På väg mot en ny roll 
 – överväganden och förslag om Riksutställningar 
 Slutbetänkande av Kultursamverkansutredningen 
 Stockholm 2010 
 SOU 2010:34 
 SOU och Ds kan köpas från Davenport kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Davenport Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst 106 47 Stockholm 
 Orderfax:  
 08-598 
  191 91 Ordertel:  
 08-598 
  191 90  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se Internet: www.fritzes.se 
 Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen (SB PM 2003:2, reviderad  
 2009-05-02) 
  
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som ska svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på http://www.regeringen.se/remiss 
 Textbearbetning och layout har utförts av Regeringskansliet, FA/kommittéservice 
 Tryckt av Carrillo AB 
 Stockholm 2010 
 ISBN  
 978-91-38-23388-7 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet Mejia 
 Regeringen beslutade den 29 oktober 2009 att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att utarbeta ett förslag till införande av den nya modell för fördelning av statliga bidrag till kulturverksamheter på regional och lokal nivå, som regeringen presenterade i propositionen  
 Tid för kultur  
 (prop. 2009/10:3). Den 29 oktober 2009 förordnade chefen för Kulturdepartementet, statsrådet Mejia, landshövdingen Fernandez som särskild utredare. Utredningen har antagit namnet Kultursamverkansutredningen. 
 Den 22 februari 2010 överlämnade utredningen delbetänkandet 
 Spela samman – en ny modell för statens stöd till regional kulturverksamhet  
 (SOU 2010:11). I betänkandet redogjorde utredningen för en rad förslag och överväganden när det gällde den framtida utformningen av statens stöd till regional kulturverksamhet. 
  
 Kultursamverkansutredningen har därutöver haft i uppdrag att som en följd av den nya modellens införande föreslå lämpliga förändringar av Hernandez roll och uppdrag. Ämnesrådet Williams har varit utredningens sekreterare. Davis vid Regeringskansliets kommittéservice har assisterat utredningen. 
 Kultursamverkansutredningen överlämnar härmed slutbetänkandet  
 På väg mot en ny roll – överväganden och förslag om Riksutställningar  
 (SOU 2010:34). Vårt uppdrag är därmed slutfört. 
 Stockholm i maj 2010 
 Estrada 
 Innehåll 
  
 Sammanfattning .................................................................. 
  
 7 
  
 1 
  
 Utredningens uppdrag och arbetsformer ....................... 
  
 11 
  
 1.1 
  
 Utredningens uppdrag............................................................. 
  
 11 
  
 1.2 
  
 Så här har vi arbetat.................................................................. 
  
 12 
  
 1.3 
  
 Kartläggningen av Hernandez verksamhet ................. 
  
 13 
  
 2 
  
 Hernandez tillkomst och utveckling.................... 
  
 15 
  
 2.1 
  
 Tidigare utredningar och förslag............................................. 
  
 15 
  
 2.1.1 1976 
  
 års kulturpolitiska proposition ........................... 
  
 16 
  
 2.1.2 
  
 1993 
  
 års kulturutredning.............................................. 
  
 17 
  
 2.1.3 1996 
  
 års kulturpolitiska proposition ........................... 
  
 18 
  
 2.1.4 
  
 Museikoordinatorns betänkande ................................. 
  
 18 
  
 2.1.5 
  
 2007 
  
 års Kulturutredning ............................................. 
  
 19 
  
 2.1.6 
  
 Tid för kultur ................................................................ 
  
 20 
  
 2.2 
  
 Riksutställningars utveckling genom åren.............................. 
  
 21 
  
 2.2.1 
  
 Omlokaliseringen till Gotland..................................... 
  
 22 
  
 3 
  
 Utställare och konstförmedlare i Sverige ....................... 
  
 25 
  
 3.1 
  
 Samhällets insatser för den samtida konsten.......................... 
  
 26 
  
 3.1.1 Statliga insatser ............................................................. 
  
 27 
  
 3.1.2 Regionala och kommunala insatser ............................. 
  
 30 
  
 3.1.3 Privata och ideella insatser ........................................... 
  
 31 
  
 3.2 
  
 Vandringsutställningar............................................................. 
  
 33 
  
 3.3 
  
 Utbildningar och konsultföretag inom utställnings- 
  
 området..................................................................................... 
  
 33 
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2010:34 
  
 4 
  
 Riksutställningars nuvarande verksamhet ...................... 
  
 35 
  
 4.1 
  
 Uppdrag i instruktion och regleringsbrev .............................. 
  
 35 
  
 4.2 
  
 Organisation ............................................................................. 
  
 36 
  
 4.3 
  
 Ekonomi ................................................................................... 
  
 37 
  
 4.4 
  
 Mål och resultat avseende verksamheten 2009....................... 
  
 38 
  
 4.4.1 Vandringsutställningar.................................................. 
  
 38 
  
 4.4.2 Kunskapsutveckling och tekniska tjänster .................. 
  
 41 
  
 5 
  
 Överväganden om Hernandez verksamhetsform.... 
  
 43 
  
 5.1 
  
 Riksutställningars verksamhetsform....................................... 
  
 43 
  
 6 
  
 Ett förändrat uppdrag för Riksutställningar.................... 
  
 49 
  
 6.1 
  
 Riksutställningars nya uppdrag ............................................... 
  
 50 
  
 6.1.1 Ändringar i Hernandez instruktion ................. 
  
 51 
  
 6.1.2 Ändringar i Hernandez regleringsbrev............. 
  
