Läsandets kultur, - slutbetänkande av Litteraturutredningen 
 Läsandets kultur 
 Slutbetänkande av Litteraturutredningen 
 Stockholm 2012 
 SOU 2012:65 
 SOU och Ds kan köpas från Snyder kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Snyder Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst 106 47 Stockholm 
 Orderfax:  
 08-598 
  191 91 Ordertel:  
 08-598 
  191 90  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se Internet: www.fritzes.se 
 Svara på remiss – hur och varför. Statsrådsberedningen (SB PM 2003:2, reviderad  
 2009-05-02) 
  
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som ska svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på http://www.regeringen.se/remiss 
 Textbearbetning och layout har utförts av Regeringskansliet, FA/kommittéservice. 
 Tryckt av Diaz. 
 Stockholm 2012 
 ISBN  
 978-91-38-23798-4 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet och chefen för 
 Kulturdepartementet 
 Regeringen bemyndigade den 24 mars 2011 statsrådet Perez Liljeroth att tillkalla en kommitté med uppdrag att analysera litteraturens ställning. Med stöd i bemyndigandet för- ordnades samma dag förre riksarkivarien och riksbibliotekarien Cox som ordförande samt litteraturkritikern Johnson och professorn Howard som ledamöter i kommittén. Kritikern och programledaren Young förordnades som ledamot den 15 april 2011. 
 Kommittén har antagit namnet Litteraturutredningen. 
 Som sekreterare i kommittén anställdes departementssekre- teraren Brown fr.o.m. den 11 april 2011. Handläggaren Lopez anställdes som biträdande sekreterare fr.o.m. den 18 april 2011 och revisionsdirektören Graves anställdes som sekreterare fr.o.m. den 1 juni 2011. 
 Den 19 maj 2011 förordnades följande personer som experter: departementssekreteraren Barber  
 Ferrada-Noli, 
  ämnesrådet Russell, kanslirådet Garner och ämnesrådet Crawford. Den 26 september 2011 förordnades rättssakkunnige Woods som expert. Den 15 mars 2012 entledigades Barber  
 Ferrada-Noli 
  och Garner som experter och samtidigt förordnades följande personer: kanslirådet James, bibliotekschefen Cooley, docenten Rogers, kanslirådet Oneal, departements- sekreteraren Moore, direktören Cox och enhetschefen Cole. 
 Kommittén publicerade i mars 2012 en forskningsantologi i samarbete med medieforskningsinstitutet Nordicom. Antologin 
 Läsarnas marknad, marknadens läsare  
 (SOU 2012:10) innehåller bidrag från ett tjugotal forskare från olika akademiska discipliner. 
  
 Kommittén överlämnar härmed sitt slutbetänkande  
 Läsandets kultur  
 (SOU 2012:65). Uppdraget är därmed slutfört. 
 Stockholm i september 2012 
  
 Cox 
  
 Yang Koljonen 
  
 Ward Kidd 
  
 Johnson 
  
 /Jakob Sanders 
  
 Graves 
  
 Lopez 
  
 Innehåll 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 11 
  
 Författningsförslag ............................................................. 
  
 19 
  
 1 
  
 Inledning................................................................... 
  
 29 
  
 1.1 
  
 Mål och utgångspunkter för utredningen .............................. 
  
 30 
  
 1.2 
  
 Utredningens arbetsformer..................................................... 
  
 35 
  
 1.3 
  
 Betänkandets disposition......................................................... 
  
 36 
  
 2 
  
 Läsvanor och läsfärdighet............................................ 
  
 39 
  
 2.1 
  
 Läsvanor i befolkningen .......................................................... 
  
 39 
  
 2.2 
  
 Läsfärdighet .............................................................................. 
  
 49 
  
 2.3 
  
 Förklaringar till försämrad läsfärdighet.................................. 
  
 58 
  
 3 
  
 Litteratur i skolan....................................................... 
  
 67 
  
 3.1 
  
 Styrningen av skolområdet och genomförda reformer ......... 
  
 67 
  
 3.2 
  
 Undervisningsmetoder och praktiker..................................... 
  
 79 
  
 3.3 
  
 Lärarutbildningen..................................................................... 
  
 90 
  
 3.4 
  
 Skolbibliotek ............................................................................ 
  
 91 
  
 3.5 
  
 Skapande skola och andra insatser .......................................... 
  
 95 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2012:65 
  
 4 
  
 Insatser för att främja läsning .................................... 
  
 101 
  
 4.1 
  
 Biblioteksväsendet i Sverige................................................... 
  
 101 
  
 4.2 
  
 Studieförbundens läsfrämjande insatser ............................... 
  
 120 
  
 4.3 
  
 Statsbidrag till läsfrämjande insatser och litterära 
  
 evenemang............................................................................... 
  
 131 
  
 4.4 
  
 Stiftelsen för lättläst nyhetsinformation och litteratur........ 
  
 134 
  
 4.5 
  
 Svenska barnboksinstitutet.................................................... 
  
 135 
  
 4.6 
  
 Andra läs- och litteraturfrämjande insatser .......................... 
  
 136 
  
 5 
  
 Villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet ........... 
  
 139 
  
 5.1 
  
 Tidigare undersökningar av konstnärernas villkor ............... 
  
 140 
  
 5.2 
  
 De yrkesverksamma på ordområdet...................................... 
  
 141 
  
 5.3 
  
 Inkomst inom yrkeskategorierna på ordområdet ................ 
  
 147 
  
 5.4 
  
 Arbetsmönster........................................................................ 
  
 155 
  
 5.5 
  
 Olika litterära inkomstkällors betydelse............................... 
  
 158 
  
 5.6 
  
 Sammanfattning...................................................................... 
  
 163 
  
 6 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag ............................. 
  
 167 
  
 6.1 
  
 Biblioteksersättningen ........................................................... 
  
 167 
  
 6.2 
  
 Talboksersättningen ............................................................... 
  
 185 
  
 6.3 
  
 Upphovsrättsliga ersättningar ............................................... 
  
 186 
  
 6.4 
  
 Stipendier och bidrag på ordområdet.................................... 
  
 190 
  
 6.5 
  
 Centrumbildningarna på ordområdet ................................... 
  
 192 
  
 7 
  
 Utgivning och försäljning........................................... 
  
 197 
  
 7.1 
  
 Kategorier, format och försäljningskanaler .......................... 
  
 197 
  
 7.2 
  
 Utgivning av allmänlitteratur ................................................ 
  
 200 
  
 7.3 
  
 Utgivning per litteraturkategori ............................................ 
  
 204 
  
 6 
  
 SOU 2012:65 
  
 Innehåll 
  
 7.4 
  
 Litteraturkategorierna i utgivningsstödet ............................ 
  
 218 
  
 7.5 
  
 Försäljning av allmänlitteratur .............................................. 
  
 220 
  
 7.6 
  
 Utgivning och försäljning i särskilda format........................ 
  
 223 
  
 8 
  
 Bokmarknadens aktörer ............................................ 
  
 231 
  
 8.1 
  
 Från förlagskoncerner till egenutgivare................................ 
  
 233 
  
 8.2 
  
 Distributörer, grossister och andra mellanhänder ............... 
  
 248 
  
 8.3 
  
 Bokhandel och annan detaljhandel med böcker................... 
  
 251 
  
 8.4 
  
 Marknadens utveckling och vertikal integration.................. 
  
 262 
  
 9 
  
 Stöd till utgivning och distribution av litteratur............ 
  
 265 
  
 9.1 
  
 Statsbidrag till utgivning av litteratur ................................... 
  
 265 
  
 9.2 
  
 Statliga stöd till bokhandeln.................................................. 
  
 278 
  
 9.3 
  
 Stöd för distribution till bibliotek ........................................ 
  
 284 
  
 9.4 
  
 Tidigare stöd till förlagsverksamhet ..................................... 
  
 285 
  
 9.5 
  
 Alla tiders klassiker ................................................................ 
  
 286 
  
 10 
  
 Kulturtidskrifterna och tidskriftsmarknaden ................ 
  
 287 
  
 10.1 
  
 Utgivning av periodiska skrifter och tidskrifter .................. 
  
 287 
  
 10.2 
  
 Tidskriftsmarknaden.............................................................. 
  
 289 
  
 10.3 
  
 Kulturtidskrifterna på marknaden ........................................ 
  
 298 
  
 10.4 
  
 Tidskriftsdistribution ............................................................ 
  
 303 
  
 11 
  
 Stöd till kulturtidskrifter ........................................... 
  
 311 
  
 11.1 
  
 Kort historik över kulturtidskriftsstödet ............................. 
  
 311 
  
 11.2 
  
 Kulturtidskriftsstödet i dag ................................................... 
  
 314 
  
 11.3 
  
 Andra statliga bidrag för utgivning av tidskrifter ................ 
  
 319 
  
 7 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2012:65 
  
 12 
  
 Litteraturen i en globaliserad värld ............................. 
  
 321 
  
 12.1 
  
 Bokbranschens internationalisering ...................................... 
  
 321 
  
 12.2 
  
 Svensk litteratur i utlandet..................................................... 
  
 324 
  
 12.3 
  
 Översatt litteratur i Sverige ................................................... 
  
 330 
  
 13 
  
 Insatser för internationellt utbyte på litteraturområdet .. 
  
 335 
  
 13.1 
  
 Kulturutbyte inom olika politikområden ............................. 
  
 335 
  
 13.2 
  
 Statens kulturråd .................................................................... 
  
 344 
  
 13.3 
  
 Nobelpriset i litteratur och ALMA....................................... 
  
 350 
  
 13.4 
  
 Särskilt om fristadsförfattare ................................................. 
  
 351 
  
 13.5 
  
 Sveriges författarfond............................................................. 
  
 354 
  
 13.6 
  
 Särskilt om författar- och översättarresidens ....................... 
  
 355 
  
 13.7 
  
 Svenska institutet ................................................................... 
  
 359 
  
 13.8 
  
 Styrelsen för internationellt utvecklingssamarbete (Sida)... 
  
 369 
  
 13.9 
  
 Europeiska unionen................................................................ 
  
 374 
  
 13.10Nordiskt litteratursamarbete................................................. 
  
 379 
  
 14 
  
 Bedömningar och förslag ........................................... 
  
 383 
  
 14.1 
  
 Sammanfattande bedömningar .............................................. 
  
 383 
  
 14.2 
  
 Ett läslyft för Sverige.............................................................. 
  
 398 
  
 14.3 
  
 En moderniserad biblioteksersättning .................................. 
  
 421 
  
 14.4 
  
 Omprioriteringar inom litteratur- och tidskriftsstödet....... 
  
 427 
  
 14.5 
  
 Internationellt utbyte på litteraturområdet .......................... 
  
 432 
  
 15 
  
 Ekonomiska konsekvenser m.m. ................................. 
  
 443 
  
 15.1 
  
 Ekonomiska konsekvenser m.m............................................ 
  
 443 
  
 15.2 
  
 Konsekvenser enligt 15 § kommittéförordningen ............... 
  
 448 
  
 8 
  
 SOU 2012:65 
  
 Innehåll 
  
 Referenser ...................................................................... 
  
 451 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1 Kommittédirektiv............................................................. 
  
 461 
  
 Bilaga 2 
  
 Tabeller ............................................................................. 
  
 473 
  
 Bilaga 3 
  
 Internationell utblick ....................................................... 
  
 527 
  
 Bilaga 4 Studieförbunden............................................................... 
  
 569 
  
 Bilaga 5 
  
 Bokhandeln i Sverige – en analys av strukturella 
  
 förändringar  
 2000–2011................................................... 
  
 571 
  
 Bilaga 6 
  
 Bokförsäljning i allmänbokhandeln ................................ 
  
 589 
  
 Bilaga 7 
  
 Sammanställning av enkät till läns- och 
  
 regionbiblioteken ............................................................. 
  
 599 
  
 Bilaga 8 
  
 Licensiering av  
 e-resurser 
  vid svenska vetenskapliga 
  
 bibliotek............................................................................ 
  
 623 
  
 9 
 Sammanfattning 
 Enligt våra direktiv ska vi analysera litteraturens ställning i dag och identifiera utvecklingstendenser som förväntas kunna påverka litteraturområdet framöver. Vi ska också lämna förslag på hur litteraturens ställning kan stärkas samt bl.a. bedöma och föreslå vilka statliga insatser som bör göras för att möta de utmaningar som teknikutvecklingen för med sig. En målsättning med förslagen ska vara att de leder till ett ökat läsande och ett rikt utbud av kvalitetslitteratur. 
 Den analys som redovisas i betänkandet omfattar läsandets kultur och det litterära systemet i vid mening. I olika kapitel analyseras läsvanor och läsfärdighet i befolkningen, villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet, bokutgivningens omfattning, försäljningen av litteratur i olika format samt viktigare aktörer på bokmarknaden. Vidare behandlas kulturtidskrifterna och tidskrifts- marknaden samt internationellt utbyte på litteraturområdet. Inom de områden som behandlas görs en analys av befintliga, främst statliga, insatser och dessa relateras till de utvecklingstendenser som kunnat iakttas. 
 Litteraturens ställning 
 I betänkandet görs en bedömning av litteraturens ställning i dag och viktigare utvecklingstendenser. Av analysen drar vi den generella slutsatsen att litteraturens ställning på många sätt är god i dagens Sverige. Befolkningens läsvanor ligger tämligen stabilt på en hög nivå, det publiceras mer litteratur än någonsin och Sverige har för att vara ett litet språkområde stora exportframgångar på litteraturområdet. 
 Samtidigt som bilden i stort är positiv finns det ett antal oros- moln som hotar att försämra litteraturens ställning framöver. Främst gäller detta de unga generationernas läsfärdighet och 
 11 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:65 
  
 läsvanor som det finns tydliga belägg för att de har försämrats. Det finns fortsatt stora skillnader i läsvanor mellan olika socio- ekonomiska grupper i befolkningen. Läsfärdigheten har även minskat påtagligt hos unga, särskilt de senaste tio åren. Försämrad läsförmåga gör att för en allt större andel av dagens unga är möjligheten att förstå och tillgodogöra sig texter begränsad och därmed även möjligheten till egna läsupplevelser. Problemen är störst bland pojkar. 
 Utvecklingen på bokmarknaden mot ökad integration och koncentration innebär flera risker och bedömningen är att konkur- renslagstiftningen kan behöva ses över i denna del. En kommande internationalisering av vissa delar av en traditionellt sett nationell marknad, i och med att elektroniskt distribuerad litteratur blir vanligare, utgör också en kultur- och språkpolitisk utmaning. En övergång till att allt mer läses digitalt kommer att påverka både läsandet som praktik och förhållandena på marknaden. Den kris som den fysiska bokhandeln genomgår kan förväntas innebära att butiker kommer att läggas ner men också att nya affärsmodeller utvecklas. 
 Vad gäller utgivningen av litteratur bekräftas i viss mån bilden av en bokflod. Ökningen i utgivning över tid är ett uttryck för att bokbranschen vuxit och att det blivit tekniskt och ekonomiskt lättare att publicera en bok. Denna tendens förstärks av att det i dag finns i det närmaste obegränsade möjligheter att tillgängliggöra texter (litterära eller andra) via internet. Kampen om upp- märksamheten är hård och utmaningen i dag handlar ofta om att synas och att bli läst. 
 Inom flera litteraturkategorier förefaller de mindre förlagen bli allt viktigare för kvalitetsutgivningen, t.ex. vad gäller översatt litteratur. Denna utveckling påverkar det litterära systemet i både tidigare och senare led: det påverkar vad konsumenterna får tillgång till i handeln och det påverkar förutsättningarna för upphovs- männen. Ett bekymmer som funnits under lång tid är upphovs- männens svårigheter att försörja sig på sitt skapande och att få ekonomiskt utrymme för konstnärlig verksamhet. 
 12 
  
 SOU 2012:65 
  
 Sammanfattning 
  
 Ett läslyft för Sverige 
 Mot bakgrund av stora skillnader mellan befolkningsgrupper och framför allt den försämrade läsförmågan bland unga krävs åtgärder för att stärka främst ungas läsfärdighet och deras motivation och lust att läsa. I detta syfte föreslår vi att  
 Ett läslyft för Sverige  
 initieras utifrån konkreta målsättningar om vilka förändringar som ska ha åstadkommits till 2018. 
 Läslyftet bör bygga på tydliga mål som uttrycker ett åtagande från det allmännas sida att vända den negativa trenden under en femårsperiod och innefatta konkreta åtgärder på flera politik- områden. Inom ramen för läslyftet bör det också vara prioriterat att stärka kunskapsöverföringen från forskarsamhället till besluts- fattare samt att följa upp och bedöma effekterna av de reformer som genomförts på bl.a. utbildningsområdet ur ett läsperspektiv. 
 Det övergripande målet bör vara att alla i Sverige, oavsett bakgrund och förutsättningar, ska ha god läsfärdighet och tillgång till litteratur. För att nå detta föreslår vi att regeringen för beslut av riksdagen lägger fram följande delmål som ska vara uppnådda 2018: 
  
 Läsfärdigheten och motivationen att läsa bland barn och unga ska avsevärt förbättras och ha ökat mätbart jämfört med i dag, särskilt i grundskolans tidiga årskurser. 
  
