebära att myndigheterna kan utföra sitt analysarbete mer effektivt då det finns en permanent modell att arbeta utifrån. Vår bedömning är att förslaget kan bidra till att bibehålla eller eventuellt också öka förtro- endet och legitimiteten för myndigheterna som kommer att tillämpa modellen i och med att de kan genomföra mer kvalificerade analyser inom området och bidra till en mer inkluderande och hållbar samhälls- utveckling. 
  
 Konsekvenser för individer och hushåll 
  
 Förslaget bedöms ha en positiv effekt för individer och hushåll på lång sikt genom att förslaget möjliggör analyser och åtgärder hos rele- vanta myndigheter inom arbetsmiljöområdet som bidrar till en för- bättrad arbetsmiljö och med det mer jämställda arbetsplatser. Genom förslaget kan myndigheterna identifiera och synliggöra åtgärder som påverkar arbetsmiljön, vilket på lång sikt kan ha en inverkan på indi- vider och hushåll. Ökad kunskap om hur arbetsmiljö kan förbättras och hur arbetsplatser kan bli mer jämställda, kan också innebära kon- sekvenser för individer och hushåll på lång sikt genom att exempelvis minska den arbetsrelaterade ohälsan. 
  
 363 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 SOU 2022:4 
  
 Konsekvenser för företag 
  
 Vi bedömer att förslaget inte kommer att innebära några direkta kon- sekvenser för företag. Som konstaterats ovan kan förslaget möjlig- göra analyser hos myndigheter inom arbetsmiljöområdet som under- lättar planeringen av åtgärder för mer jämställda arbetsplatser, vilket på längre sikt kan påverka arbetsgivare. På längre sikt är det därför möjligt att eventuella åtgärder innebär merarbete för arbetsgivare, men kan också eventuellt innebära minskade kostnader för sjukskriv- ningar, rehabilitering eller liknande om åtgärderna leder till en mins- kad ohälsa bland anställda. 
  
 Övriga konsekvenser 
  
 Vi bedömer att förslaget inte kommer att innebära konsekvenser för kommuner och regioner. Vi bedömer att förslaget inte heller kommer att innebära konsekvenser för de allmänna förvaltningsdomstolarna, miljön eller det brottsförebyggande arbetet. Förslaget bedöms var förenligt med  
 EU-rätten. 
  
 8.5Uppdrag till Ekonomistyrningsverket att följa upp efterlevnaden av förordning (2000:605) ur ett jämställdshetsperspektiv 
  
 Vi har i uppdrag att lämna förslag på åtgärder för att främja en jäm- ställd fördelning av offentliga stödåtgärder genom att minska osak- liga könsskillnader. Inom ramen för detta uppdrag lämnar vi förslag i avsnitt 8.5, 8.6, 8.7, 8.8 och 8.9. 
  
 Vi föreslår att det uppdrag regeringen gett till ESV i reglerings- brevet för 2022 ska blir ett permanent uppdrag och att medel säkras för detta. Myndigheten fick i sitt regleringsbrev för 2022 (Fi2021/04004) ett uppdrag att följa upp myndigheters efterlevnad av förordningen (2000:605) om årsredovisning och budgetunderlag ur ett jämställd- hetsperspektiv med särskilt fokus på 3 kap. 1 §. I uppdraget ingår att granska årsredovisningar och budgetunderlag för 2021 och 2022 från ett urval av de myndigheter som ingår i regeringens utvecklingspro- gram Jämställdhetsintegrering i statliga myndigheter (A2020/02041). 
  
 364 
  
 SOU 2022:4 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 Syfte, alternativa lösningar och effekter av utebliven åtgärd 
  
 Syftet med förslaget är att, genom en uppföljning som görs årligen, kunna följa myndigheternas arbete över tid. Genom att permanenta uppdraget säkerställer detta att myndigheter efterlever kravet på redo- visning och analys av könsskillnader i årsredovisningen. Det kan i sin tur bidra till att myndigheterna utveckla hållbara och långsiktiga rutiner och arbetssätt som säkerställer efterlevnaden av förord- ningen (2000:605) om årsredovisning och budgetunderlag. 
  
 Vår bedömning är att ett uteblivet förslag försämrar möjligheterna till en mer jämställd fördelning av stödåtgärder. Om förslag uteblir bedömer vi att kunskap om ojämställdhet i myndigheternas uppfölj- ning av fördelningen av stöd och insatser inte kan följas över tid. De direkta effekterna vid en utebliven ändring består i effektivitetsför- luster för regeringen att kunna införa effektiva åtgärder för att främja mer jämställd fördelning av stöd och resurser till medborgare. 
  
 Offentligfinansiella effekter 
  
 Vår bedömning är att förslaget kommer att innebära att ESV behöver en och en halv årsarbetskraft för att utföra uppdraget. Det motsvarar en kostnad på 1 432 000 kronor per år i permanenta medel till myn- digheten från och med 2023. Förslaget bedöms inte i övrigt ge upp- hov till några nämnvärda offentligfinansiella effekter. 
  
 För ESV innebär förslaget en ökad arbetsbelastning. Förslaget kan även initialt innebära en ökad arbetsbelastning för de myndigheter som påverkas av förslaget, då de kan behöva utveckla sina rutiner och arbetssätt som säkerställer efterlevnaden av förordningen (2000:605) om årsredovisning och budgetunderlag. På sikt bör dock förslaget inne- bära att myndigheterna kan efterleva kraven enligt förordningen mer effektivt i takt med att rutiner och arbetssätt etableras. Vår bedömning är att förslaget kan bidra till att bibehålla eller eventuell också öka förtroendet och legitimiteten för de myndigheter som ESV följer upp. 
  
 365 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 SOU 2022:4 
  
 Konsekvenser för individer och hushåll 
  
 Förslaget bedöms ha en långsiktig positiv påverkan på individer och hushåll genom att förslaget bidrar till en mer jämställd fördelning av offentliga stödåtgärder och kan påverka myndigheternas bemötande av kvinnor och män. Om ESV:s uppföljning leder till att myndighet- erna inventerar och analyserar delar av sin verksamhet ur ett jämställd- hetsperspektiv, kan det föra myndigheternas arbete med jämställdhets- integrering framåt och på så vis leda till en mer jämställd fördelning av offentliga stödåtgärder och ett mer jämställt och jämlikt bemötande av kvinnor och män. På sikt främjar förslaget jämställda livsinkomster genom att minska skillnader i tillgång till resurser mellan kvinnor och män, samt mellan kvinnor respektive män födda i Sverige och i andra delar i världen. Det sistnämnda kan i sin tur bidra till att uppnå reger- ingens integrationspolitiska mål. 
  
 Övriga konsekvenser 
  
 Vi bedömer att förslaget inte kommer att innebära några konsekven- ser för företag eller kommuner och regioner. Vi bedömer att för- slaget inte heller kommer att innebära konsekvenser för de allmänna förvaltningsdomstolarna, miljön eller det brottsförebyggande arbetet. Förslaget bedöms var förenligt med  
 EU-rätten. 
  
 8.6Uppdrag till myndigheter att visa 
  
 hur verksamheten bidrar till att uppnå de jämställdhetspolitiska delmålen 
  
 Vi har i uppdrag att lämna förslag på åtgärder för att främja en jäm- ställd fördelning av offentliga stödåtgärder genom att minska osak- liga könsskillnader. Inom ramen för detta uppdrag lämnar vi förslag i avsnitt 8.5, 8.6, 8.7, 8.8 och 8.9. 
  
 Vi föreslår att regeringen uppdrar till relevanta myndigheter att konkret och metodiskt visa hur deras respektive verksamhet bidrar till att uppnå de jämställdhetspolitiska delmålen. De indikatorer för varje delmål som SCB har utarbetat kan användas för att mäta myn- digheternas måluppfyllelse.13 
  
 13 
 www.scb.se/hitta-statistik/temaomraden/jamstalldhet/. 
  Hämtat 22.01.17. 
  
 366 
  
 SOU 2022:4 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 Syfte, alternativa lösningar och effekter av utebliven åtgärd 
  
 Förslaget innebär i korthet att de myndigheter som regeringen be- dömer vara relevanta (se kapitel 6 för diskussion) ges ett tydligare upp- drag att konkret och metodiskt redovisa hur verksamheten bidrar till att uppnå de jämställdhetspolitiska delmålen. Syftet är, som vi disku- terar i kommissionens delredovisning (se bilaga 3) och kapitel 6, att regeringen lättare ska kunna följa upp hur myndigheternas verksam- het bidrar till att uppnå de jämställdhetspolitiska delmålen. Det är därför viktigt att uppdraget redovisas inom ramen för ordinarie upp- följning och redovisning, som årsredovisningen, och inte i form av särskilda uppdrag, vilket framstår som mer kostsamt. Redovisning- arna kan klargöra vilka ytterligare åtgärder som behövs från respektive myndighet för att stärka arbetet med att nå de jämställdhetspolitiska målen. 
  
 Vår bedömning är att det inte finns något alternativ, annat än att regeringen inte ger myndigheterna ett uppdrag. Risken om uppdra- get uteblir är att myndigheterna fortsätter att brista i redovisningen av verksamhetens måluppfyllelse, på det sätt vi visat i vår delredovis- ning. Det innebär att det underlag regeringen får för sin uppföljning även fortsättningsvis kommer vara otillräckligt. Vidare bedömer vi att ett uteblivet uppdrag försämrar möjligheterna till en mer jämställd fördelning av stödåtgärder. De direkta konsekvenserna av att förslaget inte genomförs består i att regeringen inte får ett adekvat underlag för att kunna genomföra så kostnadseffektiva åtgärder som möjligt för att främja mer jämställd fördelning av myndigheters stöd och resurser. 
  
 Offentligfinansiella effekter 
  
 Vår bedömning är att förslaget kommer att innebära att sex myndig- heter behöver en årsarbetskraft var löpande för att kunna utföra upp- draget. Vi bedömer att förslaget påverkar de myndigheter som vi har granskat och analyserat: Arbetsförmedlingen, CSN, Försäkringskassan, Migrationsverket, Pensionsmyndigheten och Skatteverket. Kostnaden för förslaget bedöms vara en permanent kostnad motsvarande en årsarbetskraft per myndighet från och med 2023. Det blir cirka 955 000 kronor per år och myndighet, vilket totalt blir 5 729 000 kronor 
  
 367 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 SOU 2022:4 
  
 per år för samtliga sex myndigheter. Förslaget bedöms inte i övrigt ge upphov till några nämnvärda offentligfinansiella effekter. 
  
 Förslaget innebär en initialt ökad arbetsbelastning för de sex myn- digheterna som påverkas av förslaget. På sikt bör dock förslaget inne- bära att myndigheterna kan synliggöra vikten av jämställdhetsinteg- regering och kunna införliva jämställdhetsintegrering i alla beslutsled och processer, vilket i sin tur kan bidra till effektivitet i organisatio- nerna (se även avsnitt 8.1). Vår bedömning är att förslaget kan bidra till en mer inkluderande och hållbar samhällsutveckling och på så vis leda till att bibehålla eller eventuell också öka förtroendet och legi- timiteten för myndigheterna. 
  
 Konsekvenser för individer och hushåll 
  
 Vår bedömning är att förslaget leder till positiva effekter för individer på sikt, i synnerhet för kvinnor, genom att myndigheterna tydligare behöver redovisa hur verksamheten bidrar till att uppnå de jämställd- hetspolitiska målen. Det innebär att regeringen får bättre underlag för att fatta beslut för ökad jämställhet och att myndigheterna kan anpassa sin verksamhet så att fler individer, såväl kvinnor som män, som har behov av det kan ta del av stöd och resurser. Förslaget kan även leda till ett mer jämställt och jämlikt bemötande hos myndig- heter samt ett en mer jämställd och jämlik fördelning av offentliga stödåtgärder för exempelvis nyanlända kvinnor och män, vilket i sin tur kan innebära konsekvenser för de integrationspolitiska målen. 
  
 Övriga konsekvenser 
  
 Vi bedömer att förslaget inte kommer att innebära några konsekven- ser för företag eller kommuner och regioner. Vi bedömer att för- slaget inte heller kommer att innebära konsekvenser för de allmänna förvaltningsdomstolarna, miljön eller det brottsförebyggande arbetet. Förslaget bedöms var förenligt med  
 EU-rätten. 
  
 368 
  
 SOU 2022:4 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 8.7Uppdrag till relevanta  
 JiM-myndigheter 
  att arbeta med jämställdhetsbudgetering 
  
 Vi har i uppdrag att lämna förslag på åtgärder för att främja en jäm- ställd fördelning av offentliga stödåtgärder genom att minska osak- liga könsskillnader. Inom ramen för detta uppdrag lämnar vi förslag i avsnitt 8.5, 8.6, 8.7, 8.8 och 8.9. 
  
 Vi föreslår att regeringen ger relevanta  
 JiM-myndigheter 
  i upp- drag att jämställdhetsbudgetera samt att följa upp och redovisa arbetet i myndigheternas årsredovisningar. 
  
 Syfte, alternativa lösningar och effekter av utebliven åtgärd 
  
 Vi visar i kapitel 6 att det av flera skäl finns ett behov av bättre styr- ning av myndigheters jämställdhetsarbete. Syftet med den budgeter- ing, uppföljning och redovisning vi föreslår är dels att undvika att jämställdhetsarbete faller mellan stolarna, bortprioriteras eller mot- svarande, dels att ge en tydlig bild av vad som utförts och vad som kan förbättras. Vi konstaterade i vår delredovisning att de myndigheter 
  
 vihar granskat brister i sin redovisning av i vilken utsträckning kvin- nor och män får ta del av myndigheternas resurser. Ett sätt att tyd- ligare redovisa utfallet är att i årsredovisningen redovisa kostnaderna för myndigheternas verksamhetsområden samt vem som gynnas av myndighetens verksamhet ur ett jämställdhetsperspektiv. Jämställd- hetsbudgetering handlar alltså om att jämställdhetsintegrera budget- processen genom att redovisa utfallet fördelat på kön.14 
  
 Vi diskuterar i kapitel 6 hur det lagstyrda jämställdhetsarbetet i större utsträckning måste behandlas just som en arbetsgivarfråga och inte blandas ihop med det målstyrda jämställdhetsarbetet för att den del av verksamheten som vänder sig till individer ska bli jämställd. Här ser vi också att jämställdhetsbudgetering kan bidra till att tyd- ligare särskilja de två delarna genom att det är budgetposter som ställs i fokus. Under 2020 omfattades 53 myndigheter och en organi- sation med myndighetsuppgifter av JiM. De myndigheter vars verk- samhet i större utsträckning kan bidra till att uppnå de jämställd- hetspolitiska målen genom att arbeta med jämställdhetsbudgetering bör omfattas av uppdraget. 
  
 14Sedan 2020 använder sig till exempel Pensionsmyndigheten av jämställdhetsbudgetering i sin årsredovisning. 
  
 369 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 SOU 2022:4 
  
 Vi bedömer att förslaget kan bidra till detta och på så vis möjlig- göra förbättringar av myndigheternas jämställdhetsarbete. Detta kan i sin tur leda till att arbetet faktiskt förbättras, vilket bland annat kan bidra till ökad jämställdhet och kostnadseffektivitet. 
  
 En alternativ lösning till vårt förslag är att i efterhand göra en kontroll av vem som gynnas av myndighetens verksamhet ur ett jäm- ställdhetsperspektiv, frikopplat från ordinarie uppföljning. Detta skulle vara mer tids- och kostnadskrävande eftersom jämställdhetsarbete ofta är svårt att följa (se kapitel 6). Det skulle också innebära att det fortsatt finns en risk för att myndigheterna inte redovisar utfallet av verksamheten kopplat till kostnader. Det framstår därför inte som ett lämpligt alternativ. Ett annat alternativ är att regeringen ger be- rörda myndigheter särskilda uppdrag att redovisa utfallet av verksam- heten fördelat på kön. Risken är dock att det blir ett särskilt uppdrag och inte integreras i det ordinarie jämställdhetsarbetet (se diskussion i kapitel 6). Ett sådant alternativ gör det också svårare att följa för- delningen över tid, än om det sker löpande i årsredovisningen. Vi har i kapitel 6 bedömt att problemet inte heller kan lösas med att föra in ytterligare kategorier i ett redan administrativt betungande tidredo- visningssystem och att det skulle riskera att reducera jämställdhets- arbetet till individuella insatser i stället för en strukturell ansats. 
  
 Att inte genomföra förslaget skulle innebära att det alltjämt finns en stor risk för att myndigheterna brister i redovisningen av fördel- ningen av hur stöd och resurser fördelas mellan kvinnor och män, vilket är negativt med hänsyn till både jämställdhet och effektiv resurs- användning. Vi finner vid en sammantagen bedömning att överväg- ande skäl talar för att förslaget bör genomföras. 
  
 Offentligfinansiella effekter 
  
 Vårt förslag bygger på att de etablerade processerna för budgetering, uppföljning och årsredovisning används. Att inom ramen för detta ordinarie arbete synliggöra myndigheternas jämställdhetsarbete bör inte utgöra någon nämnvärd ökning av den tid som krävs. De före- slagna åtgärderna bör därför kunna genomföras inom ramen för respek- tive myndighets nuvarande anslag. 
  
 Förslaget innebär en initialt ökad arbetsbelastning för de myndig- heter som påverkas av förslaget. På sikt bör dock förslaget innebära 
  
 370 
  
 SOU 2022:4 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 förbättringar av myndigheternas jämställdhetsarbete, vilket i sin tur kan bidra till effektivitet i organisationerna (se även avsnitt 8.1). Vår bedömning är att förslaget på lång sikt leder till en mer inkluderande och hållbar samhällsutveckling, vilket i sin tur kan bidra till att bibe- hålla eller eventuell också öka förtroendet och legitimiteten för myn- digheterna. 
  
 Konsekvenser för individer och hushåll 
  
 Förslaget bedöms ha en påverkan på individer och hushåll genom att förslaget på sikt bidrar till förbättringar av myndigheternas jäm- ställdhetsarbete och styrning av jämställdhetsfrågor. Om det i sin tur leder till en mer jämställd fördelning av offentliga stödåtgärder och resurser kan det även på sikt främja jämställda livsinkomster genom att minska skillnader i tillgång till resurser mellan kvinnor och män. 
  
 Övriga konsekvenser 
  
 Vi bedömer att förslaget inte kommer att innebära några konsekven- ser för företag eller kommuner och regioner. Vi bedömer att förslaget inte heller kommer att innebära konsekvenser för de allmänna för- valtningsdomstolarna, miljön eller det brottsförebyggande arbetet. Förslaget bedöms var förenligt med  
 EU-rätten. 
  
 8.8Utökat jämställdhetsuppdrag till Upphand- lingsmyndigheten, Digitaliseringsmyndigheten och Statens servicecenter 
  
 Vi har i uppdrag att lämna förslag på åtgärder för att främja en jäm- ställd fördelning av offentliga stödåtgärder genom att komma till- rätta med osakliga könsskillnader. Inom ramen för detta uppdrag lämnar vi förslag i avsnitt 8.5, 8.6, 8.7, 8.8 och 8.9. 
  
 Vi föreslår att Upphandlingsmyndigheten, Digitaliseringsmyndig- heten (DIGG) och Statens Servicecenter ska få ett utökat uppdrag att integrera ett jämställdhetsperspektiv i sin verksamhet. Förslagen innebär också att DIGG och Statens Servicecenter får nya analys- och uppföljningsuppdrag. 
  
 371 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 SOU 2022:4 
  
 Syfte, alternativa lösningar och effekter av utebliven åtgärd 
  
 Syftet är att Upphandlingsmyndigheten, Digitaliseringsmyndigheten (DIGG) och Statens Servicecenter genom att jämställdhetsintegrera verksamheten ska bidra till ökad ekonomisk jämställdhet. Stats- kontoret (2019) som har utvärderat regeringens utvecklingsprogram för jämställdhetsintegrering i myndigheter (JiM) visar att många myn- digheter har genomfört ett omfattande arbete och nått flera resultat med stor potential att bidra till att nå de jämställdhetspolitiska målen. Samtidigt visar Statskontorets utvärdering att arbetet hade kunnat bidra till jämställdheten i samhället i ännu högre grad om regeringens styrning av programmen hade gett myndigheterna mer vägledning. Upphandlingsmyndigheten, Digitaliseringsmyndigheten (DIGG) och Statens Servicecenter har som diskuterats i kapitel 6 och 7 verksam- heter som kan bidra till en mer jämställd fördelning av stöd och re- surser, men myndigheterna saknar i dag ett jämställdhetsuppdrag (se också bilaga 3  4). För Upphandlingsmyndighetens del gäller det uppdraget att utveckla, förvalta och stödja den upphandling som genomförs av upphandlande myndigheter och där upphandlingen ska komma till nytta för medborgarna och näringslivets utveckling. För Guzman del gäller det uppdraget att samordna och stödja den förvalt- ningsgemensamma digitaliseringen. Vad det gäller Statens service- center är det den myndighet som står för en betydande del av statens fysiska möten med samhällsinnevånare.15 
  
 En alternativ lösning skulle vara att återkommande ge myndig- heterna särskilda jämställdhetsuppdrag, vilket framstår som mer kost- samt och mindre effektivt. En del av förslagets värde är just att jäm- ställdhetsperspektivet integreras i befintliga, återkommande processer. Detta kan dels minska dubbelarbete, vilket i sig är en kostnadsfråga, dels innebära att jämställdhetsarbetet blir mer effektivt eftersom det redan från början är en del av det ordinarie arbetet. 
  
 Ett annat alternativ skulle vara att myndigheterna upphandlar en extern konsult som utför analys- och uppföljningen. Detta skulle för det första vara en mer kostsam lösning än vårt förslag och för det andra inte utgöra en återkommande, integrerad del av verksamheten på det sätt som behövs. Vår bedömning är att en sådan lösning inte 
  
 15Statens Servicecenter uppger att servicekontoren under 2021 hade knappt 1,9 miljoner besök och att det totala antalet besökare under året beräknas uppgå till knappt 2,3 miljoner. Antalet besök vid myndighetens servicekontor har minskat under 2021 relativt 2020 med anledning av pandemin. 2022 beräknas besöksantalet ligga på ungefär samma nivå som 2021. 
  
 372 
  
 SOU 2022:4 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 är aktuell eftersom frågan handlar om myndigheter som i dag inte har i uppdrag att jämställdhetsintegrera verksamheten eller att följa upp verksamheten ur ett jämställdhetsperspektiv, och därför inte görs alls eller görs i liten utsträckning. Sammanfattningsvis ser vi inget lämpligt alternativ till jämställdhetsintegrering i dessa fall. 
  
 Vi bedömer att kunskap om ojämställdhet inom viktiga områden som digitalisering, upphandling och statens interaktioner med sam- hällsinnevånare uteblir om vårt förslag inte genomförs. Vidare bedö- mer vi att ett uteblivet uppdrag försämrar möjligheterna till en mer jämställd fördelning av stödåtgärder (se vår delredovisning, bilaga 3 
  
 4). De direkta effekterna vid en utebliven ändring består i effek- tivitetsförluster i fråga om att kunna införa effektiva åtgärder för att främja mer jämställd fördelning av stöd och resurser till medborgare. Vidare uteblir kunskap och insatser som kan leda till att fler kvinnor som i dag står utanför arbetsmarknaden genom att de inte får ta del av stödinsatser i samma utsträckning som män kan etablera sig på arbetsmarknaden. De statliga resurser som då inte används för att motverka att kvinnor fortsatt står utanför arbetsmarknaden kan i stället behöva tas i anspråk för att åtgärda konsekvenserna av det i efterhand, vilket framstår som mindre kostnadseffektivt och även i övrigt mindre lämpligt än förebyggande arbete. 
  
 Offentligfinansiella effekter 
  
 Vi har inhämtat underlag från myndigheterna om deras bedömning av hur stora de administrativa kostnaderna kan förväntas bli. Vår bedömning är att förslagen kommer att innebära att respektive myn- dighet behöver en och en halv årsarbetskraft för att utföra förslaget. Vår bedömning är att förslaget kommer att kosta 1 432 000 kronor i permanenta medel för en och en halv årsarbetskraft per år för respek- tive myndighet. Sammantaget bedöms förslaget kosta 4 297 000 kro- nor per år. Bedömningen baseras på vad andra myndigheter uppgett till oss vad de har för personella resurser avsatta för arbetet med jäm- ställdhetsintegrering samt underlag från de myndigheter som berörs av förslagen. Förslaget bedöms inte i övrigt ge upphov till några nämn- värda offentligfinansiella effekter. 
  
 Förslaget innebär en initialt ökad arbetsbelastning för Upphand- lingsmyndigheten, Digitaliseringsmyndigheten (DIGG) och Statens 
  
 373 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 SOU 2022:4 
  
 Servicecenter. På sikt bör dock förslaget innebära förbättringar av myndigheternas verksamhet ur ett jämställdhetsperspektiv, vilket i sin tur kan bidra till effektivitet i organisationerna (se även avsnitt 8.1). Förslaget innebär att myndigheterna kommer kunna vidta åtgärder som på sikt bidrar till att öka kvinnors deltagande på arbetsmarkna- den och driva på myndigheternas arbete med att främja ekonomisk jämställdhet. På så vis bidrar förslaget till att även uppnå regeringens integrationspolitiska mål. Två viktiga effekter av att jämställdhets- integrera myndigheters verksamhet är kostnadseffektivitet och sam- hällsekonomisk effektivitet; jämställdhetseffekter kan uppnås inom ramen för myndigheternas kärnverksamhet i stället för genom sepa- rata åtgärder (se Jämställdhetsmyndigheten 2019, Statskontoret 2019). Vår bedömning är att förslaget på lång sikt leder till en mer inkluder- ande och hållbar samhällsutveckling, vilket i sin tur kan bidra till att bibehålla eller eventuell också öka förtroendet och legitimiteten för myndigheterna. 
  
 Konsekvenser för individer och hushåll 
  
 Vår bedömning är att förslaget kan ge upphov till positiva konse- kvenser för individer på sikt, framför allt för kvinnor, som har såväl fysiska som digitala kontakter med myndigheter i och med att myn- digheternas verksamhet utgår från ett jämställdhetsperspektiv. Som 
  
 vivisade i vår delredovisning (se bilaga 3  4) får kvinnor i mindre utsträckning än män ta del av insatser och stöd som för dem närmare arbetsmarknaden. Förslaget kan sålunda innebära att stöd och resurser 
  
 istörre utsträckning än i dag går till individer som är i behov av det. Det gäller såväl stöd i fysiska möten med Statens servicecenter som insatser som upphandlas av privata aktörer. Den del av förslaget som gäller kontakter mellan enskilda och myndigheter innebär att indivi- der kan få bättre service och mer relevant information, vilket kan ge dem ökade möjligheter att själva påverka sin situation till det bättre 
  
 ijämställdhetshänseende. Om förslaget bidrar till en mer jämlik för- delning av stödåtgärder är det troligt att förslaget även kan bidra till att uppnå de integrationspolitiska målen. 
  
 374 
  
 SOU 2022:4 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 Övriga konsekvenser 
  
 Vi bedömer att förslaget inte kommer att innebära några konsekven- ser för företag eller kommuner och regioner. Vi bedömer att förslaget inte heller kommer att innebära konsekvenser för de allmänna för- valtningsdomstolarna, miljön eller det brottsförebyggande arbetet. Förslaget bedöms var förenligt med  
 EU-rätten. 
  
 8.9Underlag för ett myndighetsgemensamt verktyg 
  
 Vi har i uppdrag att lämna förslag på åtgärder för att främja en jäm- ställd fördelning av offentliga stödåtgärder genom att minska osak- liga könsskillnader. Inom ramen för detta uppdrag lämnar vi förslag i avsnitt 8.5, 8.6, 8.7, 8.8 och 8.9. 
  
 Myndigheters information till flickor, pojkar, kvinnor och män, om konsekvenser av olika handlingsalternativ kan ha stor betydelse för att främja den ekonomiska jämställdheten. I det sammanhanget har till exempel Försäkringskassan och CSN utvecklat olika beräk- ningsverktyg som har kunnat öka individers kunskap om hur in- komster respektive återbetalning av lån kan påverkas av olika hand- lingsalternativ. Tillämpningen av så kallad nudging kan därmed vara ett effektivt sätt att bidra till att människor fattar mer informerade beslut när de ska göra val som kan påverka deras ekonomi på kort och lång sikt. Vår bedömning är att skulle bli enklare för individer att göra välinformerade val om det fanns ett myndighetsgemensamt beräkningsverktyg som på ett lättillgängligt sätt beräknar konsekven- serna för den disponibla inkomsten. Vi föreslår därför att regeringen ger SCB i uppdrag att ta fram ett underlag om hur ett statistiskt be- räkningsverktyg, som beräknar konsekvenserna av olika val för den disponibla inkomsten, kan utformas. 
  
 Syfte, alternativa lösningar och effekter av utebliven åtgärd 
  
 Syftet med förslaget är att individer och hushåll ska få en ökad möj- lighet att på ett lättillgängligt sätt se hur deras disponibla inkomst påverkas av olika val. Det gäller dels specifika val gällande exempelvis föräldraledighet, dels den samlade effekten av en rad val. Verktyget ska visa vad konsekvenserna för den disponibla inkomsten blir på 
  
 375 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 SOU 2022:4 
  
 såväl kort som lång sikt. Fördelen med ett myndighetsgemensamt verktyg är att individer enkelt och samlat på ett enda ställe ska kunna se vilka ekonomiska konsekvenser deras val kan få. Det kan dock finnas risker med ett sådant verktyg om informationen som ges av verktyget inte passar individens livssituation av olika anledningar. Därför vill vi poängtera att förslaget handlar om ett framtagande av ett underlag för hur ett myndighetsgemensamt statistiskt beräknings- verktyg skulle kunna se ut. Då ges möjlighet att kommentera och testa verktyget innan det faktiskt implementeras. 
  
 En alternativ lösning för att uppnå samma syfte är att respektive myndighet, som administrerar sådana uppgifter som behövs för att beräkna konsekvenserna av olika val, tar fram egna beräkningssnurror. Sådana verktyg finns redan hos CSN för att beräkna hur återbetal- ningen av studielånen kan se ut när personen inte längre uppbär studie- medel. Även Försäkringskassan har utvecklat ett verktyg där föräldrar och blivande föräldrar kan räkna på hushållets inkomst under för- äldraledigheten. Vidare har Pensionsmyndigheten ett verktyg som möjliggör att individer kan beräkna hur val som deltid, studier, för- äldraledighet etcetera kan påverka en framtida pension. Även Skatte- verket har olika beräkningstjänster som exempelvis räknar fram hur mycket rut- eller rotavdrag en person har kvar att ansöka om, givet ett antal parametrar som årsinkomst, folkbokföringskommun och födelseår. Nackdelen med alla dessa verktyg, utspridda på olika myn- digheters hemsidor, är att det inte finns ett gemensamt myndighets- verktyg som innehåller samlad information. I dagsläget måste alltså individer räkna på olika val med hjälp av flera olika verktyg för att få en samlad bild. Utifrån ett användarperspektiv är det således svårt att få en fullständig överblick över hur de olika egna valen påverkar den framtida inkomsten. 
  
 Om förslaget uteblir begränsas allmänhetens kunskap om hur olika val kan påverka inkomster på lång och kort sikt. Det innebär i sin tur en risk för att enskilda fattar beslut som har en negativ påverkan på deras livsinkomster, enbart på den grund att de saknar lättillgänglig information. 
  
 376 
  
 SOU 2022:4 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 Offentligfinansiella effekter 
  
 Vår bedömning är att förslaget innebär en engångskostnad motsva- rande två årsarbetskrafter för att SCB ska ta fram ett underlag för hur ett myndighetsgemensamt verktyg kan utformas. Förslaget bedöms kosta 1 971 000 kronor för två årsarbetskrafter. Förslaget bedöms inte i övrigt ge upphov till några nämnvärda offentligfinansiella effekter. Förslaget innebär en ökad arbetsbelastning för SCB. 
  
 Konsekvenser för sysselsättning 
  
 Då individer får ökad information och kunskap om hur olika val på- verkar deras inkomster när det gäller exempelvis uttag av föräldra- ledighet och/eller arbete på deltid kan det innebära att de gör andra val än i dag. Mer kunskap och information om de ekonomiska kon- sekvenserna av olika val kan öka kvinnors arbetskraftsdeltagande om föräldraledighet fördelas mer jämnt eller om kvinnor i högre utsträck- ning arbetar heltid. Då blir valen mer synliga än om – som det är i dag 
  
 –den enskilde behöver uppsöka flera olika myndigheters webbplatser för att beräkna hur olika inkomster påverkas. Fler män kan också välja att ta ut mer föräldraledighet. Det kan ge upphov till positiva effekter för kvinnors sysselsättning på sikt då normer kring föräld- raskap kan komma att förändras om uttag av föräldraledighet på sikt blir mer jämställt fördelat. Det skulle i så fall kunna leda till ett ökat arbetskraftsdeltagande för kvinnor och kan även innebära att kvinnor arbetar deltid i mindre utsträckning. Samtidigt kan männens arbets- kraftsdeltagande minska när kvinnornas ökar genom kortare föräld- raledigheter samt minskat deltidsarbete. Det framstår dock inte som att det kommer ske i samma utsträckning, då mäns föräldraledighet inte tenderar att få samma negativa effekter på sysselsättningen på längre sikt som kvinnors (se kapitel 2). 
  
 Tidigare studier har visat att nudging har potential att påverka individers arbetskraftsdeltagande (se exempelvis Hagen m.fl. 2018, Daniel m.fl. 2014, Liebman och Luttmer 2011).16 En studie baserad på amerikanska data av Liebman och Graham (2011) visade att extra information om pensionssystemet ”nudgade” personer i åldern 60– 
  
 16Selin med flera (2014) visar till exempel att nudging i form av att ändra ett förval kan ha en effekt på mellan  
 10–50 
  procent. När förvalsalternativet med en fondförsäkring avskaffades, som i praktiken ”nudgar” individer bort från detta alternativ, steg andelen som valde traditio- nell försäkring från cirka 10 till 50 procent. 
  
 377 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 SOU 2022:4 
  
 65år till att öka sitt arbetskraftsdeltagande med 4,4 procent.17 Effekten var starkare för kvinnor som ökade sitt arbetskraftsdeltagande med 7,2 procent. Nudging handlar alltså om att utforma beslutssituationer så att människors val förbättras för dem själva och för samhället (se Patel 2018). Vi bör dock vara försiktiga med att dra för långt- gående slutsatser utifrån dessa studier eftersom kontexten är annor- lunda och att studien av Jarvis och Graham (2011) innebär en jäm- förelse mellan två olika länder. Men om vårt förslag har potential att påverka individers beteenden och val, så kan det på sikt bidra till att öka deras genomsnittliga arbetstidsomfattning.18 
  
 Konsekvenser för individer och hushåll 
  
 Förslaget syftar till att ge individer ökad information om hur olika inkomster, avdrag och transfereringar påverkar den disponibla in- komsten. Detta ger en ökad kontroll över den egna ekonomin och bättre möjligheter att fatta välinformerade val. 
  
 Myndigheter kan genom simuleringsverktyg bidra till att individer får mer information om hur livsinkomster kan påverkas av olika hand- lingsalternativ. Nudging kan som vi diskuterat i kapitel 7 vara ett effektivt sätt att bidra till att människor fattar mer informerade be- slut när de ska göra val som kan påverka deras ekonomi på kort och lång sikt. För hushållen kan det innebära att familjer delar mer jäm- ställt på föräldraledigheten, något som kan bidra till en mer jämställd fördelning av det obetalda arbetet. Om individers dubbelarbete mins- kar kan det också bidra till mindre ohälsa och färre sjukskrivningar, något som får positiva effekter för inkomsterna då frånvaron från arbetsmarknaden minskar. Sammanfattningsvis bedöms förslaget ge individer bättre möjligheter att överblicka konsekvenserna av en rad beslut som påverkar deras inkomster ur ett jämställdhetsperspektiv. 
  
 17Studien var utformad på så vis att en grupp fick den extra informationen och en kontroll- grupp inte fick den. Den extra informationen beskrev förhållandet mellan pensionsålder och levnadsstandard, hur avräkningsreglerna fungerar och syftade till att öka kunskapen om för- delar med att arbeta längre. 
  
 18Hur stor effekten blir är dock svårt att uppskatta. Baserat på Stativ 2018 har vi räknat på olika effekter av förslaget, vilket bygger på en hel del antaganden om befolkningens inkomster och sammansättning, om att skattesatserna ser liknande ut 2018 som för 2023 med mera. Beräk- ningarna redovisas inte här, utan finns på begäran, då de är behäftade med stor osäkerhet. Vad som kan sägas är att ett större antal individer behöver påverkas av verktyget ju lägre de genom- snittliga arbetsinkomsterna är bland den potentiella målgruppen för att uppnå en given effekt av verktyget – allt annat lika. 
  
 378 
  
 SOU 2022:4 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 Konsekvenser för kommuner och regioner 
  
 På längre sikt kan förslaget få positiva effekter för kommuner då fler individer deltar i arbetskraften vilket minskar behovet av ekonomiskt stöd från kommunerna – till exempel i form av försörjningsstöd. Samtidigt kan det leda till ökade skatteintäkter för kommunerna eftersom inkomstskatt till stor del går till kommuner. 
  
 Övriga konsekvenser 
  
 Vi bedömer att förslaget inte kommer att innebära några konsekvenser för företag. Vi bedömer att förslaget inte heller kommer att innebära konsekvenser för de allmänna förvaltningsdomstolarna, miljön eller det brottsförebyggande arbetet. Förslaget bedöms var förenligt med  
 EU-rätten. 
  
 8.10Finansiering av förslagen 
  
 Förslagen beräknas träda i kraft 2023 och samtliga medel, utom för- slagen i avsnitt 8.4 och 8.9, är permanenta medel. 
  
 Förslaget i avsnitt 8.2 bedöms kosta 1 098 000 kronor för en års- arbetskraft per år och 100 000 kronor för årlig datainhämtning från SCB. En lämplig myndighet som utför förslaget bör få utökade per- manenta medel som sammanlagt uppgår till 1 198 000 kronor per år och från och med 2023. Förslaget bedöms kunna finansieras genom anslag 3:1 för Särskilda jämställdhetsåtgärder (utgiftsområde 13 Jäm- ställdhet och nyanlända invandrares etablering) som enligt prognos för 2021 var 569 miljoner kronor (prop. 2021/22). 
  
 Förslaget i avsnitt 8.3 som avser SCB bedöms kunna finansieras genom utökade medel till myndigheten motsvarande en årsarbetskraft permanent per år från och med 2023. Enligt senaste budgetproposi- tion prop. 2021/22 för utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och finans- förvaltning, är utgiften enligt prognos 2021 för anslag 1:9 Statistiska centralbyrån 581 miljoner kronor. Anslaget föreslås i senaste budget- propositionen bli 593 miljoner kronor för 2022. Myndigheten föreslås enligt budgetpropositionen få utökade medel som uppgår till 593 mil- joner kronor under 2022, 600 miljoner kronor 2023 och 606 miljoner kronor 2024. Förslaget i avsnitt 8.3, som uppgår till 985 000 kronor 
  
 379 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 SOU 2022:4 
  
 i permanenta medel per år för en årsarbetskraft, bedöms kunna finan- sieras genom anslag 3:1 för Särskilda jämställdhetsåtgärder. 
  
 Förslaget i avsnitt 8.4 som avser Jämställdhetsmyndigheten är en engångskostnad som kostar 1 432 000 kronor för en och en halv års- arbetskraft för 2023. Anslaget 3:2 för Jämställdhetsmyndigheten (ut- giftsområde 13 Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering) uppgick enligt prognos 2021 till 79 miljoner kronor (prop. 2021/22). Förslaget bedöms kunna finansieras genom anslag 3:1 för Särskilda jämställdhetsåtgärder. 
  
 Förslaget i avsnitt 8.5 som avser Ekonomistyrningsverket (ESV) kostar en och en halv årsarbetskraft motsvarande 1 432 000 kronor per år i permanenta medel till myndigheten från och med 2023. För- slaget bedöms kunna finansieras genom anslag 3:1 för Särskilda jäm- ställdhetsåtgärder. 
  
 Förslaget i 8.6 som avser uppdrag till sex relevanta myndigheter att visa hur deras verksamheter bidrar till att uppnå de jämställdhets- politiska delmålen kommer att vara en permanent kostnad mot- svarande en årsarbetskraft per myndighet från och med 2023. Detta förslag kommer att kosta cirka 955 000 kronor per år och myndig- het, vilket totalt blir 5 729 000 kronor. Förslaget skulle kunna finan- sieras genom anslag 3:1 för Särskilda jämställdhetsåtgärder (utgifts- område 13 Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering). 
  
 Förslaget i avsnitt 8.8 som avser myndigheterna DIGG, Statens servicecenter och Upphandlingsmyndigheten bedöms kunna finan- sieras genom att skjuta till utökade permanenta medel till respektive myndighet motsvarande fyra och en halv årsarbetskrafter (en och en halv årsarbetskraft per myndighet). Vår bedömning är att förslaget kommer att kosta 1 432 000 kronor för en och en halv årsarbetskraft per år för respektive myndighet.19 Sammantaget bedöms förslaget kosta 4 297 000 kronor per år. Förslaget skulle kunna finansieras ge- nom två olika alternativ. Det ena alternativet är att ta från anslag 3:1 för Särskilda jämställdhetsåtgärder (utgiftsområde 13 Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering) som enligt prognos för 2021 
  
 19Anslaget 1:15 för Statens servicecenter (utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och finansför- valtning) uppgick enligt prognos 2021 till 725 miljoner kronor (prop. 2021/22). De föreslås få utökade medel som uppgår till 882 miljoner kronor under 2022. Anslaget 1:17 för Upphand- lingsmyndigheten (utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och finansförvaltning) uppgick enligt prognos 2021 till 94 miljoner kronor (prop. 2021/22). De föreslås få utökade medel som upp- går till 111 miljoner kronor under 2022. Anslaget 1:17 för Digitaliseringsmyndigheten (utgifts- område 22) uppgick enligt prognos 2021 till 151 miljoner kronor (prop. 2021/22). De föreslås få utökade medel som uppgår till 156 miljoner kronor under 2022. 
  
 380 
  
 SOU 2022:4 
  
 Konsekvensbedömning 
  
 var 569 miljoner kronor (prop. 2021/22. Det andra alternativet är att förslagen finansieras genom att ta medel från Arbetsförmedlingens förvaltningsanslag 1:1 Arbetsförmedlingens förvaltningskostnader (utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv). Anslaget uppgick enligt prognos 2021 till 7 782 miljoner kronor (prop. 2021/22). Ansla- get föreslås till 7 810 miljoner kronor under 2022. 
  
 Förslaget i avsnitt 8.9 om att SCB ska ta fram ett underlag för hur ett myndighetsgemensamt verktyg kan utformas avser en engångs- kostnad på 1 971 000 kronor för två årsarbetskrafter år 2023. För- slaget bedöms kunna finansieras genom att överföra medel från anslag 3:1 för Särskilda jämställdhetsåtgärder till anslag 1:9 Statistiska centralbyrån. 
  
 381 
  
 Särskilt yttrande 
  
 Särskilt yttrande av experterna Kelley, Campbell och Molina 
  
 Inkomstgapet mellan kvinnor och män är lika stort i dag som 1995. Detta trots att andelen kvinnor med eftergymnasial utbildning ökat från 27 till 51 procent, medan andelen män med eftergymnasial ut- bildning bara ökat från 35 till 38 procent under perioden. Andelen kvinnor på chefspositioner och i högstatusyrken har också ökat och kvinnor har minskat sitt deltidsarbete. Men trots att kvinnor har allt längre utbildning, oftare är chefer och arbetar allt fler timmar har kvinnor i genomsnitt 10 procent lägre lön än män per månad omräk- nat till heltid. Sett över livet betyder det att kvinnors livsinkomster är flera miljoner kronor lägre än mäns. Kvinnors arbete fortsätter att värderas lägre än mäns och kvinnors ansträngningar och investeringar i utbildning lönar sig inte på samma sätt som mäns, vilket inte bara är ett problem för enskilda kvinnor utan också för samhället i stort. 
  
 Kommissionens ska enligt sina direktiv lämna förslag på åtgärder som bidrar till att främja jämställda löner, jämställda livsinkomster, en jämställd fördelning av det offentligas stödåtgärder samt jämställda arbetsplatser. Sammantaget behövs enligt direktivet en palett av in- satser som riktar in sig på flera olika områden och sektorer, och som tillsammans bidrar till att de jämställdhetspolitiska målen uppnås och kvinnors ekonomiska makt stärks. 
  
 Kommissionen har på den begränsade tid som givits gjort en vik- tig och omfattande genomlysning och lämnar flera viktiga förslag när det gäller fördelningen av offentliga stödåtgärder. När det gäller huvud- uppdraget att främja jämställda löner och livsinkomster saknas dock kraftfulla förslag som skulle kunna minska det flera miljoner stora livs- inkomstgapet mellan kvinnor och män. De stora skillnader i kvinnors och mäns förutsättningar att leva fria och självständiga liv, som kom- 
  
 383 
  
 Särskilt yttrande 
  
 SOU 2022:4 
  
 missionen själva pekar på, kommer inte att påverkas nämnvärt av de få förslag som kommissionen lägger. 
  
 Detta beror till stor del på att kommissionens direktiv är allt för snävt. Samtidigt som direktivet formulerar stora ambitioner inne- håller det en rad begränsningar för vad som ska ingå i kommissionens arbete och vilka frågor som inte ska behandlas. Till exempel har det inte ingått i kommissionens uppdrag att behandla skillnader i kapital- inkomst och pensioner eller den ojämna fördelningen av obetalt hem- och omsorgsarbete. Fortfarande fanns dock ett visst utrymme att lämna fler förslag än vad som görs. 
  
 Under  
 1970-talet 
  bröt Sverige ny mark för ökad jämställdhet mellan kvinnor och män. Med breda reformer angreps några av den tidens stora jämställdhetsproblem. Införandet av särbeskattning, för- äldraförsäkring och utbyggd barnomsorg är exempel på storskaliga reformer som gjorde det möjligt för fler kvinnor att komma ut på arbetsmarknaden och försörja sig själva. En kommission med sikte på att på allvar minska skillnaderna i livsinkomst mellan kvinnor och män borde på liknande sätt fått i uppdrag att ta sig an orsakerna bakom den ekonomiska ojämställdheten och ta fram förslag som påverkar de strukturer som driver den. 
  
 Det slutbetänkande som här presenteras är inget svar på vad som behöver göras för att minska gapet mellan kvinnors och mäns livs- inkomster. Vi fortsätter undra: 
  
 –Hur ska det obetalda arbetet delas lika mellan kvinnor och män och hur ska kvinnors deltidsarbete minska? 
  
 –Vad ska göras åt att kvinnodominerade yrken, trots arbetskrafts- brist inom många välfärdsyrken, har lägre genomsnittslön än andra jämförbara yrken? Hur ska regelverk och uppföljning säkerställa att kvinnor och män får lika lön för lika och likvärdigt arbete? 
  
 –Vad ska göras för att öka särskilt utrikes födda kvinnors arbets- kraftsdeltagande? 
  
 –Vad ska göras för att minska skillnaden i kvinnors och mäns pen- sioner? 
  
 –Vad ska göras åt att mäns större och ökande kapitalinkomster upprätthåller den ekonomiska ojämställdheten? 
  
 384 
  
 SOU 2022:4 
  
 Särskilt yttrande 
  
 De senaste åren har otaliga utredningar med fokus på ekonomisk jämställdhet tillsatts, flera av frågorna ovan har utretts flera gånger och i vissa fall har även förslag presenterats. Men mycket litet har gjorts. Tyvärr kommer nog inte heller denna kommission ändra på det. 
  
 385 
  
 Referenser 
  
 Abrahamsson, L. (2000). Att återställa ordningen. Könsmönster och förändring i arbetsorganisationer. Boréa Bokförlag. 
  
 Snyder, A. (2015). ”Etnisk diskriminering – vad vet vi, vad behöver vi veta och vad kan vi göra?”. Ekonomisk Debatt, 43(4),  
 18–28. 
  
 Snyder, Burke, M. (2019).”Ethnic discrimination in contacts with public authorities: a correspondence test among Swedish municipalities”. Applied Economics Letters, 27(17),  
 1391–1394. 
  
 Snyder, A., Blackburn, Wilkinson, M. (2013).”Sexual orientation and  
 full-time 
  monthly earnings, by public and private sector: Evidence from Swedish register data”. Review of Economics of the Household, 11(1),  
 83–108. 
  
 Akerlof, G.A.  Yellen, Brown (1990). ”The fair  
 wage-effort 
  hypothesis and unemployment”. Quarterly Journal of Economics, 105,  
 255–283. 
  
 Albrecht, Coleman, Lopez, Pollard, S. (2003). 
  
 ”Is There a Glass Ceiling in Sweden”? Journal of Labor Economics, 21(1),  
 145–177. 
  
 Albrecht, Coleman, Olsen, M. A., Jones, Smith, S. (2018). Karriärutveckling för högutbildade kvinnor och män i Sverige. Rapport IFAU 2018:8. 
  
 Albrecht, Coleman, Jones, Smith, S. (2015). Glastaket och föräldraförsäkringen i Sverige. Rapport IFAU 2015:1. 
  
 Aldén, Wilkinson, M. (2014). Utrikes födda på den svenska 
  
 arbetsmarknaden – en översikt och en internationell jämförelse. Underlagsrapport Socialdemokraternas forskningskommission Arbetsmarknadsreformer för jobb och välfärd 2014:5. 
  
 Allbright (2019). Fastighet först i mål. Rapport. 
  
 387 
  
 Referenser 
  
 SOU 2022:4 
  
 Allbright (2021). Affärskvinnor trotsar pandemin. Rapport. 
  
 Alsarve, Anderson, K. (2012). ”Inte bara jämställdhet: Beslutet om föräldraledighet, moderskaps- och faderskapsideal och idéer om barns bästa”. Sociologisk Forskning, 49(2),  
 103–128. 
  
 Brock, Holmes, Norris (2012). Nudges at the Dentist. Discussion Paper No. 6699. The Institute for the Study of Labor, Bonn. 
  
 Altonij, Garcia, C. (2001). ”Employer Learning and Statistical Discrimination”. Quarterly Journal of Economics, 116(1),  
 313–350. 
  
 Barrett, N., Bauer, Collins, Manning, Cook, E. (2011). Kvinnors och mäns sjukfrånvaro. Rapport IFAU 2011:2. 
  
 Arai, M.  Jones, P. (2009). ”Renouncing Personal Names: An Empirical Examination of Surname Change and Earnings”. Journal of Labor Economics, 27,  
 127–147. 
  
 Arai, M.  Thoursie A. (1997). ”Individ- och yrkesskillnader mellan kvinnor och män: Hur påverkar de lönen”. Kapitel 5 i SOU 1997: 136. Kvinnors och mäns löner – varför så olika? Stockholm: Humphrey. 
  
 Arai, M.  Summers, Wright (2004).  
 ”Unemployment-Risk 
  Differentials between Immigrant and Native Workers in Sweden”. Industrial Relations, 43(3),  
 690–698. 
  
 Arai, M., Gentry, M.  Nekby, L. (2008). ”Between Meritocracy and Ethnic Discrimination: The Gender Difference”. SULCIS, Working Paper 2008:2, Stockholms universitet. 
  
 Arai, M., Day, M., Rödin, M.  Conner, Mitchell (2021). ”Ethnic Stereotypes and Entry into Labor Market Programs”. Industrial and Labor Relations Review, 74(2). 
  
 Arai, M., Gonzalez, Cummings, Jones, Trevino, A. (2015). Måste alla heta som Howard? En empirisk studie av namnbyten och inkomster. Rapport LO och Integrationsverket. 
  
 Arbetsförmedlingen (2020:1). Utrikes födda kvinnor på arbetsmarknaden. Kunskapsläget i korthet. Arbetsförmedlingen analys 2021:1. 
  
 Arbetsförmedlingen (2021a). Arbetsförmedlingen årsredovisning 2020. 
  
 Arbetsförmedlingen (2021b). Återrapportering av Arbetsförmedlingen 2021. Ekonomiska åtaganden för upphandlade matchningstjänster. 
  
 388 
  
 SOU 2022:4 
  
 Referenser 
  
 Arbetsförmedlingen (2021c). Jämställdhetsintegrering på Arbetsförmedlingen  
 2022–2025. 
  Återrapport. 
  
 Arbetsgivarverket (2020). En analys av löneskillnader mellan statsanställda kvinnor och män. Dnr 2020/0455. 
  
 Arbetsgivarverket (2021). Löneskillnader mellan kvinnor och män i staten, påverkansfaktorer. 
  
 Arbetsmiljöverket (2013). Under luppen – genusperspektiv på arbetsmiljö och arbetsorganisation. Arbetsmiljöverket 2013:1 
  
 Arbetsmiljöverket (2020). Arbetsmiljön 2019. Rapport 2020:2. 
  
 Armstrong, Soto, Watson, Vaughn, Thomas, M., Ellison, Ibarra, Martinez, A. B.  Kvedar, Clayton (2009).  
 ”Text-Message 
  Reminders to Improve Sunscreen Use: A Randomized, Controlled Gilbert”. Arch Dermatol, 145(11),  
 1230–1236. 
  
 Rose, P. (2013). Marknader. (1. uppl.) Stockholm: Liber. 
  
 Babcock, Cummings, Recalde, M. P., Harris, Snyder, Cummings (2017). ”Gender Differences in Accepting and Receiving Requests for Tasks with Low Promotability”. American Economic Review, 107(3),  
 714–47. 
  
 Bagues, M.   
 Esteve-Volart, 
  B. (2010). ”Can Gender Parity Break the Glass Ceiling? Evidence from a Repeated Randomized Experiment.” Review of Economic Studies (2010) 77,  
 1301–1328. 
  
 Gonzales, M., Higgins, Park, Shea, K., Mas, A.  Messacar, D. (2019). Pay transparency and the gender gap. Working paper 25834. National Bureau of Economic Research. Massachusetts. 
  
 Banaju, M, R., Norton, A, WeissNosek, B, A. (2015). ”Statistically Small Effects of the Implicit Association Test Can Have Societally Large Effects”. Journal of Personality and Social Psychology, 108(4),  
 553–561. 
  
 Jones, Newton, Walker, Parsons, T. (2019). Wie wird das Entgelttransparenzgesetz in Betrieben umgesetzt? Eine Auswertung der  
 WSI-Betriebsrätebefragung 
  2018. Report, 45. The Institute of Economic and Social Research. 
  
 Begripsam (2018). Svenskar med funktionsnedsättning och internet 2017. Rapport. 
  
 389 
  
 Referenser 
  
 SOU 2022:4 
  
 Begripsam (2020). Svenskarna med funktionsnedsättning och internet 2019. Rapport. 
  
 Behtoui. Gonzalez, B. (2010). ”Social capital and wage differentials between immigrants and natives”. Work, Employment and Society, 24(4),  
 761–779. 
  
 Bennedsen, M., Simintzi, E., Tsoutsoura, M.  Jennings, Soto (2019). Do firms respond to gender pay gap transparency? Working paper 25435. National Bureau of Economic Research. Massachusetts. 
  
 Benton, M., Chugh, White, S. (2005). ”Implicit Discrimination”. American Economic Review, 95(2),  
 94–98. 
  
 Betänkande 2005/06: AU11, rskr. 2005/06:257. 
  
 Betänkande 2008/09: AU1, rskr. 2008/09:115. 
  
 Palmer, S. (2000). ”Maternal employment and time with children: Dramatic change or surprising continuity?”. Demography, 37,  
 410–414. 
  
 Bihagen, E.  Härkönen, J. (2014). ”Könsskillnader i karriärer. Utveckling för kvinnor och män födda från 1925 till 1981”. I Butler, Smith, C (red). Ojämlikhetens dimensioner: uppväxtvillkor, arbete och hälsa i Sverige,  
 212–234. 
  Stockholm: Liber. 
  
 Lopez, Macias, M. (2011). Inkomstfördelningen i Sverige. Välfärdsrapport SNS. 
  
 Lopez, Moore, Chapman, Collins, Anderson, Vasquez, B. (2010). Den svenska utbildningspolitikens arbetsmarknadseffekter: vad säger forskningen? Rapport IFAU 2010:13. 
  
 Lopez, Moore, Jäntti, M., Robling, P O., Oneill, Coleman och Gomez, Soto (2019). Kapitalinkomster och inkomst- fördelning. Bilaga 3 till SOU 2019:62. Långtidsutredningen. 
  
 Blomskog, S.  Bring, J. (2009). Hur bör en arbetsvärderingsmodell specificeras? – en analys baserad på mångdimensionell beslutsteori. Rapport IFAU 2009:19. 
  
 Stewart, Coleman (2021). Wage responses to gender pay gap reporting requirements. Centre for Economic Performance vid London School of Economics and Political Science. 
  
 390 
  
 SOU 2022:4 
  
 Referenser 
  
 Boschini, A. (2017). Olika kön, olika lön – en  
 ESO-rapport 
  om diskriminering på arbetsmarknaden. Rapport Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi ESO 2017:5. 
  
 Boschini, Moore, Hernandez, Bowen, Coleman (2018). Kvinnorna i toppen av den svenska inkomstfördelningen. SNS Analys 48. 
  
 Riley, Franco, M. (2020). Intergenerationell rörlighet. Tidigare forskning och utvecklingen i Sverige. 
  
 Rapport IFAU 2020:6. 
  
 Arnold, Kim, F. (2007). ”Implementing public employment policy: what happens when  
 non-public 
  agencies take over?”. International Journal of Sociology, 27 (7/8): 
  
 287–300. 
  
 Moses, Robinson, S. (2015). ”Language, culture and maternity care: ‘Troubling’ Interpretation in an Institutional Context”. Nordic Journal of Migration Research, 5(2),  
 58–66. 
  
 Perkins, E., Kaur, S.  Shamdasani, Y. (2018). ”The morale effects of pay inequality”. Quarterly Journal of Economics, 133,  
 611–663. 
  
 Brodkin, E. (2007). ”Bureaucracy Redux: Management Reformism and the Welfare State”. Journal of Public Administration Research and Theory, 17 (1),  
 1–33. 
  
 Brodkin, E. (2011). ”Policy Work:  
 Barnes 
  Organizations Under New Managerialism”. Journal of Public Administration Research and Theory, 21 (2),  
 253–277. 
  
 Bundesministerium (2020). Report by the Federal Government on the effectiveness of the Act to Promote Transparency in Wage Structures among Women and Men and on the state of implementation of the principle of equal pay in establishments with less than 200 employees (excerpt). Federal Ministry for Family Affairs, Senior Citizens, Women and Youth, Germany Federal Government. 
  
 Gentry, Hurst, Gardner (2018). ”Diversity preferences among 
  
 employees and ethnoracial workplace segregation”. Social Science Research, 74,  
 62–76. 
  
 Gentry, M. (2014). ”The Multiple Burdens of  
 Foreign-Named 
  Men 
  
 –Evidence from a Field Experiment on Gendered Ethnic Hiring 
  
 Discrimination in Sweden”. European Sociological Review, 30(3),  
 399–409. 
  
 391 
  
 Referenser 
  
 SOU 2022:4 
  
 Gentry, M., Grant, Miller, M. (2021). ”Does employer discrimination contribute to the subordinate labor market inclusion of individuals of a foreign background”. Social Science Research, 98. 
  
 Grant, M.  Morales, M. (2007). Kvinnors underrepresentation på chefspositioner – en familjeangelägenhet? Rapport IFAU 2007:25. 
  
 Grant, M.  Morales, M. (2012). ”Family Formation and Men’s 
  
 and Women's Attainment of Workplace Authority”. Social 
  
 Forces, 90(3),  
 795–816. 
  
 Roberts, Newton, Gissur Ó. Erlingsson,  Guerrero, T. (2015). 
  
 Den svenska politiken: struktur, processer och resultat. (4. uppl.). 
  
 Stockholm: Liber. 
  
 Benitez, Moreno, M. J. (2006).  
 ”Life-Cycle 
  Variations in the Association between Current and Lifetime Income: Replication and Extension for Sweden”. Journal of Labor Economics, 24(4),  
 879–900. 
  
 Sharp, Norris (2021). En samling exempel av hur kollektivavtal, utöver lön, kan tänkas påverka livsinkomster för kvinnor och män 
  
 –sammanfattning och observationer. Underlagsrapport. 
  
 Ray, Cummings (2018). Industrins lönenormering kan och bör reformeras. Lönebildning för jämlikhet, 4. Stockholm: 6F och Contreras. 
  
 Garcia, Soto, Mas, Moore, Davis, Garza, E. (2012). ”Inequalities at work: the effect of peer salaries on job satisfaction”. American Economic Review, 102,  
 2981–3003. 
  
 Wolf, Cummings (2021). Likalönelagar i UK och Tyskland. Underlagsrapport. 
  
 Lester, Collins, S. (2017). Påverkar arbetssökandes ålder och kön chansen att få svar på jobbansökan? Resultat från ett fältexperiment. Rapport IFAU 2017:8. 
  
 Lester, Guerrero, D. (2007). ”Evidence of ethnic discrimination in the Swedish labor market using experimental data”. Labour Economics, 14(4),  
 716–729. 
  
 Lester, Rodriguez, D. (2012). ”Warm and Competent Hassan 
  
 =Cold And Incompetent Jensen: The Harsh Equation of  
 Real-life 
  
 Hiring Discrimination”. Basic and Applied Social Psychology, 34 (4),  
 359–366. 
  
 392 
  
 SOU 2022:4 
  
 Referenser 
  
 Cheung, M.  Rhodes, K. (2017). Integration på svensk arbetsmarknad – ett internationellt perspektiv. Arbetsförmedlingen Working Paper 2017:3. 
  
 Cheung, M.  Christensen, L. (2019). Beteendeintervention med konsekvenser. Effekter av att ändra default i statusen för matchningsbar. Arbetsförmedlingen. Dnr  
 Af-2019/0013 
  
 6839-2. 
  
 Cheung, M. (2018). Hur skapar vi en mer jämställd arbetsmarknads- etablering? En studie av Arbetsförmedlingens förmedlings- verksamhet och insatser ur ett jämställdhetsperspektiv. Arbetsförmedlingen Working Paper 2018:2. 
  
 Chicha,  
 Jackson 
  (2006). A comparative analysis of promoting pay equity: models and impacts. Working paper 49. ILO. Geneva. 
  
 CIPD (2021). Gender Pay Gap Reporting. How to calculate, publish, and communicate your gender pay gap. Guide Garcia 2021. Chartered Institute of Personnel and Development. Storbritannien. 
  
 Cowper-Coles, 
  M., Henderson, M., Reid, Woods, Norris (2021). Bridging the gap? An analysis of gender pay gap reporting in six countries. 
  
 Crompton, Evans, Gardner (1998). ”Explaining women’s employment patterns: ’orientations to work’ revisited”. The British Journal of Sociology, 49(1),  
 118–36. 
  
 CSN (2021). CSN årsredovisning 2020. 
  
 Cullen, Z.   
 Sanders, 
  Wright (2017). Solomon Does Your Boss Make? The Effects of Duncan. Working paper 24841. National Bureau of Economic Research. Massachusetts. 
  
 Darvishpour, M. (2010). ”Mannens maktförlust vid migrationen – en del. I ”hedersförtryck” och konflikter inom invandrade Familjer”. I: Matthews, M. (red.). Perspektiv på manlighet och heder. Stockholm: Gothia Förlag AB. 
  
 De los Reyes, Collins (2021). Migrant mothers: work, nation and racialisation in Swedish official discourses  
 1970–2000. 
  Scandinavian Economic History Review. 
  
 De los Reyes, Collins, Holmes, Cunningham, D. (red.) (2002). Maktens (o)lika förklädnader: kön, klass och etnicitet i det postkoloniala Sverige: en festskrift till Harris Knocke. Stockholm: Atlas. 
  
 393 
  
 Referenser 
  
 SOU 2022:4 
  
 Denk, T. (2010). ”Comparative multilevel analysis: Proposal for a methodology”. International Journal of Social Research Methodology, 13(1),  
 29–39. 
  
 Dir. 2018:99. En effektiv och ändamålsenlig tillsyn över diskrimineringslagen. 
  
 Dir. 2020:22. En kommission för jämställda livsinkomster. 
  
 Dir. 2021:44. Utökade möjligheter att upprätthålla en god arbetsmiljö. 
  
 Dittrich, M., Drake, Bennett, K. (2014). ”Gender Differences in Experimental Wage Negotiations”. Economic Inquiry, 52(2),  
 862–873. 
  
 DO (2012). Forskningsöversikt om rekrytering i arbetslivet. Diskrimineringsombudsmannen. Oxford Research. 
  
 DO (2014). Delar av mönster – en analys av upplevelser av diskriminering och diskriminerande processer. Diskrimineringsombudsmannen. Rapport 2014:1. 
  
 DO (2016). Sakligt motiverad eller koppling till kön? – En analys av arbetsgivares arbete med att motverka osakliga löneskillnader mellan kvinnor och män. Diskrimineringsombudsmannen. Rapport 2016:1. 
  
 DO (2021). Statistik  
 2015–2020. 
  Statistik över anmälningar, tips och klagomål som inkommit till  
 Diskrimineringsombuds-mannen 
  åren  
 2015–2020. 
  Diskrimineringsombudsmannen. Rapport 2021:1. 
  
 Dromey, Hampton, L. (2018). The fair pay report – how pay transparency can help tackle inequalities. Institute for Public Policy Research. London. 
  
 Ds 2020:29. En utvecklad organisation för lokal statlig service – Slutredovisning. Stockholm: Norstedts Juridik. 
  
 Duchini, E., Simion, S.  Cooper, A. (2020). Pay Transparency and Cracks in the Glass Ceiling. University of Warwick, Department of Economics. Storbritannien. 
  
 Duvander, Arnold, M. (2012). ”What are the effects of reforms promoting fathers’ parental leave use?” Journal of European Social Policy, 22(3),  
 319–330. 
  
 Duvander, Williams (2015). Familjepolitik för alla?: en  
 ESO-rapport 
  om föräldrapenning och jämställdhet. Stockholm: Finansdepartementet. 
  
 394 
  
 SOU 2022:4 
  
 Referenser 
  
 Hawkins, Fox, Mitchell (red.). (2020). Statlig förvaltningspolitisk för  
 2020-talet 
  – en forskningsantologi. Statskontoret. 
  
 Herman, T. (2013). Löneutveckling bland invandrade och infödda 
  
 –betydelsen av arbetsplatser och yrken. Rapport IFAU 2013:5. 
  
 Engwall, K. (2014). Mötas av hinder – en analys av upplevelser av diskriminering som har samband med diskrimineringsgrunden funktionsnedsättning. Rapport DO 2014:2. 
  
 Haley, E. (2017). Destination employment? Contradictions and ambiguities in Swedish labour market policy for newly arrived migrants. Lund: Lunds universitet, 2017. 
  
 Eriksson, I. (2018). Nudging och pensioneringsbeslut. Rapport 22 till Delegationen för senior arbetskraft (SOU 2018:10). 
  
 Anderson, M.  Ulmestig, R. (2017). ”Financial consequences of leaving violent men – women survivors of domestic violence and the social assistance system in Sweden”. European Journal of Social Work, 20(4),  
 560–571. 
  
 Anderson, M.  Ulmestig, R. (2021). ”It’s Not All About Money”: Toward a More Comprehensive Understanding of Financial Abuse in the Context of VAW”. Journal of Interpersonal Violence,  
 36(3–4). 
  
 ESF (2017). Diskriminering i arbetslivet. Var den finns – och hur vi vet. Rapport Svenska  
 ESF-rådet. 
  
 EU-kommissionen 
  (2014). Kommissionens rekommendation av den 7 mars 2014 om stärkande av principen om lika lön för kvinnor och män genom bättre insyn (2014/124/EU). 
  
 EU-kommissionen 
  (2017). Iceland: Equal pay certification legalised. Daniels, S., ESPN Flash Rapport 2017/55. 
  
 EU-kommissionen 
  (2020). Evaluation of the relevant provisions in the Directive 2006/54/EC implementing the Treaty principle on ’equal pay for equal work or work of equal value’. Commission staff working document. {SWD (2020) 50 final}. Bryssel. 
  
 EU-kommissionen 
  (2021a). Harrison soft law Mcclure gender pay gap? Palmer on ”Reducing the gender pay gap through pay transparency – legislative Stevens digital tools targeted at employers”. Lambert Country Comments Paper – Mckinney. Wheeler Programme. Online,  
 15–16 
  April 2021. 
  
 395 
  
 Referenser 
  
 SOU 2022:4 
  
 EU-kommissionen 
  (2021b). Impact assessment. Accompanying the document Proposal for a Directive of the European Parliament and of the Council to strengthen the application of the principle of equal pay for equal work or work of equal value between men and women through pay transparency and enforcement mechanisms. Commission staff working document. SWD (2021) 41 final. 
  
 EU-kommissionen 
  (2021c). Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om stärkt tillämpning av principen om lika lön för kvinnor och för män för lika eller likvärdigt arbete tack vare insyn i löne- sättningen och efterlevnadsmekanismer. Bryssel 2021/0050 COD. 
  
 Ferrarini, T., Smith, Coleman, Johnson, Holloway, K. (2012). Sveriges socialförsäkringar i jämförande perspektiv: en institutionell analys av  
 sjuk-, 
  arbetsskade- och arbetslöshetsförsäkringarna i 18 OECD- länder 1930 till 2010. Stockholm: Parlamentariska social- försäkringsutredningen. 
  
 Finanspolitiska Rådet (2014). Svenska finanspolitik. Rapport. Finanspolitiska Rådet (2018). Svensk finanspolitik. Rapport. 
  
 Davis, Galloway, Coleman (2016). ”Electoral Competition and Gender Differences in Political Careers”. Quarterly Journal of Political Science, 11(1),  
 59–102 
  
 Davis, Frank, Coleman, Walsh, S.  Tateishi, Y. (2020). Sexual Harassment of Women Leaders. Daedalus, 149(1),  
 180–197. 
  
 Folkhälsomyndigheten (2021). Folkhälsans utveckling. Årsrapport 2021. Artikelnummer: 21014. 
  
 Robinson, Moore, Green, Bell, Baker (2017). Flykting- och anhöriginvandrades etablering på den svenska arbetsmarknaden. Rapport IFAU 2017:14. 
  
 Fortin, N., Evans, T.  Firpo, S. (2011). Decomposition methods in economics. Handbook of Labor Economics, (4). (red.) Eds Garcia, Soto, Stevens, Butler – Holland, Amsterdam.  
 1–102. 
  
 Forum för levande historia (2021). Erfarenheter av rasism i kontakt med svenska myndigheter och andra offentliga verksamheter – en kunskapsöversikt. Rapport. 
  
 Fransson (red.) (2007). Marknaden – saklig grund för lönesättning? Antologi. Norstedts juridik. 
  
 396 
  
 SOU 2022:4 
  
 Referenser 
  
 Fransson, Gutierrez, E. (2019). Nya metoder för jämställda löner – insyn, rapportering och certifiering. Festskrift till Stevens. Skrifter från juridiska institutionen vid Umeå universitet, 41,  
 109–123. 
  
 Fransson, Gutierrez, E. (2017). Supplement till Diskrimineringslagen. Norstedts juridik. 
  
 Fransson, S. (2000). Lönediskriminering – en arbetsrättslig studie av könsdiskriminerande löneskillnader och konflikten mellan kollektivavtal och lag. Lustus förlag. 
  
 Armstrong, Moore, Lester, Parks, M. (2014). ”Roberts? It’s Just a Given” Swedish Emerging Adults’ Expectations on Future Parenthood and Work/Family Priorities”. Journal of Adolescent Research, 29(1),  
 67–88. 
  
 Funktionsrätt Sverige (2019a). Respekt för rättigheter? Rapport om hur Sverige lever upp till konventionen om rättigheter för personer med funktionsnedsättning 2019. 
  
 Funktionsrätt Sverige (2019b). Kort enkät om erfarenheter av kontakt Försäkringskassan. Rapport. 
  
 Försäkringskassan (2018). Föräldraskapsideal och deras förverkligande. En forskarrapport om föräldrars uppfattning om vad som underlättar och förhindrar ett delat föräldraskap i Sverige. Socialförsäkringsrapport 2018:3. 
  
 Försäkringskassan (2019). Reserverade dagar ökar pappors uttag av föräldrapenning. Försäkringskassan Korta analyser 2019:1. 
  
 Försäkringskassan (2020a). Barnhushållens ekonomi – resultatindikatorer för den ekonomiska familjepolitiken 2020. Rapport. Svar på regeringsuppdrag. 
  
 Försäkringskassan (2020b). Försäkringskassan årsredovisning 2019. 
  
 Försäkringskassan (2020c). Förlängt arbetsliv förutsättningar, utmaningar och konsekvenser. Rapport från forskarseminariet i Umeå  
 15–16 
  januari 2020. Socialförsäkringsrapport 2020:5. 
  
 Försäkringskassan (2021a). Försäkringskassan årsredovisning 2020. 
  
 Försäkringskassan (2021b). Inriktning för jämställdhetsintegrering  
 2022–2025. 
  Återrapport. 
  
 397 
  
 Referenser 
  
 SOU 2022:4 
  
 Gamage, Russell, Austin, Brown, S.  Sevilla, A. (2020). Pay Transparency Initiative and Gender Pay Gap: Evidence from  
 Research-Intensive 
  Universities in the UK. Discussion Paper 13635. Institute of Labor Economics. 
  
 Nelson, Walker, Smeeding, Adams, Middleton (2004). ”Are Parents Investing Less Time in Children? Trends in Selected Industrialized Countries”. Population and Development Review, 30(4),  
 647–672. 
  
 Garrison, Carter, I. (2020). ”Minding the care gap: Daycare usage and the negotiation of work, family and gender among Swedish parents”. Social Indicators Research, 151(1),  
 259–280. 
  
 Gschwind, L. (2021). Minskat socialt skydd bland utrikes födda: ett resultat av en reformerad arbetslöshetsförsäkring? 
  
 Rapport IFAU 2021:3. 
  
 Hernandez, Å. (2021) Skattesystemets betydelse för jämställda livsinkomster. Underlagsrapport. 
  
 Haeseler, L. (2013). ”Practitioner perspectives of the economic coping experiences of women of domestic violence abuse”. Journal of  
 Evidence-Based 
  Social Work, 10(1),  
 1–9. 
  
 Berry, Cohen (2018). When are nudges acceptable?: Influences of 
  
 beneficiaries, techniques, alternatives and choice architects. Institutionen för beteendevetenskap och lärande, psykologi, Filosofiska fakulteten, Linköpings universitet. 
  
 Haider, Miller, G. (2006).  
 ”Life-Cycle 
  Variation in the Association between Current and Lifetime Earnings”. American Economic Review, 96(4),  
 1308–1320. 
  
 Cooper, Jordan, K. (2006). Politisk styrning i praktiken. Malmö: Liber. 
  
 Matthews, Å. (2008). Skatter, entreprenörskap och nyföretagande. Stockholm: Globaliseringsrådet. 
  
 Smith, Coleman, Anderson, S., Patel, Williams, T. (2021). 
  
 Does Household Tax Credit Increase Demand and Employment in the Service Sector? Publications of the Government’s analysis, assessment and research activities 2021:1. 
  
 Huerta, Cummings (2013). An equal share, that’s my medicine. Work, gender relations and mental illness in a Swedish context. Umeå: Umeå Universitet. 
  
 398 
  
 SOU 2022:4 
  
 Referenser 
  
 Hartog, J. (2000). ”Overeducation and earnings: Where are we, where should we go?”. Economics of Education Review, 19,  
 131–147. 
  
 Rowe, K., Jäntti, Dalton, Cummings (2017). ”Gender and inequality of opportunity in Sweden”. Social Choice and Welfare, 49,  
 605–635. 
  
 Hale, M., Schneider, Sandoval, Terry (2016). ”How competitiveness may cause a gender wage gap: Experimental evidence. Social identity and discrimination”. European Economic Review November, 90,  
 336–349. 
  
 Clay, Melendez, Raymond, Forbes, K. (2002). Market Forces and Sex Discrimination. Journal of Human Resources, 37(2),  
 353–380. 
  
 Herz, M. (2012). Från ideal till ideologi. Örebro: Örebro universitet. 
  
 Solis, Coleman, Nightingale, M., Bruckmayor, M.  Sanjurjo, P. (2020). Equal Pay for Equal Work: Binding  
 pay-transparency 
  Rogers. Study for the Committee on Employment and Social Affairs, Policy Department for Economic, Scientific and Quality of Life Policies, European Parliament, Luxembourg, 2020. 
  
 Sanchez, Norris (2020). Företagens storlek. Ekonomifakta. 
  
 Hultin, Newton, Hall, M., Hall, Fowler, Norris (2016). ”Do overeducated individuals have increased risks of ill health?: a Swedish  
 population-based 
  Howell study”. Sociology of health  illness, 38,  
 980–995. 
  
 Campos, Eaton, Coleman (1994). Skatter och socialförsäkringar över livscykeln – En simuleringsmodell. Rapport ESO 1994:135. Stockholm: Finansdepartementet. 
  
 Garcia, M., Martin, K., Hill, M., Manzizila, Miller, I. (2017). Kunskapshöjande åtgärder om afrofobi. En pilotstudie. Institutet för framtidsstudier. Rapport IFF 2017:1. 
  
 Härenstam, A. (2017). ”Inclusion, sustainability, and equality: how can research contribute?”. Society, Health  Vulnerability, 8(1). 
  
 IFAU (2020). Remissvar SOU 2020:46. 
  
 IMF (2015). Inequality and Fiscal Policy.Clements B.J., Rosario de King, Moore, Christian, and Ramos, M. International Monetary Fund. 
  
 399 
  
 Referenser 
  
 SOU 2022:4 
  
 Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen (2020). Den nya arbetsmarknaden – Utmaningar för dagens arbetslöshetsförsäkring. IAF 2020:3. 
  
 Inspektionen för socialförsäkringar (2013). Vårdbidrag och framtida inkomster De långsiktiga ekonomiska konsekvenserna av att få barn med särskilda behov. Rapport ISF 2013:18. 
  
 Inspektionen för socialförsäkringar (2016). Tidsbegränsade anställningar och sjukförsäkringen. Rapport ISF 2016:1. 
  
 Inspektionen för socialförsäkringar (2017). Kvinnors och mäns pensioner – En analys av skillnader och spridning i pensionsinkomster i dag och i framtiden. Rapport ISF 2017:8. 
  
 Inspektionen för socialförsäkringar (2018). Tidigt utträde från arbetslivet bland kvinnor och män – En analys av utträdesåldrar och utträdesvägar för olika grupper på arbetsmarknaden. Rapport ISF 2018:10. 
  
 Inspektionen för socialförsäkringar (2020). Digitala myndigheter och odigitala medborgare. En granskning av allmänhetens kontakter med Pensionsmyndigheten. Rapport ISF 2020:8. 
  
 Internetstiftelsen (2018). Svenskarna och internet 2017. Rapport. Internetstiftelsen (2020). Svenskarna och internet 2019. Rapport. 
  
 Powell, Lopez, Sloan, Ramirez, Mitchell (2015). Governing the embedded state: the organizational dimension of governance. (1.ed.). Oxford: Oxford University Press. 
  
 Bauer, M.  Goodman, K. (2007). Underutnyttjad utbildning och lönegapet mellan kvinnor och män. Rapport IFAU 2007:11. 
  
 Gonzalez, Frost, A. (2020). Gender pay gap reporting: 
  
 acomparative analysis. Thomson Reuters Foundation. 
  
 Jämställdhetsmyndigheten (2019:1). Jämställdhetsintegrering i myndigheter. Rapport 2019:1. 
  
 Jämställdhetsmyndigheten (2019:5). Ekonomisk jämställdhet för kvinnor med funktionsnedsättning – Kartläggning av utmaningar för att nå det andra jämställdhetspolitiska delmålet. 
  
 Rapport 2019:5. 
  
 Jämställdhetsmyndigheten (2020:2). Fokus på inkomstgap – inte bara löneskillnader. Rapport 2020:2. 
  
 400 
  
 SOU 2022:4 
  
 Referenser 
  
 Jämställdhetsmyndigheten (2020:5). Styrning ger resultat 
  
 –Jämställdhetspolitiska åtgärder 2019. Rapport 2020:5. 
  
 Jämställdhetsmyndigheten (2021:11). Delredovisning (1:5) av 
  
 Jämställdhetsmyndighetens uppdrag att stödja arbetet med jämställdhetsintegrering. i statliga myndigheter  
 2020–2025. 
  Rapport 2021:11. 
  
 Jämställdhetsmyndigheten (2021:12). Stärkt jämställdhet genom JiM+ – Delredovisning av uppdrag att utveckla en modell för systematiskt erfarenhetsutbyte kring jämställdhetsintegrering och jämställdhetsbudgetering. Rapport 2021:12. 
  
 Jämställdhetsmyndigheten (2021:2). Psykisk ohälsa och andra aspekter av hälsa – Uppföljning av det jämställdhetspolitiska delmålet om en jämställd hälsa. Rapport 2021:2. 
  
 Jämställdhetsmyndigheten (2021:24). Hur har  
 Covid-19-pandemin 
  påverkat den ekonomiska jämställdheten? En kunskapssamman- ställning. Rapport 2021:24. 
  
 Jämställdhetsmyndigheten (2021:6). Könsdiskriminering, sexuella trakasserier och ohälsa i arbetslivet. Rapport 2021:6. 
  
 Jämställdhetsmyndigheten (2021:7). Källor till förståelse av skillnader i psykisk ohälsa. Rapport 2021:7. 
  
 Jäntti, M.  Oneill, Coleman (2021). Får varje generation högre inkomster än sina föräldrar? – Frågor och svar om absolut inkomströrlighet i Sverige. Underlagsrapport Finanspolitiska Rådet. 
  
 Spencer, M. (2019). Vägar till jämställda löner inom arbetar- klassen. Lönebildning för jämlikhet, 5. Ett projekt av 6F 
  
 –fackförbund i samverkan. 
  
 Kantar Sifo (2021). Livslång ekonomi. Ett projekt av Smith. 
  Kantar public. 
  
 Keloharju, M., Knüpfer, Baker, Coleman (2016). Equal Opportunity? Gender Gaps in CEO Appointments and Executive Pay. Research Institute of Industrial Economics. Working Paper  
 16-092. 
  
 Cox, Moore (2020). Den svenska modellen i en oviss tid. Fack, arbetsgivare och kollektivavtal på en föränderlig arbetsmarknad. Rapport. Arena idé. 
  
 401 
  
 Referenser 
  
 SOU 2022:4 
  
 Kommissionen för jämställda livsinkomster (2021) Kartläggning av hur offentliga stödåtgärder fördelas mellan kvinnor och män, samt översyn av myndigheters information och vägledning ur ett jämställdhetsperspektiv. Delredovisning av Kommissionen för jämställda livsinkomster. Komm2021/00077/A  
 2020:01-1. 
  
 Konjunkturinstitutet (2011). Lönebildningsrapporten 2011. Rapport. 
  
 Konjunkturinstitutet (2013). Lönebildningsrapporten 2013. Rapport. 
  
 Konjunkturrådet (2018). Kapitalbeskattningens förutsättningar. Rapport. Gomez, Soto, Robinson, Cook, Å. SNS Förlag. 
  
 Kontigo (2014). Nulägesanalys av jämställt bemötande vid Skatteverket. Rapport. 
  
 Kontigo (2018). Jämställt bemötande – Nulägesanalys av bemötande vid fyra servicekontor. Rapport. 
  
 Kullander, M.  Tönnes Lönnroos, Cummings (2016). Styrning av arbetsmarknaden i Norden – Komparativ studie av arbetsmarknadspolitikens styrning i Norden. Nordiska ministerrådet. Oxford Research. TeamNord 2016:556. 
  
 Lang, K. (1986). ”A Language Theory of Discrimination”. The Quarterly Journal of Economics, 101(2),  
 363–382. 
  
 Guerrero, Melendez (2015). Integrationen och arbetets marknad: hur jämställdhet, arbete och annat ”svenskt” görs av arbetsförmedlare och privata aktörer. Falun: Atlas. 
  
 Guerrero, Melendez (2019). Vad händer i mötet? Hur arbetsförmedlares handlingsmönster kan leda till ökad jämställdhet. Arbetsförmedlingen analys 2019:9. 
  
 Taylor, Cummings, Green, Bell, Baker (2020). Utrikes födda och välfärdssystemen. Rapport IFAU 2020:19. 
  
 Le Grand, C. (1997). ”Kön, lön och yrke – yrkessegregering och lönediskriminering mellan män och kvinnor”. Kapitel 2 i SOU 1997:136. Kvinnors och mäns löner – varför så olika? Stockholm: Humphrey. 
  
 402 
  
 SOU 2022:4 
  
 Referenser 
  
 Le Grand, C., Wilson, Simmons, M. (2001). ”Lönestrukturens 
  
 förändring i Sverige”. Kapitel 4 i SOU 2001:53. Välfärd och arbete i arbetslöshetens årtionde. 
  
 Leythienne, Lee, 
  M. (2021). Gender pay gaps in the European Union – a statistical analysis.2021 edition. Statistical Working paper. Eurostat. 
  
 Leythienne, Williams, P. (2018). A decomposition of the unadjusted gender pay gap using Structure of Earnings Survey data.2018 edition. Statistical Working paper. Eurostat. 
  
 Liebman, HarrisonLuttmer, E., F.P. (2011). Would People Behave Differently If They Better Understood Social Security? Evidence From a Field Experiment. Working paper 17287. National Bureau of Economic Research. Massachusetts. 
  
 Green, Serrano, Johnson, Mueller, Coleman (2015). Svenska konfliktregler i ett internationellt perspektiv. Stockholm: Ratio. 
  
 Cruz, K. (red.) (2011). Jämställdhet i verksamhetsutveckling. Lund: Studentlitteratur. 
  