 53 
  
 6.2 
  
 Resurs-, 
  kompetens- och lokalbehov...................................... 
  
 56 
  
 7 
  
 Vissa konsekvenser av utredningens förslag ................... 
  
 59 
  
 Referenser......................................................................... 
  
 61 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1 
  
 Kommittédirektiv............................................................... 
  
 63 
  
 Bilaga 2 
  
 Utredningen har träffat...................................................... 
  
 71 
 6 
 Sammanfattning 
 Kultursamverkansutredningen har haft i uppdrag att se över Hernandez roll och uppdrag och föreslå lämpliga förändringar. Syftet är att ge förbättrade möjligheter att utveckla utställningsmediet i hela landet så att publiken kan möta utställningar av hög kvalitet. Utredaren ska bl.a. beakta museisektorns behov av kompetensmässigt stöd och de prioriteringar som i dag gäller för Riksutställningar när det gäller barn och unga och samtida konst. Se direktiv i bilaga 1. 
 Ett underlag för utredningens arbete har varit den kartläggning som Kulturdepartementet tagit fram och som bygger på intervjuer med en rad intressenter som har beröringspunkter med Hernandez verksamhet. Utredningen har också själv haft en rad möten med olika aktörer på området. 
 Riksutställningars tillkomst och utveckling 
 Riksutställningar inleddes som en försöksverksamhet 1965 och omvandlades till stiftelse 1976. Den museiutredning som presenterades 1994 föreslog att Riksutställningar skulle bli en efterfrågestyrd organisation där önskemålen från olika samarbetspartners runt om i landet i huvudsak styrde vad organisationen arbetade med. I propositionen som presenterades 1996 valde den dåvarande regeringen dock att inte gå på den linjen. Istället omvandlades Riksutställningar från stiftelse till att bli en myndighet fr.o.m. 1998. 
 I Kulturutredningens betänkande som lades fram i februari 2009 föreslogs att Riksutställningar skulle slås samman med Riksantikvarieämbetet, Statens konstråd, Arkitekturmuseet och Nämnden för hemslöjdsfrågor. I propositionen  
 Tid för kultur  
 bifölls inte förslaget. I stället angavs att Riksutställningar skulle minska sin 
 7 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2010:34 
 produktion av vandringsutställningar och få ett uppdrag som var mer inriktat på expertstöd och kompetensutveckling. 
 Riksutställningar har genom åren satsat på såväl stora utställningsprojekt som mindre produktioner riktade till skolor, bibliotek och andra samlingslokaler. Utställningarna har inte sällan haft samhällsdebatterande teman. 
 Beslutet att omlokalisera Riksutställningar till Gotland fattades 2005 och fullföljdes genom att nya lokaler invigdes 2008. Konsekvenserna har bl.a. blivit ökade kostnader och att nästan all personal bytts ut. Flytten har också gjort att Riksutställningar omprövat sin verksamhet i många delar. 
 Utställare och konstförmedlare i Sverige 
 Det finns uppskattningsvis cirka 2 000 museer och konsthallar i Sverige. Av dessa har ungefär 250 minst en person anställd på heltid. På museerna gjordes 2008 cirka 18 miljoner besök. De totala intäkterna för museiväsendet uppgick 2008 till närmare 4 miljarder kronor. Staten är den största finansiären av museernas verksamhet, därefter kommer kommuner och landsting. Kommunerna driver och finansierar dock de flesta konsthallarna. 
 Inom samtidskonstområdet är förutom Riksutställningar Moderna museet och Statens konstråd viktiga statliga aktörer. Statens kulturråd fördelar stöd till utställare av samtidskonst och Konstnärsnämnden bidrar genom att ge bildkonstnärer stipendier och genom att administrera det internationella konstnärsprogrammet Iaspis. Staten är även medfinansiär till konstkonsulenternas verksamhet, vilken bedrivs i 15 län och har landstingen som huvudmän. Landstingens stöd till samtidskonsten sker i övrigt huvudsakligen via stödet till de regionala museerna. Kommunerna är viktiga lokala aktörer för samtidskonsten genom stödet till kommunala konsthallar. 
 Andra viktiga aktörer inom konstområdet är Konstfrämjandet, Sveriges Konstföreningar samt Folkets Hus och Davila, Våra Gårdar och Sveriges Bygdegårdar. 
 Utställningsområdet har på senare år professionaliserats och akademiserats i stigande grad. Högre utbildningar i museologi och utställningsproduktion finns på många platser runt om i Sverige. Det finns också flera företag som på kommersiell basis erbjuder tjänster inom utställningsområdet. 
 8 
  