 Fler barn och unga än i dag ska regelbundet ta del av både fack- och skönlitteratur. 
  
 Kunskapen om läsningens betydelse för utbildning och del- aktighet i samhällslivet ska ha ökat i alla grupper som i dag läser i liten utsträckning. 
  
 För att följa arbetet med läslyftet och bedöma om målen nås föreslår vi att regeringen tillsätter en parlamentarisk beredning. Beredningen för läslyftet bör ges i uppdrag att följa utvecklingen på området utifrån tillgängliga indikatorer samt med lämpliga intervall bedöma måluppfyllelsen och effekterna av implementerade re- former. Beredningen bör ges mandat att lämna förslag till ytter- ligare åtgärder för att nå målen. 
 För att nå målen i läslyftet krävs ett engagemang från hela samhället. Som första steg föreslår vi att ett antal åtgärder vidtas på kultur- och utbildningsområdet för att stärka läsinlärning, läs- främjande och möjligheterna att ta del av litteratur. Vi lämnar bl.a. förslag om läsombud på förskolor, skolbibliotekarier, litteratur och 
 13 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:65 
  
 läsfrämjande i kultursamverkansmodellen, samordning av det läsfrämjande arbetet utanför skolan samt en stärkt roll för folk- bildningen i det läsfrämjande arbetet. 
 Läsombud för att stärka litteraturens ställning i förskolan 
 I syfte att stärka litteraturen och läsningen i förskolan föreslår vi att Statens skolverk får i uppdrag att initiera en försöksverksamhet med läsombud i förskolorna. Om denna försöksverksamhet visar sig framgångsrik bör systemet med läsombud utvidgas till hela landet. 
 Kompetensutveckling för lärare 
 Lärarnas kunskaper om litteratur, och särskilt barn- och ungdoms- litteratur, samt litteraturdidaktiska metoder behöver stärkas. Vårt förslag är därför att framtida satsningar på  
 förskole-, 
  grund- och gymnasielärarnas kompetensutveckling inriktas på att vidare- utveckla lärarnas kunskaper på dessa områden. 
 Samtliga elever bör ha tillgång till skolbibliotekarier 
 För att främja läsning och läslust bör samtliga elever ha tillgång till skolbibliotekarier. För att tydliggöra att skolbibliotek ska vara en pedagogisk resurs i lärandet och främja elevernas intresse föreslår vi att det införs bestämmelser som anger att huvudmännen ska sträva efter att skolbiblioteken är bemannade med bibliotekarier som har kompetens att vara ett stöd till elever och lärare i det läsfrämjande och pedagogiska arbetet. 
 Vi föreslår även att Statens skolverk får i uppdrag att utvärdera om de skolbibliotek som finns fungerar som en pedagogisk resurs, stödjer elevernas lärarande och främjar intresse för läsning och litteratur. 
 Litteratur och läsfrämjande i kultursamverkansmodellen 
 I syfte att stärka folkbiblioteken och andra lokala och regionala aktörers utvecklingsarbete på litteratur- och läsfrämjandeområdet 
 14 
  
 SOU 2012:65 
  
 Sammanfattning 
  
 bör staten tydliggöra att läsfrämjande och litteratur ska vara en del i kulturplanerna som tas fram inom ramen för kultursamverkans- modellen och att statliga medel för detta ändamål fördelas till landstingen. 
 För att finansiera reformen föreslår vi att 17 miljoner kronor omprioriteras till läs- och litteraturfrämjande verksamhet inom ramen för kultursamverkansmodellen. Som en konsekvens föreslår vi också att de riktade statsbidragen till inköp av barn- och ungdomslitteratur, lokala och regionala läsfrämjandeinsatser och huvuddelen av stödet till litterära evenemang upphör. 
 Samordning av läsfrämjande insatser utanför skolan 
 I syfte att stärka det läsfrämjande arbetet föreslår vi att Statens kulturråd ges i uppdrag att ta initiativ till, samordna och följa upp läsfrämjande insatser av nationellt strategiskt intresse. I anslutning till det förändrade uppdraget bör Kulturrådet efter samråd med andra berörda parter även ta fram ett handlingsprogram för det läsfrämjande arbetet som bedrivs utanför skolan som kan ligga till grund för prioriteringar. 
 Stärk folkbildningens roll i det läsfrämjande arbetet 
 Folkbildningens aktörers roll i det läsfrämjande arbetet behöver stärkas. I syfte att stärka det läsfrämjande arbetet i det civila samhället och för att öka samverkan mellan t.ex. bibliotek och det civila samhället föreslår vi att 30 miljoner kronor särskilt avsätts till folkbildningens läsfrämjande arbete. Dessa medel bör fördelas av Folkbildningsrådet som ett projektbidrag för planerad verksamhet. 
 Stöd till evenemang i bokhandeln 
 Det stöd till evenemang i bokhandeln som på kommitténs förslag införts på prov under 2012, har så här långt visat sig vara efterfrågat och fått en god spridning över landet. Förhoppningen är att detta stöd ska kunna bidra till affärsutveckling i branschen och fungera stödjande för bokhandlar som arbetar aktivt med författarbesök och evenemang. Vi föreslår att stödet fortsätter och vidareutvecklas genom att 1 miljon kronor per år omprioriteras för ändamålet. 
 15 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:65 
  
 Möjligheter för folkbiblioteken att arbeta aktivt med  
 e-böcker 
  
 Det är viktigt att folkbiblioteken i framtiden i ökad utsträckning kan tillhandahålla elektronisk litteratur. För att göra det är det viktigt att biblioteken kan hantera avtal om nyttjande av upphovs- rättsligt skyddad litteratur i elektroniska format. Enskilda folk- bibliotek saknar i dag sådana resurser och vår bedömning är att huvudmännens samarbetsorganisation, Sveriges Kommuner och Landsting, är bäst lämpad att träda in som avtalspart gentemot rättighetshavarna. Staten bör kunna bistå i en sådan utveckling. 
 Vi föreslår även att Kungl. biblioteket får i uppdrag att möjliggöra för externa distributörer att tillhandahålla  
 e-resurser 
  via den nationella katalogen Jenkins och säkerställa att upphovsrättsligt fri  
 e-litteratur 
  finns tillgänglig denna väg för förmedling via det allmänna biblioteksväsendet. 
 En moderniserad biblioteksersättning 
 För att förenkla systemet och för att minska behoven av detalj- styrning från regeringens sida lämnar vi ett förslag till revidering av förordningen (1962:652) om Sveriges författarfond. Utgångs- punkterna för de ändringar vi föreslår är att systemet ska bli lättare att förstå, särskilt för enskilda upphovsmän, att det ska bli mindre detaljstyrande och att det ska bli mer robust i den bemärkelsen att det inte ska behöva ändras varje år. Samtidigt som dessa förslag minskar detaljregleringen innebär det inte att karaktären av ersättning överges. 
 Vad gäller den s.k. förhandlingsordningen är vår bedömning att parterna bör sluta en ny överenskommelse som bl.a. tydliggör att beslut ska fattas för längre tidsperioder än i dag och att ersätt- ningen däremellan ska räknas upp enligt systemet med pris- och löneomräkning i staten. 
 Omprioriteringar inom litteratur- och tidskriftsstödet 
 Mot bakgrund av en samlad bedömning av resursbehovet bör medel omprioriteras från större mottagare av stöd till utgivning av litteratur till andra ändamål. För att uppnå syftet är förslaget att det i förordningen (2010:1058) om statsbidrag till litteratur, kultur- tidskrifter och läsfrämjande insatser tas in en bestämmelse som 
 16 
  
 SOU 2012:65 
  
 Sammanfattning 
  
 innebär att ett företag eller en koncern av företag för utgivning av litteratur sammantaget får beviljas statsbidrag motsvarande högst 23 prisbasbelopp per år (cirka 1 miljon kronor). 
 Medlen som frigörs genom detta tak föreslår vi delvis används till att höja bidragsnivåerna per titel inom utgivningsstödet. Vidare bör det stöd till digitalisering av förlagens backlist som införts på prov under 2012 kunna vidareutvecklas och tillföras ytterligare 2 miljoner kronor per år. Vi föreslår också att dessa medel används för att förstärka utgivningsstödet till kulturtidskrifter i syfte att ge dessa bättre möjligheter att betala sina skribenter. 
 Internationellt utbyte på litteraturområdet 
 För att stärka det internationella utbytet på litteraturområdet föreslår vi bl.a. ett breddat översättningsstöd hos Statens kulturråd och ett förstärkt arbete med exempelvis seminarier för översättare av svensk litteratur. Vi föreslår att det nuvarande stödet för över- sättning kompletteras med ett produktionsstöd för utgåvor som är särskilt kostsamma att producera. Vidare föreslår vi att Konstnärs- nämnden får i uppdrag att, med t.ex. Iaspis och Internationella dansprogrammet som utgångspunkt, föreslå hur ett internationellt utbytesprogram inom litteraturområdet kan utformas. 
 Mot bakgrund av den särskilda betydelse översättarna har för exporten av svensk litteratur och för kännedomen om Sverige generellt föreslår vi bl.a. att det tydliggörs att Svenska institutet, inom ramen för stödet till svenskundervisningen, särskilt ska främja utbildning av översättare av svensk litteratur. Vår bedöm- ning är också att litteraturens roll i utvecklingssamarbetet med fördel kan stärkas. För att nå de övergripande målen inom den svenska biståndspolitiken om demokrati, mänskliga rättigheter och jämställdhet är det viktigt att den centrala roll som författare och skribenter kan spela i demokratiska förändringsprocesser tydligare uppmärksammas och tas tillvara. Även insatser för att stödja t.ex. uppbyggnad och utveckling av institutioner som bibliotek samt nationella bokmarknader bör kunna vidareutvecklas. 
 17 
 Författningsförslag 
 Förslag till förordning om ändring i förordningen (1962:652) om Sveriges författarfond 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Till upphovsman till litterärt verk  
 skall  
 enligt vad  
 nedan  
 sägs för användning av  
 hans  
 verk genom bibliotek utgå ersättning av statsmedel från en fond, kallad Sveriges författarfond. 
 1 § 
 Till upphovsman till litterärt verk  
 ska  
 enligt vad  
 som  
 sägs  
 nedan  
 för användning  
 av fysiska exemplar  
 av verk genom biblio- tek utgå ersättning av stats- medel från en fond, kallad Sveriges författarfond. 
 Frågor rörande fonden och dess användning handläggs,  
 i den mån ej  
 annat följer av  
 vad i  
 andra stycket  
 stadgas 
 , av en styrelse. 
 Fonden förvaltas av kammar- kollegiet.  
 Utbetalningar från fonden verkställas av kammar- kollegiet efter beslut av styrelsen. 
  
 2 § 
 Frågor rörande fonden och dess användning handläggs,  
 om inte  
 annat följer av andra stycket, av en styrelse. 
 Fonden förvaltas av  
 Kam- markollegiet 
 . 
 I denna förordning avses med bibliotek folkbibliotek och skolbibliotek, med referens- exemplar volym av litterärt verk, som vid viss tidpunkt under 
 3 § 
 I denna förordning avses med bibliotek folkbibliotek och skolbibliotek, med referens- exemplar volym av litterärt verk, som vid viss tidpunkt under 
 19 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 kalenderåret funnits tillgänglig 
  
 kalenderåret 
  
 funnits 
  
 tillgänglig 
  
 på bibliotek för läsning men  
 ej 
  
 på bibliotek för läsning men  
 inte 
  
 för hemlån. 
  
 för hemlån. 
  
 Vad som  
 i förordningen  
 sägs 
  
 Vad som sägs om upphovs- 
  
 om 
  
 upphovsman till 
  
 litterärt 
  
 man till litterärt verk  
 i förord- 
  
 verk  
 skall 
 , om inte annat anges, i 
  
 ningen ska 
 , om inte annat anges, 
  
 fråga om litterärt verk, som till 
  
 i fråga om litterärt verk, som till 
  
 väsentlig del består av  
 teckning- 
  
 väsentlig del består av  
 illustra- 
  
 ar, 
  
 målningar,  
 fotografier eller 
  
 tioner, bildkonst eller  
 fotografier, 
  
 musikaliska verk 
 , tillämpas även 
  
 tillämpas 
  
 även 
  
 beträffande 
  
 beträffande respektive 
  
 tecknare, 
  
 respektive  
 illustratör, bildkonst- 
  
 målare,  
 fotograf  
 och kompositör 
 . 
  
 när och  
 fotograf. 
  
 4 § 
 Till fonden överförs av stats- medel 
  
 – 
  
 1 krona och 35 öre för varje hemlån från bibliotek av litterärt verk i original, 
  
 – 
  
 5 kronor och 40 öre för varje referensexemplar av sådant verk, 
  
 – 
  
 67,5 öre för varje hemlån av litterärt verk i översättning till eller från svenska språket, och 
  
 – 
  
 2 kronor och 70 öre för varje referensexemplar av sådan översättning. 
  
 Överföring sker varje år och beräknas på antalet hemlån och referensexemplar för kalenderåret tre år före det år som ersättningen avser. 
 Med litterärt verk i original enligt första stycket avses verk som upphovsmannen har skrivit på svenska eller verk av en upphovsman som har sin vanliga vistelseort i Sverige, om upphovs- rätt enligt lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och 
 20 
  
 SOU 2012:65 
  
 Författningsförslag 
  
 konstnärliga verk fortfarande gäller. 
 Första stycket ska tillämpas i fråga om översättning till eller från svenska språket om över- sättarens upphovsrätt enligt lagen om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk fortfarande gäller. 
 Har ett verk två eller flera upphovsmän eller översättare gäller det som sägs i tredje och fjärde styckena om en av dessa uppfyller kraven. 
 Från fonden  
 skall  
 till upp- hovsman till litterärt verk i original lämnas ersättning för antalet hemlån från bibliotek och för antalet referensexemplar av verket ( 
 författarpenning 
 ). 
 Från fonden  
 skall  
 till över- sättare av litterärt verk till eller från svenska språket lämnas ersättning för antalet hemlån från bibliotek och för antalet referensexemplar av verket ( 
 översättarpenning 
 ). 
 Första stycket  
 skall  
 tillämpas endast om antalet upphovsmän till ett verk är högst tre och fråga är om upphovsman som har skrivit på svenska eller har sin vanliga vistelseort i Sverige och vars upphovsrätt till verket enligt lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och 
 5 § 
 Från fonden  
 ska  
 till upp- hovsman till litterärt verk i original lämnas ersättning för antalet hemlån  
 av fysiska exemp- lar  
 från bibliotek och för antalet  
 fysiska  
 referensexemplar av verket ( 
 individuell ersättning till författare 
 ). 
 Från fonden  
 ska  
 till över- sättare av litterärt verk till eller från svenska språket lämnas ersättning för antalet hemlån  
 av fysiska exemplar  
 från bibliotek och för antalet  
 fysiska  
 referens- exemplar av verket ( 
 individuell ersättning till översättare 
 ). 
 Första stycket  
 ska  
 tillämpas endast om antalet upphovsmän till ett verk är högst tre och fråga är om upphovsman som har skrivit på svenska eller har sin vanliga vistelseort i Sverige och vars upphovsrätt till verket enligt lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och 
 21 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 konstnärliga verk fortfarande gäller. 
 Andra stycket  
 skall  
 tillämpas om antalet översättare till verket är högst tre och fråga är om översättare vars upphovsrätt till översättningen fortfarande gäl- ler. 
 konstnärliga verk fortfarande gäller. 
 Andra stycket  
 ska  
 tillämpas om antalet översättare till verket är högst tre och fråga är om översättare vars upphovsrätt till översättningen fortfarande gäl- ler. 
 6 § 
  
 Författarpenning lämnas med 
  
 Individuell 
  
 ersättning 
  
 till 
  
 81 öre för varje hemlån och 3 
  
 författare 
  
 och 
  
 översättare 
  
 ska 
  
 kronor och 24 öre för varje 
  
 lämnas med ett belopp per 
  
 referensexemplar.  
 Finns 
  
 det 
  
 två 
  
 hemlån 
  
 respektive 
  
 referens- 
  
 eller  
 flera  
 ersättningsberättigade 
  
 exemplar som bestäms av styrel- 
  
 upphovsmän  
 till ett litterärt verk, 
  
 sen.  
 Finns det två eller  
 tre 
  
 delas 
  
 författarpenningen 
  
 lika 
  
 ersättningsberättigade upphovs- 
  
 mellan dem. När det gäller 
  
 män,  
 ska ersättningen delas lika 
  
 litterära verk som till en väsent- 
  
 mellan dem. När det gäller 
  
 lig del består av  
 teckningar, mål- 
  
 litterära verk som till en väsent- 
  
 ningar,  
 fotografier  
 eller musikal- 
  
 lig del består av  
 illustrationer, 
  
 iska verk  
 får dock styrelsen 
  
 bildkonst 
  
 eller 
  
 fotografier 
  
 får 
  
 bestämma en annan fördelning 
  
 dock styrelsen 
  
 bestämma 
  
 en 
  
 av  
 författarpenningen  
 mellan å 
  
 annan fördelning av  
 ersättningen 
  
 ena sidan författare och å andra 
  
 mellan å ena sidan författare och 
  
 sidan 
  
 tecknare, 
  
 målare, 
  
 fotograf 
  
 å andra sidan  
 illustratör, bild- 
  
 eller  
 kompositör 
 . 
  
 konstnär  
 eller  
 fotograf 
 . 
  