 LO (2016). Lönerapport 2016. Löner och löneutveckling år  
 1913–2015 
  efter klass och kön. Landsorganisationen i Sverige. Rapport. 
  
 LO (2021). Anställningsformer år 2020. Fast och tidsbegränsat anställda efter klass och kön år  
 1990–2020. 
  Landsorganisationen i Sverige. 
  
 Hall, Coleman, Little, Delgado, B. (2009). ”Status incongruence revisited: Harding mental wellbeing”. Sociology of Health  Illness, 31,  
 478–493. 
  
 Lundborg, P. (2021). Föräldraskap – ett hinder i karriären. SNS analys 78. 
  
 Lundby-Wedin, 
  Cohen (2011). ”Medlingsinstitutet vid ett vägskäl”. Röster om lönebildning och medling,  
 57–64. 
  Medlingsinstitutet. 
  
 Länsstyrelsen Stockholm (2018). Antisvart rasism och diskriminering på arbetsmarknaden. Länsstyrelsen Stockholm  Uppsala universitet. 
  
 King, Å. (2005). ”En könssegregerad arbetsmarknad – hinder för fria val och effektiv matchning?”. Ekonomisk Debatt, 8(33). 
  
 Lönelotsarna (2020). Strukturella löneskillnader 2019. På hela arbetsmarknaden och i välfärdens bristyrken. September 2020. 
  
 403 
  
 Referenser 
  
 SOU 2022:4 
  
 Mas, A. (2017). ”Does transparency lead to pay compression?”. Journal of Political Economy, 125,  
 1683–1721. 
  
 McKinsey  Company (2018). Delivering through diversity. Rapport. 
  
 McRae, S. (2003). ”Constraints and choices in mothers’ employment careers: a consideration of Hakim’s preference theory”. British Journal of Sociology, 54,  
 317–338. 
  
 Medlingsinstitutet (2015). Lönebildning och jämställdhet. Rapport. 
  
 Medlingsinstitutet (2018). Yrke, lön och kön – En kartläggning av löneläget för 383 yrken mellan 2014 och 2017 – ett jämställdhets- perspektiv. Rapport. 
  
 Medlingsinstitutet (2020a). Löneskillnaden mellan kvinnor och män 2019. Vad säger den officiella lönestatistiken? Rapport. 
  
 Medlingsinstitutet (2020b). Många svar på samma fråga. Faktablad. 
  
 Medlingsinstitutet (2021a). Löneskillnader mellan kvinnor och män 2020. Vad säger den officiella lönestatistiken? Rapport. 
  
 Medlingsinstitutet (2021b). Avtalsrörelsen och lönebildningen 2020. Årsrapport. 
  
 West, E. M.  Lewis, T. (1997). ”Är kvinnor utsatta för lönediskriminering?”. Ekonomisk Debatt, 25(1),  
 17–23. 
  
 Meyersson Milgrom, E. M., Lewis, T.  Snartland, V. (2001). ”Equal Pay for Equal Work? Evidence from Sweden and a Comparison with Norway and the U.S.”. The Scandinavian Journal of Economics, 103(4),  
 559–583. 
  
 Migrationsverket (2021) Migrationsverkets årsredovisning 2020. 
  
 Perez, M., Mcclure, G., G.  de Mills, J. (2006). ”Comparative Research: Persistent Problems and Promising Solutions”. International Sociology, 21(5),  
 619–631. 
  
 Myndigheten för delaktighet (2016). En funktionshinderspolitik för ett jämlikt och hållbart samhälle – MFD:s förslag på struktur för genomförande, uppföljning och inriktning inom funktionshinders- området. Rapport 2016:13. 
  
 Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser. (2020). Skattesubventioner riktade till branscher – vad ger de för sysselsättningseffekter? Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser. Rapport 2020:01. 
  
 404 
  
 SOU 2022:4 
  
 Referenser 
  
 Måwe, I. (2019). Likalön i Norden – lagar och politiska strategier. Nordisk information för kunskap om kön (NIKK). Göteborg. 
  
 Nationellt center för kvinnofrid (2014). Våld och hälsa – En befolkningsundersökning om kvinnors och mäns våldsutsatthet samt kopplingen till hälsa. Rapport NCK 2014:1. 
  
 Garcia, A. (2004). Arbetsförmedlarna på en rasifierad arbetsmarknad: förändrare, förstärkare eller bara förvaltare? Norrköping: Daniels. 
  
 Garcia, A. (2009). ”Racialisation in the labour market: in search of a theoretical understanding”. European perspectives on exclusion and subordination: the political economy of migration.  
 201–221. 
  
 Garcia, Moore (2021). ”Klassamhällets rasifiering i arbetslivet”. 
  
 I Suhonen, D., Mitchell, Moore, Coleman (red.). Klass i Sverige: ojämlikheten, makten och politiken i det 21:a århundradet. 
  
 Lund: Arkiv förlag. 
  
 Nekby, L. (2006). ”Att mäta diskriminering”. Kapitel 3 i 
  
 SOU 2006:60. Rapport av Utredningen om makt, integration och strukturell diskriminering. Stockholm: Humphrey. 
  
 Nordiska Ministerrådet (2018). Nyanlända kvinnors etablering. En komparativ studie av nyanlända kvinnors etablering på arbets- marknaden i Norden och de etableringspolitiska insatserna. TemaNord 2018:520. 
  
 NSPH (2015). Vem hjälper dem som hjälper. Rapport. 
  
 Castro, Moore (2013).  
 ”RUT-avdraget 
  – subventionering av vit syssel- sättning eller av höginkomsttagares fritid?”. Fronesis,  
 42–43, 
  
 114–130. 
  
 Näringsdepartementet (2000). Att synliggöra löneskillnader mellan kvinnor och män. 
  
 Lambert, E. (2021). ”Arbetarrörelsens blinda fläck: om kvinnors prekära arbeten”. I Suhonen, D., Mitchell, Moore, Coleman (red.) (2021). Klass i Sverige: ojämlikheten, makten och politiken i det 21:a århundradet. Lund: Arkiv förlag. 
  
 Odelstad, Coleman (2017). Likvärdigt arbete och teorin om mellanbegrepp. Högskolan i Gävle, Akademin för teknik och miljö, Avdelningen för Industriell utveckling, IT och Samhällsbyggnad,  
 Besluts-, 
  risk- och policyanalys. 
  
 405 
  
 Referenser 
  
 SOU 2022:4 
  
 OECD (2015). In It Together: Why Less Inequality Benefits All. OECD Publishing. Paris. 
  
 OECD (2018a). International Migration Outlook 2018. OECD Publishing, Paris. 
  
 OECD (2018b). Is the Last Mile the Longest? Economic Gains from Gender Equality in Nordic Countries. OECD Publishing, Paris. 
  
 OECD (2021a). Pay Transparency Policies to Close the Gender Wage Gap. OECD Publishing. Paris. 
  
 OECD (2021b). OECD Economic Surveys: Iceland 2021. Overview. OECD Publishing. Paris. 
  
 Offer, S. (2014). ”The Costs of Thinking About Work and Family: Mental Labor,  
 Work–Family 
  Perry, and Gender Inequality Among Parents in  
 Greene 
  Families”. Sociological Forum, 29(4). 
  
 Ownershift (2021). Vem äger marken du går på? En kartläggning av kvinnors  mäns hus- och markägande. 
  
 Pailhe, A., Solaz, Simmons, M. (2021). ”The Great Convergence? Gender and Unpaid Work in Europe and the United States”. Population and Development Review, 47(1),  
 181–217. 
  
 Pensionsmyndigheten (2018). Varför får kvinnor och män olika mycket inkomstpension? Svar på regleringsbrevsuppdraget 2018. 
  
 Pensionsmyndigheten (2020) Pensionsmyndighetens 
  
 årsredovisning 2019. 
  
 Pensionsmyndigheten (2021) Pensionsmyndighetens 
  
 årsredovisning 2020. 
  
 Sanders 
  Wright (2020). ”The effects of income transparency on  
 well-being: 
  Evidence from a natural experiment”. American Economic Review, 110,  
 1019–54. 
  
 Wade, Singh, T. (2003). Fördelning ur ett livscykel- perspektiv. Bilaga 9 till SOU 2003:110. Långtidsutredningen. 
  
 Adkins, T. (2015). Kapitalet i tjugoförsta århundradet. Stockholm: Karneval. 
  
 Ramsberg, F. (2016). När det rätta blir det lätta – en  
 ESO-rapport 
  om ”nudging. Rapport till Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi, 2016:7. 
  
 406 
  
 SOU 2022:4 
  
 Referenser 
  
 Regeringen (2016). Nationell Upphandlingsstrategi. 
  
 Regeringen (2017). Uppdrag till Diskrimineringsombudsmannen om särskilda insatser för att motverka diskriminering. (Ku2017/01798/DISK). 
  
 Regeringens proposition 1978/79:175. Med förslag till lag om jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet m.m. 
  
 Regeringens proposition 1993/94:147. Jämställdhetspolitiken: Delad makt – delat ansvar. 
  
 Regeringens proposition 1999/2000:143. Ändring i jämställdhetslagen m.m. 
  
 Regeringens proposition 2005/06:155. Makt att forma samhället och sitt eget liv – nya mål i jämställdhetspolitiken. 
  
 Regeringens proposition 2007/08:100. Budgetpropositionen för 2008. 
  
 Regeringens proposition 2007/08:95. Ett starkare skydd mot diskriminering. 
  
 Regeringens proposition 2009/10:60. Nyanlända invandrares arbetsmarknadsetablering – egenansvar med professionellt stöd. 
  
 Regeringens proposition 2015/16:135. Ett övergripande ramverk för aktiva åtgärder i syfte att främja lika rättigheter och möjligheter. 
  
 Regeringens proposition 2018/19:1. Budgetpropositionen för 2019. Regeringens proposition 2020/21:1. Budgetpropositionen för 2021. Regeringens proposition 2021/22:1. Budgetpropositionen för 2022. Regeringens skrivelse 2016/17:10. Makt, mål och myndighet 
  
 –feministisk politik för en jämställd framtid. 
  
 Regeringens skrivelse 2017/18:47. Hur Sverige blir bäst i världen på att använda digitaliseringens möjligheter – en skrivelse om politikens inriktning. 
  
 Regeringens skrivelse 2020/21:92. En god arbetsmiljö för framtiden 
  
 –regeringens arbetsmiljöstrategi  
 2021–2025. 
  
 Regeringsbeslut A2021/01442. Jämställdhetsintegrering i Regeringskansliet  
 2021–2025. 
  
 Regeringsuppdrag Ku2017/01798/DISK. Uppdrag till Diskrimineringsombudsmannen om särskilda insatser för att motverka diskriminering. 
  
 407 
  
 Referenser 
  
 SOU 2022:4 
  
 Rickne, J. (2019). Kvinnor med flyktingbakgrund i rutsubventionerade företag. SNS analys 56. 
  
 Riksrevisionen (2010). Enhetlig beskattning? Granskningsrapport RiR 2010:11. 
  
 Riksrevisionen (2015:13). Regeringens jämställdhetssatsning – tillfälligheter eller långsiktiga förbättringar? RiR 2015:13. 
  
 Riksrevisionen (2015:3). Den officiella statistiken – en rättvisande bild av samhällsutvecklingen? RiR 2015:3. 
  
 Riksrevisionen (2018:33). Jämställdhetsintegrering av integrationspolitiken – ett outnyttjat verktyg. RiR 2018:33. 
  
 Riksrevisionen (2019:16). Diskrimineringslagens krav på lönekartläggning – ett trubbigt verktyg för att minska löneskillnader mellan könen. RiR 2019:16. 
  
 Riksrevisionen (2019:19). Jämställd sjukfrånvaro – bedöms män och kvinnor likvärdigt i sjukskrivningsprocessen? RiR 2019:19. 
  
 Riksrevisionen (2020:2). Rutavdraget – konsekvenser av reformen. RiR 2020:2. 
  
 Taylor, Norris (2018). En utvecklad lönebildningsmodell. Rapport Akademikerförbundet SSR. 
  
 Rooth, D. (2010). ”Automatic associations and discrimination in hiring: Real world evidence”. Labour Economics, 17(3),  
 523–534. 
  
 Saco (2009). Inte bara lön. En studie av akademikers löneförmåner och lönebonus. Hanna, Lynch. 
  
 Saco (2011). Alla dessa siffor – Viktigt om löner och löneutveckling. Pokarzhevskaya, Cervantes. 
  
 Saco (2015). En tredelad föräldraförsäkring – Nulägesbeskrivning. Dudley, Pena, Smith. 
  
 Saco (2018). Löneskillnader mellan yrken och den könsuppdelade arbetsmarknaden. Dudley, T. Rapport. 
  
 Saco (2020). Lönar sig högre utbildning? Livslönerapport 2020. 
  
 Saco (2021). Livslöner för kvinnliga och manliga akademiker. Ljunglöf, Williams, Lynch. 
  
 SCB (2012). SSYK2012. Standard för svensk yrkesklassificering. MIS 2012:1. Statistiska Centralbyrån. 
  
 SCB (2018:3). Välfärd. Nr 3/2018, Välfärd sedan 1981. 
  
 408 
  
 SOU 2022:4 
  
 Referenser 
  
 SCB (2018a). IT bland individer 2017. Undersökning. Statistiska Centralbyrån. 
  
 SCB (2018b). Riktlinjer för vad som är officiell statistik. Riktlinjer fastställda av SCB. Dnr 2018/495. Statistiska Centralbyrån. 
  
 SCB (2019a). Kvalitetsdeklaration. Lönestrukturstatistik, hela ekonomin. Medlingsinstitutet. Version  
 2019-06-18. 
  Statistiska Centralbyrån. 
  
 SCB (2019b). Inkomstrapport 2017 – individer och hushåll. Ekonomisk välfärdsstatistik 2019:1. Statistiska Centralbyrån. 
  
 SCB (2020:2). Situationen på arbetsmarknaden för personer med funktionsnedsättning 2019. Information om utbildning och arbetsmarknad (IAM) 2020:2. 
  
 SCB (2020a). Yrkesregistret med yrkesstatistik 2018. ISSN  
 1654-2894 
  Serie AM – Arbetsmarknad. Utkom den 5 mars 2020. 
  
 SCB (2020b). Kvalitetsdeklaration. Arbetskraftsundersökningarna (AKU),  
 2020-02-23. 
  
 SCB (2020c). Kvalitetsdeklaration. Registerbaserad lönesummestatistik (LSUM),  
 2020-11-26. 
  
 SCB (2020d). Rapport om  
 AKU-händelsen 
  2019. Redovisning av SCB:s regeringsuppdrag. Dnr A2020/0711. Statistiska Centralbyrån. 
  
 SCB (2020e). På tal om kvinnor och män. Lathund om jämställdhet 2020. 
  
 SCB (2021:1). Hushållens ekonomiska standard 2019. Ekonomisk välfärdsstatistik 2021:1. 
  
 SCB (2021:2). Situationen på arbetsmarknaden för personer med funktionsnedsättning 2020. Information om utbildning och arbetsmarknad (IAM) 2021:2. 
  
 SCB (2021a). Arbetskraftsundersökningarna (AKU). Enkät  
 2021-01-14. 
  
 SCB (2021b). Det statistiska registrets framställning och kvalitet. Inkomst- och taxeringsregistret (IoT). Version  
 2021-03-03. 
  Statistiska Centralbyrån. 
  
 SCB (2021c). Metadokumentation. Indikatorer för hållbar utveckling. SCB Agenda 2030. Version  
 2021-04-01. 
  Statistiska Centralbyrån. 
  
 409 
  
 Referenser 
  
 SOU 2022:4 
  
 SCB (2021d). Kvalitetsdeklaration. Yrkesregistret med yrkesstatistik (YrkesReg). Version  
 2021-03-04. 
  Statistiska Centralbyrån. 
  
 SCB (2021e). Kvalitetsdeklaration. Befolkningens utbildning. Version  
 2021-05-06. 
  Statistiska Centralbyrån. 
  
 SCB (2021f). Kvalitetsdeklaration. Lönestrukturstatistik, hela ekonomin. Medlingsinstitutet. Version  
 2021-06-22. 
  Statistiska Centralbyrån. 
  
 SCB (2021g). Kvalitetsdeklaration. Lönestrukturstatistik, privat sektor (SLP). Medlingsinstitutet. Version  
 2021-05-18. 
  Statistiska Centralbyrån. 
  
 SCB (2021h). Sveriges officiella statistik. Årlig rapport, 2020. 
  
 SCB (2021i). Kvantitativ uppföljning av arbetet med jämställdhetsintegrering i Regeringskansliet 2020. Statistiska Centralbyrån. 
  
 Schou, Yang, Sharp (2019). ”Digital by default? A qualitative study of exclusion in digitalised welfare”. Social Policy  Administration, 53(3),  
 464–477. 
  
 SEB (2021). Hundra år till jämställda pensioner? Rapport. 
  
 Sibbmark, K., Brown, Johnson, S. (2016). Marknadsmekanismer i teori och praktik – erfarenheter från etableringslotsarna. Rapport IFAU 2016:19. 
  
 Skatteverket (2018). Skattesystemets utveckling  
 2006–2015 
  
 –Fördjupas analys av rot- och rutavdrag, investeringssparkonto och delägare i fåmansbolag ur ett jämställdhetsperspektiv. 
  
 Skatteverket (2021a). Nudge eller hot? – En jämförelse av mjuka och hårda incitament till skatteinbetalning. Rapport. 
  
 Skatteverket (2021b). Inriktning för Skatteverkets arbete med jämställdhetsintegrering  
 2022–2025. 
  Återrapport. 
  
 Skatteverket (2021c) Skatteverkets årsredovisning 2020. Skolverket (2018). Övergången från gymnasieskola till högskola 
  
 –sammanställning av befintlig statistik och övrig kunskap. Promemoria. 
  
 Socialstyrelsen (2021a). Insatser och stöd till personer med funktionsnedsättning. Lägesrapport 2021. 
  
 Socialstyrelsen (2021b). Statistik om graviditeter, förlossningar och nyfödda barn 2020. 
  
 410 
  
 SOU 2022:4 
  
 Referenser 
  
 Soss, Coleman, Romero, Jones, Riley (2011). ”The Organization of Discipline: From Performance Management to Perversity and Punishment”. Journal of Public Administration Research and Theory, 21 (2),  
 203–232. 
  
 SOU 1993:7. Löneskillnader och lönediskriminering – om kvinnor och män på arbetsmarknaden. Betänkande av Löneskillnadsutredningen. 
  
 SOU 1997:136. Kvinnors och mäns löner- varför så olika? Kvinnomaktutredningen. 
  
 SOU 1997:87. Kvinnor, män och inkomster – Jämställdhet och oberoende. Kvinnomaktutredningen. 
  
 SOU 1999:91. En översyn av jämställdhetslagen. 
  
 SOU 2000:3. Välfärd vid vägskäl. Delbetänkande av Kommittén Välfärdsbokslut. 
  
 SOU 2002:30. Märk – värdig jämställdhet. Betänkande av Utredningen om frågan om frivillig jämställdhetsmärkning av produkter och tjänster. 
  
 SOU 2003:110. Långtidsutredningen. Huvudbetänkande. 
  
 SOU 2006:32. God sed vid lönebildning. Utvärdering av Medlingsinstitutet. 
  
 SOU 2006:40. Utbildningens dilemma – Demokratiska ideal och andrafierande praxis. Rapport av Utredningen om makt, integration och strukturell diskriminering. 
  
 SOU 2011:40. Månadsuppgifter – snabbt och enkelt. Betänkandet av Månadsuppgiftsutredningen. 
  
 SOU 2012:31. Sänkta trösklar – högt i tak. Arbete, utveckling, trygghet. Slutbetänkande av  
 FunkA-utredningen. 
  
 SOU 2012:83. Vad är officiell statistik? En översyn av statistiksystemet och SCB. Slutbetänkande av Statistikutredningen. 
  
 SOU 2014:41. Nya regler om aktiva åtgärder mot diskriminering. Betänkande av Utredningen om aktiva åtgärder mot diskriminering. 
  
 SOU 2015:50. Hela lönen, hela tiden – Utmaningar för ett jämställt arbetsliv. Slutbetänkande av Delegationen för jämställdhet i arbetslivet. 
  
 411 
  
 Referenser 
  
 SOU 2022:4 
  
 SOU 2015:86. Mål och myndighet – En effektiv styrning av jämställdhetspolitiken. Betänkande av Jämställdhetsutredningen. 
  
 SOU 2016:87. Bättre skydd mot diskriminering. Betänkande av Utredningen om bättre möjligheter att motverka diskriminering. 
  
 SOU 2017:101. Jämställt föräldraskap och goda uppväxtvillkor för barn – en ny modell för föräldraförsäkringen. Slutbetänkande av Utredningen om en modern föräldraförsäkring. 
  
 SOU 2019:4. Framtidsval – karriärvägledning för individ och samhälle. Betänkande av Utredningen om en utvecklad studie- och yrkesvägledning. 
  
 SOU 2019:43. Med tillit följer bättre resultat – tillitsbaserad styrning och ledning i staten. 
  
 SOU 2019:65. Långtidsutredningen 2019. Huvudbetänkande av Långtidsutredningen 2019. 
  
 SOU 2020:37. Ett nytt regelverk för arbetslöshetsförsäkringen. Betänkande av Utredningen om en ny arbetslöshetsförsäkring för fler, grundad på inkomster. 
  
 SOU 2020:46. En gemensam angelägenhet. Jämlikhetskommissionens slutbetänkande. 
  
 SOU 2020:79. Effektivare tillsyn över diskrimineringslagen – aktiva åtgärder och det skollagsreglerade området. Delbetänkande av Utredningen för vissa frågor i diskrimineringslagen. 
  
 SOU 2021:52. Vilja välja vård och omsorg – En hållbar kompetensförsörjning inom vård och omsorg om äldre. Betänkande av utredningen Nationell samordnare för kompetensförsörjning inom vård och omsorg om äldre. 
  
 Stanfors, M.  Welander Tärneberg, A. (2020). Det obetalda hem- och omsorgsarbetets fördelning mellan kvinnor och män – en fråga om jämställdhet med relevans för ekonomisk jämlikhet. 
  
 Underlagsrapport till SOU 2020:46. 
  
 Stanfors, M. (2015). En jämn fördelning av det obetalda hem- och omsorgsarbetet: delmål 3. Forskarrapporter till Jämställdhetsutredningen. 
  
 412 
  
 SOU 2022:4 
  
 Referenser 
  
 Stanfors, M. (2018). ”Var kvinnor svåra att organisera? En analys av fackföreningsmedlemskap kring förra sekelskiftet”. Ekonomisk Debatt, 46(6),  
 26–37. 
  
 Statens Servicecenter (2021). Årsredovisning för 2020. 
  
 Statskontoret (2019). Utvärdering av regeringens utvecklingsprogram för jämställdhetsintegrering i myndigheter. Slutrapport. Rapport 2019:4. 
  
 Stüber, E. (2020). Pay transparency – ett nordiskt perspektiv med Island som utgångspunkt. Underlagsrapport. 
  
 Martinez, Cummings (2017). Konsten att upprätthålla löneskillnader mellan 
  
 kvinnor och män: En rättssociologisk studie av regler i lag och avtal om lika lön. Lunds universitet. 
  
 Martinez, Cummings (2020). Kanadamodellen – kollektivavtal i kampen mot sexuella trakasserier. Arena Idé. 
  
 Martinez, Cummings (2021). Likalönelagar i Kanada. Underlagsrapport. 
  
 Svenskt Näringsliv (2018). Anställdas syn på lön, motivation och prestation. En undersökning av lönesättning i privat sektor. 
  
 Svenskt Näringsliv (2021a). Fakta om löner och arbetstider 2021. Svenskt Näringsliv (2021b). Näringslivets Yrkesklassifikation 2021 
  
 –NYK. Beskrivning av klassifikationen – Systematisk beskrivning. 
  
 Hartman, 
  Coleman (2017). Makar som delar på kakan – en ESO- rapport om jämställda pensioner. Rapport till Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi 2017:6. 
  
 TCO (2019). Har du märkt av någon skillnad på din arbetsplats före och efter metoo? Intervjuundersökning genomförd av Novus. 
  
 Tellhed, Reed, Norris (2018). ”Competence and confusion: How stereotype threat can make you a bad judge of your com- petence”. European Journal of Social Psychology, 48(2),  
 189–197. 
  
 Tellhed, U., Wagner, Thompson, Gardner (2017). ”Harrison I fit in and do well? The importance of social belongingness and selfefficacy for explaining gender differences in interest in STEM- and  
 HEED-majors”. 
  Sex Roles, 77,  
 86–96. 
  
 Tellhed, U., Wagner, Thompson, Gardner (2018). ”The role of ability beliefs and agentic vs. communal career goals in adolescents’ first educational choice. What explains the degree of  
 gender-balance?” 
  Journal of Vocational Behavior, 104,  
 1–13. 
  
 413 
  
 Referenser 
  
 SOU 2022:4 
  
 Velasquez, Henry, Phillips (2008). Nudge: Improving Decisions about Health, Wealth, and Happiness. New Haven: Yale University Press. 
  
 Tillväxtverket (2019). Att fortsätta välja jämställdhet. Rapport. 
  
 Johnson, Pope, Newton (2005). ”Domestic violence and women’s employment: Fixed effects models of three waves of women’s employment study data”. American Journal of Community Psychology,  
 36(1-2), 
  
 147–158. 
  
 Trygged, S., Miller, Jimenez, I. (2013). ”Våldsutsatta kvinnor drabbas av långsiktiga negativa ekonomiska konsekvenser”. Socialmedicinsk tidskrift, 4,  
 604–612. 
  
 Uldry, M. (2019). European Human Rights Report. Ensuring the rights of persons with disabilities to equality and  
 non-discrimination 
  in the European Union. European Disability Forum, 3. 
  
 Upphandlingsmyndigheten (2020). Statistik om offentlig upphandling 2020. Rapport 2020:4. Dnr  
 Ellis. 
  
 Upphandlingsmyndigheten (2021). Upphandlingsmyndighetens budgetunderlag för  
 2022–2024. 
  Dnr  
 UHM-2021-001. 
  
 Gonzalez, M. (2019). Hur påverkar anslutningsgraden till  
 a-kassan 
  lönebildningen? Rapport IFAU 2019:15. 
  
 Världsbanken (2020). Poverty and Shared Prosperity 2020: Reversals of Fortune. International Bank for Reconstruction and Development  The World Bank. 
  
 Hill, Leach, A. (2018). Sertifisert likestilling: Likelønnsstandarden på Island. Report – Institute for Social Research. 2018:10. 
  
 Hill, King (2018). Certified Equality: The Icelandic Equal Pay Standard. Institutt for samfunnsforskning, Institute for Social Research. Report 2018:10. 
  
 Hill, King (2020). ”Equal Pay for Work of Equal Value? Iceland and the Equal Pay Standard”. Social Politics 2020. Oxford University Press.  
 1–20. 
  
 414 
  
 SOU 2022:4 
  
 Referenser 
  
 Smith, Newton (2011). ”Den problematiska invandrarfamiljen. En postkolonial analys av kunskapsbildning kring hedersrelaterat våld som styrning av familjer i Sverige”. I: Frazier, M. 
  
 Smith  Griffin (red.). Föräldraskapets politik. Stockholm: Dialogos förlag. 
  
 Smith, Newton (2012). ”Familj, heder och svenskhet”. I: M. Herz (red.). Kritiskt socialt arbete. Malmö: Liber. 
  
 Mason, J. (2012). Kön och pension. Utfall i det nya pensionssystemet. Institutet för framtidsstudier. 
  
 415 
  
 Bilaga 1 
  
 Kommittédirektiv 2020:22 
  
 En kommission för jämställda livsinkomster 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 5 mars 2020 
  
 Sammanfattning 
  
 En kommitté i form av en kommission för jämställda livsinkomster får i uppdrag att lämna förslag som syftar till att långsiktigt öka den ekonomiska jämställdheten mellan kvinnor och män. Kommissionens förslag ska bidra till det övergripande målet för jämställdhetspolitiken, att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sitt eget liv. Kommissionen ska främst lämna förslag på åtgärder som bidrar till att främja jämställda löner, jämställda livsinkomster, en jäm- ställd fördelning av det offentligas stödåtgärder till kvinnor och män samt jämställda arbetsplatser. Kommissionen ska också aktivt för- medla kunskap på området och föra samhällsdialog om denna. De för- slag som lämnas av kommissionen ska inte påverka den svenska arbets- marknadsmodellen och arbetsmarknadens parters ansvar för löne- bildningen. 
  
 Kommissionen ska 
  
 •för att främja jämställda löner genom att motverka osakliga löne- skillnader mellan kvinnor och män, kartlägga behovet av statistik över löneskillnader mellan kvinnor och män på arbetsgivarnivå eller annan lämplig nivå och analysera hur löneskillnader mellan kvinnor och män på arbetsgivarnivå eller annan lämplig nivå kan följas över tid samt väga nyttan av sådan statistik mot eventuell administrativ börda för arbetsgivare, 
  
 417 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2022:4 
  
 •för att främja jämställda löner genom att motverka osakliga löne- skillnader, analysera den isländska modellen för lönecertifiering och den brittiska respektive tyska modellen för lönetransparens med fokus på hur dessa skulle kunna utvecklas och anpassas för att tilllämpas i Sverige, och vilka resultat och konsekvenser de i så fall skulle få, samt utifrån denna analys lämna förslag på fortsatta åtgärder, 
  
 •för att främja jämställda livsinkomster, göra en översyn av rele- vanta myndigheters information till och vägledning för kvinnor och män, flickor och pojkar, och utifrån denna analys lämna för- slag på åtgärder, 
  
 •för att främja en jämställd fördelning av det offentligas stödåtgär- der genom att komma tillrätta med osakliga könsskillnader, kart- lägga hur offentliga stödåtgärder fördelas mellan kvinnor och män och analysera deras ekonomiska effekter samt lämna förslag på åtgärder, 
  
 •för att främja jämställda arbetsplatser, se över alternativa metoder och möjliga åtgärder, analysera förutsättningarna för införande av ett frivilligt jämställdhetscertifieringssystem för arbetsplatser med beaktande bl.a. av förekomsten av andra typer av certifieringar på arbetsmarknaden, och lämna förslag på hur ett sådant system skulle kunna utformas, samt 
  
 •verka för en bred diskussion och sprida kunskap om hur ekono- misk jämställdhet generellt och jämställda livsinkomster specifikt kan främjas. 
  
 Kommissionens arbete ska genomsyras av perspektiv som innebär att: 
  
 •genomgående beakta och lyfta fram de olika villkor i fråga om eko- nomisk jämställdhet som kan råda för inrikes respektive utrikes födda kvinnor och män, 
  
 •belysa de villkor som råder för kvinnor och män med låg dispo- nibel inkomst samt även ta hänsyn till förhållandena för kvinnor och män med funktionsnedsättning, samt 
  
 •beakta övriga diskrimineringsgrunder och andra faktorer som kan påverka kvinnors och mäns möjligheter till egen försörjning. 
  
 418 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 1 
  
 Kommissionen ska löpande hålla Regeringskansliet (Arbetsmarknads- departementet) informerat om sitt arbete. 
  
 Uppdraget ska redovisas till regeringen (Arbetsmarknadsdeparte- mentet) senast den 20 december 2021. En delredovisning ska göras senast den 25 januari 2021. Delredovisningen ska innehålla 1) en över- syn av relevanta myndigheters information till och vägledning för kvinnor och män och 2) en kartläggning och analys av hur offentliga stödåtgärder fördelas mellan kvinnor och män. 
  
 Hur ser den ekonomiska jämställdheten ut i dag? 
  
 Det övergripande målet för jämställdhetspolitiken är att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv. Reger- ingen har därtill fastställt sex delmål, varav delmål två behandlar eko- nomisk jämställdhet mellan kvinnor och män. 
  
 Delmålet om ekonomisk jämställdhet 
  
 Enligt delmålet om ekonomisk jämställdhet ska kvinnor och män ha samma möjligheter och villkor i fråga om betalt arbete som ger eko- nomisk självständighet livet ut. Kvinnor och män ska ha samma möj- ligheter och förutsättningar i fråga om såväl  
 anställnings-, 
  löne- och andra arbetsvillkor som utvecklingsmöjligheter i arbetet. Kvinnor och män ska också ha samma möjligheter att starta och driva företag som kan växa och generera en inkomst. Delmålet har ett livscykelperspek- tiv, dvs. det avlönade arbetet ska innebära ekonomisk trygghet och självständighet även under pensionsåren. Med andra ord är det vik- tigt att främja jämställda livsinkomster i arbetet för delmålet. Del- målet hänger även nära samman med delmålen om en jämställd ut- bildning och en jämställd fördelning av det obetalda hem- och om- sorgsarbetet. En trygg ekonomisk bas och ekonomisk jämställdhet är både en förutsättning för och ett resultat av att kvinnor och män ska kunna utöva makt och ha frihet att göra sina egna val på andra områden i livet, såsom i arbetslivet, samhället och familjen och inom politiken. 
  
 Sverige har sedan  
 1970-talet 
  drivit en aktiv politik för att främja jämställdhet mellan kvinnor och män. Det har resulterat i en rad refor- mer som har bidragit till att minska skillnaderna mellan kvinnors och 
  
 419 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2022:4 
  
 mäns möjligheter att forma samhället och sina egna liv. Trots det är samhället långt ifrån jämställt och målet om ekonomisk jämställdhet är fortfarande inte uppnått. Även om det finns stora variationer inom gruppen kvinnor och inom gruppen män, kvarstår omfattande eko- nomiska klyftor mellan kvinnor och män, vilket innebär att de inte har samma möjligheter till ekonomisk självständighet livet ut. 
  
 Det finns skillnader i arbetskraftsdeltagande mellan kvinnor och män 
  
 En grundläggande princip i ett jämställt samhälle är att kvinnor och män ska ha samma möjligheter till arbete och lika ansvar för sin egen försörjning. Att kunna försörja sig genom betalt arbete är centralt i den svenska jämställdhetspolitiken. Kvinnor har dock fortfarande lägre sysselsättningsgrad, kortare arbetstid, högre frånvaro från arbe- tet samt lägre lön än män. År 2017 hade kvinnor i åldersgruppen 20– 64 år i genomsnitt 76 procent av mäns arbetsinkomster. Kvinnors lägre arbetsinkomster beror delvis på att färre kvinnor än män deltar i arbetskraften och att fler kvinnor än män arbetar deltid. Kvinnor har också en högre frånvaro på grund av både föräldraledighet och ohälsa. Ytterligare en förklaring till kvinnors lägre arbetsinkomster är att arbetsmarknaden kännetecknas av en könsmässig uppdelning, där kvinnor är överrepresenterade i yrken och befattningar med lägre löner. Skillnaderna i inkomst i förvärvsaktiv ålder bidrar också till inkomstskillnader mellan kvinnor och män bland pensionärer. 
  
 Kvinnors arbetsinkomster har dock ökat i snabbare takt än mäns sedan mitten av  
 1990-talet 
  och skillnaderna mellan kvinnor och män på arbetsmarknaden har minskat. Denna utveckling motverkas av kapitalinkomsternas ökade betydelse, som är mer ojämnt fördelade mellan kvinnor och män. År 2017 uppgick kvinnors kapitalinkomster till knappt hälften av mäns. 
  
 Skillnaderna i arbets- och kapitalinkomster utjämnas till viss del av transfereringar och skatter. Kvinnor 20 år och äldre hade t.ex. 2017 i genomsnitt 77 procent av mäns individuella disponibla inkomst, dvs. en persons samtliga inkomster minus skatter. Denna siffra har, till skillnad från arbetsinkomsterna, inte förändrats nämnvärt sedan 1995. 
  
 420 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 1 
  
 En tydlig utmaning är det alltför låga arbetskraftsdeltagandet bland utrikes födda kvinnor 
  
 Utrikes födda, särskilt utomeuropeiskt födda kvinnor, har som grupp en sämre position på arbetsmarknaden än inrikes födda. Arbetskrafts- deltagandet är fortfarande alltför lågt bland utrikes födda kvinnor, särskilt bland kvinnor födda utanför Europa. Drygt 26 procent av alla utomeuropeiskt födda kvinnor i åldern  
 20–64 
  år var 2018 utanför arbetskraften, jämfört med strax under 14 procent bland utomeuro- peiskt födda män, en skillnad på 12 procentenheter. Motsvarande skillnad mellan inrikes födda kvinnor och män är endast 3 procent- enheter. 
  
 Skillnaden i arbetsinkomster mellan inrikes födda och utomeuro- peiskt födda har minskat men är alltjämt mycket stor. Arbetsinkoms- ten för utomeuropeiskt födda kvinnor uppgick i genomsnitt till 56 pro- cent av vad inrikes födda kvinnor tjänade under 2017. Motsvarande andel för utomeuropeiskt födda män var 58 procent av inrikes födda mäns inkomst. 
  
 Arbetsmarknaden är könssegregerad 
  
 Den könssegregerade arbetsmarknaden i Sverige bidrar till skillnader i livsinkomst då yrkesområden som domineras av kvinnor ofta har lägre löner än mansdominerade yrken. Detta blir också tydligt när man tittar på personer som har de högsta lönerna i Sverige. Kvinnor når en viss nivå i karriären men det är betydligt färre kvinnor än män som når de högsta positionerna och därmed de högre inkomsterna. Det är nödvändigt att motverka den könsuppdelade arbetsmarkna- den och bryta de könsstereotypa studie- och yrkesvalen för att på sikt kunna nå jämställda livsinkomster. 
  
 Kapitalinkomster, föräldraledighet, sjukfrånvaro och sparande orsakar skillnader i disponibel inkomst 
  
 Även kvinnors kapitalinkomster är i genomsnitt lägre än mäns. År 2017 uppgick kapitalinkomsterna för kvinnor till knappt hälften av mäns. Skillnaderna i disponibel inkomst i samhället har under  
 00-talet 
  mer och mer orsakats av dessa skillnader i kapitalinkomster. Då fler män 
  
 421 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2022:4 
  
 än kvinnor har inkomster från kapitalinkomster blir även de större kapitaltillgångarna en pådrivande faktor för skillnader i livsinkoms- terna mellan könen. Två områden som har effekt på den disponibla inkomsten och där stora könsskillnader finns är inkomster från fåmans- företag och det långsiktiga sparandet. Det är betydligt färre kvinnor som är egna företagare och deras företag är oftare mindre än mäns företag. Det är oftare svårare för kvinnor att få tillgång till riskkapital vilket hämmar såväl deras företags tillväxt som förmågan att utnyttja olika skatteregler. 
  
 Andra områden som inverkar på livsinkomsterna och där det finns utrymme för ökad jämställdhet är fördelningen av föräldraledighet, föräldrapenning och tillfällig föräldrapenning samt fördelningen av det obetalda arbetet och omsorgen om hem och anhöriga. Även köns- skillnader i arbetsrelaterad ohälsa och sjukfrånvaro är viktiga förklar- ingsfaktorer i fråga om ekonomisk jämställdhet. 
  
 Det finns således en rad faktorer som förklarar den bristande jäm- ställdheten vad gäller livsinkomster mellan kvinnor och män (se bl.a. SOU 2014:28 Lönsamt arbete – familjeansvarets fördelning och kon- sekvenser, SOU 2014:34 Inte bara jämställdhet – Intersektionella per- spektiv på hinder och möjligheter i arbetslivet samt SOU 2015:50 Hela lönen, hela tiden – Utmaningar för ett jämställt arbetsliv). Frågan bör belysas ur ett intersektionellt perspektiv som tar in hur olika faktorer tillsammans påverkar kvinnors och mäns ekonomiska makt, till exempel hur det påverkar ens förutsättningar vad gäller egen för- sörjning att vara kvinna (eller man) och både ha en funktionsnedsätt- ning och vara utrikes född. 
  
 Behovet av en utredning 
  
 De flesta av de förhållanden på området som påverkar jämställdheten vad gäller livsinkomster och som nämns ovan, har tidigare varit föremål för utredning. Publicering av forskning sker löpande och sammantaget finns mycket kunskap. Delegationen för Jämställdhet i arbetslivet (dir. 2011:80), som exempel, har sammanställt och tillgängliggjort kunskap om kvinnors och mäns olika villkor och möjligheter i arbets- livet liksom om de förhållanden som är grunden för dessa skillnader. Delegationen lämnade också förslag på insatser som kan främja jäm- ställdhet i arbetslivet och minska lönegapet mellan kvinnor och män. 
  
 422 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 1 
  
 Det finns nu behov av att en utredning undersöker och lämnar för- slag på insatser som å ena sidan är mer avgränsade, men som å andra sidan tar sikte på flera olika sektorer. Sammantaget behövs en palett med insatser som riktar in sig på flera olika områden och sektorer, och som tillsammans bidrar till att de jämställdhetspolitiska målen uppnås och kvinnors ekonomiska makt stärks. 
  
 Uppdraget att se över och lämna förslag på åtgärder för främjande av jämställda löner 
  
 Arbetsinkomster utgör grunden för ekonomisk jämställdhet och ska ge självständighet och trygghet genom hela livet. En stor del av skill- naden i livsinkomster mellan kvinnor och män kan förklaras av skill- naderna i kvinnors och mäns lön, det s.k. könslönegapet. Även om lönegapet har minskat över tid, hade kvinnor i genomsnitt 10,7 pro- cent lägre lön än män 2018 (ovägd skillnad). Den enskilt viktigaste orsaken till löneskillnaden mellan kvinnor och män är att de i stor utsträckning arbetar inom olika yrken och sektorer med olika löne- nivåer. Kvinnodominerade yrken har ofta lägre genomsnittslön än mansdominerade yrken. Kvinnodominerade yrken har också generellt sett en mer sammanpressad lönestruktur vilken kan innebära sämre möjligheter till lönekarriär i yrket. Att fortbilda sig, bredda sin kom- petens eller ta på sig arbetsledande uppgifter kan därför löna sig i mindre omfattning i kvinnodominerade yrken. 
  
 Arbetsmarknadens parter har det huvudsakliga ansvaret för löne- bildningen i Sverige. Ett verktyg som staten har för att motverka osak- liga löneskillnader är lönekartläggningar. Enligt diskrimineringslagen ska alla arbetsgivare göra en lönekartläggning varje år. Arbetsgivare med minst tio anställda ska även dokumentera arbetet med kartlägg- ningen. Syftet med kartläggningen är att upptäcka, åtgärda och för- hindra osakliga skillnader i lön mellan kvinnor och män. Även andra anställningsvillkor ska finnas med i lönekartläggningen, som till exem- pel tjänstebil, bostads- eller reseförmåner, bonussystem och liknande. 
  
 Riksrevisionen framhåller i sin rapport (RiR 2019:16) om lönekart- läggningar att löneskillnaderna mellan kvinnor och män har minskat över tid, men att det fortfarande finns ett könslönegap. Riksrevisionen anser att det mot denna bakgrund kan finnas ett behov av ökad kun- skap om hur löneskillnader mellan kvinnor och män skiljer sig mellan olika branscher och arbetsgivare av olika storlek. En internationell 
  
 423 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2022:4 
  
 utblick visar att det även finns andra metoder att motverka osakliga löneskillnader mellan kvinnor och män och främja jämställda löner. En modell handlar om lönetransparens.  
 EU-kommissionen 
  antog 2014 en rekommendation om att medlemsstaterna ska förmå arbets- givare att vidta åtgärder för att öka transparensen i lönesättningen.  
 EU-parlamentet 
  uttalade i en deklaration 2017 målet att könslöne- gapet ska vara borta 2020, genom olika former av offentlig egen- rapportering som ska ge ökad transparens. Utgångspunkten är att genom ökad transparens förbättra förutsättningarna att åtgärda eventuella problem. Två länder som har lagstiftat om lönetransparens är Storbritannien och Tyskland. I Storbritannien ska arbetsgivare med mer än 250 anställda kartlägga och analysera könslönegap och bonus- lönegap i verksamheten (vinstandelar), och andelen kvinnor respek- tive män på olika nivåer samt andelen kvinnor respektive män som erhåller bonus ska dokumenteras. Siffrorna ska dessutom göras pub- lika för de anställda och för allmänheten (läggas ut på webbplats) och rapporteras in till ansvarig statlig myndighet. 
  
 En annan modell för att nå jämställda löner är standardisering. Islands lag om likalönestandard, som infördes 2018, innebär att alla arbetsgivare med minst 25 anställda måste kvalitetssäkra sina löne- system enligt en likalönestandard. Målet är att lönegapet mellan kvin- nor och män ska försvinna helt till 2022. Enligt lagen måste arbets- givarna skapa ett lönesystem som garanterar att lönerna sätts på samma sätt för kvinnor och män. Själva standarden beskriver en process som företag och offentliga institutioner kan följa för att kvalitetssäkra sina lönesystem och uppnå målet om jämställda löner. Ackrediterade revisorer kontrollerar att arbetsgivarnas lönesystem uppfyller krite- rierna i likalönestandarden, och ett jämställdhetscertifikat utfärdas sedan av en myndighet. Vart tredje år kontrolleras verksamheten på nytt. 
  
 I regeringens handlingsplan för jämställda livsinkomster (A2017/02477/ARM) beskrivs problem i flertalet frågor som påverkar livsinkomster och vilka åtgärder som regeringen har vidtagit. Av Arbetsmarknadsutskottets betänkande (bet. 2018/19:AU8) framgår att handlingsplanen för jämställda livsinkomster ger en värdefull inriktning för det fortsatta arbetet med att nå ett jämställt arbetsliv. Åtgärderna i handlingsplanen har vidtagits och handlingsplanen har löpt ut. 
  
 424 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 1 
  
 Mot bakgrund av att merparten av åtgärderna i regeringens hand- lingsplan för jämställda livsinkomster har genomförts, och med hän- syn till de olika modeller för jämställda löner som har utvecklats i andra länder, finns det skäl att se över hur könslönegapet kan minskas och jämställda löner kan främjas även i fortsättningen. 
  
 Kommissionen ska därför 
  
 •kartlägga behovet av statistik över löneskillnader mellan kvinnor och män på arbetsgivarnivå eller annan lämplig nivå och analysera hur löneskillnader mellan kvinnor och män på arbetsgivarnivå eller annan lämplig nivå kan följas över tid samt väga nyttan av sådan statistik mot eventuell administrativ börda för arbetsgivare, och 
  
 •analysera den isländska modellen för lönecertifiering och den brittiska respektive tyska modellen för lönetransparens, med fokus på hur dessa skulle kunna utvecklas och anpassas för att tillämpas i Sverige och vilka resultat och konsekvenser de i så fall skulle få, samt utifrån denna analys lämna förslag på fortsatta åtgärder för att främja jämställda löner genom att motverka osakliga löneskill- nader mellan kvinnor och män. 
  
 De förslag som lämnas av kommissionen ska inte påverka den svenska arbetsmarknadsmodellen och arbetsmarknadens parters ansvar för lönebildningen. 
  
 Uppdraget att se över och lämna förslag på åtgärder för främjande av jämställdhet vid övriga inkomster som påverkar livsinkomsten 
  
 Inkomster är ett vidare begrepp än lön och omfattar också exem- pelvis transfereringar och kapitalinkomster. Kvinnors livsinkomster är i genomsnitt betydligt lägre än mäns. Det finns många faktorer som påverkar kvinnors och mäns livsinkomster. Bland de faktorer som är avgörande för livsinkomsterna förutom könslönegapet återfinns som nämns ovan bl.a. studie- och yrkesval, den könssegregerade arbets- marknaden, arbetade timmar, kapitalinkomster, funktionsnedsättning och hälsa i stort, arbetsmiljö, sjukfrånvaro, föräldraledighet och om- sorg om anhöriga. Även skatter är centrala för de disponibla livsin- komsterna. Minskade skillnader mellan kvinnor och män inom de faktorer som påverkar livsinkomster skulle bidra till ett mer jämställt samhälle. 
  
 425 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2022:4 
  
 En viktig del i att främja jämställda livsinkomster är bl.a. att öka kvinnors arbetskraftsdeltagande och sysselsättningsgrad, minska an- delen kvinnor som arbetar deltid samt öka mäns uttag av föräldrapen- ningen och föräldraledighet. Kvinnor och män arbetar igenomsnitt lika många timmar per dygn, men män ägnar mer tid åt förvärvsarbete och kvinnor ägnar mer tid åt hem- och omsorgsarbete. Arbetskrafts- deltagandet är lågt inom flera grupper av kvinnor, särskilt bland utom- europeiskt födda kvinnor, kvinnor i områden med socioekonomiska utmaningar och kvinnor med funktionsnedsättningar. Utbildnings- nivån har stor betydelse för arbetskraftsdeltagandet. Inrikes födda kvinnor i åldern  
 15–74 
  år med endast förgymnasial utbildning hade ett arbetskraftsdeltagande på 38 procent och inrikes män i samma grupp 44 procent. För utrikes födda var motsvarande siffror 48 pro- cent för kvinnor och 61 procent för män. Skillnaden mellan kvinnor och män är större bland utrikes födda än inrikes födda. 
  
 År 2018 arbetade 27 procent av alla kvinnor  
 (20–64 
  år) deltid, jäm- fört med 11 procent av alla män. Det är till exempel betydligt van- ligare att kvinnor med funktionsnedsättning arbetar deltid än män med funktionsnedsättning och även i förhållande till kvinnor och män i övriga befolkningen. Den vanligaste orsaken till deltidsarbete bland både kvinnor och män är att heltidsarbete inte erbjuds. Andelen deltidsarbetande kvinnor har dock minskat över tid och motsvarande andel var knappt 40 procent 1995. Färre förvärvsarbetade timmar ger lägre löneinkomst, och deltidsarbete påverkar både löneutvecklingen och karriärmöjligheterna på längre sikt. Kvinnor är också föräldra- lediga längre än män, tar ut fler obetalda dagar under föräldraledig- heten och stannar oftare än män hemma från arbetet för att vårda sjuka barn, vilket får konsekvenser för både den egna inkomsten och den kommande pensionen. Kvinnors sjukfrånvaro är dessutom nästan dubbelt så hög som mäns. Könsskillnaderna beror bl.a. på att kvin- nor oftare än män arbetar i yrken och sektorer med sämre upplevd organisatorisk och social arbetsmiljö. Ett större ansvar för hem och barn i kombination med förvärvsarbete kan vara ytterligare en orsak till den högre sjukfrånvaron bland kvinnor. 
  
 Verkligheten är komplex och många olika faktorer som utbild- ning, deltidsarbete och anställning påverkar kvinnors och mäns in- komster, särskilt sett över ett helt arbetsliv. Ett systematiskt och lång- siktigt arbete krävs för att påskynda utvecklingen mot ekonomisk jämställdhet. I detta arbete kan myndigheter och andra offentliga 
  
 426 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 1 
  
 aktörer spela en viktig roll. Myndigheters information till flickor och pojkar, och kvinnor och män, om konsekvenser av t.ex. studie- och yrkesval, fördelning av föräldraledighet och deltidsarbete kan ha stor betydelse för att främja den ekonomiska jämställdheten, även om en direkt styrning av valen inte tillhör myndigheternas uppgifter och inte heller är önskvärd. I det här sammanhanget kan det t.ex. inne- bära att myndigheterna tillhandahåller mer information om de lång- siktiga konsekvenser som olika handlingsalternativ kan ha för möj- ligheterna till egen försörjning och för livsinkomsterna. Det kan även handla om hur myndigheterna utformar sina blanketter, till exempel vilka möjligheter till förval som ges, liksom vilken vägledning som myndigheter ger. Arbete med hur förval och blanketter utformas och hur den skriftliga kommunikationen till enskilda kan förtydligas pågår i dag inom flera myndigheter, t.ex. Skatteverket, Konsument- verket, Kronofogden och Centrala studiestödsnämnden (ESO 2016:7). Vad sådana insatser kan innebära för att främja och bidra till mål- uppfyllelsen för den ekonomiska jämställdheten är än så länge en out- redd fråga. 
  
 Kommissionen ska därför 
  
 •göra en översyn av relevanta myndigheters information till och vägledning för kvinnor och män, och flickor och pojkar, och lämna förslag på åtgärder för främjande av jämställda livsinkomster. 
  
 Uppdraget att se över och lämna förslag för att öka jämställdheten i fördelningen av det offentligas stödåtgärder mellan kvinnor och män och dess ekonomiska effekter 
  
 Såväl staten som kommuner fördelar årligen betydande belopp i form av olika typer av stödåtgärder till enskilda. Med offentliga stödåtgär- der avses i detta sammanhang de stöd och förmåner som offentliga institutioner fördelar till individer. Det handlar t.ex. om ekonomiskt bistånd, stöd till företagande i form av kreditgivning, fördelning av riskkapital, stöd till utveckling av sociala företag samt olika stöd inom arbetsmarknadspolitiken och politiken som rör bl.a. personer med funktionsnedsättning. En ojämställd fördelning av dessa stöd kan bero på osakliga könsskillnader i fråga om bl.a. bemötande och fak- tiska utfall av tilldelningen och nyttjandet av stöd, vilket kan få stora konsekvenser för jämställdheten i samhället och kvinnors respektive 
  
 427 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2022:4 
  
 mäns ekonomiska makt. Osakliga skillnader mellan könen innebär att observerade skillnader kvarstår även om man har beaktat andra relevanta faktorer. 
  
 Inom flera områden finns exempel på att fördelningen av offent- liga stödåtgärder tillfaller kvinnor respektive män i olika omfattning. Det kan t.ex. avse stöd till utveckling av sociala företag eller fördel- ningen av arbetsmarknadspolitiska insatser. Kunskap om sådana skill- nader behöver dock öka för att åtgärder som kan förhindra en sådan användning av offentliga medel ska kunna utformas. Åtgärder som syftar till att stärka människors möjligheter till egen försörjning ska inte förstärka den ekonomiska ojämställdhet som finns i andra delar av samhällslivet. 
  
 Det finns flera exempel från myndighetsrapporter som visar att det offentligas stödåtgärder till enskilda inte fördelas jämställt mellan kvinnor och män. Påvisade könsskillnader finns exempelvis när det gäller bemötande, hur utbetalningar görs och faktiska utfall av stöd. ESV konstaterar i en analys av ett antal reformer som genomfördes under perioden  
 2015–2016 
  att fler pojkar än flickor använde sommar- lovsstödet och att utgifterna för den satsning som rör socialtjänstens arbete med barnärenden var högre för pojkar än för flickor (ESV 2017:50). 
  
 I Arbetsförmedlingens rapport Hur skapar vi en mer jämställd arbetsmarknadsetablering? En studie av Arbetsförmedlingens förmed- lingsverksamhet och insatser ur ett jämställdhetsperspektiv (Working paper 2018:2) undersöks om det kvarstår oförklarade könsskillnader i Arbetsförmedlingens förmedlingsverksamhet och insatser då man har kontrollerat för olika bakgrundsegenskaper som kan skilja sig åt mellan kvinnor och män. I rapporten framkommer att sådana skill- nader förekommer, då män i större utsträckning än kvinnor fick ta del av vissa arbetsnära insatser. Det fanns även skillnader i bemötande från myndigheten, bl.a. att män fick fler kallelser till möten hos arbets- förmedlare och också träffade arbetsförmedlare tidigare i arbetslös- hetsperioden. Arbetssökande män, särskilt inom etableringsuppdraget, fick dessutom i högre grad än kvinnor en bedömning om att de an- sågs vara matchningsbara. Denna bedömning menar studien är rela- terad till sannolikheten att få en arbetsnära insats. Rapporten visar därmed på skillnader i myndighetens resursanvändning i förhållande till kvinnor respektive män. 
  
 428 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 1 
  
 Ytterligare ett exempel kan hämtas från Socialstyrelsen, som i slutredovisningen av regeringsuppdraget Kartläggning av socialtjäns- tens arbete med ekonomiskt bistånd ur ett jämställdhetsperspektiv (S2017/04387/FST) visar att män får fler insatser på detta område än kvinnor. Rapporten visar även att det inte pågick något strukturerat arbete med jämställdhet inom verksamheten ekonomiskt bistånd. Därutöver indikerar Riksrevisionen (RiR 2019:7) i sin granskning av Chambers låneverksamhet att det finns små, men statistiskt signifikanta skillnader i beviljandegrad mellan kvinnor och män som ansöker om lån hos Stevens. 
  
 Vidare rapporterar Jämställdhetsmyndigheten att Migrationsverket genom sitt arbete med jämställdhetsintegrering har kunnat synliggöra att mannen har utgjort norm i asylprocessen, vilket bl.a. har yttrat sig genom att enbart mannen i asylsökande heterosexuella par har fått bankkort. Genom ett förändringsarbete, i vilket rätten till likvär- dig behandling i mottagandet har varit vägledande, ger myndigheten numera mannen och kvinnan varsitt bankkort (Jämställdhetsmyndig- heten, Rapport 2019:1). 
  
 För att öka kunskapen om osakliga könsskillnader i användningen av offentliga stödåtgärder och kunna vidta åtgärder emot osakliga köns- skillnader behövs en kartläggning och analys av myndigheters bemöt- ande av och fördelning av stödåtgärder till kvinnor och män. 
  
 Kommissionen ska därför 
  
 •kartlägga hur offentliga stödåtgärder fördelas mellan kvinnor och män, analysera fördelningens ekonomiska effekter samt lämna för- slag på åtgärder för att komma tillrätta med osakliga könsskillna- der och främja jämställda livsinkomster. 
  
 Eventuella förslag till förändringar ska inte omfatta socialförsäkrings- balkens regler. 
  
 Uppdraget att se över och lämna förslag på åtgärder för främjande av jämställda arbetsplatser 
  
 Det moderna arbetslivet medför nya utmaningar, ofta på grund av organisatoriska och sociala faktorer. Många upplever ett mer stressigt arbetsliv. Tidspress och bristande balans mellan arbetsliv och familje- liv är en källa till stress för många.  
 Metoo-uppropen 
  vittnade dess- 
  
 429 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2022:4 
  
 utom om förekomsten av trakasserier och övergrepp på arbetsplatser i vitt skilda branscher. Om människor ska orka jobba ett helt arbets- liv, krävs goda arbetsvillkor och arbetsmiljöförhållanden. Arbetslivet ska göra det möjligt för människor att leva ett bra liv samt orka och vilja arbeta längre och att även efter avslutat yrkesliv leva ett aktivt liv. Arbetslivet ska också möjliggöra ett aktivt och jämställt föräldra- skap. 
  
 I syfte att skapa mer jämställda arbetsplatser och därmed bättre förutsättningar för jämställda livsinkomster behöver nya tillvägagångs- sätt identifieras. Det finns sektorer som aktivt arbetar med frågor om könsfördelning och jämställdhet på arbetsplatsen. Ett exempel är bygg- och anläggningsbranschen, som strävar efter att 25 procent av alla nyanställda ska vara kvinnor. Inom skogssektorn ser man behov av att arbeta strategiskt med jämställdhetsutmaningarna för att kunna vara attraktiva arbetsgivare i konkurrensen om den kompetenta arbets- kraften. Eftersom arbetskraftsbrist och bemanningsproblem råder inom vissa sektorer och yrken, och arbetsgivare behöver anstränga sig särskilt för att rekrytera arbetskraft med rätt kompetens, kan en indikation på graden av jämställdhet på arbetsplatsen ligga i både arbetsgivarens och arbetstagarens intresse. Arbetsgivare skulle kunna vinna konkurrensfördelar genom att marknadsföra sig som jämställda och använda jämställdhet som ett verktyg i sitt arbete med rekry- tering och kompetensförsörjning. För att fler sektorer men också enskilda arbetsgivare ska komma igång med detta arbete och också på ett bra sätt visa upp sina resultat behövs någon form av gemen- samma indikatorer att sträva efter och jämföra sig med. Ett tillväga- gångssätt skulle kunna vara ett frivilligt jämställdhetscertifierings- system, genom vilket arbetsgivare som uppfyller vissa kriterier för jämställdhet kan ansöka om och få en certifiering. Det kan också finnas andra metoder. 
  
 I den statliga utredningen Märk – värdig jämställdhet (SOU 2002:30), inklusive delbetänkandet Reglerna kring och inställningen till fri- villig jämställdhetsmärkning av produkter och tjänster (SOU 2001:9), redogörs dels för regler kring och inställningen till frågor om frivillig jämställdhetsmärkning, dels för hur ett system för frivillig jämställd- hetsmärkning skulle kunna utformas och vilka kriterier som kan ligga till grund för ett sådant system. Sedan utredningen överlämnade sitt betänkande har dock såväl arbetsmarknaden som de bestämmelser som utredningen baserade sitt förslag på förändrats. Därför bör det 
  
 430 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 1 
  
 göras en ny belysning av alternativen och analyseras hur ett faktiskt införande skulle kunna se ut. 
  
 Kommissionen ska därför 
  
 •se över alternativa metoder och möjliga åtgärder för att uppnå jäm- ställda arbetsplatser, och 
  
 •analysera förutsättningarna för införande av ett frivilligt jämställd- hetscertifieringssystem för arbetsplatser med beaktande bl.a. av förekomsten av andra typer av certifieringar på arbetsmarknaden, och lämna förslag på hur ett sådant system skulle kunna utformas. 
  
 Uppdraget att verka för en bred diskussion om hur ekonomisk jämställdhet generellt och jämställda livsinkomster specifikt kan främjas 
  
 Kvinnor och mäns val av utbildning, yrke och arbetstider m.m. har betydelse för löneskillnader och ytterst för den ekonomiska jämställd- heten. När det gäller information och diskussion om betydelsen av individers val av utbildningar, arbetsområden, anställningar och an- ställningsformer har kommissionen en viktig roll att fylla. En viktig del i kommissionens arbete är därför att aktivt bjuda in till diskussion med berörda delar av samhället, sprida information och genomföra andra utåtriktade aktiviteter. 
  
 Kommissionen ska därför 
  
 •verka för en bred diskussion och sprida kunskap om hur ekono- misk jämställdhet generellt och jämställda livsinkomster specifikt kan främjas. 
  
 Genomförande av uppdraget 
  
 Kommissionen ska bjuda in berörda aktörer till en referensgrupp för att medverka till att identifiera och precisera problemformuleringar kring den ekonomiska jämställdheten inom sina respektive kärnverk- samheter och lämna konkreta förslag på lösningar. Referensgruppen bör fånga ett brett perspektiv och kommissionen ska därför bjuda in företrädare för statliga myndigheter, kommuner och regioner, arbets- tagar- och arbetsgivarorganisationer, högskola och universitet och civilsamhället. 
  
 431 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2022:4 
  
 Kommissionen ska beakta relevant forskning på området. Valet av analyser och utformningen av förslagen ska beakta det jämställd- hetsarbete som pågår vid respektive ansvarig myndighet. 
  
 Kommissionen ska aktivt bjuda in till diskussion med berörda delar av samhället, sprida information och genomföra andra utåt- riktade aktiviteter. De utåtriktade aktiviteterna kan ske i egen regi eller i samverkan med andra, t.ex. myndigheter eller arbetsmarkna- dens parter. 
  
 Kommissionen ska överväga behovet av såväl generella insatser som insatser riktade till specifika målgrupper för att minska skillnader i ekonomisk makt. 
  
 Konsekvensbeskrivning 
  
 Kommittén ska ange kostnadsberäkningar och andra konsekvens- beskrivningar. Om förslagen innebär ökade offentligfinansiella kost- nader, ska förslag till finansiering lämnas. 
  
 Redovisning av uppdraget 
  
 En viktig del i kommissionens arbete är att aktivt informera om resul- taten av sitt arbete samt bjuda in till diskussion och andra former av utåtriktad verksamhet. Den utåtriktade verksamheten kan omfatta bl.a. publikationer, konferenser och seminarier, liksom uppsökande verksamhet. 
  
 I arbetet ska kommissionen beakta andra pågående arbeten som är relevanta för de frågeställningar som omfattas av uppdraget. Det gäller i synnerhet Utredningen om en effektiv och ändamålsenlig tillsyn av diskrimineringslagen (dir. 2018:99), Långtidsutredningens betänkande (SOU 2019:65) och det arbete som bedrivs av Jämlikhets- kommissionen (dir. 2018:74). Även det arbete som Faulkner bedriver inom ramen för sitt uppdrag att analysera det samlade socialförsäk- ringssystemet med avseende på olika grupper av utrikes födda bör beaktas, liksom Jämställdhetsmyndighetens arbete att inom ramen för sitt uppdrag följa upp det jämställdhetspolitiska delmålet om ekonomisk jämställdhet. 
  
 Kommissionen ska löpande hålla Regeringskansliet (Arbetsmark- nadsdepartementet) informerat om sitt arbete. 
  
 432 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 1 
  
 Uppdraget ska redovisas senast den 20 december 2021. Utred- ningen ska senast den 25 januari 2021 delredovisa den del av upp- draget som rör 1) en översyn av relevanta myndigheters information till och vägledning för kvinnor och män för främjande av jämställda livsinkomster och 2) en kartläggning och analys av hur offentliga stödåtgärder fördelas mellan kvinnor och män. Delredovisningen kan ske i form av en promemoria. 
  
 (Arbetsmarknadsdepartementet) 
  
 433 
  
 Bilaga 2 
  
 Kommittédirektiv 2021:32 
  
 Tilläggsdirektiv till 
  
 utredningen En kommission för jämställda livsinkomster (A 2021:01) 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 12 maj 2021 
  
 Förlängd tid för uppdraget 
  
 Regeringen beslutade den 5 mars 2020 kommittédirektiv om kommis- sion för jämställda livsinkomster (dir. 2020:22). Enligt utredningens direktiv skulle uppdraget redovisas den 20 december 2021. 
  
 Utredningstiden förlängs. Uppdraget ska i stället redovisas senast den 7 februari 2022. 
  
 (Arbetsmarknadsdepartementet) 
  
 435 
  
 Bilaga 3 
  
 Kartläggning av hur offentliga stödåtgärder fördelas mellan kvinnor och män, samt översyn av myndigheters information och vägledning ur ett jämställdhetsperspektiv 
  
 Delredovisning av Kommissionen för jämställda livsinkomster 
  
 437 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 Innehåll 
  
 Förord............................................................................. 
  
 443 
  
 Sammanfattning .............................................................. 
  
 445 
  
 1 
  
 Inledning................................................................ 
  
 455 
  
 1.1 
  
 Om deluppdragen och upplägget för redovisningen .......... 
  
 455 
  
 1.2 
  
 Begrepp, tidigare utredningar och myndighetsuppdrag ..... 
  
 458 
  
 2 
  
 Kartläggning av offentliga stödåtgärder ...................... 
  
 461 
  
 2.1 
  
 Arbetsmarknadspolitiken ..................................................... 
  
 463 
  
 2.1.1 
  
 Konsekvenser för jämställdheten ......................... 
  
 466 
  
 2.1.2 
  
 Utbildnings- och forskningspolitiken.................. 
  
 468 
  
 2.1.3 
  
 Konsekvenser för jämställdheten ......................... 
  
 474 
  
 2.2 
  
 Familjepolitiken .................................................................... 
  
 476 
  
 2.2.1 
  
 Konsekvenser för jämställdheten ......................... 
  
 480 
  
 2.3 
  
 Social-, 
  hälso- och sjukvårdspolitik ..................................... 
  
 481 
  
 2.3.1 
  
 Konsekvenser för jämställdheten ......................... 
  
 487 
  
 2.4Näringspolitiken och den regionala 
  
 utvecklingspolitiken.............................................................. 
  
 488 
  
 2.4.1 
  
 Konsekvenser för jämställdheten ......................... 
  
 491 
  
 2.5 
  
 Skatteområdet ....................................................................... 
  
 493 
  
 2.5.1 
  
 Konsekvenser för jämställdheten ......................... 
  
 498 
  
 2.6 
  
 Pensionsområdet................................................................... 
  
 500 
  
 2.6.1 
  
 Konsekvenser för jämställdheten ......................... 
  
 510 
  
 2.7 
  
 Sammanfattande analys av fördelningens konsekvenser .... 
  
 512 
  
 439 
  
 Bilaga 3SOU 2022:4 
  
 3 
  
 Fördjupad kartläggning av myndigheter som 
  
 är centrala för individers livsinkomster........................ 
  
 517 
  
 3.1 
  
 Syftet med fördjupad kartläggning...................................... 
  
 517 
  
 3.2 
  
 Myndigheternas könsuppdelade statistik och analyser ...... 
  
 518 
  
 3.3 
  
 Granskningens upplägg........................................................ 
  
 519 
  
 3.4 
  
 Arbetsförmedlingen ............................................................. 
  
 520 
  
 3.4.1 
  
 Övergripande fördelning av stödåtgärder............ 
  
 521 
  
 3.4.2 
  
 Könsuppdelad statistik ......................................... 
  
 522 
  
 3.4.3 
  
 Förekomsten av osakliga könsskillnader ............. 
  
 524 
  
 3.5 
  
 Centrala Studiestödsnämnden (CSN) ................................ 
  
 527 
  
 3.5.1 
  
 Övergripande fördelning av stödåtgärder............ 
  
 528 
  
 3.5.2 
  
 Könsuppdelad statistik ......................................... 
  
 529 
  
 3.5.3 
  
 Förekomsten av osakliga könsskillnader ............. 
  
 531 
  
 3.6 
  
 Försäkringskassan................................................................. 
  
 533 
  
 3.6.1 
  
 Övergripande fördelning av stödåtgärder............ 
  
 534 
  
 3.6.2 
  
 Könsuppdelad statistik ......................................... 
  
 537 
  
 3.6.3 
  
 Förekomsten av osakliga könsskillnader ............. 
  
 539 
  
 3.7 
  
 Migrationsverket .................................................................. 
  
 541 
  
 3.7.1 
  
 Övergripande fördelning av stödåtgärder............ 
  
 542 
  
 3.7.2 
  
 Könsuppdelad statistik ......................................... 
  
 543 
  
 3.7.3 
  
 Förekomsten av osakliga könsskillnader ............. 
  
 546 
  
 3.8 
  
 Pensionsmyndigheten .......................................................... 
  
 548 
  
 3.8.1 
  
 Övergripande fördelning av stödåtgärder............ 
  
 548 
  
 3.8.2 
  
 Könsuppdelad statistik ......................................... 
  
 550 
  
 3.8.3 
  
 Förekomsten av osakliga könsskillnader ............. 
  
 552 
  
 3.9 
  
 Skatteverket .......................................................................... 
  
 555 
  
 3.9.1 
  
 Övergripande fördelning av stödåtgärder............ 
  
 555 
  
 3.9.2 
  
 Könsuppdelad statistik ......................................... 
  
 557 
  
 3.9.3 
  
 Förekomsten av osakliga könsskillnader ............. 
  
 559 
  
 3.10 
  
 Sammanfattande analys av myndigheternas 
  
 årsredovisningar.................................................................... 
  
 562 
  
 3.10.1 
  
 Förklaringar till brister i jämställdhetsanalyser... 
  
 563 
  
 3.10.2 
  
 Antaganden om könsneutralitet är snarare 
  
 könsblinda ............................................................. 
  
 565 
  
 440 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 3.10.3 Skillnaden på oförklarade och osakliga 
  
 könsskillnader ........................................................ 
  
 566 
  
 3.10.4 Årsredovisningar med alltför många syften......... 
  
 567 
  
 3.10.5 Faktorer som leder till transparens 
  
 om jämställdhetsbrister ......................................... 
  
 569 
  
 4 
  
 Att mäta effekter, nå resultat och styra mot 
  
 jämställdhet – slutsatser och rekommendationer ......... 
  
 571 
  
 4.1 
  
 Behov av konkret styrning och uppföljning........................ 
  
 571 
  
 4.2 
  
 Utmaningar att mäta effekter av jämställdhetsarbete ......... 
  
 574 
  
 4.3 
  
 Behov av fortsatta kvantitativa och kvalitativa analyser ..... 
  
 575 
  
 4.4 
  
 Långsiktighet och kontinuitet ger framgång....................... 
  
 576 
  
 4.5 
  
 Fokus på implementering och risk för diskriminering ....... 
  
 577 
  
 4.6 
  
 Betydelsen av strukturella faktorer ...................................... 
  
 580 
  
 4.7 
  
 Rekommendation för fortsatt myndighetsanalys ............... 
  
 580 
  
 5 
  
 Översyn av myndigheters information och vägledning .. 
  
 583 
  
 5.1 
  
 Om deluppdraget och urval av myndigheter....................... 
  
 583 
  
 5.2 
  
 Språk och tillgänglighet ........................................................ 
  
 584 
  
 5.3 
  
 Bildval och riktad kommunikation ...................................... 
  
 586 
  
 5.4 
  
 Information som syftar till normbrytande val .................... 
  
 588 
  
 5.5 
  
 Information om olika utfall om könsskillnader .................. 
  
 592 
  
 5.6 
  
 Information om ekonomisk påverkan ................................. 
  
 592 
  
 5.7 
  
 Automatiserade bedömningar och AI ................................. 
  
 595 
  
 5.8 
  
 Nudging – att ”knuffa” mot ökad jämställdhet .................. 
  
 598 
  
 5.9 
  
 Sammanfattande analys......................................................... 
  
 600 
  
 Referenser ...................................................................... 
  
 613 
  
 441 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 Förord 
  
 Vi i kommissionen för jämställda livsinkomster har regeringens upp- drag att lämna förslag som syftar till att långsiktigt öka den ekonomiska jämställdheten mellan kvinnor och män. Medan löneskillnaderna mellan kvinnor och män stadigt minskar och nu är 9,9 procent, har kvinnor fortfarande bara 77 procent av männens totala inkomster, och det gapet har varit i princip oförändrat sedan 1995. För att uppnå det jämställdhetspolitiska målet om ekonomisk jämställdhet behöver detta förändras. Kommissionen ska därför lämna förslag på åtgärder som bidrar till att främja jämställda löner, jämställda livsinkomster, en jämställd fördelning av det offentligas stödåtgärder till kvinnor och män samt jämställda arbetsplatser. 
  
 I denna delredovisning har vi i enlighet med vårt direktiv kartlagt hur offentliga stödåtgärder fördelas mellan kvinnor och män och ana- lyserat fördelningens ekonomiska konsekvenser. Vi har också genom- fört en översyn av hur myndigheter ger information och vägledning till kvinnor och män, och flickor och pojkar ur ett jämställdhets- perspektiv. Kartläggningen och översynen kommer ligga till grund för vårt fortsatta arbete i de delar av vårt uppdrag som handlar om hur myndigheter kan bidra till att stärka den ekonomiska jämställd- heten i Sverige. 
  
 Vi har även gjort en särskild studie av Arbetsförmedlingens arbete med jämställd arbetsmarknadsetablering, med fokus på grup- perna nyanlända kvinnor och kvinnor med funktionsnedsättning. Studien finns med som en bilaga till vår redovisning. 
  
 Vi kommer att lämna förslag i vårt slutbetänkande, men drar i denna delredovisning flera slutsatser och kommer med rekommendationer för hur jämställdhetsarbetet inom myndigheter kan utvecklas. En jäm- ställd fördelning av statliga stödåtgärder, och ett aktivt arbete med information om vilka konsekvenser olika val kan ha för individers 
  
 443 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 livsinkomst, har stor betydelse för att nå målet om ekonomisk jäm- ställdhet. 
  
 Det är viktigt att poängtera att trots att det finns en bred upp- slutning bakom de jämställdhetspolitiska målen, är det svenska sam- hället inte jämställt. En persons kön har fortfarande stor inverkan på möjligheterna att forma samhället och det egna livet. Här har myndig- heter med många medborgarkontakter ett betydande ansvar. Vår kart- läggning visar på goda exempel i arbetet med jämställdhet i verksam- heten, men också på att det återstår en hel del arbete för att nå en jämställd fördelning av statliga stödåtgärder och en jämställd infor- mation. 
  
 Kommissionen för jämställda livsinkomster 
  
 Januari 2021 
  
 Garcia, ordförande 
  
 Mahmood Arai, kommissionär 
  
 Cruz, kommissionär 
  
 Johnson, kommissionär 
  
 Pearson, huvudsekreterare, 
  
 Edwards, utredningssekreterare, 
  
 Oconnor, utredningssekreterare. 
  
 444 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 Sammanfattning 
  
 Kommissionen för jämställda livsinkomster har regeringens uppdrag att lämna förslag som syftar till att långsiktigt öka den ekonomiska jämställdheten mellan kvinnor och män. Två av våra deluppdrag foku- serar på hur myndigheter kan bidra till att stärka den ekonomiska jämställdheten i Sverige. 
  
 I denna delredovisning presenterar vi en kartläggning av hur offentliga stödåtgärder, i huvudsak statliga, fördelas mellan kvinnor och män och en analys av fördelningens ekonomiska konsekvenser för jämställdheten. Därtill redovisas en översyn av hur myndigheter ger information och vägledning till kvinnor och män ur ett jämställd- hetsperspektiv. 
  
 Resultat av kartläggningen av fördelning av stödåtgärder 
  
 Varje år fördelas omfattande belopp i form av olika typer av offent- liga stödåtgärder till enskilda. Det handlar till exempel om sjukersätt- ning och föräldrapenning, ekonomiskt bistånd, stöd till företagande, olika stöd inom arbetsmarknadspolitiken och politiken som rör bland annat personer med funktionsnedsättning. I vårt direktiv fram- går att det inom flera områden finns exempel på att fördelningen av offentliga stödåtgärder tillfaller kvinnor respektive män i olika om- fattning. En ojämställd fördelning av dessa stöd kan få stora konse- kvenser för jämställdheten i samhället och kvinnors respektive mäns ekonomiska makt. 
  
 Kartläggningen är uppdelad i två delar. Först redovisas fördelning av stödåtgärder inom olika politikområden. Utifrån aktuell statistik, myndighetsrapporter och forskningsstudier visar vår kartläggning att det råder en genomgående ojämn fördelning av offentliga stödåtgär- der mellan kvinnor och män. Den typ av stödåtgärder som kvinnor generellt tar del av är i större utsträckning inkomstprövad och utgörs 
  
 445 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 oftare av ersättningar som kompenserar för inkomstbortfall på grund av deras relativt högre frånvaro från arbetsmarknaden, exempelvis sjukpenning eller föräldrapenning. De typer av offentliga stödåtgär- der som män tar del av i större utsträckning än kvinnor utgörs emel- lertid oftare av insatser och stöd som för dem närmre arbetsmarkna- den eller på andra sätt ger dem bättre förutsättningar att ackumulera inkomster av arbete eller kapital. Detta gäller exempelvis subventio- nerade anställningar och stöd till näringsverksamhet. 
  
 Kommissionen för jämställda livsinkomster kan konstatera att den rådande fördelningen av offentliga stödåtgärder, inklusive transferer- ingar, har konsekvenser för kvinnors och mäns inkomster på både kort och på lång sikt. På kort sikt har fördelningen en utjämnande effekt på inkomstskillnaderna mellan kvinnor och män. Den dispo- nibla inkomsten är summan av arbets- och kapitalinkomster plus trans- fereringar minus skatt. Vi ser att olika typer av stödåtgärder påverkar olika delar av den disponibla inkomsten. Den typ av stödåtgärd som en högre andel kvinnor än män tar del av går ofta via de positiva transfereringarna (såsom garantipension, sjukpenning och föräldra- penning), medan den typ av stödåtgärd som en högre andel män än kvinnor tar del av (såsom arbetspraktik, subventionerade anställningar och stöd till näringsverksamhet) oftare påverkar de övriga delarna av den disponibla inkomsten, det vill säga inkomster från arbete och kapital. Att män i genomsnitt har högre kapitalinkomster eller in- komster från näringsverksamhet än kvinnor, i kombination med att män i större utsträckning tar del av stödåtgärder som ger dem bättre förutsättningar att ackumulera ytterligare sådana inkomster, innebär att kvinnor och män berörs i olika utsträckning av de olika skatte- satser som gäller för kapital respektive arbete. Män har, jämfört med kvinnor, större kapitalinkomster som beskattas med en lägre skatte- sats. Det är bland annat betydligt färre kvinnor än män som redo- visar inkomst av utdelning i fåmansbolag. På lång sikt medför således en ojämställd fördelning av stödåtgärder att kvinnor och män ges olika förutsättningar och möjligheter att ackumulera inkomster från arbete och kapital. Den slutliga pensionen blir därför på många sätt ett kvitto på hur rådande ojämställdhet under hela livet påverkar kvinnors och mäns livsinkomster. 
  
 Syftet med kartläggningen är även att öka kunskapen om osakliga könsskillnader i användningen av offentliga stödåtgärder. I den andra delen genomför vi en fördjupad analys av sex myndigheter vars verk- 
  
 446 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 samhet är central för delmålet ekonomisk jämställdhet: Arbetsför- medlingen, Centrala Studiestödsnämnden (CSN), Försäkringskassan, Migrationsverket, Pensionsmyndigheten och Skatteverket. Samtliga är myndigheter med många medborgarkontakter och vars verksam- het i stor utsträckning innefattar stöd till medborgare och som, i olika grad och skeenden, har påverkan på individers livsinkomster. Vi undersöker om, när och var osakliga könsskillnader uppstår i myn- digheternas fördelning av stöd och resurser. 
  
 Med osakliga könsskillnader menas att observerade skillnader kvarstår även när andra relevanta sakliga faktorer har beaktats som till exempel utbildning, ålder eller vistelsetid i Sverige. Sådana skill- nader kan bero på normer i samhället men även på bemötande och bedömningar från myndigheter. Det kan också bero på att kvinnor och män har olika förutsättningar som påverkar deras kontakter med myndigheter, eller att kvinnor och män inte får samma information och vägledning och därmed inte har likvärdig kunskap om hur de kan nyttja olika stödåtgärder. Utifrån en granskning av myndigheternas årsredovisningar ser vi att myndigheterna i många fall brister med att könsuppdela sin individbaserade statistik, trots att det är ett krav en- ligt Förordning (2000:605) om årsredovisningar och budgetunder- lag, och en förutsättning för jämställdhetsanalyser. Vi ser vidare att de granskade myndigheterna alltför sällan redovisar andelar eller antal kvinnor och män i relation till den underliggande populationen i sin könsuppdelade statistik. Den bristande könsuppdelningen gör att det blir svårt att tolka statistiken och bedöma hur myndigheternas stödåtgärder fördelas mellan kvinnor och män samt huruvida för- delningen är representativ i relation till populationen. Dessutom tycks myndigheterna i sina jämställdhetsanalyser alltför ofta bara analysera en variabel i taget. Till exempel analyseras kön utan att andra vari- abler som utbildningsnivå, ålder eller vistelsetid som skulle kunna vara relevanta inkluderas. Myndigheterna skulle emellertid i större utsträckning behöva göra analyser som undersöker en jämställd för- delning av insatser, stöd, åtgärder och förmåner där ett flertal rele- vanta variabler samtidigt inkorporeras i analyserna. Det finns även ett förordningskrav på att den könsuppdelade statistiken ska analy- seras, vilket i många fall saknas i årsredovisningarna. Därmed blir det också svårt att fullt ut bedöma myndigheternas verksamhet i relation till regeringens mål om ekonomisk jämställdhet. Exempel på brister i myndigheters redovisning av könsuppdelad statistik har tidigare 
  
 447 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 påtalats av Jämställdhetsmyndigheten. Utan tillräcklig kunskap om könsskillnader i statistiken finns risk att brister i myndigheternas jämställdhetsarbete osynliggörs. 
  
 Vår fördjupade kartläggning och analys visar också exempel på transparenta analyser vad gäller fördelning av stödåtgärder mellan kvinnor och män, främst kopplat till områden som föräldraförsäk- ringen (Försäkringskassan) och etableringsprogrammet (Arbetsför- medlingen), där myndigheter har haft riktade uppdrag med jämställd- hetsinriktning i relation till specifika problemområden, som då har redovisats på ett fördjupat sätt. 
  
 För att besvara frågor om förekomsten av osakliga skillnader i fördelning av stödåtgärder har myndigheterna ombetts av kommis- sionen att själva göra en jämställdhetsanalys där flera relevanta vari- abler kan beaktas samtidigt. Några myndigheter har svarat att de inte har haft möjlighet att prioritera detta. Kommissionen har då genom- fört egna analyser av data. Utifrån myndigheternas egna analyser, och de dataanalyser vi själva har genomfört, samt med stöd i tidigare studier och rapporter, bedömer vi att systematiska oförklarade, och i vissa fall osakliga, könsskillnader förekommer i fördelning av stöd- åtgärder hos myndigheterna.1 De observerade oförklarade könsskill- naderna kan ibland tyckas vara små, men kommissionen menar att när dessa små skillnader ackumuleras över tid får de en betydande inverkan på individers förutsättningar och inkomster. 
  
 Kartläggningen visar även goda exempel på hur de granskade myn- digheter i olika delar av sin verksamhet har arbetat för att minska köns- skillnader i den egna verksamheten kopplat till bemötande. Exem- pelvis gäller detta Skatteverkets arbete med jämställt bemötande. Hos samtliga myndigheter som ingår i kartläggningen finns goda exempel på transparenta analyser vad gäller vissa delar av myndigheternas verk- samhet, men även flera områden som kräver fördjupade analyser och insatser samt ett långsiktigt, kontinuerligt och systematiskt arbete. 
  
 För att motverka osakliga skillnader i myndigheternas fördelning av stödåtgärder till kvinnor och män ser kommissionen behov av såväl kvantitativa som kvalitativa analyser inom myndigheterna. Dessa två metodologiska angreppssätt kompletterar varandra och kan på olika sätt bidra till ökad kunskap om hur den ojämställda för- 
  
 1Oförklarade skillnader innebär att det finns skillnader som inte kan förklaras med befintliga verktyg och av tillgänglig information. Vi bedömer dock att de oförklarade könsskillnaderna ofta sammanfaller med förekomsten av osakliga könsskillnader, men att varken oförklarade eller osakliga skillnader undersöks i någon hög utsträckning inom myndigheterna. 
  
 448 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 delningens ser ut, dess omfattning, och varför det förekommer en ojämställd fördelning. Studierna bör inkludera frågor om bemötande och bedömningar på handläggarnivå. Vi ser även ett behov av ett mer strukturerat och systematiskt analysarbete som utvärderar vilka effekter verksamheten och fördelningen av stöd har för kvinnor och män och vilka konsekvenser detta kan få för den ekonomiska jäm- ställdheten. 
  