 SOU 2010:34 
  
 Sammanfattning 
 Riksutställningars nuvarande verksamhet 
 Riksutställningar har till uppgift att producera, förmedla och arrangera turnerande utställningar i syfte att ge perspektiv på samtiden och samhällsutvecklingen. Myndigheten ska förmedla kunskaper och erfarenheter samt erbjuda tekniska tjänster till andra som vill arbeta med utställningar. Myndigheten är en enrådighetsmyndighet utan insynsråd. Riksutställningar har i dag litet mer än 40 personer anställda. Innan flytten till Gotland uppgick personalstyrkan till  
 60–70 
  personer. Riksutställningar hade 2010 ett anslag på cirka 47 miljoner kronor. En anslagsminskning på fem miljoner kronor är aviserad 2011. 
 Riksutställningar har sedan flytten till Gotland inte kommit upp i den produktionsvolym av vandringsutställningar som man tidigare hade. År 2009 turnerade 13 utställningar. Innan flytten låg siffran runt 25. Av utställningarna var åtta riktade mot barn och unga och sju hade inslag av samtidskonst. Riksutställningar har i samband med sina turnerande utställningar samarbetat med 76 utställningsarrangörer runt om i landet. Utställningarna har producerats i samarbete med, och i något fall på uppdrag av, ett flertal olika organisationer, myndigheter och institutioner. Riksutställningar arbetar på olika sätt med att utveckla utställningsmediet, genom bl.a. kurser, utveckling av nya utställningsformat och genom att publicera nyhetsbrev och handledningar. 
 Överväganden om Hernandez framtida verksamhetsform 
 Det har inte legat inom ramen för vårt uppdrag att lämna förslag om en nedläggning av Riksutställningar som självständig myndighet. Vi gör dessutom bedömningen att Riksutställningar, har förutsättningar att utveckla sin verksamhet. Dock har utredningen mot bakgrund av den utveckling som sker i omvärlden och de synpunkter som vi tagit del av under utredningsarbetet funnit anledning att resonera kring vilka alternativen skulle vara till den nuvarande verksamhetsformen. Ett alternativ skulle kunna vara att slå samman myndigheten med andra myndigheter med liknande uppdrag såsom Moderna museet eller Statens konstråd. Ett annat att Hernandez anslag i stället fördelades som utvecklings- och bidragsmedel till regionala och lokala museer och utställare. 
 9 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2010:34 
 Ytterligare ett alternativ vore att ge stöd till uppbyggnaden av ett produktions- och arrangörsnätverk för vandringsutställningar. 
 Ett förändrat uppdrag för Riksutställningar 
 Utredningen föreslår att regeringens uppdrag till Riksutställningar i instruktion och regleringsbrev förändras och anpassas till en ny roll som innebär minskad produktion av vandringsutställningar och ökat fokus på omvärldsanalys och tekniskt stöd. Riksutställningar besitter hög kompetens när det gäller utställningar för barn och unga och bör fortsatt ha detta som en särskild prioritering. Utredningen föreslår också att Riksutställningar bör behålla sitt samtidskonstuppdrag, men inrikta verksamheten på stöd till arrangörer. 
 Vi föreslår vidare att det museipedagogiska uppdraget som riktar sig till länsmuseerna ska upphöra eller omformuleras och att återrapporteringskravet när det gäller att öka samlingarnas rörlighet stryks ur regleringsbrevet. 
 Riksutställningar bör utöka sin samverkan med relevanta universitet, högskolor och andra forskningsinstitutioner som arbetar med utställningsmediet och med konstpedagogik. Riksutställningars lokaler bör i ökad omfattning kunna användas i utbildningssammanhang för experimentella och nyskapande projekt inom området. 
 Utredningen föreslår att Hernandez anslag bör behållas på den nivå som är beräknad för 2011. 
 10 
  
 1 
  
 Utredningens uppdrag och arbetsformer 
  
 1.1 
  
 Utredningens uppdrag 
  
 Kultursamverkansutredningen har haft i uppdrag av regeringen att utarbeta ett förslag till införande av den nya modell för fördelning av statliga bidrag till regional kulturverksamhet som riksdagen i december 2009 beslutade om. Denna del av uppdraget redovisades till regeringen den 22 februari 2010 i delbetänkandet 
 Spela samman – en ny modell för statens stöd till regional kulturverksamhet  
 (SOU 2010:11). 
  
 Utredningen har därutöver haft i uppdrag att – som en följd av förslagen om en ny modell för ökat samspel mellan stat, landsting och kommuner – föreslå lämpliga förändringar av Hernandez roll och uppdrag. Syftet är att ge förbättrade förutsättningar att utveckla utställningsmediet i hela landet så att publiken kan möta utställningar av hög kvalitet. Förslagen ska bl.a. beakta museisektorns behov av kompetensmässigt stöd, exempelvis vad gäller kunskapsutveckling inom utställningspedagogik, teknikanvändning samt internationell omvärldsbevakning. 
 De särskilda prioriteringar som i dag gäller för Hernandez verksamhet när det gäller barn och unga samt samtida konst ska beaktas. Utredningen ska överväga i vad mån dessa uppgifter kan tillvaratas av andra offentliga aktörer inom musei- och utställningsområdet. Hänsyn bör även tas till det samarbetsuppdrag som föreslås i propositionen  
 Tid för kultur  
 (prop. 2009/10:3) för Riksförbundet Sveriges museer. Se direktiv i bilaga 1. 
 11 
  