 Översättarpenning 
  
 lämnas 
  
 med 40,5 öre för varje hemlån 
  
 och 1 krona och 62 öre för varje 
  
 referensexemplar. Finns 
  
 det 
  
 två 
  
 eller 
  
 flera 
  
 ersättningsberättigade 
  
 översättare till ett litterärt verk, 
  
 delas 
  
 översättarpenningen 
  
 lika 
  
 mellan dem. 
  
 Ersättning 
  
 lämnas för varje 
  
 Ersättning 
  
 lämnas 
  
 för varje 
  
 kalenderår 
  
 och 
  
 beräknas 
  
 på 
  
 kalenderår 
  
 och 
  
 beräknas 
  
 på 
  
 antalet hemlån och referens- 
  
 antalet hemlån och referens- 
  
 exemplar 
  
 för 
  
 kalenderåret 
  
 före 
  
 exemplar för 
  
 kalenderåret 
  
 före 
  
 det år ersättningen avser. 
  
 det år ersättningen avser. 
  
 Om den 
  
 ersättning 
  
 enligt 
  
 Styrelsen 
  
 får 
  
 bestämma 
  
 ett 
  
 22 
  
 SOU 2012:65 Författningsförslag 
  
 denna paragraf som för ett visst 
  
 lägsta årligt belopp under vilket 
  
 kalenderår sammanlagt 
  
 tillkom- 
  
 ersättning till enskild upphovs- 
  
 mer 
  
 en 
  
 upphovsman 
  
 understiger 
  
 man inte ska betalas ut 
 . 
  
 1 623 kronor, ska 
  
 ersättningen 
  
 Uppgår ersättningen till mer 
  
 inte betalas ut.  
 Uppgår ersätt- 
  
 än  
 fyra prisbasbelopp enligt 2 kap. 
  
 ningen 
  
 till 
  
 mer 
  
 än 
  
 162 000 
  
 6 och 7 §§ 
  
 socialförsäkrings- 
  
 kronor 
 , ska den minskas med 80 
  
 balken 
 , ska den minskas med 80 
  
 procent till den del den över- 
  
 procent till den del den 
  
 stiger  
 162 000 kronor  
 men inte 
  
 överstiger  
 fyra 
  
 prisbasbelopp 
  
 194 400 
  
 kronor 
  
 och 
  
 med 
  
 90 
  
 men inte  
 fem prisbasbelopp  
 och 
  
 procent till den del den över- 
  
 med 90 procent till den del den 
  
 stiger  
 194 400 kronor 
 . 
  
 överstiger  
 fem prisbasbelopp 
 . 
  
 Ersättning enligt denna para- 
  
 graf som för ett visst kalenderår 
  
 sammanlagt tillkommer en upp- 
  
 hovsman avrundas nedåt till hela 
  
 kronor. 
  
 Styrelsen 
  
 får 
  
 besluta 
  
 att 
  
 Styrelsen 
  
 får 
  
 besluta att 
  
 ersättningen till en viss upp- 
  
 ersättningen till en viss upp- 
  
 hovsman ska lämnas med högre 
  
 hovsman ska lämnas med högre 
  
 belopp än vad som följer av 
  
 belopp än vad som följer av 
  
 första- 
 femte 
  
 styckena. 
  
 första- 
 fjärde 
  
 styckena. 
  
 7 § 
  
 Fondens 
  
 behållning, 
  
 sedan 
  
 De medel som tillförs fonden 
  
 författarpenningar 
  
 och 
  
 översät- 
  
 får, utöver individuella ersätt- 
  
 tarpenningar lämnats och utgifter 
  
 ningar enligt 6 §, även  
 användas 
  
 för 
  
 styrelsens 
  
 verksamhet blivit 
  
 till 
  
 täckta, skall  
 användas till 
  
 a) pensioner  
 och 
  
 understöd 
  
 a 
 )  
 utgifter för styrelsens verk- 
  
 till 
  
 upphovsmän 
  
 till 
  
 litterära 
  
 samhet, 
  
 verk samt understöd 
  
 till 
  
 deras 
  
 b) pensionsbidrag  
 och under- 
  
 efterlevande, 
  
 stöd till upphovsmän till 
  
 b)  
 stipendier 
  
 till 
  
 förtjänta 
  
 litterära verk samt understöd till 
  
 upphovsmän till 
  
 litterära 
  
 verk 
  
 deras efterlevande, 
  
 och bokillustratörer, och 
  
 c) 
  
 stipendier 
  
 till förtjänta 
  
 c)  
 bidrag till  
 särskilda ändamål 
  
 upphovsmän till 
  
 litterära verk 
  
 som avser litterär verksamhet 
 . 
  
 och bokillustratörer, och 
  
 d) 
  
 bidrag till 
  
 organisationer 
  
 på upphovsmannaområdet 
 . 
  
 23 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 Antalet hemlån och referens- exemplar av litterära verk, som avses i  
 4 och  
 5 § 
 § 
 ,  
 skall  
 bestäm- mas genom årliga s 
 tickprovs- undersökningar 
 . 
 Det åligger styrelsen att till- handahålla regeringen erforder- liga uppgifter för bestämmande av de belopp, som jämlikt 4 § årligen skola tillföras fonden. 
 8 § 
 Antalet hemlån och referens- exemplar av litterära verk, som avses i 5 §,  
 ska  
 bestämmas gen- om årliga  
 undersökningar 
 . 
  
 9 § 
  
 Efter 
  
 upphovsmannens 
  
 död 
  
 Efter 
  
 upphovsmannens död 
  
 övergår  
 hans rätt till författar- 
  
 övergår 
  
 rätten till 
  
 individuell 
  
 penning 
  
 eller översättarpenning 
  
 ersättning 
  
 enligt 
  
 lagstiftningen 
  
 enligt lagstiftningen om bodel- 
  
 om bodelning, arv och testa- 
  
 ning, arv och testamente. 
  
 mente. 
  
 Rätt till  
 författarpenning eller 
  
 Rätt till  
 individuell ersättning 
  
 översättarpenning,  
 som inte är 
  
 som inte är tillgänglig för lyft- 
  
 tillgänglig för lyftning, kan  
 ej 
  
 ning kan  
 inte  
 överlåtas och får 
  
 överlåtas och får därför inte 
  
 därför inte utmätas. 
  
 utmätas. 
  
 10 § 
  
 Har 
  
 författarpenning 
  
 eller 
  
 Har 
  
 individuell 
  
 ersättning 
  
 översättarpenning eller andel däri 
  
 fem år efter utgången av det 
  
 ännu  
 fem år efter utgången av 
  
 kalenderår 
  
 som 
  
 ersättningen 
  
 det kalenderår,  
 varå den belöper, 
  
 gäller fortfarande 
  
 inte  
 kunnat 
  
 icke  
 kunnat  
 tillställas  
 rätt mot- 
  
 betalas ut till  
 rätt mottagare, 
  
 tagare,  
 enär upplysning ej vunnits 
  
 eftersom 
  
 mottagarens adress  
 är 
  
 om  
 mottagarens adress eller det, 
  
 okänd,  
 eller det 
 ,  
 beträffande 
  
 beträffande avliden upphovsman 
  
 avliden upphovsman till litterärt 
  
 till litterärt verk,  
 ej styrkts  
 till 
  
 verk,  
 inte kunnat styrkas  
 till vem 
  
 vem rätten övergått  
 eller eljest 
  
 rätten övergått, tillfaller belop- 
  
 hinder för utbetalning förelegat 
 , 
  
 pet fonden. 
  
 tillfaller beloppet fonden. 
  
 11 § 
  
 Styrelsen för författarfonden 
  
 Styrelsen för författarfonden 
  
 skall  
 bestå av ordförande och 
  
 ska  
 bestå av  
 en  
 ordförande och 
  
 tretton andra ledamöter. 
  
 tretton andra ledamöter. 
  
 24 
  
 SOU 2012:65 
  
 Författningsförslag 
  
 Ordföranden och tre andra ledamöter  
 jämte suppleanter för dem  
 förordnas av regeringen. Av övriga ledamöter utses åtta av 
 Sveriges författarförbund 
 , en av  
 Föreningen svenska tecknare  
 och en av  
 Svenska fotografernas förbund 
 .  
 För varje ledamot som utses av annan än regeringen ut- ses en suppleant i samma ordning som ledamoten. 
 Ordförande, övriga ledamöt- er  
 och suppleanter  
 utses för högst tre år i sänder. 
 Styrelsen väljer inom sig vice ordförande. 
  
 Styrelsen  
 skall  
 utse  
 ett utskott  
 som på styrelsens vägnar fattar beslut i frågor om bidrag till dramatiker enligt förordningen (1976:528) om bidrag till konstnärer samt om bidrag en- ligt förordningen (1998:1369) om statsbidrag för beställning av nyskriven svensk dramatik. 
  
 Detta utskott skall  
 bestå av en ordförande som styrelsen väljer inom sig och  
 två  
 andra leda- möter som utses efter förslag av Sveriges Dramatikerförbund. 
  
 För ledamöterna får utses suppleanter. Utskottet är besluts- fört när samtliga ledamöter är närvarande. Vid lika röstetal har ordföranden utslagsröst. 
 Styrelsen äger i övrigt utse utskott och åt sådant uppdraga att på styrelsens vägnar fatta beslut i den omfattning styrelsen angiver. 
 Ordföranden och tre andra ledamöter förordnas av reger- ingen. Av övriga ledamöter utses åtta av  
 Sveriges Författarförbund 
 , en av  
 Svenska tecknare  
 och en av  
 Svenska fotografers förbund 
 . 
 Ordförande  
 och  
 övriga leda- möter utses för högst tre år i sänder. 
 Styrelsen väljer inom sig vice ordförande. 
 12 § 
 Styrelsen får utse arbets- grupper och åt sådana ge i upp- drag att på styrelsens vägnar fatta beslut. 
 Styrelsen  
 ska  
 utse  
 en arbets- grupp  
 som på styrelsens vägnar fattar beslut i frågor om bidrag till dramatiker enligt förord- 
 25 
 Författningsförslag SOU 2012:65 
  
 ningen (1976:528) om bidrag till 
  
 konstnärer 
  
 samt om bidrag 
  
 enligt förordningen (1998:1369) 
  
 om statsbidrag för beställning av 
  
 nyskriven 
  
 svensk 
  
 dramatik. 
  
 Denna arbetsgrupp ska  
 bestå av 
  
 en ordförande  
 och en ledamot 
  
 som styrelsen väljer inom sig 
  
 och  
 fyra  
 andra ledamöter som 
  
 utses efter förslag av Sveriges 
  
 Dramatikerförbund. 
  
 13 § 
  
 Hos styrelsen  
 skola  
 finnas en 
  
 Hos styrelsen  
 ska det  
 finnas 
  
 sekreterare  
 och 
  
 annan 
  
 personal, 
  
 en  
 direktör  
 och annan personal, 
  
 som förordnas av styrelsen. 
  
 som förordnas av styrelsen. 
  
 Styrelsen  
 må  
 anlita sakkun- 
  
 Styrelsen  
 får  
 anlita sakkun- 
  
 niga och experter för särskilda 
  
 niga och experter för särskilda 
  
 uppdrag. 
  
 uppdrag. 
  
 14 § 
  
 Styrelsen sammanträder 
  
 på 
  
 Styrelsen 
  
 sammanträder 
  
 på 
  
 kallelse av ordföranden,  
 så ofta 
  
 kallelse av ordföranden. 
  
 omständigheterna föranleder det 
 . 
  
 Styrelsen är beslutför, då utom 
  
 Styrelsen är beslutför, då utom 
  
 fungerande ordföranden minst sju 
  
 fungerande ordförande minst sju 
  
 ledamöter är närvarande. 
  
 ledamöter är närvarande. 
  
 Vid  
 sammanträde 
  
 skall föras 
  
 Vid  
 sammanträden ska  
 proto- 
  
 protokoll,  
 som  
 justeras av ord- 
  
 koll  
 föras 
 .  
 Protokollen ska  
 justeras 
  
 föranden. 
  
 av ordföranden. 
  
 15 § 
  
 Kostnaderna 
  
 för 
  
 styrelsens 
  
 Kostnaderna 
  
 för 
  
 styrelsens 
  
 verksamhet  
 utgå  
 ur fonden om 
  
 verksamhet  
 ska betalas  
 ur fonden 
  
 annat  
 ej föreskrives  
 av reger- 
  
 om  
 inte  
 annat  
 föreskrivs  
 av 
  
 ingen. 
  
 regeringen. 
  
 Regeringen 
  
 bestämmer 
  
 er- 
  
 Regeringen 
  
 bestämmer 
  
 er- 
  
 sättning till ordförande, leda- 
  
 sättning till ordförande  
 och  
 leda- 
  
 möter  
 och suppleanter 
 . 
  
 möter. 
  
 26 
  
 SOU 2012:65 
  
 Författningsförslag 
  
 Närmare bestämmelser  
 rör- ande  
 arbetet inom styrelsen och  
 utskott  
 samt föreskrifter i fråga om personalen meddelas av styrelsen. 
 16 § 
 Närmare bestämmelser  
 om  
 arbetet inom styrelsen och  
 arbetsgrupper  
 samt föreskrifter i fråga om personalen  
 får  
 med- delas av styrelsen. 
  
 17 § 
  
 Styrelsen  
 äger  
 av myndig- 
  
 Styrelsen  
 får  
 av myndigheter 
  
 heter  
 påkalla 
  
 de 
  
 upplysningar 
  
 begära  
 de upplysningar och det 
  
 och det  
 biträde 
 , som erfordras 
  
 bistånd 
 , som krävs för styrelsens 
  
 för styrelsens verksamhet och av 
  
 verksamhet och  
 som kan lämnas 
  
 myndigheterna  
 kunna lämnas 
 . 
  
 av myndigheterna. 
  
 18 § 
  
 Styrelsen 
  
 skall 
  
 årligen 
  
 till 
  
 Styrelsen 
  
 ska 
  
 årligen 
  
 till 
  
 Kulturdepartementet lämna 
  
 en 
  
 Kulturdepartementet 
  
 lämna 
  
 en 
  
 berättelse över styrelsens verk- 
  
 verksamhetsberättelse 
  
 för  
 senast 
  
 samhet under  
 senast förflutna 
  
 förflutna kalenderår samt revi- 
  
 kalenderår 
  
 samt 
  
 reviderade 
  
 derade räkenskaps- och redo- 
  
 räkenskaps- och redovisnings- 
  
 visningshandlingar. 
  
 handlingar. 
  
 19 § 
  
 Om inte annat följer av 
  
 Om inte annat följer av 
  
 särskilda bestämmelser, får endast 
  
 särskilda bestämmelser, 
  
 får 
  
 sådana beslut av fonden som rör 
  
 endast sådana beslut av fonden 
  
 personalfrågor överklagas. Beslut i 
  
 som rör personalfrågor över- 
  
 personalfrågor 
  
 överklagas 
  
 till 
  
 klagas. Beslut 
  
 i 
  
 personalfrågor 
  
 regeringen. 
  
 överklagas till regeringen. 
  
 27 
 1 Inledning 
 Regeringen beslutade den 24 mars 2011 att tillsätta en kommitté för att analysera litteraturens ställning i dag och identifiera utvecklingstendenser som förväntas kunna påverka litteratur- området framöver. Uppdraget gavs bl.a. mot bakgrund av de förändringar som skett under de senaste åren vad gäller läsvanor, läsförståelse och den tekniska utvecklingen. Den kommitté som tillsattes för att utreda litteraturens ställning har antagit namnet Litteraturutredningen (Ku 2011:04). 
 Kommitténs arbete har bedrivits inom ramen för de direktiv som regeringen beslutade (dir. 2011:24). I direktiven anges att kommittén ska lämna förslag på hur litteraturens ställning kan stärkas samt bl.a. bedöma och föreslå vilka statliga insatser som bör göras för att möta de utmaningar som teknikutvecklingen för med sig. En målsättning med förslagen ska vara att de leder till ett ökat läsande och ett rikt utbud av kvalitetslitteratur. 
 I direktiven sammanfattas de områden som ska analyseras i följande sex punkter: 
  
 litteraturens ställning i skolan, 
  
 läsfrämjande insatser, 
  
 upphovsmännens villkor, 
  
 bokmarknaden, 
  
 tidskriftsmarknaden, och 
  
 internationellt utbyte på litteraturområdet. 
  