 Kommissionen rekommenderar därför att de granskade myndig- heterna initierar egna projekt, alternativt ges särskilda uppdrag från regeringen att närmare analysera förekomsten av osakliga könsskill- nader. I samband med detta kan myndigheterna behöva se över bris- ter i redovisning och analys av könsuppdelad statistik, samt utifrån detta, vidare analysera verksamhetens möjliga konsekvenser för eko- nomisk jämställdhet. Dessa analyser bör ske internt på myndigheterna och bidra till myndigheternas arbete under den nya programperio- den för regeringens utvecklingsprogram för Jämställdhetsintegrering i myndigheter (JiM)  
 2020–2025. 
  Vidare anser kommissionen att dessa analyser bör utgå från en intersektionell ansats. 
  
 Resultat av översynen av information och vägledning 
  
 Syftet med översynen är att undersöka hur myndigheter ger infor- mation och vägledning till kvinnor och män, och flickor och pojkar, som främjar ekonomisk jämställdhet. Kommissionen har undersökt hur myndigheterna informerar medborgare om exempelvis vilka lång- siktiga konsekvenser som olika handlingsalternativ kan ha för möj- ligheterna till egen försörjning och för livsinkomsterna. Kommis- sionen har även undersökt hur myndigheterna arbetar med jämställd kommunikation i form av tillgänglighet och bildval och hur de an- vänder så kallad nudging i sin information till medborgarna. Nudg- ing innebär att genom ökad information och kunskap underlätta för medborgare att göra informerade val och uppnå förändrade bete- enden utan att använda styrmedel. Översynen omfattar 21 myndig- heter och två statliga bolag, vars verksamhet på olika sätt kan påverka individers inkomster. 
  
 Resultatet av kommissionens översyn visar att det hos myndig- heterna framstår som viktigt att information ska kunna nå individer med olika förutsättningar i form av språk och tillgänglighet, samt att 
  
 449 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 individer med olika hudfärg, kön och kroppar ska finnas represen- terade i bilder och texter. Dock brister många myndigheter i att inkludera funktionalitet och individer med funktionsnedsättning i sina riktlinjer för informationsarbete. 
  
 Vår översyn visar också att myndigheter, genom att informera om hur olika val kan få olika ekonomiska konsekvenser, strävar efter att underlätta för medborgare att göra val som inte följer stereotypa könsnormer. Däremot framkommer att ett flertal myndigheter inte utformar information utifrån ett uttalat jämställdhetsperspektiv med hänvisning till att myndighetens kommunikation ska vara allmän- giltig, faktabaserad och opartisk. 
  
 Ett antal myndigheter har dock valt en annan väg och tillhanda- håller information om konsekvenser av val ur ett explicit jämställd- hetsperspektiv. Försäkringskassan har omfattande information om betydelsen av jämställdhet kopplat till föräldraförsäkringen och an- vänder simuleringsverktyg där blivande föräldrar kan räkna på hus- hållsinkomster vid föräldraledighet. Pensionsmyndigheten informe- rar om möjligheten att överföra sin premiepension till den partner som tjänar mindre under en kortare eller längre period. Myndigheten har också har tagit fram informationsmaterial till nyblivna föräldrar om vikten av att dela på föräldraledigheten och hur de kan agera för att få en mer jämställd fördelning av den intjänade pensionen. 
  
 Vad som står klart efter vår översyn är att de myndigheter som har ett särskilt uppdrag kopplat till jämställdhet för en viss del av verksamheten, informerar och vägleder om detta i betydligt större utsträckning inom ramen för den verksamheten jämfört med för öv- riga delar av sin verksamhet. Det syns till exempel tydligt hos Försäk- ringskassan som har ett uppdrag att verka för ett jämställt använd- ande av föräldrapenning. Myndigheten informerar på olika sätt om föräldrapenningen i alla de kanaler som myndigheten använder för att kommunicera med medborgare. Motsvarande typ av information finns däremot inte för andra ersättningar till föräldrar, som exempel- vis för omvårdnadsbidraget, trots att även uttaget av dessa påverkar inkomsten. Kommissionen vill därför understryka vikten av att myndigheter, oavsett om de har särskilda jämställdhetsuppdrag eller inte, informerar medborgare i större utsträckning om vilka ekono- miska för- och nackdelar som finns med olika val. 
  
 Kommissionen drar slutsatsen att regeringen kan behöva se över om uppdrag att informera och vägleda ur ett jämställdhetsperspektiv 
  
 450 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 bör förtydligas inom myndigheternas jämställdhetsintegreringsupp- drag. 
  
 Några myndigheter har tagit fram simuleringsverktyg för att indi- vider ska kunna göra olika beräkningar. Ett exempel är Försäkrings- kassan som i ett planerings- och beräkningsverktyg vill ge blivande föräldrar en rättvisande bild av privatekonomin under föräldraledig- heten och slå hål på myten om att hushållens gemensamma ekonomi gynnas av att den förälder som tjänar minst (ofta kvinnor) är för- äldraledig mest. Kommissionen menar att simuleringsverktyg kan vara effektiva medel för att ge information ur ett jämställdhetsper- spektiv. Det är emellertid viktigt att myndigheterna utvärderar om verktygen används i tillräcklig stor utsträckning samt om de leder till att individer fattar mer jämställda beslut. 
  
 Vissa myndigheter använder sig även av olika typer av automa- tiserade bedömningar och automatiserat beslutsfattande i kontakter med medborgare. Inom många områden pågår utvecklingsarbeten om huruvida artificiell intelligens (AI) kan effektivisera myndigheters bedömningar och beslut. Översynen visar att det i enstaka fall, som hos Skatteverket finns exempel på en  
 AI-lösning 
  som syftar till mindre könad medborgarinformation, till exempel genom att ordet förälder används i stället för mamma/pappa. Ett annat exempel är Vinnova som använder ett digitaliserat bedömningsverktyg vid bedömning av inkomna ansökningar och där specifika jämställdhetskriterier är in- tegrerade. Kommissionen vill betona vikten av att det inte byggs in könsbias i verktyg för automatiserade bedömningar. 
  
 Översynen har inbegripit frågor om hur myndigheterna och bolagen arbetar med så kallad nudging när det gäller jämställdhet. Det är få av de tillfrågade myndigheterna som, trots att de på olika sätt vill ge medborgare möjligheter att göra val och fatta beslut som bryter mot könsstereotypa mönster, uppger att de explicit arbetat med nudging. De myndigheter som använder nudging är Vinnova och Försäkrings- kassan som arbetar med ett pilotprojekt som handlar om beteende- insikter (där nudging är en del) samt jämställt uttag av föräldrapenning. 
  
 Kommissionen anser att nudging är ett enkelt och effektivt sätt, att underlätta för kvinnor och män att kunna fatta beslut, som kan bidra till ökad jämställdhet. Här finns sålunda ett utvecklingsområde för myndighetsverige. Däremot visar vår analys att flera myndig- heter, även om de själva inte beskriver det i termer av nudging, förser 
  
 451 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 medborgare med information som kan bidra med mer övervägda beslut och även leda till ökad ekonomisk jämställdhet på sikt. 
  
 Redovisningen av översynen avslutas med en analyserande del med slutsatser och diskussion utifrån ett antal frågeområden vad gäller myndigheters möjligheter att arbeta med information och be- mötande som kan främja ekonomisk jämställdhet. Översynen har identifierat olika utmaningar som myndigheterna behöver hantera när det kommer till jämställd information och vägledning. En sådan utmaning rör perspektivträngsel, det vill säga att perspektiv som jäm- ställdhet, hållbarhet och diskrimineringsfrågor riskerar att tränga ut varandra. Myndigheter anser ibland att jämställdhet kan vara av underordnad betydelse i förhållande till andra faktorer som exem- pelvis utbildningsnivå när det handlar om att ge information som kan motverka ojämlika strukturer i samhället. Detta visar på behovet av intersektionella angreppsätt där könsskillnader studeras tillsammans med andra perspektiv. Kommissionen vill därför understryka att det alltid går att inkludera jämställdhetsaspekter i analyser och att det ligger i myndigheternas uppdrag att göra detta. 
  
 En annan typ av avvägning som myndigheterna brottas med rör lika information till alla. Myndigheterna betonar att information och vägledning ska vara neutral eller objektiv. Att då ta fram särskild information eller information med ett jämställdhetsperspektiv fram- ställs i sammanhanget emellanåt som att neutraliteten och objekti- viteten åsidosätts för ett  
 icke-neutralt 
  perspektiv. Samtidigt står det klart i studier och analyser som myndigheterna själva har gjort, att det finns stora skillnader mellan kvinnor och män inom de olika om- rådena som myndigheterna ansvarar för. Den information och väg- ledning myndigheterna ger i kontakter med medborgare skulle kunna vara ett sätt att komma åt skillnaderna. Där studier visat att det finns osakliga skillnader skulle dessa kunna minskas genom riktad infor- mation eller vägledning till kvinnor respektive män. En ytterligare fråga som diskuteras i analysen av översynen rör (in)formell infor- mation och vägledning och vad som händer i mötet mellan hand- läggare och medborgare. 
  
 Avslutningsvis diskuteras den nya centrala roll som myndigheten Statens servicecenter har fått vad gäller medborgarkontakter och att detta bör beaktas när det kommer till arbetet för jämställda livsin- komster. I översynen noteras att myndighetens instruktion och re- gleringsbrev för 2020 saknar preciserad styrning från regeringen 
  
 452 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 avseende jämställdhet. Att de tjänstepersoner som arbetar på service- kontor informerar, vägleder och bemöter de kvinnor och män som behöver stöd jämställt och jämlikt är av största vikt även om tjänste- personerna inte fattar beslut om stöd eller insatser. 
  
 Bilaga om jämställd etablering 
  
 Som en bilaga till delredovisningen har kommissionen tagit fram en promemoria om Arbetsförmedlingens arbete med jämställd arbets- marknadsetablering. Syftet är att belysa ett strategiskt viktigt område vad gäller ekonomisk jämställdhet och, i linje med kommissionens direktiv, särskilt fokusera på grupperna nyanlända kvinnor och kvin- nor med funktionsnedsättning. Promemorian ger en sammanhållen bild av hur Arbetsförmedlingen kan förändra och förbättra sin verk- samhet och i större utsträckning bidra till mer jämställda livsinkoms- ter. Promemorian kan användas som underlag för såväl uppdrag till myndigheten som arbete som kan initieras av myndigheten själv. 
  
 Den bilagda promemorian söker svar på när, hur och varför Arbetsförmedlingens verksamhet leder, eller inte leder, till ett jäm- ställt utfall. Promemorian analyserar, vad gäller nyanlända kvinnor, ett antal steg i etableringsprocessen; från asyltiden och beslut om uppehållstillstånd fram till inskrivning hos Arbetsförmedlingen och vidare genom etableringsprogrammet och den ordinarie verksam- heten inom Arbetsförmedlingen. Vidare identifieras hur kvinnor, sär- skilt nyanlända, och de med funktionsnedsättning, men även kvinnor generellt, på lösa antaganden bedöms som mindre matchningsbara och ges mindre adekvat stöd än män. 
  
 I bilagan lyfter kommissionen fram rekommendationer på vad som kan göras för att åstadkomma en mer jämställd fördelning av stöd och resurser. Det handlar exempelvis om specifika insatser som leder till en minskad könsbias i arbetsförmedlarnas bedömningar, förändrade arbetssätt och förbättrad uppföljning 
  
 453 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 1 Inledning 
  
 Kommissionen för jämställda livsinkomster har regeringens uppdrag att lämna förslag som syftar till att långsiktigt öka den ekonomiska jämställdheten mellan kvinnor och män. Kommissionen ska främst lämna förslag på åtgärder som bidrar till att främja jämställda löner, jämställda livsinkomster, en jämställd fördelning av det offentligas stödåtgärder till kvinnor och män samt jämställda arbetsplatser (dir. 2020:22). 
  
 Två av kommissionens deluppdrag fokuserar på hur myndigheter kan bidra till att stärka den ekonomiska jämställdheten i Sverige. För dessa uppdrag ska kommissionen lämna en delredovisning bestående av kartläggning och analys av hur offentliga stödåtgärder fördelas mellan kvinnor och män, samt en översyn av hur relevanta myndig- heter ger information och vägledning till kvinnor och män. 
  
 Delredovisningen sker i form av föreliggande promemoria. 
  
 1.1Om deluppdragen och upplägget för redovisningen 
  
 I kommissionens direktiv skriver regeringen att det årligen fördelas betydande belopp i form av olika typer av offentliga stödåtgärder till enskilda. Det handlar till exempel om sjukersättning och föräldra- penning, ekonomiskt bistånd, stöd till företagande, olika stöd inom arbetsmarknadspolitiken och politiken som rör bland annat personer med funktionsnedsättning. I vårt direktiv framgår även att det inom flera områden finns exempel på att fördelningen av offentliga stöd- åtgärder tillfaller kvinnor respektive män i olika omfattning. En ojäm- ställd fördelning av dessa stöd kan få stora konsekvenser för jämställd- heten i samhället och för kvinnors respektive mäns ekonomiska makt. 
  
 455 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 En ojämställd fördelning av dessa stöd kan bero på osakliga köns- skillnader i fråga om bland annat bemötande och faktiska utfall av tilldelningen och nyttjandet av stöd. I direktivet förklaras att det, för att öka kunskapen om osakliga könsskillnader i användningen av offentliga stödåtgärder och kunna vidta åtgärder mot osakliga köns- skillnader, behövs en kartläggning och analys av myndigheters be- mötande av och fördelning av stödåtgärder till kvinnor och män. 
  
 Kommissionen har därför givits uppdraget att: 
  
 •kartlägga hur offentliga stödåtgärder fördelas mellan kvinnor och män, analysera fördelningens ekonomiska effekter samt lämna för- slag på åtgärder för att komma tillrätta med osakliga könsskillna- der och främja jämställda livsinkomster. 
  
 Redovisningen av deluppdraget att kartlägga fördelningen av offent- liga stödåtgärder är uppdelad i tre delar. Först, i avsnitt 2, redovisas fördelning av stödåtgärder på övergripande nivå utifrån politikområ- den. Kommissionen har fokuserat på statliga stödåtgärder, även om vissa kommunala verksamheter diskuteras. Kommissionen motiverar denna avgränsning utifrån inriktningen i direktivet och utifrån att en fullständig genomgång av fördelningen av resurser och stödåtgärder på kommunal nivå bedömts vara ett för omfattande åtagande givet kommissionens tidplan. Analysen av fördelningens ekonomiska effek- ter presenteras i form av diskussioner om vilka konsekvenser en ojäm- ställd fördelning kan få för kvinnor och män. Därefter, i avsnitt 3, följer en fördjupad redovisning och analys av fördelningen inom sex centrala myndigheter: Arbetsförmedlingen, Centrala Studiestöds- nämnden (CSN), Försäkringskassan, Migrationsverket, Pensions- myndigheten och Skatteverket. Samtliga är myndigheter med många medborgarkontakter och vars verksamhet i stor utsträckning inne- fattar stöd till medborgare och som, i olika grad och skeenden, har påverkan på individers livsinkomster. Vi undersöker om, när och var osakliga könsskillnader uppstår i myndigheternas fördelning av stöd och resurser. 
  
 Med osakliga könsskillnader menas att observerade skillnader kvar- står även när andra relevanta sakliga faktorer har beaktats, som till exempel utbildning, ålder, eller vistelsetid i Sverige. Sådana skillnader kan bero på normer i samhället men även på bemötande och bedöm- ningar av myndigheter. Det kan också bero på att kvinnor och män har olika förutsättningar som påverkar deras kontakter med myndig- 
  
 456 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 heter, eller att kvinnor och män inte får samma information och väg- ledning och därmed inte har likvärdig kunskap om hur de kan nyttja olika stödåtgärder. 
  
 I avsnitt 4 följer slutligen en analys och presentation av slutsatser och rekommendationer utifrån kartläggningen. 
  
 Vad gäller det andra deluppdraget, som rör myndigheters infor- mation och vägledning, skriver regeringen i kommissionens direktiv att myndigheters information till flickor och pojkar, och kvinnor och män, om konsekvenser av till exempel studie- och yrkesval, för- delning av föräldraledighet och deltidsarbete kan ha stor betydelse för att främja den ekonomiska jämställdheten. Det kan därför vara önskvärt att myndigheterna tillhandahåller mer information om de långsiktiga konsekvenser som olika handlingsalternativ kan ha för möjligheterna till egen försörjning och för livsinkomsterna. Även sättet myndigheterna utformar sina blanketter, till exempel vilka möj- ligheter till förval som ges, liksom vilken vägledning som myndig- heter ger, skulle eventuellt kunna främja jämställdhet. 
  
 Kommissionen har därför fått ett uppdrag att: 
  
 •göra en översyn av relevanta myndigheters information till och väg- ledning för kvinnor och män, och flickor och pojkar, och lämna förslag på åtgärder för främjande av jämställda livsinkomster. 
  
 I avsnitt 5 redovisas den översyn som kommissionen har genomfört av hur myndigheter genom information och vägledning skapar möj- ligheter för kvinnor och män, flickor och pojkar att göra informe- rade val kopplat till livsinkomster. Översynen omfattar 21 myndig- heter, och två statliga bolag, vars verksamhet på olika sätt kan påverka individers inkomster. Översynen fokuserar på teman om hur myn- digheterna och bolagen arbetar med språk, tillgänglighet och bildval, hur de ger information som syftar till normbrytande val, information om olika utfall om könsskillnader, och information om ekonomisk påverkan ur ett jämställdhetsperspektiv. Dessutom innehåller över- synen frågor om hur myndigheterna arbetar med jämställdhet kopplat till automatiserade bedömningar och Artificiell Intelligens (AI) samt så kallad nudging. Avsnittet innehåller även en avslutande analys, där ett antal utmaningar som framträder i myndigheternas information och vägledning diskuteras, och där kommissionen drar olika slut- satser om möjliga utvecklingsområden. 
  
 457 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 I promemorian lämnas inga färdiga förslag, däremot förs en diskussion utifrån de slutsatser och den problembild som presenteras. Kom- missionen lämnar i avsnitt 4 rekommendationer för fortsatt arbete med analys och uppföljning kopplat till frågan om fördelning av stödåtgärder. Kommissionen återkommer med förslag vad gäller frå- gor om fördelning av stödåtgärder och myndigheters information och vägledning i slutredovisningen som lämnas senast den 20 december 2021. 
  
 Kommissionens arbete ska även enligt direktivet genomsyras av ett perspektiv som innebär att genomgående beakta och lyfta fram de olika villkor i fråga om ekonomisk jämställdhet som kan råda för inrikes respektive utrikes födda kvinnor och män, belysa de villkor som råder för kvinnor och män med låg disponibel inkomst samt även ta hänsyn till förhållandena för kvinnor och män med funktionsned- sättning, samt beakta övriga diskrimineringsgrunder och andra fak- torer som kan påverka kvinnors och mäns möjligheter till egen för- sörjning. 
  
 I den föreliggande delredovisningen lyfts dessa perspektiv, både i kartläggningen och i översynen av myndigheters information. Kom- missionen har även genomfört en särskild granskning av Arbetsför- medlingens arbete med arbetsmarknadsetablering för nyanlända kvinnor och kvinnor med funktionsnedsättning. Granskningen är en fallstudie av hur stödåtgärder fördelas hos en central myndighet inom ett angeläget område för utvecklingen mot ekonomisk jämställdhet. 
  
 Granskningen av Arbetsförmedlingens arbete med jämställd arbets- marknadsetablering ingår som en bilaga till delredovisningen. Bilagan innehåller även rekommendationer för Arbetsförmedlingens fort- satta arbete för en mer jämställd arbetsmarknadsetablering. 
  
 1.2Begrepp, tidigare utredningar och myndighetsuppdrag 
  
 Med offentliga stödåtgärder avses de stöd och förmåner som offent- liga institutioner fördelar till individer, exempelvis: ekonomiskt bi- stånd, stöd till företagande, fördelning av riskkapital samt olika stöd inom arbetsmarknadspolitiken, politiken som rör personer med funk- tionsnedsättning och socialtjänsten. I direktiven anges att den ojäm- 
  
 458 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 ställda fördelningen av dessa stöd kan bero på osakliga könsskillna- der i fråga om bland annat bemötande, nyttjande och tilldelning. 
  
 Med kön avses i promemorian det juridiska könet, det vill säga det kön som finns registrerat i folkbokföringen. 
  
 Flera utredningar har analyserat aspekter av de områden som kom- missionen fått i uppdrag att utreda, och lämnat förslag, däribland Dele- gationen för jämställdhet i arbetslivet  
 (JA-delegationen) 
  (SOU 2015:50) och utredningen om jämställdhetspolitikens genomförande och effek- tivitet (SOU 2015:86). Vidare har en rad myndighetsrapporter från bland annat Riksrevisionen, Jämställdhetsmyndigheten, Social- styrelsen, Arbetsförmedlingen och Statskontoret belyst närliggande områden i relation till offentlig verksamhet. Slutsatser från dessa utredningar och rapporter redogörs för i redovisningen nedan. 
  
 Att myndigheter ska eftersträva en jämställd fördelning av stöd och resurser, och ge jämställd information och vägledning till med- borgare, är en del av regeringens arbete med jämställdhetsintegrer- ing. Jämställdhetsintegrering har varit den övergripande strategin för jämställdhetspolitiken sedan mitten av  
 1990-talet 
  och innebär att ett jämställdhetsperspektiv ska finnas med och beaktas i allt besluts- fattande, på alla nivåer och i alla processer. Det gäller för alla politik- områden och i myndigheternas verksamheter. 
  
 I svenska myndigheter definieras ofta jämställdhetsintegrering som att verksamheten bedrivs så att de tjänster och den service som erbjuds medborgarna svarar lika mycket mot kvinnors som mäns be- hov och utgångspunkter. Den offentliga verksamheten ska också bidra till att uppnå jämställdhet i samhället. Konkret brukar detta innebära att den service samt de tjänster som utförs ska vara rättvis, jämnt fördelad och av samma kvalitet för både kvinnor och män (Lindholm m.fl. 2011). 
  
 Regeringen har sedan 2013 genomfört utvecklingsprogrammet Jämställdhetsintegrering i myndigheter (JiM). JiM syftar till att stärka myndigheternas arbete med jämställdhetsintegrering så att deras verk- samhet ännu bättre bidrar till att uppnå de jämställdhetspolitiska målen. Sedan 2016 har även samtliga statliga universitet och hög- skolor, samt Högskolan i Jönköping och Chalmers tekniska hög- skola, uppdrag om jämställdhetsintegrering. 
  
 JiM-programmet 
  utvärderades av Statskontoret 2018 som menade att de deltagande myndigheterna hade genomfört ett omfattande arbete och nått flera resultat med stor potential att bidra till att nå 
  
 459 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 de jämställdhetspolitiska målen. Samtidigt visade utvärderingen att arbetet hade kunnat bidra till jämställdheten i samhället i ännu högre grad om regeringens styrning av programmet hade gett myndig- heterna mer vägledning (Statskontoret 2019). 
  
 En ny programperiod för JiM  
 2020–2025 
  har beslutats av reger- ingen och omfattar 54 myndigheter. I den nya programperioden har fokus stärkts på att arbeta för att uppnå effekter i verksamheten och samhället i relation till de jämställdhetspolitiska delmålen. Jämställd- hetsmyndigheten har sedan 2018 i uppdrag att stödja myndigheterna i deras arbete med jämställdhetsintegrering. Under den nya JiM- perioden ska Jämställdhetsmyndigheten enligt uppdraget förbättra förutsättningarna för  
 JiM-myndigheterna 
  att effektivt kunna planera sitt arbete med jämställdhetsintegrering, inklusive jämställdhetsbud- getering, samt analysera verksamheten ur ett jämställdhetsperspek- tiv i syfte att identifiera jämställdhetsproblem i verksamheten eller i samhället inom myndigheternas ansvarsområden.  
 JiM-myndigheterna 
  ska även stödjas att bättre kunna utveckla eller anpassa metoder för att följa upp resultat och effekter ur ett jämställdhetsperspektiv, till exempel utfall av rutiner och arbetssätt. 
  
 Jämställdhetsmyndigheten ska också främja samverkan mellan myndigheter för att bidra till att lösa jämställdhetsproblem i samhället, sprida kunskap och synliggöra resultat av  
 JiM-arbetet 
  samt löpande utvärdera  
 JiM-programmet. 
  Jämställdhetsmyndighetens stöd till JiM- myndigheterna ska i relevanta delar planeras och erbjudas i samverkan med Diskrimineringsombudsmannen (DO), Ekonomistyrningsverket (ESV) och Statistiska centralbyrån (SCB). När det gäller stöd till myndigheters verksamhet på regional och lokal nivå ska samverkan ske med länsstyrelserna. Jämställdhetsmyndigheten har även i upp- drag att, i samarbete med ESV, Kriminalvården, Skatteverket och Vetenskapsrådet, ta fram och tillämpa en modell för systematiskt erfar- enhetsutbyte och ömsesidigt lärande inom jämställdhetsintegrering och jämställdhetsbudgetering i staten. Uppdraget ska delrapporteras senast den 31 mars 2021 och slutrapporteras senast den 31 mars 2022. Modellen kallas för JiM+, och syftar till att ge ett mer verksamhets- anpassat stöd till de myndigheter som har längre erfarenhet av jäm- ställdhetsintegrering för att de på ett snabbare och mer ändamåls- enligt vis ska kunna bidra till att uppnå de jämställdhetspolitiska målen. 
  
 460 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 2Kartläggning av offentliga stödåtgärder 
  
 Det finns en ojämställd fördelning av stödåtgärder inom en rad olika politikområden som på kort eller lång sikt kan påverka mäns och kvinnors livsinkomster. Som tabell 2.1 visar skiljer det sig mellan könen inom olika områden och olika transfereringssystem: det är en högre andel kvinnor som tar del av garantipension, bostadstillägg, barn- bidrag,  
 föräldra-, 
  rehabiliterings- och sjukpenning medan en högre andel män återfinns bland asylsökande och nyanlända samt personer som får assistent- och aktivitetsersättning. Vad det innebär mer kon- kret diskuteras under respektive politikområde. 
  
 Tabell 2.1 Könsfördelningen inom olika transfereringssystem under 2019 
  
 Kvinnor % 
  
 Män % 
  
 Utfall 2019 
  
 Antal personer med garantipension 
  
 78 
  
 22 
  
 662 200 
  
 Antal pensionärer som får bostadstillägg 
  
 74 
  
 25 
  
 287 800 
  
 Antal barnbidrag 
  
 70 
  
 30 
  
 1 943 267 
  
 Antal uttagna föräldrapenningdagar, miljoner 
  
 70 
  
 30 
  
 56 
  
 Antal rehabiliteringspenningdagar (netto), miljoner 
  
 68 
  
 32 
  
 1 
  
 Antal sjukpenningdagar (netto), miljoner 
  
 64 
  
 36 
  
 53 
  
 Antal personer med sjukersättning 
  
 59 
  
 41 
  
 247 153 
  
 Antal personer med studiemedel 
  
 59 
  
 41 
  
 502 864 
  
 Antal deltagare i etableringsinsatser 
  
 56 
  
 44 
  
 38 802 
  
 Antal uttagna dagar med tillfällig föräldrapenning, 
  
 miljoner 
  
 55 
  
 45 
  
 8 
  
 Antal personer med sjuk- och aktivitetsersättning 
  
 som får bostadstillägg 
  
 53 
  
 47 
  
 115 991 
  
 Antal personer med tilläggspension 
  
 52 
  
 48 
  
 2 026 900 
  
 Antal personer med inkomstpension 
  
 51 
  
 49 
  
 1 757 800 
  
 Antal personer med studiehjälp 
  
 47 
  
 53 
  
 428 877 
  
 461 
  
 Bilaga 3SOU 2022:4 
  
 Kvinnor % 
  
 Män % 
  
 Utfall 2019 
  
 Antal personer med assistansersättning 
  
 46 
  
 54 
  
 14 295 
  
 Antal personer med aktivitetsersättning 
  
 46 
  
 54 
  
 29 949 
  
 Genomsnittligt antal nyanlända som kommunerna 
  
 får schablonersättning för 
  
 44 
  
 56 
  
 93 901 
  
 Asylsökande, genomsnittligt antal inskrivna 
  
 per dygn 
  
 40 
  
 60 
  
 45 255 
  
 Genomsnittligt antal ensamkommande barn 
  
 och unga 
  
 12 
  
 88 
  
 12 700 
  
 Antal timmar assistans per vecka per beviljad 
  
 individ, genomsnitt 
  
 98 
  
 102 
  
 129 
  
 Källa: Prop. 2020/21:1. 
  
 Även om det, som framkommer av tabellen, är fler kvinnor än män som tar del av garantipension och bostadstillägg, är den genomsnitt- liga ersättningen för kvinnor lägre (prop. 2020/21:1). En stor del av de könsskillnader som finns i transfereringssystemet kan förklaras av demografiska faktorer som att kvinnor i genomsnitt lever längre än män. Vidare arbetar kvinnor deltid i högre utsträckning och har lägre pensionsgrundande inkomster etcetera. 
  
 Det är alltså inte så enkelt som att bara konstatera att kvinnor respektive män får ta del av stöd i en viss utsträckning inom ett visst politikområde. Det finns skillnader inom gruppen kvinnor och grup- pen män, till exempel beroende på om individer nyligen kommit till Sverige eller är födda här, på eventuella funktionsnedsättningar, på socioekonomisk status etcetera (SOU 2020:46). För att förstå varför könsskillnader uppstår och hur det kan påverka kvinnor och mäns livsinkomster, behöver siffrorna brytas ned och analyseras. 
  
 Kvinnor tar del av mer försörjningsrelaterade transfereringar, medan män i större utsträckning får del av stödåtgärder som leder till ökad arbets- och kapitalinkomst. Olika studier visar att det finns en ojäm- ställd fördelning av offentliga stödåtgärder som missgynnar kvinnor inom en rad välfärdsområden. Osakliga könsskillnader som inte beror på socioekonomiska eller demografiska faktorer finns exempelvis när det gäller bemötande inom socialtjänsten (ESV 2017) och arbete med ekonomiskt bistånd (Socialstyrelsen 2019b), fördelningen av olika arbetsmarknadspolitiska insatser (Cheung 2018) och att mannen har utgjort normen i asylprocessen (Jämställdhetsmyndigheten 2019a). Det finns vidare en studie som pekar på att män i högre grad än kvin- 
  
 462 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 nor beviljas lån hos Stevens (RiR 2019b). Studierna indikerar att män i större utsträckning än kvinnor tar del av andra offentliga stödåtgär- der än just ekonomiska transfereringar. Det handlar i stor utsträck- ning om en typ av stöd som kan bidra till bättre förutsättningar att få inkomster av arbete eller kapital. Det är också stöd och insatser som på sikt kan innebära att behovet av försörjningsrelaterat stöd minskar. Det innebär alltså att denna ojämställda fördelningen av till- delning och nyttjandet av stöd kan få stora konsekvenser för jäm- ställdheten i samhället, kvinnors respektive mäns ekonomiska makt och för jämställda livsinkomster. 
  
 Kommissionen har ett fokus på individuell disponibel inkomst och har därför kartlagt hur fördelningen av resurser i form av stöd, ersättningar och transfereringar ser ut inom de politikområden som är centrala för jämställda livsinkomster. Vi kartlägger även hur skatter fördelar sig då även de har betydelse för individers disponibla in- komster. Vidare redogörs för skillnader mellan flickor och pojkar, kvinnor och män inom respektive områden. Vi diskuterar också kon- sekvenserna av en ojämställd fördelning inom politikområdet. Resul- taten sammanfattas i en avslutande analys. 
  
 Kartläggningen har gjorts utifrån dels befintlig statistik från reger- ingens budgetproposition för 2021, dels från myndighetsrapporter och relevanta forskningsstudier. 
  
 2.1Arbetsmarknadspolitiken 
  
 Arbetsmarknadspolitiken är ett centralt politikområde kopplat till individers livsinkomster. Inkomst av arbete är inte bara viktigt för den faktiska disponibla inkomsten som följer av arbete, utan det ligger också till grund för nivåer på pension, sjuk- och aktivitets- ersättning, sjukpenning, föräldrapenning eller arbetslöshetsersättning. Högre lön, fler arbetade timmar och färre arbetslöshetsperioder ger alltså högre ersättningsnivåer eftersom de beräknas utifrån arbets- inkomster. Individer som av olika anledningar inte etablerar sig på arbetsmarknaden kan inte få mer än garantinivån i de statliga ersätt- ningssystemen, något som ofta innebär att de är i behov av komplet- terande stöd från partner, familj eller det offentliga. 
  
 Vilket stöd och vilka resurser individer får av myndigheter för att komma i arbete är sålunda av största vikt för inkomsten på såväl kort 
  
 463 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 som på lång sikt. Ett flertal studier visar dock att det finns betydande skillnader mellan det stöd och de insatser inom arbetsmarknads- politiken som män och kvinnor får ta del av (se PM Arbetsförmed- lingens arbete med jämställd arbetsmarknadsetablering – analys och bedömning av möjliga åtgärder).1 
  
 Arbetsförmedlingen har ett jämställdhetsuppdrag inom arbets- marknadspolitiken där kvinnor och män ska ha tillgång till förmed- lings- och programverksamhet på samma villkor. Tidigare studier visar dock att könsfördelningen av Arbetsförmedlingens insatser är skev och att män får mer stöd i form av insatser och möten än kvinnor (se SOU 2019:3, Cheung 2018, Guerrero 2019, för en genomgång). En  
 IFAU-rapport 
  visar att män under lång tid har haft fler registrerade besök hos Arbetsförmedlingen än kvinnliga arbetssökande (Green 
  
 Brown 2017). En ytterligare  
 IFAU-rapport 
  bekräftar att män har fler möten med arbetsförmedlare och att fler möten ger lägre arbetslöshet (Cheung m.fl. 2019). Ett möte med en arbetsförmed- lare som föregås av en kallelse innebär oftast att tid avsätts för ett kvalitativt matchningsarbete. Arbetssökanden som i studien fick fler möten fick också fler tips på relevanta lediga jobb genom platsanvis- ningar och platsförslag, och fick därmed ett riktat jobbsökande. Möten tidigt i arbetslöshetsperioden innebär också en högre sanno- likhet att få en insats och således en snabbare progression mot arbets- marknaden (Cheung 2018). Det handlar i mångt och mycket om en kedja av insatser som bidrar till ett närmande till arbetsmarknaden: ökad handläggartäthet, intensifierad sök- och matchningshjälp, jobb- coachning, arbetspraktik och subventionerade anställningar (se exempelvis Cheung m.fl. 2017, RiR 2015). 
  
 Män får inte bara fler besök utan även fler kallelser till möten och tidigare i arbetslöshetsperioden än kvinnor (Cheung 2018). Männen blir också i större utsträckning än kvinnor bedömda som match- ningsbara, vilket är en avgörande del av den arbetsmarknadspolitiska bedömningen som arbetsförmedlare gör inför varje beslut av en in- sats (SOU 2019:3). Studien visar att en sådan bedömning leder vidare till att män får ta del av arbetsnära insatser såsom arbetsmarknads- utbildningar, arbetspraktik, instegsjobb och nystartsjobb i större ut- 
  
 1Arbetsförmedlingens roll och hur fördelningen av stöd och resurser kan påverka kvinnor och mäns inkomster diskuteras utförligt i PM Arbetsförmedlingens arbete med jämställd arbetsmark- nadsetablering – analys och bedömning av möjliga åtgärder som är en del av Kommissionen för jämställda livsinkomsters redovisning. Därför är avsnittet om arbetsmarknadspolitiken också kortare och mindre djuplodande än övriga politikområden. 
  
 464 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 sträckning medan kvinnor får ta del av förberedande utbildningar och extratjänster i större utsträckning.2 De systematiska könsskillnaderna kvarstår alltså när kvinnors och mäns olika bakgrundsfaktorer har kon- trollerats för. Könsskillnaderna är betydligt större bland nyanlända arbetssökande inom etableringsuppdraget än bland andra arbets- sökande. De arbetsmarknadsutbildningar som kvinnor tenderar att ta del av visar sig ha en lägre genomsnittlig kostnad (Cheung 2018). 
  
 Vad som också är viktigt att beakta i relation till dessa systematiska könsskillnader är att även om både nystartsjobb (som företrädesvis män tar del av) och extratjänster (som kvinnor oftare tar del av) är subventionerade anställningar som bör gynna individers möjligheter att få arbete, skiljer de sig åt i sin utformning. Ett nystartsjobb inne- bär att en person anställs av en privat arbetsgivare som får ersättning för den del av lönen som är upp till 20 000 kronor per månad. Vidare omfattas individen av Lagen om anställningsskydd (LAS) och kvali- ficerar sig även för arbetslöshetsersättning. Nystartsjobben återfinns i stor utsträckning i manligt dominerade branscher. När extratjäns- terna utformades var det för att öka möjligheterna till anställningar inom offentlig (och senare även kulturell eller ideell) sektor där en stor del av de kvinnodominerade yrkena finns. Det var också från politiskt håll en uttalad satsning på att fler kvinnor skulle få möj- lighet att (åter)etablera sig på arbetsmarknaden. Likt nystartsjobben subventioneras en extratjänst med upp till 20 000 kronor, men dessa anställningar omfattas inte av LAS och inte heller berättigas indivi- den till medlemskap i arbetslöshetskassa. Anställning med löne- bidrag, som arbetssökande med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga omfattas av, är utformade enlig samma prin- cip som extratjänsterna. Det finns inte heller någon begränsning i rätten att använda tidsbegränsade anställningar för arbetstagare som har lönebidrag. Det innebär att även om inkomsten av lönearbetet i de olika anställningsformerna öppnar upp för lika möjligheter vad det gäller lönenivå, så skiljer sig förutsättningarna åt i form av anställ- ningstrygghet och möjligheter till ersättning efter anställningen. 
  
 2Arbetsförmedlingen konstaterar i årsredovisningen för 2019 att sett till könsfördelningen i stort på arbetsmarknaden är män överrepresenterade när det kommer till subventionerade anställningar i offentlig sektor samt att övervägande del av de som tar del av anställningarna i privat sektor är män. 2019 hade 18 663 kvinnor nystartsjobb och motsvarande siffra för män- nen var 63 146. Motsvarande siffror för extratjänster var 10 958 för kvinnor och 9 848 för män. 
  
 465 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 2.1.1Konsekvenser för jämställdheten 
  
 När ESV analyserade sju arbetsmarknadspolitiska reformer, som genomfördes under perioden  
 2015–2016, 
  kunde myndigheten kon- statera att fler män än kvinnor berördes av programmen och att en större andel av de utbetalda resurserna gick till män (ESV 2017). Enligt ESV fanns det vidare inget som tyder på att könsuppdelningen på arbetsmarknaden skulle ha minskat till följd av reformerna. ESV konstaterade också att, eftersom det i störst utsträckning är män som har deltagit i de arbetsmarknadspolitiska programmen, och att programmen borde ha ökat deltagares disponibla inkomst, går det inte att säga att reformerna har bidragit till att minska ojämställd- heten mellan kvinnor och män. 
  
 Att kvinnor är underrepresenterade i olika delar av kedjan av aktiviteter och insatser, kan förklara varför det tar längre tid för kvinnor än för män att komma ut på arbetsmarknaden. Tidigare studier har visat att nyanlända kvinnor i genomsnitt har längre etablerings- tider än nyanlända män (SCB 2014, Cheung  Rödin 2018, le Grand m.fl. 2013, Ruist 2018). Den allra första arbetsgivarkontakten är vik- tig för nyanländas arbetsmarknadsetablering, men den visar sig ske mycket senare för kvinnor än för män (Forslund m.fl. 2017). Konse- kvensen av att inte få del av arbetsmarknadspolitiska insatser är att det då blir svårare för många personer att komma närmare arbets- marknaden. 
  
 Ojämställdhet och ojämlikhet uppstår ytterligare eftersom stat- liga ersättningssystem för exempelvis sjuk- och aktivitetsersättning ges under en begränsad tid och är utformade utifrån individens vistelsetid i Sverige (SOU 2020:32). Kvinnor som i större utsträck- ning än män har låga inkomster och får färre insatser från Arbets- förmedlingen, personer födda utomlands som inte uppfyller kraven för försäkringstiden samt personer med långvarigt nedsatt arbets- förmåga riskerar därför att inte få sitt försörjningsbehov tillgodosett genom garantiersättningen och kan hamna mellan olika regelverk. Enligt CSN (2018) har en hög andel av de utlandsfödda kvinnorna som studerar utan studiemedel oftare arbetsmarknadsstöd och eta- bleringsersättning än de som har studiemedel. I och med att etable- ringsersättningen är lägre än studiestödet har en hög andel av dem också försörjningsstöd. IFAU (2020a) visar att den utlandsfödda befolkningen i arbetsför ålder har mer omfattande ersättningar från 
  
 466 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 välfärdssystemen än infödda. På samhällsnivå har det konsekvenser för kommunerna eftersom dessa individer då kan behöva ansöka om kompletterande stöd i form av ekonomiskt bistånd som kommu- nerna ansvarar för. 
  
 Kommissionen menar att skillnader i insatsernas utformning väcker frågor om varför satsningar som görs på kvinnor, och kvinnodomi- nerade sektorer, inte är lika gynnsamma som de satsningar som görs på män och mansdominerade sektorer. Trots lagstiftning och för- ordningar om jämställdhetspolitiska mål är det fortfarande inte jäm- ställt. Strukturer som finns i samhället och föreställningar om vad som anses vara manligt och kvinnligt ligger djupt rotat i normer, traditio- ner och attityder som präglar olika bedömningar (se exempelvis Cheung 2018,  
 Elvin-Nowak 
   Thomson 2003, Guerrero 2015, 2019,  
 Reyes 
  m.fl. 2011, Wynn 2017). Både män och kvinnor tycks ha svårt att förstå att de själva är med och bevarar de ojämställda könsmönstren. Tidigare forskning har undersökt hur bedömning av kompetens påverkas av variationer i gruppsammansättning (Bagues 
  
 Larson 
  2010). Det visar sig att när majoriteten i gruppen är kvinnor överskattas kompetensen hos de manliga kandidaterna. 
  
 Det finns i dagsläget en rad rapporter som visar att de arbets- marknadspolitiska insatsernas effekter på arbetsmarknadsetablering framför allt finns för män (se exempelvis Cantrell m.fl. 2017, Arbetsförmedlingen 2017, Cheung m.fl. 2019, Adams m.fl. 2020). Trots att studiernas urval innehåller både kvinnor och män som i genomsnitt har liknande förutsättningar, saknas i stor utsträckning analyser av varför effekterna slår olika på kvinnor och män. En del av förklaringen kan vara att kvinnor inte har samma möjlighet att tillgodogöra sig insatserna. Det kan också vara så att system och in- satser antas vara könsneutrala eftersom både kvinnor och män tar del av dem i lika stor utsträckning. Det problematiska med ett sådant antagande är att insatserna i sig inte nödvändigtvis är könsneutrala, eller åtminstone inte upplevs av alla insatsdeltagare som könsneutrala, om de omedvetet utformats utifrån en viss grupp i samhället som norm och på så vis passar den gruppens behov bättre. Det saknas studier som analyserar huruvida och i vilken bemärkelse system och insatser faktiskt är könsneutrala. Behovet av sådana analyser är vik- tiga eftersom sysselsättningsgapet mellan kvinnor och män kommer med stor sannolikhet att vidgas ytterligare, och en stor grupp kvin- 
  
 467 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 nor kommer aldrig att kunna etablera sig på den svenska arbets- marknaden om inte insatser bättre når dem. 
  
 2.1.2Utbildnings- och forskningspolitiken 
  
 Inkomstskillnader mellan kvinnor och män kan i stor utsträckning härledas till de löneskillnader som finns mellan kvinnodominerade och mansdominerade sektorer på arbetsmarknaden. Den könsupp- delade arbetsmarknaden grundläggs i stor utsträckning i utbildnings- systemet och de val som flickor och pojkar gör inom utbildnings- sektorn följer med in på arbetsmarknaden, och har därmed en stor inverkan på kvinnor och mäns livsinkomster. Ungdomars utbild- ningsval till olika gymnasieprogram är ett första steg till könssegre- geringen på arbetsmarknaden och denna segregering fortsätter sedan vidare i utbildningsvägar efter gymnasiet. På studieförberedande program ligger könsfördelningen generellt inom  
 40–60-intervallet. 
  Det gäller för ämnen som exempelvis naturvetenskap och ekonomi. Det är ungefär lika stora andelar kvinnor som män som går det sam- hällsvetenskapliga programmet. Undantagen är ämnena humaniora och teknik, med kvinno- respektive mansdominans. De yrkesför- beredande programmen däremot är generellt antingen kvinno- eller mansdominerade. Kvinnor på yrkesförberedande program finns främst inom vård och omsorg, barn och fritid, hotell och turism, medan män återfinns inom exempelvis VVS och fastighet, el och energi, bygg- och anläggning och fordon och transport (SOU 2015:50). Generellt går kvinnor i större utsträckning högskoleförberedande gymnasieprogram, medan män i större utsträckning går yrkesför- beredande program (Skolverket 2018). De elever som har gått ett studieförberedande program, läser oftare vidare på högskolan efter gymnasiet, medan de som har läst ett yrkesförberedande program ofta börjar arbeta efter avslutat gymnasieprogram. När gymnasie- ungdomar tillfrågas om de ämnar studera vidare på högskola efter gymnasieskolan blir det tydligt att studieintresset skiljer sig åt bero- ende på kön: 70 procent av de kvinnor som tillfrågades uppgav att de hade planer på att studera på högskolan de närmaste tre åren efter gymnasiet, jämfört med 53 procent av männen (CSN 2020a). En för- klaring kan vara att flickor i större utsträckning än pojkar når bättre skolresultat och har genomsnittligt högre betyg när de går ut gym- 
  
 468 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 nasiet (SOU 2020:46). Under 2018 hade till exempel 55 procent av kvinnorna och 41 procent av männen i åldrarna  
 25–34 
  år en efter- gymnasial utbildning, medan en högre andel män än kvinnor, 32 pro- cent respektive 16 procent, inte hade någon utbildning efter gymna- siet (prop. 2019/20:1). 
  
 Utbildnings- och yrkesval styrs i hög grad av traditioner och social bakgrund. Könssegregationen i yrkesvalen är fortfarande stark i de yrken som inte kräver eftergymnasial utbildning och som i större utsträckning väljs av barn till föräldrar som också har liknande ut- bildning (SOU 2020:46). Det finns ett starkt samband mellan för- äldrars inkomster, utbildningsnivå och skolresultat som gör avtryck i skolsystemet (SOU 2020:46). De yrkesförberedande inriktningarna tenderar att vara antingen kvinnligt respektive manligt präglade där föräldrar har liknande utbildning, medan de högskoleförberedande programmen tycks ha en jämnare könsrepresentation där föräldrarna till övervägande del har högskoleutbildning. Inom den kommunala vuxenutbildningen är merparten bland de studerande kvinnor, samt en ökande andel nyanlända personer. 
  
 Den skeva könsfördelningen inom flera gymnasieprogram påver- kar också när ungdomar etablerar sig på arbetsmarknaden samt deras sysselsättning (SCB 2019a). Kvinnor är i större utsträckning än män sysselsatta i yrken som kräver högskolekompetens, både vad gäller grundläggande och fördjupad högskolekompetens (SCB 2019a). Att fler kvinnor än män läser på högskolan är ett generellt mönster som förekommer inom många  
 OECD-länder, 
  men könsskillnaderna är i särskilt stora i Sverige där könsstereotypa normer tycks ha större betydelse för val av studieinriktning och yrke än i många andra länder (prop. 2019/20:1). 
  
 Trots att det totalt sett är fler kvinnor än män som har en hög- skoleutbildning, är det en högre andel män än kvinnor som är verk- samma inom forskningen vid universitet och högskolor och en högre andel kvinnor än män som etablerar sig senare på arbetsmarknaden. Könsfördelningen inom forskarutbildningar är mer jämn med något fler män än kvinnor, men blir skevare högre upp i karriärtrappan. Under 2019 avlade 47 procent kvinnor och 53 procent män en doktorsexamen och bland professorerna var 30 procent kvinnor och 70 procent män (prop. 2019/20:1). 
  
 469 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 Studie- och yrkesvägledning 
  
 Utredningen om en utvecklad studie- och yrkesvägledning poäng- terar i sitt betänkande (SOU 2019:4) att behovet av att stärka studie- och yrkesvägledningen utifrån ett jämställdhetsperspektiv har lyfts fram under en lång tid. Utredningen påpekar att Sverige har en starkt könsuppdelad arbetsmarknad och att gymnasieskolan präglas av sam- ma tydliga könsuppdelning. För att nå målet med en jämställd utbild- ning samt i förlängningen ett jämställt arbetsliv, menar utredningen att det är avgörande att elever har kunskaper om vilka konsekvenser utbildnings- och yrkesval kan ha för bland annat karriärs- och löne- utveckling. Det är därför viktigt att studie- och yrkesvägledarfunk- tioner har kunskaper inom jämställdhetsområdet. Utredningen lyfter även fram att OECD pekar på vikten av att förhindra stereotypa val och att skolan har en viktig roll i detta. Exempelvis genom att säker- ställa att informationen om utbildnings- och yrkesval är könsneutral, att visa på  
 icke-traditionella 
  exempel och att involvera näringsliv och arbetsplatser för att göra det möjligt för eleverna att skaffa sig egna erfarenheter inom yrkesområden som de av egen kraft inte skulle skaffa sig. Utredningen föreslår flera åtgärder för att stärka studie- och yrkesutbildningen, samt att detta område ska ändra namn till karriär- vägledning. Utredningen menar också att ett integrerat jämställdhets- perspektiv är en förutsättning för att elever ges allsidiga kunskaper, stöd och möjligheter inför sina utbildningsval, och anger detta bland motiven till förslagen att karriärvägledningen i skolan ska stärkas. 
  
 Förklaringar till könsstereotypa studieval 
  
 En del forskning har visat att skillnader i utbildningsval i hög grad kan förklaras av flickors och pojkars olika uppfattningar om sin kom- petens och yrkesmål. Ett forskningsprojekt vid Lunds universitet har undersökt varför kvinnor och män gör könsstereotypa utbild- ningsval, som i stor utsträckning lägger grunden till den könssegre- gerade arbetsmarknaden (Tellhed m.fl. 2017, 2018). Studierna visade att flickor på högstadiet hade en mycket lägre tro på sin kompetens för yrken som ingenjörer samt en mycket lägre tro på sin förmåga att hantera teknik och datorer än pojkar. Forskarna menar att detta är en förklaring till varför så få kvinnor väljer tekniska utbildningar. Pojkarna i studien tenderade att tro att de klarar alla typer av yrken 
  
 470 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 lika bra. Att flickorna tvivlade mer över sin kompetens än vad pojkar gjorde kan bero på att det fortfarande förekommer en viss köns- stereotyp uppfattning om att kompetens är något manligt. Sådana stereotypa föreställningar kan bidra till att personer inte bara tvivlar på sin kompetens utan också får sämre uppfattning om sina verkliga förmågor. En slutsats som forskarna gör är att samhället skulle be- höva jobba mer med förlegade stereotyper. Att kvinnor och män tillskrivs olika egenskaper baserat på könsstereotypa uppfattningar har också bekräftats av en rad andra studier (se exempelvis Shields  Thomson 2003,  
 Reyes 
  m.fl. 2011, Fiske 2019). 
  
 En ytterligare förklaring till att flickor och pojkar gör olika utbildningsval är att även sociala faktorer och yrkesmål tycks spela en roll för ungdomars utbildningsval (Tellhed  Adolfsson 2018). En studie har visat att många ungdomar kan ha olika förväntningar om hur de ska trivas i utbildningar som dominerades av det andra könet. När det gäller yrkesmål visade studien att de flesta ungdomar, både pojkar och flickor, ansåg att lön och status var viktiga yrkesmål mer än altruistiska mål som att hjälpa andra. Pojkar tyckte dock i något högre utsträckning än flickor att status var ett viktigt yrkes- mål. En slutsats som forskarna gör i studien är att fler prioriteringar skulle behöva göras för att öka statusen i kvinnodominerade yrken om fler män ska lockas dit. 
  
 Könsstrukturer i högskolesektorn 
  
 På totalnivå har högskolans forskande och undervisande personal en jämn könsfördelning. Av de anställda var 46 procent kvinnor och 54 procent män (mätt i antal heltidsekvivalenter) år 2018. Andelen kvinnor varierade dock i olika anställningskategorier. Lägst var andelen kvinnor bland professorer där den var 30 procent (UKÄ 2019a). 
  
 Jämställdhet inom forskningen vid universitet och högskolor mäts bland annat genom att studera könsfördelningen bland anställda pro- fessorer, lektorer och meriteringsanställda (forskarassistenter, biträd- ande lektorer och postdoktorer). Under en tioårsperiod från 2009 till 2019 har andelen kvinnliga professorer ökat från 20 till 30 procent och andelen kvinnliga lektorer ökat från 42 till 47 procent, men an- delen kvinnliga meriteringsanställda har minskat från 46 till 44 pro- 
  
 471 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 cent (SCB 2020). Regeringens rekryteringsmål är emellertid att hälften av de nyrekryterade professorerna 2030 ska vara kvinnor. 
  
 Trots detta visar en analys av Universitetskanslersämbetet (UKÄ) att andelen kvinnor bland nyrekryterade professorer i stället har mins- kat i alla ämnen förutom medicin och hälsovetenskap (prop. 2019/20:1). Det finns också tydliga könsskillnader i hur forskningsanslag för- delas. Män får forskningsanslag i betydligt större utsträckning än kvinnor och erhåller också i genomsnitt ett större anslag (Veten- skapsrådet 2015, 2019). En undersökning från Statskontoret (2014) visade att kvinnor missgynnades både i absoluta termer och i för- hållande till andelen forskare som var anställda på forskningsanslag. År 2013 användes 39 och 61 procent av anslagsmedlen för kvinnors respektive mäns löner, samtidigt som 42 procent av forskarna var kvinnor. 
  
 Vetenskapsrådet har genomfört en rad åtgärder och aktiviteter för att främja jämställdhet inom forskningsområdet. Bland annat har de haft regelbundna jämställdhetsobservationer i beredningsgruppers möten, som har analyserats och som har mynnats ut i ett antal re- kommendationer (prop. 2019/20:1). Ett resultat av myndighetens arbete är att beviljandegraden för dess forskningsmedel fått en mer jämn fördelning mellan kvinnor och män: inom humaniora och sam- hällsvetenskap är beviljandegraden 12 respektive 11 procent för kvinnor och män, inom naturvetenskap är den 23 respektive 22 procent och inom klinisk behandlingsforskning är den 39 respektive 43 procent. Samtidigt finns stora könsskillnader i beviljade belopp där kvinnor beviljas ett betydligt lägre bidragsbelopp än män. Dessutom förvaltar Vetenskapsrådet endast en liten andel av de offentliga forsknings- anslagen. Den övervägande delen av statens budget inom utgifts- området går till universitetet och högskolor som också har de största jämställdhetsutmaningarna. 
  
 Förklaringar till den skeva fördelningen av forskningsanslag 
  
 En forskningsrapport lyfter att kvinnors och mäns olika villkor att kunna ta del av stöd ofta osynliggörs när jämställdhet riskerar att bara bli en fråga om antal kvinnor och män i termer av ”volymer” eller i termer av hur mycket resurser som har fördelats (Bondestam  Grip 2015). Studien betonar att de olika villkoren behöver syn- 
  
 472 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 liggöras i större utsträckning så att kvinnor och män kan ges lik- värdiga förutsättningar. Inom beredning av forskningsmedel har ett systematiskt arbete med jämställdhet och jämlikhet kunna höja kvalitén i bedömningarna och gett upphov till en mindre skev för- delning av forskningsanslag (Bondestam  Grip 2015). Enligt studien har män i väsentligen större utsträckning högre positioner än kvin- nor. En professorstitel, antal år som forskare, därtill hörande pub- liceringsmängd som ger stora fördelar, kopplas sällan samman med kön då kunskap om hur strukturella könsskillnader påverkar akade- misk position saknas (Bondestam  Grip 2015). En förklaring till hur system har lyckats skapa, upprätthålla och utmana ojämställdhet och ojämlikhet är kopplat till att många olika mått och system antas vara könsneutrala (Bondestam  Grip 2015). Till exempel används forskares produktivitet och publicering som mått på forskningskvalitet, där manliga forskare i genomsnitt har en högre publicerings- och citeringsfrekvens, och utgör en grund för forskningsfinansiering. Pro- blemet med detta mått är att det indirekt väver in kvinnors och mäns olika tillgång till nätverk samt de olika anställningsvillkoren och fak- tiska tid för forskning som kvinnor och män har (Bondestam  Grip 2015, Eloy m.fl. 2013, Gross  La Valle 2010). 
  
 Därtill kan kollegiala bedömningar också innebära ojämställda villkor vid bedömningsprocesser som påverkar fördelningen av forsk- ningsfinansiering. Det kan handla om att beredningsgruppens sam- mansättning påverkar beredningsprocessen och vilket kön den an- sökande har (se till exempel Vetenskapsrådet 2020, Vetenskapsrådet 2019, Rodgers  Grip 2015, Fox  Wold 2010, 2015). Vidare visar uppföljningar av Vetenskapsrådets observationsstudier av beredningsgruppernas möten, liksom av skriftliga handlingar som har använts i bedömningsarbetet, på flera könsskillnader (Vetenskaps- rådet 2020). Antaganden om att utbildningssystemet samt de bered- ningsprocesser som sker inom systemet är könsneutrala tenderar därför att osynliggöra ojämställda och ojämnlika strukturer, vilket leder till ackumulerade (för)fördelar för vissa, som till exempel att den som en gång fått finansiering har lättare att få det igen och för andra ackumulerade nackdelar. På så vis tenderar strukturerna att både skapa och upprätthålla ojämställda och ojämlika villkor (Bondestam  Grip 2015). 
  
 473 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 2.1.3Konsekvenser för jämställdheten 
  
 Kvinnor utbildar sig mer än män. En förklaring är att flera traditio- nella kvinnoyrken kräver högskoleutbildning, men kvinnor börjar även dominera på traditionellt mansdominerade prestigeutbildningar som juristutbildningen och läkarutbildningen. Detta bör stärka kvin- nors position på arbetsmarknaden och minska skillnaderna igenom- snittslöner mellan kvinnor och män. Delegationen för jämställdhet i arbetslivet påpekar att så länge arbetsmarknaden fortsätter att vara strukturerad efter kön vad gäller lön, karriär och yrken kommer konsekvenserna av mäns utbildning och sämre betyg inte att bli så stora. En anledning är att kvinnor och män endast till viss del kon- kurrerar om samma arbeten. Kvinnors högre utbildning leder också till att de etablerar sig senare i yrkeslivet än män. Fler män än kvinnor börjar arbeta direkt efter gymnasiet, i branscher med högre genom- snittslöner än i motsvarande kvinnodominerade branscher (SOU 2015:50). 
  
 En studie från UKÄ (2019a) visar att olika utbildningsinrikt- ningar i högskolan förklarar 40 procent av variationen i inkomsterna. Det är inte bara mellan de olika utbildningarna som det finns stora könsskillnader i årsinkomster, utan även inom de olika utbildning- arna. Kvinnors årsinkomster är systematiskt lägre inom samtliga utbildningsinriktningar jämfört med mäns som har gått samma in- riktning. Fem år efter en civilingenjörsexamen är andelen kvinnor och män med en årsinkomst på minst 400 000 kronor 59 respektive 77 procent. Bland dem som har en läkarexamen är motsvarande an- del 73 procent för kvinnor och 91 procent för män. Oavsett utbild- ning är andelen kvinnor och män med en årsinkomst på minst 400 000 kronor 30 respektive 54 procent (UKÄ 2019a). 
  
 Saco:s livslönerapporter (2020) visar att kvinnors och mäns olika högskoleutbildningar påverkar deras livslöner.3 I de allra flesta fallen lönar det sig att ha en akademisk examen men det finns en stor sprid- ning mellan utbildningar som är mest och minst lönsamma. När Saco (2020) har räknat på avkastningen av en akademisk examen finner de att avkastningen för en minst treårig högskoleutbildning ligger i 
  
 3Utbildningspremien eller utbildningens avkastning beräknas vanligen genom att ta hänsyn till hur inkomsterna är fördelade över livet, där tidigare inkomster ges högre vikt än senare, och där hänsyn tas med avseende till olikheter i studieavgifter, studiestödssystem, skattesystemets progressivitet etc. När hänsyn tagits till dessa olika inkomstfaktorer är värdet av utbildning högre för män än för kvinnor. 
  
 474 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 genomsnitt på åtta procent jämfört med att börja jobba direkt efter gymnasiet.4 Det finns dock stora skillnader i avkastning mellan olika högskoleutbildningar som är större än avkastningen mellan genom- snittet av samtliga högskoleutbildningar och för de gymnasieutbildade. De högskoleutbildningar som enligt Saco (2019) har en lägre lön- samhet jämfört med att jobba direkt efter gymnasiet är exempelvis utbildningar som leder till följande yrken: biomedicinsk analytiker, tandhygienist, biblioteks- och informationsvetenskap, arbetsterapeut, fysioterapeut, konstnärlig utbildning och biolog. Många starkt kvinno- dominerande yrken som framför allt finns inom kommuner och regioner har till och med en negativ avkastning. Saco:s beräkningar visar att de akademiker som gått utbildningar med en negativ avkast- ning inte har tjänat in sin utbildning när de går i pension vid 66 års ålder. De menar att det krävs en höjning av månadslönen mellan en och sexton procent beroende på utbildning för att de olönsamma ut- bildningarna ska bli lönsamma. En sådan höjning av lönerna skulle bidra till en minskning av löneskillnaderna mellan kvinnor och män menar Valdez. 
  
 Enligt Vetenskapsrådet (2015) får en ojämställd högskola där kvinnor har svårt att nå de högsta positionerna eller andra höga be- fattningar flera konsekvenser. Det handlar bland annat att kvinnor får sämre möjligheter till makt och inflytande inom forsknings- världen, vilket inte bara påverkar kvinnors karriärer och den ekono- miska jämställdheten mellan kvinnor och män utan även kreativiteten och kvaliteten på forskningen som uppstår till följd av en ökar diver- sitet och erfarenhet i gruppsammansättningen. 
  
 Mycket av den forskning som förklarar varför osakliga könsskill- nader uppstår vid bedömningar har i stor utsträckning bedrivits inom det utbildningspolitiska området. Studierna betonar de strukturella faktorerna kopplat till normer, fördomar och implicita antaganden om att system och processer är könsneutrala som både orsakar, cementerar och förstärker könsskillnaderna. Sådana faktorer påver- kar bedömningar som leder till en ojämställd fördelning av stöd och insatser. Kommissionen anser att lärdomar kan dras utifrån den kun- skap som finns inom det utbildnings- och forskningspolitiska om- rådet till övriga politikområden. En lärdom är hur ett systematiskt, 
  
 4Då uträkningen enbart tar hänsyn till lön (och inte hela inkomstpaketet med kapitalinkoms- ter, transfereringar och skatter) tas indirekt hänsyn till de inkomster som en person går miste om under sin studietid. 
  
 475 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 kontinuerligt och långsiktigt arbete kan leda till minskade köns- skillnader. Till exempel har Vetenskapsrådet (2020) under flera år arbetat med observationsstudier för att identifiera, följa upp och åt- gärda osakliga könsskillnader vid bedömningsprocesser. 
  
 En ytterligare lärdom som kan dras är att tydliga kvantitativa mål behövs för att uppnå ett mer jämställt utfall. Jämställdhetsmyndig- heten (2020) föreslår att högskolan bör sätta kvantitativa mål för en mer jämställd rekrytering inom högskolan där också utlysningar av tjänster och medel bör bli mer transparenta. Myndigheten ger exem- pel på hur lärosätena själva har förändrat sitt arbete för att främja jämställdhet. Till exempel gjorde Högskolan Kristianstad om sin modell för fördelning av forskningsmedel, vilket ledde till ett mer jämställt utfall. Den äldre modellen som tillämpades gynnade fors- kare som redan tidigare hade fått mycket medel, vilket till 70 procent var män, medan den nya modellen i stället premierade samverkan och prestation i förhållande till den tid som forskarna hade haft för forsk- ning. Med den nya fördelningsmodellen gick 60 procent av forsk- ningsmedlen till kvinnor och 40 procent till män 2019, siffror som motsvarar könsfördelningen bland personalen vid lärosätet ganska väl. 
  
 2.2Familjepolitiken 
  
 Familjepolitikens transfereringar bidrar till att jämna ut inkomster mellan hushåll med och utan barn.5 Enligt Försäkringskassan har dessa transfereringar visat sig sänka  
 Gini-koefficienten, 
  som mäter inkomstskillnader mellan hushåll, med tre procent. Det är fram- för allt de behovsprövade bidragen som står för de största omfördel- ningseffekterna (Försäkringskassan 2020a). Det är både svårt att de- finiera begreppen och mäta jämställt föräldraskap och ekonomisk jämställdhet, men givet dessa utmaningar så kan vi ändå utifrån en mängd studier konstatera att de familjepolitiska transfereringarna skapar förutsättningar för ett jämställt föräldraskap, är nära relaterat 
  
 5Försäkringskassan har ansvar för tre grupper av familjeersättningar som i olika sammanhang försökt belysa den ekonomiska jämställdheten mellan kvinnor och män: föräldraförsäkringen såsom föräldrapenning, tillfällig föräldrapenning och graviditetspenning, generella bidrag som barnbidrag och adoptionsbidrag samt behovsprövade bidrag som bostadsbidrag, underhåll- stöd, vårdbidrag, omvårdnadsbidrag och merkostnadsersättning. Utöver dessa ersättningar finns andra subventionerade tjänster som ingår i regeringens familjepolitiska förmåner såsom barnomsorg, tandvård för barn, samt sjukvård för barn och gravida, vilka inkluderas i reger- ingens mått på de så kallade utökade inkomsterna (BP2021, bilaga 4). 
  
 476 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 till kvinnor och mäns arbetsmarknadsanknytning, utbildning och inkomstnivåer och bidrar till att utjämna inkomstskillnader mellan hushåll med och utan barn (Försäkringskassan 2020).6 Transferer- ingarnas andel av de disponibla inkomsterna har dock minskat över tid (SOU 2019:65). Detta beror både på att antalet helårspersoner som försörjs med sociala ersättningar och bidrag har sjunkit och på att de flesta transfereringar inte har vuxit i takt med den genomsnitt- liga inkomstutvecklingen. 
  
 Föräldraförsäkringens påverkan på inkomster 
  
 Flera studier visar att nyttjandet av föräldraförsäkringen spelar stor roll för hur föräldraansvaret fördelas och för föräldrarnas position på arbetsmarknaden (se bland annat Försäkringskassan 2020c, ESO 2015). Det finns dels kortsiktiga effekter där föräldraförsäkringen fyller ut en del av inkomstbortfallet under föräldraledighet dels långsiktiga effekter i form av att arbetsmarknadsanknytning och löneinkomster upprätthålls efter barnafödande (ESO 2015). Samtidigt kan en alltför generös föräldraförsäkring leda till långa perioder av föräldraledighet som i sin tur kan medföra sämre löne- och karriärsutveckling (SOU 2011:5). 
  
 År 2019 stod kvinnorna för cirka 70 procent av de utbetalda dag- arna och männen för cirka 30 procent (Försäkringskassan 2020c). Fördelningen av tillfällig föräldrapenning för vård av sjukt barn har en mer jämn fördelning: andelen män bland de som använde tillfällig föräldrapenning 2018 var 44 procent (prop. 2020/21:1). Hur föräldra- ledigheten tas ut ser också olika ut för kvinnor och män. Män tende- rar att ta ut föräldraledighet när barnet är äldre och som deltids- ledighet. Män som har låg inkomst eller saknar inkomst avstår i större utsträckning från att använda föräldrapenning när de får barn (Försäkringskassan 2020c). 
  
 Fördelningen av föräldrapenningdagarna varierar i hög grad med olika bakgrundsfaktorer som inkomst, utbildningsnivå och arbets- marknadsanknytning (Försäkringskassan 2020:3). Par som delar mer lika på föräldrapenningen har i genomsnitt högre sammanlagd inkomst före barnets födsel än par som delar mindre lika. Mannens andel av 
  
 6Avsnittet utgår, likt familjepolitiken i stort, utifrån att jämställdhet ska uppnås mellan kvin- nor och män. Det innebär inte att vi utgår från att en familj behöver bestå av en mamma och en pappa med barn. 
  
 477 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 föräldrapenninguttaget är nästan dubbelt så hög bland par där man- nen har minst högskoleutbildning än bland par där mannen har högst en förgymnasial utbildning. När kvinnan har eftergymnasial utbild- ning är det fem gånger så vanligt att dela jämställt på föräldrapen- ningen jämfört med par där kvinnan har högst en förgymnasial ut- bildning (prop. 2020/21:1). Fördelningen påverkas olika beroende på om det är kvinnan eller mannen som förvärvar huvuddelen av hushållets inkomster. Om kvinnans inkomst står för majoriteten av hushållsinkomsten tycks det vara mer möjligt för paren att avstå från en betydande del av hennes inkomst för att hon ska vara hemma en längre tid. När mannen är i motsvarande situation tycks paren i mindre utsträckning vara beredda att avstå från hans inkomst (Försäkrings- kassan 2020:3). Forskning har visat att fördelningen av föräldraledig- heten inte endast kan förklaras av att den som har högst lön arbetar mest och den som har lägre lön tar större ansvar för hemarbetet. Det finns även starka traditionella könsnormer bland olikkönade par som leder till långvarig ojämställd inkomstfördelning (Moberg 2016). En studie visar att samkönade kvinnliga par har en jämnare inkomst- fördelning inom paren efter att de har blivit föräldrar jämfört med olikkönade par.7 Detta gäller även vid en jämförelse av par som redan innan barnafödandet hade samma inkomstnivåer och inkomstskill- nad inom paret (Moberg 2016). 
  
 Även om män har en högre genomsnittlig årsinkomst redan innan de får barn, ökar inkomstskillnader mellan kvinnor och män betyd- ligt efter första barnets födelse. En del av förklaringen ligger i att män i genomsnitt är något äldre än kvinnor när de får sitt första barn. Årsinkomstskillnaden utifrån ett livsinkomstperspektiv är som störst under de första två åren efter att barnet har fötts. Inkomstgapet kvar- står åtta år efter att barnet fötts, vilket delvis förklaras av att de flesta par får ytterligare barn under perioden (Försäkringskassan 2020c). Allra störst är inkomstskillnaderna bland par där kvinnan redan innan barnets födelse hade en sämre inkomstutveckling än mannen. Dock ska det betonas att även för kvinnor som delar mer jämt på föräldrapenningen tar det åtta innan de har kommit tillbaka till samma andel av parets totalinkomst som året innan barnet föddes (Försäk- ringskassan 2020c). 
  
 7När datat till studien samlades in var det få samkönade manliga par som blivit föräldrar, vilket gör att dessa inte inkluderas i studien. 
  
 478 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 Det är vanligare med låg inkomstandard bland ensamstående kvinnor med tre eller flera barn. Inkomsteffekten av barnafödande är mycket större när första barnet föds jämfört med när barn två eller tre föds. En del av bortfallet kan förklaras av att kvinnor som får barn tenderar att arbeta mindre när barnen är små och att de tenderar att byta till arbetsplatser med lägre genomsnittslöner som ligger närmare hemmet när barnen blir äldre (Lundborg m.fl. 2018). 
  
 Ekonomisk påverkan för föräldrar med barn med funktionsnedsättning 
  
 Ojämställdhet återfinns också bland föräldrar till barn med funk- tionsnedsättning. ISF (2013) visar att det är en lägre andel mammor som förvärvsarbetar om barnet har särskilda behov jämfört med andra föräldrar, och att andelen pappor som förvärvsarbetar är högre efter ett par år. I relation till jämförbara föräldrar har mammorna en lägre arbetsinkomst, medan pappors arbetsinkomst är lägre fram till och med det fjärde året för att därefter vara samma som för jäm- förbara pappor. För mammor är skillnaderna i sysselsättningsgrad och arbetsinkomst betydande och bestående under lång tid. Sjukskriv- ningsnivån är också högre än bland jämförbara föräldrar om barnet har särskilda behov. Det är också mer sannolikt att mammorna får sjuk- och aktivitetsersättning. Socialstyrelsen konstaterar i en rap- port (2017) att mammorna till barn med funktionsnedsättning visar fler symtom på psykisk ohälsa och löpte större risk att drabbas av depression jämfört med papporna. År 2019 var det 83 procent kvin- nor och 17 procent män som mottog omvårdnadsbidrag (Försäk- ringskassan 2020a).8 
  
 8Omvårdnadsbidrag och merkostnadsersättning för barn infördes 2019. De ersätter succesivt ersättningarna vårdbidrag och handikappersättning som främst nyttjats av kvinnor, då dessa inte ansågs anpassade till en modern syn på familj, jämställdhet och arbetsliv. Vårdbidraget kunde bara beviljas en förälder. Den föräldern som då fick vårdbidraget kunde godkänna att utbetalningen delades med den andra föräldern. Men det gällde bara om föräldrarna hade gemensam vårdnad av barnet och om båda föräldrarna faktiskt vårdade barnet. I förarbetena till de nya reglerna står att regeringen anser att detta var negativt för barnens relation med den andra föräldern och att det fick negativa konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män (ISF 2020b). 
  
 479 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 2.2.1Konsekvenser för jämställdheten 
  
 Inkomstutvecklingen för kvinnor och män präglas i hög grad av hur föräldrapenningen har fördelats i olikkönade parrelationer. Det är tydligt att kvinnors inkomster påverkas mer negativt av ett ojämställt föräldrapenninguttag än vad män gör. Kvinnor som tar ut 80 procent eller mer av föräldrapenningdagarna visar sig ha betydligt sämre in- komstutveckling än kvinnor som tar ut en mindre andel av föräldra- penningen. I genomsnitt tar det fem år efter att barnet har fötts innan dessa kvinnor har lika hög medelinkomst som året innan barnet föddes. Deras makar däremot visar sig få ökade inkomster med i genomsnitt  
 20–30 
  procent under motsvarande period (Försäkrings- kassan 2020c). Kvinnors inkomstutveckling och andel av hushållets totala årsinkomst är betydligt högre bland de par som har en mer jämn fördelning av föräldrapenningdagarna. Huvudförklaringen står att finna i ett kvinnorna börjar förvärvsarbeta och därmed får lön tidigare efter barnafödandet, medan mannen är föräldraledig med en lägre inkomst. Som diskuteras i Jämställt föräldraskap och goda uppväxt- villkor för barn – en ny modell för föräldraförsäkringen (SOU 2017:101) får den ojämna fördelningen av föräldraledigheten konsekvenser av- seende exempelvis möjligheten till egenförsörjning på kort och på lång sikt, barns ekonomiska situation och möjligheten att kombinera familjeliv med arbetsliv. 
  
 Ett ojämställt uttag av föräldrapenningen påverkar kvinnors och mäns relativa och absoluta inkomster. Ett mer jämställt användande av föräldrapenningdagarna kan leda till ökad ekonomisk jämställdhet för såväl det specifika paret som samhället i stort (Försäkringskassan 2020c). Likaså påverkar ett ojämnt uttag av omvårdnadsbidrag kvin- nors ekonomiska situation på såväl kort som lång sikt. 
  
 Det finns en viss problematik gällande beräkningen av den dis- ponibla inkomsten för ensamstående med barn. En del transaktioner som beslutas utifrån ett hushåll- och barnperspektiv såsom omvård- nadsbidrag, barnbidrag och bostadsbidrag, tillfaller ofta den förälder där barnen är folkbokförda även om barnen bor växelvis hos båda sina föräldrar. Vanligast är att barn folkbokförs hos mamman, vilket gör att hon antas ha hela försörjningsbördan, medan den frånlevande föräldern antas ha hela sin disponibla inkomst för sig själv – oavsett om de delar på kostnaderna. På aggregerad nivå ökar detta gapet mellan kategorin ensamstående kvinnor och män med barn i statistiken. 
  
 480 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 2.3 
 Social-, 
  hälso- och sjukvårdspolitik 
  
 En betydande del av insatserna inom det socialpolitiska området är det kommuner som tillhandahåller och ansvarar för. Kommissionen har inte genomfört någon systematisk granskning av fördelningen av stödåtgärder till kvinnor och män på kommunal nivå. Studier visar dock att dessa stöd och insatser fördelas olika mellan könen. Det handlar till exempel om att insatser till barn och unga som behöver stöd av socialtjänsten i större utsträckning går till pojkar än till flickor och att andelen pojkar har ökat något över åren. Flickor har också kortare vårdtid än pojkar. Överlag kostar socialtjänstens in- satser för pojkar därför sannolikt mer än för flickor (ESV 2017). 
  
 Siffror från Socialstyrelsen visar att det är fler män än kvinnor som är biståndsmottagare (Socialstyrelsen 2019b). Av totalt 382 000 biståndsmottagare var omkring 116 000 kvinnor (motsvarande 2,8 pro- cent av samtliga kvinnor), 133 000 män (motsvarande 3,2 procent) och resterande barn. Vidare är det fler män, i synnerhet ensamstående män, än kvinnor som utgör vuxna biståndsmottagare med långvarigt bistånd. Det är en högre andel män än kvinnor som får ekonomiskt bistånd på grund av arbetslöshet, men en högre andel kvinnor som har ekonomiskt bistånd med anledning av sjukskrivning, föräldra- ledighet eller ofrivilligt deltidsarbete där ersättningen är otillräcklig eller som inväntar ersättning. 
  
 Att analysera vilka behov kvinnor och män har, om insatser som erbjuds motsvarar dessa behov och vilka resultat som insatserna leder till för kvinnor respektive män, menar Socialstyrelsen är ett första steg för att kunna identifiera om det finns osakliga skillnader i beho- ven och utbudet. Samtal och bedömningar inom ekonomiskt bistånd präglas ofta av stereotypa föreställningar om kön och socialtjänsten har olika mycket fokus på arbete och egen försörjning i samtal med kvinnor respektive män (Socialstyrelsen 2019b). 
  
 Socialstyrelsen rapporterar att resultatet av kommunernas syste- matiska uppföljning av ekonomiskt bistånd, i syfte att utveckla verk- samheten för grupperna män och kvinnor fortsatt är låg. Det är 16 procent av kommunerna och stadsdelarna som gjort en systema- tisk uppföljning uppdelat på män och kvinnor, och 13 procent av kommunerna och stadsdelarna använder det systematiska uppfölj- ningen uppdelat på män och kvinnor för att utveckla arbetet. Det framgår även att elva procent av kommunerna och stadsdelarna alltid 
  
 481 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 erbjuder individuella möten med både kvinnan och mannen i hus- hållet för planering och utredning för egen försörjning (Social- styrelsen 2020b). 
  
 Stöd och service till personer med funktionsnedsättning 
  
 När det gäller kommunala insatser enligt Lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (1993:387, härefter förkortad LSS), konstaterar Socialstyrelsen att tidigare könsskillnader kvarstår. Av 75 000 personer som hade en eller flera  
 LSS-insatser 
  var 41 procent kvinnor och 59 procent män (prop. 2020/21:1). Inom varje insats är andelen män högre än andelen kvinnor. För de flesta av insatserna har könsskillnaderna dessutom ökat över tid.9 Könsskillnaderna är som störst för insatser som beviljas till barn: avlösarservice, korttids- vistelse, korttidstillsyn och boende för barn enligt LSS. En del av könsskillnaderna kan förklaras av skillnader i förekomst av olika dia- gnoser. Forskningen visar att flickor får diagnoser som till exempel autism senare än pojkar, vilket kan förklara varför könsskillnaderna minskar i de högre åldersgrupperna. Men en stor del av könsskillna- derna är fortsatt oförklarade. Det är till exempel vanligare med eko- nomiskt bistånd bland personer med insatser enligt LSS i dag jäm- fört med 2010. Även den statliga assistentersättningen, som betalas ut av Försäkringskassan, för någon som ingår i personkretsarna i LSS beviljas i högre grad ut till män än kvinnor. Män beviljas i genomsnitt fler timmar med assistentersättning och enligt Försäkringskassan är det svårt att veta vad könsskillnaderna beror på (prop. 2020/21:1). 
  
 Hälso- och sjukvård 
  
 Det finns en tydlig skiljelinje mellan män och kvinnor inom hälso- och sjukvårdsområdet: kvinnor är i större utsträckning sjukskrivna och upplever att de har sämre hälsa, medan män i mindre utsträck- ning söker vård och har kortare medellivslängd (ESV 2017). Vårdens kostnader för kvinnor är, å ena sidan, högre, vilket kan förklaras av att de lever längre, men också för att insatser som har fokus på att stärka förlossningsvården, mödrahälsovården och neonatalvården är kostsamma och alltför ofta utgör en post som faller på kvinnors 
  
 9Jämför år 2010 med 2019 i BP prop. 2020/21:1, UP, tabell 6.30). 
  
 482 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 hälsa. Män å andra sidan har mindre hälsosamma vanor när det gäller alkohol, kost och motion vilket leder till att vårdkostnaderna ökar för åtgärder som avser alkohol, narkotika, doping, tobak och spel (prop. 2020/21:1). Män vårdas även inom sluten vård i större utsträck- ning än kvinnor. Till exempel var andelen män som vårdades inom sluten- eller specialiserad öppenvård under 2018 med diagnosen spel- beroende 78 procent och andelen kvinnor 22 procent (Socialstyrel- sen 2020b).10 Vidare var det 2018 dubbelt så många män som kvinnor med missbruks- eller beroendeproblematik som fick individuellt be- hovsprövade insatser (prop. 2020/21:1). Likaså är mäns våld ett allvar- ligt samhällsproblem som kostar mycket i termer av åtgärder och resurser, vad gäller exempelvis skyddat boende, stöd, juridiska kost- nader, och som får stora ekonomiska konsekvenser för våldsutsatta kvinnor och barn (SOU 2015:55). 
  
 Ett flertal könsskillnader inom politikområdet kan förklaras av olika socioekonomiska och demografiska skillnader mellan kvinnor och män, men en del av förklaringen ligger också i normer som med- för att kvinnor riskerar att få sämre behandling än män (ESV 2017, SKL 2014). Till exempel har kvinnor längre väntetider för vissa opera- tioner och får sämre resultat (SKL 2014). Detta kan få konsekvenser som att kvinnor riskerar att vara frånvarande från arbetsmarknaden längre än vad de behövt, vilket har negativ inverkan på deras in- komster. 
  
 Vidare är utgifterna för läkemedelsförmåner högre för män och pojkar (prop. 2020/21:1). Länge var utgifterna högre för kvinnor, men efter 2015 då nya läkemedel mot prostatacancer började ingå i läkemedelsförmåner ökade männens kostnader mer i förhållande till kvinnornas. Dock är det fler kvinnor än män som använder sig av läkemedel. Andelen kvinnor och män som hämtade ut minst ett läke- medel under 2019 var 74 respektive 59 procent (prop. 2020/21:1). Indikatorerna är emellertid bara deskriptiv statistik som indikerar att könsskillnader finns och ger inte tillräcklig information om jäm- ställdhet. ESV (2017) menar att det avgörande är om det finns en osaklig läkemedelshantering som beror på könstillhörighet. Det finns studier som pekar på att män och kvinnor inte erbjuds vård på lika villkor. Kvinnor har i mindre utsträckning tillgång till nyare och dyrare läkemedel, men får fler läkemedel (SKL 2014). Kvinnor drab- bas i större utsträckning av medicinska biverkningar och får oftare 
  
 10Totalt vårdades 910 personer. 
  
 483 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 läkemedel som inte är passande i kombination med andra (Social- styrelsen 2004). SKL (numera SKR) (2014) menar att det finns köns- skillnader i läkemedelsbehandling som inte tycks vara motiverade av direkt medicinska skäl. 
  
 Sjukfrånvaro och ekonomisk trygghet vid sjukdom 
  
 Sjuk- och aktivitetsersättning syftar till ekonomisk trygghet för personer som har stadigvarande eller långvarigt nedsatt arbetsför- måga på grund av sjukdom medan sjukpenning riktar sig till dem som har tillfälligt nedsatt arbetsförmåga på grund av sjukdom. Det är också skattepliktiga och lönerelaterade transfereringar som ser olika ut för kvinnor och för män. 
  
 Det är fler kvinnor än män som har sjukersättning, även om skill- naderna minskat över tid. Av de som uppbar sjukersättning under 2019 var 59 procent kvinnor och 41 procent män. (prop. 2020/21:1). En högre andel kvinnor (72 procent) fick avslag på sin ansökan om sjukersättning jämfört med män (65 procent). Avslag till sjukersätt- ning sker oftare när personer själva ansöker om sjukersättning. En hög andel, 74 procent, av dem som beviljades ersättning hade själva ansökt om den, i resterande fall hade Försäkringskassan tagit initia- tiv till ersättningen. Aktivitetsersättningen har en annan könsfördel- ning, där en högre andel män (54 procent) än kvinnor (46 procent) uppbär ersättningen. Där har könsskillnaden varit relativt oföränd- rad sedan 2010. 
  
 Det finns flera faktorer som förklarar att kvinnor är sjukskrivna i större utsträckning än män. Kvinnor tar i genomsnitt större ansvar för barn och hushåll och har således fler timmar för det obetalda hemarbetet.11 Dessutom arbetar kvinnor i större utsträckning inom så kallade kontaktyrken (framför allt vård- och omsorgsyrken) – som dominerar i sjukskrivningsstatistiken – och har i genomsnitt lägre inkomster än män och blir i stor utsträckning sjukskriven någon gång under graviditeten (ESV 2017, Försäkringskassan 2020b). Den vanligaste sjukskrivningsorsaken för både kvinnor och män under 
  
 11Försäkringskassan visar att en hög sammanlagd arbetsbörda (kombination av hemarbete och yrkesarbete) är en riskfaktor för sjukfrånvaro. Resultatet indikerar att det finns en samvaria- tion mellan kombinationen av jämställdhet i arbetslivet och i hemmet och sjukfrånvaro. Rap- porten visar även att den förhöjda risken för att ta hand om barn och jobba finns för både män och kvinnor (Försäkringskassan, 2015:3.) 
  