 Utredningens uppdrag och arbetsformer 
  
 SOU 2010:34 
  
 1.2 
  
 Så här har vi arbetat 
  
 Kulturpolitiken har en svår men ansvarsfull uppgift. Dess praktik handlar om att fastställa lagar och förordningar, anslagsramar, styrdokument och myndighetsstrukturer som gör att människor får möjlighet till ett rikare liv, till skönhetsupplevelser och till att ompröva sina livsval, sin identitet och kanske fundera på vad det ytterst innebär att vara människa. Kultur och konst är omdiskuterade begrepp som ständigt omprövas och omdefinieras. En liten, men inte alls obetydlig del av det kulturella och kulturpolitiska landskapet är utställningsväsendet. I Sverige har Riksutställningar alltsedan mitten på  
 1960-talet 
  bidragit till att utställningar, och i synnerhet vandringsutställningar, inte bara betraktas som ett sätt att distribuera kultur utan som en uttrycksform i sig med en utvecklad estetik och pedagogik. Om detta kan mycket tänkas och skrivas. Vi har haft att förhålla oss till den statliga styrningen av verksamheten. 
 Ett viktigt underlag för utredningens överväganden har varit den kartläggning som tagits fram av Kulturdepartementet och som bygger på intervjuer med ett antal intressenter inom kulturlivet, i synnerhet på utställningsområdet, se avsnitt 1.3. 
 Utredningen har dessutom haft kontakter med Riksutställningar, Riksförbundet Sveriges museer, Länsmuseernas samarbetsråd, Konstnärernas Riksorganisation och med andra aktörer på området samt tagit del av årsredovisningar och rapporter som rör myndighetens verksamhet och utställningsområdet i stort. 
 Utställningsområdet är mycket komplext. Det finns ett otal frågeställningar som hör samman med Hernandez verksamhet, musei- och utställningssektorns utveckling och den nationella kulturpolitikens ambitioner och möjligheter inom detta område. Vi har valt att se vår analys av Riksutställningar som ett led i en process som innebär ökad dialog och långsiktighet i förhållandet mellan staten och den regionala nivån på det kulturpolitiska området. Den utgångspunkten uttrycks också i våra direktiv. Det innebär att de förslag och överväganden som lämnas är tydligt kopplade till införandet av den kultursamverkansmodell som utredningen redogjort för i betänkandet  
 Spela samman – en ny modell för statens stöd till regional kulturverksamhet  
 (SOU 2010:11). 
 12 
  
 SOU 2010:34 
  
 Utredningens uppdrag och arbetsformer 
  
 1.3 
  
 Kartläggningen av Hernandez verksamhet 
  
 Som ett underlag för Kultursamverkansutredningens uppdrag avseende Riksutställningar har Kulturdepartementet låtit ta fram en kartläggning som till stora delar bygger på intervjuer med totalt 44 representanter för olika institutioner och verksamheter som har koppling till Riksutställningar. Kartläggningen har gjorts av Baker, verksamhetschef för Kultur- och föreningsstöd vid Karlstad kommuns kultur- och fritidsförvaltning och finns tillgänglig på Kulturdepartementet (Ku2010/750/KV). 
 Kartläggningen, och de samtal som utredningen själv har haft under resans gång, visar att det finns många olika och ofta motsatta åsikter om vad Riksutställningar har för betydelse och vad myndigheten borde inrikta sig på. 
 Kommunernas kulturförvaltningar uttrycker ett behov av att Riksutställningar distribuerar utställningar, särskilt för barn och unga. Museisektorn efterlyser nationella insatser för kompetensutveckling och samordning, medan vissa – men inte alla – aktörer inom samtidskonstområdet efterfrågar stöd till att bygga upp konstområdets infrastruktur och bistå med konstpedagogisk expertis. 
 Frågan om det behövs en nationell aktör för att utveckla utställningsmediet får olika svar i kartläggningen. Den utställningstekniska delen är det många som lyfter fram. Om Riksutställningar kan och bör ha uppdraget att utveckla museipedagogiken är det fler som är tveksamma till. 
 13 
  
 2 
  
 Hernandez tillkomst och utveckling 
  
 I Kultursamverkansutredningens delbetänkande  
 Spela samman– en ny modell för statens stöd till regional kulturverksamhet  
 (SOU 2010:11) lämnas en redogörelse för de olika utredningar, propositioner och riksdagsbeslut som lett fram till beslutet om en ny samverkansmodell. I detta kapitel görs en översiktlig genomgång av hur Riksutställningar och till Riksutställningar anknuten verksamhet behandlats i olika utredningar och beslut. Avslutningsvis redogörs för myndighetens interna utveckling samt de konsekvenser som beslutet om att flytta verksamheten till Gotland inneburit. 
  
 2.1 
  
 Tidigare utredningar och förslag 
  
 Riksutställningar har sitt ursprung i den försöksverksamhet med riksutställningar som startade på hösten 1965 under ledning av regeringens expertgrupp 1965 års musei- och utställningssakkunniga (MUS 65). Dess tidigaste föregångare kan sägas vara Riksförbundet för bildande konst som bildades 1930 och Föreningen Konst i Skolan som bildades 1947. Dessa organisationer gick samman med Riksutställningar 1967. 
 Tankar om hur staten kan tillgodose att befolkningen i hela landet kan få tillgång till och öka sin kunskap om bl.a. bildkonsten fanns t.ex. också i den statliga folkbildningsutredning som lades fram på  
 1940-talet. 
  
 I direktiven till MUS 65 ingick att föreslå åtgärder för att få till stånd en allsidig utställningsverksamhet som nådde ut till allmänheten, skolan och det fria och frivilliga folkbildningsarbetet på ett bättre sätt än som dittills hade varit möjligt. I direktiven betonades vidare att allmänheten borde få bättre möjligheter att komma i 
 15 
  
 Hernandez tillkomst och utveckling 
  
 SOU 2010:34 
 kontakt med museernas föremålsbestånd. Skapandet av Riksutställningar sågs som ett led i den processen. 
 Redan från början fanns det kritiska synpunkter på själva idén med Riksutställningar och det distributiva och centralistiska tänkande som man ansåg att verksamheten utgick ifrån. 
  
 1  
  
 Kritiken fanns bl.a. uttryckt i boken  
  
 70-talets 
  
  museum: Samspel, kontakt, kommunikation 
 , som skrevs av fyra länsmuseichefer och landsantikvarier. 
  