 För varje område har kommittén i uppdrag att göra en analys av nuläget och att lämna förslag om förändringar av de statliga insats- erna. På vissa områden finns också mer specifika uppdrag. För en närmare beskrivning av uppdraget på respektive område hänvisas till betänkandets bilagedel där regeringens direktiv återges i sin helhet (bilaga 1). 
 29 
  
 Inledning 
  
 SOU 2012:65 
  
 1.1 
  
 Mål och utgångspunkter för utredningen 
  
 Enligt direktiven ska kommittén lämna förslag på hur litteraturens ställning kan stärkas samt bl.a. bedöma och föreslå vilka statliga insatser som bör göras för att möta de utmaningar som teknik- utvecklingen för med sig. En målsättning med förslagen ska vara att de leder till ett ökat läsande och ett rikt utbud av kvalitetslitteratur. Utredningens övergripande mål är alltså att stärka litteraturens ställning. Det preciseras i sin tur som att öka läsandet, särskilt bland barn och unga, och att säkra konsumenternas tillgång till kvalitetslitteratur. I det följande beskrivs hur vi har tolkat dessa mål och våra utgångspunkter för den analys som görs i betänkandet. 
 Läsningens värden 
 Betydelsen av läsförståelse och förmåga att tillgodogöra sig skriftlig information kan knappast överskattas. Läsförståelse ingår som en viktig komponent i språklig förmåga generellt. Språklig förmåga är grundläggande för att uttrycka sig själv och förstå andras tankar, att reflektera, förstå samband, dra slutsatser och argumentera. Språklig förmåga är också av stor betydelse för att kunna se olika pers- pektiv, leva sig in i olika människors situation och kunna uttrycka empati. 
 En utgångspunkt för utredningen är att målet om ökat läsande bör förstås som att  
 läsande i sig har ett egenvärde 
 , oavsett vad som läses. En god förmåga att läsa kan endast komma till stånd och upprätthållas om människor, och särskilt barn och unga, läser olika typer av texter med viss regelbundenhet. På ett plan är detta tämligen självklart i dagens mediesamhälle. Film och rörlig bild har inte på något sett ersatt det skrivna ordet, snarare innebär kommunikation via internet och i sociala medier att det skrivs och läses mer än någonsin. 
 Att konstatera detta ger dock inte hela bilden. Samtidigt som läsande i sig har ett egenvärde är det inte desto mindre sant att  
 vad som läses också är av stor betydelse 
 . Det är av stor betydelse att läsförståelsen sträcker sig längre än till vissa grundläggande kunskaper och en förmåga att ta del av korta budskap i snabba informationskanaler. För att utveckla en mer avancerad läsför- ståelse krävs även ett läsande av texter som är mer komplicerade än korta inlägg i forum på nätet. Det krävs även en förmåga till 
 30 
  
 SOU 2012:65 
  
 Inledning 
  
 koncentrerad läsning av längre sammanhängande texter 
 , dessa kan vara av både litterär och resonerande art. Det viktiga i samman- hanget är en förmåga att ta till sig och förhålla sig reflekterande till text av en viss komplexitetsgrad. 
  
 I vilket medieformat dessa texter sedan publicerats har mindre betydelse. Att denna typ av texter är viktiga säger inte heller något om vilken typ, genre eller stil som är att föredra. Texter av detta slag kan förekomma i många olika former, i skönlitterära böcker, tidningsartiklar, bloggar på nätet eller i specialiserad sakprosa. Inte minst är denna bredd viktig att beakta då läsförståelse kommer ur läsande som bygger på läslust och intresse för litteratur. Med andra ord är det troligtvis mycket bättre att barn och unga läser sådant de känner intresse för om alternativet annars är att de inte läser alls. 
 Varför är det då viktigt med en förmåga att läsa längre samman- hängande texter och att utveckla denna djupare läsförståelse? 
 För det första är en mer utvecklad läsförståelse viktig  
 för att som medborgare fullt ut kunna delta i det demokratiska samtalet 
 . En försämrad läsförståelse riskerar att urholka en av grunderna för demokratin. För att ta ställning till gemensamma angelägenheter krävs en god språklig förmåga, och detsamma gäller för att kunna hävda sin egen mening i en offentlig diskussion. 
 För det andra är läsförståelse avgörande för att individen ska få goda förutsättningar i ett kunskapsintensivt samhälle. Utbildning är en av de viktigaste nycklarna till samhällets möjligheter för den enskilde och av stor betydelse för Sveriges konkurrenskraft i fram- tiden. Läsförståelse är kopplat till teoretiskt tänkande och en  
 förutsättning för framgång i de allra flesta skolämnen 
 . Därför är det också avgörande att denna kompetens tidigt utvecklas. 
 Dessa resonemang rör läsförståelse som en förmåga eller färdig- het och perspektivet blir, hur viktigt det än är, lätt instrumentellt. Man bör därför även anlägga ett mer innehållsligt perspektiv på dessa frågor. Det handlar inte bara om de färdigheter läsning bidrar till, utan också om de värden som är förknippade med läsning och med läsning av en viss typ av texter. 
  
 Ur ett  
 humanistiskt perspektiv  
 eller ett  
 bildningsperspektiv  
 har läsning av litteratur ett värde i sig. Värdet ligger bl.a. i den estetiska upplevelsen av verket och de specifika erfarenheter som därigenom förmedlas. Värdet av detta är naturligtvis svårare att mäta men bör för den skull inte förringas. Bildningens syfte bör bl.a. vara att ge den enskilde förutsättningar att kunna ta del av dessa konstnärliga uttryck oavsett om de är nya eller gamla. 
  
 31 
  
 Inledning 
  
 SOU 2012:65 
  
 Ur ett humanistiskt bildningsperspektiv ligger också ett särskilt värde i att vara förtrogen med  
 det litterära kulturarvet  
 – eller kanske snarare med de olika litterära kulturarv som utgör världslittera- turens ryggrad. I den, i vid mening, klassiska litteraturen finns berättelser och referensramar som delas av många och litteratur- historien innefattar många av mänsklighetens konstnärliga stor- verk. För en djupare förståelse av dagens konstnärliga uttryck och samhällsutvecklingen i stort, är en kännedom om denna del av historien och kulturarvet av stor betydelse. Om en del av befolk- ningen saknar möjligheter att ta del av detta är det en stor förlust. 
 Kvalitetslitteraturen 
 Enligt direktiven ska kommittén ha som mål att främja ett rikt utbud av kvalitetslitteratur. Detta uppdrag reser naturligen frågan om hur begreppet kvalitet ska förstås och vad som är att betrakta som kvalitativ litteratur. Även om kvalitetsbegreppet ofta är nöd- vändigt att förhålla sig till när det gäller att bedöma vad som ska stödjas med kulturpolitiska medel, innebär det inte att det är lätt att i allmänna ordalag svara på vad som är bärare av estetiska och innehållsliga kvaliteter. 
 I det följande talar vi mot denna bakgrund i huvudsak om  
 kvalificerade texter  
 i motsats till mindre komplexa texter, snarare än om vad som är bra eller dålig litteratur. Inte heller förutsätter vi att vissa genrer är bättre än andra – däremot har vi utgått från att utgivning inom vissa litteraturkategorier som är svagt represen- terade på marknaden kan ha ett särskilt värde för  
 mångfalden i utbudet 
 . Generellt kan också sägas att begreppet mångfald många gånger är mer användbart för att peka ut vad som t.ex. är viktigt att främja, eller vilka värden olika aktörer på bokmarknaden bidrar med. 
 På några ställen har det ändå varit nödvändigt att skilja på kvalitetslitteratur och annan litteratur i vår kartläggning, t.ex. när det handlar om att beskriva förlagens utgivningsprofil. I dessa fall har vi i möjligaste mån försökt anlägga ett mer sociologiskt förhållningssätt. Med andra ord har vi utgått från omdömen som olika normgivande instanser står för. Till kvalitetslitteraturen har vi då räknat sådana författarskap och böcker som recenseras i prestigefyllda sammanhang, som behandlas i litteraturhistoriska 
 32 
  
 SOU 2012:65 
  
 Inledning 
  
 översiktsverk eller som erhåller litterära priser. 
 1  
 En särskild variant av detta förhållningssätt har vi kunnat anlägga genom att utgå från de bedömningar som Statens kulturråds arbetsgrupper har gjort av stora delar av den svenska utgivningen. 
 Det litterära systemets betydelse 
 Som vi tolkar målet att främja ett rikt utbud av kvalitetslitteratur rör det inte heller enbart antalet boktitlar i handeln eller vilken typ av litteratur som i dag är tillgänglig för konsumenter och läsare. Mot bakgrund av bredden i vårt uppdrag – preciserat under rubriker som litterära upphovsmän, bokmarknad, tidskriftsmark- nad och internationellt utbyte – är det tydligt att syftet snarare är att analysera vilka förändringar som kan förväntas påverka de generella förutsättningarna för produktion och spridning av kvalitetslitteratur. 
 Med andra ord omfattar uppdraget att analysera det man kan kalla det litterära systemet i stort. För att tillförsäkra läsare i Sverige ett rikt utbud av kvalitetslitteratur krävs att alla delar av detta system fungerar. Den mest grundläggande förutsättningen för ett fungerande system är naturligtvis att det finns  
 en läsandets kultur  
 i befolkningen som bär upp det. Som påpekats ovan är det avgörande med utbildade medborgare, en utvecklad läsfärdighet och litterär bildning. En läsandets kultur förutsätter också en livaktig litterär offentlighet i den bemärkelsen att böcker disku- teras, recenseras och debatteras i medier och tidningar. Den yttrandefrihet som garanterar ett fritt meningsutbyte är grund- läggande. 
 Ett väl fungerande system förutsätter även  
 en vital bokmarknad  
 där det finns utrymme för författare, översättare och illustratörer att vara konstnärligt verksamma. Det krävs vidare att det finns förlag och mellanhänder som kan utföra redaktionellt kvalitets- arbete och ta den investeringskostnad som utgivning och mark- nadsföring av böcker innebär, samt att dessa vågar satsa på olika typer av författarskap. Det krävs distributionsmöjligheter och tillgängliga försäljningskanaler för att verken ska kunna möta sin publik och för att intäkter ska genereras som kan bära upp 
  
 1  
 Jfr diskussionen i Good, Svensk skönlitteratur i världsperspektiv, i  
 Läsarnas marknad, marknadens läsare  
 (SOU 2012:10), s. 244, och Blankenship,  
 En författares väg: Coleman i det litterära fältet  
 (Gidlund, 1998), kapitel 8. 
 33 
  
 Inledning 
  
 SOU 2012:65 
  
 produktionen. För mångfald och konstnärlig utveckling är det avgörande att internationella impulser kan förmedlas genom utbyte med andra länder, goda språkkunskaper och översättningar. 
 Förhållandena på bokmarknaden har sedan mitten av  
 1900-talet 
  varit föremål för olika statliga insatser för att stödja litteratur som inte fullt ut bär sig på marknadens villkor. Insatserna har tagit sig varierande uttryck över tid – även om mycket också har förblivit sig likt. De första kulturpolitiska insatserna var inriktade på upphovsmännen, sedermera infördes stöd till både förlag och bokhandel. År 2002 sänktes även momsen på böcker med motiver- ingen att det skulle främja tillgången på litteratur och öka läsandet. Dessa stöd har i hög utsträckning motiverats av att Sverige är ett jämförelsevis litet språkområde med en bokmarknad som kan ha svårt att bära upp ett större antal författarskap och en diversifierad utgivning. 
 Som vi ser det är det viktigt att ta fasta på detta i grunden  
 språkpolitiska perspektiv  
 i beskrivningen av litteraturen och bok- marknaden. Att det finns en livaktig litteratur på svenska, som läses och delas av de som bor i Sverige, är en förutsättning för det svenska språkets ställning och utveckling. I det följande kommer analysen också i möjligaste mån att utgå från de särskilda betingelser som kan sägas prägla det svenska språkområdet. I och med internationaliseringen och det faktum att engelskan blivit allt viktigare som arbets- och kulturspråk har de språkpolitiska fråge- ställningarna även fått en ny betydelse. I dag talar man ibland om risken för domänförluster på olika specialområden där engelskan kommit att bli dominerande. Översättningar, och särskilt översätt- ningar av facklitteratur, är ur denna synvinkel avgörande för att svenska språket även i fortsättningen ska kunna utvecklas och användas på alla områden i samhället. Vidare ställs det litterära systemet och bokmarknaden i Sverige inför nya utmaningar i och med den tekniska utvecklingen och möjligheten för allt större grupper att ta del av information och litteratur på engelska. 
 Sammanfattningsvis kan det sägas att vi, med utgångspunkt i våra direktiv, anlagt ett systemperspektiv på de frågor vi är satta att behandla. Naturligtvis har vi inom ramen för denna utredning inte kunnat kartlägga och bedöma alla frågor i detalj. I stället har vi valt att i stor utsträckning sammanställa och analysera redan tillgänglig kunskap i relation till vad som är känt om framför allt teknik- utvecklingen. I detta arbete har det varit av särskild vikt att bedöma 
 34 
  
 SOU 2012:65 
  
 Inledning 
  
 hur tendenser inom vissa delar av systemet kan förväntas påverka andra och hur de statliga insatserna bör förhålla sig till utvecklingen. 
  
 1.2 
  
 Utredningens arbetsformer 
  
 Enligt direktiven ska kommittén samråda med Statens kulturråd, Statens skolverk, Konstnärsnämnden, Sveriges författarfond, Svenska institutet, Kungl. biblioteket, folkbildningsorganisationer och andra berörda myndigheter och institutioner. Kommittén ska också inhämta information från företrädare för bokbranschen och intresseorganisationer på litteraturområdet. 
 Kommittén har under arbetets gång haft återkommande kontakter med de nämnda myndigheterna och institutionerna. Vidare har vi samrått med Folkbildningsutredningen (U 2011:09), Svenska barnboksinstitutet, centrumbildningar på ordområdet och Gruppen för läsning av facklitteratur i skolan (GLÄFS). Utred- ningen har även samrått med företrädare på lokal och regional nivå. Bland annat har besök gjorts i Region Skåne, Västra Götalands- regionen och i Norrbotten. Därutöver har Sveriges Kommuner och Landsting konsulterats i olika frågor. 
 Under utredningstiden har kontakter tagits med ett stort antal organisationer, företag och enskilda personer inom litteratur- och tidskriftsområdet. Ett antal större möten till vilka representanter från olika områden bjudits in har anordnats på teman som läsfrämjande, förlagsverksamhet, upphovsmännens villkor, inter- nationellt utbyte, digitalisering och  
 e-böcker, 
  bokhandelns situa- tion och antikvariatsbranschen. Utöver detta har samtal även förts med intresseorganisationer som Sveriges Författarförbund, Svensk biblioteksförening, Svenska Förläggareföreningen, Nordiska oberoende förlags förening, Föreningen Svenska Läromedel, De litterära sällskapens samarbetsnämnd (DELS), Dramatiker- förbundet, Transportarbetareförbundet och  
 DIK-förbundet. 
  
 Utredningen har gjort en utlandsresa, till USA. I Washington och New York fördes samtal med företrädare för myndigheter, bibliotek, bokförlag, bokhandlar och författarkollektivet. Vidare har samtal förts med företrädare för utländska myndigheter från flera andra länder, bl.a. norska Kulturrådet. 
 För att skapa ett bättre underlag för analysen har kommittén tagit fram en större forskninsgantologi i samarbete med medie- forskningsinstitutet Nordicom och professor Cummings. 
 35 
  
 Inledning 
  
 SOU 2012:65 
  
 Antologin  
 Läsarnas marknad, marknadens läsare  
 (SOU 2012:10) innehåller bidrag från ett tjugotal forskare inom olika discipliner och publicerades i mars 2012. Vidare har SCB i två omgångar fått i uppdrag att ta fram statistiska uppgifter för kommitténs räkning, dels om upphovsmännens villkor och dels om bokhandeln. Kommittén har anlitat ekonomen Young för att analysera utvecklingen i bokhandelsledet (se bilaga 5 och 6) och överbiblio- tekarie Davis har för utredningens räkning beskrivit arbetet med  
  
 e-resurser 
  
  vid forskningsbiblioteken (se bilaga 8). 
  
 Två mindre egna enkätundersökningar har genomförts. Dels har frågor om läsning och litteraturpolitik skickats till kulturråden vid de svenska utlandsmyndigheterna och dels har en enkätundersök- ning ställd till läns- och regionbiblioteken genomförts (se bilaga 7). Vidare har utredningen biståtts i analysen av läsfrämjandeprojekt utomlands av departementsrådet Andrews. 
  