 484 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 2019 var psykisk ohälsa, bland annat i form av ångest och depressioner. En något högre andel sjukskrivna kvinnor (52 procent) hade en psykiatrisk diagnos jämfört med män (41 procent) (prop. 2020/21:1). 
  
 Att fler kvinnor än män är sjukskrivna beror inte bara på individ- baserade faktorer, utan även på strukturella faktorer. När hänsyn har tagits till befolkningens sammansättning med avseende på kön, ålder och utbildningsnivå förekommer oförklarade skillnader i sjukfrånvaro per län (prop. 2020/21:1).12 Kvinnor har en större oförklarad varia- tion, det vill säga större skillnader mellan en observerad och standar- diserad sjukfrånvaro, än män på länsnivå. På riksnivå är den genom- snittliga oförklarade skillnaden mellan kvinnor och män ungefär lika stora, på cirka nio procent, vilket indikerar stora variationer mellan länen. Sjukfrånvaron skiljer sig till exempel åt mellan olika sektorer och är som högst för kvinnor anställda i kommuner och regioner (prop. 2020/21:1). 
  
 En bidragande orsak till att kvinnor är mer sjukskrivna än män kan emellertid vara att det finns osakliga könsskillnader i bedöm- ningen av patientens behov av sjukskrivning (RiR 2019b). Sjukskriv- ningar ska utgå från en läkarbedömning av arbetsförmåga, något som är en komplex uppgift då en sådan bedömning varken är objektiv eller mätbar. Det finns därmed risk för godtycklighet i bedömningarna där osakliga skillnader i sjukfrånvaron inte kan motiveras utifrån skillnader i arbetsförmåga. Riksrevisionen (2019b) visar att kvinnor som hade diagnostiserats med en lindrig eller medelsvår psykisk sjuk- dom blev sjukskrivna 30 procent oftare än män vid samma bedöm- ning av arbetsförmågan. Det fanns ingenting som visade att skillna- den kunde förklaras av att kvinnor har sämre hälsa än män eller av att män och kvinnor ofta arbetar i olika yrken och i olika branscher (RiR 2019b). Sveriges kommuner och regioner (SKR) uppger till kommissionen att sjukfrånvaron som rör förmånen sjukpenning, där skillnaderna är stora mellan könen, varierar kraftigt över tid i Sverige, och menar att detta är ett fenomen som skiljer Sverige från andra länder. Därtill framhåller SKR att det är just kvinnors sjukfrånvaro (med sjukpenning för psykiska diagnoser) som varierar kraftigast. 
  
 12Med en oförklarad skillnad menas här skillnaden mellan en observerade och standardiserade sjukfrånvaron per län 2018. Den observerade sjukfrånvaron är den faktiska medan den stan- dardiserade sjukfrånvaron är ett standardiserat ”förväntat” genomsnitt per person i länet givet skillnader i ålder, kön och utbildning. Om alla individer inom ett län skulle ha varit sjukskrivna i samma utsträckning som alla individer i hela riket med avseende på ålder, kön och utbildning skulle sjukfrånvaron i länet ha varit det standardiserade genomsnittet (se prop. 2020/21:1). 
  
 485 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 Detta menar SKR rimligen har med könskopplade attityder till, och tillämpning av, sjukförsäkringen att göra samt könsskillnader i sjuk- skrivningsprocessen. 
  
 ISF visar att det finns stora oförklarade skillnader i sjukskriv- ningstid mellan kvinnor och män även efter kontroll för en lång rad potentiella förklaringsvariabler, däribland detaljerad information om sjukskrivningsorsak och diagnos (ISF 2016c). Kvinnor bedöms ha större funktionsnedsättning och aktivitetsbegränsning än män även när hänsyn tas till den självskattade hälsan. Kvinnorna sjukskrivs oftare än män fast med kortare sjukskrivningstider även när hänsyn tas till läkarnas bedömning. Män sjukskrivs i genomsnitt längre tid än kvinnor i 17 av de 20 vanligaste diagnoserna. Den sjukskrivnings- tid som läkare föreskriver i läkarintyg är i hög grad normerande (ISF 2014, ISF 2016a Leijion m.fl. 2015). Vidare finns också ett visst stöd för genusbias som återspeglar attityder och praxis hos läkarna. Kvinnor får oftare beskrivningar av psykiska funktionsnedsättningar i läkarintyg, medan det för män var vanligare med beskrivning av fysiska funktionssättningar (Morgell m.fl. 2011). 
  
 Tandvård 
  
 Fördelningen av det statliga tandvårdsstödet är jämn mellan kvinnor och män. Under 2019 gick cirka 51 och 49 procent av 6,7 miljarder kronor till kvinnor respektive män. Det är däremot fler kvinnor än män som besöker tandvården, 52 respektive 46 procent kvinnor och män gjorde en basundersökning för tandvård under 2019 (prop. 2020/21:1). En förklaring till detta är att kvinnor tenderar att ha ett mer före- byggande hälsobeteende och är i genomsnitt mer försiktiga med sin hälsa. Vidare tycks inkomsten ha en tydlig effekt på tandvården där kvinnor och män som söker tandvård har en relativt hög socioeko- nomisk status och högre genomsnittliga livsinkomster än de som inte söker tandvård. Detta indikerar att tandvårdskonsumtion är en indikator på individers livsinkomster (ISF 2016b). 
  
 486 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 2.3.1Konsekvenser för jämställdheten 
  
 Det pågår inte i någon större omfattning något strukturerat arbete med jämställdhet inom verksamheten ekonomiskt bistånd (Social- styrelsen 2019a). En relativt stor andel av kommunerna har inte iden- tifierat skillnader i behov av insatser för kvinnor och män. Samtidigt finns det könsskillnader för olika typer av försörjningshinder vilket indikerar att jämställdhetsanalyser behövs i betydligt större utsträck- ning (Socialstyrelsen 2019b). På motsvarade sätt framstår det som viktigt att ytterligare följa upp jämställdhetsperspektiv kopplat till insatser för stöd och service till personer med funktionsnedsättning. 
  
 I Socialstyrelsens öppna jämförelser 2020 poängteras att ett jäm- ställdhetsperspektiv inom socialtjänstens verksamhet med ekonomiskt bistånd är nödvändigt av flera anledningar, bland annat för att mot- verka stereotypa samtal och bedömningar, uppmärksamma situatio- nen för lika grupper, uppmärksamma sambandet mellan inkomst och hälsa samt uppmärksamma och stödja ensamstående föräldrar. Vikten av individuella möten framstår som stor då hushållsbaserade ersätt- ningar för arbetslösa kan minska det ekonomiska utbytet av att gå till arbete, och därmed på sikt ha påverkan på kvinnors och mäns livs- inkomster. 
  
 En viktig jämställdhetsutmaning som berör sjukpenningen är att kvinnor är sjukskrivna i större utsträckning än män i kombination med att det finns stora socioekonomiska skillnader i sjukskrivningar (ESV 2017). Regeringens satsningar för ökad hälsa och minskad sjuk- frånvaro pekar på att sjukpenningtalet minskar för både män och kvin- nor. Samtidigt är könsskillnaderna fortfarande stora (prop. 2020/21:1). 
  
 Det är fler kvinnor än män som upplever stress och som anser sig ha dålig hälsa (SCB 2020a). Den upplevda stressen tycks börja redan i ung ålder och ökar med åldern. Dessa faktorer i kombination med att kvinnor behandlas sämre än män i vården, har i mindre utsträck- ning tillgång till nyare och dyrare läkemedel samt oftare får avslag på sin ansökan om sjukersättning har konsekvenser för den egna hälsan. Därutöver finns stora oförklarade skillnader i sjukskrivningstid mel- lan kvinnor och män. Riksrevisionen (2019b) pekar dels på vikten av flera olika slags insatser för att kvalitetssäkra och utveckla hälso- och sjukvårdens arbete så att en jämställd sjukskrivningsprocess kan åstad- kommas, dels på behovet av ytterligare studier där läkarintygs- och sjukfallsdata kombineras med hälso- och sjukvårdsdata. 
  
 487 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 En annan aspekt som förklarar skillnaden i sjukfrånvaron mellan kvinnor och män är kvinnors och mäns olika arbetsmiljö och arbets- villkor som härrör från den könssegregerade arbetsmarknaden. Arbets- miljöverkets officiella statistik visar att kvinnor i högre grad blir sjuka av sina arbeten medan män oftare drabbas av olyckor med sjukfrån- varo och dödsfall på jobbet.13 Den främsta förklaringen till att kvinnor är mer sjukskrivna än män inom samma yrke är att kvinnors arbets- uppgifter är mer repetitiva och handintensiva (Arbetsmiljöverket 2017). 
  
 Att kvinnor behandlas sämre än män i vården, att sjukskrivnings- processer är ojämställda och att kvinnor i högre grad än män blir sjuka av sina arbeten, får konsekvenser som att kvinnor riskerar att vara frånvarande från arbetsmarknaden, vilket får en negativ inverkan på deras inkomster såväl på kort som på lång sikt. 
  
 2.4Näringspolitiken och den regionala utvecklingspolitiken 
  
 Inom näringspolitiken och den regionala utvecklingspolitiken finns ett flertal exempel på en ojämn fördelning av olika stödåtgärder mellan kvinnor och män som vill starta eller driva företag. Huruvida kvinn- liga och manliga företagare ges tillgång till krediter eller annan statlig finansiering kan påverkas av de bedömningar som görs på de myndig- heter eller regioner som ansvarar för stöden. Den skeva fördelningen påverkar i sin tur den del av inkomstgapet som kommer från närings- verksamhet mellan kvinnor och män, vilket också bidrar till en acku- mulerad ojämställd livsinkomst. 
  
 År 2019 var antal sysselsatta i näringslivet 3,58 miljoner personer, varav 63 procent var män och 37 procent kvinnor (prop. 2020/21:1). Beloppsmässigt handlar det om cirka 60 miljarder kronor ur den stat- liga budgeten, och ytterligare  
 10–15 
  miljarder kronor som kommer från EU, som årligen satsas på näringspolitiska insatser. Dessa admi- nistreras och fördelas inom olika områden av olika aktörer i syfte att stärka den svenska konkurrenskraften och att skapa förutsättningar för fler jobb i fler företag (prop. 2020/21:1). 
  
 13Se  
 www.av.se/arbetsmiljoarbete-och-inspektioner/arbeta-med-arbetsmiljon/jamstalldhet-i- 
  arbetsmiljon/. 
  
 488 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 Ett sådant område är marknadskompletterande lån som går till företag som har ett samhällsekonomiskt motiverat behov av insatser som leder till tillväxt och förnyelse i svenskt näringsliv. Det är fram- för allt två aktörer, Almi Företagspartner AB (Almi) och Stiftelsen Norrlandsfonden (Norrlandsfonden), som får statsbidrag för att kunna erbjuda företag en sådan utlåning. Under 2019 var andelen kvinnliga företagare som fick stöd av Stevens 28 procent, vilket kan jämföras med att den totala andelen kvinnor som driver företag är 29 procent och att andelen kvinnor utgör 33 procent av de som star- tade de nya företagen. Samtidigt konstaterar Riksrevisionen (2019a) att Chambers sätt att redovisa kön för låneansökande företagare är otyd- ligt och inkonsekvent. I Chambers redogörelser framgår det inte att an- delen kvinnor av låntagarna egentligen är en summering av kvinnor och så kallade ”mixade team” (som består av både kvinnor och män). Summeringarna resulterar därför i ett mer fördelaktigt utfall i för- hållande till uppdragsmål än om Stevens hade räknat och redovisat på andra sätt (RiR 2019a). Även Riksrevisionen (2020b) konstaterar att Chambers så kallade effektmätningar brister i både kvalitet och tillför- litlighet. 
  
 Almi har ett särskilt regeringsuppdrag att nå kvinnor och perso- ner med utländsk bakgrund, där andelen företagare som är kvinnor eller har utländsk bakgrund som får stöd av Stevens ska vara högre än det totala antalet företag. Enligt budgetpropositionen lyckades Stevens nå målet vad gäller företagare med utländsk bakgrund men inte vad det gäller förtagande kvinnor (prop. 2020/21:1). Andelen personer med utländsk bakgrund som har lånat medel från Stevens utgjorde 31 procent år 2019 (prop. 2020/21:1). 
  
 Enligt budgetpropositionen (prop. 2020/21:1) kan företagandets diversitet belysas utifrån uppgifter om andelen företag har en opera- tiv företagsledare som är kvinna respektive man eller en operativ före- tagsledare som är kvinna respektive man och född i ett annat land. År 2018 var andelen företag med manliga operativa företagsledare 71 procent och andelen företag med kvinnliga operativa företags- ledare 29 procent. Andel företag med en utrikes född operativ före- tagsledare är 17 procent. Bland de företag där den operativa före- tagsledaren är utrikes född är det något vanligare att företagsledaren är en kvinna. 
  
 Ett annat område där företag kan få statligt stöd är inom den regionala utvecklingspolitiken. Tillväxtverket (2019a) visar att en 
  
 489 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 skev fördelning av statliga stödåtgärder mellan kvinnor och män även återfinns inom detta politikområde.14 De selektiva företags- stöden har en skev fördelning av andelen kvinnor och män i företags- ledning och styrelse.15 Andelen kvinnor i företagsledning bland före- tag som beviljades investeringsstöd respektive främjandestöd år 2019 var 17 respektive 28 procent, jämfört med andel män som var betyd- ligt högre på 83 respektive 72 procent. Transportbidragen har en ännu skevare könsfördelning. Andelen kvinnor och män i företags- ledning för de stödmottagande företagen är nio respektive 91 pro- cent (prop. 2020/21:1).16 Transportbidraget är utformat på så vis att det ska kompensera för långa avstånd, vilket gynnar män som i större utsträckning än kvinnor beviljas investeringsstöden i kapitalinten- siva branscher och missgynnar kvinnor som i stor utsträckning finns på lokala marknader. 
  
 De företag som får stöd inom området kommersiell service har en relativ jämn fördelning när det gäller andelen kvinnor och män i företagsledning och styrelse. Andelen kvinnor och män i företags- ledning är 46 respektive 54 procent, och det är fler kvinnor än män anställda i dessa företag (Tillväxtverket 2019a). Stöden inom områ- det kommersiell service utgör emellertid en liten andel (fyra procent) av det totala statliga stödbeloppet.17 En förklaring till att könsfördel- ningen är mer jämn vid kommersiell service är att dagligvarubutiker på glesbygden i relativt stor utsträckning drivs av kvinnor. 
  
 Till skillnad från stöden inom kommersiell service är stöden till regional projektverksamhet den beloppsmässigt största statliga stöd- 
  
 14De statliga insatserna omfattar finansiellt bidrag i form av regionala företagsstöd (invester- ingsstöd, främjandestöd och transportbidrag), stöd till projektverksamhet, stöd till kommer- siell service och stöd från den Europeiska regionala utvecklingsfonden. Verksamheter tillhanda- håller olika insatser och verksamheter finns hos en rad myndigheter, men det är framför allt Tillväxtverket och regionerna, Stevens, Vinnova och Jordbruksverket som beviljar stöden. 
  
 15När det gäller de regionala företagsstöden finns två selektiva regionala företagsstöd – främjandestöd som ska främja små och medelstora företag och investeringsstöd till företag – samt ett regionalt transportstöd som ska kompensera företag i de fyra nordligaste länen för kostnadsnackdelar till följd av långa transportavstånd samt stimulera till höjd förädlingsgrad i områdets näringsliv. Dessa stöd kan sökas av enskilda bolag och beviljas av regionerna eller av Tillväxtverket. 
  
 16Antal anställda kvinnor i dessa företag är 4 820 och antalet anställda män är 20 256. 
  
 17De stödtyper som ingår inom området kommersiell service är servicebidrag, särskilt driftstöd, investeringslån och hemsändningsbidrag till företag, kommuner och andra aktörer. Stöden syftar till att öka tillgängligheten till kommersiell service i gles- och landsbygd. Det särskilda driftstödet, som 2019 uppgick till 54 miljoner kronor, beviljades till exempel till 279 daglig- varubutiker i områden med långa avstånd och litet befolkningsunderlag (prop. 2020/21:1). 
  
 490 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 formen inom den regionala utvecklingspolitiken.18 De delar av stö- den som avser uppföljning och utvärdering av projekten är emeller- tid underfinansierade, vilket innebär att det inte finns uppgifter på hur könsfördelningen eller andra indikatorer ser ut för ett flertal av projekten. Ett projekt som handlar om att tillvarata kompetensen hos nyanlända med intresse för och erfarenhet av företagande har dock könsuppdelad information. Projektet som finansierades av Tillväxt- verket med beviljat stöd på 59 miljoner kronor under 2019 hade 4 100 deltagare, varav 33 procent var kvinnor och 67 var procent män. (Tillväxtverket 2019b) 
  
 Även inom EU:s regionala strukturfondsprogram och ett nationellt regionalfondsprogram, som tillsammans beviljar cirka 17 miljarder kro- nor i stöd inom företagsinvestering för tillväxt och sysselsättning, finns en skev könsfördelning. Av cirka 23 000 stödmottagande före- tag inom dessa program drivs 24 procent av kvinnor, 76 procent av män och 89 procent av personer födda i Sverige (prop. 2020/21:1). 
  
 När det gäller kunskap om företagande är det en större andel män än kvinnor som anger att de vet vart de ska vända sig för att få in- formation och upplever att de känner till vad som krävs för att starta företag (Tillväxtverket 2016). 
  
 2.4.1Konsekvenser för jämställdheten 
  
 Den genomgående skeva könsfördelningen av de olika offentliga stöd- åtgärderna inom näringslivet speglar i stor utsträckning hur företags- populationen ser ut i stort. Samtidigt finns det andra relevanta för- klaringsfaktorer som bör belysas. För det första anses de statliga stödsystemen och de formella reglerna för att starta och driva företag vara könsneutrala (Vinnova 2008). Dock kan denna könsneutralitet snarare förstås i termer av könsblindhet då konstruktionen av de statliga stödprogrammen påverkas av att idealbilden av entreprenören tenderar att konstrueras utifrån stereotypt manligt ideala egenskaper och att användningen av ordet tillväxt implicit vävs samman med vad som ofta förknippas med manliga verksamheter och en manlig kultur 
  
 18Under 2018 beviljades cirka 888 miljoner kronor av regionerna och Tillväxtverket (Till- växtverket 2019). Det statliga stödet utgör emellertid bara en femtedel av all projektfinansier- ingen inom regional tillväxt och utveckling; en hel del stöd finansieras eller medfinansieras av  
 EU-medel 
  (32 procent), privata medel (nio procent), kommuner (tio procent), landsting (sex procent) eller länsstyrelser (två procent). Det är ett starkt fokus på innovation och företagande på beviljade stöd (Tillväxtverket 2019). 
  
 491 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 (Vinnova 2008, 2011, Hernandez m.fl. 2007). En del kvinnor känner att vissa statliga insatser eller stöd inte är riktade till dem eller deras företag (Nutek 2007, Vinnova 2011). Det påverkar såväl hur stöden tilldelas de olika regionerna som hur tjänstemän tolkar för- ordningar och beviljar stöd (Vinnova 2008, 2020, Vetenskapsrådet 2019). Men även flera av de regionala stöden, som Norrlandsfonden, som är helt koncentrerad i norra Sverige, samt transportstödet, som är betingat på långa avstånd, gynnar indirekt män i och med stödens konstruktion. 
  
 För det andra finns selektionsmekanismer som gör att färre kvin- nor än män väljer eller ges möjligheter att bli företagare. Selektions- mekanismerna har att göra med strukturer som påverkar kvinnors och mäns omständigheter, förutsättningar och attityder. Trots köns- neutrala regelverk kan olika hinder i regelverken påverka kvinnors och mäns valmöjligheter olika. Till exempel kan kvinnors högre uttag av föräldraledighet slå mot kvinnors möjligheter att bedriva företag. Ett års frånvaro som småföretagare kan med hög sannolik- het innebära att kunderna går till andra företag. Det är även fler män än kvinnor som anger att de helst vill vara företagare i sitt yrkesliv (Tillväxtverket 2016). Den könsuppdelade arbetsmarknaden präglar också företagsvärlden. Kvinnor söker sig till typiskt kvinnliga Allen som handel, tjänster och service där andelen mikroföretag är hög, medan män söker sig till typiskt manliga branscher inom tillverkning och högteknologi. En vanlig uppfattning är också att kvinnors lägre löner och förmögenheter gör att de driver små företag och har svårare än män att finansiera start, drift och tillväxt av företag. Det är unge- fär lika stor andel män och kvinnor som vill driva företag med an- ställda, men såväl kvinnor som män vill starta företag inom Allen där det egna könet är överrepresenterat (Tillväxtverket 2016). 
  
 För det tredje finns diskrimineringsmekanismer som gör att kvinnor och män inte ges samma möjligheter. Studier visar att stereo- typa föreställningar om kvinnors och mäns företagande påverkar hur de behandlas när de ansöker om statligt riskkapital (Malmström m.fl. 2018). Den här typen av stereotypa föreställningar bland offentliga finansiärer får konsekvenser. Forskning har visat att kvinnliga entre- prenörer i snitt fick 25 procent av sitt efterfrågade kapital medan männen fick över hälften. Detta indikerar att kvinnor och män be- möts olika hos statligt företagsfrämjande aktörer (se Hunter 
  
 492 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 m.fl. 2017, Malmström m.fl. 2018, RiR 2019a, Tillväxtanalys 2015, Tillväxtverket 2015a). 
  
 Att det är så pass få kvinnor som 29 procent som är operativa företagsledare är problematisk för jämställdheten då det behövs fler kvinnliga förebilder inom det näringspolitiska området. En forsknings- rapport visar att en mer jämställd fördelning av kvinnor och män på ledande positioner även kan gynna män på ledande positioner (Rickne m.fl. 2017). 
  
 En ytterligare aspekt som har konsekvenser för jämställdheten är att de effektutvärderingar som utförts inom det näringspolitiska området har genomgående kvalitetsbrister (RiR 2020b). Detta för- svårar bedömningar av stödinsatsernas effekter och om de verkligen bidrar till att uppnå de jämställdhetspolitiska målen. De effektutvär- deringar som gjorts inom näringspolitiken håller oftast inte tillräck- lig kvalitet och brister i tillförlitlighet. Detta gäller även Chambers så kallade årliga ”effektmätningar” som utförs av SCB, som av Stevens framställs som effektutvärderingar trots att de enligt SCB inte bör tolkas som sådana. Dessa mätningar återges i budgetpropositionen, där de används som belägg för så kallade tillväxteffekter. Riksrevisio- nen menar att dessa mätningar inte är tillförlitliga som effektutvär- deringar eftersom de kontrollgrupper som använts inte är represen- tativa för Chambers målgrupp (RiR 2020b). 
  
 2.5Skatteområdet 
  
 Skattesystemet har en viktig omfördelande roll. I och med att män har högre arbets- och kapitalinkomster och att den statliga inkomst- skatten är progressiv, står de för en högre andel av skatteinbetal- ningarna än kvinnor. Det innebär att kvinnors skatteinbetalningar är lägre än mäns. Under 2018 var kvinnors skatteinbetalningar 64 pro- cent av männens. I genomsnitt betalade män 32 procent av sin in- komst i skatt medan kvinnor betalade 23 procent (prop. 2020/21:1). 
  
 Samtidigt som en progressiv statlig inkomstskatt har en omförde- lande effekt som utjämnar inkomstskillnader, motverkas effekten av ökade skillnader i kapitalinkomster. Till exempel motsvarade kvinnors arbetsinkomster 76 procent av mäns under 2018 och 77 procent efter skatter och transfereringar. Detta beror i stor utsträckning på att kvinnor och män berörs i olika grad av olika delar av skattesystemet. 
  
 493 
  
 Bilaga 3SOU 2022:4 
  
 Tabell 2.2 
  
 Fastställd förvärvsinkomst och beskattningsbar inkomst, 
  
 beskattningsåret 2018 
  
 Inkomster och avdrag 
  
 Antal 
  
 Antal 
  
 Belopp 
  
 Belopp 
  
 kvinnor, 
  
 män, 
  
 kvinnor, 
  
 män, 
  
 tusental 
  
 tusental 
  
 mnkr 
  
 mnkr 
  
 Löner, skattepliktiga förmåner, sjukpenning m.m. 
  
 Sjuk-/aktivitetsersättning 
  
 Kostnadsersättning 
  
 Allmän pension, tjänstepension 
  
 Privat pension och livränta 
  
 Skattepliktiga ersättningar som ej är pensionsgrundande 
  
 Övrigt t.ex. hobbyverksamhet 
  
 Ersättningar från fåmansföretag/handelsbolag 
  
 Inkomstposter 
  
 2 989 
  
 3 097 
  
 846 394 
  
 1 100 410 
  
 138 
  
 82 
  
 13 438 
  
 9 389 
  
 61 
  
 54 
  
 1 162 
  
 625 
  
 1 400 
  
 1 202 
  
 218 332 
  
 262 704 
  
 411 
  
 398 
  
 14 009 
  
 17 165 
  
 74 
  
 101 
  
 3 045 
  
 8 110 
  
 10 
  
 20 
  
 76 
  
 170 
  
 5 
  
 13 
  
 968 
  
 4 637 
  
 1 097 423 
  
 1 403 211 
  
 Resor till och från arbetet 
  
 383 
  
 512 
  
 -5 
  386 
  
 -8 
  891 
  
 Tjänsteresor 
  
 13 
  
 29 
  
 -179 
  
 -476 
  
 Dubbel bosättning 
  
 20 
  
 45 
  
 -625 
  
 -1 
  560 
  
 Övriga utgifter 
  
 34 
  
 31 
  
 -973 
  
 -669 
  
 Avdragsposter 
  
 -7 
  163 
  
 -11 
  597 
  
 Inkomst av tjänst 
  
 3 882 
  
 3 837 
  
 1 076 040 
  
 1 381 430 
  
 Aktiv näringsverksamhet 
  
 Passiv näringsverksamhet 
  
 Inkomst av näringsverksamhet 
  
 Socialförsäkringsavgifter enligt  
 EU-förordningen 
  m.m. 
  
 Kvittning av underskott av närings- verksamhet mot inkomst av tjänst 
  
 120 
  
 203 
  
 14 416 
  
 31 491 
  
 13 
  
 18 
  
 613 
  
 934 
  
 15 029 
  
 32 425 
  
 3 
  
 5 
  
 -72 
  
 -241 
  
 4 
  
 6 
  
 -149 
  
 -242 
  
 Allmänna avdrag 
  
 -221 
  
 -483 
  
 Fastställd förvärvsinkomst 
  
 3 909 
  
 3 889 
  
 1 090 660 
  
 1 413 200 
  
 Grundavdrag 
  
 3 908 
  
 3 888 
  
 -129 
  789 
  
 -112 
  281 
  
 Sjöinkomstavdrag 
  
 3 
  
 5 
  
 -52 
  
 -118 
  
 Summa avdrag 
  
 -129 
  841 
  
 -112 
  399 
  
 Beskattningsbar inkomst 
  
 3 826 
  
 3 816 
  
 960 822 
  
 1 300 800 
  
 Källa: Uppgifterna kommer från Skatteverkets underlag från inkomstbeskattningen . 
  
 494 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 Tabell 2.2 visar hur fördelningen ser ut inom olika inkomst- och avdragsposter. Samtidigt som skillnaden i antal kvinnor och män som redovisar lön, skattepliktig förmån, sjukpenning etcetera är relativt liten, är det sammanlagda beloppet betydligt högre för män än för kvinnor. När det gäller avdragsposter visar tabellen att det är fler män än kvinnor som gör avdrag i sin deklaration för resor till och från arbetet, tjänsteresor och dubbel bosättning. Trots att det knappt är några skillnader i antalet kvinnor och män som redovisar en beskatt- ningsbar inkomst, har män totalt sett en beskattningsbar inkomst som är cirka 440 000 miljoner kronor högre än kvinnor (Skatteverket 2020a). 
  
 Tabell 2.3 Inkomst av kapital, beskattningsåret 2018 
  
 Skatteunderlag 
  
 Antal kvinnor, 
  
 Antal män, 
  
 Belopp, 
  
 Belopp 
  
 tusental 
  
 tusental 
  
 kvinnor, 
  
 män, 
  
 mdkr 
  
 mdkr 
  
 Ränta, utdelning m.m. 
  
 1 003 
  
 1 198 
  
 24,4 
  
 84,6 
  
 Schablonintäkt 
  
 2 459 
  
 2 461 
  
 8,0 
  
 11,5 
  
 Uthyrning privatbostad 
  
 25 
  
 43 
  
 0,8 
  
 1,4 
  
 Positiv räntefördelning 
  
 27 
  
 54 
  
 1,7 
  
 5,1 
  
 Delsumma inkomstränta m.m. 
  
 34,9 
  
 102,6 
  
 Utgiftsränta 
  
 2 730 
  
 2 865 
  
 -35,5 
  
 -44,7 
  
 Negativ räntefördelning 
  
 9 
  
 22 
  
 -0,1 
  
 -0,2 
  
 Investeraravdrag 
  
 1 
  
 4 
  
 0,0 
  
 -0,2 
  
 Delsumma utgiftsränta m.m. 
  
 -35,6 
  
 -45,1 
  
 Kapitalvinst 
  
 519 
  
 629 
  
 69,1 
  
 100,4 
  
 Kapitalförlust 
  
 95 
  
 151 
  
 -1,5 
  
 -3,4 
  
 Delsumma kapitalvinst netto 
  
 613,7 
  
 780 
  
 67,6 
  
 97,0 
  
 Totalt sammanlagt netto 
  
 3 755 
  
 3 827 
  
 66,9 
  
 154,6 
  
 varav överskott 
  
 1 575 
  
 1 620 
  
 96,0 
  
 189,0 
  
 varav underskott 
  
 2 179 
  
 2 207 
  
 -29,1 
  
 -34,5 
  
 Källa: Uppgifterna kommer från Skatteverkets underlag från inkomstbeskattningen . 
  
 Inkomst av kapital är ett eget inkomstslag som inte kan hänföras till näringsverksamhet eller till tjänst, och består till exempel av inkomst- räntor, utdelningar och kapitalvinster vid försäljning av aktier, andelar, fastigheter, bostadsrätter, schablonintäkter från exempelvis investe- 
  
 495 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 rarsparkonto, inkomster från uthyrning av privatbostad, räntefördel- ning för näringsidkare av eget kapital samt olika avdrag som privat- personer får dra av i sin deklaration.19 Tabell 2.3 visar att fler män än kvinnor redovisar såväl kapitalinkomster som avdrag inom kapital. Män redovisar också högre genomsnittliga belopp än kvinnor och ett betydligt högre totalbelopp inom samtliga inkomstslag. 
  
 Hur olika inkomster beskattas är viktigt för att förstå varför kvin- nors och mäns inkomster är ojämnt fördelade.20 Privatpersoners och företagares förvärvsinkomster beskattas enligt en dual inkomstskatte- modell, som innebär att löner beskattas progressivt medan kapital- inkomster beskattas separat och proportionellt. Detta skapar skill- nader mellan skatt på arbetsinkomst och skatt på kapitalinkomst, som ger företagare incitament att omvandla inkomst från arbete till inkomst från kapital. Skattesatserna på kapitalinkomst är också mer gynnsamma än de skatter som belastar arbetsinkomsterna.21 Män har generellt högre kapitalinkomster än kvinnor. 
  
 Skatteverket (2017) har identifierat ett antal områden inom skatte- systemet som är särskilt relevanta utifrån ett jämställdhetsperspektiv som bland annat omfattar fåmansaktiebolag, investeringssparkonto (ISK), skattereduktion för rot- och rutavdrag och den statliga inkomst- skatten. Män stod 2015 för 75 procent av delägare i fåmansaktie- bolag, 61 procent bland enskilda näringsidkare samt 65 procent av samtliga delägare i handelsbolag (Skatteverket 2018). Vad det gäller fåmansbolag har manliga delägare högre sammanlagd förvärvsin- komst, disponibel inkomst, lön och utdelningar från fåmansbolaget jämfört med kvinnliga delägare i fåmansbolag. 
  
 När det gäller investeringssparkonto var det 2015 en något högre andel män än kvinnor som har ett aktivt  
 ISK-konto. 
  I jämförelse med 
  
 19I posten kapitalvinst netto kvittas samtliga kapitalförluster och utgifter mot alla slag av in- täkter. Om nettosumman är positiv behöver personen betala en kapitalinkomstskatt. Är netto- beloppet negativt får personen en skattereduktion för underskott av kapital som får räknas av från skatten på inkomst av tjänst. 
  
 20Kapitalinkomster, både löpande som till exempel räntor och utdelningar, och realiserade kapitalvinster och kapitalförluster vid omsättning av tillgångar, till exempel aktier och bo- städer, ingår generellt i olika mått på disponibel inkomst som används i analyser av ekonomisk jämställdhet. 
  
 21Generellt är skattesatsen för kapitalinkomster (vinster och utdelningar från aktier) 30 pro- cent. Det finns en rad undantag från detta, exempelvis är skattesatsen på utdelningar och vinster från onoterade bolag på 25 procent och vinster vid försäljning av bostad på 22 procent. Vidare är skattereduktionen för underskott av kapital 21 eller 30 procent beroende på underskottets storlek. Reglerna för fåmansaktiebolag följer de så kallade 3:12 reglerna, där utdelning på kva- lificerade andelar upp till ett visst belopp beskattas med 20 procent, och bolagsskatten är på 
  
 22procent för företagets vinst. 
  
 496 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 andra sparformer är könsfördelningen mer jämn när det gäller spa- rande i ISK.22 Den stora skillnaden ligger i det redovisade beloppet, där mäns kapitalunderlag är betydligt större än kvinnors. Det är van- ligare med ett  
 ISK-konto 
  bland de med högre inkomster. Anled- ningen till att färre kvinnor än män startar och innehar ISK förklaras av att män har högre inkomster som möjliggör ett sådant sparande, av traditionella könsmönster och/eller att kvinnor inte har tillgång till samma information om ISK:s fördelar som män, och av tidigare innehav av finansiella instrument eller pensionssparande (Skatteverket 2018). 
  
 Fler män än kvinnor utnyttjar skattereduktioner för rotarbete. Könsfördelningen gällande rutavdraget är mer jämn, där något fler kvinnor än män nyttjar subventionen. Samtidigt uppgick statens ut- gifter 2019 för rot till 9,7 miljarder kronor vilket är nästan dubbelt så mycket som utgifterna för rut. Det är också en tydlig könsskillnad kopplat till vilka som driver de företag som har en hög andel rot- subventionerat statligt bidrag. I stor utsträckning drivs dessa företag av män (Tillväxtanalys 2019). De som nyttjar avdragen har i allmän- het högre inkomster än befolkningen i stort (Skatteverket 2018). 
  
 Den statliga inkomstskatten förändrades 2020 då den så kallade värnskatten, en utökad statlig skatt på högre inkomst avskaffades.23 I och med att fler män har förvärvsinkomster som ligger över bryt- punkten för värnskatten bidrar ett avskaffande av skatten till mins- kad ekonomisk jämställdhet mellan kvinnor och män. Översatt till kronor innebär förändringen att 253 000 män får en genomsnittlig skattesänkning på ungefär 19 000 kronor per år och att 92 000 kvin- nor får en genomsnittlig skattesänkning på cirka 14 300 kronor per år (Finansdepartementet 2019). 
  
 22Fördelarna med ISK är att beskattningen är något förmånligare och enklare i förhållande till andra aktie- och fondkonton då den följer en schablonbeskattning. 
  
 23Konkret innebar det att en enda skiktgräns på den beskattningsbara förvärvsinkomsten infördes och att årsinkomster över 509 300 kronor endast beskattas med 20 procent. Innan 2020 fanns två skiktgränser, en nedre skiktgräns där den statliga inkomstskatten var på 20 pro- cent och en övre skiktgräns där den statliga inkomstskatten beskattades med ytterligare fem procentenheter. Den sistnämnda skattesatsen var den så kallade värnskatten som avskaffades 2020 enligt överenskommelsen i januariavtalet. 
  
 497 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 Skattefel och attityder hos kvinnor och män 
  
 Studier visar att kvinnor och män har olika attityder till skatter (Konjunkturrådet 2013, Skatteverket 2007, 2020b). I Skatteverkets årliga attitydundersökning för 2019 visas att män i genomsnitt har en högre acceptans för skattefusk och lägre förtroende för myndig- heter än vad kvinnor har (Skatteverket 2020b). Kvinnor anger i högre grad än män att de känner en moralisk plikt att hålla sig till skatte- regler och tror också i större utsträckning än män att Skatteverket skulle upptäcka om någon i omgivningen skattefuskade. En högre andel kvinnor instämmer även i att det blir allvarliga konsekvenser för den som blir upptäckt (Skatteverket 2020b). 
  
 Skatteverket (2007) uppger att män i större utsträckning än kvin- nor chansar och gör avdrag som de inte är berättigade till. Under 2019 fick män i större utsträckning än kvinnor ett skattetillägg efter en kontroll på inkomstdeklarationen. Av de 10 016 personer som under 2019 fick ett skattetillägg på sin inkomstdeklaration var 73 pro- cent män och 27 procent kvinnor (Skatteverkets 2020a). Skattever- ket förklarar detta av att män oftare än kvinnor har inkomster från kapital eller näringsverksamhet som måste beräknas i deklarationen, där risken för att göra fel är högre jämfört med förvärvsinkomster som ingår i kontrolluppgifter som är förifyllda i deklarationen (Skatte- verket 2007). En ytterligare förklaring som uppges ha att göra med de skillnader som finn i mäns och kvinnors attityder till skattefusk (Skatteverket 2007). 
  
 2.5.1Konsekvenser för jämställdheten 
  
 Skatter och transfereringar utgör viktiga instrument inom fördel- ningspolitiken eftersom de påverkar individers disponibla inkoms- ter.24 Transfereringar påverkar incitament och skapar förutsättningar för arbete, ansvar och egen försörjning, medan skatter har betydelse när det kommer till att omvandla ekonomiska resurser till disponibel 
  
 24Den disponibla inkomsten definieras som summan av arbets- och kapitalinkomster plus positiva transfereringar (såsom pension, sjukpenning, föräldrapenning, sjuk- och aktivitets- ersättning,  
 a-kassa) 
  minus skatt och andra negativa transfereringar (såsom utbetalat under- hållsbidrag och återbetalat studiemedel). Se SCB (2017) samt:  
 www.scb.se/vara-tjanster/ 
  
 regionala-statistikprodukter/marknadsprofiler/definitioner-och-kallor-for-scbs- 
  marknadsprofiler/. Med transfereringar menas inkomstöverföringar, dvs. utbetalningar av bidrag från staten till exempelvis hushåll, företag eller kommuner utan att staten erhåller någon direkt motprestation. 
  
 498 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 inkomst. Både skatter och transfereringar utjämnar skillnader i dis- ponibel inkomst mellan kvinnor och män. Samtidigt tycks både skat- ternas och transfereringarnas utjämnande och omfördelande effekt ha minskat över tid, eftersom kapitalinkomstgapet mellan kvinnor och män har ökat. 
  
 Då män i genomsnitt har högre kapitalinkomster eller inkomster från näringsverksamhet än kvinnor, i kombination med att män i större utsträckning tar del av stödåtgärder som ger dem bättre förut- sättningar att ackumulera ytterligare sådana inkomster, berörs kvin- nor och män i olika utsträckning av olika skattesatser som gäller för kapital respektive arbete. De största inkomstskillnaderna mellan kvin- nor och män utgörs just av skillnader i arbets- och kapitalinkomster. En anledning är att kvinnor och män berörs olika av det duala in- komstskattesystemet. Exempelvis är fler män än kvinnor delägare i fåmansaktiebolag, är enskilda näringsidkare eller delägare i handels- bolag, innehar ett investeringssparkonto, äger aktier, gör avdrag och skattereduktioner i sin deklaration samt har förvärvsinkomster som ligger över brytpunkten för statlig inkomstskatt. Detta påverkar också den skatt som kvinnor respektive män betalar, som i sin tur har kon- sekvenser för den ekonomiska jämställdheten. 
  
 Enligt Konjunkturrådet (2013) är det mindre sannolikt att kvinnor skattefuskar än män. En förklaring är skillnader i den egna skatte- moralen, men också att höginkomsttagare, som i stor utsträckning är män, har större möjligheter till skatteplanering (och eventuellt skattefusk). Låginkomsttagare har däremot ytterst liten möjlighet att påverka sin beskattningsbara inkomst. En högre andel kvinnor än män känner inte till var brytpunkten för den statliga inkomstskatten går och vet därför inte hur en skatteplanering skulle kunna ske. Offentliga stödåtgärder som tilldelas män i större utsträckning än kvinnor, inom exempelvis det näringspolitiska området, ger således män bättre förutsättningar att ackumulera högre inkomster och planera för mer gynnsamma skattesatser (Konjunkturrådet 2013). 
  
 Att kvinnor och män berörs av olika skattesatser på grund av olika typer av inkomstslag i olika stor utsträckning i kombination med deras olika benägenhet att göra avdrag och attityder till skatter, medför också konsekvenser som avspeglas på aggregerad nivå. Till exempel beräknas det uppskattade skattefelet bland privatpersoner till 6,5 miljarder kronor per år, där kvinnor stod för 2,4 miljarder kronor och män för fyra miljarder kronor (prop. 2019/20:1, Skatte- 
  
 499 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 verket 2020b). Detta motsvarar att den fastställda skatten skulle höjas med 0,9 procent för både kvinnor och män, trots att män står för en större andel av skattefelet (Skatteverkets 2020). Framför allt handlar det om resor till och från arbetet samt försäljning av småhus och bostadsrätt som bidrar till skattefelet. Det uppskattade skatte- felet är vidare 4,6 miljarder kronor för kapitalavkastning på privat- personers finansiella tillgångar utomlands och 14,4 miljarder kronor bland små och medelstora företag, vilka är områden som också präg- las av en högre andel män än kvinnor. 
  
 2.6Pensionsområdet 
  
 Det som benämns som pension består av flera olika typer av pen- sioner: den allmänna pensionen från staten, tjänstepensionen från arbetsgivare samt eventuellt en del privat pensionssparande.25 Den allmänna pensionen administreras av Pensionsmyndigheten och be- står av olika delar. Dels består den av två inkomstgrundande delar, inkomstpension och premiepension, och dels av ett grundskydd för personer som saknar eller har låg inkomstgrundad pension.26 Den inkomstgrundande inkomst- och premiepensionen grundas på samt- liga inkomster som beskattats under livet, vilket även innefattar in- komster som sjuk- eller aktivitetsersättning, föräldrapenning och arbetslöshetsersättning. Tjänstepensionen bestäms i ett kollektiv- avtal mellan arbetsgivare eller arbetsgivareorganisation, fackförbund och arbetstagare och kan därför se olika ut beroende på anställning. Offentliga arbetsgivare har alltid kollektivavtalade tjänstepensioner, men inte alla privata arbetsgivare.27 
  
 Tjänstepensionen är en viktig del av pensionen, men det är inte alla som har tjänstepension. Då kan ett eget sparande till pensionen kompensera för en utebliven tjänstepension och den allmänna pen- sionen utgöra en viktig grundbult i pensionen. Hur stora de olika delarna av ens framtida pension ser ut för kvinnor och för män, hur pensionssystemets olika delar slår på kvinnor och män samt hur kun- 
  
 25Genom den parlamentariska pensionsgruppen och deras överenskommelse från 2017 finns det även ett beslut om att arbeta med jämställda pensioner. Läs mer på: www.regeringen.se/  
 regeringens-politik/socialforsakringar/jamstallda-pensioner/. 
  
 26Beloppen för olika delar av grundskyddet kan var olika beroende på födelseår. 
  
 27Enligt Pensionsmyndigheten har ungefär nio av 19 anställda tjänstepension. Se Pensions- myndighetens hemsida:  
 www.pensionsmyndigheten.se/forsta-din-pension/tjanstepension/ 
  
 det-har-ar-tjanstepension. 
  
 500 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 skapen om både det långsiktiga sparandet och pensionssystemet ser ut för kvinnor och män är därför också viktiga jämställdhetsfrågor. 
  
 Ett bra grundskydd i ett allmänt pensionssystem är nödvändigt för att minska risken för ekonomisk utsatthet bland äldre då det tillsammans med skatten har en utjämnande effekt. Regeringen har som mål att både kvinnor och män med låg eller ingen inkomst- grundad pension ska garanteras ett värdesäkrat grundskydd. Det skatte- finansierade grundskyddet i pensionssystemet utgörs av den allmänna pensionen som består av garantipension, bostadstillägg, äldreförsörj- ningsstöd och efterlevandepension. Garantipensionen utgör ett komplement till personer som saknar eller har låg inkomstgrundad pension, vilken beräknas på antal år personen bott i Sverige. Efter- levnadspensionerna består av omställningspension och änkepension.28 Bostadstillägget är ett inkomstprövat skattefritt tillägg till den all- männa pensionen och äldreförsörjningsstöd är det yttersta grund- skyddet inom pensionssystemet för dem som inte har ett tillräckligt grundskydd i form av garantipension och bostadstillägg. 
  
 Figur 2.1 illustrerar de olika inkomstkällorna och genomsnittliga belopp för pensionärer. Den visar att kvinnor i genomsnitt har en lägre inkomstgrundad pension än vad män har. Kvinnors pensioner utgörs av en större andel garantipension och andra grundskydd än mäns, men har endast en liten utjämnande effekt på de genomsnitt- liga könsskillnaderna. Den privata pensionen ökar könsskillnaderna något, men det största gapet återfinns i kapital- och arbetsinkomst, den inkomstrelaterade pensionen samt i tjänstepensionen. 
  
 28Garantipensionen och äldreförsörjningsstödet, som är kopplade till prisutvecklingen, kan sökas av personer som bor i Sverige och är över 65 år. 
  
 501 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 Figur 2.1 Olika inkomstkällor och genomsnittliga belopp för pensionärer, 2018 
  
 Källa: Prop. 2020/21:1. Ålderspensionssystemet vid sidan av statens budget. 
  
 Den skillnad som finns mellan kvinnors och mäns pensioner be- nämns som pensionsgapet. Ett sätt att analysera pensionsgapet är att studera skillnader i disponibel inkomst, vilket görs i regeringens proposition 2020/21:1, som visar att gapet legat på ungefär samma nivå de senaste 25 åren. Tabell 2.4 visar att det finns ett inkomstgap mellan kvinnor och män på 27 procent som utgörs av den inkomst- grundade delen av den allmänna pensionen. Tabellen visar vidare att den del i den allmänna pensionen som utgörs av grundskyddet (garanti- pension, änkepension och bostadstillägg) minskar gapet, medan tjänstepension, privat pension, lön och kapital förstärker det. När samt- liga inkomstslag adderats till inkomstgapet blir gapet 31 procent, men efter justeringar för inkomstskattens effekter minskar skillna- den i disponibel inkomst till 28 procent. 
  
 502 
  
 SOU 2022:4Bilaga 3 
  
 Tabell 2.4 
  
 Inkomstgapet mellan kvinnor och män, 2018 
  
 Inkomstslag 
  
 Gap (%) 
  
 Inkomstgrundad allmän pension 
  
 27 
  
 + Garantipension 
  
 23 
  
 + Änkepension 
  
 18 
  
 + Bostadstillägg 
  
 16 
  
 + Tjänstepension och privat pension 
  
 26 
  
 + Lön m.m. 
  
 29 
  
 + Kapital m.m. 
  
 31 
  
 Disponibel inkomst 
  
 28 
  
 Anm.: Skillnaden mellan kapital m.m. och disponibel inkomst utgörs huvudsakligen av inkomstskattens effekt. 
  
 Källa: Prop. 2020/21:1. Ålderspensionssystemet vid sidan av statens budget . 
  
 Av samtliga pensionärer 2019 hade cirka 43 procent av kvinnorna och 14 procent av männen någon form av garantipension (prop. 2019/20:1).29 Kvinnor är överrepresenterade bland dem som får bostadstillägg och efterlevnadspension. En högre andel utlandsfödda hade garantipension än personer födda i Sverige, vilket bland annat beror på att de har arbetat färre år i Sverige och därmed intjänat lägre inkomstgrundande pension.30 Andelen som får äldreförsörjningsstöd har också ökat bland personer som inte bott tillräckligt många år i Sverige (prop. 2019/20:1). Kvinnor med funktionsnedsättning är över- representerade bland personer som har en disponibel inkomst under den relativa fattigdomsgränsen, där inkomsten understiger 60 procent av medianinkomsten (Jämställdhetsmyndigheten 2019b). De genom- snittligt lägre disponibla inkomsterna för många kvinnor och eko- nomiskt utsatta grupper påverkar pensionerna och den ekonomiska självständigheten livet ut. Utan pensionssystemets grundskydd skulle situationen för många personer med låg ekonomisk standard vara ännu sämre då det är ett inkomstprövat grundskydd som inte beror på den pensionsgrundande inkomsten från arbetslivet. 
  
 29Ungefär 1,2 miljoner kvinnor och 1,1 miljoner män tog ut ålderspension i någon form under 2019 (Prop. 2019/20:1). 
  
 30Garantipensionen är inte kopplad till kapital, tjänstepension eller privata pensionsförsäkringar, men till antal bosatta år i Sverige. Individer som bott i Sverige i minst tre år har rätt till garanti- pension. För att få full garantipension krävs att den enskilde har bott minst 40 år i Sverige från och med att hen fyllde 16 år till och med det år hen fyller 64 år. Om individen bott i Sverige kortare tid minskar garantipensionen med  
 1/40-del 
  för varje år. Se mer:  
 www.pensionsmyndigheten.se/forsta-din-pension/sa-fungerar-pensionen/garantipension- 
  
 om-du-har-lag-pension. 
  
 503 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 Könsskillnader som beror på individbaserade faktorer och den könsuppdelade arbetsmarknaden 
  
 Orsakerna till könsskillnaderna kan hänföras till både individ- baserade faktorer och den könsuppdelade arbetsmarknaden. En genomsnittligt lägre pension för kvinnor kan till stor del förklaras av ett lägre arbetskraftsdeltagande, deltidsarbete och lägre löner (prop. 2020/21:1). Arbetsmarknadens könsmässiga uppdelning, där män är överrepresenterade i yrken och befattningar med högre löner, är också en förklaring som bidrar till skillnader i pensionsinkomster mellan kvinnor och män (Pensionsmyndigheten 2018b). De olika valen som görs i arbetslivet spelar roll för pensionsinkomsterna eftersom de i hög grad bestäms av lönen. Att män och kvinnor har olika utbild- ningsinriktningar, som leder till att de gör olika yrkesval, förklarar till exempel en stor del av könsskillnaderna i pensionsinkomster (Hamilton  Lucas 2018). Därutöver finns hälsorela- terade faktorer som bidrar till könsskillnaderna i pensionsinkomster eftersom kvinnor och män uppbär sjukersättning i olika utsträck- ning. Då varken sjuk- eller föräldraförsäkringen är konstruerad för att kompensera för arbetsinkomster fullt ut, och då kvinnor i större utsträckning i män uppbär dessa ersättningar, blir avsättningar till pension lägre för de som har varit sjukskrivna eller föräldralediga jämfört med om de skulle ha arbetat. 
  
 Ojämställda och ojämlika anställnings- och arbetsvillkor påverkar också pensionen. LO:s årliga jämställdhetspolitiska rapport, som kartlagt anställningsvillkoren, arbetsmiljön och pensionerna, visar att kvinnor i arbetaryrken har de sämsta villkoren och män i tjänste- mannayrken de bästa (LO 2020). Kvinnor i tjänstemannayrken och män i arbetaryrken har i genomsnitt likvärdiga villkor och hamnar i rankingen mitt emellan dem. Vidare visar rapporten att osäkra anställ- ningsformer med både deltidsarbete och tidsbegränsade anställningar är vanligt förekommande i många kvinnodominerade arbetaryrken (LO 2020). Detta gäller i synnerhet kvinnor med funktionsnedsätt- ning som är deltidsarbetslösa eller har timanställning i större grad än män med funktionsnedsättning och övriga kvinnor och män (Jäm- ställdhetsmyndigheten 2019b). Att en högre andel kvinnor än män, och en hög andel utsatta personer, har deltidsarbete och tidsbegrän- sade anställningar är därför också en förklaring till betydande klass- 
  
 504 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 och könsskillnader på arbetsmarknaden som påverkar pensionen, någon som visas i en rapport av Pensionsmyndigheten (2018b). 
  
 Trots att kvinnor och män har ungefär lika lång tid i arbetslivet samt börjar och går i pension i ungefär samma ålder, uppstår den största könsskillnaden i intjänad pension under småbarnsåldern. Även in- trädes- och utträdesålder på arbetsmarknaden har betydelse för pen- sionens storlek. Kvinnor har i genomsnitt ett år högre inträdesålder i arbetslivet, medan män har i genomsnitt ett år högre utträdesålder från arbetslivet (Pensionsmyndigheten 2018b, 2020c). Då kvinnor och män har haft i genomsnitt lika många intjänande år till pensio- nen, ligger den största förklaringen till pensionsgapet i dels beloppet för den pensionsgrundande inkomsten och dels på sammansättningen av pensionsintjänandet (Pensionsmyndigheten 2018b). Män har i genomsnitt haft 28,5 procent högre pensionsgrundande inkomst än kvinnor, och har i genomsnitt haft 42 år med pensionsgrundande in- komst medan motsvarande är 38 år för kvinnor med pensionsgrun- dande inkomst. Enligt Pensionsmyndigheten (2018b) handlar det i stor utsträckning om det ojämställda arbetslivet och det ojämställda ansvaret för barn och för obetalt hemarbete som medför lägre pen- sioner för många kvinnor. 
  
 De inkomstskillnader som finns mellan kvinnor och män under arbetslivet ökar också efter pensionsinträdet, vilket inte gäller för dem som uppbär garantipension (Pensionsmyndigheten 2020b, 2020c). Att inkomstgapet mellan kvinnor och män ökar efter pensions- inträdet förklaras i utredningen Jämställda pensioner (Ds 2016:19) av att existerande löneskillnader i kombination med att tjänstepen- sionerna ger en högre total avsättning till pension för personer med inkomster över taket. Att gapet däremot inte ökar bland dem som uppbär garantipension kan enligt Pensionsmyndigheten (2020c) bero på att kvinnor med garantipension i högre grad än män med garanti- pension väljer tidsbestämda uttag av sin tjänstepension. 
  
 Könsskillnader som beror på pensionssystemets uppbyggnad 
  
 Orsakerna till könsskillnaderna kan också hänföras till mer struktu- rella faktorer relaterade till pensionssystemets konstruktion. Pensions- systemet bygger genom livsinkomstprincipen på arbete där mer arbete ger mer pension. Det gäller både det allmänna pensionssystemet och 
  
 505 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 tjänstepensionssystemet som genomgått reformer där sambandet mellan pension och livsinkomst har stärkts. Både i den allmänna pen- sionen och i tjänstepensionerna finns också inslag av kapitalförvalt- ning. Reformerna har inneburit en omställning där systemet övergått från att i huvudsak vara förmånsbestämt, där pensionen bestämdes av de fem bästa av 25 intjänade åren, till att bli intjänande- och avgifts- bestämt där pensionen avgörs av all lön och antalet arbetade år samt pensionsavsättningar. Förändringarna har också inneburit ett ökat inslag av valmöjligheter för individen. Män, som i större utsträck- ning har haft en högre lön under arbetslivet, får i ett intjänande- och avgiftsbestämt system högre avsättningar till pensionen, och därmed högre pension än kvinnor, jämfört med ett mer förmånsbestämt system. Perioder med till exempel arbetslöshet, sjukdom och del- tidsarbete leder också till lägre pensioner i ett intjänande- och av- giftsbestämt system jämfört med ett förmånsbestämt system. 
  
 Det allmänna pensionssystemets två delsystem – inkomstpensions- systemet och premiepensionssystemet – kan ses som ett slutet för- säkringssystem som betalar ut de pensioner som systemet finansierar med avgifter och avkastning från  
 AP-fonderna. 
  Med andra ord är systemet konstruerat för att vara finansiellt autonomt där utbetal- ningarna blir så stora som systemet kan finansiera (prop. 2020/21:1).31 Systemen ger pensionsrätter som bestäms av hur stor den pensions- grundande inkomsten är det vill säga inte bara på arbetsinkomsten utan även inkomster som ersätter arbetsinkomst (exempelvis sjuk- och aktivitetsersättning, arbetslöshetsersättning, föräldrapenning). I Ds (2016:19) visas att kvinnliga pensionärer i genomsnitt har en lägre allmän pension än manliga pensionärer oavsett ålder, vilket framför allt förklaras av skillnader i den inkomstgrundande pensio- nen. Yngre kvinnliga pensionärer har högre inkomstgrundad pen- sion och mindre garantipension än de äldre, vilket beror på kvinnors allt högre arbetsmarknadsdeltagande över tid. 
  
 ISF (2016d) visar att skillnader i premiepensioner mellan kvinnor och män förklaras i stor utsträckning av att kvinnor har lägre för- 
  
 31Inkomstpensionssystemet är ett fördelningssystem där avgifter som betalats in av förvärvs- arbetande används för att betala ut till pensionerna, och eventuellt överskott sparas i  
 AP-fon- 
  derna (prop. 2020/21:1). Vid pensioneringstillfället beräknas inkomstpensionen, som indexeras årligen, genom att dividera individens pensionsbehållning med antal år som hen förväntas leva. Premiepensionssystemet är däremot ett fonderat system, där avgifter som betalats in fonderas separat för varje enskild person, och är utformat som en fondförsäkring där spararen själv väljer fonder. I de fall inte ett aktivt fondval görs placeras staten pengarna i Såfa, som förvaltas av Sjunde  
 AP-fonden 
  (prop. 2020/21:1). 
  
 506 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 svarsrelaterade inkomster och därmed lägre intjänade pensionsrätter än män.32 Bland personer med de högsta premiepensionerna finns även en betydande könsskillnad i kapitalavkastning, vilket tyder på att kvinnor och män väljer olika kapitalförvaltning. Skillnader i kvin- nors och mäns premiepensioner ökar även under pensionstiden; kvinnliga pensionärers premiepensioner utvecklas i genomsnitt sämre än manliga pensionärers. ISF (2016d) menar att premiepensions- systemets utformning, som betonar intjänade pensionsrätter och kapitalplaceringar, medför både ojämställdhet och ojämlikhet för många pensionärer. De visar att det framför allt är gruppen kvinnor med låga inkomster som kommer att halka efter eftersom intjänan- det förväntas vara fortsatt ojämställt. 
  
 Utöver den allmänna pensionen består pensionen av tjänste- pension och av privat sparande till pension. Tjänstepensionen ger pensionsrätter för förvärvsinkomster över taket i den allmänna pen- sionen. Hur stora dessa könsskillnader blir handlar också om hur individen väljer att kapitalförränta de olika pensionsdelarna. Tjänste- pensionens utformning bidrar därför till att befästa de inkomst- skillnader mellan olika grupper som uppstått i arbetslivet och även under tiden som pensionär (ISF 2017, Ds 2016:19, prop. 2020/21:1, Pensionsmyndigheten 2018b). 
  
 Skillnader i tjänstepensionen beror i stor utsträckning på att av- talen ser olika ut inom olika sektorer och branscher. I en könsupp- delad arbetsmarknad där många kvinnodominerade yrken återfinns inom kommunal och regional sektor och där många mansdomine- rade yrken återfinns inom privat sektor påverkar tjänstepensions- avtalens utformning därför kvinnors och mäns pensioner. Skillnader uppstår också av att det inte finns ett tak för tjänstepensionens be- lopp, på samma vis som den gör för den allmänna pensionen, där tjänstepensionen även fyller ut pensionerna över basbeloppstaket i den allmänna pensionen. Detta återspeglar att fler män än kvinnor har inkomster över taket. Det återspeglar vidare ett ojämställt arbets- liv som leder till att kvinnor dessutom i genomsnitt får lägre pensio- ner än män inom samtliga sektorer av arbetsmarknaden (ISF 2017). 
  
 För vissa delar av tjänstepensionen och premiepensionen i den allmänna pensionen har pensionssparare möjlighet att välja en kapital- 
  
 32ISF (2017) visar även att det finns en stor spridning i premiepensioner beroende på intjänade pensionsrätter, vid vilken ålder och till vilken omfattning premiepensionen tas ut, vilka fond- avgifter den valda portföljen har och vilken förvaltningsform för premiepension som valts. 
  
 507 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 förvaltare.33 Enligt ISF (2017) har ett förvalsalternativ betydelse för jämställdheten. Det är en lika stor andel män som kvinnor som placerar sitt kapital i förvalsalternativet. Bland dem som inte tar för- valsalternativet, tycks män välja kapitalförvaltare med högre risk- profiler än kvinnor. Nästan alla unga (95 procent) väljer förvalsalter- nativet och en traditionell försäkring för tjänstepensionen, men över tid tenderar de att bli mer aktiva i sin kapitalförvaltning. Eftersom många tenderar att placera sitt kapital i förvalsalternativet utgör för- valens utformning en viktig faktor som ”nudgar” pensionssparare och bidrar till ett utjämnande av könsskillnader i pensionen (ISF 2017).34 
  
 Både den allmänna pensionen och tjänstepensionen utgår från en livslängdsberäkning som innebär att den uttagna pensionens storlek beräknas utifrån den förväntade återstående livslängden. Ju längre den förväntade livslängden är, desto lägre blir månadsbeloppet efter- som pensionen då ska betalas ut under en längre tid. Eftersom medel- åldern har ökat över tid är den förväntade återstående medellivs- längden vid 65 år längre för yngre än äldre personer, som således får ett lägre månadsbelopp. För de kollektivavtalade tjänstepensionerna används samma livslängdsantaganden för kvinnor och män. I och med att kvinnor har en högre medellivslängd än män, men antas ha samma livslängd som män, får kvinnor sammantaget en högre pension än män sett över hela pensioneringen (dock inte per månad eller år). Detta innebär att könsskillnaderna är mindre än vad de skulle ha varit utan sådana antaganden (ISF 2017). Men alla valbara försäkrings- bolag som den enskilde kan välja att placera sin tjänstepension hos, har inte sådana antaganden. Bolagen har olika livslängdsantaganden beroende på kollektivavtalsområde där bedömningen bland annat baseras på ålder, i vissa fall på kön men även prognosräntor vilket medför skillnader i tjänstepensioner inom och mellan sektorerna. 
  
 33De olika förvaltarna som kan väljas för premiepensionen har olika riskprofiler, avgifter och avkastning för sin premiepension. Den som inte gör ett aktivt val får av staten ett givet för- valsalternativ, AP7 Såfa. Även för tjänstepensionen kan den enskilde göra ett aktivt val av kapitalförvaltare framför ett förvalsalternativ som består av en traditionell försäkring och inte kräver den enskildes aktiva omplaceringar. I traditionell försäkring står pensionsföretager för risk och garanterad avkastning, i fondförsäkring står den enskilde hela risken och får den av- kastning det blir. 
  
 34Statligt anställda och privatanställda tjänstemän måste placera hälften av sitt kapital i en traditionell försäkring. Den andra hälften kan placeras antingen i en traditionell försäkring eller i fondförsäkring. Kommun- och regionanställda samt privatanställda arbetare kan välja fritt om de vill placera hela sitt kapital i en traditionell försäkring eller fondförsäkring. Inom varje tjänstepensionsavtal finns flera traditionella försäkringar att välja på. 
  
 508 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 Eftersom medellivslängden ökar måste den intjänade pensionen räcka i fler år än tidigare. 
  
 Genom så kallade flexpensioner som har införts i en del tjänste- pensionsavtal kan arbetsgivaren sätta av ytterligare procent av lönen till tjänstepension och på så sätt öka möjligheten att gå i tidig ålders- pension. Flexpension finns dock inte i pensionsavtalet hos kommuner och regioner. Personer som inte går tidigare i pension kan i stället ta ut flexpensionen samtidigt med ordinarie tjänstepension och därmed få en högre total pension. ISF (2017) menar att flexpensionerna kommer att leda till ökade skillnader i genomsnittlig total pension mellan sektorer då avsättningarna är olika stora i olika sektorer och branscher. Detta kommer också att ha en inverkan på jämställdheten på grund av den könsuppdelade arbetsmarknaden då många kvinnor är anställda inom kommunal och regional sektor, som då inte ges samma möjlighet att via flexpensionen trappa ner arbetstiden i slutet av yrkeslivet som män. 
  
 Kunskaper om pensionssystemet och sparande hos kvinnor och män 
  
 Över tid har personer som går i pension upplevt en ökande osäkerhet kring storleken på den totala pensionen (ISF 2017). De kollektiv- avtalade pensionerna har gått från att vara förmånsbestämda till att bli avgiftsbestämda. För individen blir det svårare att uppskatta stor- leken på pensionen då den avgiftsbestämda pensionen grundas på både livsinkomsten och på placeringen av medlen och avgifterna för förvaltningen. Detta avspeglas också i Pensionsmyndighetens mät- ningar som visar att den generella kunskapen om livsinkomst- principens betydelse är fortsatt låg (prop. 2019/20:1). Faulkner (2020b) visar att en stor andel pensionssparare saknar grundläggande kun- skap om pensionen och de ekonomiskt mest utsatta vet minst om pensionen. Yngre, kortutbildade, kvinnor och låginkomsttagare vet i genomsnitt mindre och har i lägre utsträckning förberett sig inför sin pensionering. 
  
 Det privata pensionssparandet tycks vara mer betydelsefullt för kvinnors totala pension än mäns (ISF 2017). Undersökningar visar att kvinnor i större utsträckning än män har ett långsiktigt sparande på sparkonto och fonder samt har ett privat pensionssparande (Kon- sumentverket 2018). Däremot sparar kvinnor i genomsnitt ett lägre 
  
 509 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 belopp, har oftare mindre sparkapital och sparar i större utsträckning i sparformer som ger lägre avkastning. Bland de som svarar att de inte har något långsiktigt sparande överhuvudtaget anger en högre andel kvinnor (65 procent) än män (45 procent) att de inte har de ekonomiska marginalerna för detta. 
  
 Konsumentverkets undersökning (2018) visar också att det finns skillnader mellan hur kvinnor och män agerar när det gäller det lång- siktiga sparandet. Kvinnor uppger i större utsträckning än män att det är svårt att hitta oberoende information för att till exempel kunna jämföra olika sparprodukter. Män anser i större utsträckning än kvinnor att de har koll på sitt eget sparande och kännedom om vilka premiepensionsfonder de valt. En större andel män än kvinnor anger att de är bekväma med hur sparandet är placerat när det gäller pre- miepensionen. Män anser sig också ha bättre kunskap om olika alter- nativ för långsiktigt sparande och uttrycker i högre grad att de har tillräckliga kunskaper för att påverka pensionen. Skillnaden i det lång- siktiga sparandet förklaras dels av att sparande i aktier och ränte- och pensionsfonder till stor del är en mansdominerad marknad och dels att kvinnor inte har samma ekonomiska- och tidsmässiga förutsätt- ningar som män på grund av det obetalda hemarbetet (Konsument- verket 2018). 
  
 2.6.1Konsekvenser för jämställdheten 
  
 Genom att pensionssystemet är utformat så att den slutliga pensio- nen baseras på de inkomster individen har haft under hela livet är pensionerna ofrånkomligen ojämställda och ojämlika så länge ojäm- ställdhet och ojämlikhet har förekommit under förvärvstiden (Pensionsmyndigheten 2020c). Då kvinnor i genomsnitt tjänar mindre än män, blir deras pensioner också lägre. Skillnader i pensioner kommer också av att kvinnor i större utsträckning än män arbetar deltid och av att könssegregeringen på arbetsmarknaden är stor där kvinnor och män arbetar i olika sektorer och yrken eller har olika positioner inom samma sektor och yrke. 
  
 Utöver det allmänna pensionssystemet finns viktiga delar från både socialförsäkrings- och skattesystemen som verkar utjämnande på könsskillnaden i pensionsinkomster. Eftersom fler kvinnor än män förväntas få garantipensioner även i framtiden innebär det att 
  
 510 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 kvinnor också blir mer beroende av bostadstillägg för sin försörj- ning. Personer som inte varit bosatta i Sverige under delar av sitt vuxna liv riskerar också att bli beroende av äldreförsörjningsstödet. Likaså riskerar kvinnor med funktionsnedsättning, vilka i stor ut- sträckning har deltidsanställningar eller tidsbegränsade anställningar, att hamna i en sådan situation. 
  
 Samtidigt finns bestående inkomstskillnader i pensioner som grund- skyddet inte helt kan utjämna. År 2018 var till exempel den genom- snittliga pensionen för kvinnor 69 procent av männens. Män som hade tagit ut pension under 2018 hade i genomsnitt 28 procent högre disponibel inkomst än kvinnor som hade tagit ut pension (prop. 2019/20:1, Bilaga 3).35 
  
 Pensionsgruppen (Ds 2016:19) och Pensionsmyndigheten kon- staterar att det allmänna pensionssystemet i grunden är könsneutralt och att vi har ett jämställt pensionssystem. De baserar detta på att pensionen beräknas och betalas ut på samma sätt helt oberoende av kön. Samtidigt slår pensionen olika för olika grupper i samhället, vilket innebär att det som uppfattas som ett jämställt och jämlikt pensionssystem inte är så jämställt och jämlikt. 
  
 En delförklaring till att det allmänna pensionssystemet leder till ett mer jämställt utfall än tjänstepensionssystemet har att göra med att det finns ett intjänandetak i det allmänna pensionssystemet. Om taket för intjänandet höjdes skulle kvinnors andel av mäns pensioner troligtvis att sjunka, och framför allt gynna män (Ds 2016:19). Ett lågt tak innebär emellertid en låg allmän pension för alla grupper, men har bärande konsekvenser för de grupper i samhället som redan har en låg pensionsgrundande inkomst. Ytterst har regeringen ett stort ansvar för pensionssystemets utformning men även arbets- marknadens parter som tar initiativ till egna lösningar. 
  
 Systemet är avgiftsbestämt och är utformat utifrån livsinkomst- principen på så vis att pensionen beräknas utifrån hela livets inkoms- ter. Dessutom är systemet utformad så att den som arbetar länge och väntar med att gå i pension, ges bättre ekonomiska förutsättningar vilket bidrar till ytterligare ojämställda och ojämlika möjligheter. Likaså slår den höjda pensionsåldern mot personer som arbetar i låg- betalda yrken, till exempel inom kontaktyrken och vården. De har 
  
 35Viktigt i samband med detta är att notera att trots även om det på politisk nivå beslutas att höja grundskyddet, så behöver även regelsystemet i övrigt åtgärdas annars leder det fortsatt till att någon som arbetat få år får nästan lika hög pension som en lågbetald som arbetet hela livet. 
  
 511 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 inte samma arbetsmiljö och förutsättningar till ett långt arbetsliv som de som arbetar inom tjänstemannasektorn. Då det är en majo- ritet kvinnor som återfinns i dessa sektorer är det såväl en kön- som en klassfråga. Den slutliga pensionen är därför på många sätt ett kvitto på hur ojämställdheten under hela livet påverkar kvinnors och mäns livsinkomster. 
  
 2.7Sammanfattande analys av fördelningens konsekvenser 
  
 Kommissionens kartläggning, som har gjorts utifrån regeringens budgetproposition för 2021, myndighetsrapporter och forsknings- studier, visar att det genomgående förekommer en ojämn fördelning av offentliga stödåtgärder mellan kvinnor och män, flickor och pojkar, inom samtliga uppräknade politikområden. 
  
 Kommissionen kan konstatera att den rådande fördelningen av offentliga stödåtgärder, inklusive transfereringar, har betydande kon- sekvenser för kvinnor och män på både kort och på lång sikt. Som kartläggningen visar, förekommer en ojämställd fördelning av offent- liga stödåtgärder som gynnar män och missgynnar kvinnor inom en rad välfärdsområden. Män tenderar i större utsträckning än kvinnor att ta del av andra offentliga stödåtgärder än just ekonomiska trans- fereringar och som ger dem bättre förutsättningar att få inkomster av arbete och kapital. Det handlar i stor utsträckning om stöd och insatser som för dem närmre arbetsmarknaden eller ger bättre för- utsättningar att ackumulera inkomster av arbete eller kapital, vilket på sikt innebär att behovet av försörjningsrelaterat stöd minskar. 
  
 Inom arbetsmarknadspolitiken har det sedan lång tid tillbaka varit en ojämställd fördelning av de arbetsmarknadspolitiska insatserna. Den handlar om en kedja av förmedlingsinsatser där kvinnor är under- representerade: först sker ett möte med en arbetsförmedlare som ökar sannolikheten att få en insats som i sin tur ökar sannolikheten att få ett subventionerat arbete och som slutligen leder till att fler får arbete. Den ojämställda fördelningen av stöd och insatser är som störst bland nyanlända arbetssökande. Män är också överrepresen- terade i alla typer av lönestöd för personer med funktionsnedsätt- 
  
 512 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 ning.36 Om arbetsmarknadspolitiska insatser inte bättre når kvinnor kommer en stor grupp kvinnor inte att kunna etablera sig på den svenska arbetsmarknaden. Detta kommer troligen att leda till ett större sysselsättningsgap mellan kvinnor och män. 
  
 Ökad jämställdhet inom det utbildningspolitiska området kan också leda till positiva effekter på kvinnors livsinkomster. Det hand- lar om både strukturella och individbaserade faktorer. Stereotypa könsnormer och könsmönster formas och förstärks i hela utbild- ningssystemet från förskola till universitet. Att aktivt arbeta för att motverka stereotypa könsnormer kan bidra till mer jämställda yrkes- val och med det villkor i arbetslivet. Mindre könsuppdelade yrkesval kan bidra till en mindre könsuppdelad arbetsmarknad som på sikt kan leda till högre löner för kvinnor. Att välja en utbildning som lönar sig över tid leder till ett minskat behov av ekonomiskt stöd, vilket i slutändan påverkar pensionerna. Samtidigt löser det inte pro- blemet med den värdediskriminering som präglar arbetsmarknaden. Kvinnodominerade yrken behöver uppvärderas för att kvinnors löner generellt ska öka och inte endast för de relativt få individer som bry- ter mot könsstereotypa val. 
  
 Kvinnor, i synnerhet kvinnor med låga arbetsinkomster, är oftare sjukskriva än andra grupper. En förbättrad arbetsmiljö och förbätt- rade arbetsvillkor skulle kunna leda till att färre kvinnor än i dag blir sjukskrivna, i synnerhet om det kombinerades med en mer jämställd fördelning av det obetalda hemarbetet och omsorgen om barn och anhöriga. Detta skulle kunna förbättra inkomster på såväl kort som på lång sikt för kvinnor generellt. 
  
 När det gäller familjepolitiken visar kartläggningen att det finns ett samband mellan ett jämställt föräldraledighetsuttag och en mer jämställd fördelning av det obetalda hemarbetet och det betalda för- värvsarbetet. En mer jämställd fördelning av föräldraledighet har konsekvenser på exempelvis den egna försörjningen, barnens ekono- miska situation och möjligheten att kombinera familjeliv med arbets- liv. Vidare kan ett mer jämställt uttag av omvårdnadsbidraget stärka kvinnors ekonomiska situation på såväl kort som lång sikt. En jäm- nare fördelning innebär därför inte bara en högre inkomstutveckling för många kvinnor utan medför även en ökad jämställdhet inom många andra politikområden. När kvinnors arbetsinkomster ökar, 
  
 36Se PM Arbetsförmedlingens arbete med jämställd arbetsmarknadsetablering – analys och bedöm- ning av möjliga åtgärder, för en djuplodande analys. 
  
 513 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 får de bättre förutsättningar att ackumulera mer och högre inkoms- ter, spara och investera i olika kapitalformer som leder till mer för- månliga skattesatser, skatteavdrag eller skattesubventioner, vilket sammantaget innebär en bättre pension. 
  
 Inom området  
 social-, 
  hälso och sjukvårdspolitik innebär en ökad jämställdhet också ökade möjligheter för många flickor och kvinnor som av olika anledningar är i behov av stöd och insatser från social- tjänsten. Ett mer strukturerat arbete med jämställdhet inom verk- samheten ekonomiskt bistånd kan vara ett sätt att minska köns- skillnader för olika typer av försörjningshinder. Om fler flickor än i dag fick stöd av socialtjänsten, skulle positiva konsekvenser på sikt kunna fås då tidiga insatser ofta är avgörande för individers framtida möjligheter. Likaså skulle en mer jämställd fördelningen av stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) också innebära att hinder kan undanröjas och fler flickor och kvinnor få ett bättre utgångsläge att påverka sitt liv och därmed också sin livsinkomst. En mer jäm- ställd sjuk- och hälsovård med sakliga bedömningar och kvalitets- säkrade sjukskrivningsprocesser, i kombination med förbättrad arbets- miljö och arbetsvillkor inom många kvinnodominerade yrken, har troligen också en positiv påverkan på kvinnors sjukfrånvaro och hälsa som på såväl kort som långt sikt kan innebära att kvinnors ekono- miska situation förbättras. 
  
 Kartläggningen visar även en skev könsfördelning av offentliga stödåtgärder inom det näringspolitiska området som innebär att kvinnor har sämre förutsättningar att starta och driva företag än män. Genom att förändra de statliga stödsystemen så att de i sin utform- ning inte gynnar män i större utsträckning än kvinnor skulle det finnas såväl fler kvinnliga företagare som kvinnor med högre in- komster från näringsverksamhet. Inom skattepolitiken berörs män och kvinnor i olika grad av olika delar av skattesystemet. Då män i genomsnitt har högre kapitalinkomster eller inkomster från närings- verksamhet än kvinnor, i kombination med att män i större utsträck- ning tar del av stödåtgärder som ger dem bättre förutsättningar att ackumulera ytterligare sådana inkomster, berörs kvinnor och män i olika utsträckning av olika skattesatser som gäller för arbete respek- tive kapital. De största inkomstskillnaderna mellan kvinnor och män utgörs just av skillnader i arbets- och kapitalinkomster. Både skatter och transfereringar utjämnar skillnader i disponibel inkomst mellan kvinnor och män. Samtidigt har skatternas och transfereringarnas 
  
 514 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 utjämnande och omfördelande effekt minskat över tid, eftersom kapitalinkomstgapet mellan kvinnor och män ökat. 
  
 Förenklat kan vi säga att konsekvenserna av det som sker inom de olika politikområdena återspeglas inom pensionsområdet. I och med att män generellt har högre arbets- och kapitalinkomster än kvin- nor, är också deras pensioner högre. Med dagens pensionssystem resulterar de sammansatta och ackumulerade effekterna under indi- viders livstid i ett betydande pensionsgap mellan kvinnor och män. Så länge pensionen återspeglar ett ojämställt arbetsliv kommer skill- nader mellan mäns och kvinnors livsinkomst att avspeglas i mäns och kvinnors pensioner, genom att systemet överför, cementerar och för- stärker dessa könsskillnader. 
  
 Värdet på de offentliga välfärdstjänsterna riktade till individer är hög- re för kvinnor än för män inom alla inkomstgrupper (prop. 2020/21:1). Att värdet på individuella välfärdstjänster är högre för kvinnor än för män handlar i stor utsträckning om att kvinnor oftare studerar, är för- äldralediga eller sjukskrivna men även att en hel del av de försörjnings- relaterade transfereringarna, det vill säga transfereringar som har till uppgift att öka inkomsten för hushåll med låga inkomster och/eller barnhushåll, och som inte är knutna till förvärvsinkomst, belastar kvinnans utgifter i större utsträckning (prop. 2020/21:1). Till exempel går bostadsbidrag främst till ensamstående föräldrar och då oftast till kvinnor, samtidigt som en del av dessa barn kan bo växelvis hos sina föräldrar då det vanligast att de är folkbokförda hos mamman. Undan- taget är ekonomiskt bistånd där andelen är ungefär densamma bland kvinnor och män. Mäns högre arbets- och löneinkomster innebär att de inte har samma behov av försörjningsrelaterade inkomster som kvinnor. 
  
 En mer jämställd fördelning av offentliga stödåtgärder kan därför ha en effekt på kvinnors och mäns livsinkomster. Men samtidigt är flera av välfärdssystemen utformade på ett sätt som skapar och cemen- terar ojämställda och ojämlika strukturer. Det gör också att syste- men medför ojämställdhet oberoende av vilka stödåtgärder som reger- ingen sätter in. Om offentliga stödåtgärder inte bättre når kvinnor, kommer inkomstgapet mellan kvinnor och män med stor sanno- likhet att vidgas ytterligare. Det innebär alltså att denna ojämställda fördelning av tilldelning och nyttjandet av stöd kan få stora konse- kvenser för jämställdheten i samhället, kvinnors respektive mäns ekonomiska makt och för jämställda livsinkomster. 
  
 515 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 Kommissionen för jämställda livsinkomster kan konstatera att den rådande fördelningen har konsekvenser för kvinnors och mäns livsinkomster på både kort och på lång sikt. På kort sikt har fördel- ningen en utjämnade effekt på kvinnor och mäns disponibla inkoms- ter. Om vi definierar den disponibla inkomsten som summan av arbets- och kapitalinkomster plus transfereringar minus skatt, ser vi att olika typer av stödåtgärder påverkar olika delar av den disponibla inkomsten. Den typ av stödåtgärd som en högre andel kvinnor tar del av går ofta via de positiva transfereringarna (såsom pension, sjuk- penning, föräldrapenning, sjuk- och aktivitetsersättning), medan den typ av åtgärd som en högre andel män tar del av påverkar oftare (och eventuellt indirekt) de övriga delarna av den disponibla inkomsten. Då män i genomsnitt har högre kapitalinkomster eller inkomster från näringsverksamhet än kvinnor, i kombination med att män i större utsträckning tar del av stödåtgärder som ger dem bättre förutsätt- ningar att ackumulera ytterligare sådana inkomster, berörs kvinnor och män i olika utsträckning av olika skattesatser som gäller för kapital respektive arbete. Även detta har en påverkan på den disponibla in- komsten, men sker via skattedelen. På lång sikt medför således en ojämställd fördelning av stödåtgärder att kvinnor och män ges olika förutsättningar och möjligheter att ackumulera inkomster. Den slut- liga pensionen blir därför på många sätt ett kvitto på hur rådande ojämställdhet under hela livet påverkar kvinnors och mäns livs- inkomster. 
  
 516 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 3Fördjupad kartläggning 
  
 av myndigheter som är centrala för individers livsinkomster 
  
 3.1Syftet med fördjupad kartläggning 
  
 Som den övergripande kartläggningen i avsnitt 2 visar finns köns- skillnader inom samtliga politikområden som har studerats. Dock svarar inte kartläggningen på när, var och hur könsskillnader kan upp- stå i myndigheternas fördelning av stöd och resurser. Därför har kom- missionen valt att göra en fördjupad kartläggning och analys av sex myndigheter vars verksamheter är centrala för delmålet ekonomisk jämställdhet: Arbetsförmedlingen, Centrala Studiestödsnämnden (CSN), Försäkringskassan, Migrationsverket, Pensionsmyndigheten och Skatteverket.1 Samtliga är myndigheter vars verksamheter i stor utsträckning innefattar medborgarkontakter och som, i olika grad och skeenden, har påverkan på individers livsinkomster. Samtliga myn- digheter ingår också i regeringens utvecklingsprogram för Jämställd- hetsintegrering i myndigheter (JiM). 
  
 Syftet med denna fördjupade kartläggning och analys är att under- söka hur myndigheterna redovisar och analyserar fördelningen av sina respektive stöd och resurser mellan kvinnor och män. Vidare är syftet att analysera om och i så fall när och var osakliga könsskillna- der finns i myndigheternas tilldelning av stöd och resurser. Kommis- sionen för jämställda livsinkomster har därför bett de sex myndig- heterna att göra en analys av den egna verksamheten för att förstå hur fördelningen av offentliga stödåtgärder ser ut mellan kvinnor och män inom respektive myndighetsområde. 
  
 1Vi använder begreppet medborgare i texten, även om en del individer som myndigheterna möter rent tekniskt inte har ett svenskt medborgarskap. 
  
 517 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 3.2Myndigheternas könsuppdelade statistik och analyser 
  
 Svårigheter att följa upp jämställdhetspolitiken på grund av otillräck- lig statistik och brist på analyser har framhållits i ett flertal utred- ningar och rapporter (SOU 2015:50, SOU 2015:86, Jämställdhets- myndigheten 2020). Enligt förordningen (2001:100) om den officiella statistiken ska all individbaserad statistik vara uppdelad efter kön om det inte finns särskilda skäl mot detta. Detta omfattar även myndig- heternas arbete med årsredovisningar. I förordning (2000:605 och SFS 2019:577) om årsredovisning och budgetunderlag står att ”den individbaserade statistik som ingår i resultatredovisningen ska vara uppdelad efter kön, om det inte finns särskilda skäl mot detta.”. Med särskilda skäl är det enligt ESV ytterst få skäl som är godtagbara, näm- ligen följande tre: i) det saknas underlag som möjliggör uppdelning efter kön, ii) en uppdelning efter kön riskerar röja individers iden- titet, iii) redovisningen skulle kräva hantering av personuppgifter som myndigheten inte har rätt att behandla. Om myndigheten inte delar upp statistiken efter kön ska myndigheten motivera detta.2 
  
 Myndigheternas årsredovisningar utgör ett underlag för att reger- ingen ska kunna bedöma myndigheters resultat och genomförande av verksamheten. Bestämmelsen om att redovisa könsuppdelad stati- stik utgår från regeringens strategi för jämställdhetsintegrering (Reger- ingens skrivelse 2016/17:19). Att könsuppdela statistiken i resultat- redovisningarna syftar till att visa hur resultaten av verksamheten, eller vidtagna åtgärder i verksamheten, ser ut för kvinnor, män och eventuella ytterligare grupper i de fall då statistiken rör individer. Sedan den första januari 2019 ska myndigheternas resultatredovis- ningar även innehålla analyser och bedömningar av verksamhetens resultat och dess utveckling (SFS 2019:577). Det är alltså inte tillräck- ligt att samla in och dela upp statistiken efter kön, utan den måste även leda vidare till analyser, mål och åtgärder för att vara menings- full. Enligt ESV räcker det inte med att myndigheterna bara kom- menterar eller beskriver statistiken i sina årsredovisningar, utan de ska även föra ett analyserande resonemang om sina verksamheters resul- tat i förhållande till gruppen kvinnor respektive män där exempelvis skillnader/likheter mellan könen, trender och förändringar analyseras. 
  