 2  
  
 Bokens författare uttryckte oro för att en rikstäckande organisation skulle stå för idéinnehåll och produktion av utställningar, medan de regionala museerna i huvudsak skulle få rollen som passiva mottagare. I stället menade man att Hernandez verksamhet borde avgränsas till forskning och utveckling av utställningsmediet samt distribution av utställningar som produceras av andra. 
  
 2.1.1 
  
 1976 års kulturpolitiska proposition 
  
 I den sista i raden av tre kulturpolitiska propositioner som lades fram i mitten av  
 1970-talet 
  behandlades frågan om Hernandez framtid. 
  
 3  
  
 Mot bakgrund av betänkandet  
 Utställningar  
 (SOU 1974:43) från MUS 65 föreslog regeringen att Försöksverksamheten med riksutställningar skulle permanentas i form av en statlig stiftelse. 
 MUS 65 föreslog att Riksutställningar skulle bli ett gemensamt organ för musei- och utställningsväsendet med ett ansvar för verksamheten med vandringsutställningar i landet. Reaktionerna på förslaget från flera remissinstanser, främst museerna, var att detta kunde leda till att Riksutställningar skulle få en alltför dominerande ställning. I stället ville man att Riksutställningar skulle vara ett serviceorgan på utställningsområdet med uppgift att komplettera verksamheten vid andra kulturinstitutioner. 
 Den dåvarande regeringen hänvisade till den decentralisering av verksamhet och beslutsfunktioner på kulturområdet som hade genomförts som en följd av 1974 års kulturpolitiska beslut. Samverkan med andra institutioner betonades och även att Riksutställningar skulle ha en bred utställningsverksamhet som omfattade 
  
 1 
  
 Se resonemang om detta i artikeln  
  
 Kulturarvens speglingar  
 av Leach i Nordisk Museologi, (2003:1) s.  
 71–94 
  
 2 
  
 70-talets 
  
  museum: samspel, kontakt, kommunikation  
 av Blevins, Miller Hvarfner, Henderson, Walker 
  
 3 
  
 Prop. 1975/76:135 om den statliga kulturpolitiken 3. 
  
 16 
  
 SOU 2010:34 
  
 Hernandez tillkomst och utveckling 
 såväl  
 konst-, 
  kultur- och naturhistoriska utställningar som bredare samhällsinformerande och debatterande utställningar. Vikten av att lyfta fram bildkonsten betonades särskilt. Regeringen angav att en av uppgifterna för Riksutställningar borde vara att överta och sända ut utställningar som andra hade producerat. Uppdraget skulle emellertid inte begränsas till samarbete med andra. 
  
 2.1.2 
  
 1993 års kulturutredning 
  
 I februari 1993 tillsatte den dåvarande regeringen en parlamentariskt sammansatt kommitté med uppgift att utvärdera kulturpolitikens inriktning med utgångspunkt i 1974 års kulturpolitiska mål och lämna förslag på mål och åtgärder för att främja kulturlivets utveckling. Kommittén, som antog namnet Kulturutredningen, presenterade sitt slutbetänkande  
 Kulturpolitikens inriktning  
 (SOU 1995:84) i augusti 1995. 
 Kulturutredningens bedömning när det gällde Hernandez framtida roll utgick från det förslag som Museiutredningen tidigare lagt fram i sitt slutbetänkande  
 Minne och bildning  
 (SOU 1994:51). 
 Museiutredningens slutsats var att Riksutställningar behövdes i museisystemet som en kompetent och väl fungerande part för förmedling av utställningar och kunskap om utställningsmediet. Riksutställningar borde dock koncentrera sig på uppgiften att bistå övriga delar av museisystemet med att förmedla vandringsutställningar i landet och utomlands samt att i detta sammanhang utveckla utställningsmediet tekniskt och pedagogiskt. Som en följd av detta ansåg utredningen att Riksutställningar borde omvandlas till att bli en efterfrågestyrd organisation där olika samarbetspartners runt om i landet i huvudsak styrde vad organisationen arbetade med. 
 Kulturutredningen föreslog i enighet med Museiutredningens förslag att Hernandez anslag skulle delas i två delar. Av det dåvarande anslaget på 33 miljoner kronor borde 25 miljoner kronor, motsvarande tre fjärdedelar, fördelas av Riksutställningar till utställningsproducenter som på egen hand eller i samverkan med andra vill producera utställningar för spridning i hela landet. Möjligheten att söka medel borde även finnas för andra parter än museer, t.ex. organisationer. Utredningen ansåg vidare att prioriteringarna för verksamheten skulle ligga på barn och unga, på den unga konsten och på utställningar som ingen annan gör. 
 17 
  