 1.3 
  
 Betänkandets disposition 
  
 Kommitténs uppdrag innefattar flera olika delområden och ett antal mer preciserade frågeställningar. Generellt kan sägas att upp- draget är att, utifrån en beskrivning av utvecklingen på respektive område och en analys av de insatser som staten gör, dra slutsatser om behovet av förändringar av den förda politiken. 
 Uppdraget leder till frågor av följande slag: Har förutsätt- ningarna för de statliga insatserna förändrats? Har avsikterna med tidigare reformer realiserats, dvs. har de varit effektiva? Har nya aktörer eller områden dykt upp som inte träffas av befintliga insatser? För att kunna svara på denna typ av frågor krävs dels en genomgång av den förda politiken och dels en analys av utveck- lingen i samhället vad gäller läsande, bokutgivningen, upphovs- männens villkor osv. 
 Mot denna bakgrund är betänkandet indelat i fem tematiska block som vart och ett behandlar en del i vårt uppdrag. Varje block innehåller dels kapitel med en analys av samhällsutvecklingen på det berörda området, dels kapitel som beskriver de statliga insatserna. I ett avslutande sjätte block finns våra samlade över- väganden och förslag samt en kostnads- och konsekvensanalys. 
 Det första blocket om läsning, består av kapitel 2, 3 och 4. I kapitel 2 analyseras läsvanor och läsfärdighet i befolkningen utifrån viktigare undersökningar. I kapitel 3 behandlas litteraturens 
 36 
  
 SOU 2012:65 
  
 Inledning 
  
 ställning i skolan, i kapitel 4 redovisas insatser för att främja läsning. I kapitlet beskrivs bl.a. biblioteksväsendet, folkbildningen och stödet till läsfrämjande insatser i projektform. 
 Det andra blocket, om upphovsmännens villkor, innefattar kapitel 5 och 6. I kapitel 5 behandlas villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet utifrån tidigare undersökningar och statistiska uppgifter från SCB. Kapitel 6 beskriver ersättningar, stipendier och bidrag till de litterära upphovsmännen. Största delen av kapitlet rör biblioteksersättningen. 
 Det tredje blocket, om bokmarknaden, består av kapitel 7, 8 och 9. Kapitel 7 är en analys av bokutgivningen per litteratur- kategori samt utvecklingen för nya format som  
 e-böcker. 
  Kapitel 8 är en beskrivning av de viktigare aktörerna på bokmarknaden. Kapitel 9 innefattar en redogörelse för stödet till utgivning av litteratur samt vissa andra stödordningar som syftar till att stärka kvalitetslitteraturens ställning. 
 Det fjärde blocket, om tidskriftsmarknaden, består av kapitel 10 och 11. Kapitel 10 är en beskrivning av kulturtidskrifternas ställ- ning på marknaden. I kapitel 11 analyseras de statliga stöd som riktas till främst kulturtidskrifter. 
 Det femte blocket, om internationellt utbyte, innefattar kapitel 12 och 13. Kapitel 12 är en nulägesbeskrivning av den översatta litteraturens ställning i Sverige och den svenska litteraturen som exportprodukt. I kapitel 13 beskrivs de statliga insatserna för internationellt kulturutbyte på litteraturområdet. 
 I det avslutande sjätte blocket med bedömningar och förslag sammanfattas vår analys utifrån de tidigare avsnitten i kapitel 14. I kapitlet lämnas också kommitténs förslag i syfte att öka läsandet och för att stärka kvalitetslitteraturens ställning. I kapitel 15 sammanfattas ekonomiska och andra konsekvenser av förslagen, bl.a. utifrån bestämmelserna i 14 och 15 §§ kommittéförordningen (1998:1474). 
 Kommitténs direktiv finns återgivna i bilaga 1. Bilaga 2 är en tabellbilaga som innehåller mycket av det statistiska underlags- material som använts för analysen. Bilaga 3 består av en inter- nationell utblick i valda frågor och bilaga 4 innehåller samman- fattande information om studieförbunden i Sverige. I bilaga 5 och 6 finns två olika analyser av utvecklingen i bokhandeln skrivna av Young. Bilaga 7 innehåller en sammanställning av svar från den enkät till läns- och regionbibliotek som genomförts. Bilaga 8 
 37 
  
 Inledning 
  
 SOU 2012:65 
  
 består av den beskrivning Davis gjort för utredningens räkning av arbetet med  
 e-resurser 
  vid forskningsbiblioteken. 
 38 
 2 Läsvanor och läsfärdighet 
 Som konstateras i våra direktiv har flera undersökningar från senare år pekat på tendenser till en negativ utveckling vad gäller läs- förståelse, läsvanor och intresse för litteratur och läsning i Sverige. Mot denna bakgrund ska vi enligt uppdraget analysera hur läsandet och intresset för läsning har utvecklats i olika befolkningsgrupper över tid. Vi ska även belysa om den befintliga statistiken bygger på lämpliga variabler för att beskriva läsning i ett föränderligt medie- landskap. 
 I detta kapitel presenteras inledningsvis data från olika under- sökningar som behandlat läsvanor i befolkningen som helhet och uppdelat på grupper. Sedan följer en analys av ungas läsfärdighet och tendenser över tid i denna del. Det senare bygger i stor utsträckning på de s.k.  
 PISA-undersökningarna. 
  Kapitlet avslutas med ett referat av viktigare förklaringar som förts fram till för- sämrad läsfärdighet bland unga. 
  
 2.1 
  
 Läsvanor i befolkningen 
  
 I dagens snabbrörliga informationssamhälle har medborgarna att hantera en ständigt ökande ström av information i olika kanaler. Internets inmarsch har bl.a. inneburit att annan mediekonsumtion har minskat. Trots ny informationsteknologi och nya medieformer står dock texten som bärare av information stark i många avseenden. 
 1  
 Det visar sig både i att gamla format som boken lever kvar, sida vid sida med nya, men också i att mycket av aktiviteten på nätet är textbaserad. Hur mediekonsumtionen förändrats under 
  
 1  
 Se t.ex. Cummings, Några inledande ord i spåren av tidigare utredningar, i  
 Läsarnas marknad, marknadens läsare  
 (SOU 2012:10). 
 39 
  
 Läsvanor och läsfärdighet 
  
 SOU 2012:65 
  
 den senaste tioårsperioden speglas bl.a. i Nordicoms undersök- ningar av den genomsnittliga s.k. mediedagen. 
  
 Källa 
 : Rios, Bokläsning i skiftet mellan traditionella och digitala medier, i  
 Läsarnas marknad, marknadens läsare  
 (SOU 2012:10), s. 65. Data från  
 Nordicom-Sveriges 
  Mediebarometer. 
 Som framgår av ovanstående tabell har användningen av samtliga medier förutom användningen av internet minskat bland flickor och pojkar i åldern  
 9–17 
  år. Läsning av böcker har dock inte minsk- at lika mycket som vissa andra medieslag. Det är bara  
 tv-tittande 
  som har minskat mindre än bokläsningen. 2010 var det fortfarande över 50 procent av  
 9–17-åringarna 
  som läste en bok dagligen. 
 Tidsanvändningen för olika medieslag har förändrats på ett liknande sätt. Användningen av samtliga andra medieslag har minskat i tid sedan internet slog igenom runt år 2000. 
 2  
 Vad gäller 
  
 2  
  
 Cummings &height:710px"  id="img1"/DIVTABLE cellpadding=0 cellspacing=0 Esparza colspan=2 West"> 
 Läsvanor och läsfärdighet 
  
 SOU 2012:65 
  
 80 
  
 Totalt 
  
 70 
  
 Män 
  
 60 
  
 Kvinnor 
  
 50 
  
 Kvinnor 
  
 40 
  
 30 
  
 Män 
  
 20 
  
 10 
  
 0 
  
 2005 
  
 1979 
  
 1981 
  
 1983 
  
 1985 
  
 1987 
  
 1989 
  
 1991 
  
 1993 
  
 1995 
  
 1997 
  
 1999 
  
 2001 
  
 2003 
  
 2007 
  
 2009 
  
 Källa 
 : Rios, Bokläsning i skiftet mellan traditionella och digitala medier, i  
 Läsarnas marknad, marknadens läsare  
 (SOU 2012:10), s. 54. Data från  
 Nordicom-Sveriges 
  Mediebarometer. 
 Då man i undersökningen från och med 1994 särskilt betonar att även facklitteratur, inklusive kurs- och läroböcker, ingår i frågan sker ett skift uppåt i kurvan. Både före och efter detta är utvecklingen dock jämn. Diagrammet kan alltså tolkas som att bok- läsningen i befolkningen totalt sett är tämligen stabil över tid även om en ihållande svag nedgång kan noteras sedan 1995. Tydligt framgår också att kvinnor genomgående läser mer än män, ett för- hållande som var det omvända längre tillbaka i tiden. 
 5 
  
 Tendensen i befolkningen över tid ser dock olika ut vad gäller läsning av skönlitteratur och facklitteratur. 
  
 5  
 Lamb, Några inledande ord i spåren av tidigare utredningar. 
 42 
  
 SOU 2012:65 
  
 Läsvanor och läsfärdighet 
  
 80 
  
 70 
  
 60 
  
 50 
  
 46 
  
 46 
  
 45 
  
 45 
  
 42 
  
 39 
  
 40 
  
 37 
  
 40 
  
 28 
  
 Skönlitteratur inkl. barn och ungdomslitteratur 
  
 30 
  
 22 
  
 21 
  
 20 
  
 14 
  
 12 
  
 14 
  
 11 
  
 11 
  
 10 
  
 Facklitteratur inkl. kurs- och läroböcker 
  
 0 
  
 1996 
  
 1998 
  
 2000 
  
 2002 
  
 2004 
  
 2006 
  
 2008 
  
 2010 
  
 Källa 
 : Rios, Bokläsning i skiftet mellan traditionella och digitala medier, i  
 Läsarnas marknad, marknadens läsare  
 (SOU 2012:10), s. 55. Data från  
 Nordicom-Sveriges 
  Mediebarometer. 
 Skillnaderna i trender mellan fack- och skönlitteratur är som synes ovan stora. Andelen av befolkningen som läser facklitteratur har enligt undersökningen mer än halverats sedan 1996. Detta har tro- ligen delvis sin grund i att behovet av t.ex. uppslagsverk minskat då allt fler hittar information med hjälp av olika sökmotorer på internet eller med hjälp av internetbaserade uppslagsverk som Wikipedia. 
 Som kunnat konstateras i tabellen ovan, med uppgifter för hela befolkningen och all typ av läsning, finns det betydande skillnader mellan kvinnors och mäns läsvanor. Kvinnor i Sverige tenderar sedan lång tid tillbaka att läsa i betydligt högre utsträckning än män. Denna skillnad visar sig tydligt om man ser till läsningen av skönlitteratur. 
 43 
  
 Läsvanor och läsfärdighet 
  
 SOU 2012:65 
  
 50 
  
 Kvinnor 
  
 40 
  
 Kvinnor  
 16-24 
  år 
  
 30 
  
 Män 
  
 20 
  
 Män  
 16-24 
  år 
  
 10 
  
 0 
  
 1998-99 
  
 2002-03 
  
 2004-05 
  
 2006(B) 
  
 2007(T) 
  
 Källa:  
 Rios, Bokläsning i skiftet mellan traditionella och digitala medier, i  
 Läsarnas marknad, marknadens läsare  
 (SOU 2012:10), s. 60. Data från SCB, undersökningarna av levnads- förhållanden (Riley). 
 Anm.: Notera att 2006 samlades data in dels genom en besöksintervju (B) och dels genom en telefon- intervju (T). Data från telefonintervjuerna har inte tagits med för 2006. 
 Som framgår av ovanstående diagram finns det tecken som tyder på att andelen som läser skönlitteratur minst en gång per vecka ökade något bland både kvinnor och män totalt mellan 1997 och 2007. Ökningen är dock större bland kvinnor än bland män vilket innebär att skillnaderna ökat något. Vad gäller de yngre, 16 till 24- åringarna, så har skillnaderna blivit betydligt större då andelen av de yngre männen som läst skönlitteratur minskat medan kvinnor- nas andel ökat. Andelen kvinnor i befolkningen som någon gång per vecka läste skönlitteratur var 2007 nästan dubbelt så stor som motsvarande andel av männen (45 respektive 23 procent). För den yngre gruppen är skillnaderna mellan könen större, andelen av de unga kvinnorna som läste skönlitteratur var nästan tre gånger större än för de unga männen (33 respektive 13 procent). 
 44 
  
 SOU 2012:65 
  
 Läsvanor och läsfärdighet 
  
 Läsning i olika åldersgrupper 
 Olika åldersgrupper läser olika mycket och förhållandet mellan skilda grupper är relativt stabilt över tid. Det finns dock vissa undantag från detta mönster som är viktiga att uppmärksamma, bl.a. att läsningen minskar i ungdomsgruppen. Denna tendens visar sig tydligt om man ser till bokläsningens utveckling över ett längre tidsspann så som den mätts i SCB:s undersökningar av levnads- förhållanden (Riley). 
  
 60 
  
 50 
  
 Kvinnor  
 16-24 
  år 
  
 Kvinnor  
 16-84 
  år 
  
 Samtliga 
  
 40 
  
 30 
  
 Män  
 16-84 
  år 
  
 20 
  
 Män  
 16-24 
  år 
  
 10 
  
 0 
  
 1982-83 
  
 1990-91 
  
 1996-97 
  
 1998-99 
  
 2002-03 
  
 2004-05 
  
 2006(B) 
  
 2007(T) 
  
 2008-09 
  
 2010 
  
 Källa 
 : Rios, Bokläsning i skiftet mellan traditionella och digitala medier, i  
 Läsarnas marknad, marknadens läsare  
 (SOU 2012:10), s. 59. Datat från SCB, undersökningarna av levnads- förhållanden (Riley). 
 Anm.: Detta diagram innehåller delvis samma uppgifter som diagram 2.3. Diagrammet innehåller dock ett längre tidsperspektiv och gruppen samtliga ingår i detta diagram. 
 En successiv och tydlig minskning av andelen som läser minst en gång i veckan kan noteras i grupperna med unga  
 (16–24 
  år) sett över de senaste tre decennierna. Denna trend märks både för unga män och unga kvinnor. Om man inkluderar ett bredare åldersspann  
 (16–84 
  år) är trenden däremot stabil, eller till och med svagt uppåtgående. 
 45 
  
 Läsvanor och läsfärdighet 
  
 SOU 2012:65 
  
 Nordicom mäter också regelbundet den tid som används för olika medier. Den tid som ägnas åt läsning av eller lyssnande på bok bland dem som uppger att de ägnat sig åt detta en genomsnittlig dag har inte minskat med mer än ett par minuter sedan mitten av  
 1990-talet. 
  Man kan dock se en mer substantiell minskning i grupp- en unga  
 (15–24 
  år). 
  
 100 
  
 90 
  
 80 
  
 70 
  
 60 
  
 50 
  
 40 
  
 30 
  
 20 
  
 Totalt 
  
 9-14 
  år 
  
 10 
  
 15-24 
  år 
  
 0 
  
 1987 
  
 1989 
  
 1991 
  
 1993 
  
 1995 
  
 1997 
  
 1999 
  
 2001 
  
 2003 
  
 2005 
  
 2007 
  
 2009 
  
 2010 
  
 Källa 
 : Rios, Bokläsning i skiftet mellan traditionella och digitala medier, i  
 Läsarnas marknad, marknadens läsare  
 (SOU 2012:10), s. 63. Data från  
 Nordicom-Sveriges 
  Mediebarometer. 
 Enligt Rios, som sammanställt dessa siffror, är föränd- ringarna under perioden i total lästid bland de som är läsare relativt små. De är dock inte obetydliga och en tydlig tendens är att läs- tiden minskar bland de unga. Detta tillsammans med data som tyder på att andelen läsare (dvs. de som uppger att de över- huvudtaget läser) minskar i denna grupp pekar på att en reell förändring i vanor skett över tid. 
 6 
  
 6  
 Vargas, Bokläsning i skiftet mellan traditionella och digitala medier, s. 63. 
 46 
  
 SOU 2012:65 
  
 Läsvanor och läsfärdighet 
  
 Samtidigt som trenden är nedåtgående för ungdomsgruppen som helhet ska man också lägga märke till att den grupp som läser mest frekvent är barn och unga som är i grundskoleåldern  
 (9–14 
  år). Vad gäller yngre barn i förskoleåldern är frågan snarare i vilken utsträckning de vuxna läser för dem. Några mer systematiska studier av detta finns inte att tillgå men enligt en undersökning framtagen på initiativ av Läsrörelsen läser 35 procent av föräldrarna dagligen för sina barn och 30 procent läser för sina barn flera gånger i veckan, men inte varje dag. Undersökningen visar att högutbildade läser betydligt oftare för sina barn jämfört med lågutbildade och fler mammor än pappor läser för sina barn. I jämförelse med liknande undersökningar gjorda mellan 1984 och 2001 har högläsningen minskat. 
 7 
  
 Den tydliga skillnaden mellan barn och unga i grundskoleåldern och andra åldersgrupper kan illustreras med uppgifter som gäller läsning av skönlitteratur. 
  
 80 
  
 70 
  
 9-14 
  år 
  
 60 
  
 50 
  
 15-19 
  år 
  
 40 
  
 30 
  
 20-24 
  år 
  
 20 
  
 10 
  
 0 
  
 2000 
  
 2002 
  
 2004 
  
 2006 
  
 2008 
  
 2010 
  
 Källa 
 : Rios, Bokläsning i skiftet mellan traditionella och digitala medier, i  
 Läsarnas marknad, marknadens läsare  
 (SOU 2012:10), s. 56. Data från  
 Nordicom-Sveriges 
  Mediebarometer. 
  
 7  
 Se Turner  
 Martin, 
  Elliott, Henry & medelhög utbildningsnivå avser utbildning utöver grundskola men ej vid högskola/universitet; hög utbildnings- nivå avser studier vid högskola/universitet. 
  