 2Se även ESV:s hemsida  
 www.esv.se/statens-ekonomi/redovisning/resultatredovisning/ 
  
 konsuppdelad-statistik/. 
  
 518 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 Myndigheterna ska även göra bedömningar som bör relatera till ut- vecklingar eller mönster som de har förutsättningar att påverka med sin verksamhet.3 
  
 Trots att det finns förordningskrav på att myndigheter ska redo- visa könsuppdelad statistik, är så inte alltid fallet. ESV (2020) har följt upp det beslutade kravet att individbaserad statiskt ska fördelas på kön, och konstaterar att det finns en bit kvar tills dess att samtliga myndigheter som redovisar individbaserad statistik också delar upp den statistiken på kön. Av 24 granskade myndigheter finner de att 13 av dessa redovisar någon form av individbaserad statistik, och av dessa är det elva som delar upp den statistiken på kön. Nio myndig- heter redovisar sin könsuppdelade statistik i tidsserier på tre år eller mer. Sex myndigheter som redovisar könsuppdelad statistik gör någon analys av den statistiken. ESV konstaterar att kravet på redovisning av könsuppdelad statistik inte är mer implementerat än nyare krav på analyser som ställts på myndigheters årsredovisningar sedan 2018, samt att en särskild svaghet i redovisningen av könsuppdelad statistik är bristen på analys (ESV 2020). 
  
 Årsredovisningar är emellertid en avspegling av den faktiska verk- samheten. De avspeglar hur myndigheterna analyserar och hur de gör bedömningar kopplat till regeringens mål om jämställdhetsinteg- rering. Men om myndigheter brister i såväl redovisning som analyser av könsskillnader blir det problematiskt då den offentliga statistiken inte omfattar specifika myndighetsdata som avser olika beslutsproces- ser, kvalitetssäkringar, ärendehanteringar etcetera. Enligt kommis- sionens mening är det alltså myndigheterna själva som behöver ana- lysera sin egen verksamhet utifrån ett jämställdhetsperspektiv så att beslutsfattare ska ha ett fullgott kunskapsunderlag för att kunna fatta beslut i syfte att motverka förekomsten av osakliga könsskillnader. 
  
 3.3Granskningens upplägg 
  
 Upplägget för den fördjupade kartläggningen och analysen av cen- trala myndigheter tar avstamp i myndigheternas uppdrag om jäm- ställdhet och egna redogörelser för hur fördelningen av stödåtgärder till kvinnor och män ser ut. Genom att granska de sex utvalda myn- 
  
 3Se ESV:s hemsida  
 www.esv.se/statens-ekonomi/redovisning/resultatredovisning/ 
  
 konsuppdelad-statistik/. 
  
 519 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 digheternas årsredovisningar för 2019 kartlägger vi därefter när, hur och i vilken utsträckning myndigheterna använder, eller inte an- vänder, sig av könsuppdelad statistik.4 Kommissionen studerar också om, när och hur myndigheterna kommenterar och analyserar osak- liga könsskillnader samt hur myndigheterna kopplar detta till sitt arbete för att nå de jämställdhetspolitiska målen. I analysen hänvisar 
  
 vitill myndigheternas regleringsbrev för 2019 då de relaterar till års- redovisningen för samma år. 
  
 I vår granskning närstuderas varje myndighet som ett enskilt fall och inga jämförelser görs dem emellan. Myndigheterna presenteras därför i bokstavsordning. Avsnitt 3 avslutas med en sammanfattande analys där vi diskuterar generella mönster och kopplar detta till tidigare studier och rapporter. 
  
 3.4Arbetsförmedlingen 
  
 Arbetsförmedlingen är en myndighet med ett brett uppdrag som beskrivs i förordningen (2007:1030) med instruktion för Arbetsför- medlingen. Dess uppdrag är framför allt att effektivt matcha arbets- sökande med arbetsgivare, prioritera arbetssökande som står långt från arbetsmarknaden och bidra till att öka sysselsättningen på sikt. I förordningen (2007:1030) står det att myndighetens verksamhet ska utformas så att ”den främjar mångfald och jämställdhet samt mot- verkar diskriminering i arbetslivet och en könsuppdelning på arbets- marknaden”. 
  
 I regleringsbrevet för 2019 finns endast ett mål för verksamheten. Det är ett mål om jämställdhetsintegrering där: ”myndigheten ska redovisa resultat av de åtgärder avseende jämställdhetsintegrering som har vidtagits för att myndighetens verksamhet ska bidra till att uppnå målen för jämställdhetspolitiken.”5 Regleringsbrevet innehåller två regeringsuppdrag där ett jämställdhetsperspektiv ska integreras i ana- 
  
 4Samtliga tabeller som bedömts innehålla individbaserad statistik har granskats utifrån om den har könsuppdelats eller inte. Om så inte är fallet, registreras om någon anledning uppgetts. Vidare studerats om könsskillnaderna synliggjorts genom att skillnader och likheter har kom- menterats i text samt om myndigheten resonerat om skillnaderna och analyserat dessa i efter- följande text. Resultatet av granskningen redovisas separat för varje myndighet. I nästa led har texterna i resultatredovisningen analyserats i relation till jämställdhet, könsuppdelad statistik samt där kön diskuteras (eller inte diskuteras). 
  
 5Detta så kallade jämställdhetintegreringsmål nämns i samtliga studerade sex myndigheters regleringsbrev för 2019. Målet är formulerat på liknande sätt, men nämns i olika ordning i förhållande till myndigheternas övriga mål. 
  
 520 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 lysen: genomförandet av etableringsuppdraget samt utbildnings- plikten för deltagare med kort utbildning i etableringsprogrammet.6 Det finns även ett regeringsuppdrag som handlar om samverkan med kommuner och Delegationen för unga och nyanlända till arbete (Dua) där utrikes födda kvinnor särskilt ska prioriteras. Ett ytterligare regeringsuppdrag handlar enkom om utrikes födda kvinnor. För detta uppdrag ska Arbetsförmedlingen: ”redovisa resultaten av de åtgärder som myndigheten vidtagit avseende att öka sysselsättningen och minska arbetslösheten för utrikes födda kvinnor”. 
  
 3.4.1Övergripande fördelning av stödåtgärder 
  
 I Arbetsförmedlingens årsredovisning redovisas tabeller och siffror som påvisar könsskillnader i såväl fördelning som resultatet av myn- dighetens insatser. Under 2019 var det cirka 349 000 personer in- skrivna på Arbetsförmedlingen varav 47 procent kvinnor och 53 pro- cent män. Könsskillnader som inte motsvarar andelen inskrivna kvinnor och män syns i fördelningen av ett stort antal upphandlade tjänster samt i fördelningen av ett flertal anställningsstöd där kvin- nor är underrepresenterade.7 Dessa insatser utgör en stor del av de arbetsmarknadsnära insatser som Arbetsförmedlingen har till sitt förfogande för att underlätta för arbetssökande att få ett arbete. Även fördelningen av snabbspår, som är en åtgärd för att ta till vara nyanländas kompetens inom bristyrken, har en skev könsfördelning till mäns fördel.8 I årsredovisningen beskrivs att myndigheten har utvecklat strukturer för att stödja arbetsgivare i processen att hitta och rekrytera rätt kompetens. Det framgår emellertid inte om det funnits med ett jämställdhetsperspektiv i arbetet då det generellt saknas en beskrivning på huruvida Arbetsförmedlingen i sitt arbets- givararbete har arbetat utifrån ett jämställdhetsperspektiv. 
  
 Utfallet av myndighetens insatser ser också olika ut för kvinnor och män. Av samtliga inskrivna tenderar kvinnor i lägre utsträckning gå till subventionerade och osubventionerade arbeten, men i större 
  
 6Se Arbetsförmedlingens regleringsbrev för budgetår 2019. 
  
 7De upphandlade tjänsterna är stöd och matchning, validering, yrkessvenska samt arbetsmark- nadsutbildningar. Anställningsstöden är nystartsjobb, introduktionsjobb och yrkesintroduk- tion. Vidare finns även könsskillnader i fördelningen av de olika lönestöden som riktas till personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. 
  
 8Se PM Arbetsförmedlingens arbete med jämställd arbetsmarknadsetablering – analys och bedöm- ning av möjliga åtgärder för en ingående analys. 
  
 521 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 utsträckning till studier än män. Under 2019 var andelen övergångar till arbete 30 procent för kvinnorna och 34 procent för männen, medan andelen övergångar till reguljära studier var sex procent för kvinnorna och fyra procent för männen. Könsskillnaderna är betyd- ligt större inom etableringsprogrammet, det vill säga den del av Arbetsförmedlingens verksamhet som vänder sig till nyanlända indi- vider. Det är något fler kvinnor (54 procent) än män (46 procent) som är inskrivna i etableringsuppdraget, men det är mer än dubbelt så hög andel män som arbetar 90 dagar efter etableringsuppdraget: 41 procent bland män jämfört med 18 procent bland kvinnorna. Däremot är det en högre andel kvinnor än män, elva procent respek- tive åtta procent, som går till reguljära studier efter etableringsupp- draget. Den främsta förklaringen till detta är enligt Arbetsförmed- lingen att fler kvinnor än män saknar arbetslivserfarenhet och anvisas därför i högre grad (39 procent) än männen (29 procent) till utbild- ningsplikt. 
  
 3.4.2Könsuppdelad statistik 
  
 Arbetsförmedlingens årsredovisning innehåller totalt 59 tabeller med individbaserad statistik, som av kommissionen bedömts direkt eller indirekt beröra fysiska personer (se tabell 3.1). Av dessa är 51 tabeller könsuppdelade (86 procent) och åtta  
 icke-könsuppdelade 
  (14 pro- cent). Samtliga  
 icke-könsuppdelade 
  tabeller saknar motivering till varför de inte har delats upp utifrån kön. Av de 51 könsuppdelade tabellerna är 69 procent synliggjorda och nämnda i text med en kom- mentar, medan 31 procent inte är det. För 51 procent av de köns- uppdelade tabellerna som är synliggjorda i texten finns även en reso- nerande analys. Genom att Arbetsförmedlingen redovisar andel män och kvinnor går det att utläsa om fördelningen är ojämställd mellan könen. 
  
 522 
  
 SOU 2022:4Bilaga 3 
  
 Tabell 3.1 
  
 Sammanställning av Arbetsförmedlingens tabeller 
  
 med individbaserad statistik 
  
 Arbetsförmedlingens årsredovisning 2019 
  
 Antal 
  
 Andel (%) 
  
 Antal tabeller med individbaserad statistik 
  
 59 
  
 100 
  
 Könsuppdelade 
  
 51 
  
 86 
  
 Ej könsuppdelade 
  
 8 
  
 14 
  
 Antal tabeller med individbaserad statistik som ej är könsuppdelade 
  
 8 
  
 100 
  
 Anledning finns 
  
 0 
  
 0 
  
 Anledning finns ej 
  
 8 
  
 100 
  
 Antal tabeller med individbaserad statistik som är könsuppdelade 
  
 51 
  
 100 
  
 Synliggjorts i text 
  
 35 
  
 69 
  
 Ej synliggjorts i text 
  
 16 
  
 31 
  
 Antal tabeller med individbaserad statistik som är könsuppdelade 
  
 51 
  
 100 
  
 Finns någon form av resonemang/analys i text 
  
 26 
  
 51 
  
 Finns ej någon form av resonemang/analys i text 
  
 25 
  
 49 
  
 Not. Individbaserad statistik är statistik som direkt eller indirekt rör fysiska personer. En bedömning har gjorts om dessa tabeller är könsuppdelade eller inte. Om de inte är könsuppdelade, undersöks om det finns en förklaring och anledning till att de inte är könsuppdelade. Om de däremot är könsuppdelade, undersöks om den könsuppdelade statistiken är synliggjord i text samt om det finns någon form av resonemang eller analys kring den könsuppdelade statistiken i texten. 
  
 Arbetsförmedlingen har i ett par fall satt olika målnivåer för kvinnor respektive män. Ett sådant exempel är målnivåerna för andel kvinnor respektive män som ska få arbete efter avslutad arbetsmarknads- utbildning; 45 procent kvinnor och 55 procent män. När myndigheten redovisar resultaten för 2019 visar det sig att målen inte har uppnåtts för varken kvinnor eller män då endast 33 procent av kvinnorna och 42 procent av männen hade arbete efter avslutad utbildning. I resul- tatanalysen konstaterar myndigheten att den redan tidigare skeva könsfördelningen inom arbetsmarknadsutbildning har ökat och att det i hög grad beror på utbudet av utbildningar i kombination med könsstereotypa utbildningsval. 
  
 Arbetsförmedlingen redovisar arbetet med jämställdhetsintegrer- ing integrerat i resultatredovisningen samt övergripande per jämställd- hetspolitiskt delmål. Myndigheten utvecklar emellertid inte vilka åt- gärder som har vidtagits för att bidra till att uppnå målen eller vilka effekter de vidtagna åtgärderna har fått, men redogör för när verk- samheten är ojämställd och i vissa fall vad det kan bero på. Utöver 
  
 523 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 återrapporteringen av jämställdhetsarbetet har Arbetsförmedlingen ett uppdrag att öka sysselsättningen och minska arbetslösheten för utrikes födda kvinnor. I återrapporteringen konstaterar myndigheten att uppdraget inte har fått genomslag och att det inte har skett någon omfördelning inom olika program eller subventionerade anställningar. I en sammanfattande resultatbedömning konstaterar myndigheten att ”Arbetsförmedlingens samlade bidrag till målen för jämställdhets- politiken inte har ökat under 2019.”. 
  
 Kommissionen bedömer utifrån granskningen att Arbetsförmed- lingen tycks vara medveten om en jämställdhetsproblematik i den in- terna styrningen och i fördelningen av insatser. Myndigheten skriver bland annat att de inkluderat ett jämställdhetsperspektiv i sin styr- modell med ”den tydliga avsikten att kvinnors och mäns förbättrade möjligheter till arbete och egen försörjning ska bli mer jämställd.” Vår bedömning är också att regeringen, genom regleringsbrev och regeringsuppdrag samt formuleringar i myndighetens instruktion, har en tydlig styrning på jämställdhet. Att myndigheten emellertid till- lämpar olika målnivåer för kvinnor och män anser vi är problematiskt eftersom det signalerar att generell måluppfyllelse tycks vara viktigare än regeringens mål för jämställdhetsintegrering. Arbetsförmedlingen har också i uppdrag om att bryta den könsuppdelade arbetsmark- naden och att bidra till det jämställdhetspolitiska målet om jämställd utbildning – något som vi bedömer att myndigheten inte berör i års- redovisningen. I samband med detta anser kommissionen att det skulle vara värdefullt för myndigheten att analysera vilka signaler de olika målnivåerna för kvinnor och män sänder ut till verksamheten och om, och i så fall på vilket sätt, det påverkar anvisningar och beslut om vem som anses lämplig att delta i en arbetsmarknadsutbildning. 
  
 3.4.3Förekomsten av osakliga könsskillnader 
  
 Arbetsförmedlingens verksamhet har analyserats både kvalitativt och kvantitativt ur ett jämställdhetsperspektiv i tidigare studier (se PM Arbetsförmedlingens arbete med jämställd arbetsmarknadsetablering – analys och bedömning av möjliga åtgärder för en genomgång). En kvantitativ studie om Arbetsförmedlingens verksamhet och fördel- ning av insatser ur ett jämställdhetsperspektiv visar att det fanns tydliga indikationer på osakliga könsskillnader i förmedlingsverk- 
  
 524 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 samheten (Cheung 2018). Män blev i större utsträckning än kvinnor bedömda som matchningsbara, kallade till ett möte med arbetsför- medlare och deltagare i någon arbetsnära insats. Dessa könsskillna- der kvarstod även efter att hänsyn hade tagits till olika bakgrunds- variabler som kan skilja sig åt mellan kvinnor och män. Studien visade därmed på stora skillnader i myndighetens resursanvändning i för- hållande till kvinnor respektive män. 
  
 Arbetsförmedlingen har inom ramen för kommissionens uppdrag ombetts att kartlägga och analysera könsfördelningen av dess stöd- åtgärder. Myndigheten har uppgett att de inte har haft möjlighet att prioritera detta. Kommissionen har i stället fått ta del av viss data för verksamhetsåret 2019 och utifrån denna data gjort en begränsad upp- följande analys på hur fördelningen av Arbetsförmedlingens verksam- het och insatser ser ut utifrån ett jämställdhetsperspektiv. Analysen visar att det fortfarande finns kvar en del könsskillnader i Arbets- förmedlingens verksamhet. Kvinnor är till exempel i större utsträckning än män inskrivna i insatser som arbetslivsinriktad rehabilitering, arbets- träning, bidrag till hjälpmedel på arbetsplats och fördjupad kartlägg- ning- och vägledning. Det är även en högre andel kvinnor än män som är inskrivna i etableringsprogrammet och i olika  
 ESF-finansierade 
  pro- jekt. Män tar fortfarande i större utsträckning än kvinnor del av mer arbetsnära insatser såsom arbetsmarknadsutbildningar, arbetspraktik och/eller olika subventionerade anställningar som yrkesintroduktion, nystartsjobb, introduktionsjobb eller anställningar med lönebidrag.9 
  
 Att vissa insatser har en överrepresentation av en viss grupp speglar ofta gruppernas olika förutsättningar att bli anvisade till ett visst program. Till exempel har de inskrivna kvinnorna en högre ge- nomsnittsålder än de inskrivna männen. En något högre andel kvinnor än män saknar utbildning och tillhör en så kallad utsatt grupp.10 Genom att kontrollera för sådana socioekonomiska och demogra- fiska faktorer kan kvinnor och män med i genomsnitt liknande för- utsättningar jämföras.11 Detta har kommissionen gjort och vi kan 
  
 9De olika subventionerade anställningarna med lönebidrag riktar sig till personer med funk- tionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga: Lönebidrag för utveckling i anställning, lönebidrag för trygghet i anställning och lönebidrag för anställning. 
  
 10Med utsatt grupp avser Af utomeuropeiskt födda, de som har en funktionsnedsättning, per- soner över 55 år och arbetssökande med högst förgymnasial utbildning. 
  
 11I den uppdaterade analysen inkluderas kontroller för faktorer som den arbetssökandes ålder, utbildningsnivå, om personen har en funktionsnedsättning, utrikesfödd, sökandekategori, till- hör en utsatt grupp samt tillhör eller har tillhört etableringsuppdraget eller etableringspro- grammet. 
  
 525 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 konstatera att könsskillnaderna kvarstår för många av de arbetsnära insatserna som arbetsmarknadsutbildning, arbetspraktik, introduk- tionsjobb och nystartsjobb. 
  
 När det gäller könsskillnaden avseende nystartsjobb menar Arbets- förmedlingen att den i hög grad kan relateras till hur könsfördel- ningen ser ut inom de branscher som vanligtvis anställer personer med nystartsjobb, exempelvis tillverkningsindustrin. Nystartsjobb är nämligen den enda subventionerade anställningen som inte före- gås av en arbetsmarknadspolitisk bedömning, vilket reducerar myn- dighetens utrymme att prioritera stödet gentemot olika grupper.12 Vidare finns stora oförklarade könsskillnader i samtliga lönebidrags- stöd som personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga kan ta del av. Vad det beror på kan inte analysen be- svara. Kommissionen bedömer emellertid att detta är ett område som Arbetsförmedlingen skulle behöva analysera ytterligare och få ökad kunskap om.13 
  
 De enda av Arbetsförmedlingens insatser som till synes har en relativt jämn fördelning är de subventionerade anställningarna extra- tjänst och moderna beredskapsjobb. När bakgrundsfaktorer kon- trolleras för är det dock i högre grad kvinnor än män som anvisas till dessa. En förklaring kan vara att myndigheten försöker utjämna den rådande skeva fördelningen i de övriga subventionerade anställningarna genom att i högre grad (medvetet eller omedvetet) anvisa kvinnor till en extratjänst eller ett modernt beredskapsjobb. Dessa anställ- ningar återfinns dessutom inom offentlig sektor och är ofta i yrken som framför allt är kvinnodominerade.14 
  
 Beslutet att anvisa en arbetssökande till att söka en ledig plats som finns i en jobbannons, ett arbetsmarknadspolitiskt program, inklusive subventionerade anställningar görs av den enskilde arbetsförmedlaren efter en arbetsmarknadspolitisk bedömning.15 Arbetsförmedlingens årsdata för 2019 visar att män i genomsnitt får fler platsförslag, fler anvisningar att söka en ledig plats och har fler fysiska besök än kvin- 
  
 12Se PM Arbetsförmedlingens arbete med jämställd arbetsmarknadsetablering – analys och bedömning av möjliga åtgärder för en diskussion om vad arbetsmarknadspolitisk bedömning innebär. 
  
 13Denna problematik diskuteras utförligare i PM Arbetsförmedlingens arbete med jämställd arbetsmarknadsetablering – analys och bedömning av möjliga åtgärder. 
  
 14Som diskuteras i avsnitt två är också extratjänster en ”sämre” subventionerad anställning såtillvida att de till skillnad från nystartsjobb, inte omfattas av  
 LAS-reglerna 
  eller är arbets- löshetskassegrundande, 
  
 15Se PM Arbetsförmedlingens arbete med jämställd arbetsmarknadsetablering – analys och bedömning av möjliga åtgärder 
  
 526 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 nor. Kommissionens analys av Arbetsförmedlingens data bekräftar de resultat som visades i Cheung (2018): att män har fler fysiska besök än kvinnor medan kvinnor i större utsträckning har kontakt via telefon eller digitala kanaler (som  
 e-besök 
  eller  
 e-post). 
  
 3.5Centrala Studiestödsnämnden (CSN) 
  
 CSN beslutar, administrerar och betalar ut studiestöd, hemutrust- ningslån och körkortslån samt hanterar återbetalning av studielån och studiestöd. Myndighetens uppdrag enligt förordning (2017:1114) med instruktion för CSN är att ge lätt och behovsanpassad infor- mation och god service, säkerställa att återkrav och lån av studie- medel betalas tillbaka, att motverka bidragsbrott och felaktiga utbetal- ningar samt att följa och analysera studiestödets utveckling och effekter för att öka kunskapen om hur stödet har utvecklats i för- hållande till målen för studiestödet. I förordningen står det att myn- digheten särskilt ska beakta kvinnors och mäns villkor i analyserna kring studiestödets utveckling och effekter samt att all uppföljnings- och analysarbete ska presentera och analysera individbaserad stati- stik med kön som övergripande indelningsgrund, om det inte finns särskilda skäl mot detta.16 
  
 Regeringen har i regleringsbrevet för budgetåret 2019 listat att ”myndigheten ska redovisa resultat av de åtgärder avseende jämställd- hetsintegrering som vidtagits för att myndighetens verksamhet ska bidra till att uppnå målen för jämställdhetspolitiken”, som det sjunde och sistnämnda målet för verksamheten. I regleringsbrevet finns fem regeringsuppdrag till myndigheten, men inga av dessa innehåller någon formulering som innebär att de ska utföras utifrån ett jämställdhets- perspektiv. 
  
 16Den exakta formuleringen är att ”Myndigheten ska följa och analysera studiestödets utveck- ling och effekter och senast den 20 april varje år till Regeringskansliet (Utbildningsdepartemen- tet) redogöra för detta. Uppföljningen och analysen ska öka kunskapen om hur studiestödet har utvecklats i förhållande till målen för studiestödet. I redogörelsen ska långsiktiga och kort- siktiga förändringar som enligt myndigheten är väsentliga redovisas särskilt. I uppföljnings- och analysarbetet ska kvinnors och mäns villkor särskilt beaktas”. Vidare står det i 8 § är att ”Myndigheten ska genomgående i sitt uppföljnings- och analysarbete presentera och analysera individbaserad statistik med kön som övergripande indelningsgrund, om det inte finns sär- skilda skäl mot detta”. 
  
 527 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 3.5.1Övergripande fördelning av stödåtgärder 
  
 CSN:s årsredovisning för 2019 visar att av drygt 428 000 studerande var ungefär 47 procent kvinnor och 53 procent män studerade med studiehjälp. Könsfördelningen av lärlingsersättningen, extra tillägg och inackorderingstillägg är mer ojämn. Bland de 17 300 studenter som under 2019 hade lärlingsersättning var andelen män och kvinnor 62 respektive 38 procent.17 Av de studerande som uppbar extra tillägg var majoriteten, 71 procent, män. Detta menar CSN beror på att många av de ensamkommande ungdomarna som har kommit till Sverige de senaste åren i stor utsträckning är pojkar eller unga män. En högre andel kvinnor, 59 procent, uppbar inackorderingstillägg vilket enligt CSN beror på att kvinnor i större utsträckning än män söker sig till utbildningar på annan ort än hemorten. 
  
 Under 2019 var det genomgående fler kvinnor än män som stude- rade med studiemedel, vilket avsåg samtliga typer av studiemedel, det vill säga studiebidrag, studielån, tilläggsbidrag för barn, tilläggs- lån och merkostnadslån. Den generella könsfördelningen för samtliga studiemedel är 59 procent kvinnor och 41 procent män. En högre andel kvinnor med studiemedel återfinns också på samtliga tre utbild- ningsnivåer: grundskolenivå, gymnasienivå och eftergymnasial nivå. Det är även en högre andel kvinnor som har studiestartsstöd, vilket syftar till att rekrytera personer med kort tidigare utbildning och stort utbildningsbehov som annars inte valt att studera. Tilläggsbidrag för barn har den mest skeva könsfördelningen där andelen kvinnor utgör 
  
 80procent. 
  
 Det är generellt en högre andel män än kvinnor som får ett beslut 
  
 om återkrav. Det finns olika orsaker till återkrav, men när det gäller återkrav av studiehjälp är en förklaring enligt CSN att män oftare har ogiltig frånvaro. Kvinnor betalar i högre grad det debiterade be- loppet jämfört med män. När det gäller frågor om återbetalning och återkrav är det en högre andel kvinnor än män bland låntagarna som under 2019 var nöjda med CSN:s handläggning samt telefon- och e- postservice. CSN skriver också att män sedan länge varit överrepre- senterade i anmälningar som rör grova bidragsbrott.18 
  
 17Sedan 2018 kan gymnasiestudenter som går en lärlingsliknande utbildning få lärlingsersätt- ning. 
  
 18Med bidragsbrott menas att en felaktig utbetalning eller fara för felaktig utbetalning genom att lämna en oriktig uppgift eller inte meddela ändringar till CSN. Handlingen anses vara brottslig om den har skett med uppsåt eller med grov oaktsamhet. 
  
 528 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 CSN administrerar även hemutrustningslån till nyanlända flyk- tingar och vissa andra personer som har beviljats uppehållstillstånd, liksom körkortslån till arbetslösa i åldern  
 18–47 
  år. Eftersom det är fler män än kvinnor som söker asyl och får uppehållstillstånd i Sverige, är det också fler män än kvinnor som ansöker om och be- viljas hemutrustningslån. Det är även betydligt fler män än kvinnor som ansöker och får beslut om körkortslån. 
  
 Den deskriptiva statistiken som presenteras i CSN:s årsredovis- ning visar att handläggningstiderna är ungefär lika långa för kvinnor och män oavsett typ av studiestöd och en högre andel kvinnor (87 pro- cent) än män (84 procent) anger att de är nöjda med CSN:s service. 
  
 3.5.2Könsuppdelad statistik 
  
 Kommissionens sammanställning av CSN:s årsredovisning 2019 visar att 44 tabeller (56 procent) är könsuppdelade och 34 tabeller (44 pro- cent) är inte uppdelade efter kön av totalt 78 tabeller med individ- baserad statistik. De tabeller som är individbaserade, men som inte har könsuppdelats saknar samtliga motivering till varför de inte redo- visas utifrån kön. Av de 44 tabeller med individbaserad statistik som är könsuppdelade synliggörs och kommenteras siffrorna i texten i 29 av tabellerna (66 procent), medan siffrorna i 15 tabeller (34 procent) inte kommenteras alls. För tolv av de könsuppdelade tabellerna (27 pro- cent) som har kommenterats i text, finns även en resonerande analys i texten. 
  
 Tabell 3.2 nedan visar att det finns flera områden där CSN redo- visar könsskillnader i tabeller som inte har kommenterats eller ana- lyserats. Tabeller som bedöms vara individbaserade – då de direkt eller indirekt berör fysiska personer – men som inte är könsupp- delade handlar exempelvis om kostnader per beslut, väntetider och svarstider i telefon, andel korrekta beslut och ärenden som beslutats inom två veckor. Tabeller som fångar upp förtroende, nöjdhet och handläggningstider är däremot könsuppdelade, och är i de flesta fall även kommenterade i texten, men saknar i många fall en resonerande analys. 
  
 529 
  
 Bilaga 3SOU 2022:4 
  
 Tabell 3.2 
  
 Sammanställning av CSN:s tabeller med individbaserad statistik 
  
 CSN:s årsredovisning 2019 
  
 Antal 
  
 Andel (%) 
  
 Antal tabeller med individbaserad statistik 
  
 78 
  
 100 
  
 Könsuppdelade 
  
 44 
  
 56 
  
 Ej könsuppdelade 
  
 34 
  
 44 
  
 Antal tabeller med individbaserad statistik som ej är könsuppdelade 
  
 34 
  
 100 
  
 Anledning finns 
  
 0 
  
 0 
  
 Anledning finns ej 
  
 34 
  
 100 
  
 Antal tabeller med individbaserad statistik som är könsuppdelade 
  
 44 
  
 100 
  
 Synliggjorts i text 
  
 29 
  
 66 
  
 Ej synliggjorts i text 
  
 15 
  
 34 
  
 Antal tabeller med individbaserad statistik som är könsuppdelade 
  
 44 
  
 100 
  
 Finns någon form av resonemang/analys i text 
  
 12 
  
 27 
  
 Finns ej någon form av resonemang/analys i text 
  
 32 
  
 73 
  
 Not. Individbaserad statistik är statistik som direkt eller indirekt rör fysiska personer. En bedömning har gjorts om dessa tabeller är könsuppdelade eller inte. Om de inte är könsuppdelade, undersöks om det finns en förklaring och anledning till att de inte är könsuppdelade. Om de däremot är köns - uppdelade, undersöks om den könsuppdelade statistiken är synliggjord i text samt om det finns någon form av resonemang eller analys kring den könsuppdelade statistiken i texten. 
  
 CSN redovisar arbetet med jämställdhetsintegrering i ett eget avsnitt i resultatredovisningen om jämställdhetsintegrering av kärnverksam- heten. Där står att läsa att de följer upp kvaliteten i myndighetens ärendehantering genom att granska ett slumpmässigt urval av beslut inom olika verksamhetsområden, och att deras analys visar på en jäm- ställd ärendehantering på övergripande nivå. CSN uppger vidare att de under 2019 tagit fram en handlingsplan för jämställdhetsinteg- rering och arbetar utifrån denna. I avsnittet för jämställdhetsinteg- rering utvecklar också myndigheten vad de baserar bedömningen av en jämställd ärendehantering på. I årsredovisningen skriver CSN att det förekommer skillnader i förtroende hos kvinnor och män som växlar mellan åren, men att dessa skillnader inte bedöms vara syste- matiska. CSN uppger vidare att handläggningstiderna är överlag lika långa för kvinnor och män oavsett typ av studiestöd. 
  
 Kommissionen bedömer är det alltjämt saknas diskussioner av hur analys och bedömningar gjorts. Vidare saknas direkta hänvisningar till rapporter som utgör underlag för bedömningarna. Årsredovisningens siffror antyder emellertid att könsskillnader förekommer. Ett sådant 
  
 530 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 exempel är att kvinnor, om än i liten utsträckning, har högre förtro- ende för CSN och är i större utsträckning nöjda med handläggningen än män i ärenden som avser studiestöd, medan det omvända förhål- landet gäller för hemutrustningslån. Vidare visar statistiken i årsredo- visningen att kvinnors handläggning sker snabbare än männens. Då det i många fall saknas uppgifter om skillnaderna är statistiskt säker- ställda, eller hur de förhåller sig till en underliggande population, blir det också svårt att förstå om skillnaderna har en betydande effekt. Ett annat exempel där myndigheten redovisar siffror utan att ana- lysera könsskillnader (eller likheter) rör omprövningar – både vad det gäller studiemedel och studiestartstöd. Eftersom många av de tabellerna som fångar upp myndighetens interna processer (såsom styckkostnader, andel korrekta beslut, väntetider etcetera) saknar både en könsuppdelning och analys, blir det svårt att utläsa resulta- ten av myndighetens arbete kopplat till jämställdhetsintegrering.19 
  
 Kommissionen noterar att myndigheten har ett särskilt uppdrag att beakta kvinnors och mäns villkor i sitt utvärderings- och analys- arbete, men att det saknas analyser över hur myndighetens processer ser ut. 
  
 3.5.3Förekomsten av osakliga könsskillnader 
  
 CSN har inom ramen för kommissionens uppdrag ombetts att kart- lägga och analysera könsfördelningen av myndighetens stödåtgärder. I samråd med kommissionen har CSN undersökt eventuella skillna- der i handläggningstider och ärendebeslut mellan kvinnor och män, vilket har skett i form av en regressionsanalys.20 Analysen tyder på 
  
 19CSN uppger att de i årsredovisningen enbart redovisar könsfördelning där det är möjligt och analyser/slutsatser där det är relevant. Myndigheten uppger även att de regelmässigt endast kommenterar skillnader mellan kvinnor och män som faller utanför en 60/40 procentig för- delning, och då i förhållande till den underliggande populationen. CSN uppger vidare att många av de tabeller som inte har uppdelats efter kön är framtagna i ett system som inte möjliggör könsuppdelad statistik. 
  
 20CSN har gjort en kvantitativ regressionsanalys baserad på 771 384 ärenden från myndig- hetens registerdatabas och som handlades under 2019. Regressionsanalysen kontrollerar för olika faktorer som finns tillgängliga i CSN:s databas såsom den ansökandes ålder, utbildnings- nivå, typ av ärende (grundärende, tilläggsbidragsärende, tilläggslåneärende, merkostnadslåns- ärende), om ärendet handlagts maskinellt eller manuellt, ärendets beslutsmånad (som tar hänsyn till handläggarnas arbetsbelastning), samt om den ansökande haft en så kallad  
 DUS-prövning 
  vilket görs för personer med utländskt medborgarskap som har rätt till studiemedel. Genom att kontrollera för dessa bakgrundsfaktorer i regressionsanalysen säkerställer myndigheten att eventuella könsskillnader inte beror på just dessa faktorer. De olika utbildningsnivåerna som kontrolleras för är grundskolenivå, gymnasienivå, eftergymnasial nivå, högskolenivå och forskar- nivå. 
  
 531 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 att det finns skillnader mellan kvinnor och män, men att de är relativt små.21 Regressionsanalysen visar vidare att könsskillnaderna i hand- läggningstid, i sannolikheten att få ett beslut inom två veckor och i sannolikheten att få ett bifall på sin ansökan kvarstår när flera olika kontrollvariabler inkluderats i analysen. Resultaten visar att kvinnors ärenden har en handläggningstid som i genomsnitt är en halv dag längre än handläggningstiden för mäns ärenden. Vidare har kvinnor mindre sannolikhet att få ett beslut inom 14 dagar jämfört med män med samma typ av ärenden, medan män verkar vara mindre sannolika att få ett bifall än kvinnor med samma typ av ärenden.22 
  
 CSN konstaterar att de könsskillnader som kvarstår i analysen utgör oförklarade skillnader, samt att resultatet kan vara missvisande då valet av kontrollvariabler har varit begränsade till de som finns i CSN:s databas. Vidare uppger myndigheten att resultatet inte bör ses som kausalt utan som ett försök att närma sig ett kausalt samband. CSN konstaterar att de könsskillnader som har identifierats i myn- dighetens analys är små och har eventuellt inte någon praktisk be- tydelse i de enskilda ärendena. Men även om skillnaderna är små kan de vara problematiska på ett aggregerat plan. CSN menar att dessa skillnader kan ha en större betydelse för dess verksamhet och att det därför kan vara aktuellt med en större uppföljning av studien. 
  
 Myndigheten betonar att dess kvantitativa analys inte kan besvara vad dessa skillnader beror på, utan bara att det finns skillnader mellan kvinnor och män. CSN menar att det utifrån denna analys inte går att dra några slutsatser om att osakliga könsskillnader förekommer. Myndigheten har tidigare följt upp delmålet om en jämställd service och fann då inga större skillnader i behandlingen av kvinnor och män. 
  
 21Den deskriptiva statistiken visar att kvinnor i genomsnitt har 0,3 dagar längre handlägg- ningstid än män oavsett ärende. Det är även en lägre andel kvinnor än män som får ett beslut inom två veckor, samtidigt som det är en större andel kvinnor som får bifall på sin ansökan. Andelen kvinnor som får bifall på sin ansökan är cirka två procentenhet större än andelen män som har fått samma beslut. Dessa skillnader kan till exempel bero på att kvinnor i högre ut- sträckning har tilläggsbidrag, som tar längre tid att handlägga än grundärenden. Eftersom så- dana faktorer varierar systematiskt mellan kvinnor och män kontrollerar regressionsanalysen för att samma typ av ärende, som handlagts under samma månad och som avser individer med liknande bakgrundsfaktorer jämförs. 
  
 Cordova betonar att de könsskillnader som kvarstår i analysen är oförklarade skillnader, vilket i sig inte behöver vara samma sak som osakliga skillnader eftersom valet av kontrollvariabler är begränsade till de som finns i CSN:s databas. Till exempel kan det finnas information som påverkar handläggningen av ett ärende, och som är korrelerat med könstillhörighet, enbart framgår under handläggningen av ärendet. Denna typ av information har inte CSN någon uppgift om och har således inte kunnat kontrollera för, vilket kan medföra en viss snedvridning av resultaten (så kallad omitted variable Maddox). Samtidigt avser inte analysmetoden kunna påvisa resultat som kan ses som kausala utan är snarare ett försök att närma sig ett kausalt samband. 
  
 532 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 Även om män fick en lite större andel av samtalstiden var skillnaden liten. Myndigheten uppger i en rapport att kvinnor och män behand- las i stort sett lika vad gäller samtalens innehåll (CSN 2018). 
  
 3.6Försäkringskassan 
  
 Försäkringskassans arbete utgör en viktig del av de offentliga trygg- hetssystemen som har betydelse för enskilda, hushåll och företag och därmed hela samhällsekonomin. Under 2019 betalade Försäkrings- kassan ut sammanlagt 229 miljarder kronor från de många olika er- sättningssystem som samlas inom socialförsäkringarnas områdes, vilket motsvarar fem procent av Sveriges BNP. 
  
 Myndighetens uppdrag enligt förordningen (2009:1174) med in- struktion för Försäkringskassan är att förvalta de delar av den svenska socialförsäkringen och andra förmåner och ersättningar som enligt lag eller förordning ska administreras av Försäkringskassan. Verksam- heten består huvudsakligen av att besluta och betala ut förmåner och ersättningar. Enligt förordningen har myndigheten ett brett uppdrag där den bland annat ska upprätthålla kostnadseffektiva styrdokument, säkerställa att felaktiga utbetalningar inte görs, delta i myndighets- gemensamt arbete mot organiserad brottslighet samt ha ett samlat ansvar för funktionshinderfrågor och för frågor som har betydelse för nyanlända invandrares etablering i samhället kopplat till det egna verksamhetsområdet. 
  
 Utöver detta har myndigheten i uppdrag att informera om social- försäkringen och övriga förmåner samt ge information och stöd till föräldrar i frågor kopplat till underhållsbidrag. När det gäller myn- dighetens analysverksamhet står det enligt förordningen att den ska följa, analysera och förmedla socialförsäkringssystemets utveckling och effekter, analysera konsekvenser för barn vid beslut och åtgärder som rör barn, samt ansvara för en kvalificerad kunskapsuppbyggnad och stödja forskning inom sitt verksamhetsområde. Det finns inga skrivningar om att analyserna ska genomsyras av ett jämställdhets- perspektiv. Däremot står det i 2 § i en egen punkt att myndigheten ”ska integrera ett jämställdhetsperspektiv i sin verksamhet”. 
  
 I Försäkringskassans regleringsbrev för 2019 finns tre formule- rade mål under rubriken ”Mål och återrapportering”: mål för assistent- ersättningen, mål för sjukförsäkringen och mål för föräldraförsäk- 
  
 533 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 ringen. Jämställdhetsintegrering nämns efter de tre ovannämnda målen, och då inte som ett ”mål” i regleringsbrevet. I ett tilläggsbeslut den andra maj 2019 beslutades också om målet att myndigheten att verka för ett jämställt användande av föräldrapenning och tillfällig föräldra- penning. Försäkringskassans information ska bidra till att föräldrar får bättre kunskap om föräldraförsäkringens regelverk. 
  
 3.6.1Övergripande fördelning av stödåtgärder 
  
 Försäkringskassans årsredovisning för 2019 visar genomgående köns- skillnader på aggregerad nivå för det totala antalet individer, de totala antalet beslut och det totala utbetalningsbeloppet för myndighetens olika förmåner och ersättningar. Myndighetens tabeller visar att det framför allt är tre typer av ersättningar som domineras både antals- mässigt och beloppsmässigt av män: aktivitetsersättning för personer mellan 19 och 29 år med nedsatt arbetsförmåga, assistansersättning för personer med funktionsnedsättning som omfattas av lagen om stöd och service (LSS), samt aktivitetsstöd, utvecklingsersättning och etableringsersättning för inskrivna arbetssökanden som deltar i något av Arbetsförmedlingens program. För övriga ersättningar (se tabell 3.3 där samtliga ersättningar listas) är det övervägande fler kvin- nor än män som uppbär sådan. Eftersom kvinnor dominerar dessa ersättningar antalsmässigt står de också som grupp även för en större del av det totala utbetalda beloppet. 
  
 En mer nyanserad bild av hur myndighetens ersättningar och för- måner kan fås genom att studera hur beloppen fördelar sig per per- son, vilket illustreras i tabell 3.3 nedan. Tabellen visar att det inte bara är fler män än kvinnor som har aktivitetsersättningar, assistent- ersättningar, aktivitetsstöd, utvecklingsersättningar och etablerings- ersättningar, utan att män även får ett genomsnittligt högre belopp per person och per beslut, samt har färre beslut per person. 
  
 En skev könsfördelning, men i motsatt riktning, finns för barn- bidrag och underhållsstöd, där det totala antalet individer som får utbetalning och det totala beloppet är betydligt högre för kvinnor än för män. Tabell 3.3 visar att kvinnor dessutom har ett högre genom- snittligt belopp per person och per beslut samt har färre beslut per person. Skillnaden i antalet kvinnor och män som får barnbidrag har dock minskat sedan 2014 efter att barnbidraget började delas lika 
  
 534 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 mellan föräldrarna såtillvida de inte gör ett aktivt val. Kvinnor domi- nerar även föräldrapenningen och omvårdnadsbidraget. När det gäller föräldrapenningen har kvinnor fler beslut per person och har ett genomsnittligt högre belopp per person och per beslut än män.23 
  
 Tabell 3.3 
  
 Könsfördelningen av Försäkringskassans ersättningar 
  
 per person 2019 
  
 Belopp per person 
  
 Belopp per beslut 
  
 Antal beslut per 
  
 (tusentals kronor) 
  
 (tusental) 
  
 person 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Aktivitetsersättning 
  
 91 
  
 92 
  
 75 
  
 92 
  
 1,21 
  
 1,00 
  
 Aktivitetsstöd, 
  
 utvecklingsersättning och 
  
 53,5 
  
 54 
  
 7,93 
  
 8,40 
  
 6,75 
  
 6,43 
  
 etableringsersättning 
  
 Assistansersättning, 
  
 1 899 
  
 1 955 
  
 1 906 
  
 1 960 
  
 0,996 
  
 0,998 
  
 brutto 
  
 Barnbidrag 
  
 25 
  
 13 
  
 83 
  
 25 
  
 0,29 
  
 0,54 
  
 Bostadsbidrag 
  
 19 
  
 46 
  
 13 
  
 27 
  
 1,48 
  
 1,71 
  
 Föräldrapenning 
  
 48 
  
 31 
  
 12 
  
 10 
  
 4,05 
  
 3,20 
  
 Merkostnadsersättning 
  
 15 
  
 18 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 Omvårdnadsbidrag 
  
 50 
  
 45 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 Sjukersättning 
  
 127 
  
 141 
  
 457 
  
 537 
  
 0,28 
  
 0,26 
  
 Sjukpenning 
  
 60 
  
 62 
  
 69 
  
 73 
  
 0,88 
  
 0,85 
  
 Statligt tandvårdsstöd 
  
 1,6 
  
 1,7 
  
 0,67 
  
 0,72 
  
 2,35 
  
 2,38 
  
 Tillfällig föräldrapenning 
  
 8,6 
  
 8,7 
  
 1,64 
  
 2,17 
  
 5,27 
  
 3,99 
  
 Underhållsstöd 
  
 26 
  
 20 
  
 31 
  
 6 
  
 0,83 
  
 3,25 
  
 Källa: Försäkringskassans årsredovisning 2019 och egna beräkningar. 
  
 Anm.: Merkostnadsersättning och omvårdnadsbidrag infördes den 1 januari 2019. Uppgifter om antal beslut redovisas inte för dessa då det under 2019 enligt Försäkringskassan inte finns ett relevant prestationsmått. 
  
 Försäkringskassans årsredovisning visar vidare att fler kvinnor än män får sjukpenning. Myndigheten skriver att en viktig förklaring till detta är att kvinnor i stor utsträckning arbetar inom yrken som har hög sjukfrånvaro och att de dubbelarbetar i form av förvärvs- och 
  
 23Enligt uppgifter från Försäkringskassan omfattar kvinnors beslut fler ersättningsdagar än mäns beslut eftersom kvinnor tar ut merparten av föräldrapenningen. Den genomsnittliga netto- dagsersättningen i föräldrapenningen är dock högre för män än för kvinnor, vilket avspeglar inkomstskillnader mellan män och kvinnor. 
  
 535 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 hemarbete i större utsträckning än män. Tabell 3.3 visar dessutom att kvinnor har något fler beslut per person än män, vilket tyder på att kvinnor oftare ansöker om sjukpenning och sjukersättning.24 Kom- missionen noterar att myndigheten inte studerar hur dessa ersätt- ningar och förmåner fördelar sig per person eller med hänsyn till antalet utbetalda dagar. Som tabell 3.3 visar får kvinnor också ett ge- nomsnittligt lägre utbetalt belopp per person och per beslut. Att fler kvinnor som grupp uppbär sjukersättning och sjukpenning speglar i stor utsträckning en könssegregerad arbetsmarknad. Visserligen kan skillnader i sjukpenninggrundande inkomster mellan kvinnor och män förklaras av att kvinnor får ett lägre utbetalt belopp per person och per beslut, men också bekräfta resultaten från de befintliga stu- dierna som diskuterar osakliga könsskillnader i sjukskrivningar (se exempelvis avsnitt 2, RiR 2019b, ISF 2016c, ISF 2014). 
  
 När det gäller bostadsbidrag och statligt tandvårdsstöd är det fler kvinnor än män som ansöker om dessa. Kvinnor står därför för ett högre totalbelopp för dessa förmåner än män. Samtidigt visar tabell 3.3 att män har fler beslut per person, vilket tyder på att de oftare ansöker om bostadsbidrag och tandvårdsstöd och får sen ett högre utbetalt belopp per person och per beslut än kvinnor. När det gäller tillfällig föräldrapenning är det också fler kvinnor än män som ansöker om detta bidrag, men män har i genomsnitt ett högre utbetalt belopp per person och per beslut vilket speglar deras högre inkomster.25 
  
 Försäkringskassan skriver vidare i sin årsredovisning att det gjordes fler felaktiga utbetalningar under 2019 till kvinnor än män, men att myndigheten inte kan förklara skillnaden. Kvinnor har också fler om- prövningar av beslut än män, men andelen ändrade beslut vid om- prövning är ungefär lika stor för kvinnor som för män. Vidare är den genomsnittliga handläggningstiden något längre för kvinnor än för män. Handläggningstiden för assistansersättning, bostadsbidrag och merkostnadsersättning är kortare för män än för kvinnor, medan akti- vitetsersättning, barnbidrag, omvårdnadsbidrag och underhållsstöd tar längre tid att handlägga för kvinnor än för män. Även tiden till att få en så kallad gemensam kartläggning, som genomförs av Försäkrings- 
  
 24Enligt uppgift från Försäkringskassan har kvinnor längre sjukfall än män, vilket innebär att de får fler beslut. 
  
 25Att män har i genomsnitt högre utbetalt belopp kan ju (delvis) förklaras med mäns högre inkomster i alla ersättningar som grundas i SGI eller inkomst. Det gäller till exempel hela sjuk- och föräldraförsäkringen. 
  
 536 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 kassan och Arbetsförmedlingen för att utreda vilken rehabilitering en person behöver, tar längre tid för kvinnor än för män. 
  
 Vidare visar myndighetens egna undersökningar att män är mer positiva till den rättsliga kvaliteten än kvinnor och upplever i större utsträckning än kvinnor att deras ärende handläggs skyndsamt. Män ger också ett bättre betyg än kvinnor vad gäller myndighetens till- gänglighet och bemötande. 
  
 3.6.2Könsuppdelad statistik 
  
 En sammanställning av Försäkringskassans samtliga tabeller i års- redovisningen 2019 visar att myndigheten i stor utsträckning redo- visar individstatistiken fördelat på kön (se tabell 3.4). Den deskriptiva statistiken som myndigheten redovisar visar att det finns könsskill- nader inom flera områden och delar av verksamheten. Myndigheten redovisar antal siffror för olika ersättningar som också kompletteras med uppgifter om andelar eller procent för många av tabellerna. I års- redovisningen noteras dessa skillnader och i vissa fall kommenteras skillnaderna i löptexten. 
  
 Av 116 tabeller är 84 könsuppdelade (72 procent) och 32  
 icke-köns- 
  uppdelade (28 procent). För 14 (44 procent) av de tabeller som inte redovisas per kön saknas motivering. Av de 84 könsuppdelade tabel- lerna kommenteras 65 tabeller (77 procent) i texten. Dock består nästan hälften av fallen av formuleringen: ”utifrån tillgängliga under- lag kan vi inte förklara skillnaden.” Endast fem av de könsuppdelade tabellerna (sex procent) både synliggörs och förklaras med en reso- nerande analys i texten. Detta är inte heller något som fångas upp eller diskuteras i andra delar av årsredovisningen. De tabeller som saknar könsuppdelad statistik handlar i huvudsak om två mått: styck- kostnad och intern försäkringskontroll. När det saknas förklaring till att den inte är könsuppdelad handlar det i huvudsak om tabeller som visar styckkostnader. 
  
 537 
  
 Bilaga 3SOU 2022:4 
  
 Tabell 3.4 
  
 Sammanställning av Försäkringskassans tabeller 
  
 med individbaserad statistik 
  
 Försäkringskassans årsredovisning 2019 
  
 Antal 
  
 Andel (%) 
  
 Antal tabeller med individbaserad statistik 
  
 116 
  
 100 
  
 Könsuppdelade 
  
 84 
  
 72 
  
 Ej könsuppdelade 
  
 32 
  
 28 
  
 Antal tabeller med individbaserad statistik som ej är könsuppdelade 
  
 32 
  
 100 
  
 Anledning finns 
  
 18 
  
 56 
  
 Anledning finns ej 
  
 14 
  
 44 
  
 Antal tabeller med individbaserad statistik som är könsuppdelade 
  
 84 
  
 100 
  
 Synliggjorts i text 
  
 65 
  
 77 
  
 Ej synliggjorts i text 
  
 19 
  
 23 
  
 Antal tabeller med individbaserad statistik som är könsuppdelade 
  
 84 
  
 100 
  
 Finns någon form av resonemang/analys i text 
  
 5 
  
 6 
  
 Finns ej någon form av resonemang/analys i text 
  
 79 
  
 94 
  
 Not. Individbaserad statistik är statistik som direkt eller indirekt rör fysiska personer. En bedömning har gjorts om dessa tabeller är könsuppdelade eller inte. Om de inte är könsuppdelade, undersöks om det finns en förklaring och anledning till att de inte är könsuppdelade. Om de däremot är köns - uppdelade, undersöks om den könsuppdelade statistiken är synliggjord i text samt om det finns någon form av resonemang eller analys kring den könsuppdelade statistiken i texten. 
  
 Försäkringskassan rapporterar i årsredovisningen om sitt jämställd- hetsintegreringsarbete som fortgår och anger att kärnverksamheten är fortsatt prioriterad. Myndigheten redogör också för hur många vägledningar, verktyg och handläggningsprocesser som har integre- rats. Vidare redovisar myndigheten resultat från undersökningar kopplat till utbildningar och kunskap om jämställdhet, arbetssätt och mäns våld mot kvinnor. Även om Försäkringskassans återrap- portering inte analyserar om åtgärderna har fått effekter eller mer konkret hur de har bidragit till de jämställdhetspolitiska målen, redo- visar Försäkringskassan till viss del resultat av arbetet i form av vad det innebär för anställda. Dock redovisas inga analyser av medbor- gares upplevelser i kontakter med myndigheten. 
  
 Kommissionen noterar att Försäkringskassans årsredovisning för 2019 innehåller många tabeller. En hög andel av dessa tabeller är köns- uppdelade, men för majoriteten av dem har myndigheten inte kunnat förklara könsskillnaderna. 
  
 538 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 3.6.3Förekomsten av osakliga könsskillnader 
  
 Kommissionens fördjupade kartläggning och analys av Försäkrings- kassans årsredovisning 2019 visar att könsskillnader förekommer i olika utfall som går i olika riktningar vad gäller antalet inkomna om- prövningar, antal granskade ärenden, avgjorda omprövningar, änd- rade beslut vid omprövning, felaktiga utbetalningar, handläggnings- tider med mera. Myndigheten uppger inga förklaringar till varför kvinnor och män har olika handläggningstider för olika typer av ärenden eller varför kvinnor i större utsträckning har fler felaktiga utbetalningar. Det finns heller inga förklaringar till varför vissa ären- den har en högre omprövningsfrekvens för kvinnor än för män eller om dessa faktorer kan ha någon koppling till att män uppger att de är mer positiva till den rättsliga kvaliteten än kvinnor och i större utsträckning upplever att deras ärende handläggs skyndsamt. 
  
 Försäkringskassan har av kommissionen ombetts att kartlägga och analysera fördelningen av stödåtgärder. Myndigheten har valt att inte göra en sådan analys och uppger att den inte har haft möjlighet att prioritera detta. Försäkringskassan menar att de i årsredovisningen endast vill uttala sig om könsskillnader när det finns tydligt stöd i underlagen. Myndigheten betonar skillnaden mellan oförklarade och osakliga könsskillnader och menar att det krävs fördjupade analyser för att ta reda på om könsskillnader är osakliga (eller sakliga). För- säkringskassan uppger att det är av resursskäl som den valt att inte genomföra denna typ av analys. 
  
 Myndigheten har heller inget specifikt uppdrag i sitt reglerings- brev eller någon formulering i sin instruktion att de ska analysera sin verksamhet utifrån ett jämställdhetsperspektiv. Detta kan vara en för- klaring till att de i prioriteringen av andra uppdrag inte har haft möj- lighet att göra jämställdhetsanalyser. 
  
 Myndighetens arbete påverkar många människor och hushåll eftersom socialförsäkringen, och alla övriga ersättningar och för- måner som administreras av Försäkringskassan, är en stor del av den offentliga tryggheten som påverkar individers livsinkomster. Unge- fär 21 miljoner ärenden beslutas varje år av Försäkringskassan och cirka 230 miljarder kronor betalas årligen ut till barn och familjer, personer som lever med funktionsnedsättning och arbetssökande. Under 2019 besvarades 5,4 miljoner telefonsamtal till Försäkrings- kassan. Mot denna bakgrund anser kommissionen att det finns ett 
  
 539 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 behov av att analysera Försäkringskassans handläggning och interna processer utifrån ett jämställdhetsperspektiv, framför allt i en kvan- titativ analys för att fastställa om det förekommer osakliga köns- skillnader. En genomgång av myndighetens tidigare studier visar att den inte har initierat några sådana studier eller att den har haft några sådana regeringsuppdrag. De jämställdhetsanalyser som har initie- rats eller genomförts av Försäkringskassan handlar framför allt om att analysera könsskillnader som förklaras utav individbaserade fak- torer som till exempel individers socioekonomiska status, hälsa, ursprung, ålder, utbildning etcetera. 
  
 Förekomsten av osakliga könsskillnader i beslut som berör sjuk- skrivningar har visats i tidigare forskning. En granskning visar att kvinnor oftare än män får ett nej när de överklagar mål om sjukpen- ning som har fått avslag vid Försäkringskassan (Lundh 2018). Tidi- gare rapporter inom övriga politikområden visar dessutom att fördel- ningen av offentliga stödåtgärder tenderar att vara som mest skev i de fall där det finns ett bedömningsutrymme. Försäkringskassan har tillsammans med Skatteverket gjort en observationsstudie på fyra servicekontor under 2018 som visar att män och kvinnor samt perso- ner som uppfattades ha inhemsk respektive utländsk härkomst fick olika bemötande av handläggare.26 Vidare har Inspektionen för social- försäkringar (ISF) initierat en egen kvantitativ studie som visar att utrikes födda har en omotiverat högre avslagsfrekvens på sin ansökan om sjukpenning jämfört med inrikes födda personer med liknande bakgrundsfaktorer (ISF 2016a). Dessa studier indikerar att det finns skillnader i myndighetens handläggning och interna processer för olika målgrupper. 
  
 Försäkringskassan har enligt förordningen (2009:1174) med in- struktion för Försäkringskassan ett brett analysuppdrag, som spän- ner sig från att analysera socialförsäkringssystemets effekter och dess konsekvenser för barn till att ansvara för en kvalificerad kunskaps- uppbyggnad och stödja forskning inom sitt verksamhetsområde. Med anledning av detta bedömer kommissionen att Försäkrings- kassan, som ansvarar för dessa ersättningar, skulle behöva prioritera jämställdhetsanalyser inom olika områden för olika utfall för att för- stå sin egen verksamhet. Vi anser att myndigheten själv är mest lämpad för sådana jämställdhetsanalyser av verksamheten eftersom det kräver specifik verksamhetsdata (till exempel handläggartider, ärendetyper, 
  
 26Jämställt bemötande, nulägesanalys av bemötande vid fyra servicekontor, dnr  
 004253-2018. 
  
 540 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 beslutsfrekvens och ändringsfrekvens) för att kunna identifiera even- tuella skillnader. Att kvantitativt analysera oförklarade könsskillna- der bedömer vi vara ett första steg till att förstå osakliga könsskill- nader. Detta förutsätter emellertid att myndigheten kan prioritera ett långsiktigt och kontinuerligt arbete, där kvantitativa ansatser kompletteras med kvalitativa analyser. Kommissionen anser också att Försäkringskassan även om de inte har ett specifikt uppdrag att analysera sin verksamhet utifrån ett jämställdhetsperspektiv ändå kan initiera ett sådant arbete. 
  
 3.7Migrationsverket 
  
 Migrationsverket ansvarar för frågor som rör uppehållstillstånd, arbets- tillstånd, uppehållsrätt, visering och mottagande av asylsökande, samt prövning av svenskt medborgarskap. Migrationsverket har ett brett uppdrag som utgår från regeringens mål för utgiftsområde ”8 Migra- tion”, som handlar om att bidra till att säkerställa en långsiktigt håll- bar migrationspolitik. Myndigheten ska bland annat verka för att myn- dighetens handläggningstider för de olika ärenden blir så korta som möjligt utifrån ärendets beskaffenhet. Enligt förordningen (2019:502) med instruktion för Migrationsverket ska myndigheten också ”ana- lysera, följa upp och utvärdera de faktorer som har betydelse för myndighetens verksamhet” samt ”jämställdhetsintegrera och utforma verksamheten så att jämställda villkor för kvinnor och män respek- tive för flickor och pojkar uppnås”. 
  
 I regleringsbrevet finns inga särskilda regeringsuppdrag som har ett jämställdhetsperspektiv, men myndigheten uppdras att redovisa resul- tat av de åtgärder avseende jämställdhetsintegrering som vidtagits för att myndighetens verksamhet ska bidra till att uppnå målen för jämställdhetspolitiken. Myndigheten uppger i årsredovisningen att de har samlat arbetet med frågor om jämställdhetsintegrering, hbtq, barn, könsrelaterat våld och människohandel i en handlingsplan.27 
  
 27Enligt uppgifter från Migrationsverket sker mycket av arbetet med jämställdhetsintegrering inom det bredare arbetet med att säkerställa att alla sökandes behov, oavsett bland annat kön, beaktas i verksamheten. Flera åtgärder som syftar till att verksamheten ska utformas så att jämställda villkor för kvinnor och män, flickor och pojkar, behandlas därför under det avsnitt i årsredovisningen där arbetet med likvärdig behandling beskrivs. Detta, uppger Migrations- verket, eftersom åtgärderna syftar till att verksamheten ska fungera likvärdigt för alla sökande, oavsett kön och könsuttryck, men även oavsett sexuell läggning och oavsett om den sökande är ett barn eller en vuxen. 
  
 541 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 3.7.1Övergripande fördelning av stödåtgärder 
  
 Migrationsverkets årsredovisning visar att det är en högre andel män än kvinnor som var förstagångsasylsökande, fick en förlängning i sin asylprövning, hade ett pågående asylärende och som överklagade sitt asylärende under 2019. Män står sammanlagt för cirka 60 procent av asylansökningarna. Bland förstagångsärenden får en något större andel kvinnor än män bifall på sin ansökan, medan ungefär lika stor andel kvinnor som män får bifall vid förlängningsansökningar. För- delningen av andelen bifall ser ungefär detsamma ut för flickor och pojkar, men flickor har en högre bifallsandel än vuxna kvinnor. 
  
 För avgjorda ärenden är den genomsnittliga handläggningstiden vid förstagångsansökningar längre för flickor och kvinnor än för pojkar och män, medan tiden vid förlängningsansökningar är längre för pojkar och män än för flickor och kvinnor. Migrationsverket upp- ger att några specifika orsaker som kan förklara skillnaderna inte finns att tillgå. Myndigheten uppger att den 2019 genomfört en rad effektiviseringsåtgärder rörande processförenklingar och processtider så att de totala handläggningstiderna för både förstagångs- och för- längningsärenden minskade och är ungefär lika långa för kvinnor och män. 
  
 Den totala tiden från asylansökan till utskrivning ur Migrations- verkets mottagningssystem, vilket inkluderar både bifall och avvis- ningar eller utvisningar, är dock kortare för kvinnor än för män. Enligt Migrationsverket är en möjlig förklaring till detta att kvinnor oftare har medföljande barn som har lett till snabbare hantering av analysansökan. Även för flickor med kortare vistelsetid är både hand- läggningstid och ledtid från beslut i första instans till bosättning kortare än för pojkar i samma segment. Migrationsverket uppger att myndigheten inte vet varför, men att en möjlig förklaring kan vara att flickor i större utsträckning än pojkar har en anknytning till en kommun redan under handläggningsprocessen. Bland de inskrivna i mottagningssystemet är det en högre andel kvinnor som bor i boenden tillhandahållna av Migrationsverket. En högre andel män än kvinnor väljer att ha ett eget boende. Den genomsnittliga handläggningstiden bland de inskrivna är något längre för män än för kvinnor. Däremot är ledtiden från beviljat uppehållstillstånd till mottagning i kommun längre för kvinnor än för män. 
  
 542 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 Migrationsverket, som även ska ta ut och överföra kvotflyktingar och skyddsbehövande genom vidarebosättning, visar i årsredovisning- en att könsfördelningen bland de 5 000 personer som har överförts och vidarebosatts är relativt jämn. För detta arbete har myndigheten i uppdrag att särskilt uppmärksamma utsatta minoriteter, kvinnor och barn samt anhöriga till personer som redan befinner sig i Sverige. Bland ansökningar om uppehållstillstånd visar årsredovisningen att männen dominerar ansökningar om arbetstillstånd medan kvinnorna i stor utsträckning kommer på anknytning till männen. Det är även fler män än kvinnor som har ansökningar kopplat till studier i Sverige. 
  
 Bland anknytningsärenden är handläggningstiderna något kortare för män än för kvinnor som ansöker första gången, medan tiderna är längre för män än för kvinnor som ansöker om förlängning. Migra- tionsverket förklarar att detta beror på att minderåriga sökanden, som oftare är förstagångsärenden och som i större utsträckning ut- görs av pojkar, har kortare handläggningstider än vuxna inom anknyt- ningsprövningen. Den längre handläggningstiden för män vid för- längningsärenden beror på att en större andel män har fått avslag på sina ansökningar och att avslagsärenden har väsentligt längre hand- läggningstid jämfört med bifall. 
  
 3.7.2Könsuppdelad statistik 
  
 Kommissionens genomgång av Migrationsverkets årsredovisning 2019 visar att av totalt 64 tabeller med individbaserad statistik är 
  
 44tabeller könsuppdelade (66 procent) och 22 tabeller är  
 icke-köns- 
  uppdelade (34 procent) (se tabell 3.5). Migrationsverket skriver i det inledande avsnittet av årsredovisningen att myndigheten i de fall det inte är möjligt att redovisa könsuppdelad statistik, så kommenteras detta och orsaken förklaras. Kommissionens sammanställning visar dock att 20 av de 22  
 icke-könsuppdelade 
  tabellerna (91 procent) sak- nar en motivering. Tabell 3.5 visar vidare att det i många fall saknas analyser av de könsskillnader som har identifierats i Migrationsverkets redovisade statistik, där orsakerna till att de uppstår inte heller har analyserats. Av de 42 könsuppdelade tabellerna är nio tabeller (21 pro- cent) synliggjorda och nämnda i text med en kommentar, medan 
  
 33tabeller (79 procent) inte är nämnda i texten. Endast sex av de 
  
 543 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 könsuppdelade tabellerna (14 procent) är både synliggjorda och för- klarade med en resonerande analys i texten. 
  
 Tabell 3.5 Sammanställning av Migrationsverkets tabeller med individbaserad statistik 
  
 Migrationsverkets årsredovisning 2019 
  
 Antal 
  
 Andel (%) 
  
 Antal tabeller med individbaserad statistik 
  
 64 
  
 100 
  
 Könsuppdelade 
  
 42 
  
 66 
  
 Ej könsuppdelade 
  
 22 
  
 34 
  
 Antal tabeller med individbaserad statistik som ej är könsuppdelade 
  
 22 
  
 100 
  
 Anledning finns 
  
 2 
  
 9 
  
 Anledning finns ej 
  
 20 
  
 91 
  
 Antal tabeller med individbaserad statistik som är könsuppdelade 
  
 42 
  
 100 
  
 Synliggjorts i text 
  
 9 
  
 21 
  
 Ej synliggjorts i text 
  
 33 
  
 79 
  
 Antal tabeller med individbaserad statistik som är könsuppdelade 
  
 42 
  
 100 
  
 Finns någon form av resonemang/analys i text 
  
 6 
  
 14 
  
 Finns ej någon form av resonemang/analys i text 
  
 36 
  
 86 
  
 Not. Individbaserad statistik är statistik som direkt eller indirekt rör fysiska personer. En bedömning har gjorts om dessa tabeller är könsuppdelade eller inte. Om de inte är könsuppdelade, undersöks om det finns en förklaring och anledning till att de inte är könsuppdelade. Om de däremo t är könsuppdelade, undersöks om den könsuppdelade statistiken är synliggjord i text samt om det finns någon form av resonemang eller analys kring den könsuppdelade statistiken i texten. 
  
 En för jämställdheten central del av Migrationsverkets verksamhet är de kontakter individer har med myndigheten. När myndigheten mäter och följer upp väntetider på telefonsamtal,  
 e-post 
  och fysiska besök är det inte uppdelat på kön. Inte heller redovisas måluppfyl- lelsen könsuppdelat. I årsredovisningen saknas också förklaring till varför denna statistik inte har könsuppdelats. I de fall där statistiken är könsuppdelad redovisas oftast antal utan en diskussion om hur stor andel av kvinnor respektive män som till exempel fått stöd/ avslag/bifall. I många fall saknas analyser av vilka konsekvenser exem- pelvis kostnadsbesparingar och förändringar i ersättningar har fått för kvinnor respektive män. Ett exempel är att Migrationsverket, när myndigheten redovisar hur den har sänkt kostnaderna för resor till tidiga insatser, stannar vid att redovisa hur många män respektive kvinnor som har beviljats ersättning. En sådan redovisning säger 
  
 544 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 inget om hur stor andel av männen respektive kvinnorna som har fått avslag när de har ansökt om ersättning för att göra resor. Det saknas också analys och diskussion om detta haft en negativ påver- kan på mäns eller kvinnors möjligheter att delta i insatser. 
  
 I Migrationsverkets årsredovisning finns tillfällen där myndig- heten för ett analyserande resonemang kring könsskillnaderna. Ett sådant tillfälle rör anknytningsärenden där det förekommer en redo- görelse för att flickor har längre handläggningstid i förstagångsären- den medan tiden i förlängningsärenden var kortare än för pojkar. Även om myndigheten konstaterar att det inte finns några specifika orsaker som kan förklara skillnaderna, så för den en diskussion om vilka faktorer som kan påverka och bidra till en snabbare handlägg- ning. 
  
 Ett annat positivt exempel, enligt kommissionens mening, rör analyser av bifall och avslag kopplat till kön/land. Migrationsverket redogör för hur den vid analys av ändringsfrekvensen kunde se att bifallsfrekvensen i asylärenden var betydligt högre för män än för kvinnor samt att bifallsfrekvensen för ärenden där den sökande var afghansk eller somalisk medborgare var hög. Myndigheten antog att bifallsfrekvensen hade påverkats av ärenden som domstolen hade bifallit på grund av den så kallade gymnasielagen, och exkluderande i en ny analys därför dessa ärenden. Resultaten av analysen visade att bifallsfrekvensen för afghanska och somaliska ärenden inte var anmärk- ningsvärt hög, samt att bifallsfrekvensen för kvinnor i dessa grupper ändrades så att den blev högre för kvinnor än för män. Genom att inte stanna vid att endast redovisa statistik, utan också analysera och problematisera den, kan som i detta fall ett resultat som först ser ut som ett sämre resultat för kvinnor, visa sig vara tvärt om – att bifalls- frekvensen är högre för kvinnor än män. 
  
 Migrationsverket konstaterar också i årsredovisningen att det är svårt att svara på huruvida verksamheten har blivit mer jämställd för de sökande, men att metoder för att följa upp och mäta rättslig kva- litet är under utveckling och att dessa också avser att mäta resultat utifrån ett jämställdhetsperspektiv. 
  
 Kommissionens kartläggning och analys av Migrationsverkets års- redovisning för 2019 visar att det i stor utsträckning saknas förklar- ingar, diskussioner, uppföljning och analyser av hur myndighetens arbete har bidragit till att uppnå de jämställdhetspolitiska målen. Sam- tidigt finns exempel på analyserande resonemang, men oftast finns 
  
 545 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 ingen antydan till vad resultatet av myndighetens arbete är, vilka effekter för jämställdhet arbetet har fått och var myndigheten brister i jämställdhetsarbetet. Kommissionen bedömer därför att det finns svårigheter att tolka årsredovisningen och följa upp dess resultat. När stöd och resurser, som flera myndigheter visar, tenderar att vara ojämnt fördelade, är det av största vikt att statistiken redovisas för- delat på kön och att även skillnaderna analyseras. 
  
 3.7.3Förekomsten av osakliga könsskillnader 
  
 Migrationsverkets verksamhet har tidigare utvärderats av bland annat Statskontoret (2017), som då bedömde att myndigheten hade en bit kvar i arbetet med jämställdhetsintegrering. Migrationsverkets egna kvalitetsuppföljningar visar bland annat att det fanns skillnader i hanteringen av mäns och kvinnors asylansökningar (Migrationsverket 2016). Asylutredningarna som rör kvinnor kan till exempel innehålla normativa spekulationer i stället för att bygga på kunskap om kvinnors livsvillkor. Sedan myndigheten 2015 fick i regeringsuppdrag att ta fram en handlingsplan för jämställdhetsintegrering har myndigheten gjort en genomlysning av olika delar av sin verksamhet som syftar till att kunna identifiera och motverka osakliga könsskillnader i hand- läggningen av asylärenden, beslutsfattandet och bemötandet av kvinnor och män. Bland annat konstaterade myndigheten att handläggningen och hanteringen av kvinnors och mäns ärenden skilde sig åt på en rad punkter. 
  
 Särskilt stor var skillnaderna i handläggningen av asylsökande olikkönade par där det visade sig att mannen har utgjort normen i asylprocessen (Jämställdhetsmyndigheten 2019a). Till exempel kunde det förekomma att mannen hördes först vid utredningar och för- utsattes ha asylskälen, medan kvinnans utredningstid användes för att bekräfta mannens asylberättelse snarare än att redogöra för sina egna asylskäl. Kvinnors ärenden var också oftare sämre dokumen- terade och hade kortare utredningar. Dessutom delade Migrations- verket ut endast ett bankkort per familj för att de skulle kunna er- hålla dagersättning. Då detta gavs till huvudmannen i familjen, vilket ofta var en man, medförde det att kvinnan inte kunde förfoga över sin egen dagersättning. Myndigheten kunde därmed identifiera ett systemhinder där de såg att även kallelser vid asylärenden skickades 
  
 546 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 till huvudmannen, vilket i 82 procent av fallen var en man. Det fanns också en risk för att kvinnor och barn i familjen hade osynliggjorts i asylprocessen och för en större kunskapsbrist i frågor kring könsrela- terad förföljelse och kopplingen till kvinnors livsvillkor, livssituation och landinformation. Myndighetens genomlysning kunde därmed synliggöra olika brister i den individuella prövningen som successivt har bidragit till ett mer långsiktigt och kontinuerligt förändrings- arbete vilket i sin tur har lett till ökad kunskap om asylprocessen och en tydligare rättslig styrning (Jämställdhetsmyndigheten 2019a). 
  
 Liksom till de övriga sex myndigheterna som ingår i denna för- djupade kartläggning och analys har Kommissionen för jämställda livsinkomster gett Migrationsverket i uppdrag att analysera fördel- ningen av myndighetens stödåtgärder mellan kvinnor och män. Myndigheten har valt att göra en statistisk studie baserad på ärende- beslut för verksamhetsåret 2019. Den första delen studerar andelen kvinnor och män som är huvudmän i en familjekonstellation bland asylsökande, vilket visar sig vara cirka 18 procent för kvinnor och 82 procent för män. Eftersom kallelser och annan information fort- farande skickas till huvudmannen för hela familjen konstaterar myn- digheten att detta medför konsekvenser som driver ojämställdhet. 
  
 Den andra delen studerar andelen kvinnor och män som söker arbetstillstånd för att arbeta och uppehålla sig i Sverige. Migrations- verket ser där att i majoriteten av de ärenden som undersöks är det mannen som söker arbetstillstånd (82 procent) medan kvinnor står för 18 procent. Bland ensamsökande med arbetstillstånd är andelen män 75 procent och andelen kvinnor 25 procent. En ungefär lika skev fördelning identifieras även bland ensamsökande asylsökande och bland sökande med arbetstillstånd med särskilda utredningskrav som bland annat kontantbranschen, besöksnäring och städ. Detta bekräf- tar att män i större utsträckning än kvinnor ansöker om arbetstill- stånd, medan kvinnorna i större utsträckning än män söker tillstånd på anknytning till männen. Resultatet indikerar att de medföljande kvinnorna initialt kan stå längre från arbetsmarknaden i jämförelse med männen, vilket torde ha en påverkan på livsinkomsten på sikt. Migrationsverket konstaterar att kommissionens uppdrag har hjälpt dem att belysa att de jämställdhetsproblem som uppmärksammades i genomlysningen 2015 kvarstår. Det gäller att mannen i en familj fortfarande i de flesta fall görs till huvudmannen vilket är en admini- strativ åtgärd som får reella konsekvenser. 
  
 547 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 Migrationsverket menar att dess uppföljningar av processer ur ett jämställdhetsperspektiv behöver systematiseras och utvecklas samt att dess analyser av uppföljningarna behöver bli djupare för att förstå hur könsmönster kommer till uttryck och påverkar den enskilde. Myndigheten framhåller att en systematisk uppföljning ur jämställd- hetsperspektiv, med både en kvantitativ och kvalitativ ansats, samt en djupare analys av uppföljningen skulle ge myndigheten verktyg att ändra de arbetssätt som driver ojämställdhet mellan könen. 
  
 3.8Pensionsmyndigheten 
  
 Pensionsmyndighetens övergripande uppdrag är att administrera och betala ut pensioner och andra förmåner som administreras av myn- digheten. Myndighetens övriga uppdrag enligt förordningen (2009:1173) med instruktion för Pensionsmyndigheten är att informera och ge pensionssparare och pensionärer en samlad bild av den hela pensio- nen samt att informera om vilka faktorer och livsval som påverkar pensionernas storlek. Myndigheten ska även bistå regeringen och andra intressenter med fakta och analyser inom pensionsområdet. Förvaltning av fondtorget, fondhandel och fondinformation ingår också i myndighetens premiepensionsadministration. I förordningen (2009:1173) med instruktion för Pensionsmyndigheten står det vidare att myndigheten ska ”stärka pensionssparares och pensionärers ställ- ning som konsumenter av finansiella produkter inom pensionsområ- det genom att ge vägledning som är anpassad till kvinnors och mäns behov och livssituation”. Det står även i en egen punkt i 2 § att ”myn- digheten ska integrera ett jämställdhetsperspektiv i sin verksamhet”. 
  
 I regleringsbrevet för budgetåret 2019 finns inga särskilda reger- ingsuppdrag som har ett jämställdhetsperspektiv, utan myndigheten uppdras att redovisa resultat av de åtgärder avseende jämställdhets- integrering som vidtagits för att myndighetens verksamhet ska bidra till att uppnå målen för jämställdhetspolitiken. 
  
 3.8.1Övergripande fördelning av stödåtgärder 
  
 Pensionsmyndighetens årsredovisning för 2019 framhåller att myn- dighetens hantering av pensioner och pensionsrelaterade förmåner har haft godtagbara resultat, trots att vissa handläggningstider har 
  
 548 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 försämrats något. Myndigheten uppger att den har analyserat köns- skillnader i handläggningstider och andel beslut i tid som visar att kvinnors och mäns internationella och nationella ärenden av den allmänna pensionen i princip är identiska. För utlandsärenden är kvinnors handläggningstider något längre än mäns. Eftersom förhål- landet var tvärtom föregående år antar myndigheten att utfallet från år till år beror på slumpen och gör bedömningen i årsredovisningen att det inte finns några tendenser som ger skäl till närmare uppfölj- ning. Även handläggningstider för bostadstillägg har analyserats. Där är det redovisade resultatet att kvinnor har väsentligt längre hand- läggningstider och sämre utbetalningsprecision än män oberoende ärendetyp. 
  
 Myndighetens kvalitetsbedömningar av ärendehandläggning grun- dar sig på riktade kvalitetsuppföljningar. Den generella bedömningen som myndigheten gör för handläggningen av de flesta förmånerna är att de håller god eller godtagbar kvalitet. Ärenden om bostadstillägg och återkrav av efterlevandepension, bedöms dock hålla en otillräck- lig kvalitet. Eftersom det är fyra gånger fler kvinnor än män som uppbär bostadstillägg, och endast kvinnor som kan få änkepension som är den allra största delen av efterlevandepensionen, blir det ett jämställdhetsproblem när dessa inte håller tillräcklig kvalitet. När det gäller kvaliteten i myndighetens bemötande eller huruvida det finns eventuella skillnader i kvalitetshänseende mellan kvinnor och män uppger myndigheten att det saknas förutsättningar för sådana bedömningar på grund av tekniska hinder eller att dess stickprovs- storlekar för kvalitetsbedömningar är för små för att studera skill- nader mellan grupper såsom mellan kvinnor och män. 
  
 I Pensionsmyndighetens årsredovisning står att läsa att kvinnor har i genomsnitt ett högre förtroende för Pensionsmyndigheten än män.28 Inom informations- och konsumtionsverksamheten bedömer Pensionsmyndigheten också att resultatet är godtagbart. I årsredo- visningen står att myndighetens egen imageundersökning från 2019 visar att en högre andel män (53 procent) än kvinnor (49 procent) av pensionsspararna uppger att de känner till myndigheten och vad de gör. Bland pensionärer är det ungefär en lika stor andel kvinnor som män som uppger att de känner till myndigheten. 
  
 28Skatteverkets årsredovisning för 2019 och Skatteverkets attitydundersökningar för 2019 visar att kvinnor även ett högre förtroende för myndigheter i allmänhet än män. 
  
 549 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 Pensionsmyndigheten redovisar i årsredovisningen att modell- beräkningar indikerar att det finns ett betydande mörkertal för bo- stadstillägg och äldreförsörjningsstöd. Mörkertalet avser antalet, eller andelen personer, som är berättigade till förmånerna men inte har ansökt om dem. Med reservation för betydande osäkerhet i skatt- ningarna, visar myndigheten att mörkertalet för båda förmånerna är större för kvinnor än för män bland personer över 65 år med låg eko- nomisk standard. 
  
 Pensionsmyndigheten bedömer att resultatet för 2019 inom om- rådet service är bristfälligt. Den menar att myndigheten har utma- ningar med låg tillgänglighet, med långa väntetider i telefon och långa handläggningstider inom bostadstillägg. ISF (2020c) konstaterar i en granskning av Pensionsmyndigheten att dess långa telefonköer är ett allvarligt problem i tillgänglighet för personer som har behov av myndighetskontakter som inte är digitala eller som inte kräver in- loggning med  
 e-legitimation. 
  Det är till exempel fler kvinnor än män som har lämnat synpunkter på verksamheten. Den främsta kanalen för synpunkter är  
 e-post, 
  men kvinnor ringer i större utsträckning än män in sina synpunkter. Den främsta orsaken till att kvinnor läm- nar fler synpunkter än män beror på att många synpunkter berör bostadstillägg, där kvinnor är överrepresenterade. 
  
 Kommissionens noterar att resultaten i de sex effektmål som myndigheten har satt för jämställdhet har en könsuppdelad redovis- ning, men att endast ett av dessa effektmål har kommenterats i text och att inga analyser har gjorts av något effektmål. 
  
 3.8.2Könsuppdelad statistik 
  
 Pensionsmyndigheten skriver i årsredovisningen för 2019 att den redovisar all individbaserad statistik efter kön där det är tekniskt möjligt att ta fram sådan statistik. Kommissionens kartläggning och analys av årsredovisningen, som presenteras i tabell 3.6, visar att 39 av 49 tabeller med individbaserad statistik (motsvarande 80 procent) är uppdelade efter kön. Någon förklaring till varför övriga tabeller inte könsuppdelats saknas för nio tabeller (motsvarande 90 procent). Av de 39 könsuppdelade tabellerna är 17 tabeller (44 procent) syn- liggjorda och nämnda i text med en kommentar. Endast sju av de 
  
 550 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 könsuppdelade tabellerna (18 procent) har synliggjorts i text med någon form av resonerande analys. 
  
 Tabell 3.6 Sammanställning av Pensionsmyndighetens tabeller med individbaserad statistik 
  
 Pensionsmyndighetens årsredovisning 2019 
  
 Antal 
  
 Andel (%) 
  
 Antal tabeller med individbaserad statistik 
  
 49 
  
 100 
  
 Könsuppdelade 
  
 39 
  
 80 
  
 Ej könsuppdelade 
  
 10 
  
 20 
  
 Antal tabeller med individbaserad statistik som ej är könsuppdelade 
  
 10 
  
 100 
  
 Anledning finns 
  
 1 
  
 10 
  
 Anledning finns ej 
  
 9 
  
 90 
  
 Antal tabeller med individbaserad statistik som är könsuppdelade 
  
 39 
  
 100 
  
 Synliggjorts i text 
  
 17 
  
 44 
  
 Ej synliggjorts i text 
  
 22 
  
 56 
  
 Antal tabeller med individbaserad statistik som är könsuppdelade 
  
 39 
  
 100 
  
 Finns någon form av resonemang/analys i text 
  
 7 
  
 18 
  
 Finns ej någon form av resonemang/analys i text 
  
 32 
  
 82 
  
 Not. Individbaserad statistik är statistik som direkt eller indirekt rör fysiska personer. En bedömning har gjorts om dessa tabeller är könsuppdelade eller inte. Om de inte är könsuppdelade, undersöks om det finns en förklaring och anledning till att de inte är könsuppdelade. Om de däremot är köns - uppdelade, undersöks om den könsuppdelade statistiken är synliggjord i text samt om det finns någon form av resonemang eller analys kring den könsuppdelade statistiken i texten. 
  
 Pensionsmyndigheten bedömer att resultat- och balansräkning inte faller under bestämmelser om könsuppdelad statistik som gäller för individbaserad statistik och väljer därför att inte redovisa kostnader, styckkostnader och antal ärenden per timme och kvalitetsutlåtande uppdelat på kön. 
  
 Myndigheten redovisar inte alltid könsskillnader i handläggnings- tid och utbetalningsprecision för vissa ersättningar, vilket förklaras med att en del systemstöd inte möjliggör detta. Samtidigt skriver Pensionsmyndigheten på ett flertal ställen att könsskillnader avseende handläggningstider och beslut har analyserats, men det framgår inte hur analysen gjorts, vilka resultat som framkommer och det saknas referenser till studier eller rapporter. Myndigheten redovisar inte heller synpunkter som kommer in via webbformulär utifrån kön, utan skriver att webbformulär oftast är anonyma och könsneutrala. Enligt 
  
 551 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 kommissionens mening reser dessa omständigheter frågor som vad ett könsneutralt webbformulär är samt varför kön inte registreras. 
  