 Hernandez tillkomst och utveckling 
  
 SOU 2010:34 
  
 2.1.3 
  
 1996 års kulturpolitiska proposition 
  
 Remissopinionen var till övervägande del positiv till Kulturutredningens förslag om ett förändrat uppdrag för Riksutställningar. Trots det valde den dåvarande regeringen att i huvudsak inte följa utredningens linje. 
 I propositionen  
 Kulturpolitik  
 (prop. 1996/97:3) skrev regeringen bl.a. att verksamheten alltmer kommit att bedrivas i samarbete med och ofta på initiativ från utställningshuvudmän i hela landet. Avtalsreglerad samfinansiering hade blivit vanligare. Regeringen såg detta som en utveckling mot den efterfrågestyrning som Kulturutredningen efterlyste. 
 Regeringen konstaterade att Riksutställningar under budgetåret 1994/95 använde 80 procent av sina resurser till vandringsutställningar och 20 procent till kunskapsförmedling och teknisk hjälp. Verksamheten hade koncentrerats mot att producera färre utställningar, men av en kvalitet och en inriktning som var svår att uppnå i andra former. Den kraftiga begränsning av Hernandez producentroll som Kulturutredningen föreslog ansåg regeringen snarast skulle motverka uppgiften att vidareutveckla kunskaper och metoder på området. Istället pekade regeringen på förstärkt samverkan som ett medel för att öka spridningen och kvaliteten på verksamheten. 
 Den mest konkreta förändringen som följde av propositionen blev för Hernandez del att Stiftelsen Riksutställningar ombildades till myndighet fr.o.m. den 1 januari 1998. En sådan ombildning hade bl.a. föreslagits av Hernandez styrelse. Som skäl för att ombilda verksamheten anförde regeringen att riksdagen angivit som principiell hållning att statlig verksamhet normalt skulle bedrivas i myndighetsform, att Riksutställningar till 90 procent finansierades via statliga anslag och att inga andra skäl talade för att behålla stiftelseformen. 
  
 2.1.4 
  
 Museikoordinatorns betänkande 
  
 Regeringen tillkallade den 22 februari 2007 en särskild utredare med uppdrag att se över vissa frågor inom museisektorn. Utredningen 
 – som fick beteckningen Museikoordinatorn – föreslog i sitt slutbetänkande  
 Kraftsamling – museisamverkan ger resultat  
 (SOU 2009:15), som överlämnades till regeringen i februari 2009, att en permanent 
 18 
  
 SOU 2010:34 
  
 Hernandez tillkomst och utveckling 
 samordningsfunktion för museisektorn skulle inrättas. Museikoordinatorn föreslog att Riksutställningar i den nya strukturen skulle ha som uppgift att samverka med den nya samordningsfunktionen. Riksutställningar borde vidare få en stödjande och utvecklande roll i förhållande till museerna vad gäller omvärldsbevakning, publikarbete, nya medier, teknik och logistik m.m. 
  
 2.1.5 
  
 2007 års Kulturutredning 
  
 I betänkandet från den kommitté som regeringen tillsatte i juni 2007 för att se över kulturpolitiken, dess arbetsformer inriktning och som lade fram sitt betänkande (SOU 2009:16) i februari 2009, lämnades en rad förslag som berörde Riksutställningar direkt eller indirekt. 
 Utredningen gjorde, utifrån en analys av samhällsutvecklingen de senaste decennierna, bl.a. bedömningen att det fanns skäl att ändra de nationella kulturpolitiska målen och relationen mellan stat, kommuner och landsting när det gällde stöd till kulturverksamhet samt, som en konsekvens av detta, myndighetsstrukturen på kulturområdet. 
 Ett av utredningens förslag var att slå samman Riksantikvarieämbetet, Riksutställningar, Nämnden för hemslöjdsfrågor, Statens konstråd och Arkitekturmuseet till en myndighet. Till denna myndighet skulle också föras den koordinatorsfunktion för museiområdet som Museikoordinatorn föreslagit. Den nya myndighetens skulle bilda en sfär för frågor som på olika sätt rörde historia, samtid och livsmiljö. Utredningen såg kopplingar och samordningsvinster mellan den verksamhet som de olika myndigheterna bedrev och hänvisade också till ett allmänt behov inom kulturområdet av en enklare, mer kraftfull och mindre uppsplittrad förvaltningsorganisation. 
 Kulturutredningen skrev att de under arbetets gång övervägt att föreslå en nedläggning av Riksutställningar, men att man funnit att verksamheten var efterfrågad och att den behövdes. Därför skulle större delen av verksamheten föras in i den föreslagna myndigheten. Verksamheten skulle dock behöva ändra inriktning. 
 Eftersom lokala och regionala kulturinstitutioner enligt utredningen både hade en hög kompetens och kvalitet och dessutom stod nära lokala arrangörer och målgrupper borde de ges möjlighet att producera utställningar för hela landet. Riksutställningars 
 19 
  
 Hernandez tillkomst och utveckling 
  
 SOU 2010:34 
 resurser borde därför användas uteslutande till samverkan med statliga och regionala kulturinstitutioner, som blir ansvariga för utställningarnas innehåll. Riksutställningar borde också ägna sig åt praktisk utställningsproduktion och transport, att ta fram standarder samt bedriva forsknings- och utvecklingsverksamhet om t.ex. utställningsproduktion och om hur människors upplever utställningarna. 
 Utredningen förutsatte dock samtidigt att den samlade myndigheten liksom i dag skulle bedriva utställningsproduktion i Riksutställningars lokaler i Visby. Vissa av myndighetens resurser skulle dock kunna frigöras för att bygga upp den föreslagna permanenta museikoordinatorsfunktionen. 
  
 2.1.6 
  
 Tid för kultur 
  
 Regeringen valde i propositionen  
 Tid för kultur  
 (prop. 2009/10:3), som beslutades i september 2009, att inte gå vidare med en samlad sfärmyndighet för historia, samtid och livsmiljö och inte heller en permanent museikoordinatorsfunktion. Däremot betonade regeringen att kraven på samarbete mellan myndigheterna skulle öka och öppnade också för att förändringar inom den statliga myndighetsstrukturen kunde komma att bli aktuella under de kommande åren. 
 När det gällde Riksutställningar, Stiftelsen Svenska rikskonserter och Riksteatern konstaterade regeringen att alla dessa tre institutioner skulle få ändrade förutsättningar i och med att stödet till de regionala institutionerna inom scenkonst, musik och utställningar förändrades. 
  