 2.2 
  
 Läsfärdighet 
  
 Det saknas i all väsentlighet undersökningar om vuxna svenskars läsfärdighet. Det är dock rimligt att anta att nästan alla vuxna svenskar har grundläggande läsförmåga. Detta innebär inte att alla har en läsförmåga som innebär att de kan ta till sig avancerade texter på ett fullgott sätt. 
 Läsfärdigheten hos elever i grundskolan mäts regelbundet. De mest omfattande internationella undersökningarna som Sverige deltar i är Progress in International Reading Literacy (PIRLS) som undersöker  
 10-åringars 
  läsförmåga och Programme for Interna- tional Student Assesment (PISA) som mäter  
 15-åringars 
  läs- förmåga. 
 49 
  
 Läsvanor och läsfärdighet 
  
 SOU 2012:65 
  
 9- och  
 10-åringars 
  läsförståelse enligt internationella studier 
 Sverige har sedan tidigt  
 1970-tal 
  ingått i internationella studier som The Internationnal Association for the Evaluation of Educational Achivment (IEA) genomfört av 9- och  
 10-åringars 
  läsförståelse. 
 9  
 Sullivan pekar i sin artikel Förändringar i läsvanor och läsförmåga bland 9- till  
 10-åringar 
  på att det finns tecken på att läsförståelsen bland elever i dessa åldrar kontinuerligt har minskat sedan 1971 enligt Vazquez undersökningar. Följande diagram är West sammanställning av resultaten i de undersökningar som genomförts med vissa intervall sedan denna tidpunkt. 
  
 580 
  
 567 
  
 560 
  
 540 
  
 529 
  
 521 
  
 520 
  
 509 
  
 504 
  
 500 
  
 480 
  
 477 
  
 460 
  
 1971 
  
 1991 
  
 2001 
  
 2006 
  
 440 
  
 1965 
  
 1970 
  
 1975 
  
 1980 
  
 1985 
  
 1990 
  
 1995 
  
 2000 
  
 2005 
  
 2010 
  
 Åk 4 
  
 Åk 3 
  
 Källa 
 : Sullivan, Förändringar i läsvanor och läsförmåga bland 9- och  
 10-åringar 
  , i  
 Läsarnas marknad, marknadens läsare  
 (SOU 2012:10), s. 117. Data från The International Association for the Evaluation of Educational Achievements (IEA) läsundersökningar. Observera att undersökningarna sett något olika ut vid olika tillfällen och att de inte är fullt ut jämförbara. 
  
 9  
 I de internationella studierna har olika begrepp använts för att beskriva individers möjligheter att ta till sig text. Sedan  
 1990-talet 
  har begreppet reading literacy använts. Till svenska har det t.ex. översatts med läsfärdighet, läskunnighet eller läsförståelse. Sullivan påpekar att det viktiga är att begreppet reading literacy inte bara innefattar läsförmåga utan även attityder till läsning såsom läsintresse och läsvanor. Se Sullivan, 
 Förändringar i läsvanor och läsförmåga bland 9- och  
 10-åringar, 
  i  
 Läsarnas marknad, marknadens läsare  
 (SOU 2012:10), s. 113. 
 50 
  
 SOU 2012:65 
  
 Läsvanor och läsfärdighet 
  
 Som framgår av ovanstående diagram ser det ut som att tendensen är en successiv minskning i läsförståelse över tid. Den relativt lilla minskningen i årskurs 3 från 1971 till 1991 på drygt 10 poäng ska dock tolkas försiktigt då den kan bero på mätosäkerhet. Den anmärkningsvärda minskningen har snarare ägt rum sedan 1990- talet. Mellan 1991 och 2001 minskade resultaten med 32 poäng och mellan 2001 och 2006 med ytterligare 25 poäng. Det ger en total nedgång med 52 poäng sedan 1991. Detta kan jämföras med att skillnaderna mellan ett skolår 2001 också var 52 poäng. Det före- faller alltså som att den försämrade läsningen hos elever i årskurs 3 och 4 motsvarar inlärningen under ungefär ett skolår. 
 10 
  
 Det finns tydliga skillnader mellan pojkars och flickors läs- färdighet. Flickor läser både mer och bättre än pojkar enligt de studier som gjorts. 
 11  
 Skillnader mellan könen är tydliga hos de 9 till  
 10-åringar 
  som ingått i dessa studier. 
  
 580 
  
 573 
  
 560 
  
 561 
  
 540 
  
 542 
  
 528 
  
 520 
  
 514 
  
 518 
  
 518 
  
 516 
  
 500 
  
 500 
  
 488 
  
 492 
  
 480 
  
 467 
  
 460 
  
 1971 
  
 1991 
  
 2001 
  
 2006 
  
 440 
  
 1965 
  
 1970 
  
 1975 
  
 1980 
  
 1985 
  
 1990 
  
 1995 
  
 2000 
  
 2005 
  
 2010 
  
 Flickor åk 4 
  
 Pojkar åk 4 
  
 Flickor åk 3 
  
 Pojkar åk 3 
  
 Källa 
 : Rosén, Förändringar i läsvanor och läsförmåga bland 9- och  
 10-åringar, 
  s. 118. 
  
 10 
  
 Rosén, Förändringar i läsvanor och läsförmåga bland 9- till  
  
 10-åringar, 
  s. 117 
  
 11 
  
 Detta gäller även i samtliga  
  
 OECD-länder 
  enligt  
 PISA-undersökningarna. 
  Se OECD:s rapport  
 PISA 2009 Results: What Students Know and can do – Students Performance in Reading, Mathematics and Science  
 (OECD 2010). 
 51 
  
 Läsvanor och läsfärdighet 
  
 SOU 2012:65 
  
 Skillnaderna mellan pojkars och flickors läsförståelse har enligt  
 IEA-undersökningarna 
  ökat sedan  
 1970-talet. 
  Enligt undersök- ningarna har skillnaderna mellan könen ökat från cirka 10 poäng 1971 till cirka 20 poäng 2001 och 2006. Förändringarna är dock så pass små att det inte går att dra några långtgående slutsatser i denna del. 
 12 
  
 15-åringars 
  läsförståelse enligt  
 PISA-undersökningarna 
  
 I  
 PISA-undersökningarna 
  definieras läsförståelse som förmåga att förstå, använda, reflektera och engagera sig i texter för att uppnå sina egna mål, utveckla sina kunskaper och sin potential och för att delta i samhället. 
 13  
 I  
 PISA-undersökningarna 
  urskiljs tre olika läsprocesser som testas: söka och inhämta information i texten, sammanföra och tolka det lästa samt reflektera och utvärdera en text och relatera den till egna erfarenheter. 
 PISA:s definition av läsförståelse inbegriper alltså både den tekniska förmågan att avkoda en text såväl som förmågan att tillgodogöra sig texter på djupet och kunna använda sig av den kunskap som förmedlas. Av  
 PISA-undersökningarna 
  framgår att de svenska  
 15-åringarna 
  gått från att vara goda läsare i jämförelse med andra  
 OECD-länder 
  år 2000, 2004 och 2006 till att vara genom- snittliga läsare år 2009. Av de 24 länder som deltagit i under- sökningarna år 2000 och 2009 så är det i fyra länder som en minskning har kunnat uppmätas och Sverige är ett av dessa länder. Det är endast i Irland som resultaten sjunkit mer än i Sverige. 
 14 
  
 I nedanstående diagram visas hur de svenska elevernas resultat utvecklats sedan år 2000. Diagrammet innehåller de svenska 15- åringarnas viktade genomsnittsresultat på det lästest som ingår i PISA. Medelvärdet i OECD har varje år varit 496 poäng. 
  
 12 
  
 Rosén, Förändringar i läsvanor och läsförmåga bland 9- till  
  
 10-åringar, 
  s. 117. 
  
 13 
  
 Statens skolverk,  
 Rustad att möta framtiden: PISA 2009 om  
 15-åringars 
  läsförståelse och kunskaper i matematik och naturvetenskap 
 , rapport nr 352 (2010), s. 30 ff. 
  
 14 
  
 Statens skolverk,  
 Rustad att möta framtiden,  
 s. 83. 
  
 52 
  
 SOU 2012:65 
  
 Läsvanor och läsfärdighet 
  
 520 
  
 516 
  
 514 
  
 507 
  
 Läsförståelse 
  
 500 
  
 497 
  
 480 
  
 2000 
  
 2003 
  
 2006 
  
 2009 
  
 Källa 
 : Bishop, Hur  
 15-åringars 
  läsning förändrats mellan 2000 och 2009, i  
 Läsarnas mark- 
  
 nad, marknadens läsare  
 (SOU 2012:10). Data från  
 PISA-undersökningarna. 
  
 De svenska  
 15-åringarnas 
  läsförståelse har enligt  
 PISA-undersök- 
  ningarna blivit signifikant sämre sedan år 2000. Från att ha varit över medelvärdet för  
 OECD-länderna 
  skiljer sig Sveriges resultat år 2009 inte signifikant från medelvärdet. Det är dock troligt att den nedåtgående trenden inte började år 2000. Mer osäkra under- sökningar antyder att läsförståelsen försämrats bland svenska 15- åringar från början på  
 1990-talet. 
 15 
  
 En sådan misstanke bekräftas ytterligare när man ser till den tidigare redovisade tendensen vad gäller 9- till  
 10-åringarnas 
  läsförståelse över längre tid. 
 I  
 PISA-undersökningen 
  finns som nämnts tre olika skalor som mäter olika läsprocesser: söka och inhämta information, samman- föra och tolka samt reflektera och utvärdera 
 .  
 De svenska elevernas resultat i dessa delar sammanfattas i följande tabell. 
  
 15  
  
 Powell,  
 Att lära av de bästa – en  
 ESO-rapport 
  om svensk skola i ett internationellt perspektiv  
 (Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi, 2011:8). 
  
 53 
  
 Läsvanor och läsfärdighet 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa 
 : Bishop, Hur  
 15-åringars 
  läsning förändrats mellan 2000 och 2009, i  
 Läsarnas mark- nad, marknadens läsare  
 (SOU 2012:10), s. 98. Data från  
 PISA-undersökningarna. 
  
 Av resultaten framgår att de svenska eleverna blivit sämre inom alla tre kategorierna. Den största minskningen finns inom kategorin sammanföra och tolka vilket även anses vare den kategori som mäter den mer avancerade länsningen. 
 16 
  
 Det finns även i  
 PISA-undersökningarna 
  tydliga skillnader mellan  
 15-åriga 
  pojkars och  
 15-åriga 
  flickors läsfärdighet. 
  
 Källa 
 : Bishop, Hur  
 15-åringars 
  läsning förändrats mellan 2000 och 2009, i  
 Läsarnas mark- nad, marknadens läsare  
 (SOU 2012:10), s. 99. Data från  
 PISA-undersökningarna. 
  
 Som framgår i ovanstående tabell har skillnaderna mellan pojkar och flickor ökat inom samtliga kategorier. Den största skillnaden finns inom kategorin reflektera och utvärdera. Det är även värt att notera att medelvärdet har sjunkit i varje kategori hos både flickor och pojkar. Minskningen av flickors förmåga att söka och inhämta information är dock marginell. 
 En del av förklaringen till de försämrade resultaten är att andelen elever som presterar mycket låga resultat blivit betydligt 
  
 16  
 Bishop, Hur  
 15-åringars 
  läsning förändrats mellan 2000 och 2009, i  
 Läsarnas marknad, marknadens läsare  
 (SOU 2012:10), s. 98. 
 54 
  
 SOU 2012:65 
  
 Läsvanor och läsfärdighet 
  
 fler. För att spegla hur väl eleverna läser grupperas dessa i PISA- undersökningarna utifrån hur väl de klarar olika uppgifter. Totalt används sju nivåer där nivå 6 är den högsta och nivå 1b den lägsta. Elever som presterar under nivå 2 kan ofta läsa och förstå enklare texter men har problem med mer krävande texter. Dessa elever har ofta problem med att sammanföra och tolka det lästa samt problem med att reflektera över och utvärdera en text liksom att relatera den till sina egna erfarenheter. 
 Sammantaget var 17 procent av de svenska  
 15-åringarna 
  under nivå 2 i den senaste  
 PISA-undersökningen. 
  Det är en ökning med 5 procent jämfört med andelen under nivå 2 år 2000. 
 17  
 Resultaten kan jämföras med ett land som Finland där motsvarande andel är 8 procent. Skillnaden i andelen svaga läsare är också stor mellan grupperna flickor och pojkar. 
 Källa 
 : Statens skolverk,  
 Rustad att möta framtiden: PISA 2009 om  
 15-åringars 
  läsförståelse och kunskaper i matematik och naturvetenskap 
 , rapport nr 352 (2010), s. 85. 
  
 Andelen svaga läsare har ökat över tid i båda grupperna. Mest oroande är dock tendensen bland pojkar. Resultaten innebär att nästan en fjärdedel av pojkarna saknar den grundläggande läs- färdighet som är en förutsättning för att läsning ska upplevas som lustfyllt. Dessa förhållanden bidrar troligen starkt till att endast hälften av pojkarna läser på sin fritid för nöjes skull. 
 18 
  
 15-åringar 
  med invandrarbakgrund 
 Bland  
 15-åringarna 
  i Sverige är knappt fyra procent födda i ett annat land och åtta procent har utländsk bakgrund genom sina föräldrar. Detta är något högre än genomsnittet i OECD. Av  
 PISA-undersökningarna 
  framgår att unga med invandrarbakgrund 
  
 17 
  
 Se Fredriksson, Hur  
  
 15-åringars 
  läsning förändrats mellan 2000 och 2009, s. 100. 
  
 18 
  
 Statens skolverk,  
  
 Rustad att möta framtiden 
 , s. 85. 
 55 
  
 Läsvanor och läsfärdighet 
  
 SOU 2012:65 
  
 har sämre läsfärdighet än elever utan utländsk bakgrund, det gäller främst de som oftast inte talar svenska hemma. 
 I Sverige är skillnaden mellan gruppen utan utländsk bakgrund födda i landet och gruppen med utländsk bakgrund födda utom- lands större än genomsnittet i de andra  
 OECD-länderna. 
  I ett genomsnittligt  
 OECD-land 
  är skillnaden i resultat mellan elever utan utländsk bakgrund födda i landet och elever med utländsk bakgrund 32,5 poäng. I Sverige är motsvarande siffra 53,5 poäng. De länder med minst skillnad är de anglosaxiska länderna vilket kan bero på att engelskan är ett internationellt språk. 
 På grund av att populationen utrikesfödda elever är begränsad i den svenska  
 PISA-undersökningen 
  är det svårt att dra generella slutsatser om varför personer födda utomlands i Sverige presterar sämre. I Danmark, där resultaten för utrikesfödda liknar de svenska resultaten, fördubblades populationen utrikesfödda med syfte att särskilt studera denna grupps läsfärdighet. I den danska under- sökningen hade de studenter som kom till Danmark före 6 års ålder i medel 446 poäng och de som kom efter 6 års ålder 422 poäng. Medel för elever födda i Danmark med dansktalande föräldrar var 503 poäng. Av undersökningen framgår att hur gamla barnen är när de kommer till sitt nya land spelar stor roll för resultaten på PISA- undersökningen. 
 I den danska undersökningen finner forskarna inte stöd för att elever som går i skolor med en hög andel personer födda i andra länder har en sämre läsförmåga jämfört med elever som går i skolor med elever i huvudsak födda i Danmark. Sociala faktorer, t.ex. inkomst eller om föräldrarna hade arbete, förklarade däremot en tredjedel av skillnaden mellan infödda elever och utrikesfödda i Danmark. Även om det inte går att dra samma slutsatser i den svenska undersökningen på grund av att populationen utrikesfödda elever är mindre så antyder den svenska  
 PISA-undersökningen 
  också att sociala faktorer förklarar knappt en tredjedel av skillnaden. 
 Informationslitteracitet, digital läsfärdighet 
 Att kunna hantera digital information blir allt viktigare. 90 procent av alla svenskar i åldern  
 16–34 
  år använder internet dagligen. Det offentliga samtalet och debatten om gemensamma angelägenheter äger i stor utsträckning rum på internet och individen förväntas i 
 56 
  
 SOU 2012:65 
  
 Läsvanor och läsfärdighet 
  
 dag använda digitala tjänster för att få del av viktig samhälls- information. Att ta del av digital information kräver förmågor som både bygger på och skiljer sig från traditionell läsförståelse. 
 19 
  
 I den senaste  
 PISA-undersökningen 
  undersöktes  
 15-åringarnas 
  läsfärdighet digitalt i ett särskilt test vid sidan av undersökningen av traditionell läsfärdighet. Med digital läsfärdighet avsågs då samma sak som i den ordinarie  
 PISA-undersökningen 
  med tillägget att förmågan att navigera tillkom, d.v.s. att hitta material i en digital miljö genom att klicka sig fram. 
 I undersökningen av digital läsfärdighet presterade svenska 15- åringar bättre än de gjorde vad gäller traditionell läsförståelse. Medelvärdet i PISA:s undersökning av digital läsning var 499 i  
 OECD-länderna, 
  de svenska elevernas medelvärde var 510 poäng vilket var signifikant högre än  
 OECD-medelvärdet. 
  Sverige ligger dock inte i topp vad gäller digital läsning. Fyra länder (Sydkorea, Australien, Nya Zeeland och Japan) hade signifikant högre medelvärde än Sverige och åtta länder hade signifikant lägre resultat på testet. Finland deltog inte i denna undersökning. 
 Inte förvånande är korrelationen mellan de olika lästesten stort (0,87). Det finns samtidigt skillnader mellan de olika testen, t.ex. är skillnaderna mellan pojkar och flickor mindre vad gäller digital läsning (26 poäng) än vad gäller traditionell läsning (46 poäng). 
 I undersökningen fann forskarna inte något signifikant samband mellan användandet av datorer i undervisning eller i hemmen och förmågan att läsa digitalt. De som presterade bäst på testet var dock de måttliga datoranvändarna. De elever som gick i skolor som i större utsträckning använde dator i annan undervisning, som matematik, naturkunskap och modersmålsundervisning, presterade sämre på det digitala lästestet än de som i måttlig utsträckning använde sig av datorer i undervisningen. 
 20 
  
 19 
  
 Jfr Henson, Att hantera kunskap och information i den digitala samtiden, i  
  
 Läsarnas marknad, marknadens läsare  
 (SOU 2012:10). 
  