 Myndigheten redovisar att andelen kvinnor som kommer till infor- mationsträffar är större än andelen män, medan andelen män är större än andelen kvinnor vid de uppsökande möten myndigheten genom- för. Detta är förklaringen till att fördelningen på så sätt då är jämn. Dock, anser kommissionen, är det fortfarande oklart varför de upp- sökande mötena består av fler män än kvinnor, då Pensionsmyndig- heten också rapporterar att det är fler kvinnor än män bland de som har kontakt med myndigheten. 
  
 3.8.3Förekomsten av osakliga könsskillnader 
  
 Generellt saknas det studier som analyserar förekomsten av osakliga könsskillnader inom Pensionsmyndighetens verksamhet. Myndigheten själv har gjort ett antal förstudier på sina interna processer utifrån ett jämställdhetsperspektiv. Syftet var att ta fram ett diskussionsunder- lag i det fortsatta arbetet med jämställdhetsintegrering (Pensions- myndigheten 2015). Studien identifierar bland annat att det finns en högre andel män (41 procent) än kvinnor (30 procent) som får av- slag i ansökningar om bostadstillägg. Även om den troligaste för- klaringen till könsskillnaden i avslag har sin grund i mäns i allmänhet högre pension samt större förmögenheter är det ändå viktigt att ställa sig frågan om män missgynnas i handläggningen. Enligt rapporten kan det förekomma felaktiga förväntningar på rätten till bostads- tillägg från pensionärerna vilket påverkar den interna effektiviteten negativt (Pensionsmyndigheten 2015). 
  
 Pensionsmyndigheten identifierar även lämpliga indikatorer på en jämställd myndighetsutövning. Bland annat kan omprövnings- ärenden vara en lämplig jämställdhetsindikator om de ses som ett ut- tryck för kvinnors och mäns missnöje och misstro för myndighetens beslut. Även bifalls- och avslagsfrekvenser för respektive kvinnor och män inom manuella ärendeslag kan vara en indikator på jämställd myndighetsutövning. Utifrån genomsnittssiffror som också redovisas i årsredovisningarna finner Pensionsmyndigheten att det finns en viss skevhet, utan att uppge exakt hur stor, i bifalls- och avslagsfre- kvenser till kvinnors nackdel, men eftersom uppföljningssystemen 
  
 552 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 inte har haft ett könsperspektiv har de inte kunnat analysera detta ytterligare. 
  
 När det gäller handläggningstider av efterlevandepensionen kan Pensionsmyndighetens studie identifiera en liten (två procent) åter- kommande könsskillnad till mäns nackdel. Vad det beror på, till exempel om skillnaden uppstår på grund av att mäns ärenden är mer omfattande eller om det har med kvinnors och mäns egna beteenden att göra, kunde studien inte förklara. Dessutom har Pensionsmyn- digheten efterhandskontroller som ska säkerställa att medborgare får rätt belopp beviljat och utbetalt. Kontrollerna görs för ett mindre slumpmässigt urval (under en procent) av samtliga ärenden och syftar till att mäta och följa kvaliteten i ärendehandläggningen och infor- mationsgivningen samt att förhindra felaktiga utbetalningar.29 De regelbundna kvalitetsuppföljningarna av efterkontrollerna analyseras inte uppdelat på kön. Myndigheten menar att det är viktigt att mäta antal felaktiga utbetalningar regelbundet oavsett kön och bedömer att det både är möjligt och relevant att kontrollerna också har för- mågan att slå larm om könsskillnader och brister vid utbetalningar. Vidare är slumpurvalen så pass små att en robust analys uppdelad i delgrupper av kvinnor och män inte är möjlig för att kunna dra några statistiskt säkerställda slutsatser om skillnader mellan de olika grup- perna. 
  
 En sammanfattande slutsats från de studier som Pensionsmyndig- heten genomförde 2015 är att myndighetens rättliga kvalitetskon- troller inte har ett könsperspektiv i analyserna (Pensionsmyndigheten 2015). En grundläggande faktor för hög kvalitet i verksamheten är regelbundna uppföljningar och granskningar av verksamheten som bygger på både statistik och resultatanalys. Myndigheten menar att avsaknaden av en könsdimension i det ordinarie kvalitetsarbetet inne- bär att det inte har funnits några möjligheter att förebygga, upptäcka och åtgärda eventuella könsskillnader. 
  
 Samtidigt uppgav myndigheten i återrapporteringen till regeringen 2015 att det inte har kommit några indikationer på att kvinnor och män behandlas olika (Pensionsmyndigheten 2018b). När Pensions- myndigheten har analyserat den könsuppdelade statistiken över vem som begär omprövning av grundbeslut finner myndigheten att en högre 
  
 29Enligt uppgift från Pensionsmyndigheten är slumpkontrollen inom bostadstillägg den största kontrollen som utförs slumpmässigt (1 500 och av totalt 300 000 ärenden kontrollerades senast). För andra ersättningar är urvalen betydligt mindre, ofta rör det sig om cirka 120 ärenden. 
  
 553 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 andel kvinnor än män begär omprövning. Liksom CSN och Försäk- ringskassan tenderar även Pensionsmyndigheten att enbart titta på de individbaserade förklaringarna till hur könsskillnader uppstår. 
  
 Iåterrapporteringen förklarar myndigheten att de identifierade köns- skillnaderna i omprövningsärenden beror på att en stor mängd berör bostadstillägg, som kvinnor i större utsträckning än män uppbär. 
  
 Pensionsmyndigheten har fått i uppdrag av kommissionen för jäm- ställda livsinkomster att kvantitativt analysera fördelningen av stöd- åtgärder. Myndigheten har valt att studera hur handläggningstider för att få bostadstillägg skiljer sig mellan kvinnor och män. Detta har skett i form av en regressionsanalys där olika bakgrundsfaktorer kon- trolleras för och som säkerställer att eventuella könsskillnader inte beror på just dessa.30 Resultatet av analysen visar att kvinnor igenom- snitt har 7,2 dagar längre handläggningstid än män även när hänsyn tagits till en rad faktorer som kan påverka handläggningstiden. Myn- digheten betonar att de kontrollerade faktorerna dock inte är alla tänk- bara som skulle kunna påverka handläggningstiden. Exempelvis är det möjligt att antal kompletteringar och hur lång tid det tar mellan kompletteringarna, det vill säga hur lång tid som ärendet ligger hos handläggaren respektive personen som har ansökt om bostadstillägg, påverkar handläggningstiden och kan skilja sig mellan kvinnor och män.31 Resultatet på 7,2 dagar bör därför tolkas med viss försiktighet och att det handlar om oförklarade snarare än om osakliga könsskill- nader. 
  
 Som nämnts i årsredovisningen för 2019 har Pensionsmyndig- heten fortfarande ett handläggningssystem som inte möjliggör ana- lyser av handläggningen i den detalj som är nödvändig för att fast- ställa exakt hur skillnaderna i handläggningstiden för respektive kön har uppstått. Myndigheten uppger emellertid att den nyligen har infört ett nytt system, som i nuläget inte har tillräckligt mycket data, men som i framtiden kommer att möjliggöra en bredare analys. 
  
 30De bakgrundsfaktorer som kontrolleras för är variabler som myndigheten har tillgång till i databasregistret, vilka är ålder vid ansökningstillfället, om utfallet av ansökan om bostads- tillägget blev beviljat eller avslaget, antalet kontakter med myndigheten den sökande haft vid efterfrågan om ett beslut samt det län den sökande varit inskriven i vid ansökningstillfället. 
  
 31I regressionsskattningarna kan det således förekomma en så kallad omitted variable Maddox som medför att resultatet som visar att det finns en könsskillnad i handläggningstid på 7,2 dagar bör tolkas med viss försiktighet då det kan finnas en viss över- eller underskattning. 
  
 554 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 3.9Skatteverket 
  
 Skatteverkets uppdrag är att bidra till att säkerställa finansieringen av den offentliga sektorn och bidra till ett väl fungerande samhälle för allmänhet och företag samt motverka brottslighet. Allmänhet och företag ska vidare ha förtroende för Skatteverkets verksamhet och kvinnor och män ska ges samma möjligheter och villkor vid kontak- ter med myndigheten. 
  
 I regleringsbrevet för 2019 kommer regeringens mål och åter- rapporteringskrav för jämställdhetsintegrering som det femte av sju uppräknade mål och krav för Skatteverkets verksamhet. Det handlar om att redovisa resultat av de åtgärder avseende jämställdhetsinteg- rering som har vidtagits för att myndighetens verksamhet ska bidra till att uppnå målen för jämställdhetspolitiken. Samtidigt finns inga skrivningar om jämställdhet, kön, kvinnor/män eller liknande i Skatte- verkets instruktion. Det står heller inte vad myndigheten ska göra för att uppnå de jämställdhetspolitiska målen i instruktionen. Av förordningen (2017:154) med instruktion för Skatteverket framgår att Skatteverket bland annat ska fastställa och ta ut skatter, avgifter, taxeringsvärden, ansvara för frågor om folkbokföring, borgenärsupp- gifter, registrering av bouppteckning, äktenskapsregistret, förebygga och motverka ekonomisk brottslighet, bidra till ett väl fungerande samhälle, tillhandahålla behovsanpassad, lättillgänglig och kvalificerad information och service med mera. Bland de särskilda regeringsupp- drag som finns formulerade i regleringsbrevet för 2019 saknas någon formulering där jämställdhet ingår i återrapporteringen till regeringen. 
  
 I regleringsbrevet återges generella redovisningskrav där det står att ”skillnader mellan kvinnors och mäns möjligheter och villkor ska inkluderas i Skatteverkets analyser”. I enlighet med regleringsbrevets skrivningar redovisar Skatteverket i årsredovisningen för 2019 resul- tat där myndigheten bedömer att det föreligger skillnader mellan kvinnor och män. 
  
 3.9.1Övergripande fördelning av stödåtgärder 
  
 Skatteverkets verksamhet är grovt sett uppdelad i privatpersoner och företag. Nästan alla har kontakt med Skatteverket på ett eller annat sätt. Den information och service som ges från Skatteverket blir där- för viktig för både privatpersoner och företag. Myndigheten har också 
  
 555 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 i uppdrag att se till att både kvinnor och män ges samma möjligheter och villkor vid kontakter med myndigheten. Skatteverkets egen be- dömning är att dess information och service är behovsanpassad, lättillgänglig och kvalificerad. Till stöd för bedömningen genomför Skatteverket årliga attitydundersökningar riktade till både privatper- soner och företag för att myndigheten ska få en samlad bild över allmänhetens upplevelser och erfarenheter av myndighetens verk- samhet. Resultaten av undersökningarna för 2019 visade till exempel att 97 procent av de svarande kvinnorna och 96 procent av männen upplevde att bemötande vid servicekontoren var bra. 
  
 Utöver information och vägledning handlar Skatteverkets verk- samhet i stor utsträckning om beskattning, vilket är det i särklass största verksamhetsområdet följt av folkbokföring och brottsbekämp- ning. Det är generellt svårt att få en bild över hur myndighetens tid och resurser inom de olika verksamheterna påverkar kvinnor och män, eller vilka konsekvenser exempelvis kontroller, regelföränd- ringar, system eller digitala tjänster har för kvinnor och män. I prin- cip är det bara resultat baserat på attitydundersökningen om privat- personers uppfattning om verksamheten som redovisas uppdelat på kön, vilket inte ger någon kunskap om hur den faktiska verksamheten ser ut utifrån ett jämställdhetsperspektiv. Till exempel redovisas företag som en könsneutral enhet på grund av dess juridiska form och särredovisas utifrån företagsstorlek (små och medelstora före- tag) eller utifrån företagsform (enskild näringsidkare, handelsbolag, kommanditbolag, aktiebolag och ekonomisk förening). Samtidigt kan kommissionen, som framgår av avsnitt 2, konstatera att kvinnor och män som driver eller äger företag har väldigt olika och ojämställda villkor inom näringspolitiken och den regionala utvecklingspolitiken. 
  
 I Skatteverkets årsredovisning framgår att fler män än kvinnor hamnar i slumpmässiga skattefelskontroller för privatpersoner. Det redovisas även att fler män än kvinnor anger att de känner någon som skattefuskar, har arbetat ”svart” eller anlitat arbetskraft utan att betala skatt. I årsredovisningen syns också stora könsskillnader i fördel- ningen av skattetillägg, där kvinnor står för 27 procent och män 73 pro- cent, samt att det är en högre andel män (59 procent) än kvinnor (41 procent) som under 2019 har nyregistrerat sig till  
 F-skatt. 
  De redovisade siffrorna har dock inte synliggjorts i texten så det saknas förståelse till varför det ser ut på ett visst sätt. 
  
 556 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 Skatteverket skriver i årsredovisningen att deras kontroller syftar till att säkerställa att privatpersoner och företag betalar rätt skatter och avgifter. Kontrollerna utförs också ”för att stärka normer om ett samhälle där alla vill göra rätt för sig och för att öka risken för upp- täckt”. Under 2019 var de största riskerna för skatteundandragande avdrag för tjänst och värdepappersförsäljning (prop. 2020/21:1, Skatteverkets 2020b). Indirekt läggs därför mer resurser i kontroll- verksamhet på män än på kvinnor i och med att en högre andel män än kvinnor återfinns i dessa riskområden. 
  
 3.9.2Könsuppdelad statistik 
  
 En sammanställning av Skatteverkets tabeller i årsredovisningen 2019 visar att myndigheten redovisar den individbaserade statistiken upp- delat efter kön i mindre än hälften av fallen (se tabell 3.7). Av 49 tabel- ler är 20 könsuppdelade (41 procent) och 29  
 icke-könsuppdelade 
  (59 procent). Skatteverket motiverar inte i något fall varför myndig- heten väljer att inte redovisa statistiken könsuppdelat. Av de 20 köns- uppdelade tabellerna är nio tabeller (45 procent) synliggjorda och nämnda i text med en kommentar. De resterande elva tabellerna nämns inte i texten (55 procent). Vidare följs sju av de könsuppdel- ade tabellerna (35 procent) upp med både kommentarer och resone- rande analys i texten. I årsredovisningen står att individbaserad statistik i resultatredovisningen redovisas uppdelat efter kön ”i så stor utsträckning det varit praktiskt möjligt”. 
  
 557 
  
 Bilaga 3SOU 2022:4 
  
 Tabell 3.7 
  
 Sammanställning av Skatteverkets tabeller med individbaserad 
  
 statistik 
  
 Skatteverkets årsredovisning 2019 
  
 Antal 
  
 Andel (%) 
  
 Antal tabeller med individbaserad statistik 
  
 49 
  
 100 
  
 Könsuppdelade 
  
 20 
  
 41 
  
 Ej könsuppdelade 
  
 29 
  
 59 
  
 Antal tabeller med individbaserad statistik som ej är könsuppdelade 
  
 29 
  
 100 
  
 Anledning finns 
  
 0 
  
 0 
  
 Anledning finns ej 
  
 29 
  
 100 
  
 Antal tabeller med individbaserad statistik som är könsuppdelade 
  
 20 
  
 100 
  
 Synliggjorts i text 
  
 9 
  
 45 
  
 Ej synliggjorts i text 
  
 11 
  
 55 
  
 Antal tabeller med individbaserad statistik som är könsuppdelade 
  
 20 
  
 100 
  
 Finns någon form av resonemang/analys i text 
  
 7 
  
 35 
  
 Finns ej någon form av resonemang/analys i text 
  
 13 
  
 65 
  
 Not. Individbaserad statistik är statistik som direkt eller indirekt rör fysiska personer. En bedömning har gjorts om dessa tabeller är könsuppdelade eller inte. Om de inte är könsuppdelade, undersöks om det finns en förklaring och anledning till att de inte är könsuppdelade. Om de däremot är köns - uppdelade, undersöks om den könsuppdelade statistiken är synliggjord i text samt om det finns någon form av resonemang eller analys kring den könsuppdelade statistiken i texten. 
  
 I årsredovisningen skriver Skatteverket att myndigheten försäkrar sig om god kvalitet i handläggningen där kvalitetssäkring och kvali- tetsuppföljning uppdelat på kön är ett sätt att undersöka om myn- digheten gör osakliga skillnader mellan kvinnor och män. Det saknas dock en del könsuppdelad statistik kopplat till hur den faktiska verk- samheten fördelar sig mellan kvinnor och män. Detta gäller exempel- vis ärendevolymer, styckkostnader, handläggningstider, kontroller, genomströmningstider vid omprövningar, antal förseningsavgifter, skattetillägg och antal avslutade ärenden inom rot och rut. Skatte- verket uppger emellertid i årsredovisningen att den under 2019 har infört en könsvariabel i det system som används för uppföljning och analyser. 
  
 Vidare rapporterar myndigheten att den har tagit fram en plan för jämställdhetsintegrering där varje aktivitet knyter an till ett eller flera jämställdhetspolitiska mål. Skatteverket redovisar hur myndigheten inom en rad områden, till exempel kvalitetsuppföljning, kvalitetssäk- ring, regelförändringsarbete och tjänsteutveckling, har arbetat och 
  
 558 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 redovisat utfall i form av antal och resultatet av arbetet. Inom ett par områden relateras resultaten till de jämställdhetspolitiska målen där Skatteverket utvecklar hur resultat, kunskap och arbete ska tas vidare för att utveckla myndighetens arbete. 
  
 3.9.3Förekomsten av osakliga könsskillnader 
  
 Det finns väldigt få studier som analyserar förekomsten av osakliga könsskillnader inom Skatteverkets verksamhet. Skatteverket fick 2006 ett regeringsuppdrag att utreda förhållandet mellan beskattningen och de jämställdhetspolitiska målen. I återrapporteringen visas hur den progressiva inkomstskatten leder till minskade könsskillnader i inkomster, men också hur andra faktorer bidrar till skillnaderna (Skatteverket 2007). För det första berörs män i större utsträckning av fler och mer komplicerade skatteregler som innebär att de oftare gör ändringar eller tillägg i sina deklarationer. Till exempel har män oftare inkomster av sådant slag som måste beräknas och anges i dekla- rationen (exempelvis inkomster från kapital och näringsverksamhet), medan kvinnors inkomster oftare ingår i kontrolluppgifter som är förifyllda i deklarationen (exempelvis tjänsteinkomst och skatteplik- tiga transfereringar).32 Risken för att göra fel i deklarationen är därför större för män än för kvinnor. För det andra står män för en större del av det skattefel som Skatteverket upptäcker och rättar, del- vis eftersom en större andel av antalet rättelser vid skattekontrollerna avser mäns deklarationer.33 I en analys visas att det finns könsskillna- der i antalet rättelser som kvarstår även när hänsyn tagits till ett antal relevanta bakgrundsvariabler.34 I en ytterligare analys med slump- mässiga kontrollurval konstaterar Skatteverket att det fortfarande föreligger könsskillnader i antalet rättelser, som inte kan hänföras till skillnader i inkomster eller tillgångar. Förklaringen ligger i stället i att män i större utsträckning än kvinnor chansar och gör avdrag 
  
 32Inkomster som måste beräknas och anges i deklarationen är exempelvis vissa aktieförsäljningar, inkomst av näringsverksamhet, försäljning av fastighet och vissa avdrag från tjänsteinkomst, medan förifyllda uppgifter i deklaration är exempelvis tjänsteinkomst inklusive skattepliktiga transfereringar såsom sjukpenning, arbetsmarknadsersättning och pension. 
  
 33I Skatteverkets rapport diskuteras om könsskillnaden i antalet rättelser beror på att kvinnor och män har olika typer av inkomstslag eller på att männen är slarvigare alternativt skattefuskar mer, eller om det beror på något annat som är oförklarat. 
  
 34Dessa kontrollvariabler speglar olika faktorer hos den som ärendet gäller såsom ålder, tjänste- inkomstens storlek, avdragen från tjänsteinkomsten, kapitalinkomstens storlek, reavinsternas storlek och förekomsten av näringsverksamhet. 
  
 559 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 som de inte är berättigade till. Skatteverkets attitydundersökningar visar sedan 2008 på systematiska och statistiskt säkerställda skillna- der i mäns och kvinnors attityder till skattefusk. För det tredje upp- ger Skatteverket i sin återrapport att det fortfarande kvarstår en reell könsskillnad i myndighetens verksamhet efter att resultatet har juste- rats för en rad bakgrundsvariabler (Skatteverket 2007). Utifrån till- gängliga data identifieras ett signifikant samband mellan kön och för- seningsavgift, skönbeskattning och restföring. Det visar sig att män oftare blir försenade med sina deklarationer och påförs därför fler förseningsavgifter, samt att de skönbeskattas i större utsträckning än kvinnor. Män blir också oftare restförda än kvinnor. Vad det beror på är oförklarat.35 
  
 I årsredovisningen 2019 uppger Skatteverket att de har genom- fört granskningar inom olika verksamhetsområden som syftar till att bland annat undersöka om det förekommer osakliga skillnader i hand- läggningen mellan kvinnors och mäns ärenden.36 Granskningen visar att skillnader mellan kvinnor och män inte kunde fastställas i något fall. Samtidigt redovisas inte hur analyserna har gjorts och urvals- analyserna bedömdes vara alldeles för små för att kunna uttala sig om några könsskillnader.37 
  
 Skatteverket har inom ramen för kommissionens uppdrag ombetts att analysera myndighetens verksamhet ur ett jämställdhetsperspek- tiv. I samråd med kommissionen har Skatteverket genomfört en kvantitativ analys av två områden som rör Skatteverkets ärendehand- läggning (inklusive kontrollverksamhet) som resursmässigt utgör den största delen av verksamheten: reseavdraget och befrielse från för- seningsavgifter. 
  
 Skatteverkets analys av reseavdraget visar att det finns signifikanta könsskillnader i dels sannolikheten att få sitt yrkade reseavdrag sänkt och dels sannolikheten att få ett påfört skattetillägg i samband med 
  
 35Skatteverket frågar sig om det handlar om att män är slarvigare än kvinnor eller om det finns andra faktorer som inte fångats upp av de befintliga variablerna. 
  
 36Att myndigheten redovisar sin verksamhet könsuppdelad i relativt låg utsträckning tycks ha ett samband med att de inte kan uttala sig om huruvida det förekommer osakliga könsskill- nader i handläggningen mellan kvinnor och män. Samtidigt finns en medvetenhet om att köns- uppdelad statistik är en förutsättning för att kunna göra analyser utifrån kön och därmed kunna åtgärda eventuella osakliga skillnader. 
  
 37Till exempel skriver Skatteverket att antal ärenden som slumpades till kvalitetsuppföljningen inom bosättningskontrollen bestod av 116 kvinnor och 327 män. När det gäller könsskillnader i ärendehandläggningen beskrivs ett större slumpmässigt urval på 2 188 ärenden som avser kvinnor och 2 663 ärenden som avser män. Antalet jämförbara ärenden var emellertid för litet för att kunna uttala sig om skillnader mellan kvinnor och män. 
  
 560 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 yrkande om reseavdrag.38 En analys inom detta område motiveras av myndigheten med hänvisning till att reseavdraget är ett av de områ- den där skattefelet är som störst och där handläggningen känneteck- nas av en låg grad av automatiskt förfarande vilket ökar utrymmet för olik behandling. Genom att tillämpa en regressionsmodellansats kontrollerar Skatteverket för ett antal relevanta bakgrundsfaktorer.39 Resultaten med och utan hänsyn till de olika kontrollvariablerna upp- visar inga signifikanta könsskillnader i sannolikheten att få sitt yr- kade reseavdrag sänkt. Däremot visar analysen att en något högre andel kvinnor än män får ett skattetillägg. Skillnaderna kvarstår när hänsyn tas till de olika bakgrundsfaktorerna i regressionsanalysen. Vad det beror på kan analysen inte besvara. 
  
 När det gäller befrielse från förseningsavgifter, som en privat- person kan få av myndigheten om en deklaration eller en periodisk uppgift inkommer för sent, visar Skatteverkets analys också på signi- fikanta könsskillnader. För att få en befrielse krävs en bedömning från Skatteverkets sida, men en privatperson kan ha rätt till befrielse under ett antal omständigheter.40 Att inte få en befrielse trots att personen är berättigad kan emellertid få personliga konsekvenser för individens inkomster. Trots att det är relativt få personer som får en befrielse från förseningsavgifter, visar analysen på statistiskt signifikanta köns- skillnader (på en procents signifikansnivå) i sannolikheten av att bli befriad från förseningsavgiften till kvinnors fördel.41 Dessa skillna- 
  
 38Reseavdrag är det avdrag i deklarationen som görs av flest privatpersoner och skattetillägg är den administrativa avgiften som påförs den som har lämnat en oriktig uppgift. 
  
 39De specifika bakgrundsfaktorer som det kontrolleras för är olika individspecifika egenskaper hos deklaranten (såsom ålder, tjänsteinkomst, vilken kommun hen bor i, boende i storstad, om det är en förstagångsyrkare), beskattningsåret, underlagsspecifika faktorer gällande deklara- tionen (om en tidsvinstblankett har lämnats in, antal sidor i underlag, om det varit något tele- fonsamtal i samband med deklarationen), handläggarspecifika egenskaper (såsom kön, ålder, antal år hen arbetat på Skatteverket), samt faktorer som inkluderas i riskgruppsurval och andra faktorer påverkar beslutet om skattetillägg. Dessa inkluderas eftersom de antas kunna sam- variera med kön och utfallsvariabeln. Variablerna finns i Skatteverkets registerdatabas och data från SCB på andelen utrikesfödda på postnummernivå har kopplats på. 
  
 40Sådana omständigheter kan ta hänsyn till personen ålder, hälsa eller liknande förhållanden samt att en avgift inte står i rimlig proportion till den uppgiftsskyldigas passivitet, vilka alltså kan vara en grund för att bli befriad från en förseningsavgift. Personer som är 65 år och äldre som inte har varit ekonomiskt aktiv, det vill säga inte haft inkomst av eget arbete eller kapital vid sidan av pensionen, inte lämnat en deklaration eller lämnat den för sent har rätt att helt bli befriade från förseningsavgift. Även unga eller omyndiga personer kan i vissa fall befrias från förseningsavgift. 
  
 41Av kvinnorna får tre procent en befrielse från förseningsavgiften medan motsvarande siffra för män är två procent. 
  
 561 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 der kvarstår när ett antal bakgrundsvariabler kontrollerats för.42 Skatteverket betonar att analysen inte kan kontrollera för skillnader i hälsotillstånd, vilket kan vara en relevant bakgrundsfaktor. Därför bör resultaten tolkas som oförklarade skillnader givet de variabler som kan kontrolleras för. 
  
 Skatteverket menar att det finns ett behov av fördjupade analyser även inom andra beskattningsområden än reseavdrag och försenings- avgifter. Framför allt ser myndigheten ett behov av att undersöka orsaken till könsskillnaderna. Skatteverket ser också ett behov av att i större utsträckning samla in och spara datauppgifter inom myndig- heten så att fler och djupare analyser kring information, vägledning, service och kontakter kan möjliggöras. 
  
 Tidigare observationsstudier har funnit att det förekommer skill- nader i myndighetens bemötande av kvinnor och män, samt av per- soner som uppfattas ha utländsk och svensk bakgrund, vid service- kontoren och i Skatteupplysningen (Kontigo 2018, Skatteverket 2019). Kommissionen bedömer att dessa studier har bidragit till ökad kun- skap och förbättrade resultat, men att det fortfarande finns ett behov av uppföljningar och fler jämställdhetsanalyser. 
  
 3.10Sammanfattande analys av myndigheternas årsredovisningar 
  
 Årsredovisningarnas syfte är, som har diskuterats i detta avsnitt, att regeringen ska kunna bedöma myndighetens resultat och genom- förande av verksamheten. De ska därför innehålla analyser och be- dömningar av verksamhetens resultat och dess utveckling, men som vår kartläggning och analys av respektive myndighet visar, är så inte alltid fallet. Könsuppdelad statistik redovisas inte alltid och när den gör det saknas inte sällan analyser av de könsskillnader som har identifierats. Likaså ser vi att diskussioner av hur verksamheten har bidragit till de jämställdhetspolitiska målen, samt huruvida det arbete som har drivits har gett resultat och effekt, tenderar att ges litet 
  
 42De specifika bakgrundsfaktorer som det kontrolleras för är olika individspecifika egen- skaper (såsom ålder, inkomst från tjänst och kapital, om hen har nollinkomst, ålderskategori, vilken kommun hen bor i, boende i storstad), beskattningsåret, samt handläggarspecifika egen- skaper (såsom kön, ålder, antal år hen arbetat på Skatteverket). Dessa inkluderas eftersom de antas kunna samvariera med kön och utfallsvariabeln. 
  
 562 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 utrymme. Enligt kommissionen reser detta frågan om varför det ser ut så och vad det kan bero på. 
  
 3.10.1Förklaringar till brister i jämställdhetsanalyser 
  
 En förklaring till de brister som kartläggningen har visat – att befint- liga krav som finns på myndigheterna att tillhandahålla könsupp- delad statistik och att analysera statistiken ur ett jämställdhetsper- spektiv på ett ändamålsenligt sätt inte efterlevs i tillräcklig utsträck- ning – kan vara att de förstärkta krav som gäller sedan 2019 ännu inte implementerats på myndigheterna (ESV 2020). Men krav på att till- handahålla könsuppdelad statistik har funnits länge, att kraven nyli- gen skärpts kan inte ses som en tillräcklig förklaring. Som vi nämnt tidigare har brister påtalats i ett flertal utredningar och rapporter (SOU 2015:50, SOU 2015:86, Jämställdhetsmyndigheten 2020). Regeringens uppföljning av att myndigheterna följer regelverken kan därmed behöva förstärkas. 
  
 En bidragande förklaring till de brister vi funnit kan vara att regeringen inte har ställt tillräckliga krav på myndigheterna när det kommer till att redovisa såväl statistik som att utvärdera effekter av insatser. Statskontoret konstaterar i en rapport att eftersom myndig- heter inte har krav på att redovisa effekter i årsredovisningen, så ägnar de mer intresse åt att formulera nya förslag än att följa upp och ut- värdera effektiviteten i befintliga åtaganden. Planeringen och finan- sieringen av vad myndigheten vill åstadkomma riskerar därför att prioriteras före en uppföljning och värdering av det som har åstad- kommits (Statskontoret 2012). 
  
 En ytterligare förklaring kan vara att det finns en viss otydlighet i regeringens styrning av myndigheterna. Enligt förordning (2000:605) ska myndigheterna föra ett analyserande resonemang om verksamhetens resultat i förhållande till gruppen kvinnor respektive män, vilket innefattar att analysera både skillnader och likheter mellan könen.43 I Skatteverkets regleringsbrev för 2019 står att ”skill- nader mellan kvinnors och mäns möjligheter och villkor ska inklu- deras i Skatteverkets analyser”. Två av de granskade myndigheterna, CSN och Skatteverket, uppger att de gjort en bedömning om redo- 
  
 43Se  
 www.esv.se/statens-ekonomi/redovisning/resultatredovisning/konsuppdelad-statistik/ 
  samt förordning SFS 2019:577 Förordning om ändring i förordningen (2000:605) om års- redovisning och budgetunderlag. 
  
 563 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 visning per kön när de anser det vara relevant, och redovisat de resultat där de bedömt att det föreligger könsskillnader. När ett utfall har bedömts vara likvärdigt har det inte alltid kommenterats. CSN uppger att de tillämpar en tumregel om att könsskillnader kom- menteras regelmässigt bara om fördelningen mellan kvinnor och män faller utanför intervallet  
 40–60 
  procent. 
  
 Kartläggningen har visat flera brister i den könsuppdelade stati- stiken som försvårar jämställdhetsanalyser. Flera av de granskade myndigheterna redovisar inte andelar eller sätter antal män och kvinnor i relation till den underliggande populationen i sin könsupp- delade statistik. Det gör också att det i dessa fall är svårt att bedöma vad statistiken egentligen säger, utan det blir endast siffror utan sammanhang. I vissa fall kommenteras siffrorna i beskrivande texter, vilket underlättar förståelsen för vad myndigheterna egentligen säger kopplat till jämställdhet. Men eftersom flera myndigheter inte kom- menterar könsskillnaderna och än mindre analyserar orsaken till att skillnaderna finns, är det svårare att följa upp myndigheternas verk- samhet. Ett talande exempel är hur hälften av de kommenterade köns- uppdelade tabellerna i Försäkringskassans årsredovisning sker med formuleringen: ”utifrån tillgängliga underlag kan vi inte förklara skill- naden”. Detta är inte heller något som fångas upp eller diskuteras i andra delar av årsredovisningen. 
  
 Pensionsmyndighetens årsredovisning är ett annat exempel på svårigheterna att följa upp resultatet och utfallet av myndigheters fördelning av stöd och resurser. Myndigheten skriver att den inte anser att resultat- och balansräkning faller under bestämmelser om könsuppdelad statistik som gäller för individbaserad statistik och väljer därför att inte redovisa kostnader, styckkostnader och antal ärenden per timme och kvalitetsutlåtande. Pensionsmyndigheten redovisar inte heller könsskillnader i handläggningstid och utbetalningspreci- sion – något som är viktigt för att kunna se huruvida fördelningen av stöd och resurser är jämnt fördelad mellan könen. Anledningen till att detta inte görs, förklaras med att nuvarande systemstöd inte möjliggör detta typ av analyser. Dock uppger Pensionsmyndigheten på ett flertal ställen att könsskillnader avseende handläggningstider och beslut har analyserats, men utan att resultatet redovisas. Det framkommer inte heller hur analysen har gjorts och inte heller finns referenser till studier eller rapporter. Inte heller Migrationsverket 
  
 564 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 mäter och följer upp väntetider på telefonsamtal,  
 e-post 
  och fysiska besök uppdelat på kön. 
  
 Ett annat exempel på svårigheterna att få en bild över myndighet- ernas fördelning av stödåtgärder, återfinns hos Skatteverket. I Blairncip är det endast resultat baserat på myndighetens attitydundersökning om privatpersoners uppfattning om verksamheten som redovisas upp- delat på kön, vilket inte ger någon kunskap om hur den faktiska verk- samheten ser ut utifrån ett jämställdhetsperspektiv. Företagen redo- visas som en könsneutral enhet på grund av sin juridiska form, trots att det är väl känt att kvinnor och män som driver eller äger företag har väldigt olika och ojämställda villkor inom näringspolitiken, den regionala utvecklingspolitiken, transportpolitiken etcetera. 
  
 Vidare använder myndigheterna i sina jämställdhetsanalyser allt- för ofta bara en variabel i taget. Myndigheterna skulle i större ut- sträckning behöva göra analyser som undersöker en jämställd fördel- ning av insatser, stöd, åtgärder och förmåner där ett flertal relevanta variabler samtidigt inkorporeras i analyserna. 
  
 Vår granskning visar också att de system som myndigheterna använder för uppföljning inte automatiskt delar upp på kön, vilket leder till att myndigheterna inte heller redovisar relevant statistik uppdelat på kön 
  
 3.10.2Antaganden om könsneutralitet är snarare könsblinda 
  
 Kommissionens fördjupade kartläggning och analys av myndighet- ernas jämställdhetsanalyser indikerar att myndigheterna ibland gör implicita antaganden om att system och insatser är könsneutrala. Om system och insatser är formulerade på ett exakt likadant sätt för kvinnor och män, och om tilldelningen av insatser görs på exakt samma sätt för kvinnor och män, förutsätter myndigheterna att system och insatser är könsneutrala. Dock är detta antagande problematisk genom att insatserna i sig inte nödvändigtvis är, eller upplevs som, könsneutrala då de omedvetet kan ha utformats utifrån en viss grupp i samhället som norm och på så vis passar den gruppens behov bättre. 
  
 Ett exempel är att mannen i olikkönade par (omedvetet) utgjort normen i Migrationsverkets handläggning av asylärenden. Ett annat exempel är Arbetsförmedlingens insatser där ett flertal utvärderingar visat att deltagande i dessa får positiva effekter för att få ett arbete. 
  
 565 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 Trots att kvinnor och män tilldelats insatserna i lika stor utsträck- ning, visar utvärderingarna att de positiva effekterna framför allt återfinns hos män. I och med att det finns ett implicit antagande om att insatser och system är könsneutrala, uteblir analyser som stu- derar osakliga könsskillnader som beror på handläggningen, insat- serna eller systemen. I stället förklaras eventuella könsskillnader av individbaserade faktorer, som att kvinnor inte kan tillgodogöra sig insatserna i lika stor utsträckning som män. Denna typ av köns- blindhet gör att det i dagsläget saknas kunskap om förekomsten av osakliga könsskillnader och analyser som studerar insatsernas eller systemens eventuella könsblindhet eller förklarar varför effekterna bara finns för män. 
  
 Vidare utgår en del myndigheter från att fördelningen är köns- balanserad när kvinnor respektive män uppnår en fördelning som hamnar inom intervallet  
 40–60 
  procent. Detta är problematiskt om antagandet görs utan hänsyn till den underliggande populationen. Även en femtioprocentig könsfördelning av insatser kan vara ojämställd om den underliggande populationen av kvinnor respektive män har en helt annan fördelning. När system och insatser antas vara köns- neutrala är det också lätt hänt att beslutsfattare nöjer sig med en  
 40/60-fördelning 
  för kvinnor respektive män, det vill säga, det sker ett antagande om att fördelningen då är könsbalanserad. 
  
 3.10.3Skillnaden på oförklarade och osakliga könsskillnader 
  
 Kartläggningen indikerar också att myndigheterna ibland väljer att inte förklara könsskillnader när de upplever att de inte har ett tydligt stöd i underlagen. När jämställdhetsanalyser har gjorts av myndig- heterna handlar det enbart om att förklara rådande könsskillnader utifrån olika individbaserade faktorer. 
  
 Som myndigheterna betonar är det skillnad på oförklarade och osakliga könsskillnader. Inom den kvantitativa forskningen handlar osakliga könsskillnader i stor utsträckning om att fastställa kausala samband, det vill säga att de könsskillnader som finns kvar när övriga omständigheter av vikt för bedömning tillkommer inte går att för- klara med annat än att stereotypa föreställningar om den enskildes kön har påverkat. Att fastställa kausala samband handlar ofta om att skapa kunskap, vilket generellt kräver vetenskaplig kompetens och 
  
 566 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 mer omfattande metoder som ibland även kan innefatta randomi- serade kontrollstudier. 
  
 Oförklarade könsskillnader handlar däremot om könsskillnader som finns i statistiken, men som inte går att förklara utifrån tillgäng- liga verktyg och underlag. Analyser av oförklarade könsskillnader kräver inte lika omfattande metodansatser utan kan göras just utifrån befintliga verktyg och datamaterial som finns inom myndigheten. Det kan till exempel vara att göra en regressionsanalys av olika ut- fallsvariabler med kön som den huvudsakliga förklaringsvariabeln tillsammans med olika kontrollvariabler som finns tillgängliga i myn- dighetens databas för att på så vis säkerställa att eventuella skillnader mellan könen inte beror på bakomliggande faktorer. En kvantitativ analys som belyser oförklarade könsskillnader är därför ett första steg till att förstå osakliga könsskillnader. Om osakliga skillnader hand- lar om att fastställa kausalitet, är identifiering av oförklarade skillna- der ett nödvändigt steg i att försöka närma sig en förståelse av ett kausalt samband. 
  
 3.10.4Årsredovisningar med alltför många syften 
  
 Ytterligare en förklaring till bristen på analyser av könsskillnader, kan förklaras av att myndigheters årsredovisningar innehåller fler syften än att enbart fungera som ett underlag för uppföljning och bedömning av verksamheten. Styrningsutredningen (SOU 2007:75) konstaterade redan 2007 att myndigheternas egenintresse av hur myn- digheten beskrivs och uppfattas i årsredovisningarna också påverkar hur och vad som skrivs. Utredningen menade att årsredovisningar tenderar att ha ett ”inre produktionsperspektiv” där beskrivningar om ”produktionen”, processen och prestationerna dominerar. Infor- mation om variabler som säger något om utvecklingen mot målen eller effekter är mindre vanliga (SOU 2007:75). Statsvetaren Greer (2014) ser också att fokus ligger på myndigheternas ”inre liv”, på interna processer som syftar till att kvalitetssäkra, öka effekti- viteten och organisationsförändra. Att organisationsutveckla verksam- heten tillskrivs ett värde i sig – oavsett dess effekt på måluppfyllelsen. Betydligt mindre tonvikt läggs på om årets verksamhet har gjort att myndigheten – eller landet – har närmat sig målen (Erlandsson 2014). 
  
 567 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 Det inre produktionsperspektivet dominerar också genomgående myndigheternas resultatredovisning och dess koppling till det jäm- ställdhetsarbete som bedrivits. Myndigheternas återrapportering be- står till stor del av beskrivningar av vad myndigheten har gjort och vad den avser att göra i framtiden. Myndigheterna redogör i sina respektive resultatredovisningar för arbeten som har färdigställts, att informationsmaterial fått tydligare jämställdhetsperspektiv och om interna utbildningar och seminarier som har genomförts. Myndig- heterna redovisar dock sällan resultatet av jämställdhetsarbetet, utan texten består av relativt svepande formuleringar som att det ”blir allt mer integrerat” och att ”perspektivet på ett tydligare sätt genomsyrar myndighetens verksamhet genom att det allt oftare finns med i fram- tagandet av underlag, analyser och uppföljningar”. 
  
 Även forskare har, likt Styrningsutredningen, diskuterat hur myn- digheters årsredovisningar i allt större utsträckning har kommit att fungera som ett verktyg för myndigheten att marknadsföra sig (Erlandsson 2014, Cooper 2012). Myndigheternas årsredovisningar fyller inte endast en funktion av att redovisa och ta ansvar för siffror, utan den är också myndighetens berättelse om sig själv (Hall 2012). Den fungerar såväl som en varumärkesbyggande marknadsföringsfunk- tion utåt, som ett sätt för myndigheten att övertyga den egna per- sonalen att de tillhör en målinriktad verksamhet. Därför finns en strävan att ordna händelseförloppet till en begriplig berättelse med en början, ett syfte och ett slut – ett resultat (Hall 2012). I en sådan berättelse får inte tvetydigheter finnas eftersom de stör. Ouppnådda mål, oförklarade könsskillnader, bristande intern styrning samt miss- nöjda medborgare och medarbetare är störande inslag och har inte plats i det tillrättalagda historieberättandet som årsredovisningen har formen av. 
  
 Mot bakgrund av denna forskning konstaterar kommissionen att årsredovisningarna har fått en allt större funktion för att framställa myndigheten i positiv dager. Det är inte längre bara tabeller med till- hörande analyser som ryms i dokumenten. Det syns också i de myn- digheters årsredovisningar som vi analyserat. Årsredovisningarna illustreras i stor utsträckning av stora färgbilder av glada människor som ska representera såväl medborgare som medarbete. Leende generaldirektörer möter läsaren och berättar om nya produktions- områden, engagerade medarbetare, förändringsresor, ökade inflöden av ”kunder” och framåtblickar mot utrullningar av agila arbetssätt. 
  
 568 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 Myndigheterna berättar i årsredovisningen om pågående och fram- gångsrika jämställdhetsarbeten och att de inom ramen för detta arbete gör saker. Vad jämställdhetsarbetet innebär mer konkret, vad arbetet har resulterat i och om det leder till ett jämställt utfall redovisas sällan. Likaså diskuteras sällan varför mål inte uppnås och varför så är fallet. Snarare tenderar mål nästan alltid att uppnås. Av de myndigheter vars årsredovisningar vi har analyserat är det i princip bara Arbetsförmed- lingen som är explicit tydliga med att visa och kommentera att de inte har lyckats på jämställdhetsområdet. 
  
 3.10.5Faktorer som leder till transparens om jämställdhetsbrister 
  
 Kartläggningen och analysen visar att det finns en koppling mellan specifika jämställdhetsuppdrag kopplat till vissa delområden och transparens vad gäller måluppfyllelse. En myndighet, Arbetsförmed- lingen, är i större utsträckning än andra granskade myndigheter trans- parent vad gäller att rapportera brister i jämställdhetsarbetet och lyfter fram att myndigheten inte bidragit i tillräcklig utsträckning till de jämställdhetspolitiska målen. Anledningen till detta kan ha flera förklaringar: 
  
 För det första har regeringen under flera år styrt Arbetsförmed- lingen med specifika uppdrag där jämställdhet prioriterats och då framför allt riktat med fokus på kvinnor med utländsk bakgrund och kort eller ingen utbildning. Myndighetens uppdrag vad gäller jäm- ställdhetsintegrering har sålunda kombinerats med särskilda uppdrag som rör jämställdhet, något som ytterligare tydliggjort regeringens prioritering av jämställdhet för myndigheten. Det gör att Arbets- förmedlingen befinner sig under en ständig granskning och uppfölj- ning, vilket innebär att myndigheten löpande återrapporterar och redo- visar resultat. Även om jämställdhetsuppdragen primärt fokuserat på en viss ”grupp”, kan jämställdhetsarbetet också spilla över på den övriga verksamheten och på så sätt gynna fler kvinnor än endast målgrup- pen. En indikation på att Arbetsförmedlingen är en myndighet som styrs mot jämställdhet är även att jämställdhetsintegreringsmålet är det enda mål i regleringsbrevet med återrapporteringskrav för verk- samheten. 
  
 569 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 För det andra kan också den tydliga styrningen resultera i att jäm- ställdhetsfrågorna har fått ökad prioritet och utrymme i Arbets- förmedlingens verksamhet. 
  
 För det tredje kan en förklaring vara att svårigheter att nå målen passar in i berättelsen om Arbetsförmedlingen. Anslagen till myndig- heten har skurits ned kraftigt senaste åren och den genomgår även en total reformering där stora organisatoriska förändringar har be- hövt göras. I ett sådant läge kan myndigheten också visa sämre resul- tat och svårigheter att klara uppdraget. Genom att lyfta svårigheter att nå uppsatta mål och genomföra uppdraget, kan Arbetsförmed- lingen också visa på behov av ytterligare medel i nästa budget. Arbetsförmedlingens generaldirektör skriver i förordet att det varit ett intensivt år, men att hon ”med stolthet kan konstatera att med- arbetare och chefer varje dag har gjort sitt yttersta för att leverera” och att hon hoppas på ”mer stabilitet, arbetsro och framtidstro” nästa år. Det är en berättelse om en myndighet som trots svårigheter och externt orsakade problem, gör sitt yttersta och där slutet för- hoppningsvis blir bra genom ökade medel och med det förbättrade resultat. 
  
 Att myndigheters årsredovisningar, vid sidan av det huvudsakliga syftet, ges andra funktioner som att kommunicera inåt i organisa- tionen och att marknadsföra sig mot medborgare och andra aktörer, får också följden att årsredovisningen inte är ett ändamålsenligt dokument för Regeringskansliet. Samtidigt som årsredovisningarna innehåller mer information än vad som motsvarar mottagarens behov, finns också risken för att information som ställer mer grundläggande frågor om verksamheten trängs undan (se även SOU 2007:75). Där- för är det av största vikt att myndigheterna synliggör eventuella osak- liga könsskillnader, analyserar hur, när och varför dessa uppstår samt följer upp om de leder till ett ojämställt utfall och vad det har för effekter på de jämställdhetspolitiska målen för att regeringen ska få de underlag som behövs för att kunna styra myndigheterna på bästa sätt i syfte att nå de jämställdhetspolitiska målen. 
  
 570 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 4Att mäta effekter, nå resultat och styra mot jämställdhet – slutsatser och rekommendationer 
  
 Som kommissionens fördjupade kartläggning och analys av årsredo- visningarna visar är det inte alltid myndigheter, trots att de har reger- ingens uppdrag att göra det, redovisar och analyserar statistik utifrån ett jämställdhetsperspektiv. Bristen på jämställdhetsanalyser är inte endast avgränsat till årsredovisningar utan är ett generellt problem som uppmärksammats av tidigare utredningar och rapporter. 
  
 4.1Behov av konkret styrning och uppföljning 
  
 Mål och myndighet – en effektiv styrning av jämställdhetspolitiken (SOU 2015:86) konstaterade att det behövs en mer sammanhållen styrning av jämställdhetspolitiken som ger förutsättningar att följa upp och analysera utvecklingen avseende jämställdhet i samhället. Styrningsaspekten diskuterades även av  
 JA-delegation 
  (SOU 2015:50) som menar att det krävs en tydligare styrning och uppföljning för att jämställdhetsaspekterna och jämställdhetskonsekvenserna ska beaktas i alla delar av myndigheternas verksamhet, inklusive medborgarservice, budgetarbete och upphandlingar. Kommissionen ser också att en tyd- ligare styrning och uppföljning är viktigt för ökad jämlikhet inom grupper av kvinnor och män. 
  
 Regeringen har genomfört en rad insatser för att stärka styrning och uppföljning av jämställdhetspolitiken, bland annat genom inrät- tandet av Jämställdhetsmyndigheten och genom arbetet med jäm- ställdhetsintegrering i Statliga myndigheter (JIM). Statskontorets ut- värdering av  
 JIM-programmet 
  under perioden  
 2013–2018 
  visade att arbetet varit förhållandevis framgångsrikt och att regeringen i flera 
  
 571 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 delar skapat goda förutsättningar för att myndigheterna ska kunna bidra till att nå de jämställdhetspolitiska målen, samt att myndighet- erna genomfört omfattande arbete med god potential (Statskontoret 2019). Statskontoret påpekade att regeringen styrt  
 JIM-programmet 
  på ett kraftfullt sätt och prioriterat jämställdhet, men samtidigt inte gett tillräcklig vägledning till myndigheterna. Myndigheterna efter- frågade mer verksamhetsanpassat stöd. Vidare lyfte Statskontoret upp vikten av att tillhandahålla en stödfunktion till myndigheterna och att regeringen bör använda Regeringskansliets samlade jämställd- hetskompetens för att löpande styra myndigheternas arbete med jäm- ställdhetsintegrering. 
  
 Sedan 2018 har Jämställdhetsmyndigheten uppdrag att stödja myndigheterna i deras arbete med jämställdhetsintegrering och en ny programperiod för JIM under åren  
 2020–2025 
  har beslutats av reger- ingen. Myndigheten har även uppdrag att utveckla och tillämpa en modell för ett systematiskt erfarenhetsutbyte om jämställdhetsinteg- rering och jämställdhetsbudgetering. Uppdraget sker i samarbete med ESV, Kriminalvården, Skatteverket och Vetenskapsrådet. Till- sammans med ytterligare tio myndigheter kommer dessa att ingå i erfarenhetsutbytet under 2021. 
  
 Vi bedömer att den granskning vi genomfört kan utgöra ett värdefullt underlag både till Jämställdhetsmyndigheten och till reger- ingen i det fortsatta arbetet inom  
 JIM-programmet 
  under den nya programperioden  
 2020–2025. 
  Vår sammanställning av fördelningen av stödresurser visar i avsnitt 2 och i den fördjupade kartläggningen och analysen i avsnitt 3 att det i de flesta fall riktas för lite fokus hos myndigheterna på att strukturerat och systematiskt analysera och utvärdera vilka effekter de delar av verksamheten som berör medbor- garkontakter har för kvinnor och män samt vilka konsekvenser det kan få för den ekonomiska jämställdheten. 
  
 JA-delegationen 
  föreslog en starkare styrning genom att reger- ingen skulle skärpa kraven på myndigheter att arbeta med jämställd- het. Vidare föreslogs att det övergripande uppdraget att jämställd- hetsintegrera verksamheten successivt bör införas i myndigheternas instruktioner och att regleringsbreven bör innehålla tydliga krav på återrapportering av hur verksamheten bidragit till att uppfylla de jäm- ställdhetspolitiska mål som är tillämpliga i respektive fall. Regeringen har sedan dess fört in jämställdhetsskrivningar i instruktioner för ett flertal myndigheter som bedömdes centrala för genomförandet av 
  
 572 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 jämställdhetspolitiken. Det är även fler myndigheter som fått åter- rapporteringskrav avseende jämställdhetsintegrering. 
  
 Kommissionen noterar att vi i de granskade myndigheternas års- redovisningar inte ser resultatet av de förordningsförändringar som trädde i kraft 2019, då analyser av skillnader i den könsuppdelade sta- tistiken är frånvarande på många ställen i flera myndigheters årsredo- visningar.1 Även om det är nya regler och de granskade årsredovis- ningarna är de första som gjorts sedan förordningsförändringen, har myndigheterna under lång tid haft i uppdrag att redovisa könsupp- delad statistik. Det är därmed inte heller någon nyhet att regeringen har lättare att förstå och följa upp de siffror som redovisas av myn- digheterna om de följs av förklarande och analyserande texter. 
  
 Att styrning ger resultat konstaterar också Jämställdhetsmyndig- heten (2020) i rapporten med samma namn. Det är när myndigheter får konkreta uppdrag som de vidtar åtgärder och uppnår resultat. Jämställdhetsmyndigheten poängterar att det krävs tydliga problem- formuleringar och riktade uppdrag, tillsammans med att myndig- heter ges ekonomiska förutsättningar, för att jämställdhetsarbetet ska ge resultat. Med andra ord står det klart att när regeringen tydligare styr mot jämställdhet får det en direkt inverkan på i vilken utsträck- ning jämställdhetsintegrering praktiseras. Som har diskuterats under avsnitt 3 har också regeringens tydliga styrning mot jämställdhet re- sulterat i att jämställdhetsfrågorna fått ökad prioritet och utrymme i Arbetsförmedlingens verksamhet. 
  
 Vidare svarar också satsningar med inriktning på en uttalad pro- blembild och sträcker sig över tid bättre mot de jämställdhetspolitiska målen. Ett sådant exempel som Jämställdhetsmyndigheten lyfter fram är de politiska satsningar på förlossningsvård och kvinnors hälsa som nyligen genomfördes (2020). Utgångspunkten togs i behovet av att stärka vården i graviditetskedjan och adressera underprioriteringen av vissa sjukdomar och diagnoser som i högre grad drabbar kvinnor. Här menar Jämställdhetsmyndigheten att tydligheten i uppdraget och dess långsiktighet gav en bättre måluppfyllelse än det annars skulle ha gjort. 
  
 1Sedan 2018 är myndigheterna skyldiga att analysera och bedöma resultaten och utvecklingen utifrån ett könsperspektiv, det räcker alltså inte att endast redovisa könsskillnader utan tillhör- ande kommentarer eller analyser (Förordning (2000:605) om årsredovisningar och budget- underlag). 
  
 573 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 4.2Utmaningar att mäta effekter av jämställdhetsarbete 
  
 Som diskuterats i avsnittet om den fördjupade kartläggningen och analysen är det svårt att följa upp vilka effekter som myndigheternas jämställdhetsarbete har i form av ett mer jämställt utfall. Jämställd- hetsmyndigheten menar att få myndigheter kan visa att deras resul- tat av utvecklad verksamhet har tydliga effekter på samhällsnivå kopplat till de jämställdhetspolitiska målen. Det ska dock inte tolkas som att det inte finns effekter av myndigheters arbete eller sats- ningar, utan snarare som att myndigheterna själva har svårt att påvisa eller tolka dem (Jämställdhetsmyndigheten 2020). Därför, menar Jämställdhetsmyndigheten, krävs det även riktade politiska prioriter- ingar i kombination med samverkan mellan myndigheter för att över- bygga sektorsansvar för att möta större samhällsutmaningar och omfördela makt och resurser som jämställdhetspolitiken syftar till. Här ser kommissionen att de nya reglerna för årsredovisningar kan bidra till ökat fokus på effekterna av myndigheters verksamhet, och därmed fyller en viktig funktion för att ytterligare stärka arbetet med jämställdhetsintegrering. Men det bygger också på att myndigheterna gör det de är ålagda att göra samt att de har kompetens för att ge- nomföra analyser. Ett ytterligare problem som vi har visat i avsnitt 2 och 3, är bristen på redovisning av könsuppdelad statistik trots att uppgifter om juridiskt kön finns tillgänglig. 
  
 Kommissionen konstaterar att samtidigt som det finns statistiska uppgifter som inte används för att göra jämställdhetsanalyser, saknas det data inom andra områden. Ett sådant exempel är de oförklarade könsskillnader som diskuteras i avsnitt 2. Ofta beror oförklarade skill- nader på att offentlig statistik som SCB ansvarar för inte fångar upp den processdata som finns hos myndigheter för att studera exempel- vis skillnader i handläggningstider, eller ansökningsdata för att studera skillnader i bedömningar för olika ansökningar. Vi kan också konsta- tera att myndigheterna inte alltid har den kompetens och analys- kapacitet som behövs för att genomföra mer kvalificerade analyser av egna data. 
  
 Kommissionens anser att det alltså behövs mer forskning och kunskap som lyfter fram vad som fungerar, för vem och varför. Som avsnitt 2 visar är forskning som studerar hur en jämställd fördelning av offentliga stödåtgärder kan åstadkommas bristfällig. 
  
 574 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 4.3Behov av fortsatta kvantitativa och kvalitativa analyser 
  
 Både kvantitativa och kvalitativa studier är nödvändiga verktyg för att bygga upp kunskap om hur myndigheters arbete för ökad jäm- ställdhet vad gäller fördelning av stöd och åtgärder kan bedrivas. Som granskningen ovan visar går det genom kvantitativ analys att fastställa könsskillnader i myndigheternas fördelning av stöd och åtgärder. Även om det i ett enskilt fall inte tycks vara problematiskt då skillnaderna är små, blir det problematiskt på ett aggregerat plan. Enstaka fall syns oftast inte och upplevs därför inte som ett problem. Vad som därför är viktigt att betona är att det för att kunna iden- tifiera systematik behövs stora mängder data. Vidare krävs även en ansats där analysen försöker närma sig kausalt samband, något som är svårt. Ett sätt att närma sig en sådan analys är dock, som Kommis- sionen har bett myndigheterna göra, att kontrollera för olika faktorer. I dessa analyser ser vi hur små signifikanta skillnader som ackumu- leras kan få betydande effekter över tid för enskilda individer. Ett exempel är att de små skillnaderna som identifierades hos flera myn- digheter som CSN, Arbetsförmedlingen och Skatteverket, finns inom en rad olika områden. Likt den studie som Cheung (2018) gjorde kan alltså små skillnader per månad få stora konsekvenser när det analyseras över tid eftersom gapet mellan kvinnor och män ökar över tid i takt med att de små skillnaderna ackumuleras. Det blir också problematiskt för de enskilda individerna om det finns flera skillna- der till exempel vid olika ärenden och av olika handläggare så att små enstaka skillnader ackumuleras. 
  
 För att myndigheter ska kunna identifiera och åtgärda de osakliga könsskillnaderna behöver beslut, bedömningar och bemötande på handläggarnivå studeras utifrån flera angreppsätt. Genom etnografiska metoder som form av observationer och intervjuer, men även kva- litativt utformade aktgranskningar och textanalyser samt kvantitativa studier i form av regressionsanalyser kan den kunskap som myndig- heter behöver för att förändra arbetssätt genereras, vilket bidrar till ett mer jämställt utfall. Likaså kan experimentella studier generera sådan kunskap. Här vill kommissionen också understryka att det är viktigt att de som genomför dessa studier har såväl adekvat metodo- logisk kompetens som kunskap om genus och jämställdhet. 
  
 575 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 Vi ser även ett behov av ett mer strukturerat och systematiskt analysarbete som utvärderar vilka effekter verksamheten har för kvinnor och män och vilka konsekvenser detta kan få för den eko- nomiska jämställdheten. Sådana studier utgör värdefulla underlag för mer konkreta problemanalyser av hur myndigheterna kan bistå i rela- tion till målet för ekonomisk jämställdhet och förbättrade möjlig- heter för uppföljning. 
  
 Kommissionen anser att myndigheterna i större utsträckning be- höver göra analyser som undersöker en jämställd fördelning av insat- ser, stöd, åtgärder och förmåner där ett flertal relevanta variabler samtidigt inkorporeras i analyserna. Det är myndigheterna själva som har verksamhetsdetaljerna om de relevanta ärendeuppgifterna och de interna myndighetsprocesserna. Att fler variabler än kön inkluderas i analyser av hur myndigheters stöd och resurser fördelas är viktigt för att se skillnader inom gruppen kvinnor och gruppen män. Ge- nom att bryta ned statistik i fler kategorier kan myndigheter också studera om det finns fler aspekter, till exempel ålder, funktionsned- sättning eller etnisk bakgrund, som kan påverka fördelningen av stöd och åtgärder. Ett sådant exempel är att myndigheter med möjligheter till detta, som Skatteverket och Pensionsmyndigheten, även under- söker skillnader i handläggning av ärenden som berör utlandsfödda/ infödda kvinnor och män. Utredningen Transpersoner i Sverige. För- slag för stärkt ställning och bättre levnadsvillkor (SOU 2017:92) läm- nade också ett förslag på att utreda möjligheterna att införa ett tredje juridiskt kön då transpersoner kan exkluderas i kartläggningar och uppföljningar som baseras på kön. 
  
 4.4Långsiktighet och kontinuitet ger framgång 
  
 Kommissionen anser vidare att det krävs långsiktighet och konti- nuitet för att åstadkomma jämställdhet i fördelningen av offentliga stödåtgärder. Det finns exempel på myndigheter som har bedrivit ett systematiskt analysarbete för att minska könsskillnader i den egna verksamheten kopplat till bemötande, beslut och bedömningar. Till exempel har Vetenskapsrådet arbetat med jämställdhetsobservationer som verktyg för att öka jämställdheten i sina egna bedömningspro- cesser, vilket har lett till en mer formaliserad process med tydligare riktlinjer för bedömningar, ökad medvetenhet och generellt en högre 
  
 576 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 kvalitet i processerna (Vetenskapsrådet 2020). Sedan 2012 har myn- digheten regelbundet genomfört observationer som studerar möten där sakkunniga diskuterar ansökningar om forskningsbidrag som har kommit till myndigheten. Arbetet ingår i ett bredare jämställd- hetsarbete inom myndigheten, där syftet inte är att bevisa orsaks- samband utan snarare att ta fram underlag för diskussion och lärande för kvalitetsförbättringar av myndighetsprocessen. 
  
 Ytterligare exempel är Arbetsförmedlingen (se PM Arbetsförmed- lingens arbete med jämställd arbetsmarknadsetablering – analys och bedömning av möjliga åtgärder som är en del av Kommissionen för jämställda livsinkomsters redovisning) samt Skatteverket. Skattever- kets analyser visar att kvinnor i större utsträckning än män får ett mindre varmt bemötande och ett mindre utrymme att få inflytande över möten med handläggare. Män följs med dit de ska, medan kvinnor får en riktning utpekad. Handläggarna är också mer engagerade i att hjälpa de manliga medborgarna. Skillnader i bemötande var tydligast mellan grupper av människor med olika etniska bakgrunder (Kontigo 2018, Skatteverket 2018). 
  
 4.5Fokus på implementering och risk för diskriminering 
  
 Kommissionen vill framhålla att det inte är så enkelt att starkare styrning och fler hårda styrmedel kommer lösa den ojämställda för- delningen av stöd och resurser på svenska myndigheter. Styrning är mer än ”bara” det som sker på politisk nivå i form av regeringsupp- drag och lagstiftning, vilket innebär att fokus behöver riktas mot hela styrningskedjan. Ty det är på myndigheter som politiska beslut om- sätts till praktik och det är de tjänstepersoner som arbetar på myn- digheterna i olika led som genomför de politiska besluten. Politiken formas av och i den kontext där den implementeras. 
  
 Vad som sker längst ned i styrningskedjan, det vill säga i mötet mellan myndigheter och medborgare är därför centralt för att förstå när, hur och varför myndigheters verksamheter brister i jämställdhet och stöd och resurser fördelas ojämställt. Det är också i den slutgil- tiga implementeringen av politiken, längst ned i styrningskedjan som en av två centrala faktorer som kan förklara orsaken till den ojäm- 
  
 577 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 ställda fördelningen återfinns: hur diskriminering, fördomar och stereotypisering får genomslag i myndighetsutövningen. 
  
 I avsnitt 2 redovisades olika exempel på förekomsten av osakliga könsskillnader i fördelningen av statliga stödåtgärder inom ett antal politikområden. Osakliga könsskillnader är inte samma sak som oför- klarade könsskillnader, utan handlar om skillnader i fördelningen som beror på en diskriminerande handling. Handlingen i sig kan vara med- veten eller omedveten, men själva handlingen är diskriminerade för individen som drabbas. Det innebär dock inte att en sådan handling alltid kan visas vara diskriminerande enligt gällande lagstiftning. Det finns flera studier som visar att diskriminering är omfattande, sär- skilt när det gäller etnisk diskriminering (se en sammanfattning i Snyder 2015, Vetenskapsrådet 2018). Mycket av den diskriminering som sker är subtil och resultatet av omedvetna och stereotypa före- ställningar om olika personer och grupper utifrån egenskaper som ”den andre” förmodas ha. Det finns en rad studier inom olika dis- cipliner som visar att det stöd och den hjälp som personer får från myndigheter kan skilja sig åt beroende på kön och bakgrund på grund av att tjänstepersoner tenderar att utgå ifrån stereotypa bilder och förutfattade meningar (se bland annat Moses  Harris 2015, Herz 2012, Morales 2010, Arai m.fl. 2020, Peralta Prieto 2011 Garcia 2004).2 Studier visar också att personer med funktionssättning och nedsatt arbetsförmåga i större utsträckning än de som inte har det, har upplevt att de har blivit utsatta för dis- kriminering. Av dessa är en större andel kvinnor än män (Jämställd- hetsmyndigheten 2019b, SCB 2019b). 
  
 En nyligen genomförd forskningsstudie visar att utrikes födda personer särbehandlas vid kontakter med svenska kommuner (Hammarstedt  Snyder 2019). Författarna till studien gjorde ett fältexperiment med två fiktiva namn som vardera kontaktade samt- liga 290 svenska kommuner med identiska mejl angående om att få information om tillvägagångssättet för att ansöka om förskoleplats. Det enda som skiljde mejlen åt var att varannan slumpmässigt utvald kommun kontaktades av en fiktiv person med ett typiskt manligt 
  
 2Regeringen gav i november 2020 Forum för levande historia i uppdrag att kartlägga kunskap om människors erfarenheter av rasism i kontakt med svenska myndigheter och andra offent- liga verksamheter då regeringen konstaterar att det inte finns någon samlad bild av vilken kunskap som finns om människors erfarenheter av rasism i kontakter med svenska myndig- heter och andra offentliga verksamheter. Uppdraget ska redovisas till regeringen senast den 
  
 24september 2021. 
  
 578 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 svenskt namn och de övriga av en med ett typiskt manligt arabiskt namn. Resultaten visade att de med ett typiskt arabiskt namn i mindre utsträckning fick svar från kommunen inom tio dagar, ett svar som innehöll färre ord och i mindre utsträckning en personlig hälsning jämfört med de med ett typiskt svenskt namn. Studier visar också att föreställningarna i hög grad är könade och att kvinnor som upplevs som ”utländska” tenderar att framställas som mindre intresserade av lönearbete och mer fokuserade på hem och barn än andra kvinnor (Ennerberg 2017, Guerrero 2015). 
  
 Hur denna diskriminering tar sig uttryck visar en rapport från Arbetsförmedlingen där det studeras hur och när stereotypa föreställ- ningar får genomslag på lokala arbetsförmedlingar och vad det kan innebära för möjligheterna för kvinnor med olika etnisk bakgrund att ta del av arbetsmarknadspolitiska insatser (Larsson 2019). Rap- porten visar att arbetsförmedlare, när de ska balansera krav och resur- ser utvecklar olika typer av arbetsstrategier. Det tar sig uttryck som att arbetsförmedlarna tillskriver utrikes födda kvinnor egenskaper som ”svårjobbade” eller ”omotiverade”. Ofta ställs dessa kvinnor mot män som anses vara mer ”drivna” och ”på”. Dessa uppfattningar på- verkar hur arbetsförmedlarna förhåller sig till kvinnor respektive män i möten och kontakter. Utrikes födda kvinnor anvisas i högre grad till insatser med syfte att uppfylla aktivitetskraven, snarare än med syfte att insatsen ska leda till jobb. Män matchas i större ut- sträckning mot lediga arbeten eller hänvisas till arbetsmarknadsnära insatser. Vidare visar rapporten att de arbetsstrategier arbetsförmed- larna utvecklar för att förenkla sitt arbete och spara tid tenderar att drabba kvinnor med kort utbildning och liten arbetslivserfarenhet. 
  
 När tjänstepersoner, som forskningen visar, utgår från stereotypa föreställningar och det i sin tur påverkar bedömningar, beslut och bemötande kan den ojämlika fördelningen sålunda bero på diskrimi- nering. Det kan också innebära att individer, beroende på kön, hud- färg, bakgrund, kläder, språkkunskaper, namn, funktionsnedsättning etcetera får sämre bemötande samt mindre stöd och hjälp, något som i förlängningen kan innebära att de får en mer utsatt ekonomisk och social position än andra individer. Det innebär även att de politiska prioriteringar och jämställdhetssatsningar som görs från regeringen, riskerar att försvinna när politiken omsätts till praktik på den lokala nivån. 
  
 579 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 4.6Betydelsen av strukturella faktorer 
  
 Ytterligare en central faktor som kan förklara orsaken till den ojäm- ställda fördelningen av stöd och resurser är selektionsmekanismer. Selektionsmekanismerna har att göra med strukturer som påverkar kvinnors och mäns faktiska livsvillkor, förutsättningar och attityder. Trots till synes könsneutrala regelverk kan olika hinder i regelverken påverka kvinnors och mäns valmöjligheter olika. Det gör att utform- ningen av insatser snarare ska förstås som könsblinda, då de utgår ifrån att system är könsneutrala. Det kan till exempel handla om att kvinnors högre uttag av föräldraledighet slår mot kvinnors möjlig- heter att bedriva företag. Ett annat exempel är att majoriteten av de arbetsmarknadsutbildningar som Arbetsförmedlingen erbjuder riktar sig mot manligt dominerade branscher. Likaså tenderar individbase- rade faktorer bortförklara eller osynliggöra strukturella faktorer. 
  
 4.7Rekommendation för fortsatt myndighetsanalys 
  
 Som nämnts ovan anser kommissionen att det finns behov av såväl kvantitativa som kvalitativa studier för att ge ytterligare kunskap för att motverka osakliga skillnader i myndigheternas fördelning av stödåtgärder till kvinnor och män. Sådana studier bör med fördel kunna genomföras inom myndigheterna. Studierna bör inkludera frågor om bemötande och bedömning på handläggarnivå, samt sätta detta i relation till betydelsen av strukturella faktorer. Som kart- läggningen i avsnitt 3 visar finns det också genomgripande brister hos myndigheterna vad gäller att analysera och utvärdera vilka effek- ter verksamheten har för kvinnor och män, flickor och pojkar, samt för olika grupper av kvinnor och män, flickor och pojkar och vilka konsekvenser detta kan få för den ekonomiska jämställdheten. 
  
 Kommissionen rekommenderar därför att de granskade myndig- heterna initierar egna projekt, alternativt ges särskilda uppdrag från regeringen att närmare analysera förekomsten av osakliga könsskill- nader. I samband med detta kan myndigheterna se över brister i redovisning och analys av könsuppdelad statistik, samt utifrån detta vidare analysera verksamhetens möjliga konsekvenser för ekono- misk jämställdhet.3 Dessa analyser bör ske internt på myndigheterna 
  
 3Myndigheterna bör även i större utsträckning samköra den egna myndighetsdatan med den offentliga statistiken som SCB tillhandahåller. 
  
 580 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 och bidra till myndigheternas arbete under den nya programperio- den för JIM. Vidare anser kommissionen att dessa analyser bör utgå från en intersektionell ansats. Sådana studier skulle ge underlag för mer konkreta problemanalyser av hur myndigheterna genom sina respektive verksamheter kan bidra till måluppfyllelsen vad gäller målet för ekonomisk jämställdhet och förbättrade möjligheter för uppfölj- ning. 
  
 581 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 5Översyn av myndigheters information och vägledning 
  
 5.1Om deluppdraget och urval av myndigheter 
  
 I detta avsnitt redovisas den översyn som kommissionen har gjort av hur myndigheter genom information och vägledning skapar möjlig- heter för kvinnor och män, flickor och pojkar att göra informerade val kopplat till livsinkomster. 
  
 Kommissionens översyn omfattar 21 myndigheter vars verksam- het på olika sätt kan påverka individers inkomster.1 Vi inkluderar även två statliga bolag i översynen.2 Myndigheterna och bolagen har försett kommissionen med underlag om olika aspekter av hur de informerar och vägleder kvinnor och män/flickor och pojkar, samt hur detta relaterar till deras befintliga jämställdhetsuppdrag. 
  
 Avsnittet är strukturerat utifrån centrala teman som framkommit under analysen av det material som myndigheterna och bolagen har skickat in. Först redogörs för två grundläggande aspekter av jäm- ställd information Språk och tillgänglighet samt Bildval och riktad kommunikation. Därefter fokuseras ett antal huvudsakliga områdena i översynen, Information som syftar till normbrytande val, Informa- tion om olika utfall om könsskillnader, samt Information om ekono- misk påverkan. Vidare lyfts frågor om Automatiserade bedömningar och AI samt Nudging. 
  
 Vi har valt att redogöra för generella iakttagelser och trender och utifrån det illustrera med representativa exempel, i stället för att 
  
 1Arbetsförmedlingen, Arbetsmiljöverket, Centrala studiestödsnämnden (CSN), Folkhälso- myndigheten, Försäkringskassan, Konsumentverket, Kronofogden, Migrationsverket, Myn- digheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor (MUCF), Myndigheten för yrkeshögskolan (MYH), Pensionsmyndigheten, Skatteverket, Skolverket, Socialstyrelsen, Statens servicecenter, Tillväxtverket, Universitets- och högskolerådet (UHR) Universitetskanslersämbetet (UKÄ), Upphandlingsmyndigheten, Vetenskapsrådet samt Vinnova. 
  
 2Almi och Samhall. 
  
 583 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 redovisa varje myndighet för sig eller redogöra för alla exempel som finns. Att en myndighet inte nämns under ett visst avsnitt eller att inga exempel från denna redovisas, innebär alltså inte att den saknar arbete inom ett visst område. Samtidigt innebär det inte heller att en myndighet som används som exempel i ett tema driver jämställd- hetsarbete inom andra områden. 
  
 I en avslutande analys identifieras och diskuteras ett antal utma- ningar som framträder i myndigheternas information och vägledning. 
  
 5.2Språk och tillgänglighet 
  
 Kommissionen för jämställda livsinkomster ska anlägga ett intersek- tionellt perspektiv. Jämställdhetsinsatser och analyser bör ta hänsyn till frågor om exempelvis mångfald och tillgänglighet. Redovisningen av översynen inleds därför med frågan om hur myndigheter och bo- lag tar hänsyn till språk och tillgänglighet i sin information till kvinnor och män. 
  
 Generellt framstår det i materialet att myndigheterna tar frågor om språk och tillgänglighet på allvar. Då webbplatsen hos myndig- heterna uppges vara den centrala kommunikationskanalen och dit medborgare och andra som söker information ofta hänvisas vidare till, finns hos flertalet myndigheter en strävan efter att det ska vara så enkelt och tillgängligt som möjligt. Det inbegriper såväl möjlig- heter att tillgodogöra sig informationen på flera olika sätt som på olika språk. 
  
 Att använda klarspråk och på så sätt kommunicera med ett enkelt och begripligt språk återkommer genomgående i myndigheternas svar som en given utgångspunkt för texter.3 Flera myndigheter upp- ger också att de, som de är skyldiga till, följer språklagen.4 Dock är 
  
 3Se www.isof.se/sprak/klarsprak.html. 
  
 4Språklag (2009:600) innebär till att medborgare har rätt att använda finska, meänkieli och samiska hos förvaltningsmyndigheter och domstolar samt finska och samiska vid skriftliga kontakter med Riksdagens ombudsmän liksom med Justitiekanslern, Försäkringskassan, Skatte- verket och Diskrimineringsombudsmannen. I kontakt med personer med andra minoritets- språk ska myndigheterna enligt förvaltningslagen tolka och översätta när det behövs (se webbriktlinjer.se/lagkrav/sprak/ sprak för mer information). Se också www.digg.se/om-  
 oss/nyheter/2018/lagen-om-tillganglighet-till-digital-offentlig-service. 
  
 584 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 det ingen av myndigheterna som nämner funktionsrättskonven- tionen.5 
  
 Hur mycket av informationen på myndigheternas webbplatser som översätts till andra språk och även vilka språk skiljer sig. Att delar av informationen finns tillgänglig på engelska är dock genom- gående hos de flesta myndigheterna. Likaså har de större myndig- heterna med medborgarkontakter översatt delar av sin information till flera andra språk. 
  
 Försäkringskassan och Skatteverket (som även omfattas av sär- skilda bestämmelser i språklagen) är två av de myndigheter som upp- ger att de informerar på flera olika sätt. Till Försäkringskassan finns möjlighet att ringa direkt till myndigheten och tala med handläggare på engelska, arabiska eller polska, och för en rad andra språk kan samtal bokas in. Skatteverket uppger att de arbetar med ett grund- paket för webbplatsen på de vanligaste invandrarspråken, nationella minoritetsspråk och teckenspråk. Det ska vara skrivet på klarspråk och anpassat för personer som inte kan svenska så bra. Med de van- ligaste invandrarspråken menas de fem till tio största bland de som talas av grupper som har invandrat till Sverige de senaste sex åren. Skatteverket uppger att anledningen till detta är att det är den tid det beräknas ta för att förstå samhällsinformation på svenska. 
  
 Ett annat exempel på hur myndigheter anpassar information är hur Folkhälsomyndigheten under  
 covid-19-pandemin 
  översatt mate- rialet om pandemin till teckenspråk, lätt svenska och uppläst. Infor- mation har också översatts till 30 språk utöver svenska, varav tre av dessa går att få uppläst. 
  
 Flera myndigheter uppger också att de, när de tar fram nya funk- tioner, gör det så att kraven enligt den internationella standarden uppfylls.6 Vinnova är också en av myndigheterna som uppger att de strävar efter en högre nivå än standarden.7 
  
 5Funktionsrättskonventionen är en  
 FN-konvention 
  om rättigheter för personer med funk- tionsnedsättning som Sverige ratificerade 2008. Läser mer: 
  
 www.regeringen.se/  
 globalassets/regeringen/dokument/socialdepartementet/funktionshinder/konvention-om- 
  
 rattigheter-for-personer-med-funktionshinder-a4-webboptimerad.pdf. 
  
 6WCAG 2.1AA är en standard för tillgänglighet och fungerar som officiella riktlinjer för hur man bör arbeta med webbplatser i offentlig sektor (se DIGG för mer information https://webbriktlinjer.se/wcag). 
  
 7Läs mer på www.vinnova.se/tillganglig. 
  
 585 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 5.3Bildval och riktad kommunikation 
  
 En annan grundläggande aspekt vad gäller jämställd information rör bildval. Hur män och kvinnor, flickor och pojkar representeras i bilder och illustrationer bidrar till att skapa och bekräfta föreställ- ningar och idéer om vem som är lämplig för en viss utbildning och ett visst arbete. Det bidrar också till att reproducera normer om för- äldraskap, kroppar, hudfärg, sexualitet, religion och sexuellt uttryck. Hur myndigheter väljer att illustrera och bildsätta det material och den information de producerar sänder också signaler och skapar nor- mer om vem och vilka som det offentliga Sverige ser som lämpliga för olika samhälleliga positioner och funktioner. 
  
 Att arbeta med inkluderande kommunikation och medvetna bild- val återkommer hos ett flertal myndigheter. Flera uppger att de genom att tänka på hur kvinnor och män, flickor och pojkar representeras i bilder och illustrationer försöker undvika att reproducera stereotypa uppfattningar om manligt och kvinnligt i sitt material. Vidare åter- kommer flera myndigheter till att de också arbetar för att kvinnor och män i olika ålder samt med olika hudfärg och religiösa markörer ska synliggöras. 
  
 Flera myndigheter uppger att de arbetar utifrån instruktioner och checklistor som har tagits fram för detta ändamål. Det tar sig ofta formen av ett frågebatteri som den som väljer bilder bör ställa sig. Följande exempel är hämtade från CSN:s Checklista för bilder och kan ses som representativ för den typ av frågor som återfinns i myn- digheternas material: 
  
 •Speglar bilden den mångfald som finns i samhället? (inkludera utan att markera) 
  
 •Hur många kvinnor/män finns det på bilderna? 
  
 Mendoza bilden tagen i en miljö som stämmer med ämnet? 
  
 •Vad gör personen på bilden? 
  
 •Är personen aktiv eller passiv? 
  
 •Om det är fler personer på bilden, hur förhåller de sig till varandra? 
  
 •Vilken kameravinkel används? 
  
 •Känns bilden naturlig även om du skulle byta kön på personen? 
  
 586 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 •Om det var du på bilden, hade du velat bli framställd på samma sätt?8 
  
 Flera myndigheter knyter arbetet med medvetna bildval till det specifika politikområde de verkar inom. Arbetsförmedlingen uppger att de genom bildval tydligt vill markera att alla kan arbeta inom den specifika branschen oavsett kön, ålder och hudfärg. Det innebär till exempel att myndigheten väljer foton på yrkesutövande personer som tillhör det underrepresenterade könet i sina yrken. Vidare pro- duceras särskilt material som är riktat mot vissa målgrupper, till exempel specifikt till kvinnor med kort utbildning som har svårare att få arbete. Avsikten är att motivera till fortsatta studier eller yrkes- utbildning. 
  
 Ett annat exempel är Kronofogden som arbetar förebyggande mot skuldsättning. I framtagandet av ett material som vänder sig till barn och unga har myndigheten arbetat tillsammans med ungdomar.9 Det har inneburit att representanter för målgruppen har deltagit under framtagandet genom att läsa manus och karaktärsbeskrivningar och i samtal med dessa har jämställdhetsperspektivet tagits upp. Vidare uppger myndigheten att medvetna val kring framställningar av barn och unga gjorts, till exempel är det en tjej som är  
 e-sportare 
  och inte en kille. Ett annat exempel är att det i materialet är både killar och tjejer som ”gör bus” som leder till skadestånd. 
  
 Det finns även ett par myndigheter som i sina riktlinjer för bildval fokuserar på vikten av hur personer med funktionsnedsättning repre- senteras. En av dessa är MUCF som i sin så kallade varumärkeshand- bok diskuterar att personer med funktionsnedsättningar ofta bara syns i sammanhang som handlar om just funktion, och att det därför är viktigt att välja det normkritiska sättet att kommunicera minst lika ofta som det normativa.10 Dock kan kommissionen konstatera att det är få myndigheter som betonar vikten av att inte reproducera normer om funktionalitet. 
  
 8CSN, Checklista inkluderande kommunikation, Checklista för bilder. 
  
 9Se Hall. 
  
 10Se MUCF, Varumärkesplattform, Kapitel 2, Så uttrycker vi oss (material till kommissionen). 
  
 587 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 5.4Information som syftar till normbrytande val 
  
 En central fråga för kommissionens översyn är hur myndigheterna och bolagen förser kvinnor och män, flickor och pojkar med infor- mation som främjar normbrytande val och jämställdhet. Som disku- terades i avsnitt 2 spelar studie- och yrkesval en stor roll för individers livsinkomster. Likaså har uttag av föräldrapenning och grad av arbets- tid en påverkan på såväl inkomster i närtid som på den framtida pen- sionen. Att myndigheter inom ramen för sitt uppdrag och verksam- het visar på fler möjligheter och bidrar till att förändra normer, kan ha stor betydelse. Val av bilder som diskuteras ovan är ett sådant exempel. Ytterligare sätt är att myndigheter genom information och vägledning upplyser om de möjligheter som finns att agera eller välja på andra sätt än normen. 
  
 Kommissionens analys visar att myndigheter i kontakter med med- borgare redogör för olika alternativ som finns och på så sätt bidrar till att öppna för andra val än det som kvinnor och män generellt gör. Det vanligaste exemplet är att myndigheter på sina webbplatser och i andra kanaler tydligt informerar om olika möjligheter som finns och på så sätt strävar efter att ge en bild som visar på flera olika handlingsalternativ än det som utifrån rådande normer ses som det mest självklara. Denna typ av information är sällan kopplad till någon specifik jämställdhetsinformation utan är snarare ett exempel på hur myndigheter anstränger sig för att ge en bred och saklig information, riktad till alla medborgare oavsett könstillhörighet. 
  
 Exempel på den typen av information finns hos Försäkrings- kassan. Genom att redogöra för vilka möjligheter som finns i form av att dela upp uttag av ersättningar, och att förkortningar av arbets- tiden kan påverka deras sjukpenninggrundande inkomst (SGI), får föräldrar information som kan innebära att de får ökad kunskap av konsekvenser av olika val. Försäkringskassan konstaterar emellertid att myndigheten i relation till ersättningar som närståendepenning eller omvårdnadsbidrag på sin webbplats informerar att de kan delas mellan flera personer, men att det inte finns information om fördelar med jämställt användande. En anledning till att sådan information saknas kopplat till detta är, enligt Försäkringskassan, att myndig- 
  
 588 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 heten inte har något särskilt jämställdhetsuppdrag vad gäller dessa ersättningar.11 
  
 Information kopplat till specifika jämställdhetsuppdrag 
  
 Försäkringskassan har fått uppdrag av regeringen att verka för ett jämställt användande av föräldrapenning och för denna ersättning ges mycket specifik jämställdhetsinformation.12 Myndigheten upp- ger att de informerar om regelverket för ersättningen och möjlig- heterna att dela på dagarna på en mängd olika sätt: webbplatsen, e- tjänster, i myndighetens kontakter med föräldrar via telefon,  
 e-post 
  och på Facebook. Den finns också en webbtjänst, Vänta  
 barn-guiden, 
  för blivande föräldrar. Guiden genomsyras av ett jämställdhetsper- spektiv. Den informerar om rättigheterna att vara föräldraledig, att dagarna i normalfallet delas mellan två föräldrar, hur hushållets eko- nomi påverkas, om föräldralön från arbetsgivare och fördelarna med att dela ersättningen lika. Här finns också information om hur indi- viders livsinkomst påverkas av olika handlingsalternativ. Det finns till exempel en länk till Pensionsmyndighetens webbplats som infor- merar om hur föräldraledighet och deltidsarbete kan påverka pension och livsinkomst. Myndigheten uppger också att blivande föräldrar kan delta i webbinarium som syftar till att informera om föräldra- försäkringen och vikten av ett jämställt uttag. I samband med mors- och farsdag genomförs ibland särskilda informationssatsningar genom pressutskick och information i sociala medier. 
  