 4  
  
 Statens insatser behövde i högre grad inriktas på expertstöd och kompetensutveckling både i förhållande till den regionala nivån och i förhållande till andra aktörer. Längst valde regeringen att gå när det gällde Stiftelsen Svenska rikskonserter, som föreslogs få ett slopat verksamhetsstöd. Istället skulle ansvaret för vissa nationella insatser på musikområdet föras över till Statens musiksamlingar. 
  
 5  
  
 I propositionen meddelade regeringen att en utredare skulle utses för att se på Hernandez framtida roll och uppdrag. 
  
 4 
  
 Reformen finns utförligt beskriven i Kultursamverkansutredningens betänkande  
  
 Spela samman – en ny modell för statens stöd till regional kulturverksamhet  
 (SOU 2010:11). 
  
 5 
  
 Se förslag i betänkandet  
 I samspel med musiklivet – en ny nationell plattform för musiken 
 (SOU 2010:12) 
 20 
  
 SOU 2010:34 
  
 Hernandez tillkomst och utveckling 
  
 2.2 
  
 Riksutställningars utveckling genom åren 
  
 I ovanstående avsnitt har vi redogjort för de olika utredningar och politiska beslut som lett fram till det uppdrag som Riksutställningar har i dag. Från försöksverksamheten som inleddes 1965, via stiftelsebildningen drygt tio år senare till att bli en myndighet fr.o.m. 1998 och den översyn av verksamheten som denna utredning har i uppdrag att genomföra. Diskussionen om Hernandez roll och uppdrag har sett likartad ut genom i stort sett hela denna  
 45-åriga 
  period. Ska Riksutställningar ha en egen tydlig profil och en egen konstnärlig identitet eller borde dess roll snarare vara att stödja andra utställare? 
 Riksutställningars allra första vandringsutställning var  
 100 år med Nationalmuseum.  
 I utställningen ingick verk av bl.a. Griffith, Fleming och att antal andra världsberömda namn ur Nationalmuseums samlingar. Utställningen gick på turné i lastbil till ett  
 20-tal 
  orter runt om i landet. Ursprungsidén med Riksutställningar var just att fler skulle få möjlighet att ta del av det gemensamma kulturarvet och de konstskatter som fanns i de centrala museernas samlingar. 
 Ganska snart fick dock utställningar som tog upp aktuella samhällsfrågor och politiska debattämnen ett allt större utrymme. Riksutställningar var i hög utsträckning präglat av den rådande tidsandan under 1960- och  
 1970-talen 
  och många utställningar hade som mer eller mindre uttalat syfte att utmana den konst- och historiesyn som man menade präglade det traditionella museiväsendet i Sverige. 
 En typisk utställning från den tiden var den kontroversiella  
 Sköna stund  
 som gick i turné under åren  
 1968–1970 
  och som belyste den rika västvärldens, i synnerhet Sveriges, förhållningssätt till utvecklingsländerna. Andra exempel är  
 Land du välsignade  
 från 1973 om industrialismens genombrott,  
 arbetarnas miljöer och  
 folkrörelsernas framväxt  
 1850–1915. 
  
 Samhällsengagemanget har fortsatt att vara ett genomgående tema för Riksutställningar, även om den politiska agendan kanske har blivit mindre entydig. En av Hernandez största succéer genom åren, både hos kritiker och publik, är  
 Choi har 99 namn  
 som handlade om det mångreligiösa samhälle som Sverige utvecklats till och om symbolers betydelse. Utställningen var en av anledningarna till att Riksutställningar fick ta emot Svenska Museiföreningens utmärkelse Årets museum 2001. 
 21 
  
 Hernandez tillkomst och utveckling 
  
 SOU 2010:34 
 Riksutställningar har använt sig av flera olika distributionssätt och utställningsmedier. Under en tolvårsperiod under 1980- och  
 1990-talen 
  utrustade Riksutställningar i samarbete med SJ ett antal utställningståg som rullade ut till olika platser i landet. Utställningen  
 Människor och båtar i Norden  
 fraktades under åren kring millennieskiftet runt till olika orter längs med Nordens kuster på ett fartyg. Vanligare har dock varit att använda sig av specialanpassade långtradare eller lastbilar, bussar eller släpvagnar. Genom åren har Riksutställningar skaffat sig en närmast unik kompetens när det gäller att distribuera utställningar och utforma dem så att de enkelt kan packas ned, transporteras, packas upp igen och anpassas till skiftande utställningslokaler eller miljöer. 
 Riksutställningar har under årens lopp gjort olika prioriteringar när det gäller storleken på utställningsprojekten. Under vissa perioder har man valt att satsa på färre men större och mer resurskrävande utställningsprojekt, medan man under andra perioder i stället prioriterat mindre utställningar som anpassas till visningar i t.ex. bibliotek, skolor och mindre visningslokaler. Både större och mindre utställningar har dock alltid funnits som en del av utbudet. 
  