 20 
  
 Statens skolverk,  
 Eleverna och nätet – PISA 2009 om  
 15-åringars 
  förmåga att söka, läsa och värdera digital information,  
 rapport 361 (2011). 
  
 57 
  
 Läsvanor och läsfärdighet 
  
 SOU 2012:65 
  
 2.3 
  
 Förklaringar till försämrad läsfärdighet 
  
 Enligt  
 PISA-undersökningen 
  har läsningen försämrats hos samtliga grupper, pojkar respektive flickor,  
 15-åringar 
  med invandrar- bakgrund respektive utan invandrarbakgrund. Flera olika typer av förklaringar har presenterats till varför unga svenskar läser allt sämre. Förklaringarna rör sig på olika nivåer, från en individuell nivå till en mer strukturell systemnivå, och de olika faktorerna förklaras ofta vara mer eller mindre direkt relaterade till varandra. En omdiskuterad förklaring på individnivå är att den ökade användning av datorer och internet har påverkat läsningen negativt. En annan förklaringsmodell pekar på att förändringar i skolan har medfört att den svenska grundskolan har blivit sämre på att lära ut läsning. Relaterat till ovanstående faktorer eller oberoende av dem framhålls också ofta att läslusten och läsvanorna har förändrats bland unga. Det senare är en typ av variabler som både kan bero på och leda till sämre läsfärdighet. 
 Att förklara orsakerna till försämrad läsfärdighet är komplext. Läsfärdighet är en variabel som bestäms av flera faktorer som inbördes korrelerar. I det följande sammanfattas ändå de viktigare förklaringsmodellerna. 
 Internetanvändningens påverkan på ungas läsfärdighet 
 I Nordicoms Mediebarometer finns vissa uppgifter som kan användas för att undersöka sambandet mellan datoranvändning och läsning, bl.a. om uppskattad tid för internetanvändning och person- ens läsvanor. Av dessa uppgifter går det inte att dra några tydliga slutsatser om ett tydligt samband mellan läsvanor och internettid. 
 Som framgår av diagrammet nedan förefaller det inte finnas något starkare samband mellan internetanvändning och om en person läst/inte läst en bok föregående dag. De som använt internet upp till två timmar per dag förefaller vara lika benägna att läsa en bok som de som inte använt internet. Det är endast när det gäller gruppen pojkar som använder internet mer än två timmar som det syns en signifikant skillnad. Man ska dock lägga märke till att dessa uppgifter inte säger något om den tid som använts till läsning. Det är möjligt att de som tillbringar mycket tid på internet läser med ungefär samma regelbundenhet fast kortare stunder. 
 58 
  
 SOU 2012:65 
  
 Läsvanor och läsfärdighet 
  
 80 
  
 70 
  
 Flickor  
 9-17 
  år 
  
 60 
  
 58 
  
 60 
  
 56 
  
 56 
  
 50 
  
 52 
  
 50 
  
 51 
  
 40 
  
 43 
  
 Pojkar  
 9-17 
  år 
  
 30 
  
 20 
  
 10 
  
 0 
  
 Ej använt internet 
  
 Upp till 1 timme 
  
 1- 2 timmar 
  
 2 timmar eller mer 
  
 Källa 
 : Vargas,  Bokläsning i skiftet mellan traditionella och digitala medier, s. 69. Data från Nordicoms Mediebarometer. 
 Monica Rosén har visat att det på landsnivå finns ett statistiskt samband mellan läsfärdighet och datoranvändning hemma. I länder där datoranvändningen hemma ökat har läsfärdigheten ofta min- skat. Hur detta samband ser ut och vilka orsakerna skulle kunna vara finns det olika sätt att närma sig. Det kan generellt sett sägas finnas tre olika förklaringsmodeller som rör hur internet- och datoranvändning påverkar läsfärdighet. 
 21 
  
 Den första typen av förklaringar kan kallas  
 innehållsteorier.  
 Dessa teorier menar att effekten på läsfärdigheten är en funktion av vilket innehåll internet- och datoraktiviteterna har. Effekten kan vara antingen positiv eller negativ beroende på vilket innehåll aktiviteten har. En annan typ av förklaringar kan kallas  
 förskjut- ningsteorier 
 . Dessa teorier tar sin utgångspunkt i att tiden är en begränsad resurs. Om internet- och datoranvändning tar tid från läsning så får det en negativ effekt på läsfärdigheten. Den tredje 
  
 21  
 För en sammanfattning se Rosén, Förändringar i läsvanor och läsförmåga bland 9- till 10- åringar, s. 129. 
 59 
  
 Läsvanor och läsfärdighet 
  
 SOU 2012:65 
  
 typen av förklaringar,  
 aktiveringsteorier,  
 utgår från att användandet av medier som bygger på passivt mottagande av information är negativt för den kognitiva utvecklingen. Om olika medie- teknologier används på ett interaktivt och kognitivt utmanande sätt kan de dock istället vara positiva enligt detta synsätt. 
 Monica Rosén finner att i länder där datoranvändningen ökat mest har nöjesläsningen på fritiden minskat liksom boklåne- frekvensen på bibliotek. 
 22  
 Också i Sverige syns en minskning i båda dessa avseenden. Dessa mönster menar hon tyder på att det inte är datorerna i sig som har en menlig inverkan på läsfärdigheten, utan att det sannolikt handlar om en omfördelning av tid (det stödjer alltså en förskjutningsteoretisk tolkning) och att mer tid läggs på datorer och mindre på läsning. Sammanfattningsvis leder det henne till slutsatsen att nedgången i läsprestationer bland 9- till  
 10-åringar 
  i Sverige till stor del kan förklaras av förändrade läsvanor med minskat nöjesläsande och mindre intresse för läsning som en följd av ett ökat datoranvändande på fritiden. 
 Förändringar i skolan som förklaring till försämrade resultat 
 När Skolverket sökt förklara de försämrade resultaten i PISA- och  
 PIRLS-undersökningarna 
  så hänvisar de bl.a. till förändringar i skolans struktur och styrning. 
 23  
 Bland annat framhålls att den ökade decentraliseringen rörande beslutsfattandet om skolan har inneburit en ökad segregering. 
 24  
 Skolornas elevsammansättning har blivit allt mer homogen och skillnaderna mellan skolorna har blivit större. 
  
 I skolverkets rapport  
 Likvärdig utbildning i svensk grundskola  
 visas att spridningen mellan skolors genomsnittliga resultat mer än fördubblats sedan  
  
 1990-talet. 
  
  Skillnaden i resultat mellan elever i olika skolor beror enligt Skolverket dels på att skolorna är segregerade i betydelsen att vissa skolor har en högre andel elever med utländsk bakgrund och elever med sämre socioekonomisk bakgrund. Att vissa skolor har bättre resultat förklaras i rapporten av att det i dessa skolor uppstår kamrateffekter då eleverna generellt är mer studiemotiverade i dessa skolor samt att lärarnas 
  
 22 
  
 Rosén, Förändringar i läsvanor och läsförmåga bland 9- till  
  
 10-åringar, 
  s. 137. 
  
 23 
  
 Se t.ex. Statens skolverk,  
  
 Rustad att möta framtiden 
 , s. 135. 
  
 24 
  
 Statens skolverk,  
 Vad påverkar resultaten i svensk grundskola: Kunskapsöversikt om betydel- sen av olika faktorer  
 (2009). 
  
 60 
  
 SOU 2012:65 
  
 Läsvanor och läsfärdighet 
  
 förväntningar är högre på eleverna i de mer framgångsrika skolorna. Enligt författarna till rapporten går det inte att utesluta att kvalitetsskillnaderna i skolan även har ökat. 
 25 
  
 I  
 PISA-undersökningarna 
  bekräftas bilden av att socio- ekonomisk bakgrund fått större betydelse för elevernas läsresultat. 
 Källa 
 : Statens skolverk,  
 Rustad att möta framtiden: PISA 2009 om  
 15-åringars 
  läsförståelse och kunskaper i matematik och naturvetenskap 
 , rapport nr 352 (2010), s. 135. 
  
 Av ovanstående tabell framgår att den socioekonomiska bak- grunden har betydelse för elevers läsresultat. I Sverige kunde 2009 hela 43 poäng förklaras av denna variabel, vilket är högre än år 2000 enligt Skolverket. Sverige är inte bara det nordiska land där socioekonomisk bakgrund påverkar resultaten mest, Sverige är även sämre än  
 OECD-genomsnittet 
  i detta avseende. Utvecklingen i förklaringsgrad för denna variabel antyder att den svenska skolans kompensatoriska förmåga har blivit sämre. Sverige har historiskt haft en skola som varit bättre på att utjämna socioekonomiska skillnader än  
 OECD-genomsnittet 
  men så är inte längre fallet. 
 I OECD:s analys av framgångsrika länder framgår att de länder som lyckas bäst i PISA även är de länder som lyckas minska de socioekonomiska skillnaderna. De länder som ligger i topp i PISA- undersökningen ligger under  
 OECD-medel 
  vad gäller betydelsen av socioekonomisk bakgrund för resultaten. 
 26 
  
 25 
  
 Statens skolverk,  
 Likvärdig utbildning i svensk grundskola? En kvantitativ analys av likvärdigheten över tid,  
 rapport nr 374 (2012). 
  
 26 
  
 OECD,  
 PISA 2009 Results: What Makes a School Successful? Resources, Policies and Practices 
 , vol. IV (2010), s. 104. 
  
 61 
  
 Läsvanor och läsfärdighet 
  
 SOU 2012:65 
  
 Skillnaden i resultat på lästestet mellan skolor i Sverige har också ökat enligt  
 PISA-undersökningen. 
  I Sverige är dock skillnad- en i detta avseende fortfarande mindre än  
 OECD-genomsnittet. 
  Detta förklaras till viss del av att i många andra länder går  
 15-åring- 
  arna i motsvarande gymnasieskola, dvs. i en skolform där eleverna kan välja mellan teoretiska eller praktiska inriktningar. Samtliga nordiska länder har dock en mindre skillnad mellan skolor än Sverige. 
 Elever i fristående skolor har i Sverige något högre resultat på läsdelen i  
 PISA-undersökningarna 
  jämfört med elever i kommunala skolor. Denna skillnad försvinner dock om man även tar hänsyn till socioekonomiska faktorer. 
 En förändring som ofta påpekas i den svenska skolan är att undervisningen har individualiserats. Med det avses att en viss del av ansvaret har flyttats från läraren till eleven genom att ökat fokus i undervisningen lagts på självständigt arbete i olika former. Detta är en utveckling som enligt Skolverket är särskilt tydlig när det gäller läsning. I en kunskapsöversikt från Skolverket påpekas att undersökningar visar att ansvaret för elevernas lärande i stor utsträckning delegerats till eleverna själva i olika former av eget arbete, till föräldrarna i lästräningen, till bibliotekarierna i valet av skönlitteratur. 
 27  
 I Skolverkets analys av  
 PISA-undersökningen 
  beskrivs också individualiseringen som en förklaring till de sjunkande resultaten. Nationell och internationell forskning har visat att aktiva lärare är en förutsättning för goda skolresultat. I OECD:s analys av framgångsrika skolsystem framgår att relationen mellan lärare och elev är den enskilt viktigaste faktorn för elevernas resultat generellt. Det är i de skolmiljöer där lärarna är engagerade som eleverna lyckas. Lärarnas engagemang har enligt OECD betydligt större betydelse för elevernas resultat än t.ex. storleken på klasserna. 
 28 
  
 27 
  
 Statens skolverk,  
 Vad händer med läsningen? En kunskapsöversikt om läsundervisningen i Sverige  
 1995–2007 
 , 
  
  rapport nr 302 (2007). 
  
 28 
  
 OECD,  
 PISA 2009 Results: What Makes a School Successful? 
 , s. 107. Forskaren Novak har gjort den största metaanalysen av vad som påverkar elevers skolresultat. Undersökningen pekar på att lärarens roll i skolan har varit underskattad. Frank konstaterar att den enskilda lärarens pedagogiska kunskaper och engagemang är av avgörande betydelse för elevernas lärarande. Lärarens förmåga betyder betydligt mer för kunskapsinhämtningen än hur skolan är organiserad. Faktorer som skolstorlek, klasstorlek, programstruktur, finansiering, nivå- gruppering har liten eller ingen betydelse enligt analysen. Se Novak,  
 Visible learning  
 (Routledge, 2009). 
  
 62 
  
 SOU 2012:65 
  
 Läsvanor och läsfärdighet 
  
 När de forskare som står bakom Skolverkets kunskapsöversikt söker förklara varför elever i de skolor som i större utsträckning använder datorer i undervisningen är sämre digitala läsare tas denna aspekt upp. De anför att eleverna i dessa skolor ofta får sitta ensamma framför datorn. Den handledda datortiden är liten och en hög grad av datoranvändning kan innebära lite lärartid för eleverna. Detta innebär att hög datoranvändning korrelerar med låg lärar- närvaro och lärarnas insatser är det som har störst betydelse för läsförmågan. 
 Läslusten och läsvanorna har förändrats 
 Läsförmåga är naturligen nära sammanlänkat med läsvanor och läslust. Sambanden kan förmodas gå åt båda håll, dvs. den som tycker om att läsa blir bättre på aktiviteten och den som är bra på att läsa kommer att läsa mer och på så sätt utveckla sin förmåga ytterligare. Detta skapar en spiral som lätt blir negativ för den som aldrig når en viss nivå i sin läsförmåga. Den danska forskaren Rose har visat på det tydliga sambandet mellan basal läsfärdighet och läslust och läsvanor. Hon understryker särskilt att det för att nöjesläsa krävs grundläggande färdigheter såsom förmåga att avkoda text och ett tillräckligt ordförråd för att förstå vad som läses. Med andra ord krävs grundläggande läsfärdigheter för att tycka om att läsa och läslust innebär sedan i sin tur att eleven läser mer vilket i sin tur kommer att skapa en god läsare. Det handlar om att knäcka läskoden för att komma vidare i utvecklingen. 
 29 
  
 I  
 PISA-undersökningarna 
  framgår också att de elever som tycker om att läsa läser mer och bättre. Mot denna bakgrund är det särskilt problematiskt att svenska pojkars lust att läsa har minskat signifikant sedan år 2000. År 2009 hade även de svenska 15- åringarna totalt sett mindre angiven läslust än genomsnittet i OECD, dock framförallt på grund av pojkarnas låga nivåer. I det index som används är  
 OECD-genomsnittet 
  för hela populationen 0 och det svenska genomsnittet var 2009 – 0,11. 
  
 29  
 Rose.  To what extent do basic skills predict students PISA reading score?, i Phillips, red.,  
 Norden Lights on PISA 2009 – focus on reading  
 (Nordiska minister- rådet, 2012:501). 
 63 
  
 Läsvanor och läsfärdighet 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa 
 : Statens skolverk,  
 Rustad att möta framtiden: PISA 2009 om  
 15-åringars 
  läsförståelse och kunskaper i matematik och naturvetenskap 
 , rapport nr 352 (2010), s. 88. 
  
 Som framgår av ovanstående tabell ligger både svenska pojkar och flickor under genomsnittet i OECD vad gäller angiven läslust. Skillnaden mellan pojkar och flickor är något större i Sverige än genomsnittet i OECD. Skillnaden var i genomsnitt 0,62 i OECD och 0,73 i Sverige. Det är även intressant att notera att måttet läslust statistiskt sett förklarar de svenska  
 15-åringarnas 
  presta- tioner på den samlade lässkalan i större utsträckning än vad som gäller generellt för alla  
 OECD-länderna 
  Variabeln läslust förklarar en skillnad på 21,7 poäng i Sverige jämfört med 18,1 i OECD- länderna generellt. 
 Läsvanorna har som sagt stor betydelse för läsfärdigheten. De elever som läser mer blir av naturliga skäl bättre läsare. Som framgått ovan har läsningen bland unga minskat, särskilt vad gäller pojkar. Att även vad som läses har betydelse för läsförmågan visas av  
 PISA-undersökningarna. 
  