 Det finns flera exempel på myndigheter som ger tydlig jämställd- hetsinformation. Även Socialstyrelsen har ett regeringsuppdrag knutet till föräldraförsäkringen. Syftet är att föräldralediga kvinnor och män som tar emot försörjningsstöd ska förberedas för att kunna stå till arbetsmarknadens förfogande efter föräldraledigheten. Inom upp- draget sammanställs och sprids exempel på arbetssätt och insatser som erbjuds av vissa kommuner och som riktas till föräldralediga kvinnor och män som tar emot försörjningsstöd.13 Socialstyrelsen 
  
 11Ungefär 70 procent av mottagarna är kvinnor och endast 30 procent är män. Detta mönster har varit oförändrat sedan närståendepenningen infördes. Det är också få som utnyttjar möj- ligheten att dela på ersättningen. En studie visar att endast 18 procent vårdas av fler än en person (Närståendepenning bland kvinnor och män, Korta analyser 2018:5). 
  
 12Regleringsbrev för Försäkringskassan 2020. 
  
 13Uppdraget redovisas december 2020 på www.kunskapsguiden.se. 
  
 589 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 har tagit fram flera publikationer som lyfter jämställdhet om ekono- miskt bistånd.14 
  
 Att uppmuntra normbrytande studie och yrkesval 
  
 Flera myndigheter uppger även att de arbetar för att uppmuntra till normbrytande studie- och yrkesval. Det sker framför allt genom att lyfta fram goda exempel samt genom stöd- och utbildningsmaterial för professioner som möter medborgare i sitt arbete. Arbetsförmed- lingen berättar att myndigheten bland annat arbetar med motiverande artiklar, yrkesfilmer, och webbinarier.15 Det statliga bolaget Samhall uppger att de arbetar för att fler kvinnor ska pröva traditionellt man- liga arbetsuppgifter och vice versa. Information sker genom filmer, affischer,  
 APT-träffar, 
  Samhalls interna tidning samt i medarbetar- samtal. Vidare berättar bolaget att det för att öka andelen kvinnor som går till ett nytt jobb utanför Samhall, lyfter goda exempel som kan inspirera. Samhall har även särskilda studiebesök på arbetsplatser för kvinnor. 
  
 Myndigheten för yrkeshögskolan (MYH) och Skolverket vänder sig båda mot utbildningsväsendet i jämställdhetsarbetet. MYH upp- ger att de för att bidra till att bryta könsbundna utbildnings- och yrkes- val lyfter fram goda exempel från utbildningsanordnare och Allen som har bidragit till att bryta traditioner. Myndigheten har tagit fram stödmaterial till utbildningsanordnare för arbetet med jämställd- het i konst- och kulturutbildningar och utbildningar inom yrkeshög- skolan.16 Där förmedlar MYH att varken myndigheten eller utbild- ningsanordnarna kan göra allt för att uppnå jämn könsfördelning i utbildningarna, men att alla kan göra något. Myndigheten håller även riktade informationsträffar till yrkesaktiva vägledare, som har samma syfte och innehåll. 
  
 14Kartläggning av socialtjänstens arbete med ekonomiskt bistånd ur ett jämställdhetsperspektiv  
 (www.socialstyrelsen.se/globalassets/sharepoint-dokument/artikelkatalog/ovrigt/2018-11- 
  7.pdf), Att öka förutsättningar för egen försörjning – Unga vuxna i verksamheten ekonomiskt bistånd:  
 (www.socialstyrelsen.se/globalassets/sharepoint-dokument/artikelkatalog/ 
  
 ovrigt/2017-6-13.pdf), 
  Stöd för socialtjänsten i arbetet med att förebygga avhysningar  
 (www.socialstyrelsen.se/globalassets/sharepoint-dokument/artikelkatalog/kunskapsstod/ 
  
 2017-11-11.pdf). 
  
 15Arbetsförmedlingen, Fler tjejer till byggbranschen!, 2018. www.arbetsformedlingenplay.se/  
 podcast/fler-tjejer-till-byggbranschen 
  (Hämtad  
 2020-10-02). 
  
 16Jämställd utbildning – Ett stödmaterial för arbetet med jämställdhet i konst- och kultur- utbildningar. MYH 2019/5060, Jämställd utbildning – Ett stödmaterial för arbetet med jäm- ställdhet inom yrkeshögskolan. MYH 2020/1108. 
  
 590 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 Skolverket har haft ett regeringsuppdrag om att främja jämställd- het inom skolväsendet där en del av det uppdraget är att ta fram in- satser för stärkt kvalitet och jämställdhetsperspektiv i studie- och yrkesvägledningen (Skolverket 2011). Skolverket uppger att myndig- heten tagit fram en prototyp för ett verktyg som stöd för personal i förskoleklass och fritidshem för att utmana föreställningar om yrken och vidga elevernas perspektiv. Syftet är att med ett lätttillgängligt stöd tidigt påbörja en process hos barnen för att på längre sikt bidra till väl underbyggda studie- och yrkesval (Skolverket 2019). Skol- verket har också tillsammans med Malmö Universitet tagit fram ett metodmaterial om jämställdhet, normkritik och studie- och yrkes- vägledning för att stärka studie- och yrkesvägledningen i skolväsendet (Gilbert  Lindberg 2015). Vidare har Skolverket genomfört en rad fortbildningsinsatser i form av föreläsningar, där jämställdhet genomgående har varit ett inslag eftersom det kompensatoriska upp- draget är viktigt inom studie- och yrkesvägledning. Den största in- satsen var det så kallade Utbildningspaketet  
 Skola-arbetsliv 
  (Skol- verket 2019). 
  
 Situationsspecifik information 
  
 Bland myndigheterna finns exempel på riktad och situationsspecifik information som syftar till normbrytande val. Ett sådant exempel är att addera fler upplysningar än de som medborgaren i kontakter med myndigheter ber om. Försäkringskassan är en myndighet som i sina medborgarkontakter arbetar så. Den berättar att när individer ringer till Försäkringskassan för att fråga om ersättningar som exempelvis närståendepenning eller föräldrapenning, informeras dessa om ersätt- ningens utformning och möjligheterna att dela på dagarna. Även Arbetsförmedlingen uppger att de i mötet med nyanlända som deltar i etableringsprogrammet informerar om att det går att dela på för- äldraledigheten. 
  
 591 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 5.5Information om olika utfall om könsskillnader 
  
 För att understödja information som syftar till att främja jämställd- het, kan upplysningar om statistik om könsskillnader vara en viktig del.17 I det materialet om myndigheters information och vägledning som kommissionen samlat in framkommer att en del myndigheter använder statistik om könsskillnader i syfte att belysa skillnader mellan kvinnor och män. I detta fall handlar det alltså inte om återrapporter och uppföljningar till regeringen, utan om direkt kommunikation till medborgare och andra som myndigheten vänder sig till. Ett exempel är Försäkringskassan som på sin webbplats redogör för hur uttaget av föräldrapenning fördelas mellan kvinnor och män och där disku- terar fördelar med att dela föräldraledigheten mer lika mellan två för- äldrar.18 
  
 Vidare uppger flera myndigheter att de genom att synliggöra köns- skillnader i material och information vill skapa möjligheter för indi- vider och aktörer att göra egna analyser. Myndigheten för ungdom- och civilsamhällesfrågor (MUCF) berättar att de könsuppdelar all statistik i enkäter för att aktörer som använder myndighetens mate- rial ska ha en möjlighet att synliggöra och analysera könsskillnader i det egna arbetet. Universitetskanslersämbetet (UKÄ) uppger att de i rapporter om etablering på arbetsmarknaden vänder sig till poten- tiella studenter. I rapporterna analyseras ställningen på arbetsmark- naden efter studier i högskolan för olika grupper. I analyserna används kön som en övergripande indelningsgrund och ett av syftena är att belysa skillnader mellan kvinnor och män. Ett annat exempel där en myndighet använder sig av statistik för att belysa skillnader mellan könen, är hur Folkhälsomyndigheten under  
 covid-19-pandemin 
  i sin kommunikation till medborgare har valt att redovisa skillnader i smittotal mellan män och kvinnor. 
  
 5.6Information om ekonomisk påverkan 
  
 Ett ytterligare steg för att stärka information ur ett jämställdhets- perspektiv, förutom att påvisa relevant könsuppdelad statistik, är att ge tydlig information om vilka ekonomiska effekter olika val kan ha. 
  
 17I avsnitt 3 och 4 har vi analyserat och diskuterat hur och i vilken utsträckning centrala myn- digheter redovisar och analyserar utfallet av sin verksamhet på kön i sina årsredovisningar. 
  
 18Se  
 www.forsakringskassan.se/privatpers/foralder/dela-lika/. 
  
 592 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 Myndigheter kan, genom att informera medborgare om hur olika val och ageranden kan få olika ekonomiska konsekvenser, skapa möjlig- heter för medborgare att göra mer informerade val – så kallad nud- ging (se också avsnitt 5.8). Det handlar inte om att styra individer att agera på ett visst sätt, utan om att bistå med kunskap om vad olika val kan få för ekonomiska konsekvenser på kort och lång sikt. 
  
 Ett sådant exempel är, som har nämnts ovan, Försäkringskassan som uppger att de informerar om hur individers livsinkomst på- verkas av olika handlingsalternativ kopplat till uttag av föräldrapen- ning. Dock, konstaterar myndigheten, gör den inte det kopplat till andra ersättningar som omvårdnadsbidrag, trots att det får stora eko- nomiska konsekvenser om en förälder under en längre tid nyttjar ett helt omvårdnadsbidrag på egen hand. 
  
 En annan myndighet som uppger att de informerar om ekono- miska konsekvenser är Pensionsmyndigheten. På webbplatsen kan medborgare läsa om hur deltidsarbete kan påverka den framtida pen- sionen genom att exemplifiera olika inkomster och avtalsområden inom tjänstepensionen. Myndigheten informerar även i flera kanaler om möjligheten att överföra sin premiepension till den partner som tjänar mindre under en kortare eller längre period.19 Pensionsmyn- digheten uppger också att den har tagit fram informationsmaterial till nyblivna föräldrar om att det är bra att dela på föräldraledigheten samt hur de kan agera för att den intjänade pensionen kan bli mer jämställt fördelad mellan föräldrarna. Myndigheten uppger också att den försökt att attrahera kvinnor i sina kampanjer och informations- aktiviteter eftersom kvinnor arbetar deltid i större utsträckning än män, tar mer tillfällig föräldrapenning, har lägre inkomst än män och generellt har ett lägre intresse av att sätta sig in i sin pension. 
  
 Andra myndigheter är inte lika utförliga, men uppger att de infor- merar om ekonomi och försörjning. Arbetsförmedlingen uppger att de informerar om de ersättningar som personer kan få och att dessa är sjukpenning- och pensionsgrundande och därmed även påverkar andra socialförsäkringsförmåner, som exempelvis föräldrapenning och tillfällig föräldrapenning för vård av barn. Informationen syftar även till att individen ska förstå konsekvenserna av att inte uppfylla sina skyldigheter, eftersom det kan leda till att personen mister rätten till ersättning. 
  
 19 
 www.pensionsmyndigheten.se/forsta-din-pension/vad-paverkar-din-pension/ 
  
 smabarnstiden-kan-paverka-din-pension. 
  
 593 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 Migrationsverket uppger att de inte informerar asylsökande om långsiktiga konsekvenser av olika handlingsalternativ, då myndig- heten inte har det uppdraget och asylprocessen är en tillfällig situa- tion för den enskilde. Det samma gäller hjälp för individen att göra informerade val ur ett jämställdhetsperspektiv. I de delarna hänvisar Migrationsverket till webbplatsen Information Sverige.20 
  
 Kommissionen kan konstatera att flera myndigheter, även om de själva inte beskriver det i termer av nudging, genom att informera om ekonomiska konsekvenser av olika val förser medborgare med infor- mation som kan bidra med mer övervägda beslut och även leda till ökad ekonomisk jämställdhet på sikt. Kommissionen anser att det är ett enkelt, men effektivt sätt, att hjälpa kvinnor och män att fatta beslut som kan bidra till ökad jämställdhet. 
  
 Ekonomiska effekter av studie- och yrkesval 
  
 Flera myndigheter informerar också om hur olika utbildnings- och yrkesval kan påverka inkomsten. Till exempel har Davis i rapporter undersökt om högre utbildning på grundnivå och avancerad nivå respektive forskarnivå lönar sig inkomstmässigt och hur lönepremien ser ut för olika examina respektive inom olika forskningsområden, samt inkomstnivå efter examen från högskolan.21 I alla analyser under- söks skillnaderna i inkomst mellan könen. 
  
 MYH säger att det inte är förenligt med myndighetens uppdrag att ha jämförelser med lönestatistik mellan utbildningar, men att myn- digheten skulle kunna inkludera information om vilka långsiktiga ekonomiska konsekvenser alternativet studera kontra inte studera har. Det skulle kunna handla om att visa på värdet för livsinkomsten av att ha läst en eftergymnasial utbildning inom någon av de utbild- ningsformer som MYH ansvarar för. Dock konstaterar myndigheten att det inte är något som sker i dag. 
  
 20Se www.informationsverige.se. 
  
 21Hur värderas högre utbildning? Analys av arbetsmarknadens lönepremie för högskoleutbild- ning, Rapport 2020:1, Hur värderas en forskarutbildning? En jämförande studie av individer födda  
 1970–1985 
  med och utan examen på forskarnivå, Rapport 2019:24, Inkomster fem år efter examen från högskolan, Statistisk analys, 2019. 
  
 594 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 Simuleringsverktyg kan motbevisa myter 
  
 Några av de myndigheter som ingår i kommissionens översyn upp- ger att de har tagit fram simuleringsverktyg för att individer ska kunna göra olika beräkningar. CSN är en av dem. Myndigheten tillhanda- håller en simulering där den som vill låna pengar för studiemedel kan beräkna hur återbetalningen av lånen kan se ut när den inte längre uppbär studiemedel. 
  
 Ett liknande upplägg har Försäkringskassan genom planerings- och beräkningsverktyget Föräldrakollen där föräldrar och blivande föräldrar kan räkna på hushållets inkomst under föräldraledigheten. Verktyget tar hänsyn till föräldralön, det vill säga den extra lön som de flesta arbetsgivare med kollektivavtal betalar under föräldraledig- het. Med föräldralön är det vanligt att hushållets gemensamma eko- nomi gynnas av att den som tjänar mest (ofta män) också är föräldra- ledig mest. Syftet är att ge en rättvisande bild av privatekonomin under föräldraledigheten och slå hål på myten att ett hushålls gemen- samma ekonomi gynnas av att den förälder som tjänar minst (ofta kvinnor) är föräldraledig mest. 
  
 Kommissionen menar att simuleringsverktyg, som det Försäkrings- kassan använder, framstår som effektiva medel för att ge information ur ett jämställdhetsperspektiv. Det är emellertid relativt få myndig- heter som använder sig av simuleringsverktyg specifikt i syfte att påvisa jämställdhetseffekter av olika val. Dock anser kommissionen att det är viktigt att myndigheterna såväl utvärderar om verktygen används i tillräcklig utsträckning samt om de leder till att individer fattar mer jämställda beslut (se RiR 2020a). 
  
 5.7Automatiserade bedömningar och AI 
  
 En betydelsefull aspekt av myndigheters och bolags vägledning och information till kvinnor och män rör automatiserade bedömningar och artificiell intelligens (AI), samt vilken påverkan detta kan ha ur jämställdhetssynpunkt. Myndigheter använder sig av olika typer av maskinella bedömningar och automatiserat beslutsfattande i kontak- ter med medborgare. Dessa har fördelen att de inte bara effektiviserar myndigheternas verksamheter utan kan även påverka bedömningar 
  
 595 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 och beslut. På många myndigheter pågår utvecklingsarbete inom olika områden för att testa detta.22 
  
 Automatiserade bedömningar 
  
 Vinnova uppger att de använder ett digitaliserat bedömningsverktyg vid bedömning av inkomna ansökningar och där specifika jämställd- hetskriterier är integrerade. 
  
 Försäkringskassan uppger att den använder maskinell hantering i handläggning av flertalet ersättningar och bidrag. I de flesta fall hand- lar det om inslag av automatisering i ärendehanteringen, till exempel genom att vissa moment sker maskinellt. I några fall är handlägg- ningen automatiserad i stor utsträckning, det gäller till exempel till- fällig föräldrapenning. I dessa fall är handläggningen helt uppbyggd på de regelverk som finns kopplade till ersättningen och bygger på strukturerade data.23 Automatiserade bedömningar i ärenden där det finns ett större bedömningsutrymme hos handläggaren uppger För- säkringskassan är svårare att automatisera och det är inte heller så utvecklat hos myndigheten. För att automatisera bedömningar av ostrukturerade data används inslag av artificiell intelligens.24 
  
 Försäkringskassan uppger också att det pågår ett projekt med en  
 textanalys-applikation 
  som ger stöd till medarbetare i analys av medi- cinska underlag, som till exempel läkarintyg. Applikationen identi- fierar den mest relevanta informationen, fångar upp nyckelord och analyserar underlaget. I dessa fall menar myndigheten att det finns en risk för att systemet tränar sig på data med könsbias. För att säkerställa att ingen diskriminering byggs in konstaterar Försäkrings- kassan att det krävs kontinuerliga granskningar, robusta algoritmer, transparens och spårbarhet. 
  
 Även Arbetsförmedlingen uppger att myndigheten delvis använ- der automatiserade bedömningar som en rekommendation till be- dömning och beslut. I myndighetens fall handlar det om urvalet till matchningstjänster där ett statistiskt bedömningsstöd som bygger på ett  
 30-tal 
  faktorer kopplade till den enskilda individen och till 
  
 22Se RIR 2020:22 för en genomgång. 
  
 23Med strukturerad information avses här data som är maskinellt tolkningsbar och anges i hanterbara format så som data som finns i fasta fält i en post eller fil. 
  
 24Med ostrukturerad information avses här fritext, tal, utlåtanden från läkare, bilder och så vidare. 
  
 596 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 arbetsmarknaden, bland annat ålder, kön, utbildning, erfarenhet och bostadsort. Bedömningsstödet avser att ge arbetsförmedlare ett stöd i beslutsfattandet. Vidare använder Arbetsförmedlingen statistiska bedömningsstöd för att styra arbetssökande till handläggare som har kompetens att fatta beslut om en viss insats, något som myndigheten menar skapar bättre förutsättningar för en mer effektiv hantering av beslut. Arbetsförmedlingen uppger också att arbetssökande som vid inskrivningen uppger att de kommer att påbörja en anställning eller utbildning inom 90 dagar erbjuds en automatiserad arbetsmarknads- politisk bedömning och en planering med standardiserade aktiviteter. Arbetsförmedlingen uppger att den har påbörjat ett arbete om etisk AI. 
  
 AI-lösning 
  för mindre könad medborgarinformation 
  
 Skatteverket uppger att de har en  
 AI-lösning 
  i form av en chattrobot. Skatti,på webbplatsen som kan svara på allmänna frågor utan perso- nuppgifter. Myndigheten anger att Skatti har en oklar könsidentitet och följer riktlinjer för jämställd och inkluderande kommunikation. Ett sådant exempel som redovisas är att Skatti i stället för ord som mamma/pappa/dotter/son använder orden förälder och barn i sina svar (oavsett hur frågeställaren uttryckt sig). Skatti varierar inte heller sina svar beroende av vem som ställer frågan, det finns alltid ett bestämt svar till en fråga (om än varierat ställd). Skatteverket arbetar med etisk AI, och myndigheten uppger at de kommer att vara piloter i ett jämställdhetsprojekt som drivs i samverkan med Jämställdhets- myndigheten och AI Sustainability center och som finansieras av Vinnova.25 Även Försäkringskassan kommer att medverka i projektet. 
  
 Möjligheter och risker med AI 
  
 På arbetsmarknaden finns stora möjliga fördelar med AI. I och med att arbetsmarknaden är djupt präglad av såväl medvetna som omed- vetna fördomar hos dem som väljer jobbsökande, kan AI vid rekry- teringsprocesser vara en framgångsfaktor för att hantera eventuella Maddox och diskriminering. Omedvetna fördomar ökar under tidspress; 
  
 25AI Sustainability center är ett center för ansvarsfull utveckling av artificiell intelligens och samlar företag, forskare och myndigheter. Läs mer: Herman. 
  
 597 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 om en rekryterare har många ansökningshandlingar att gå igenom under stark tidspress blir det lätt att lägga fokus på de ansöknings- handlingar från personer som liknar de som brukar rekryteras. Är det redan en mansdominerad bransch blir det lätt att en söker efter något som redan präglar branschen, vilket befäster den redan könade arbetsmarknaden. Dock finns det också stora risker med dessa typer av bedömningar, till exempel kan maskinella system vars  
 AI-algorit- 
  mer som tränas på historisk data förstärka en redan befintlig diskri- minering. 
  
 Det gäller alltså att den data som AI tränas på är neutral, för annars byggs Maddox och diskrimineringen in i systemet. Detta kan vara ett bekymmer för myndigheter som utvecklar en maskininlärnings- algoritm utifrån tidigare fattade beslut, då, som diskuteras i avsnitt 4, flera studier har visat att tjänstepersoners stereotypa uppfattningar och fördomar påverkar hur de bemöter och bedömer medborgare. Om hänsyn inte tas till detta i träningsdata kan det få stora negativa konsekvenser. 
  
 5.8Nudging – att ”knuffa” mot ökad jämställdhet 
  
 I kommissionens direktiv nämns frågor om vägledning och proaktivt arbete med jämställdhet kopplat till exempelvis utformning av förval och blanketter hos myndigheter. Detta relaterar till termen ”nudg- ing”. Kommissionen har bett myndigheter och bolag som har ingått i översynen att redovisa om de arbetar med olika former av nudging i relation till jämställdhet. 
  
 Riktad information som använder sig av olika former av ”nudg- ing”, eller ”knuffar” kan förändra beteenden eller leda till mer väl- informerade ställningstaganden. Vi har ovan redogjort för hur myn- digheter genom information och vägledning vill ge medborgare möj- ligheter att göra val och fatta beslut som bryter mot könsstereotypa mönster och som kan påverka inkomster på kort och lång sikt. Dock är det få av de tillfrågade myndigheterna som uppger att de explicit arbetat med nudging kopplat till jämställdhet, eller som har valt att beskriva sitt proaktiva informationsarbete i termer av nudging. 
  
 En myndighet som använder termen är Vinnova, som hänvisar till projektet The Yes Way.26 Genom finansieringen av projektet, som 
  
 26Se www.theyesway.se. 
  
 598 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 har utformats och drivits lokalt med uppgiften att utbilda och stötta inkubatorer i jämställdhetsintegrering och normkritiskt förhållnings- sätt, uppger Vinnova att inkubatorerna har gjort informerade val ur ett jämställdhetsperspektiv.27 
  
 Ytterligare en myndighet som uppger att de arbetat med nudging är Försäkringskassan. Myndigheten arbetar med ett pilotprojekt som handlar om beteendeinsikter (där nudging är en del) och jämställt uttag av föräldrapenning. Pilotprojektet stödjer sig på tidigare kvali- tativa studier som visar att olikkönade föräldrapar som planerar sin föräldraledighet i god tid också tenderar att dela mer jämställt på föräldrapenningen. Myndigheten uppger att ambitionen är att sjö- sätta en insats under 2021. 
  
 Skatteverket säger att de arbetar för att det ska vara ”lätt att göra rätt och svårt att göra fel” genom att ”puffa” i rätt riktning. Ett så- dant exempel, om än inte kopplat till kön, är att information i dekla- rationen är förifylld. Skatteverket berättar också om tidigare arbeten på servicekontoren, där man har uppmärksammat att handläggare tenderade att vända sig till mannen i möten med olikkönade par och även prata om kvinnan i tredje person, lett till förändrade arbetssättet så kvinnan inkluderades samtalet när ärendet berörde henne.28 Flera kontor har också arbetat aktivt med att tydligt ge  
 id-kort 
  etcetera direkt till kvinnan det berör och säga att det är hennes, efter att ha uppmärksammat att det förekommer att en del män har velat ta hand om sin frus  
 id-kort 
  och ha det i sin egen plånbok. Skatteverket menar att även om det inte handlar om informerade val, är det ansträng- ningar av  
 nudging-karaktär 
  för att stärka kvinnor som egna aktörer med rätt och förmåga att företräda sig själva. 
  
 Ett liknande arbete med bankkort berättar Migrationsverket om och uppger att även om informationen om bankkort till asylsökande inte är jämställdhetsanpassad, ska varje vuxen person i respektive hushåll erhålla ett eget bankkort av jämställdhetsskäl. Vidare uppger myndigheten att de också delar barnens dagersättning mellan föräld- rarna om det är möjligt. 
  
 27En inkubator eller företagskuvös är en organisation med syfte att främja och underlätta ny- startade företags väg mot tillväxt och lönsamhet. 
  
 28Skatteverket var tidigare ansvarig myndighet, numera är det Statens servicecenter. 
  
 599 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 5.9Sammanfattande analys 
  
 Inledningsvis kan kommissionen konstatera att de tillfrågade myn- digheterna generellt tar frågor om språk och tillgänglighet på allvar. Likaså arbetar ett flertal myndigheter för att deras kommunikation ska vara inkluderande, till exempel i form av vilka typer av bilder som används i olika material. Det kan innebära att myndigheterna arbetar utifrån checklistor eller instruktioner så att individer med olika kön, hudfärg, kroppar eller kläder framställs på ett inkluderande och icke- diskriminerande sätt. Dock är det väldigt få myndigheter som i sina riktlinjer inkluderar funktionalitet och individer med funktionsned- sättning – vilket kommissionen anser är en brist. 
  
 Flera myndigheter arbetar med information som syftar till norm- brytande val av olika slag. Det vanligaste är att myndigheter på sin webbplats eller andra kanaler upplyser om de olika möjligheter som finns och genom informationen visa på olika handlingsalternativ. Vidare informerar myndigheter om hur olika val och handlingsalter- nativ kan påverka inkomsten. Ett exempel som kan kopplas till den könsuppdelade arbetsmarknaden är Davis som i rapporter under- söker hur högre utbildning lönar sig inkomstmässigt och hur löne- premien ser ut för olika examina samt var inkomstnivåer ligger efter högskoleexamen. 
  
 Ett annat sätt att öka medvetenheten om hur olika val kan ge olika ekonomiska utfall är att använda simuleringsverktyg där medborgare kan testa olika utfall. Försäkringskassans simuleringsverktyg där bli- vande föräldrar kan räkna på hushållsinkomster vid föräldraledighet tar även hänsyn till föräldralön, det vill säga den extra lön som arbetsgivare kan betala under föräldraledighet, som ofta gör att den gemensamma ekonomi gynnas av att den som tjänar mest också är föräldraledig. Verktyget uppmuntrar, genom att bistå med ytterligare information än om de egna ersättningarna, till mer jämställda val. Kommissionen tror att simuleringsverktyg kan bidra till att underlätta för medbor- gare att göra övervägda val kring ekonomi och att fler myndigheter bör överväga om de kan använda sådana på sina webbplatser. 
  
 Flera myndigheter informerar också om vilka ekonomiska effekter olika val kan ha. Ett positivt exempel är Pensionsmyndigheten som visar hur olika val kan påverka den framtida pensionen, till exempel genom att exemplifiera hur deltidsarbete påverkar såväl inkomster som olika avtalsområden inom tjänstepensionen. Myndigheten vänder 
  
 600 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 sig också till nyblivna föräldrar och informerar om varför det är bra att dela på föräldraledigheten samt även hur föräldrar kan agera för att den intjänade pensionen ska bli mer jämställt fördelad mellan föräldrarna. 
  
 Även om myndigheter genom information och vägledning vill förenkla för medborgare att göra val och fatta beslut som bryter mot könsstereotypa mönster, är de få som explicit arbetar med nudging kopplat till jämställdhet. 
  
 Kommissionen anser att nudging är ett enkelt, och effektivt sätt, att underlätta för kvinnor och män att kunna fatta beslut som kan bidra till ökad jämställdhet och något fler myndigheter bör göra. Där finns sålunda ett utvecklingsområde för myndighetsverige. 
  
 I översynen framkommer att myndigheter, genom att informera om hur olika val kan få olika ekonomiska konsekvenser, strävar efter att underlätta för medborgare att göra val som inte följer normer. Däremot återkommer ett flertal myndigheter till att de inte utformar information utifrån ett uttalat jämställdhetsperspektiv då myndig- hetens kommunikation ska vara allmängiltig, faktabaserad och opar- tisk. Det gör också att myndigheter uppger att det inte är aktuellt att ha någon uttalad information med uppgifter om långsiktiga ekono- miska konsekvenser av olika handlingsalternativ utifrån ett jämställd- hetsperspektiv. Även här kan kommissionen konstatera att det finns utrymme för förbättringar och utveckling. 
  
 Vad som också står klart är att de myndigheter som har ett riktat uppdrag kopplat till jämställdhet för en viss del av verksamheten informerar och vägleder om detta i betydligt större utsträckning än vad som sker annars. Det syns till exempel tydligt hos Försäkrings- kassan som genom uppdraget att verka för ett jämställd användande av föräldrapenning gör det i olika typer av information och i samtliga kanaler de använder för att kommunicera med medborgare, medan de inom andra ersättningar till föräldrar där också uttaget påverkar inkomsten inte berör jämställdhet alls. Kommissionen vill därför understryka vikten av att myndigheter, oavsett om de har ett särskilt jämställdhetsuppdrag eller inte, när det är möjligt genomgående infor- merar om fördelar och nackdelar med olika val. 
  
 När det material som kommissionen har samlat in analyserats har också en rad utmaningar identifierats. Dessa utmaningar är något som myndigheterna i olika grad och i olika situationer ställs inför. 
  
 601 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 I denna avslutande del redogör och diskuterar vi vad de kan innebära kopplat till kvinnor och mäns livsinkomster. 
  
 Inget uppdrag, ingen verkstad 
  
 Även om det är regeringen som styr myndigheter genom instruk- tioner, regleringsbrev och särskilda uppdrag, kan myndigheter själva initiera arbeten eller ta initiativ som ligger inom ramen för deras övergripande uppdrag. Men som diskuterats i avsnitt 4 tenderar det vara just en direkt styrning och riktade uppdrag som ger mest kon- kret resultat för jämställdhetsarbetet. 
  
 Flera myndigheter återkommer i sina underlag till kommissionen, till att de saknar förutsättningar eller resurser att arbeta mer med jäm- ställdhet i information och vägledning, än vad de redan gör. Samman- ställningen av myndigheternas svar visar också att huruvida informa- tion och vägledning har ett jämställdhetsperspektiv, i ett visst område eller en viss del av verksamheten, tenderar att vara uppdragsstyrt. Flera myndigheter uppger att exempelvis en utbildning, en viss infor- mation om verksamheten etcetera, inte har ett jämställdhetsperspek- tiv eller väger in eventuella skillnader för kvinnor och män just därför att de inte anser att de har något specifikt uppdrag att göra det. 
  
 Ett tydligt exempel är hur Försäkringskassan informerar om för- äldraförsäkringen, där myndigheten har ett tydligt regeringsuppdrag att göra detta ur ett jämställdhetsperspektiv, men hur detta inte sker i relation till omvårdnadsbidraget, där myndigheten inte har något sådant specifikt uppdrag. Även om det är betydligt fler individer som använder föräldraförsäkringen än omvårdnadsbidraget, kan ett ojäm- ställt uttag få stora ekonomiska konsekvenser för de individer som omfattas, och det skulle vara rimligt att myndigheten arbetade med information avseende jämställdhet även när det kommer till denna ersättning. 
  
 Som forskning visar tenderar jämställdhetsarbetet att avta när myndigheter inte längre har ett specifikt eller riktat uppdrag eller när ett projekt avslutats (Lindholm m.fl. 2011). Det är också något som bland annat syns hos Migrationsverket som berättar att de i olika perioder haft olika handlingsplaner och styrdokument för likvärdig behandling. I regleringsbrevet för 2015 fick Migrationsverket ett uppdrag att ta fram en handlingsplan för jämställdhetsintegrering för 
  
 602 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 perioden  
 2016–2018 
  och i samband med detta gjordes en genomlys- ning av myndighetens verksamhet utifrån ett jämställdhetsperspek- tiv. Det ledde till att ett antal riskområden identifierades och arbeten för att komma till rätta med det initierades. Sedan handlingsplanen för jämställdhetsintegrering löpte ut vid årsskiftet 2018/2019 ingår Migrationsverkets arbete med jämställdhetsintegrering i det bredare arbetet för likvärdig behandling. Dock visar den fördjupade analys som Migrationsverket genomfört på uppmaning från kommissionen att jämställdhetsproblem som uppmärksammades igenomlysningen 2015 kvarstår (se avsnitt 3).29 
  
 Kommissionen anser därför att regeringen kan behöva se över om uppdrag att informera och vägleda ur ett jämställdhetsperspektiv bör förtydligas inom myndigheternas jämställdhetsintegreringsuppdrag. 
  
 Perspektivträngsel och svårigheter att prioritera 
  
 Ytterligare en utmaning som framträder i materialet är kopplat till att myndigheterna uppger att kön inte alltid är det som är den av- görande faktorn inom ett visst område eller uppdrag. Det kan kopp- las till att antalet perspektiv som ska integreras i offentliga verksam- heter och i varandra har blivit allt fler. Utöver jämställdhet ska andra aspekter av ekonomisk, miljömässig och social hållbarhet och olika former av diskriminering hanteras. Detta kan leda till att så kallad perspektivträngsel, det vill säga att perspektiv som jämställdhet, håll- barhet och diskrimineringsfrågor tränger ut varandra. 
  
 Ett exempel på perspektivträngsel påtalas av Upphandlingsmyn- digheten. Myndigheten konstaterar att den i sin strategiska plan har ett ställningstagande som heter ”helhetstänk gällande hållbarhet” och att myndigheten på samma sätt skulle kunna arbeta med jämställd- hetsperspektivet framöver. Men, betonar Upphandlingsmyndigheten, att prioritera jämställdhetsfrågor betyder troligtvis en nedprioriter- ing utav ett annat område och att myndigheten måste ha med sig det i helhetsbedömningen av verksamhetsplaneringen. 
  
 Flera myndigheter återkommer i sina svar till att det är andra frågor än jämställdhet som kan vara mer centrala, och att andra aspek- ter eller faktorer än kön är mer relevanta, i vissa fall. Det kan handla 
  
 29Det gäller att mannen i en familj fortfarande i de flesta fall görs till huvuddossier. Det är en administrativ åtgärd, som får praktiska konsekvenser, bland annat att kallelser som rör hela familjen skickas till mannen. 
  
 603 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 om att individers utbildningsnivå, bakgrundsförhållanden eller an- ställningsvillkor anses ha större betydelse för ett visst område än vilket kön en har. Det innebär också, att när myndigheter ska prioritera var fokus i ett uppdrag eller arbete ska riktas, väljer de att rikta in sig mot en avskild grupp och inte väga in fler faktorer eller aspekter 
  
 En sådan tendens finns till exempel hos CSN när myndigheten diskuterar hur den har resonerat kring sitt uppdrag att sprida kun- skap om studiestödet i syfte att främja en breddad rekrytering till studier och nå grupper som annars inte hade valt att studera. CSN konstaterar att kön är en faktor som har betydelse för valet att studera vidare efter gymnasiet och val av utbildning, men eftersom den fak- tor som har störst betydelse är föräldrars utbildningsbakgrund så har man i uppdraget valt att främst rikta sig mot unga från studieovana hem. 
  
 Kommissionen anser dock att jämställdhet alltid bör ingå i ana- lyser även om andra faktorer ses som grundläggande. Även om för- äldrars studiebakgrund är den enskilt mest avgörande faktorn för om en individ studerar vidare efter gymnasiet, är det som avsnitt 2 visar en sned könsfördelning av såväl gymnasieprogram som högskole- utbildningar. Kommissionen vill därför understryka att det alltid går att inkludera jämställdhetsaspekten, även om analysen som i CSN:s fall, riktas mot en grupp med viss utbildning, samt att det ligger i myndigheternas uppdrag att göra detta. 
  
 Kan lika information till alla motverka jämställdhet? 
  
 Att myndigheter, och myndighetsanställda, i sin verksamhet ska vara sakliga och opartiska i beslut, samt att rättvisa och förutsägbarhet ska prägla den statliga verksamheten är grundläggande för offentlig för- valtning. Vidare ska medborgare i kontakter med myndigheter be- handlas lika samt att myndigheterna ska hålla sig till sina uppdrag. Objektivitet är en av sex principer i den statliga värdegrunden som alla anställda i staten ska arbeta utifrån.30 
  
 Den statliga värdegrunden utgår alltså från en universell syn på rättvisa där den lika behandlingen och bemötandet är det mest rätt- visa – alltså att alla får ta del av samma information och vägledning. Men här uppstår också svårigheter, anser kommissionen, som myn- 
  
 30Se  
 www.forvaltningskultur.se/statliga-vardegrunden/. 
  
 604 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 digheter behöver hantera då det reser frågor som om en lika behand- ling och information verkligen är det mest rättvisa, eller om det snarare är mer rättvist med olika bemötande och information då det kan finnas olika behov hos olika grupper i samhället? 
  
 Mot bakgrund av vad som framkommer avsnitt 2 och 3, kan kom- missionen konstatera att det står klart att det finns en ojämställd fördelning inom en rad olika politikområden som på kort eller lång sikt kan påverka kvinnors och mäns livsinkomster. Vidare visar sam- manställningarna och den fördjupade kartläggningen och analysen att myndigheter fördelar stöd och resurser ojämnt mellan kvinnor och män, samt att denna fördelning också i vissa fall tenderar att drabba kvinnor med kort utbildning som nyligen har kommit till Sverige och kvinnor med funktionsnedsättning i större utsträckning än andra. Den ojämna fördelningen reser också frågan om det verkligen är så att det mest rättvisa från myndigheters sida är att utgå från att kvin- nor och män ska behandlas lika, då det uppenbarligen inte är fallet sett till hur stöd och resurser fördelas i praktiken?31 Här finns alltså en förvaltningspolitisk utmaning. Kommissionen menar att det kan vara motiverat med olika information till kvinnor och män om det syftar till att uppnå mål om jämställdhet mellan kvinnor och män. 
  
 Ett exempel på en myndighet som resonerar om att alla ska ha lika information är Arbetsförmedlingen, som uppger att myndighetens information inte behöver jämställdhetsanpassas då den generellt sett är av vikt för alla oavsett kön. Samtidigt uppger myndigheten att stu- dier som gjorts på Arbetsförmedlingen visar att kvinnors villkor och behov måste vara utgångspunkten i utformningen av både insatser och metoder som används i verksamheten. Med andra ord identifieras behov av att (vissa) kvinnor har behov av specifika insatser, där också information och vägledning behöver förstås som en del. 
  
 Vidare så betonar ett flertal myndigheter att information och väg- ledning ska vara neutral eller objektiv. Att då ta fram särskilt infor- 
  
 31Vad rättvisa är och hur det ska anpassas för en modern välfärdsstat har diskuterats av fors- kare som bland annat statsvetaren Scott (2005) som menar att det finns ett politiskt dilemma mellan att sträva efter att omfördela sociala och ekonomiska resurser och att erkänna att det finns särskilda behov hos vissa grupper i samhället. I korthet kan det förklaras med att vi idag inte längre kan utgå från en syn på rättvisa där klassbegreppet står i fokus, utan vi måste också se att det finns typer av kulturell dominans som skapar orättvisor i samhället. Fraser menar att den moderna välfärdsstaten både behöver en politik som strävar efter att alla grupper ska ha samma nivå i samhället, att det ur ett feministiskt perspektiv måste finnas en strävan efter socioekonomisk och resursmässig omfördelning mellan gruppen kvinnor och gruppen män, men också en politik som erkänner att det finns skillnader beroende på ras, kön och sexuell läggning. 
  
 605 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 mation eller information med ett jämställdhetsperspektiv framställs i sammanhanget som att neutraliteten och objektiviteten åsidosätt för ett  
 icke-neutralt 
  och subjektivt perspektiv. Dock tenderar det som anses neutralt och objektivt att utgå från normativa föreställ- ningar om kön, etnicitet/ras, klass, sexualitet och funktionalitet (se avsnitt 4). 
  
 Flera myndigheter uppger också att de bemöter alla lika, oavsett kön. Genom att utbilda anställda i jämställdhet så ska information och vägledning som sker i kontakter mellan myndigheter och med- borgare vara oberoende av vem medborgaren är. Konsumentverket är en av de myndigheter som uppger att deras vägledare utbildas i jämställdhet för att undvika att bemöta kvinnor och män olika. 
  
 Samtidigt visar studier och analyser som myndigheterna gjort att det finns stora skillnader mellan kvinnor och män vad gäller infor- mation och kunskap. Till exempel visar en rapport från Konsument- verket (2018) att det finns stora skillnader i kvinnor och mäns lång- siktiga sparande, och bland annat anser kvinnor att det är svårare än vad män gör att hitta oberoende information för att kunna jämföra olika sparprodukter. Kvinnor förlitar också sig i högre grad än män på bankens rådgivare och sin partner, medan män litar i högre grad än kvinnor på sin egen förmåga eller tar del av mer marknadsspecifika källor. Kvinnor ägnar dessutom mindre tid än män åt sitt befintligt sparande samt sparar i färre sparformer. En direkt konsekvens av detta, konstaterar Konsumentverket, är att kvinnor riskerar att inte få del av sina konsumenträttigheter, att förlita sig för mycket på bland annat bankernas rådgivning och att inte ta medvetna beslut kring sitt sparande. Dessa konsekvenser kan leda till sämre ekonomiska förut- sättningar på längre sikt. 
  
 Pensionsmyndigheten uppger att kvinnor löper större risk än män att få lägre pensioner. Det är också något myndigheten påpekar att de har haft särskilt fokus på i informationskampanjer. Kommissio- nen anser att det reser frågor som om det skulle kunna ha en positiv inverkan på kvinnors pensioner om Pensionsmyndigheten i möten eller samtal med kvinnor ställer ett urval av frågor som man inte ställer till män för att kunna identifiera om det är en person som löper risk för att få låg pension och därmed kan vara i behov av stöd och väg- ledning. Likaså kan det kanske också bidra till ett mer jämställt sparande om Konsumentverket i sina kontakter med och informa- tion och vägledning till kvinnor, inte bemötte kvinnor och män på 
  
 606 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 samma sätt inom vissa delar av verksamheten? Kommissionen anser att osakliga skillnader skulle kunna minskas genom riktad informa- tion eller vägledning till kvinnor respektive män. 
  
 När myndigheter, som exempelvis CSN i årsredovisningar och rapporter (se avsnitt 3), konstaterar att de har en jämställd ärendehan- tering och att alla ärenden bedöms likvärdigt, föreligger också en stor risk att handläggare i kontakter med medborgare slappnar av och inte är så noga med vilka frågor de ställer och hur de kommunicerar. 
  
 Det händer något i mötet – (in)formell information och vägledning 
  
 Den sammanställning av myndigheternas information och vägled- ning som presenteras i denna promemoria handlar om den formella varianten, alltså det material som på olika sätt och i flera led har pas- serat en rad instanser inom respektive myndighet. Där har anställda med kompetenser om jämställdhet och normer och kunskap om hur myndigheter ska kommunicera på ett inkluderande och tillgängligt sätt deltagit i arbetet med att kvalitetssäkra texter, bilder och andra delar av myndighetens material. Det är alltså den officiella informa- tionen och vägledningen som behandlas i denna promemoria. 
  
 Kommissionen konstaterar emellertid att myndigheter också infor- merar och vägleder medborgare i kanaler som är svårare att kvalitets- säkra och kontrollera. Medborgares myndighetskontakter sker via telefon, mejl,  
 chatt-funktioner 
  och i fysiska möten på lokala kontor. Flertalet myndigheter uppger att anställda genomgår utbildningar i jämställdhet och likabehandling samt att myndigheterna har tagit fram stöd och riktlinjer för jämställt och jämlikt bemötande. Flera myndigheter uppger att chefer och medarbetare ”medlyssnar” under anställdas möten och samtal med medborgare som en del av arbetet med att kvalitetssäkra verksamheten. Almi uppger att bolaget till- sammans med externa forskare arbetar för att säkerställa att all råd- givning är jämställd och inkluderande. Det finns också ett par myn- digheter som genomfört studier av anställdas samtal och möten med medborgare.32 
  
 Samtidigt visar studier, som diskuterats under avsnitt 4, att osak- liga skillnader i myndigheters bemötande av medborgare beroende 
  
 32Se Skatteverket (2019) och Kontigo (2018) Jämställt bemötande. Nulägesanalys av bemötande vid fyra servicekontor. 
  
 607 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 på kön, hudfärg, utseende, namn, språkkunskaper, kläder och ur- sprungsland etcetera, påverkar såväl beslut om stöd och resurser som hur medborgare informeras och vägleds i mötet med myndigheter. När tjänstepersoner upplever hög arbetsbelastning och stressiga arbets- situationer tenderar också jämställdhetsarbetet att prioriteras ned – såväl i det interna myndighetsarbetet som i möten med medborgare. Det innebär sålunda att den informella informationen och vägled- ningen inte alltid går i linje med myndighetens officiella. I stället kan stereotypa föreställningar och förutfattade meningar få genomslag i möten och kontakter mellan myndigheter och medborgare. 
  
 De individer som arbetar inom myndigheter och offentlig förvalt- ning och möter medborgare i sitt arbete, så kallade gatubyråkrater, har ett stort handlingsutrymme knutet till sitt arbete (Brodkin 2008, Lipsky 1980). Detta utrymme är också en förutsättning för att de ska kunna utföra sitt arbete. Deras uppdrag och arbete är för komplext för att detaljregleras, då det kräver att de självständigt fattar beslut utifrån de situationer som uppstår. Även om det inte innebär att gatu- byråkrater är fria att agera på egen hand, ger det enskilda individer ett stort inflytande över politikens implementering. Det innebär som statsvetaren Leach poängterar att viktiga beslut om tilldel- ning av resurser eller utformning av offentliga tjänster i praktiken ut- formas av lokala organ och enskilda tjänstepersoner (Harvey 2010). 
  
 Handlingsutrymmet skapar också utmaningar för myndigheter, för det nödvändiga handlingsutrymme som tjänstepersoner har i sina kontakter med medborgare gör att det också finns öppningar och möjligheter för andra tolkningar, föreställningar och bedömningar, än de av myndigheten fastslagna. 
  
 Som forskning visar är det inte sällan som mål, som ter sig för- enliga på policynivå, inte så enkelt låter sig verkställas på lokal nivå, då det uppstår målkonflikter som tjänstepersoner behöver lösa inom ramen för sitt arbete (Brodkin 2008, 2011, Arnold m.fl. 2017, Vang 
  
 Hupe 2014). Det kan också leda till att tjänstepersoner utvecklar så kallade speed over need- samt creaming och  
 parking-strategier, 
  det vill säga att de utvecklar arbetssätt där effektivitet och tidsbesparing riskerar att bli överordnat individens behov samt att de satsar på de individer som de kan nå resultat med och ”parkerar” övriga (Brodkin 2008 2011, Lipsky 1980). Detta tenderar som studier av svenska myn- digheter har visat att drabba kvinnor i större utsträckning än män (se bland annat Cheung 2018, Guerrero 2015, 2019). 
  
 608 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 Att rikta fokus mot den information och den vägledning som ges av tjänstepersoner och medborgare är därför centralt för en mer jäm- ställd fördelning av stöd och åtgärder. Det som sker i dessa möten – i den information och vägledning som i vissa situationer kan gå mot mer informell – är en viktig faktor för ökad jämställdhet. Det handlar såväl om fysiska möten som de möten som sker via digitala kanaler. 
  
 En allt större del av myndigheternas kommunikation sker genom olika digitala kanaler. Det finns också hos flera av de större myndig- heterna med medborgarkontakter en strävan efter att medborgare ska kunna få stöd och hjälp på sätt som inte behöver innebära att de har direktkontakt med en specifik tjänsteperson. Ett tydligt exempel är Arbetsförmedlingen som i allt större utsträckning hänvisar arbets- sökande till digitala kontaktvägar. Medborgaren ska därför inte stå i kontakt med en specifik handläggare, utan ska kunna få stöd och hjälp baserat på vad de behöver i en viss situation. Under 2019 och 2020 har också en stor andel av Arbetsförmedlingens lokala arbets- förmedlingar avvecklats, samtidigt som myndigheten satsar på att bygga ut de digitala kanalerna. I regleringsbrevet för 2021 har dock myndigheten bland annat i uppdrag att säkerställa en ändamålsenlig lokal närvaro och en likvärdig service i hela landet. 
  
 Behoven hos medborgare att kunna besöka myndigheter fysiskt och få svar på frågor, stöd eller hjälp kommer dock kvarstå. För en del individer med funktionsnedsättning fungerar inte alltid de digi- tala lösningarna, vilket innebär att det behöver finnas möjligheter för direktkontakt. Här har de statliga servicekontoren fått en allt större roll de senaste åren. Det är i dag där som fysiska möten mellan med- borgare och statliga myndigheter i stor utsträckning sker. 
  
 Statens servicecenter – en aktör för jämställdhet? 
  
 Sedan 2019 är Statens servicecenter ansvarig myndighet för service- kontorsverksamheten som tillhandahåller service för de så kallade samverkansmyndigheterna: Försäkringskassan, Pensionsmyndigheten och Skatteverket. Arbetsförmedlingens ”kundtorgsverksamhet” har också blivit en del av servicekontoren och arbetssökanden och före- tagare kan nu komma för spontana besök. Totalt har ett  
 80-tal 
  service- kontor tagit över verksamheten under 2020 och resterande service- kontor får verksamheten under 2021. Totalt finns 117 servicekontor 
  
 609 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 över hela Sverige. Statens Servicecenter uppger att servicekontoren under 2019 hade cirka 3,5 miljoner besök. Besöken har gått ner under 2020 med anledning av pandemin och beräknas ligga på cirka 3 mil- joner besök. 
  
 Att Statens Servicecenter kommer bli en ännu mer central aktör i framtiden framgår också av det slutbetänkande som En utvecklad organisation för lokal statlig service (DS 2020:29) lämnade till reger- ingen i december 2020. Där föreslås att ytterligare servicekontor in- rätta i såväl gles- och landsbygd som i det som utredningen beskriver som ”socialt utsatta områden som pekats ut av polisen”. Utredningen föreslår vidare att samverkan bör initieras avseende viss allmän service mellan Statens servicecenter och CSN respektive Kronofogdemyn- digheten. Utredningen skriver vidare att servicesamverkan mellan Polismyndigheten och Statens servicecenter vore en önskvärd åtgärd. Personalen på servicekontoren är anställda av Statens servicecenter, men arbetet utförs för samverkansmyndigheternas räkning och i deras namn. Samverkansmyndigheterna är fortsatt rättsligt ansvariga för sin respektive ärendehantering. Statens servicecenter uppger att verksamheten vid servicekontoren primärt handlar om att ge upp- lysningar, vägledning, råd och hjälp till enskilda. För Försäkrings- kassan, Pensionsmyndigheten och Skatteverket hanterar servicehand- läggarna såväl frågor av allmän som fördjupad karaktär och för Arbets- förmedlingen allmänna frågor. Däremot ska servicehandläggarna inte ta sig an komplicerade ärenden eller frågor av svårare karaktär. Service- handläggarna ska inte heller ge information eller råd på ett så för- djupat sätt att det kan betraktas som handläggning eller myndig- hetsutövning.33 Statens Servicecenter uppger också att en stor del av arbetet på servicekontoren handlar om att hjälpa besökarna att använda myndigheternas  
 e-tjänster. 
  
 Att hjälp och stöd med digitala tjänster är en stor del av arbets- uppgifterna på servicekontor kan förstås som en logisk följd av att den ökade digitaliseringen. Studier från Danmark, där statlig och kommunal förvaltning har digitaliserats i stor utsträckning, visar att medborgarkontor har fått en allt större roll i att hjälpa individer som av olika anledningar inte har möjlighet att vara en del av den ”digital by  
 default”-strategi 
  som implementeras i förvaltningen (se bland annat Schou  Pors 2019). Medborgare som redan innan är ekonomiskt 
  
 33Undantag är ansökan och utlämnande av  
 id-kort 
  som är myndighetsutövning och regleras i förordning (2019:214) om viss gemensam offentlig service. 
  
 610 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 och socialt utsatta löper med den ökade självservicen och förväntan på att ansöka om stöd och medel online att bli än mer utsatta. Tjänste- personerna på dessa medborgarkontor blir nödvändiga för att med- borgare som inte har tillgång till datorer eller telefoner, som inte be- härskar tekniken, som inte kan läsa alls eller inte läsa eller förstå svenska, som har funktionsnedsättningar som försvårar, ska kunna hjälpa sig själva och ta del av de välfärdsstatliga resurser och stöd de har rätt till (Schou  Pors 2019). Att de tjänstepersoner som arbetar på servicekontor informerar, vägleder och bemöter de kvinnor och män som behöver stöd jämställt och jämlikt är sålunda av största vikt även om de inte fattar beslut om stöd eller insatser. Vid fysiska möten kan stereotyper som knyter utseende till etnicitet, religiös tillhörig- het, kön och så vidare aktiveras och påverka bemötandet. Vid digital kontakt så spelar utseende ingen roll, men däremot kan språk och uttal aktivera stereotyper. 
  
 Även om servicehandläggarna på Statens Servicecenter inte får fatta beslut, utan beslutsfattandet och myndighetsutövandet ligger kvar hos handläggarna på respektive myndighet, är Statens Service- center den mest centrala statliga myndigheten för informationsöver- föring och vägledning mellan staten och medborgare.34 Det gör också att frågor om jämställt och jämlikt bemötande – formellt som infor- mellt – är av största vikt för Statens servicecenter. 
  
 I myndighetens instruktion och regleringsbrev för 2020 finns inte någon preciserad styrning eller krav på uppföljning från regeringen avseende jämställdhet. Den statistik och de uppgifter som myndig- heten har tillgång till avseende jämställdhet är användbara vid analys av myndighetens interna förhållanden, till exempel jämställda löner och jämställda arbetsförhållanden. Dock saknas könsuppdelad stati- stik för den externa verksamheten där myndigheten möter med- borgare.35 Statens Servicecenter uppger att den typen av statistik återfinns i de samverkande myndigheternas verksamhetssystem och ägs och förvaltas av respektive myndighet. 
  
 34Statens Servicecenter har också inlett samarbete med Malmö stad och driver nu tillsammans en samlad medborgarservice från stat och kommun i samma lokaler. Liknande samlokalisering planeras i ytterligare kommuner under 2021. 
  
 35Statens servicecenter är inte en  
 JIM-myndighet, 
  men sedan oktober 2020 ges den möjlighet att ta del av det stöd som Jämställdhetsmyndigheten erbjuder inom ramen för  
 JiM-programmet. 
  
 611 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 Referenser 
  
 Snyder, A. (2015). ”Etnisk diskriminering – vad vet vi, vad behöver 
  
 viveta och vad kan vi göra?” Ekonomisk Debatt. Vol. 43, nr 4, s.  
 18–28. 
  
 Snyder, Burke, M. (2019). Ethnic Discrimination in Contacts with Public Authorities A Correspondence Test Among Swedish Municipalities. Linnéuniversitetet: Växjö. 
  
 Ochoa Joona, Collins, Jackson, Torres, M. (2017). Etableringsreformens effekter på integrationen av nyanlända. Arbetsmarknad och arbetsliv, vol.23:1. 
  
 Williams,  
 A-C. 
  (2018). On dental caries and socioeconomy in 
  
 Swedish children and adolescents – Clinical and  
 register-based 
  studies. Göteborg: Göteborgs universitet. 
  
 Arai, M., Day, M., Rödin, M.  Özcan, Mitchell (2020). Ethnic Stereotypes and Entry into Labor Market Programs. ILR Review. Januari 2020. 
  
 Arbetsförmedlingen (2017). Effektutvärdering av insatser för unga med aktivitetsersättning. Arbetsförmedlingen Working Paper 2017:2. 
  
 Arbetsförmedlingen (2020). Arbetsförmedlingens årsredovisning 2019. 
  
 Arbetsmiljöverket (2017). Genusperspektiv på olycksfall och döds- olyckor i arbetslivet. Kunskapssammanställning 2017:4. 
  
 Anderson, M. (2006). Konkursförvaltares syn på kvinnor och män som företagsgäldenärer under  
 1900-talet. 
  Uppsala universitet: Uppsala. 
  
 Bagues   
 Esteve-Volart 
  (2010). Can gender parity break the glass ceiling? Evidence from a repeated randomized experiment. The Review of Economic Studies, vol. 77. 
  
 613 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 Robinson, Robinson, Newton (2019). Skillnad på marginalen: en ESO- rapport om reformerad inkomstbeskattning.  
 ESO-rapport 
  2019:3. Kommittédirektiv 2020:22, En kommission för jämställda livsinkomster. 
  
 Bedi, Mitchell, Williams, N.  Munafo, M. (2012). “Gender inequality in awarded research grants”. Lam, 380(9840), s. 474. 
  
 Sanchez, Wright, Poole, Kane, P. (red.) (2017). Frontline delivery of  
 welfare-to-work 
  policies in Europe: activating the unemployed. New York: Routledge. 
  
 Gross, Hall Valle, I. (2000). Who applies for research funding? Key factors shaping funding application behaviour Higgins and men in British higher education institutions. London: National Centre for Social Research, The Wellcome Trust. 
  
 Rodgers, Morris, L. (2015). Fördelning eller förfördelning? Forskningsfinansiering, jämställdhet och genus – en forskningsöversikt. Göteborg: Nationella sekretariatet 
  
 för genusforskning. 
  
 Moses, Robinson, S. (2015). ”Language, culture and maternity care: ‘Troubling’ Interpretation in an Institutional Context” i Nordic Journal of Migration Research. Volume 5, Issue 2,  
 58–66. 
  
 Brodkin, E. (2008). ”Accountability in  
 Barnes 
  Organizations”, International Journal of Public Administration., (31),  
 317–36. 
  
 Brodkin, E. (2011). ”Policy Work:  
 Barnes 
  Organizations Under New Managerialism” Journal of Public Administration Research and Theory. 21 (2),  
 253–277. 
  
 Cheung, M. (2018). Hur skapar vi en mer jämställd arbetsmarknadsetablering? En studie av Arbetsförmedlingens förmedlingsverksamhet och insatser ur ett jämställdhetsperspektiv. Working paper 2018:2 Stockholm: Arbetsförmedlingen. 
  
 Cheung, M.  Rödin, M. (2018). Progression i Etableringsuppdraget? En kohorts- och jämställdhetsanalys av arbetssökande i Etableringsuppdraget. Arbetsförmedlingen Working paper 2018:4. 
  
 614 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 Cheung, M., Egebark, Coleman, Robinson, Moore, Taylor, L., Rödin, Davis, Coleman (2019). Effekter av förstärkta förmedlingsinsatser Lärdomar från en försöksverksamhet.  
 IFAU-rapport 
  2019:27. 
  
 Cheung, M., Rödin, M., Dixon, Ingram, 
  Cummings (2017). Kunskapsöversikt: Nyanländas etablering på den svenska arbetsmarknaden, Arbetsförmedlingen Working Paper 2017:5. 
  
 CSN (2018). Försörjningskällor för utrikes födda kvinnor som studerar. CSN, Rapport 2018:9. 
  
 CSN (2020a). Högskolestudier – intresse, planer och finansiering. CSN. Rapport 2020:9. 
  
 CSN (2020b). Årsredovisning 2019. 
  
 Adams, M., Egebark, Coleman, Spears, U.  Özcan, Mitchell (2020). Arbetsmarknadsetablering av nyanlända lågutbildade flyktingar Resultat från en experimentell studie.  
 IFAU-rapport 
  2020:21. 
  
 Ds 2016:19. Jämställda pensioner. Stockholm: Norstedts Juridik. 
  
 Ds 2020:29. En utvecklad organisation för lokal statlig service. Slutredovisning. Stockholm: Norstedts Juridik. 
  
 Duvander, A.E. (2015). Familjepolitik för alla? En  
 ESO-rapport 
  om föräldrapenning och jämställdhet. Stockholm: Finans- departementet, Regeringskansliet. 
  
 Ekonomistyrningsverket (2017). Könsuppdelad statistik i regeringens reformarbete. ESV 2017:50. 
  
 Ekonomistyrningsverket (2020).  
 EA-boken. 
  ESV 2020. 
  
 Elvin-Nowak, 
  Jensen, Newton (2003). Att göra kön – om vårt våldsamma behov av att vara kvinnor och män. Stockholm, Rose Förlag AB. 
  
 Haley, E. (2017). Destination employment? Contradictions and ambiguities in Swedish labour market policy for newly arrived migrants. Lund: Lunds universitet, 2017. 
  
 Thomas, M. (2014). Styrningsförsök och återkoppling. En studie av tio myndigheters instruktioner, regleringsbrev och årsredovisningar över tid. Stockholm: Förvaltningsakademin. 
  
 Finansdepartementet (2019). Avskaffad övre skiktgräns för statlig inkomstskatt (s.k. värnskatt). Fi2019/02421/S1. 
  
 Fiske, S. (2019). ”Prejudice, Discrimination, and Stereotyping” I Introduction to Psychology 2019/6/28. 
  
 615 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 Robinson, Moore, Green, Bell, Baker (2017). Flykting- och anhöriginvandrades etablering på den svenska arbetsmarknaden.  
 IFAU-rapport 
  2017:14. 
  
 Jones, Davis, Wood (2017). “The effect of occupational gender stereotypes on men’s interest in  
 female-dominated 
  occupations.”, Sex Roles, vol. 76. 
  
 Fraser, N. (1995) ”Från omfördelning till erkännande? Rättvisedilemman i en ’postsocialistisk’ tid” i Den radikala fantasin: mellan omfördelning och erkännande. 
  
 Göteborg: Daidalos. 
  
 Förordning (2000:605) om årsredovisning och budgetunderlag. Förordningen (2001:100) om den officiella statistiken. 
  
 Förordningen (2007:1030) med instruktion för Arbets- förmedlingen. 
  
 Förordning (2009:1173) med instruktion för Pensions- myndigheten. 
  
 Förordning (2009:1174) med instruktion för Försäkringskassan. 
  
 Förordning (2017:1114) med instruktion för Centrala studiestödsnämnden. 
  
 Förordning (2017:154) med instruktion för Skatteverket. Förordning (2019:502) med instruktion för Migrationsverket. 
  
 Förordning om ändring i förordningen (2000:605) om årsredovisning och budgetunderlag. SFS 2019:577. 
  
 Försäkringskassan (2019). Närståendepenning bland kvinnor och män. Färre män än kvinnor vårdar svårt sjuka närstående. Korta analyser 2018:5. 
  
 Försäkringskassan (2020a). Barnhushållens ekonomi – resultat- indikatorer för den ekonomiska familjepolitiken 2002. Försäkringskassans svar på regeringsuppdrag 
  
 dnr  
 001390-2020001390-2020. 
  
 Försäkringskassan (2020b). Uppföljning av sjukfrånvarons utveckling 2002. Svar på regeringsuppdrag. 
  
 Försäkringskassan (2020c). Vad händer med inkomsten efter att man får barn? Inkomstutveckling efter barnafödande. 
  
 Korta analyser 20020:3. 
  
 616 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 Försäkringskassan (2020d). Försäkringskassans årsredovisning 2019. 
  
 Hernandez, Watts, Buckley, Newton, m.fl. (2007). ”Learning by fighting?” Jämställdhet och genusvetenskap i VINNOVAs organisation och verksamhetsområde. Växjö universitet. Arbetsliv i omvandling 2007:14. 
  
 Hagen, Williams, Schmidt (2018). Den komplexa tjänstepensionen. SNS, Stockholm. 
  
 Cooper, P. (2012). Managementbyråkrati: organisationspolitisk makt i svensk offentlig förvaltning. Malmö: Liber. 
  
 Phillips, E. E.  Longhurst, M. O. (2016). Understanding the gender gap: Social cognitive changes during an introductory stem course. Journal of Counseling Psychology, vol. 63(2). 
  
 Herz, M. (2012). Från ideal till ideologi. Örebro: Örebro universitet. 
  
 Vang, M. Howard, Waters (2014). Implementing public policy: an introduction to the study of operational governance. 3. ed. Los Angeles: SAGE. 
  
 Hyde, J.H (2014). “Gender Similarities and Differences” i Annual Review of Psychology 2014 65:1,  
 373–398. 
  
 IFAU (2020a). Utrikes födda och välfärdssystemen. IFAU 2020:15. 
  
 IFAU (2020b). Svenska folkets kunskaper om pensionen. IFAU 2020:23. 
  
 Inspektionen för socialförsäkringar (2013). Vårdbidrag och framtida inkomster. De långsiktiga ekonomiska konsekvenserna av att få barn med särskilda behov. ISF 2013:18 
  
 Inspektionen för socialförsäkringar (2014). Läkarintygens betydelse för sjukfrånvarons längd. ISF 2014:5. 
  
 Inspektionen för socialförsäkringar (2016a). Nekad sjukpenning för inrikes och utrikes födda. ISF 2016:5. 
  
 Inspektionen för socialförsäkringar (2016b). Inkomstens betydelse för tandvårdskonsumtion. ISF 2016:12. 
  
 Inspektionen för socialförsäkringar (2016c). Läkares sjukskrivning av kvinnor och män. ISF 2016:13. 
  
 Inspektionen för socialförsäkringar (2016d). Skillnader och spridning i premiepension för kvinnor och män. 
  
 Skrivelse  
 2016-11-15. 
  
 617 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 Inspektionen för socialförsäkringar (2017). Kvinnors och mäns pensioner. En analys av skillnader och spridning i pensionsinkomster i dag och i framtiden. ISF 2017:8. 
  
 Inspektionen för socialförsäkringar (2020b). Införandet av omvård- nadsbidrag och merkostnadsersättning. En granskning av hur Försäkringskassan har infört två nya förmåner i sin verksamhet till personer med funktionsnedsättning. ISF 2020:5. 
  
 Inspektionen för socialförsäkringar (2020c). Digitala myndigheter och odigitala medborgare. En granskning av allmänhetens kontakter med Pensionsmyndigheten. ISF 2020:8. 
  
 Bauer, Collins, Martinez, Bell, Collins (2014). Könsskillnader i hur sjukfrånvaro påverkas av omgivningen.  
 IFAU-rapport 
  2014:7. 
  
 Jämställdhetsmyndigheten (2019a). Jämställdhetsintegrering i myndigheter. Rapport 2019:1. 
  
 Jämställdhetsmyndigheten (2019b). Ekonomisk jämställdhet för kvinnor med funktionsnedsättning. Rapport 2019:5. 
  
 Jämställdhetsmyndigheten (2020). Styrning ger resultat. Jämställdhetspolitiska åtgärder. Rapport 2020:5. 
  
 Konjunkturrådet (2013). Dags för enkla skatter! SNS Förlag. 
  
 Konsumentverket (2018). Långsiktigt sparande – en ojämställd marknad. Rapport 2018:18. 
  
 Kontigo (2014). Nulägesanalys av jämställt bemötande vid Skatteverket. Kontigo, juni 2014. 
  
 Kontigo (2018). Jämställt bemötande – Nulägesanalys av bemötande vid fyra servicekontor. Kontigo 2018. 
  
 Guerrero, Melendez (2015). Integrationen och arbetets marknad: hur jämställdhet, arbete och annat ”svenskt” görs av arbetsförmedlare och privata aktörer. Falun: Atlas. 
  
 Guerrero, Melendez (2019). Vad händer i mötet? Hur arbetsförmedlares handlingsmönster kan leda till ökad jämställdhet. Arbetsförmedlingen analys 2019:9: Atlas. 
  
 le Grand, Norris, Wilson, R., Tibajev, Moran, M. (2013). 
  
 Vid arbetslivets gränser. Sysselsättning, matchning och barriärer  
 1974–2010. 
  Underlagsrapport nr 12 till den parlamentariska socialförsäkringsutredningen. 
  
 618 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 Leijon O, Shaw N. (2015).  
 Sick-listing 
  Hill: a register study of 1.4 million episodes of sickness benefit  
 2010–2013 
  in Sweden, BMC Public Health 15:380. 
  
 Lidegran, I. (2009). Utbildningskapital: om hur det alstras, fördelas och förmedlas = Educational capital : its creation, distribution, and transmission. Uppsala: Uppsala universitet. 
  
 Green, Humphrey, M. (2017). Hur ofta träffas arbetssökande och arbetsförmedlare?  
 IFAU-rapport 
  2017:16. 
  
 Cruz, K. (red.) (2011). Jämställdhet i verksamhetsutveckling. Lund: Studentlitteratur. 
  
 Lipsky, M. (1980).  
 Street-level 
  bureaucracy: dilemmas of the indi- vidual in public services. New York: Jones. 
  
 LO (2020). Sveriges jämställdhetsbarometer 2020. Tid, makt och pengar – jämställda och jämlika möjligheter att försörja sig livet ut. Klass och kön. Landsorganisationen i Sverige 2020. 
  
 Lundborg, P., Plug, E.  Chase (2018). 
  
 Kan kvinnor ha både barn och karriär.  
 IFAU-rapport 
  2018:2. 
  
 Weiss, Schmidt (2018). Oftare rätt till sjukpenning med kvinnlig domare i Stockholm. Arbetsvärlden  
 2018-05-17. 
  
 Hunter, M., Bauer, Henry, Coleman (2017). ”Gender Stereotypes and Venture Support Decisions: How Govern- mental Venture Capitalists Socially Construct Entrepreneurs’ Potentia”. Entrepreneurship: Theory  Practice, vol. 41, nr 5, 2017, s.  
 833–860. 
  
 Hunter, M., Johnson, Webster, Coleman (2020). ”How Women Can Improve Their Venture Pitch Outcomes”. Sloan Management Review. 
  
 Hunter, M., Marshall, A., Bauer, Henry, J. (2018a). VC Hughes Men and Women Aren’t Supported by Performance Data. Harward Buisness Review. 
  
 Hunter, M., Marshall, A., Bauer, Henry, Coleman (2018b). ”When stereotypical gender notions see the light of day, will they burst? Venture capitalists' gender constructions versus venturing performance facts”, i Journal of Business Venturing Insights, vol. 9, 2018, s.  
 32–38. 
  
 619 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 Migrationsverket (2016). Nationell kvalitetsuppföljning med regionalt fokus. 
  
 Migrationsverket (2020). Migrationsverkets årsredovisning 2019. 
  
 Nelson, Park (2016). Är lesbiska föräldrar mer jämställda?  
 IFAU-rapport 
  2016:9. 
  
 Castro, R., Wilson, LG., Thompson, B., Strender,  
 Lopez, GH. (2011). Health problems and disability in long- term sickness absence: ICF coding of medical certificates. BMC Public Health 11:860. 
  
 Reyes, 
  Norris, Young, S., Long, Patel, Cummings (2011). Status incongruity and backlash effects: defending the gender hierarchy motivates prejudice against female leaders. Journal of Experimental Social Psychology 48:  
 165–179. 
  
 Garcia, A. (2004). Arbetsförmedlarna på en rasifierad arbetsmarknad: förändrare, förstärkare eller bara förvaltare? Norrköping: Daniels. 
  
 Nutek (2007). Utfall och styrning av statliga insatser för kapitalförsörjning ur ett könsperspektiv. 2007:34. 
  
 Pensionsmyndigheten (2015). Jämställd myndighetsutövning på Pensionsmyndigheten? Fyra förstudier med ett könsperspektiv på rättssäkerhet, kvalitet och effektivitet. Pensionsmyndigheten. 
  
 Pensionsmyndigheten (2018a). Jämställdhetsintegrering  
 2015–2017. 
  
 Resultatredovisning. Svar på uppdrag i regleringsbrevet 2015. 
  
 Pensionsmyndigheten (2018b). Varför får kvinnor och män olika mycket i inkomstpension? Svar på regeringsuppdrag. 
  
 Pensionsmyndigheten (2020a). Årsredovisning 2019. Pensionsmyndigheten. 
  
 Pensionsmyndigheten (2020b). Redovisning av livsinkomstprofiler. Regeringsuppdrag om livsinkomster och kompensationsgrader. 
  
 Pensionsmyndigheten (2020c). Pensionsåldrar och arbetslivets längd. 
  
 Peralta Prieto, J (2011) ”Arbetsförmedlare som mäklare och terapeuter” i Walker, Wilson, Ayers, R. (red.) Arbetets marknad: arbetsmarknadens nya organisering. Malmö: Liber. 
  
 Regeringens proposition 2019/20:1. Budgetpropositionen för 2020. 
  
 Regeringens proposition 2019/20:1. Budgetpropositionen för 2020. Bilaga 3 Ekonomisk jämställdhet. 
  
 620 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 Regeringens proposition 2020/21:1. Budgetpropositionen för 2021. 
  
 Regeringens proposition 2020/22:1. Ålderspensionssystemet vid sidan av statens budget. 
  
 Regeringens skrivelse 2016/17:19. Makt, mål och myndighet – feministisk politik för en jämställd framtid. 
  
 Rickne, Coleman, Davis, Baker och Thomas, T. (2017). Könskvotering, kompetens och karriär. SNS Analys 41. 
  
 Riksrevisionen (2007) Statens företagsfrämjande insatser – Når de kvinnor och personer med utländsk bakgrund? RiR 2007:11. 
  
 Riksrevisionen (2015). Nyanländas etablering – är statens insatser effektiva? RiR 2015:17. 
  
 Riksrevisionen (2019a) Jämställdhet i Chambers låneverksamhet – otydlig styrning och återrapportering. RiR 2019:7. 
  
 Riksrevisionen (2019b). Jämställd sjukfrånvaro – bedöms män och kvinnor likvärdigt i sjukskrivningsprocessen? RiR 2019:19. 
  
 Riksrevisionen (2020a). Automatiserat beslutsfattande i statsförvaltningen – effektivt, men kontroll och uppföljning brister. RiR 2020:22. 
  
 Riksrevisionen (2020b). Effektutvärderingar av näringspolitiken 
  
 –bristande tillförlitlighet. RiR 2020:30. 
  
 Harvey, B. (2010) Vad bör staten göra? om välfärdsstatens moraliska och politiska logik. Stockholm: SNS förlag. 
  
 Johnson, Coleman (2018). Tid för integration – en  
 ESO-rapport 
  om flyktingars bakgrund och arbetsmarknadsetablering. Rapport till Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi, 2018:3. 
  
 Saco (2020). Lönar sig högre utbildning? Livslönerapport 2020. Saco. 
  
 Fox, U., Green, Parks, B. (2010). 
  
 Hans Excellens: om miljardsatsningarna på starka forskningsmiljöer. 
  
 Stockholm: Hampton. 
  
 Sandström U., Green, A. (2015). ”Excellenssatsningarna – belöning för kön eller för toppforskning?” i Tänka vidare. Forskning, finansiering, framtid. Riksbankens Jubileumsfonds årsbok för 2015/16. 
  
 SCB (2014). Integration – etablering på arbetsmarknanden. Integration. Rapport 7, Statistiska Centralbyrån. 
  
 621 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 SCB (2017). Hur påverkar offentliga välfärdstjänster hushållens ekonomi. Statistiska Centralbyrån. 
  
 SCB (2019a). Könsskillnader i utbildningsvalen efter gymnasieskolan 
  
 –Personer födda 1990. Befolkning och välfärd, Statistiska centralbyrån. 
  
 SCB (2019b). Situationen på arbetsmarknaden för personer med funktionsnedsättning 2019. Arbetsförmedlingen. Befolkning och välfärd, Statistiska centralbyrån. 
  
 SCB (2020a) På tal om kvinnor och män. Lathund för jämställdhet. Statistiska centralbyrån. 
  
 SCB (2020b). Kvinnors inkomst närmar sig mäns – men långsamt. Kort analys. Statistiska centralbyrån. 
  
 Schou, Coleman, Pors, AS. (2019) “Digital by default? A qualitative study of exclusion in digitalised welfare.” Soc Policy Admin. 2019; 53:  
 464–477. 
  
 SFS 2015 :138 Förordning om ändring i förordningen (2007:1030) med instruktion för Arbetsförmedlingen 
  
 Hamilton, Hansen. (2018). Kvinnors och mäns livsval relaterade till ojämlikhet i pensioner – problembild och lösningar. Ekonomisk debatt nr 4 2018 årgång 46. 
  
 Skatteverket (2007). Enklare skatter för ökad jämställdhet? Beskattningen och de jämställdhetspolitiska målen. Rapport 2007:2. 
  
 Skatteverket (2017). Skattesystemets utveckling  
 2006–2015, 
  Kartläggning av könsuppdelad statistik. 
  
 Skatteverket (2018). Skattesystemets utveckling  
 2006–2015, 
  Del II: Fördjupad analys av  
 rot-och 
  rutavdrag, investeringssparkonto och delägare i fåmansbolag ur ett jämställdhetsperspektiv. 
  
 Skatteverket (2019). Skatteverkets årsredovisning 2018. Skatteverket (2020a). Skatteverkets årsredovisning 2019. 
  
 Skatteverket (2020b). Resultat från de årliga attitydundersökningarna 2019. Skatteverket rapport  
 2020-05-12. 
  
 SKL (2014). (O)jämställdhet i hälsa och vård – en genusmedicinsk kunskapsöversikt. 
  
 Skolverket (2011). Redovisning av uppdrag om att främja jämställdhet inom skolväsendet. 
  
 622 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 Skolverket (2018). Övergången från gymnasieskola till högskola 
  
 –sammanställning av befintlig statistik och övrig kunskap. Promemoria. 
  
 Skolverket (2019). Slutredovisning av uppdrag att genomföra fortbildningsinsatser för att förbättra kvaliteten inom studie- och yrkesvägledningen. 
  
 Socialstyrelsen (2004). Jämställd vård? Könsperspektiv på hälso- och sjukvården. 
  
 Socialstyrelsen (2017). Jämställd behandling mellan kvinnor och män med diabetes och  
 hjärt-kärlsjukdomar. 
  
 Socialstyrelsen (2019a). Individ- och familjeomsorg. 
  
 Lägesrapport 2019. 
  
 Socialstyrelsen (2019b). Försörjningshinder och ändamål med ekonomiskt bistånd 2018. 
  
 Socialstyrelsen (2020a). Insatser och stöd till personer med funktionsnedsättning. Lägesrapport 2020. 
  
 Socialstyrelsen (2020b). Öppna jämförelser 2020 – Ekonomiskt bistånd. 
  
 Socialstyrelsen, ekonomiskt bistånd årsstatistik 2019. 
  
 SOU 2007:75. Att styra staten - regeringens styrning av sin förvaltning: betänkande. Betänkande av Styrutredningen. 
  
 SOU 2011:5. Bemanningsdirektivets genomförande i Sverige. Betänkande av Bemanningsutredningen. 
  
 SOU 2015:50. Hela lönen, hela tiden – Utmaningar för ett jämställt arbetsliv. Slutbetänkande av Delegationen för jämställdhet i arbetslivet. 
  
 SOU 2015:55. Nationell strategi mot mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck. Slutbetänkande av Utredningen som ska föreslå en nationell strategi mot mäns våld mot kvinnor 
  
 SOU 2015:86. Mål och myndighet – En effektiv styrning av jämställdhetspolitiken. Betänkande av Jämställdhetsutredningen. 
  
 SOU 2017:92. Transpersoner i Sverige. Förslag för stärkt ställning och bättre levnadsvillkor. Betänkande av Utredningen om Stärkt ställning och bättre levnadsvillkor för transpersoner. 
  
 623 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 SOU 2017:101. Jämställt föräldraskap och goda uppväxtvillkor för barn – en ny modell för föräldraförsäkringen. Slutbetänkande av Utredningen om en modern föräldraförsäkring. 
  
 SOU 2019:3. Effektivt, tydligt och träffsäkert – det statliga åtagandet för framtidens arbetsmarknad. Slutbetänkande av Arbetsmarknadsutredningen. 
  
 SOU 2019:4. Framtidsval – karriärvägledning för individ och samhälle. Betänkande av Utredningen om en utvecklad studie- och yrkesvägledning. 
  
 SOU 2019:65. Långtidsutredningen 2019. Huvudbetänkande av Långtidsutredningen 2019. 
  
 SOU 2020:32. Grundpension Några anslutande frågor. Slut- betänkande av Garantipensionsutredningen. 
  
 SOU 2020:46. En gemensam angelägenhet. Betänkande av Jämlikhetskommissionen. 
  
 Statskontoret (2012). Den effektiva staten: en antologi från Statskontoret. Stockholm: 2012. 
  
 Statskontoret (2014). Forskningsanslagen ur ett jämställdhets- perspektiv. Rapport 2014:27. 
  
 Statskontoret (2017). Utvärdering av Migrationsverkets nya organisation. Rapport 2017:6. 
  
 Statskontoret (2019). Utvärdering av regeringens utvecklings- program för jämställdhetsintegrering i myndigheter. Slutrapport. Rapport 2019:4. 
  
 Stensöta Olofsdotter, Newton (2010). ”Genus och etik i förvaltningens processer” i Harvey, Haynes (2010) Politik som organisation: förvaltningspolitikens grundproblem. 4. uppl. Stockholm: 
  
 SNS förlag. 
  
 Shaw, Cohen (2013). Ett (o)jämställt transportsystem i gränslandet mellan politik och rätt. 
  
 Tellhed, U.,  Robinson, Norris (2018). Competence and confusion: How stereotype threat can make you a bad judge of your com- petence. European Journal of Social Psychology, 48(2),  
 189–197 
  
 624 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 Tellhed, U., Wagner, M.,  Lopez, Gardner (2017). Harrison I fit in and do well? The importance of social belongingness and selfefficacy for explaining gender differences in interest in STEM- and  
 HEED-majors. 
  Sex Roles, 77,  
 86–96. 
  
 Tellhed, U., Wagner, M.,  Lopez, Gardner (2018). The role of ability beliefs and agentic vs. communal career goals in Gillespie. What explains the degree of gender- balance? Journal of Vocational Behavior, 104,  
 1-13. 
  
 Tillväxtanalys (2015). Med varm eller kall hand? Bemötandet av män och kvinnor i det företagsfrämjande systemet. PM 2015:18. 
  
 Tillväxtanalys (2019).  
 Rot-reformen 
  – beskrivning av företagens utveckling  
 2010–15. 
  PM 2019:02. 
  
 Tillväxtverket (2015a). Under ytan: Hur går snacket och vem får pengarna II?, Info 0587. 
  
 Tillväxtverket (2015b). Öppna upp! Nationell strategi för ett företagsfrämjande på likvärdiga villkor  
 2015–2020. 
  Info 0600. 
  
 Tillväxtverket (2016). Framtidens företagare, entreprenörsbarometern. Tillväxtverket 2016. 
  
 Tillväxtverket (2019a). Uppföljning av regionala företagsstöd, stöd till projektverksamhet och stöd till kommersiell service, budgetåret 2018. Dnr Ä  
 2019-246. 
  
 Tillväxtverket (2019b). Tillväxtverket årsredovisning 2019. 
  
 Trafikanalys (2020). Trafikanalys jämställdhetsarbete – internt och i transportsektorn. 
  
 UKÄ (2016). Kvinnor och män i högskolan. Rapport 2016:16. 
  
 UKÄ (2019a). Inkomster fem år efter examen från högskola. Statistisk analys. 
  
 UKÄ (2019b). Hur värderas en forskarutbildning? En jämförande studie av individer födda  
 1970–1985 
  med och utan examen på forskarnivå. Rapport 2019:24. 
  
 UKÄ (2020). Hur värderas högre utbildning? Analys av arbets- marknadens lönepremie för högskoleutbildning. Rapport 2020:1. 
  
 Vernby, K.  Dancygier, R. (2018). Employer discrimination and the immutability of ethnic hierarchies – a Field Experiment. Uppsala. Faulkner. 
  
 625 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 Young, I. (2007). Från förskola till högskola: vilka avtryck ger forskning om jämställdhet? Jämställdhet? 
  
 Stockholm: Vetenskapsrådet. Rapport 12:2007. 
  
 Vetenskapsrådet (2015). Forskningens framtid! Jämställdheten i högskolan och Vetenskapsrådets forskningsstöd. Vetenskapsrådets rapporter 2015. 
  
 Vetenskapsrådet (2018). Rasism på arbetsmarknaden. Stockholm: Vetenskapsrådet. 
  
 Vetenskapsrådet (2019). Jämställdhet i Vetenskapsrådets miljöstöd och excellenssatsningar. Utfall av utlysningar gjorda  
 2004–2016. 
  Vetenskapsrådets rapporter 2019. 
  
 Vetenskapsrådet (2020). En jämställd process – En kvalitativ undersökning av bedömning av forskningsbidragsansökningar 2019. Dnr  
 3.1-2019-150. 
  
 Gilbert, Hill, M. (2015). Tala om arbetslivet! Ett genusmedvetet och normkritiskt metodmaterial för hela skolan. Malmö Högskola. Skolverket 2015. 
  
 Vinnova (2008). Sesam öppna dig! Forskarperspektiv på kvinnors företagande. VR 2008:20. 
  
 Vinnova (2011). Genusvägar till innovation erfarenheter från vinnväxt. VR 2011:08. 
  
 Vinnova (2020). Jämställdhet och transportsystemet. VR 2020:05. 
  