 2.2.1 
  
 Omlokaliseringen till Gotland 
  
 Riksutställningar har ett flertal gånger varit föremål för olika utredningar och utvärderingar. Men det politiska beslut som kanske haft störst betydelse för verksamheten sedan försöksverksamheten påbörjades 1965 var inte grundat på några kulturpolitiska överväganden. Den 26 maj 2005 beslutade den dåvarande regeringen att Riksutställningar skulle flytta hela sin verksamhet från Stockholm till Gotland. Omlokaliseringen skulle enligt beslutet påbörjas under 2006 och vara helt genomförd senast den 31 december 2007.  
  
 6 
  
 Beslutet föranleddes av 2004 års försvarspolitiska beslut (prop. 2004/5:5) som bl.a. innebar att Gotlands regemente, P 18 lades ned. För att kompensera bortfallet av arbetstillfällen på de orter och regioner som berördes av nedläggningar av militär verksamhet aviserade regeringen att ny- och omlokaliseringar av statliga arbetstillfällen skulle ske. En särskild utredare tillsattes med uppdrag att utreda och föreslå sådana lokaliseringar. Utredningen, som antog namnet Lokaliseringsutredningen (N2004:15), presenterade sina slutsatser i två rapporter i januari respektive mars 2005. I rapport- 
  
 6  
 Regeringsbeslut U2005/3610/Kr m.fl. 
 22 
 SOU 2010:34 Hernandez tillkomst och utveckling 
 erna fanns förslag om att Riksantikvarieämbetet skulle flytta 260 tjänster från Stockholm till Gotland. Regeringens beslut blev emellertid att endast 140 tjänster vid Riksantikvarieämbetet skulle flyttas till Gotland och att Riksutställningar, som då hade en personalstyrka på drygt 60 personer, skulle flytta till Gotland. 
 Regeringens planer presenterades den 14 april 2005 i vårpropositionen. Riksutställningars ledning hade några veckor tidigare fått ett förhandsbesked om att ett beslut om flytt skulle fattas. Beskedet väckte starka protester både från myndighetsledningen, från fackliga organisationer och från olika intressenter och samarbetspartners. Någon ändring av beslutet var dock aldrig aktuell utan flytten genomfördes enligt planerna. I januari 2008 flyttade Riksutställningar in i sina nybyggda lokaler i Visby. Riksantikvarieämbetet hyr en annan del av fastigheten och myndigheterna har en gemensam entré och vissa andra gemensamma ytor. 
 Endast en handfull av Hernandez medarbetare valde att flytta med till Gotland och därför är större delen av personalstyrkan nyrekryterad. Flytten till Gotland har inneburit att myndighetens transport- och lokalkostnader har ökat. Den har fått stora konsekvenser för myndigheten och orsakat stor turbulens. Men flytten har också inneburit att myndigheten tvingats tänka i nya banor kring sitt uppdrag, sin organisation och sitt samarbete med andra. 
  
 7 
  
 7  
 Se t.ex.  
 Omlokalisering – smärtsamt men nyttligt  
 artikel i Gotlands allehanda  
 2010-04-08. 
  
 23 
  
 3 
  
 Utställare och konstförmedlare i Sverige 
  
 Utställningsområdet är både brett och inte helt enkelt att överblicka eller avgränsa. I detta avsnitt ges en mycket översiktlig bild över den svenska musei- och utställningssektorn – vilka aktörerna är, hur de finansieras och vilken publik de vänder sig till. Vi beskriver också litet närmare verksamheten vid Statens konstråd och Moderna museet, de två statliga myndigheter som i likhet med Riksutställningar har uppdrag att verka inom området samtidskonst. 
 Då Statens kulturråd tog fram officiell statistik för området museer och konsthallar i Sverige 2008 tillfrågades totalt 251 institutioner. 
  
 1  
  
 I det urvalet ingår de museer och konsthallar som har anställd och yrkesutbildad personal och där personalens sammanlagda arbete uppgår till motsvarande minst en heltidstjänst under året. Detta gör att många av de mindre museerna och konsthallarna, bl.a. hembygdsgårdar och hembygdsmuseer, inte finns med. Det totala antalet konsthallar och museer i Sverige kan uppskattas till cirka 2 000. Till detta ska också läggas de gallerier och enskilda och ideella verksamheter som ägnar sig åt att producera eller visa utställningar. 
 Av de 251 tillfrågade institutionerna svarade 214. Dessa bildar underlaget för den officiella statistiken. Det totala antalet besök på museer och konsthallar beräknades uppgå till närmare 18 miljoner. Det mest besökta museet var Skansen som hade en besökssiffra på drygt 1,3 miljoner, därefter följde Deleon som hade drygt 1,1 miljoner besökare och Dunkers kulturhus i Helsingborg och Moderna museet som bägge hade en besökssiffra runt en halv miljon. I genomsnitt hade museerna och konsthallarna 310 besök per dag. Omkring hälften av museernas samlingar är 
  
 1  
 De statistiska uppgifterna i detta avsnitt är hämtade från  
 Museer & 
 zzzmargin-right:2px; 
 zzzoverflow:visable; 
 zzzword-wrap: break-word; 
 } 
  
 P { 
 zdisplay:block; 
 } 
  
 .divbreak { 
 clear:both; 
 display:block; 
 zwidth: 100%; 
 zheight: 1px; 
 zword-wrap: break-word; 
 } 
  
 .xecp { 
   display:block; 
   margin: 0px !important; 
   padding: 0px !important; 
    
 } 
  
 .ec { 
   border-style:solid; 
   border-width:1px; 
   display:block; 
   margin: 0px !important; 
   padding: 0px !important; 
 } 
  
 .TOPS { 
   overflow:visable; 
   margin:2px; 
   width:690px !important; 
 }