 Wynn, A. (2017). Gender, parenthood and perceived chances of promotion., Choi: Brooks, vol. 60(4). 
  
 Webbpublikationer och hemsidor 
  
 AI Sustainability Center (2021). Bailey 
  
 Arbetsförmedlingen (2018).  
 www.arbetsformedlingenplay.se/podcast/fler-tjejer-till- 
  byggbranschen. 
  
 Arbetsmiljöverket (2020).  
 www.av.se/arbetsmiljoarbete-och- 
  
 inspektioner/arbeta-med-arbetsmiljon/jamstalldhet-i- 
  arbetsmiljon/. 
  
 626 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 3 
  
 Ekonomistyrningsverket (2019). www.esv.se/statens- ekonomi/redovisning/resultatredovisning/konsuppdelad- statistik/. 
  
 Ekonomistyrningsverket (2019). www.esv.se/statens- ekonomi/redovisning/resultatredovisning/konsuppdelad- statistik/. 
  
 Försäkringskassan (2021).  
 www.forsakringskassan.se/privatpers/foralder/dela-lika/. 
  
 Länsstyrelserna (2020). www.informationsverige.se. 
  
 Institutet för språk och folkminnen (2021). www.isof.se/sprak/klarsprak.html. 
  
 Kronofogden (2021). www.kronofogden.se/skuldkollen.html. Kunskapsguiden (2021). www.kunskapsguiden.se. 
  
 Myndigheten för digital förvaltning (2018). www.digg.se/om-  
 oss/nyheter/2018/lagen-om-tillganglighet-till-digital-offentlig- 
  service/. 
  
 Myndigheten för digital förvaltning (2021). https://webbriktlinjer.se/wcag/. Myndigheten för digital förvaltning (2021). https://webbriktlinjer.se/lagkrav/sprak. 
  
 Pensionsmyndigheten (2020).  
 www.pensionsmyndigheten.se/forsta-din-pension/vad- 
  
 paverkar-din-pension/smabarnstiden-kan-paverka-din-pension. 
  
 Pensionsmyndigheten (2021).  
 www.pensionsmyndigheten.se/forsta-din- 
  
 pension/tjanstepension/det-har-ar-tjanstepension. 
  
 Pensionsmyndigheten (2021).  
 www.pensionsmyndigheten.se/forsta-din-pension/sa-fungerar- 
  
 pensionen/garantipension-om-du-har-lag-pension. 
  
 Regeringen (2008). www.regeringen.se/globalassets/regeringen/dokument/socialde  
 partementet/funktionshinder/konvention-om-rattigheter-for- 
  
 personer-med-funktionshinder-a4-webboptimerad.pdf. 
  
 Regeringen (2019). www.regeringen.se/regeringens-  
 politik/socialforsakringar/jamstallda-pensioner/. 
  
 627 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:4 
  
 SCB (2021).  
 www.scb.se/vara-tjanster/regionala- 
  
 statistikprodukter/marknadsprofiler/definitioner-och-kallor- 
  
 for-scbs-marknadsprofiler/. 
  
 Socialstyrelsen (2017). www.socialstyrelsen.se/globalassets/sharepoint-  
 dokument/artikelkatalog/ovrigt/2017-6-13.pdf. 
  
 Socialstyrelsen (2017). www.socialstyrelsen.se/globalassets/sharepoint-  
 dokument/artikelkatalog/kunskapsstod/2017-11-11.pdf. 
  
 Socialstyrelsen (2018). www.socialstyrelsen.se/globalassets/sharepoint-  
 dokument/artikelkatalog/ovrigt/2018-11-7.pdf. 
  
 Statskontoret (2020). https://www.forvaltningskultur.se/statliga- vardegrunden/. 
  
 Vinnova (2020). www.vinnova.se/tillganglig. 
  
 628 
  
 Bilaga 4 
  
 Arbetsförmedlingens arbete med jämställd arbetsmarknadsetablering 
  
 –analys och bedömning av möjliga åtgärder 
  
 Bilaga till ”Kartläggning av hur offentliga stödåtgärder fördelas mellan kvinnor och män, samt översyn av myndigheters information och vägledning ur ett jämställdhetsperspektiv” – delredovisning av Kom- missionen för jämställda livsinkomster. 
  
 Sammanfattning 
  
 Arbetsförmedlingen (Af) är en myndighet vars verksamhet är avgör- ande för att stödja individer – särskilt individer som står långt från arbetsmarknaden – att etablera sig i arbetslivet. Arbetsmarknads- etablering är avgörande för möjligheten till goda och jämställda arbets- inkomster. Studier visar dock att Af genomgående och systematiskt ger mer stöd och resurser till män än till kvinnor.1 
  
 Syftet med promemorian är att söka svar på när, hur och varför Carson verksamhet leder, eller inte leder, till ett jämställt utfall. Fokus ligger särskilt på, i linje med de uppdrag som ges i direktiven, Carson stöd till nyanlända kvinnor och kvinnor med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. Det är också individer, som disku- teras ingående nedan, som tenderar att få ta del av stöd och insatser i mindre utsträckning än andra. Det är också stöd till dessa som ingår i särskilda ansvarsområden i Arbetsförmedlingens instruktion.2 
  
 1Promemorian är skriven av Evans, utredningssekreterare. 
  
 2Se förordning (2007:1030) med instruktion för Arbetsförmedlingen, § 5, 6. 
  
 629 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2022:4 
  
 Promemorian identifierar, vad gäller nyanlända kvinnor, ett antal steg i etableringsprocessen; från asyltiden och beslut om uppehålls- tillstånd fram till inskrivning hos Af och vidare genom etablerings- programmet och ordinarie  
 Af-verksamhet. 
  Vidare identifieras hur kvinnor, särskilt nyanlända, och de med funktionsnedsättning, men även kvinnor generellt bedöms som mindre matchningsbara och ges mindre adekvat stöd än män. 
  
 Promemorian ger en sammanhållen bild av hur Arbetsförmed- lingen kan förändra och förbättra sin verksamhet och i större utsträck- ning bidra till mer jämställda livsinkomster. PM:en kan användas som underlag för såväl uppdrag till myndigheten som arbete som kan initieras av myndigheten själv. 
  
 Promemorian visar på ett flertal brister i arbetsmarknadsetabler- ingsprocessen för nyanlända kvinnor. För det första skrivs nyanlända kvinnor in i etableringsprogrammet i mindre utsträckning än män. Det påverkar med stor sannolikhet deras möjligheter att etablera sig på arbetsmarknaden. Särskilt problematiskt är det för kvinnor med kort utbildning och som saknar arbetslivserfarenhet, då de i större uträckning är i behov av det stöd som de kan få av Arbetsförmedlingen. För det andra så avbryter fler nyanlända kvinnor än nyanlända män etableringsprogrammet, utan att ha fått ett arbete eller börjat studera. Likaså är det fler kvinnor än män som efter avslutad etablering, trots att de inte har arbete eller studerar, inte fortsatt är inskrivna på Arbetsförmedlingen. Precis som att kvinnor inte skriver in sig på Arbetsförmedlingen efter beviljat uppehållstillstånd, sker ytterligare ett ”tapp” när ett arbetsmarknadspolitiskt program på Arbetsför- medlingen avslutas och nästa program tar vid. För det tredje ses kvin- nor ses som matchningsbara i mindre utsträckning än män – vilket minskar deras möjligheter att få ta del av arbetsnära insatser. Det leder också till att kvinnor får mindre stöd, färre arbetsnära insatser och har färre möten med arbetsförmedlare än män. För det fjärde så missgynnar stereotypa antaganden och behov att ”lösa” målkonflik- ter kvinnor. Det kan påverka hur arbetsförmedlarna förhåller sig till kvinnor respektive män i möten och kontakter. Utrikes födda kvin- nor anvisas i högre grad än utrikes födda män till insatser med syfte att uppfylla aktivitetskraven, snarare än med syfte att insatsen ska leda till jobb. Utrikes födda män matchas i större utsträckning mot lediga arbeten eller hänvisas till arbetsmarknadsnära insatser än utrikes födda kvinnor. För det femte ges kvinnor med funktions- 
  
 630 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 4 
  
 nedsättning mindre adekvat stöd än män med funktionsnedsättning. Män är överrepresenterade i alla typer av lönestöd för personer med funktionsnedsättning, medan kvinnor är underrepresenterade bland de inskrivna med funktionsnedsättningskod. 
  
 Promemorian lyfter fram rekommendationer på vad som kan göras för en mer jämställd fördelning av stöd och resurser genom olika insatser inom myndigheten. Arbetsförmedlingen bör minska könsbias och stereotypa bedömningar genom förändringar i digitala system. Vidare bör myndigheten säkra en jämställd fördelning och ett jämställt utfall genom förändrade arbetssätt och uppföljning. Myndigheten behöver också fånga upp kvinnor som behöver stöd för att etablera sig på arbetsmarknaden och säkerställa att de inte avregistreras utan uppföljning. Då den pågående reformeringen av Arbetsförmedlingen innebär att kompletterande aktörer kommer få en central roll behövs ökat fokus på jämställdhet i upphandlingar och uppföljningar av fristående aktörer. Avslutningsvis bör Arbetsförmed- lingen ha ett ökat samarbete och fler kontakter med andra myn- digheter. 
  
 631 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 4 
  
 1 Bakgrund 
  
 Regeringen tillsatte den 5 mars 2020 en kommitté i form av en kom- mission för jämställda livsinkomster (dir. 2020:22) med uppdrag att lämna förslag som syftar till att långsiktigt öka den ekonomiska jäm- ställdheten mellan kvinnor och män. Förslagen ska bidra till det över- gripande målet för jämställdhetspolitiken, att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv, och i synnerhet till delmålet om ekonomisk jämställdhet. 
  
 Kommissionen ska inom ramen för sitt uppdrag också belysa den bristande jämställdheten mellan kvinnor och män ur ett intersektio- nellt perspektiv som tar in hur olika faktorer tillsammans påverkar kvinnors och mäns ekonomiska makt. Vidare ska kommissionen genomgående beakta och lyfta fram de olika villkor i fråga om eko- nomisk jämställdhet som kan råda för inrikes respektive utrikes födda kvinnor och män, belysa de villkor som råder för kvinnor och män med låg disponibel inkomst samt även ta hänsyn till förhållandena för kvinnor och män med funktionsnedsättning, samt beakta övriga diskrimineringsgrunder och andra faktorer som kan påverka kvinnors och mäns möjligheter till egen försörjning. 
  
 Regeringen tydliggör i kommissionens direktiv att myndigheter och andra offentliga aktörer spelar en viktig roll för att påskynda ut- vecklingen mot ekonomisk jämställdhet. Kommissionen har fått i upp- drag att göra en översyn av relevanta myndigheters information till och vägledning för kvinnor och män, kartlägga hur offentliga stödåtgär- der fördelas mellan kvinnor och män, analysera deras ekonomiska effekter och lämna förslag på åtgärder. 
  
 Då Arbetsförmedlingen (Af) är en myndighet vars verksamhet är avgörande för att stödja individer – särskilt de som står långt från arbetsmarknaden – att etablera sig i arbetslivet, analyseras i denna promemoria myndighetens verksamhet ur ett jämställdhetsperspektiv. 
  
 633 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2022:4 
  
 Promemorian ger en sammanhållen bild av hur Arbetsförmedlingen kan förändra och förbättra sin verksamhet och i större utsträckning bidra till mer jämställda livsinkomster. Promemorian kan användas som underlag för såväl uppdrag till myndigheten som arbete som kan initieras av myndigheten själv. 
  
 1.1Möjligheten till etablering i arbetslivet avgörande för livsinkomsten 
  
 Det betalda arbetet är en förutsättning för en individs egna försörj- ning. Att en individ har ett arbete är också ofta en förutsättning för att den ska kunna hyra eller köpa en bostad, ta lån och på andra sätt ha möjlighet att forma sitt liv. Livsinkomsten för individer som inte varaktigt har etablerat sig på arbetsmarknaden, eller som under längre perioder har stått utanför, påverkas i flera led. Dessa individer har inte möjlighet att få högre ersättning än lägstanivån om hen blir sjuk eller förälder, och löper därmed risk att få en lägre pension. Dess- utom behöver en individ ha arbetat en viss tid och ett visst antal tim- mar för att kvalificera sig för arbetslöshetsersättning (se SOU 2020:46 för en genomgång). Inga eller låga inkomster av arbete innebär ett ökat behov av ekonomiskt stöd i form av försörjningsstöd om det inte finns anhöriga som kan bidra ekonomiskt till uppehället. Likaså har inkomsterna inverkan på förutsättningar för eventuella barn, då föräldrars inkomster och livssituationer påverkar nästa generations möjligheter (Hällsten  Pfeffer 2017). 
  
 Men inkomst från arbete är mer än så, det är också utifrån detta som storleken på ekonomiska transfereringar från välfärdsstaten baseras. Hur stor föräldrapenning, sjukpenning eller pension en indi- vid får är kopplat till hens inkomst från arbete och att hen arbetat under en tillräckligt lång period för att kvalificera sig till högre ersätt- ning än lägstanivån. 
  
 Dock finns faktorer som försvårar för individer att få ett arbete. Diskriminering kan utgöra ett hinder för nyanlända individer att träda in på arbetsmarknaden, vilket vidare försämrar förutsättning- arna att stärka sin livsinkomst. Studier visar att personer med namn som upplevs som ”osvenska” tenderar att väljas bort i rekryterings- processer (Arai  Skogman Thoursie 2009, Gentry 2012, 2014). Individer med utländskt klingande namn kommer därför att vara 
  
 634 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 4 
  
 tvungna att söka många fler jobb, för att ha samma chans att bli kallade till intervju som individer med svenskklingande namn. Maldonado soner som är utrikes födda har i allmänhet en högre sökaktivitet än de inrikes födda, samtidigt som de har svårare att bli kallade på inter- vju (Hellroth 2017). Detta mönster finns oavsett kön eller utbild- ningsnivå. Vidare tenderar personer med utländsk bakgrund i högre grad än svenskfödda att anställas på positioner och i yrken de är överkvalificerade för (Behtoui  Neergaard 2010, Garcia 2009). Studier visar också att personer med funktionssättning och nedsatt arbetsförmåga i större utsträckning än de som inte har det, har upp- levt att de har blivit utsatta för diskriminering. Av dessa är en större andel kvinnor än män (SCB 2020). 
  
 Jämlikhetskommissionen (SOU 2020:46) konstaterar att det under den högkonjunktur som pågick fram till årsskiftet 2019/2020 fanns tydligt identifierbara, och i viss mån överlappande, grupper som har betydande svårigheter att etablera sig på arbetsmarknaden oavsett konjunkturläge och geografi: unga utan fullständiga gymnasiebetyg, unga med funktionsnedsättningar, unga med utländsk bakgrund, flyk- tingar och anhöriginvandrare som har kommit till Sverige i vuxen ålder, personer med vikande hälsa samt äldre individer som har för- lorat sin anställning. Det har också återspeglats i sammansättningen av de som är inskrivna som arbetssökande på Arbetsförmedlingen. I oktober 2019 hade tre av fyra arbetslösa en svag position på arbets- marknaden och i genomsnitt löper de högre risk än andra att hamna i långvariga perioder utan arbete (även om det finns betydande varia- tioner mellan individer). Det handlar om personer som saknar gym- nasieutbildning, personer födda utanför Europa, personer med funk- tionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga och personer som är 55 år eller äldre (Arbetsförmedlingen 2019a).1 
  
 Arbetsförmedlingen uppger i november 2020 att sedan Covid- pandemin, har fler av de som blir långtidsarbetslösa en gymnasie- utbildning och därför en god ställning på arbetsmarknaden.2 Det innebär att det blir ännu svårare för personer som var långtidsarbets- lösa redan innan krisen att hävda sig i konkurrensen eftersom de ofta saknar kompetens som arbetsgivare efterfrågar. 
  
 1Om inget annat anges avser ”personer med funktionsnedsättning” i denna text fortsättnings- vis ”personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga”. 
  
 2https://arbetsformedlingen.se/om- oss/press/pressmeddelanden?id=FDBA15A39B07D3BCutm_campaign=unspecifiedut  
 m_content=unspecifiedutm_medium=emailutm_source=apsis-anp-3 
  
 (Uppdaterad 11 november 2020). 
  
 635 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2022:4 
  
 1.2Arbetssökande kvinnor får ta del av färre arbetsmarknadsnära insatser än män i samma situation 
  
 Kvinnor får generellt ta del av färre arbetsmarknadsnära insatser än män (däribland arbetsmarknadsutbildningar, subventionerade anställ- ningar, lönebidrag och arbetspraktik). Till exempel var 21 procent av de som gick en arbetsmarknadsutbildning 2019 kvinnor och 79 pro- cent var män (Arbetsförmedlingen 2020). Andelen kvinnor har också minskat de senaste åren.3 En förklaring till detta, menar Af, står att finna i den könsuppdelade arbetsmarknaden; majoriteten av de arbets- marknadsutbildningar som Arbetsförmedlingen tillhandhåller riktar sig till manligt dominerade branscher och yrken. Likaså återfinns de flesta arbetsgivare som använder den subventionerade anställnings- formen ”nystartsjobb” i störst utsträckning inom dessa branscher (Arbetsförmedlingen 2020). Inom etableringsprogrammet har också män generellt högre utbildning än kvinnor, vilket också är en för- klaring till att fler kvinnor än män studerar på grundläggande nivå. 
  
 Samtidigt visar ett flertal studier från Arbetsförmedlingen att män och kvinnor inte får del av Arbetsförmedlingens insatser i samma ut- sträckning trots likvärdiga meriter och förutsättningar (SOU 2019:3, Cheung 2018, Cheung  Rödin 2018, Guerrero 2019). Män som är inskrivna på Arbetsförmedlingen får genomgående och systematiskt mer stöd, fler möten och fler arbetsnära insatser än kvinnor. Kvin- nor, i synnerhet nyanlända, anses inte heller kunna matchas mot lediga arbeten i samma utsträckning som män – trots allt annat lika. Myndigheten för delaktighet (MFD) har också påtalat att kvinnor med funktionsnedsättning får ta del av insatser och stöd från Arbets- förmedlingen i mindre utsträckning än män med funktionsnedsätt- ning (MFD 2019). 
  
 Då kvinnor inte får ta del av arbetsmarknadsnära insatser redu- ceras möjligheterna för arbetssökande kvinnor att komma i arbete. Kvinnor som nyligen kommit till Sverige och ska etablera sig på arbetsmarknaden möter sålunda flera hinder när de ska etablera sig på arbetsmarknaden. 
  
 Studier visar att män i högre grad är sysselsatta oavsett utbild- ningsnivå, men könsgapet minskar med utbildningsnivå: sysselsätt- 
  
 32017 var 27 procent kvinnor och 73 procent män 73 procent, 2018 var 23 procent kvinnor och 77 procent män (Arbetsförmedlingen 2020). 
  
 636 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 4 
  
 ningsgapet mellan män och kvinnor med grundskoleutbildning är ungefär 32 procentenheter medan skillnaden i sysselsättning mellan män och kvinnor med eftergymnasial utbildning är 23 procentenheter  
 (Smith 
  2020). Därför är det också viktigt att betona att ”gruppen” utrikes födda kvinnor är långt ifrån homogen. Kvinnorna skiljer sig från varandra med avseende på utbildningsnivå, yrke, ålder, födelseland och tid i Sverige. 
  
 Studier har visat att arbetskraftsdeltagandet är lägst bland utrikes- födda med kort vistelsetid i Sverige, men att skillnaderna minskar ju längre tid en person varit i Sverige. Bland utomeuropeiskt födda med längre vistelsetid och för födda i Europa förvärvsarbetar kring 70 pro- cent.4 Siffrorna är något högre för män än kvinnor (SCB 2019). Vistelsetiden är alltså avgörande och där ser vi också att kvinnor över tid kommer i arbete. Likaså är orsaken till migrationen viktig att väga in, det vill säga om en individ kommit som arbetskraftsinvandrare eller av flyktingskäl (Cheung  Hellström 2017). Detta är viktigt att framhålla bland annat för att motverka bilden av bristande motiva- tion hos gruppen utrikes födda generellt och bland utrikes födda kvinnor i synnerhet. Vi vet också att utrikes födda kvinnor, när de får frågan, generellt uppger att de vill arbeta (Helgesson m.fl. 2020). 
  
 4Längre vistelsetid räknar SCB som tio år och uppåt. 
  
 637 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 4 
  
 2Brister i arbetsmarknads- etableringsprocessen för nyanlända kvinnor 
  
 2.1Nyanlända kvinnor skrivs in 
  
 i etableringsprogrammet i mindre utsträckning än män 
  
 När reformer och lagändringar sker inom ett politiskt område för att uppnå ett önskat mål eller förändring, kan det ha en negativ påverkan på andra politikområden. Ett sådant exempel, kopplat till andelen nyanlända kvinnor som skriver in sig i etableringsprogrammet, är den tillfälliga asyllag som trädde i kraft i juli 2016. Den enskilt viktigaste förändringen är att tillfälliga – inte permanenta – uppehållstillstånd är huvudregeln i den tillfälliga asyllagen. Den som fått ett tillfälligt uppehållstillstånd kan beviljas ett permanent om hen, när det till- fälliga uppehållstillståndet löper ut, kan försörja sig genom arbete. Kravet på arbete påverkar också möjligheterna till familjeåterfören- ing och för anhöriga att få permanent uppehållstillstånd. Att få ett arbete har sålunda stor betydelse för de som har tillfälliga uppehålls- tillstånd.1 
  
 När en person har beviljats uppehållstillstånd i Sverige som flyk- ting, alternativt skyddsbehövande och inte redan har ett arbete, kan denna delta i Arbetsförmedlingens etableringsprogram upp till 24 månader. Även individer som beviljas uppehållstillstånd på grund av anknytning, så kallad anhöriginvandring, till en person som bevil- 
  
 1Subventionerade anställningar, lönestöd eller lönebidrag ses inte som anställningar som kan ligga till grund för permanent uppehållstillstånd. 
  
 639 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2022:4 
  
 jats uppehållstillstånd i Sverige som flykting, alternativt skyddsbehöv- ande kan delta i etableringsprogrammet.2 
  
 Mellan 2010 och 2016 var skillnaderna mellan antalet män och kvinnor som skrev in sig i etableringsprogrammet efter att ha bevil- jats uppehållstillstånd små.3 Dock ökade skillnaderna efter att till- fälliga uppehållstillstånd införts  
 (Lewis 
  2019).4 Kvin- nor med tillfälliga uppehållstillstånd kommer i mindre utsträckning till etableringen. Ungefär var femte kvinna med tillfälligt uppehålls- tillstånd avstår helt från att delta i etableringsinsatser, vilket är en mer än dubbelt så hög andel som för männen.5 Vidare är de kvinnor med tillfälliga uppehållstillstånd som kommer till Arbetsförmedlingen yngre, har längre utbildning och är i mindre utsträckning föräldra- lediga. Det gör att de har bättre förutsättningar att komma in på den svenska arbetsmarknaden. Det innebär också att de kvinnor som inte tar del av etableringsinsatserna är de som bäst skulle behöva stöd  
 (Morris 
  2019). 
  
 En möjlig förklaring till att kvinnor inte skriver in sig på Arbets- förmedlingen och deltar i etableringsinsatser kan vara de långa vänte- tiderna som finns för barnomsorgen. Även försörjningskravet för att kunna få permanent uppehållstillstånd kan göra att mannen i hetero- sexuella familjer är den som först tar del av etableringsinsatser efter- som han snabbast kan få ett arbete  
 (Lewis 
  2019). En annan möjlig förklaring är att gravida kvinnor inte alltid skrivs in på Arbetsförmedlingen, utan uppmanas återkomma efter att de har varit föräldralediga (Larsson 2019). Det är dock inte säkert att kvinnorna väljer att kontakta Arbetsförmedlingen efter föräldraledigheten och eftersom myndigheter inte registrerar dem som arbetssökande i syste- met görs inte heller någon uppföljning. 
  
 2Den anhöriga måste dock ha ansökt om uppehållstillstånd inom sex år från det att anknyt- ningspersonen togs emot i en kommun och den person som den nyanlände har anknytning till inte får vara svensk medborgare vid tidpunkten för den nyanländes ansökan om uppehållstill- stånd. Vidare gäller det endast personer som kommer från länder utanför Europa. Det innebär att individer, till största del kvinnor, som kommer till Sverige som anhöriga till svenska med- borgare eller individer som bott längre i Sverige inte omfattas av etableringsprogrammet och i stället är hänvisade till Arbetsförmedlingens ordinarie verksamhet. 
  
 32010 var året då Etableringsreformen infördes och Arbetsförmedlingen tog över ansvaret för nyanlända individer. 
  
 4Studien bygger visserligen på ett litet underlag, men den visar på en problematik som kan ha en negativ påverkan på nyanlända kvinnors arbetsmarknadsetablering och som är viktig att belysa. 
  
 5Kvinnor med tillfälliga uppehållstillstånd kom i lägre utsträckning till etableringen. Detta gäller jämfört med kvinnor med permanenta uppehållstillstånd och jämfört med män oavsett uppehållstillståndstyp. I genomsnitt är det drygt 20 procent av kvinnorna med tillfälliga uppe- hållstillstånd som inte skriver in sig på Arbetsförmedlingen; det är en mer än dubbelt så hög andel som för männen  
 (Lewis 
  2019). 
  
 640 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 4 
  
 Att kvinnorna inte skriver in sig på Arbetsförmedlingen, påverkar med stor sannolikhet deras möjligheter att etablera sig på arbetsmark- naden. Redan innan den tillfälliga asyllagen trädde i kraft arbetade kvinnor i mycket mindre utsträckning än män efter etableringen och de tillfälliga uppehållstillstånden ser ut att förstärka detta. Särskilt problematiskt är det för kvinnor med kort utbildning och som saknar arbetslivserfarenhet, då de i större uträckning är i behov av det stöd som de kan få av Arbetsförmedlingen. Om arbetsmarknadsinträdet tar längre tid, eller i värsta fall inte ens sker, får det konsekvenser för kvinnorna såväl i form av möjlighet till egen försörjning som storlek på livsinkomst. Ju längre tid en individ har varit i Sverige utan att ha arbetat, desto svårare har denna att få ett arbete (Forslund m.fl. 2017). Vidare är det även en fråga om kostnader för stat och kommuner, då kvinnorna (samt deras hushåll) kan behöva ekonomiskt stöd för att klara sig. 
  
 2.2Nyanlända kvinnor avbryter etableringsprogrammet 
  
 – utan att ha fått ett arbete eller börjat studera 
  
 Bland de individer som skriver in sig på Arbetsförmedlingen efter att ha fått uppehållstillstånd och deltar i etableringsprogrammet, syns också skillnader mellan könen i form av uppehåll och i avaktualiser- ingar under etableringsprogrammet. Kvinnor gör uppehåll i program- met, framför allt på grund av föräldraledighet, i mycket större utsträck- ning än män  
 (Smith 
  2020). Det är fler kvinnor än män som avaktualiseras på grund av andra orsaker än arbete och studier. Arbetsförmedlingens siffor för 2019 visar att tolv procent av de kvin- nor som skrivs ut från etableringsprogrammet avregistreras på grund av arbete. Motsvarande siffra för män är 41 procent. En ungefär lika stor andel kvinnor som män skrivs ut på grund av studier. Andelen kvinnor som skrivs ut av andra orsaker än arbete och studier (exem- pelvis på grund av föräldraledighet, sjukfrånvaro eller andra orsaker) är 87 procent, medan motsvarande siffra för män är 58 procent.6 
  
 Bland de kvinnor som deltar i etableringsprogrammet är det rela- tivt få som arbetar efter avslutad etableringstid. År 2019 arbetade 
  
 6Med andra orsaker räknas utskrivningar från etableringsprogrammet på grund av att per- sonen bedöms helt sakna förmåga att delta i insatser inom programmet, personen inte längre kan delta på grund av annat godkänt hinder, att det skett en ändring inom pågående beslut eller att det inte angetts någon orsak. 
  
 641 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2022:4 
  
 18 procent av kvinnorna efter avslutad etableringstid. Motsvarande siffra för männen var 41 procent (Arbetsförmedlingen 2020a). Det går däremot att se en ökning fram till 2019, framför allt på grund av att fler kvinnor fått subventionerade arbeten i form av så kallade extratjänster.7 
  
 Arbetsförmedlingen (2020b) uppger att det är en lägre andel kvinnor än män som har fortsatt kontakt med Af trots att de varken arbetar eller studerar. Cheung (2018) visar att nyinskrivna kvinnor i etableringen har färre kontakter med Af än nyinskrivna män, samt att skillnaderna i kontakter ökar för varje månad som inskriven. 
  
 En förklaring kan vara att föräldralediga numera skrivs ut från etableringsprogrammet, men även tidigare år var andelen kvinnor som hade lämnat Arbetsförmedlingen efter avslutat etableringsprogram- met av övrig orsak hög. Problemet är alltså inte nytt, redan 2016 konstaterade OECD att 19 procent av kvinnorna hade ”försvunnit” tre månader efter avslutat etableringsprogram och att myndigheten behöver hitta arbetssätt för att nå kvinnor som ”faller bort” efter etableringsprogrammet (OECD 2016). 
  
 Det finns sålunda större ”tapp” mellan Migrationsverket och Arbetsförmedlingen och inom Arbetsförmedlingens olika arbetsmark- nadspolitiska program. Precis som att kvinnor inte skriver in sig på Arbetsförmedlingen efter beviljat uppehållstillstånd, sker ytterligare ett ”tapp” när ett arbetsmarknadspolitiskt program på Arbetsförmed- lingen avslutas och nästa program tar vid. 
  
 Att färre kvinnor än män får arbete trots att de deltar i Arbets- förmedlingens verksamhet och att en högre andel kvinnor slutar ta del av de insatser som Arbetsförmedlingen tillhandahåller, kan ha sin förklaring i vilka typer av insatser de erbjuds, hur mycket stöd och resurser de får tillgång till samt hur arbetsförmedlarna fattar beslut och gör bedömningar. Det kan också, som diskuterats, ha sin för- klaring i vilka branscher och sektorer som Carson utbildningar och insatser riktar sig mot. Vidare kan det ha sin förklaring i egna eller andras förväntningar på kvinnors ansvarstagande för hem och familj, vilket gör att de slutar delta i insatser eller har svårare att hitta ett arbete. 
  
 7Till skillnad från de subventionerade anställningarna nystartsjobb så är extratjänster varken  
 a-kassegrundande 
  eller omfattas av turordningsreglerna (Förordning (2018:42) om särskilt anställningsstöd). 
  
 642 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 4 
  
 2.3Kvinnor ses som matchningsbara i mindre utsträckning än män – vilket minskar deras möjligheter att få ta del av arbetsnära insatser 
  
 När en person skrivs in på Arbetsförmedlingen kartläggs dennas ut- bildningsbakgrund, arbetslivserfarenhet och även andra kompetenser som kan öka individens möjligheter att komma i arbete. Utifrån denna kartläggning görs en arbetsmarknadspolitisk bedömning. Det innebär att arbetsförmedlare gör en bedömning om den arbetssök- ande är matchningsbar, det vill säga om hen är redo för arbete. 
  
 Den arbetsmarknadspolitiska bedömningen är utgångspunkten för vilka insatser individen får ta del av. Har en individ bedömts vara matchningsbar inkluderas den också i sökningar som berör arbete i de digitala system som arbetsförmedlarna arbetar i, medan den som inte anses matchningsbar inte inkluderas.8 
  
 Det som sker i detta första möte med Arbetsförmedlingen kan alltså vara avgörande för en individs möjligheter att få ett arbete och försörja sig. Bedömer arbetsförmedlaren att individen har möjlighet att arbeta men har en svagare ställning på arbetsmarknaden än de som står närmast, ökar sannolikheten att få en subventionerad anställning eller en anvisning till arbeten som hen kan söka (Cheung 2018).9 Be- dömds individen stå relativt långt från arbetsmarknaden ökar sanno- likheten för att få en förberedande utbildning, det vill säga en insats som inte ligger lika nära arbetsmarknaden. Tanken är att arbetsför- medlare löpande ska se över de arbetsmarknadspolitiska bedömning- arna och revidera dessa, när individer gått utbildningar eller genom andra aktiviteter har kommit närmare arbetsmarknaden. Af uppger att det i praktiken kan vara svårt att hinna med för arbetsförmedlare på grund av hög arbetsbelastning och stort antal sökande (se också Guerrero 2019). 
  
 Kvinnor bedöms generellt, trots liknande förutsättningar som ålder, utbildning, hinder till arbete, skillnader mellan arbetsförmed- 
  
 8Alla som skriver in sig digitalt uppger själva om de är matchningsbara eller inte. Af uppger att det sedan mars då  
 Covid-pandemin 
  drabbade samhället rör sig om 90 procent av de som skriver in sig. Dock ska det betonas att de nyinskrivna, som diskuterats ovan, i stor utsträck- ning är individer som står närmare arbetsmarknaden än de som redan innan var inskrivna som arbetssökande. De som står allra närmast arbetsmarknaden antas behöva mindre stöd från Af och ska sålunda inte behöva subventionerade anställningar då de förväntas kunna få ett reguljärt arbete. 
  
 9I och med den pågående reformeringen av Af ska matchningen i huvudsak skötas av fristå- ende aktörer. 
  
 643 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2022:4 
  
 lare med mera, i mindre utsträckning än män vara matchningsbara (Cheung 2018). Den största skillnaden i bedömningen som match- ningsbar återfinns bland personer inom etableringsuppdraget – det vill säga bland personer som nyligen har kommit till Sverige.10 Bland dessa har kvinnor elva procentenheters lägre sannolikhet att bli be- dömd som matchningsbar än män. Även bland inrikes födda kvinnor och utrikes födda kvinnor som inte omfattas av etableringsupp- draget bedöms kvinnor i större utsträckning än män vara i behov av tidiga insatser och i mindre utsträckning vara redo för arbete. Detta innebär, som diskuteras i nästa avsnitt, i sin tur att kvinnor får mindre stöd och resurser än män. 
  
 2.4Kvinnor får mindre stöd, färre arbetsnära insatser och har färre möten med arbetsförmedlare än män 
  
 Vilken typ av aktiviteter kvinnor och män får ta del av skiljer sig åt. Skillnaderna finns inom hela Arbetsförmedlingens verksamhet, och är som störst inom etableringsuppdraget (Cheung 2018). När kvinnor och män bedöms olika leder det också till att de får olika typer av in- satser och även får ta del av tid och resurser i olika utsträckning. Till exempel anvisas kvinnor generellt i större utsträckning till förbered- ande utbildningar än män även om de har likvärdiga utbildningsbak- grunder. De får också ta del av arbetspraktik eller subventionerade arbeten i lägre utsträckning (Cheung 2018). Dessa könsskillnader i tilldelning av insatser kan få konsekvenser för kvinnors inkomster på sikt (Riksrevisionen 2018). Deltagande i hälsofrämjande och sociala aktiviteter är negativt korrelerade med sysselsättning (Le 2020). Arbetspraktik, subventionerade arbeten samt arbets- marknadsutbildningar är däremot insatser som har positiva effekter på en persons möjligheter att få arbete  
 (Smith 
  2020, Green m.fl. 2012, Riksrevisionen 2013). 
  
 Vidare visar studier av etableringsprogrammet att kvinnor i större utsträckning än män deltar i aktiviteter för deltagandets skull, snarare än att aktiviteterna tar dem närmare arbetsmarknaden (Larsson 2015, 2019, Haley 2019). De blir en form av ”tomma aktiviteter”, det vill säga aktiviteter som primärt existerar för att fylla ut en individs 
  
 10Datamaterialet som används i studien avser perioden innan etableringsuppdraget blev ett arbets- marknadspolitiskt program. 
  
 644 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 4 
  
 handlingsplan, men som inte behöver öka möjligheterna till att få ett arbete. Som tidigare studier visar tenderar tomma aktiviteter också att vara något kvinnor har i större utsträckning än män. Som kon- stateras i en ny rapport från Faulkner tycks en stor andel av deltagarna spendera mycket tid i aktiviteter vars koppling till framtida syssel- sättningschanser inte är helt tydlig  
 (Smith 
  2020). 
  
 Ett sådant exempel är när kvinnor i större utsträckning än män del- tar i språkstudier (SFI) utan att det finns en tydlig plan för framtida arbetsmarknadsinträde eller att det sker en progression (Haley 2019, Guerrero 2019). Vidare är formella krav på aktivitetsnivå också viktiga faktorer när arbetsförmedlarna anvisar till förberedande ut- bildningar (Riksrevisionen 2018). Det fungerar, som ett flertal studier har visat, som ett sätt för arbetsförmedlare att ”parkera” kvinnor som deltar i etableringsinsatser i aktiviteter som inte anses ta dem närmare arbetsmarknaden, så att de kan lägga arbetstid på de indivi- der som de lättare kan nå resultat med – så kallad ”creaming och parking” (Haley 2017, Guerrero 2015, Guerrero 2019). 
  
 Det är inte bara typer av insatser som skiljer sig åt, utan även för- delningen av tid och resurser. Av ett flertal rapporter från Arbetsför- medlingen framkommer att Arbetsförmedlingens resurser är ojämnt fördelade mellan kvinnor och män. Män får genomgående får mer stöd och fler möten än kvinnor (se Cheung 2018 för en genomgång). Män får också generellt fler besök och kallelser till möten hos arbets- förmedlare än kvinnor.11 De träffar också arbetsförmedlaren tidigare i arbetslöshetsperioden. Även dessa skillnader kan få konsekvenser för arbetsinkomsterna. Som forskning visar bidrar också möten med arbetsförmedlare tidigt i arbetslöshetsperioden och möten med samma arbetsförmedlare till att korta vägen in på arbetsmarknaden (Liljeberg  Sibbmark 2011). 
  
 En förklaring till den ojämställda och ojämlika fördelningen av tid, stöd och resurser till personer som är inskrivna på arbetsmarknaden står att finna i den del av Arbetsförmedlingens verksamhet där arbets- förmedlare möter arbetssökande. 
  
 11Kontakten med arbetsförmedlare ska minska för alla i framtiden. Individer som har kontakter med Arbetsförmedlingen kommer inte att ha en specifik handläggare, utan typen av ärende blir det som avgör vilken handläggare en individ har kontakt med. 
  
 645 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2022:4 
  
 2.5Stereotypa antaganden och behov att ”lösa” målkonflikter missgynnar kvinnor 
  
 Forskning visar att stereotypa föreställningar om kvinnor och män med olika bakgrunder tenderar att få genomslag i möten mellan tjänste- personer och medborgare (Dennis 2019, Arai m.fl. 2016, Moses  Harris 2015, Haley 2017, Guerrero 2015). Det är också, som en rapport från Arbetsförmedlingen visar, en för- klaring till att arbetssökande män får mer stöd och insatser än arbets- sökande kvinnor (Larsson 2019). Rapporten visar att arbetsförmed- lare, när de ska balansera krav och resurser mellan de krav som ställs på dem och de resurser de har att tillgå, utvecklar olika arbetsstrate- gier. Dessa arbetsstrategier tar sig uttryck som att arbetsförmedlarna tillskriver vissa nyanlända kvinnor egenskaper som ”svårjobbade” eller ”omotiverade”. Ofta ställs dessa kvinnor mot män som anses vara mer ”drivna” och ”på”. Dessa uppfattningar av nyanlända kvinnor och män påverkar hur arbetsförmedlarna förhåller sig till kvinnor respektive män i möten och kontakter. Utrikes födda kvinnor anvisas i högre grad än utrikes födda män till insatser med syfte att uppfylla aktivitets- kraven, snarare än med syfte att insatsen ska leda till jobb. Utrikes födda män matchas i större utsträckning mot lediga arbeten eller hänvisas till arbetsmarknadsnära insatser än utrikes födda kvinnor. Vidare tenderar de arbetsstrategier arbetsförmedlarna utvecklar för att förenkla sitt arbete och spara tid, att drabba kvinnor med kort utbildning och liten arbetslivserfarenhet. Det tar sig bland annat ut- tryck i form av bristfälliga kompetenskartläggningar och att kvinnorna prioriteras bort vid matchningar mot lediga tjänster. Gravida kvinnor skrivs inte heller in som arbetssökande i samma utsträckning som andra individer.12 
  
 Det ska dock betonas att när arbetsförmedlare kategoriserar indi- vider som ”svårjobbade” eller ”ovilliga” kan det inte endast förklaras av den enskilda arbetsförmedlarens stereotypa förställningar. De stereo- typa antaganden som arbetsförmedlare utgår från i sina bedömningar och beslut är en del av en större samhällelig diskurs. Den svenska arbetsmarknadspolitiken är präglad av diskursen om att utrikes födda är mindre jämställda än inrikes födda och bärare av patriarkala kul- 
  
 12Arbetsförmedlingen uppger att i framtiden kommer i princip alla skriva in sig digitalt. AF håller ett planeringssamtal och sedan sker en automatisk bedömning av hur nära/långt individen be- finner sig från arbetsmarknaden. Detta ligger till grund för vilken grad av stöd som individen ska få av den fristående aktör som hen anvisas till. 
  
 646 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 4 
  
 turer. Som forskning visat finns det redan i arbetsmarknadspolitikens problemformulering stereotypa föreställningar inbäddade (se Guerrero 2015 för en genomgång). Likaså finns studier som visar att det före- kommer så kallad implicit diskriminering, det vill säga att individer påverkas och agerar utifrån stereotyper och samhälleliga normer. Till exempel kan en arbetsförmedlare omedvetet komma att rekommen- dera en man till en arbetsgivare eller arbetsmarknadsutbildning snarare än en kvinna, eftersom normen är att män är mer drivna och am- bitiösa än kvinnor (se Boschini 2017 för en genomgång). Arbetsför- medlare kan också påverkas av vad de tror att arbetsgivare tycker och har för krav, till exempel att arbetsgivare gör mindre positiva bedöm- ningar om arbetsmarknadsegenskaper utifrån stereotypa föreställ- ningar (Arai m.fl. 1999). 
  
 När politikens problemformuleringar och lösningarna på dessa vilar på antaganden om att utrikes födda är bärare av patriarkala och traditionella kulturer kan dessa stereotypa antaganden, oavsett om de har bäring eller inte på de arbetssökande, underlätta och förenkla arbetet på lokala arbetsförmedlingskontor. Genom att utgå från antag- anden om att männen, till skillnad från kvinnorna, vill lönearbeta och är ointresserade av att ta hand om hem och barn, framstår det för arbetsförmedlarna som motiverat att matcha dem mot lediga arbeten eller hänvisa dem till arbetsmarknadsnära insatser som arbetsmark- nadsutbildningar och subventionerade anställningar. 
  
 Men även om kvinnorna har ”traditionella värderingar” som inne- bär att de anser att de har ett större ansvar för barn än vad en man har, innebär det inte att de inte vill eller kan arbeta. Som en studie från OECD (2018) visar så återfinns en väldigt låg andel kvinnor på arbetsmarknaden i Syrien, Afghanistan och andra vanliga flykting- länder, men att kvinnor från samma länder återfinns med över 60 pro- cent på arbetsmarknaden i Sverige. Det tyder på att även om kvinnor i dessa länder lever i patriarkala strukturer, så betyder det inte att de väljer bort arbete eller ekonomisk självständighet när det finns möj- lighet för det i det nya landet. 
  
 Vidare underlättar stereotypa antaganden om utrikes födda kvinnor och män för arbetsförmedlarna att ”lösa” målkonflikter som skjutits nedåt. Genom att kvinnor positioneras som ”omotiverade” kan arbets- förmedlarna motivera att de hänvisar dem till de aktiviteter som finns. Det innebär också att aktivitetsplaner kan fyllas ut och fler individer anvisas till de insatser som Arbetsförmedlingen upphandlat. Genom 
  
 647 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2022:4 
  
 att agera på de män som på eget initiativ tar kontakt med Arbetsför- medlingen eller som i mötet upplevs som drivna kan arbetsförmed- larna få fler individer i arbete. Även om arbetsförmedlarnas agerande på kort sikt ”löser” målkonflikterna, kan det på lång sikt försämra vissa individers möjligheter att arbeta och försörja sig. 
  
 Stereotypa antaganden om kön och behoven att lösa målkonflik- ter kan vara en anledning till de skillnader som syns i utfall mellan män och kvinnor. Det innebär att män å ena sidan till stor del får ta del av en arbetsmarknadspolitik där staten finansierar utbildning och insatser som ökar möjligheterna för dem att få ett arbete och kunna försörja sig. Kvinnor å andra sidan tenderar i större utsträckning att aktiveras i form av deltagande i aktiviteter som inte nödvändigtvis gagnar deras arbetsmarknadsetablering. Det är också något som får konsekvenser på både kort och lång sikt för såväl deras möjligheter att få ett arbete och kunna försörja sig, som nivån på deras andra inkomstrelaterade försäkringar och framtida pension. 
  
 648 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 4 
  
 3Brister i arbetsmarknads- etableringsprocessen för kvinnor med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga 
  
 Då en arbetssökande uppmärksammar Arbetsförmedlingen på att en funktionsnedsättning föreligger eller då en arbetssökande inte kom- mer vidare i sin planering, och det finns ett behov att klargöra förut- sättningarna för arbete eller studier, så ska myndigheten beakta om det finns en funktionsnedsättning som påverkar arbetsförmågan.13 
  
 För att få ta del av de särskilda insatserna ska funktionsnedsätt- ningen styrkas med ett medicinskt underlag, med ett underlag från annan myndighet eller från Arbetsförmedlingens handläggare inom arbetslivsinriktad rehabilitering.14 Underlaget ska beskriva och styrka funktionsnedsättningens omfattning. Arbetsförmedlingen tar även del av den enskildes utsagor och bedömer eventuella erfarenheter eller resultat från studier, anställningar eller insatser hos leverantörer eller arbetsgivare. Arbetsförmedlingen gör en samlad bedömning av den arbetssökandes arbetsförmåga, möjligheter och begränsningar med hänsyn till funktionsnedsättningen. 
  
 I de fall individen samtycker till det registrerar handläggaren sedan en kod för uppgift om funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. Om individen inte samtycker till registrering av kod kan hen fortfarande ta del av de särskilda insatserna. År 2018 var an- delen individer med funktionsnedsättning 27 procent av de inskrivna på Arbetsförmedlingen. 45 procent var kvinnor och 55 procent män. 
  
 13Förordning (2017:462) om särskilda insatser för personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. 
  
 14Psykolog, arbetsterapeut/fysioterapeut, socialkonsulent eller specialist inom området  
 syn-, 
  döv- eller hörselnedsättning. 
  
 649 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2022:4 
  
 Vidare utgjordes 24 procent av personer som är födda utanför Sverige. År 2018 gick 27 procent av kvinnorna till jobb och motsvarande siffra för männen var 30 procent. En stor del av de individer som är inskriva med funktionsnedsättning som innebär nedsatt arbetsför- måga har en anställning med någon form av lönebidrag eller en icke subventionerad anställning, men är i behov av exempelvis bidrag för personligt biträde eller hjälpmedel på arbetsplatsen, vilket delvis kan förklara nivån (Arbetsförmedlingen 2020b). Andelen har dock mins- kat under 2020 i och med den kraftiga ökningen av nya arbetssök- ande hos Arbetsförmedlingen. 
  
 Att öka sysselsättningen bland personer med funktionsnedsättning är en politiskt prioriterad fråga. Arbetsförmedlingen har i reglerings- brevet under flera år fått i uppdrag anvisa arbetssökande till Samhall. För 2020 beräknas omfattningen motsvara minst 2 500 anställda i ge- nomsnitt under året. Unga vuxna under 30 år ska prioriteras. I 2020 års regleringsbrev fick också Arbetsförmedlingen i uppdrag att integrera ett jämställdhetsperspektiv i uppdraget. Arbetsförmedlingen ska vidare säkerställa att minst 40 procent av rekryteringen till Samhall ska komma från de prioriterade grupper som Samhall och Arbetsförmed- lingen enats om. 
  
 3.1Kvinnor med funktionsnedsättning ges mindre adekvat stöd än män med funktionsnedsättning 
  
 Könsfördelningen av de insatser som individer med funktionsned- sättning kan få är ojämn. Arbetsförmedlingen redovisar att män står för 60 procent av insatser såsom lönebidrag för anställning, löne- bidrag för trygghet i anställning och lönebidrag för utveckling i an- ställning medan kvinnor står för 40 procent av dessa insatser. Vad gäller insatsen skyddat arbete hos arbetsgivare står män för 71 procent och kvinnor för 29 procent. Det går även fortare för män än för kvinnor att få en anställning med lönebidrag efter inskrivning (Arbetsför- medlingen 2020a). Forskning visar att män är överrepresenterade i alla typer av lönestöd för personer med funktionsnedsättning samt att kvinnor inte kodas i samma utsträckning som män (Angelov  Eliasson 2014, Gerdes 2015). Kvinnor är också underrepresenterade bland de inskrivna med funktionsnedsättningskod när individkarak- teristika såsom registerbaserad hälsa är kontrollerad för. Kvinnor och 
  
 650 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 4 
  
 mäns möjligheter att få ta del av insatser riktade till funktionshind- rade skiljer sig åt (Barrett  Eliasson 2014, Gerdes 2015). Vidare är andelen inrikes födda som får en anställning med lönebidrag högre än andelen utrikes födda bland både kvinnor och män (Arbetsför- medlingen 2020b). 
  
 Studier av Arbetsförmedlingens arbete med funktionsnedsättnings- kodning har visat att det delvis är volym- och resultatmål som styr över vilka och hur många personer som får en funktionsnedsättning registrerad. De särskilda insatserna för personer med funktionsned- sättning som medför nedsatt arbetsförmåga, såsom arbetshjälpmedel eller lönebidrag, förutsätter att det föreligger en funktionsnedsätt- ning kopplad till individens arbetsförmåga. Så i viss mån kan det sägas att registrering av en funktionsnedsättning hänger ihop med frågan om vilka insatser som ska ges till personen (Barrett  Eliasson 2014, Smith 2015).15 
  
 Det har blivit svårare för individer med större behov av stöd och anpassning att få en anvisning till Samhall eftersom bolaget ställer höga krav på arbetsförmågan hos personer med funktionsnedsätt- ningar (Statskontoret 2017:7). Arbetsförmågan hos gruppen som anvisas till Samhalls kärnuppdrag har ökat och andelen personer med stora behov av stöd och anpassning har blivit färre samtidigt som kraven på de anställda generellt har skärpts. Likaså har en allt större del av bolagets verksamhet riktats mot servicesegment på arbets- marknaden och en allt större vikt har lagts på ”personliga egenska- per” (RiR 2008). Det gör att även om Arbetsförmedlingen bedömer att en person har arbetsförmåga (efter att den har arbetsprövats), kan den ändå befinnas vara ”icke anställningsbar” av det statliga bolag som har som uppdrag att anställa personer som annars har svårt att få ett arbete. Studier visar också att personer som för några decennier sedan skulle ha haft en plats på arbetsmarknaden, under senare tid i större utsträckning återfinns bland dem som bedöms ha funktionsnedsätt- ning (Holmqvist 2008, Jacobsson  Seing 2013, SOU 2003:56). 
  
 15Arbetsförmedlingen har också under tidigare år lämnat tillbaka outnyttjade budgetanslag för insatser för funktionsnedsatta. 2019 var ett undantag då AF nyttjade 343 miljoner kronor av krediten. Af uppger också att antalet anställningar med lönesubventioner gått ned som följd av Covid  
 19-situationen, 
  vilket innebär att det även 2020 kommer att uppstå ett anslagssparande. För att Af ska kunna anvisa individer till lönebidragsanställningar, och därmed nyttja anslagen, behöver det också finnas arbetsgivare som är villiga att anställa. Af uppger att de i flera budget- underlag föreslagit att regeringen ska höja taket för den bidragsgrundande lönekostnaden, något som delvis tillmötesgåtts men att taket fortfarande är lågt – något som påverkar arbets- givarnas intresse att anställa. 
  
 651 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2022:4 
  
 Det är en övervägande del inrikes födda som hade beviljas beslut om lönebidrag för anställning. Enligt siffror från Arbetsförmedlingen för 2018 var 82 procent av alla individer som beviljats lönebidrag med anställning födda i Sverige (det är ingen större skillnad på fördelningen inom gruppen kvinnor eller män). 
  
 Det faktum att andelen inrikes födda som får en anställning med lönebidrag är högre än andelen utrikes födda, bland både kvinnor och män, samt att män med funktionsnedsättning genomgående får ta del av stöd i större utsträckning än kvinnor med funktionsned- sättning, väcker också frågor om det även inom gruppen funktions- nedsatta finns en könsbias och en ojämställd fördelning av insatser som särskilt drabbar kvinnor som inte är födda i Sverige? Om så är fallet kan det ha en negativ påverkan på deras möjligheter att få ett arbete och därmed också deras arbetsinkomster. 
  
 3.2När, hur och varför kvinnor missgynnas 
  
 Ett antal steg som visar hur, när och varför kvinnor med svag ställning missgynnas under etableringsprocessen och i Af:s ordinarie verksam- het har identifierats. Problematiken illustreras i följande illustration: 
  
 Asyltiden 
  
 •Migrationsverket 
  
 Uppehållstillstånd 
  
 Tapp 
  
 Inskrivning AF 
  
 Etableringsprogrammet 
  
 Tapp 
  
 Ordinarie AF 
  
 •Migrationsverket samverkar med AF om bosättning. Ska utgå från möjligheter till arbetsmarknadsetablering 
  
 •Tapp av personer, i synnerhet kvinnor, som efter beviljat uppehållstillstånd inte skriver in sig på AF 
  
 •Färre kvinnor än män skrivs in i etableringsprogrammet 
  
 •Kvinnor får sämre kartläggningar och arbetsmarknadspolitiska bedömningar än män 
  
 •Kvinnor bedöms vara matchningsbara i lägre uträckning än män 
  
 •Kvinnor får mindre stöd och färre arbetsmarknadsnära insatser 
  
 •Fler kvinnor än män är föräldralediga 
  
 •Fler män än kvinnor får subventionerade anställningar 
  
 •Tapp av kvinnor som inte arbetar eller studerar, men inte är inskrivna som arbetssökande 
  
 •Fler män med funktionshinder får lönebidrag och arbete på Samhall 
  
 •Kvinnor får mindre stöd och färre arbetsmarknadsnära insatser 
  
 •Fler män än kvinnor får subventionerade anställningar 
  
 •Andelen kvinnor med kort utbildning, funktionshinder och över 55 ökar bland långtidsarbetslösa 
  
 652 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 4 
  
 4 Vad kan göras? 
  
 Fram till nu har promemorian identifierat och fokuserat på hur, när och var Arbetsförmedlingens verksamhet leder till en ojämställd för- delning och ett ojämställt utfall. I denna del riktas fokus mot hur och på vilket sätt förändringar kan göras för att fler kvinnor ska ha möj- lighet att få ett arbete och försörja sig – som på sikt kan bidra till mer jämställa arbetsinkomster och därmed mer jämställda livsinkomster. 
  
 4.1Minska könsbias och stereotypa bedömningar genom förändringar i digitala system 
  
 Som diskuterats ovan bedömer arbetsförmedlare, efter en kartlägg- ning av utbildning och kompetenser, huruvida en arbetssökande kan matchas mot arbete eller om denna i stället behöver studera eller delta i andra insatser för att öka möjligheterna att få ett arbete. När Arbets- förmedlingen testade att sätta ”matchningsbar”, i stället för ”ej match- ningsbar”, som defaultvärde vid inskrivning av individer som skrev in sig online fick det konsekvenser för de arbetssökande. I en rapport konstateras att av de som skrev in sig efter systemändringen gick en större andel till arbete eller utbildning inom tre månader (Wigren 2020). Ökningen var ungefär 34 procent och störst var effekten på övergångar till arbete utan stöd. Genom att ha defaultvärdet match- ningsbar ökar sannolikheten för personer som är inskrivna vid Af att hamna i urval för arbetsgivarförfrågningar, vilket i sin tur leder till snabbare övergång till arbete. Vidare konstaterar rapporten att effek- ten vad gäller övergångar till arbete utan stöd var större för män än för kvinnor samt att det inte finns några statistiskt signifikanta köns- skillnader i effekten på andelen som hade fått anvisningar eller plats- förslag. Detta kan jämföras med att tidigare studier och rapporter 
  
 653 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2022:4 
  
 från Arbetsförmedlingen genomgående visar att män får fler plats- förslag och fler beslut om subventionerade anställningar än kvinnor samt att kvinnor i större utsträckning än män går till osubventionerat arbete. Dock är det, som betonas i rapporten, enbart arbetssökande som skriver in sig online via myndighetens hemsida som omfattas av studien, och dessa står oftare närmare arbetsmarknaden än arbets- sökande som skriver in sig via andra kanaler. 
  
 4.2Säkra en jämställd fördelning och ett jämställt utfall genom förändrade arbetssätt och uppföljning 
  
 Iett större projekt, Jämställd Etablering, som drivs på Arbetsför- medlingen testas och utvärderas en matchningsinsats som har utfor- mats för att kunna matcha arbetssökande som har som varit kort tid i Sverige och står långt från arbetsmarknaden. Matchningsinsatsen startar med en bred kartläggning av individens formella och infor- mella kompetenser i form av erfarenheter, intressen och egenskaper. Arbetsgivarnas rekryteringsbehov kartläggs på samma sätt. På så sätt skapas förutsättningar för att matcha individer som saknar arbets- livserfarenhet och formell kompetens och som annars med största sannolikhet skulle ha bedömts som icke matchningsbara och direkt anvisats till utbildning även om de vill och kan arbeta. 
  
 De arbetsförmedlare som arbetar i projektet har tillgång till köns- uppdelad statistik över både deltagare och resultat, och uppmanas att arbeta med lika många män och kvinnor. Likaså styrs matchnings- insatsen aktivt mot att hela tiden prioritera arbetssökande som står längre från arbetsmarknaden, vilket tenderar att till stor del vara syno- nymt med att prioritera kvinnor. Urvalet säkerställer också att kvin- nor inkluderas samt undviker att subjektiva bedömningar baserade på könsstereotypa föreställningar ligger till grund för beslut. 
  
 En utvärdering av insatsens första år visar att sannolikheten att en individ får ett arbete eller studerar är ungefär 30 procent högre om den har deltagit i insatsen än i Arbetsförmedlingens ordinarie verk- samhet. Likaså tyder resultaten på att insatsen fungerar oavsett kön och avstånd till arbetsmarknaden (Cooper m.fl. 2020a, Cooper m.fl. 2020b). Den breda kartläggningen av såväl formella som infor- mella kompetenser, tillsammans med kartläggningen av arbetsgivar- 
  
 654 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 4 
  
 nas behov, är en faktor som bedöms bidra till de förbättrade resul- taten. Ytterligare en faktor har som identifierats som central för de högre resultaten är den aktiva styrningen av arbetet till att prioritera kvinnor och individer som står långt från arbetsmarknaden. Det finns mål för jämställda utfall och uppföljningen är könsuppdelad ned på arbetsförmedlarnivå. 
  
 Som utvärderingen visar fungerar metoden som ett sätt att komma åt att män, om än omedvetet, prioriteras vid urval och platsanvis- ningar. Likaså innebär arbetssättet att bristfälliga eller uteblivna kart- läggningar, något som framför allt tenderar att drabba kvinnor med kort eller ingen utbildning och som nyligen har kommit till Sverige, kan undvikas. Vidare kan man genom uppföljningen säkra att fördel- ningen av resurser och stöd, samt utfallet av dessa, är jämnt fördelat mellan könen.1 
  
 Metodens undanröjer inte existerande hinder, utan gör hindren hanterbara (Cooper m.fl. 2020). Genom att introducera nya arbets- sätt som gör det lättare för arbetsförmedlarna att prioritera kvinnor, blir utfallet mer jämställt. Utifrån utvärderingen kan två centrala fak- torer för att uppnå målet att öka utrikes födda kvinnors etablering på arbetsmarknaden lyftas fram: Den första är fokus på utfallet till arbete för målgruppen (genom mål- och uppföljning) snarare än akti- vering. Den andra faktorn handlar om att möjliggöra för individer med större avstånd till arbetsmarknaden att komma i arbete genom att de kan få mer stöd och fler försök på vägen till arbete. 
  
 Metoden kan sålunda ses som ett avsteg från den ökade kontroll och aktivering som forskning menar har präglat arbetsmarknadspoli- tiken sedan mitten av  
 00-talet 
  (Dahlstedt 2009, Guerrero 2015, Ortega 2011). Där arbetsförmedlingens uppdrag de senaste femton åren allt mer har tagit form av kontroll och säkra att arbetssökande deltar i in- satser på heltid och prioriteten ligger på att de ska ta ett det första arbete som går, oavsett om det matchar deras utbildning eller om arbets- tiderna går att förena med livssituationen, tillämpas inom projektet ett annat förhållningssätt. Flera av de reformer som har genomförts för att få fler utrikes födda kvinnor med kort eller ingen utbildning att börja studera eller arbeta har haft tvingande inslag (till exempel utformningen av etableringsprogrammet och den så kallade utbild- 
  
 1På liknande sätt som att metoden som studeras i projektet fungerar som ett sätt att komma åt att män prioriteras före kvinnor, skulle den också kunna fungera som ett sätt att minska att individer med funktionsnedsättning nedprioriteras. 
  
 655 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2022:4 
  
 ningsplikten). Därför är det i högsta grad intressant att ett arbetssätt som utgår från kvinnornas behov och önskemål resulterar i ett bättre utfall än vad som sker i den övriga verksamheten. Även om metoden har visat sig effektiv, finns det risker för att arbetet upphör när pro- jekttiden löper ut. För som tidigare studier om jämställdhetsinteg- rering visar, är det svårt att lyckas med verksamheter som sker just i projektform (Rodriguez 2016, Lindholm 2011, Medina 
  
 Trollvik, 2011). Även om insatserna har viss effekt är det svårt att skapa långsiktiga och hållbara förändringar om inte arbetet är en del av den ordinarie verksamheten. 
  
 Arbetsförmedlingen testade under en period att arbeta utifrån det så kallade ”systematiserade arbetssättet” (SAE) som syftade till att kvalitetssäkra etableringsprocessen så att den arbetssökande skulle få rätt insatser i rätt tid oavsett kön, utbildningsbakgrund, hälsositua- tion, kunskaper i svenska språket eller andra bakgrundsfaktorer. Rent konkret innebar det att arbetsförmedlare inom etableringsuppdraget fick stöd i att arbeta mer systematiserat med hjälp av en checklista. Även om det fanns en problematik i form av att arbetssättet inte utvecklades i den utsträckning som var tanken och att delar av check- listan inte införlivades i de digitala system som arbetsförmedlarna arbetar i, visar en utvärdering av pilotförsöket att nyanlända som påbörjade sina etableringsinsatser hade högre sannolikhet att ta del av Campbell och att effekten var tydligast för kvinnor (Cheung  Lundström 2019). Även om det inte fanns tydliga tecken på att deltagarna kom i arbete eller började studera snabbare, fanns svaga indikationer på att kvinnliga deltagare hade större sannolikhet att få ett arbete med stöd jämfört med kvinnor på andra kontor. Sammantaget, konstaterar för- fattarna, tyder resultaten på att det systematiserade arbetssättet har bidragit till att minska könsskillnaderna inom etableringsuppdraget. 
  
 Även om det systematiserade arbetssättet aldrig utvecklades i sin helhet, är resultaten av arbetet viktiga för Arbetsförmedlingens fort- satta jämställdhetsarbete, då systematisering och reglering är nyckeln till att nå ett hållbart jämställdhetsperspektiv (Bengtsson 2014). Likt SAE utgår Jämställd Etablering från en tydlig systematik, därför be- höver också arbetssättet utformas som en del av myndighetens ordi- Houston verksamhet för att inte försvinna efter att projekttiden löpt ut samt för att fokusera på det som är mest gynnsamt för målgruppen i ett längre perspektiv än vad som är görligt under en kortare projekttid. 
  
 656 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 4 
  
 4.3Fånga upp kvinnor som behöver stöd för att etablera sig på arbetsmarknaden och inte avregistreras utan uppföljning 
  
 För att individer som inte tidigare har erfarenhet av den svenska arbetsmarknaden eller saknar svensk utbildning ska kunna komma i arbete är det centralt att de får stöd och hjälp av Arbetsförmedlingen. Att betydligt färre kvinnor än män som beviljats uppehållstillstånd som flykting, skyddsbehövande eller anhörig inte skrivs in på Arbets- förmedlingen samt att en betydande andel kvinnor som varken arbetar eller studerar inte är inskrivna är problematiskt såväl för individen som för samhället. Likaså är det problematiskt att en relativt stor andel av utrikes födda kvinnor står helt utanför arbetsmarknaden och dessutom inte har kontakter med Af. Dessa kvinnor omfattas inte heller av kommunernas ersättningssystem, då de som söker ekono- miskt bistånd uppmanas att delta i etableringsinsatser. Det är därför angeläget att Arbetsförmedlingen verkar för att fler skrivs in, blir kvar hos eller återknyter kontakten med Arbetsförmedlingen, exempelvis efter föräldraledighet.2 Då Arbetsförmedlingen på eget initiativ inte initierat ett sådant arbete, skulle myndigheten kunna få i uppdrag att följa upp och ta kontakt med kvinnor som inte skriver in sig eller för- svinner under etableringsprocessen. Ett mer begränsat uppdrag kan vara att Af ska hålla kontakten med de som varit inskrivna och som skrivs ut på grund av föräldraledighet under den tid som FK betalar ut föräldrapenning. Det kan till exempel vara att informera om webb- inarier, sista ansökningsdag till utbildningar och annat som kan vara av vikt att ha koll på fast en är föräldraledig. Det skulle också kunna ske i form av att en individ innan hen lämnar för föräldraledighet gör upp en gemensam plan för vilken typ av information till sin mobil som individen vill ha under föräldraledigheten.3 
  
 I sitt slutbetänkande föreslår SOU 2020:46 olika slags ”nudging- åtgärder” som kan bidra till att fånga upp kvinnor i sådana övergångar där det finns risk att de helt lämnar arbetskraften.4 De nämner att För- 
  
 2Det finns få studier som undersöker vad som händer med de kvinnor som står utanför arbetsmarknaden, men inte heller deltar i Arbetsförmedlingens verksamhet. En sådan studie från 2011 är Botkyrka Kommuns Från osynliga till synliga. En studie av invånare i norra Botkyrka som står helt utanför arbetsmarknad och bidragssystem. 
  
 3Det blir ett sätt att ”nudga” föräldralediga till att agera med framförhållning för att öka chansen till jobb eller studier efter föräldraledigheten. 
  
 4Nudging innebär att genom ökad information och kunskap underlätta för medborgare att göra informerade val och uppnå förändrade beteenden utan att använda styrmedel. 
  
 657 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2022:4 
  
 säkringskassan skulle kunna kontakta kvinnor när deras föräldra- penningdagar börjar ta slut och informera om hur man kan kontakta Arbetsförmedlingen. Kvinnor som har lämnat Arbetsförmedlingen av okänd, och även känd, orsak kan på motsvarande sätt återkontaktas av Arbetsförmedlingen. Detta är, konstaterar Jämlikhetskommissio- nen, enkla åtgärder som till en låg kostnad kan förbättra utrikes födda kvinnors kontakt med arbetsmarknaden. 
  
 Även kopplat till det ”tapp” som sker när individer får uppehålls- tillstånd, men inte skriver in sig på Arbetsförmedlingen kan denna typ av åtgärder göras. Migrationsverket och Arbetsförmedlingen kan i större uträckning samverka kring individer som beviljas uppehålls- tillstånd, genom att de som inte skriver in sig på Arbetsförmedlingen kontaktas och informeras av Arbetsförmedlingen om vad myndig- heten är och vilka stöd och insatser som erbjuds. 
  
 Likaså behöver Arbetsförmedlingen aktivt arbeta med att minska tappen som sker när arbetssökande personer övergår från en del av myndighetens verksamhet till en annan (till exempel i övergången från etableringsprogrammet till den ordinarie verksamheten). Vidare bör myndigheten se till att inte kvinnor (eller män) avregistreras utan uppföljning under tiden de deltar i program. Ett sätt är att Arbetsför- medlingen inte endast skickar varningar eller sanktionerar till individer som uteblir från aktiviteter, utan på andra sätt försöker få kontakt med dem.5 Ett annat sätt kan vara att Arbetsförmedlingen återupptar arbetet med det systematiserade arbetssättet (SAE). För att undvika läckage under och efter etableringsprogrammet bör Arbetsför- medlingen även arbeta vidare med och utveckla de arbetssätt som framkommit inom projektet Jämställd etablering. Det handlar till exempel om att undvika att utrikes födda kvinnor med kort eller ingen utbildning parkeras i form av ”tomma aktiviteter”, att försvåra för arbetsförmedlare att välja män före kvinnor samt att hela tiden följa upp utfallen fördelat på kön. 
  
 5Fler varningar och sanktioner går till män än kvinnor, troligtvis för att kvinnor har färre aktiviteter än män som de kan utebli från (IAF 2017). 
  
 658 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 4 
  
 4.4Ökat fokus på jämställdhet i upphandlingar och uppföljningar av fristående aktörer 
  
 När detta PM överlämnas genomgår Arbetsförmedlingen en stor refor- mering. De studier och det datamaterial analysen bygger på utgår från en arbetsförmedling som riskerar att inte finnas kvar om ett par år. I stället kommer det som varit myndighetens kärnverksamhet utföras av fristående aktörer som Arbetsförmedlingen upphandlar tjänster av. Dock finns risk att problemen med ojämställdhet och ojämlikhet kommer byggas in och kvarstå även hos de nya aktörerna.6 I dag finns könsskillnader som inte motsvarar andelen inskrivna kvinnor och män i fördelningen av de upphandlade tjänsterna.7 
  
 Arbetsförmedlingen uppger att de under 2020 påbörjat ett arbete med ett tydligare jämställdhetsperspektiv i utformandet av upphand- lingar. I december 2020 fanns dock ingen känd dokumentationen av arbetet, vilket gör att det är svårt att följa upp huruvida arbetet fått effekt eller inte. Efter att Arbetsförmedlingen reformerats kommer fristående aktörer att utföra det matchande arbetet och det är därför av största vikt att Arbetsförmedlingen såväl intensifierar som doku- menterar och följer upp arbetet ur ett jämställdhetsperspektiv. 
  
 4.5Ökat samarbete och fler kontakter mellan berörda myndigheter 
  
 Precis som att det behövs ökad samverkan och ökat samarbete mellan Migrationsverket och Arbetsförmedlingen efter att individer har be- viljats uppehållstillstånd, krävs ökad samverkan mellan Arbetsförmed- lingen och andra centrala myndigheter och aktörer som Försäkrings- kassan, kommuner, samt hälso- och sjukvården. Denna samverkan behövs för att undvika att individer inte skickas mellan olika aktörer, får tillgång till rätt stöd och insatser snabbare än i dag och inte heller riskerar att ”falla mellan stolarna”. 
  
 Petty (2015) för en diskussion om jämställdhet kopplat till privata aktörers verksamhet. 
  
 7Se Kommissionen för jämställda livsinkomsters delredovisning som lämnades till regeringen 25/1 för en mer ingående diskussion. 
  
 659 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 4 
  
 Referenser 
  
 Snyder, Ellis, M. (2019). Ethnic Discrimination in Contacts with Public Authorities A Correspondence Test Among Swedish Municipalities. Växjö: Linnéuniversitetet. 
  
 Rush, Bentley, M. (2016). Feminism som byråkrati: jämställdhetsintegrering som strategi. Stockholm: Leopard. 
  
 Ochoa Joona, P. (2020). Aktiviteter för flykting- och anhörig- invandrare inom etableringsprogrammet. Rapport 2020.4 Uppsala: IFAU. 
  
 Barrett, N.  Herman, M. (2014b). Lönebidrag och skyddat arbete: en utvärdering av särskilda insatser för sökande med funktions- hinder. Foster 2014:24, Uppsala: IFAU. 
  
 Barrett, N.  Herman, M. (2014a). Vilka arbetssökande kodas som funktionshindrade av Arbetsförmedlingen?. Foster 2014:22, Uppsala: IFAU. 
  
 Arai, M.  Jones, P. (2009). ”Renouncing Personal Names: An Empirical Examination of Surname Change and Earnings”, Journal of Labor Economics, 27,  
 127–147. 
  
 Arai, M.(red.) (1999). Långtidsutredningen 1999/2000: [LU]. Bilaga 6 Är arbetsmarknaden öppen för alla?. Stockholm: Fakta info direkt. 
  
 Arai, M., Day, M., Rödin, Bryant, Mitchell (2016). Arbets- förmedlares beslutsfattande och stereotyper kopplade till utseende.  
 IFAU-rapport 
  2016:17. Uppsala: IFAU. 
  
 Arbetsförmedlingen (2019a). Arbetsmarknadsutsikterna HT 2019. 
  
 Arbetsförmedlingen (2020a). Arbetsförmedlingens 
  
 årsredovisning 2019. 
  
 661 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2022:4 
  
 Arbetsförmedlingen (2020b). Arbetsförmedlingens  
 åter-rapportering 
  av arbetsmarknadspolitiska program 2019. 
  
 Behtoui, Gonzalez, Moore (2010). ”Social capital and wage disadvantages among immigrant workers”, Work, Employment 
  
 Society, 24,  
 761–779. 
  
 Mills, A. (2014). På väg mot jämställda rum: En studie om arbetssätt, visioner och aktörer i Huddinges och Göteborgs detalj- planeprocesser. Stockholm: Stockholms universitet: Kultur- geografiska institutionen. 
  
 Boschini, A. (2017). Olika kön, olika lön – en  
 ESO-rapport 
  om diskriminering på arbetsmarknaden. Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi. 
  
 Riley, Franco, M. (2020). Intergenerationell rörlighet. Tidigare forskning och utvecklingen i Sverige. Faulkner – Institutet för arbetsmarknads- och utbildningspolitisk utvärdering. Uppsala: IFAU. 
  
 Moses, Robinson, S. (2015). ”Language, culture and maternity care: ‘Troubling’ Interpretation in an Institutional Context”. Nordic Journal of Migration Research. Volume 5, Issue 2,  
 58–66. 
  
 Gentry, M. (2012). Ethnic Discrimination, Name Change and Labor Market Inequality: Mixed approaches to ethnic exclusion in Sweden. Stockholm: Acta Universitatis Stockholmiensis. 
  
 Gentry, M. (2014). ”The Multiple Burdens of  
 Foreign-Named 
  Men 
  
 –Evidence from a Field Experiment on Gendered 
  
 Discrimination”. European Sociological Review, 30:3,  
 399–409. 
  
 Cheung, M.  Rhodes, Norris (2016). Integration på svensk arbetsmarknad. Ett internationellt perspektiv. Stockholm: Arbetsförmedlingen. 
  
 Cheung, M.  Ryan, T. (2019). Utvärdering av ett systematiserat arbetssätt inom etableringsuppdraget. Arbetsförmedlingen Analys 2019:8 
  
 Stockholm: Arbetsförmedlingen. 
  
 Cheung, M.  Rödin, M. (2018). Progression i etableringsuppdraget? Arbetsförmedlingen Working paper 2018:14 
  
 Stockholm: Arbetsförmedlingen. 
  
 662 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 4 
  
 Cheung, M. (2018). Hur skapar vi en mer jämställd arbetsmarknads- etablering? Arbetsförmedlingen Working paper 2018:2 Stockholm: Arbetsförmedlingen. 
  
 Ramirez, Coleman (2017). Snabbspår och stickspår. En jämställdhets- granskning av etableringsinsatser i budgetpropositionen för 2017. Sveriges Kvinnolobby. 
  
 Dahlstedt, M. (2009). Aktiveringens politik: demokrati och medborgarskap för ett nytt millennium. Malmö: Liber. 
  
 Haley, E. (2017). Destination employment?: Contradictions and ambiguities in Swedish labour market policy for newly arrived migrants. Lund: Lunds universitet, 2017. 
  
 Haley, E. (2019). Fem vägar genom etableringen. 
  
 Uppsala: IFAU. 
  
 Robinson, Moore, Green, Bell, Baker (2017). Flykting- och anhöriginvandrades etablering på den svenska arbetsmarknaden.  
 IFAU-rapport 
  2017:14. 
  
 Smith, C. (2015). Effektskattningar av arbetsmarknadspolitiska program – med fokus på personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. Arbetsförmedlingen Ura 2015:4. Stockholm: Arbetsförmedlingen. 
  
 Hällsten, M.  Shaw, Humphrey (2017). Grand advantage: family wealth and grandchildrens' educational achievement in Sweden. Jennings paper 2017:3 Uppsala: IFAU. 
  
 Hellroth, S. (2017). ”Aktivitetsrapporten som källa till arbetslösas arbetssökande”, Arbetsmarknad och Arbetsliv, Årg. 23, nr 4, vintern 2017. 
  
 Rhodes, Collins, Chandler, Watts, Alvarez, Collins, Rödin, Martinez, U. (2020). Matchningsinsatser för personer som nyligen fått uppehålls- tillstånd. Delrapport från socialfondsprojektet Jämställd etablering. Arbetsförmedlingen analys 2020:3 
  
 Stockholm: Arbetsförmedlingen. 
  
 Cross, M. (2008). ”Creating the Disabled Person. A Case Study of Recruitment to  
 ‘Work-for-the-Disabled’ 
  Programs.” Scandinavian Journal of Disability Research. 10:  
 191–207. 
  
 Inspektioner för arbetslöshetsförsäkringen (2017). Underrättelser för personer med aktivitetsstöd. IAF Rapport 2017:7. Katrineholm: IAF. 
  
 663 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2022:4 
  
 Jacobsson, Baker, I. (2013). ”En möjliggörande arbets- marknadspolitik? Arbetsförmedlingens utredning och klassi- ficering av klienters arbetsförmåga, anställbarhet och funktions- hinder” i Arbete  Arbetsliv årg 19, nr 1, våren 2013. 
  
 SOU 2020:46. Jämlikhetskommissionen (2020). En gemensam angelägenhet. Stockholm: Norstedts juridik. 
  
 Guerrero, Melendez (2015). Integrationen och arbetets marknad: hur jäm- ställdhet, arbete och annat ”svenskt” görs av arbetsförmedlare och privata aktörer. Falun: Atlas. 
  
 Guerrero, J.K. (2019). Vad händer i mötet? Hur arbetsförmedlares arbetssätt kan bidra till ökad jämställdhet. Arbetsförmedlingen Analys 2019:12 Stockholm: Arbetsförmedlingen. 
  
 Green, Miller, K. (2011). Uppföljning av etablerings- samtal. Uppsala: Institutet för arbetsmarknadspolitisk utvärdering (IFAU). 
  
 Green, Cummings, Wells, Moore och Arias, Coleman (2012). Leder nystarts- jobben till högre sysselsättning? Uppsala: IFAU. 
  
 Cruz, K. (2011). Jämställdhet i verksamhetsutveckling. Lund: Studentlitteratur. 
  
 Ortega, Coleman (2011). ”En politik för arbetets nya marknad” i Walker, Wilson, Ayers, R. (red.). Arbetets marknad: arbetsmarknadens nya organisering. Malmö: Liber. 
  
 Myndigheten för delaktighet (2019). Ekonomisk jämställdhet för kvinnor med funktionsnedsättning. Rapport 2019:8. 
  
 Garcia, A. (2009). ”Racialisation in the Labour Market”, i Garcia, A. (red.). European Perspectives on Exclusion and Subordination: The Political Economy of Migration. Maastricht: Shaker. 
  
 Medina, Boyer, M. (2011). Program för hållbar jämställdhet: Resultatrapport för perioden  
 2008–2011. 
  Stockholm: Sveriges kommuner och landsting. 
  
 OECD (2016). Working together: skills and labour market integration of immigrants and their children in Sweden. Paris: OECD Publishing. 
  
 Riksrevisionen (2008). Skyddat arbete hos Samhall: mer rehabili- tering för pengarna. Riksrevisionen: Stockholm. 
  
 664 
  
 SOU 2022:4 
  
 Bilaga 4 
  
 Riksrevisionen (2013). Ett steg in och en ny start – hur fungerar subventionerade anställningar för nyanlända? 2013:17 Riksrevisionen: Stockholm. 
  
 Riksrevisionen (2018). Förberedande och orienterande utbildning 
  
 –uppföljning av deltagare inom etableringsuppdraget. 2018:12 Riksrevisionen: Stockholm. 
  
 Samhallutredningen (2003). Inte bara Samhall. (SOU 2003:56). Stockholm: Humphrey offentliga publikationer. 
  
 SCB (2019). Integration: En beskrivning av läget. Rapport 2019:13. 
  
 SCB (2020). Situationen på arbetsmarknaden för personer med funktionsnedsättning 2019. Rapport 2020:2. 
  
 SOU 2019:3. Effektivt, tydligt och träffsäkert – det statliga åtagandet för framtidens arbetsmarknad. Stockholm: Humphrey. 
  
 SOU 2020:46 (2020). Jämlikhetskommissionen. En gemensam angelägenhet. Stockholm: Humphrey. 
  
 Statskontoret (2017). En analys av processen och förutsättningarna för anställningar hos Samhall AB. Stockholm: Statskontoret. 
  
 Tronstad, T.  K. (2018). ”Triple Disadvantage?: A first overview of the integration of refugee women”. OECD Social, Employment and Migration Working Papers No. 216 OECD Publishing: Paris. 
  
 Rogers, E. (2020). Påverkas arbetssökandes chanser av förval? En effektutvärdering av ändrat förval vid onlineinskrivning. Stockholm: Arbetsförmedlingen. 
  
 Robertson, L. (2019). Lägre andel nyanlända kvinnor kommer till etableringen. Arbetsförmedlingen analys 2019:9 Stockholm: Arbetsförmedlingen. 
  
 665 
  
 Bilaga 5 
  
 Myndigheter och organisationer som kommissionen haft dialog med 
  
 I listan nedan redovisas de myndigheter och organisationer kommis- sionen haft möten med och/eller ställt skriftliga frågor till.1 
  
 Add Gender 
  
 Handelsanställdas Fackförbund 
  
 Akademikerförbundet SSR 
  
 IF Metall 
  
 Akavia 
  
 Industriarbetsgivarna 
  
 Almega 
  
 Institutet för lokal och regional 
  
 demokrati (ID) 
  
 Almi 
  
 Jämställdhetsmyndigheten 
  
 Arbetsförmedlingen 
  
 Kommunalarbetarförbundet 
  
 Arbetsgivarverket 
  
 Konsumentverket 
  
 Arbetsmiljöverket 
  
 Kronofogden 
  
 Centrala Studiestödsnämnden 
  
 Landsorganisationen i Sverige 
  
 (CSN) 
  
 (LO) 
  
 Diskriminerings- 
  
 Lärarförbundet 
  
 ombudsmannen (DO) 
  
 Ekonomistyrningsverket (ESV) 
  
 Lärarnas Riksförbund 
  
 Fackförbundet ST 
  
 Make Equal 
  
 Folkhälsomyndigheten 
  
 Medlingsinstitutet 
  
 Fremia 
  
 Migrationsverket 
  
 1Frågorna har formulerats med utgångspunkt i utredningens direktiv samt de jämställdhets- politiska målen. Intervjuerna har anpassats efter informanternas respektive verksamhetsområden. 
  
 667 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2022:4 
  
 Försäkringskassan 
  
 Myndigheten för digital 
  
 förvaltning (DIGG) 
  
 Myndigheten för ungdoms- 
  
 Svenskt Näringsliv 
  
 och civilsamhällesfrågor (MUCF) 
  
 Myndigheten för yrkes- 
  
 Sveriges Ingenjörer 
  
 högskolan (MYH) 
  
 Pensionsmyndigheten 
  
 Sveriges Kommuner och 
  
 Regioner (SKR) 
  
 Regeringskansliet (Arbets- 
  
 Teknikföretagen 
  
 marknadsdepartementet, 
  
 Finansdepartementet, 
  
 Socialdepartementet samt 
  
 Utbildningsdepartementet) 
  
 Riksförbundet för homosexuellas, Tillväxtverket 
  
 bisexuellas, transpersoners och 
  
 Watson rättigheter (RFSL) 
  
 Riksrevisionen 
  
 Tjänstemännens 
  
 centralorganisation (TCO) 
  
 Samhall 
  
 Unionen 
  
 Skatteverket 
  
 Universitet och högskolerådet 
  
 (UHR) 
  
 Socialstyrelsen 
  
 Universitetskanslersämbetet 
  
 (UKÄ) 
  
 Statens Servicecenter 
  
 Upphandlingsmyndigheten 
  
 Statens skolverk 
  
 Vetenskapsrådet 
  
 Statistiska Centralbyrån (SCB) 
  
 Vinnova 
  
 Styrelsen för ackreditering och 
  
 Vision 
  
 teknisk kontroll (SWEDAC) 
  
 Svensk Handel 
  
 Vårdförbundet 
  
 Svenska 
  
 Winnet 
  
 Byggnadsarbetarförbundet 
  
 668 
  
 Statens offentliga utredningar 2022 
  
 Kronologisk förteckning 
  
 1.Förbättrade åtgärder när barn misstänks för brott. Ju. 
  
 2.En skärpt syn på brott mot journalister och utövare av vissa samhällsnyttiga funktioner. Ju. 
  
 3.Sveriges tillgång till vaccin mot  
 covid-19 
  – framgång genom samarbete och helgardering. S. 
  
 4.Minska gapet. Åtgärder för jämställda livsinkomster. A. 
  
 Statens offentliga utredningar 2022 
  
 Systematisk förteckning 
  
 Arbetsmarknadsdepartementet 
  
 Minska gapet. Åtgärder för minskade livsinkomster. [4] 
  
 Justitiedepartementet 
  
 Förbättrade åtgärder när barn misstänks för brott. [1] 
  
 En skärpt syn på brott mot journalister och utövare av vissa samhällsnyttiga funktioner. [2] 
  
 Socialdepartementet 
  
 Sveriges tillgång till vaccin mot  
 covid-19 
  
 –framgång genom samarbete och helgardering. [3]