 Källa 
 : Statens skolverk,  
 Rustad att möta framtiden: PISA 2009 om  
 15-åringars 
  läsförståelse och kunskaper i matematik och naturvetenskap 
 , rapport nr 352 (2010), s. 78. 
  
 I Sverige uppvisar läsning av alla typer av läsmaterial ett positivt samband med resultat på läsfärdighetstestet. I stort gäller detta även i  
 OECD-länderna 
  generellt (med undantag för serier) även 
 64 
  
 SOU 2012:65 
  
 Läsvanor och läsfärdighet 
  
 om skillnaderna mellan de som läser och de som inte gör det är mindre för alla  
 OECD-länderna. 
  Som framgår av ovanstående tabell pekar mycket även på att det för läsförmågan är av särskilt stor betydelse att unga regelbundet läser fack- och skönlitteratur. Skillnaden i Sverige mellan de som läser skönlitteratur och de som inte läser skönlitteratur är 74 poäng och de som läser respektive inte läser facklitteratur är 44 poäng, detta kan jämföras med skillnaden mellan personer med utländsk bakgrund och de utan utländsk bakgrund vilken är 53,5 poäng. 
 65 
 3 Litteratur i skolan 
 Enligt direktiven ska vi analysera litteraturens ställning i skolan och föreslå hur den kan stärkas i förskolan, förskoleklassen, grund- skolan och gymnasieskolan. Detta kapitel behandlar den statliga styrningen av de olika skolformerna och viktigare statliga insatser som rör litteratur och läsning i skolan. Vidare beskrivs styrningen av lärarutbildningen, vissa undervisningsmetoder och relevanta kompetensutvecklingsinsatser. Ett längre avsnitt ägnas skol- bibliotek. Kapitlet avslutas med en analys av litteraturens ställning inom satsningen Skapande skola. 
  
 3.1 
  
 Styrningen av skolområdet och genomförda reformer 
  
 Styrningen av skolområdet är komplex. Under  
 1990-talet 
  decentraliserades en stor del av ansvaret för skolan och skol- väsendet blev i huvudsak en kommunal angelägenhet. Förenklat kan det sägas att staten sätter upp mål genom exempelvis skollagen (2010:800) och läroplanerna för undervisningen, men att det är skolhuvudmännen som är ansvariga för att målen nås. Även finansieringen av skolverksamheten har förändrats från att vara direktfinansierad av staten till ett system med generellt statsbidrag där kommunerna har stor frihet att besluta hur mycket resurser de vill lägga på skolverksamhet. 
 Det är kommunerna som bär huvudansvaret för skolan medan de statliga myndigheterna Statens skolverk och Statens skolinspektion har till uppgift att utfärda föreskrifter och tolka regelverken samt att följa upp och granska verksamheten. Även om kommunerna bär ansvaret för att det finns skolor för samtliga barn och unga upp till 20 års ålder så är utförarna både offentliga och enskilda aktörer. 
 67 
  
 Litteratur i skolan 
  
 SOU 2012:65 
  
 Skolan är ett område där stora reformer håller på att implemen- teras. Nya läroplaner infördes under läsåret 2011/2012 och en ny skollag började tillämpas den 1 juli 2011. Riksdagen beslutade i april 2011 om grundläggande förändringar i lärarutbildningens struktur och utformning (prop. 2009/10:89, bet. 2009/10:UbU16, rskr. 2009/10:248). Utbildning enligt de nya kraven började ges höstterminen 2011. 
 Statens skolverk 
 Statens skolverk är förvaltningsmyndighet för bl.a. skolväsendet inklusive förskoleverksamheten. Myndigheten ska främja att alla barn och elever får tillgång till en likvärdig utbildning av god kvalitet. Skolverket ska även vara ett stöd för kommuner och andra huvudmän i deras utbildningsverksamhet och pedagogiska verksamhet samt bidra till förbättrad måluppfyllelse. 
 1  
 Skolverket gör detta genom att t.ex. initiera forskning, ge stöd till kommuner och andra huvudmän samt administrera statliga satsningar på till exempel kompetensutveckling och fortbildning för lärare. Exempel på satsningar inom läs- och skrivområdet är  
 Läsa-skriva-räkna, 
  Lärarlyftet, samt Förskolelyftet. Skolverket publicerar även olika typer av material för skolledare och lärare, exempelvis lärar- handledningar. 
 2  
 De tar även fram allmänna råd i olika frågor inom ramen för skolområdet. Skolverket arbetar vidare för att stödja skolor och kommuner i deras arbete med ett stärkt kvalitetsarbete och följer upp och utvärderar huvudmäns, förskolors och skolors arbete i syfte att förbättra kvaliteten och resultaten i verksam- heterna. 
 Inom Skolverket finns ett Nationellt centrum för  
 språk-, 
  läs- och skrivutveckling (NCS) som har i uppdrag att stimulera skolhuvudmän och skolor på kommunal nivå att arbeta aktivt med just  
 språk-, 
  läs- och skrivutveckling. Verksamheten startade 2006 genom ett regeringsuppdrag om att förbättra barns  
 språk-, 
 läs-, 
  och skrivutveckling för att på så sätt bidra till en ökad måluppfyllelse i 
  
 1 
  
 Förordning (2011:555) med instruktion för Statens skolverk. 
  
 2 
  
 Se bl.a. Statens skolverk,  
 Nya språket lyfter! Bedömningsstöd i svenska och svenska som andraspråk för grundskolans årskurs  
 1–4 
 , 
  
 reviderad upplaga enligt Lgr 11 
 . 
  
 68 
  
 SOU 2012:65 
  
 Litteratur i skolan 
  
 skolan. 
 3  
 I detta arbete har det skapats ett nationellt nätverk i vilket kommuner i Hälsingland, Västernorrland, Jämtland, Norrbotten, Småland, Blekinge, Öland, Stockholm, Södermanland, Värmland och Västra Götaland ingår. NCS samverkar med en referensgrupp bestående av åtta kommunala  
 språk-, 
  läs- och skrivutvecklare och andra aktörer inom området. Utöver detta arbetar de för att sprida goda exempel och forskning inom området. Vidare samarbetar och stödjer NCS de regionala nätverken och erbjuder särskilda fort- bildningsinsatser, bl.a. genom nationella konferenser för  
 språk-, 
  läs- och skrivutvecklare runt om i landet. Totalt har cirka 200 deltagare från 155 kommuner deltagit i satsningen.  
 Språk-, 
  läs- och skrivutvecklarna har arbetat med att systematisera och samordna utvecklingsarbetet i sina respektive kommuner. 
 Kompetens- och metodutvecklingsinsatser med stöd från 
 Skolverket 
 Inom många svenska kommuner pågår ett aktivt och strukturerat arbete med läs- och skrivutveckling med syftet att förbättra kvaliteten i undervisningen i läsning och skrivning. Detta sker bl.a. genom kunskapsöverföring och handledning om arbetsformer som ger eleverna lust att läsa och skriva och metoder för att tidigt upptäcka elever med läs- och skrivsvårigheter. Handlingsplaner för arbetet med  
 språk-, 
  läs- och skrivutveckling har utformats i ett flertal kommuner. 
 I Sverige finns i dag cirka 150 personer som arbetar som kommunala läs- och skrivutvecklare och ingår i Skolverkets nätverk. Organisatoriska strukturer har skapats och läs- och skriv- utvecklarna driver utvecklingsarbetet på kommunal nivå. De fungerar som ett stöd till skolorna i att bl.a. ta fram metoder för läs- och skrivundervisning. Representanter för Skolverket uppger att de ofta spelar en viktig roll i arbetet med att förmedla metoder för arbetet med litteratur i skolan då det framförallt är genom dessa 
  
 3  
 Se uppdraget om att bygga upp ett nationellt centrum för  
 språk-, 
  läs- och skrivutveckling (U2005/9475/S). Regeringen gav 2008 dåvarande Myndigheten för skolutveckling i uppdrag att sammanföra uppdraget att bygga upp ett nationellt centrum för  
 språk-, 
  läs- och skrivutveckling med uppdraget att genomföra en satsning för att erbjuda lärare kompetens- utveckling inom området  
 språk-, 
  läs- och skrivutveckling (U2005/9476/S) till ett samlat uppdrag (U2008/5235/S). 
 69 
  
 Litteratur i skolan 
  
 SOU 2012:65 
  
 personer som myndigheten har möjlighet att sprida och öka kunskapen om undervisningsmetoder. 
  
 Språk-, 
  läs- och skrivutvecklarna på kommunal nivå finansieras i stor utsträckning med hjälp av den statliga satsningen Läsa, skriva, räkna som sammantaget omfattat 1,5 miljarder kronor åren 2008 till 2012. Medlen fördelas av Skolverket och det är skolhuvudmän (både kommuner och fristående skolor) som kan söka stats- bidraget. Syftet med bidraget är att stimulera och stärka kommuners och skolors arbete för att stärka elevernas basfärdig- heter. Det är framförallt elever i årskurserna  
 1-3 
  som satsningen riktar sig till. Fram till 2012 har huvudmännen kunnat söka medel för olika typer av personalförstärkningar, kompetenshöjande insatser samt läromedel och tekniska hjälpmedel. En utvärdering av satsningen kommer att presenteras under 2013. Eftersom satsningen avslutas 2012 råder det osäkerhet om huruvida kommunerna kommer att ha kvar sina  
 språk-, 
  läs- och skrivutvecklare när det inte finns statsbidrag för detta. 
 Konsultfirman Ramböll Management genomförde 2008 en utvärdering av verksamheten vid Nationellt centrum för  
 språk-, 
  läs- och skrivutveckling. De bedömde att centret har haft ett tydligt värde som katalysator och motor för arbete med  
 språk-, 
  läs- och skrivutveckling i kommuner som sedan tidigare formulerat ett intresse för frågan. Centrets kompetensutvecklingsinsatser bedöm- des ha gett många pedagoger ökad kunskap och motivation, vilket inneburit att undervisningen i högre grad än tidigare anpassas till elevernas individuella behov. Vidare hade frågan fått tydligare legitimitet och ett systematiskt utvecklingsarbete på kommunal- och enhetsnivå hade åstadkommits. Utredarna bedömde att insatserna var relevanta för att uppnå de önskade resultaten och effekterna. Utvärderingen visade även att målsättningen att uppnå en förbättrad läs- och skrivförmåga upplevdes som mycket relevant av lärarna och skolledarna själva, vilket utredarna menade indikerar att centrets syfte mycket väl överensstämde med de behov som fanns i de svenska skolorna. 
 I rapporten poängteras även vikten av politisk prioritering av läs- och skrivutveckling på kommunal nivå och att arbetet bör syfta till utveckling av kvaliteten på undervisningen på klassrumsnivå samt ökat systematiskt utvecklingsarbete på kommunal nivå. Enligt rapporten bör insatser riktade till lärare syfta till kompetens- utveckling och insatser mot politiker/kommunala tjänstemän vara av karaktären lobbyarbete för att öka prioriteringen av frågan och 
 70 
  
 SOU 2012:65 
  
 Litteratur i skolan 
  
 rikta sig till kommuner som inte redan satsar på läs- och skriv- utveckling. 
 4  
 Utvärderingen visar stora geografiska skillnader när det gäller var i landet  
 språk-, 
  läs- och skrivutvecklare finns och var frågan är prioriterad. Flest  
 språk-, 
  läs- och skrivutvecklare finns i Stockholms län, Västra Götalands län, Skåne län, Gävleborgs län och Norrbottens län. Stockholm, Sundsvall, Luleå och Malmö är kommuner som bedriver ett särskilt aktivt arbete. 
 5 
  
 En aktuell statlig satsning på lärarkompetens är Lärarlyftet II. Satsningen pågår mellan  
 2012–2015 
  och syftar till att lärare i grundskolan, gymnasieskolan, vuxenutbildningen och motsvarande skolformer med lärarexamen, och som undervisar i ämnen de inte är behöriga i, ska bli behöriga. Skolverket ska särskilt ta hänsyn till behovet av att lärare deltar i kurser i ämnet matematik. Därför får huvudmännen 1 000 kronor per högskolepoäng när lärare går kurser i matematik, medan de får 500 kronor per högskolepoäng när de går kurser i andra ämnen. Reformen syftar till att komma till rätta med problemet att obehöriga arbetar som lärare i skolan. Från 2015 ska endast legitimerade lärare få sätta betyg. 
 Under  
 2012–2014 
  pågår satsningen Förskolelyftet II. Syftet är att stärka förskollärares och förskolechefers kompetens och där- med främja förskolans måluppfyllelse. Bakgrunden till satsningen är att regeringen bedömer att förskollärare behöver ökad kunskap och förstärkt specialpedagogisk kompetens samt att förskolechefer behöver ökad kompetens att systematiskt och kontinuerligt planera, följa upp, utvärdera och utveckla verksamheten för att leva upp till skollagens och läroplanens krav. Förskollärare erbjuds därför fortbildning med inriktning på barn i behov av särskilt stöd när det gäller språklig, kommunikativ och matematisk utveckling. Förskolechefer och förskollärare erbjuds fortbildning som inriktas på uppföljning och utvärdering av förskolans verksamhet. Till den tidigare satsningen Förskolelyftet  
 (2009-2011) 
  fanns ett särskilt statsbidrag kopplat, vilket inte är fallet för Förskolelyftet II. Staten står endast för utbildningskostnaderna, dvs. betalar lärosätena för kurserna. 
  
 4 
  
 Utvärdering av Nationellt centrum för  
  
 språk-, 
  läs- och skrivutveckling  
 (Ramböll Management, 2008). 
  
 5 
  
 Utvärdering av Nationellt centrum för  
  
 språk-, 
  läs- och skrivutveckling 
 , s. 21. Se även Stockholms stads utvärdering av den läs- och språksatsning som utbildningsförvaltningen genomförde  
  
 2007–2010: 
  
  Toura Hägnesten 
 , Lärarna, eleverna och deras läsning  En läs- och språksatsning i Stockholms stads grundskolor  
 (Stockholms stad, 2011). 
  
 71 
  
 Litteratur i skolan 
  
 SOU 2012:65 
  
 Skolverket driver från augusti 2012 även den nya satsningen Handledning för jämställdhet och kunskap. Satsningen pågår till 2014 och omfattar totalt 48,5 miljoner kronor. Bakgrunden är de ökade skillnaderna i skolresultat mellan pojkar och flickor. Syftet är att utveckla en mer jämställd undervisning genom att integrera jämställdhetsarbetet i språkundervisningen. Målet är att öka möjlig- heten för alla elever, oavsett kön eller bakgrund, att utvecklas och nå målen. En del av satsningen fokuserar specifikt på läs- och skrivutveckling. Aktuell tematik för denna del av satsningen är hur lärare kan arbeta med språk i alla ämnen, hur de kan motivera pojkar till mer skönlitterär läsning och vilka samtalsmetoder som eleverna får möjlighet att använda sig av i klassrummet. 
 6  
 Satsningen riktar sig till förskollärare, lärare i grundskola och gymnasium samt fritidspedagoger och genomförs i samarbete med Nationellt centrum för  
 språk-, 
  läs- och skrivutveckling. Även rektorer och förskolechefer förväntas delta i viss mån. De s.k. processledarna får utbildning och handledning av forskare och handleder sedan i sin tur lärare och förskollärare på sin skola eller förskola. Process- ledarna kan bl.a. vara  
 språk-, 
  läs- och skrivutvecklare eller pedagogiska handledare. I juli 2012 fick Skolverket ett tilläggs- uppdrag där det bl.a. preciserades att en grund för satsningen är att elevers  
 språk-, 
  läs- och skrivutveckling har avgörande betydelse för hur eleverna lyckas nå målen i skolans alla ämnen.  
 7 
  
 Statens skolinspektion 
 Statens skolinspektion är statens tillsynsmyndighet på skol- området. I myndighetens uppdrag ingår även att bedöma ansökningar om att driva fristående skola. Tillsynen är uppdelad på tillsyn och kvalitetsgranskning. Enligt 26 kap. § 2 skollagen (2010:800) avser tillsynen självständig granskning som har till syfte att kontrollera om den verksamhet som granskas uppfyller de krav som följer av lagar och andra föreskrifter. I tillsynen ingår att fatta de beslut om åtgärder som kan behövas för att den huvudman som bedriver verksamheten ska rätta fel i verksamheten. Enligt 26 kap. 10 § kan Skolinspektionen om de finner brister ge huvudmannen 
  
 6 
  
 Statens skolverk,  
 Handledning för jämställdhet och kunskap – ökad måluppfyllelse i skolan 
 (2012). 
  
 7 
  
 Se regeringens beslut om tilläggsuppdrag att genomföra insatser för att främja jämställdhet inom skolväsendet (U201/7067/S). 
  
 72 
  
 SOU 2012:65 
  
 Litteratur i skolan 
  
 ett föreläggande med eller utan vite. Vid mindre brister kan endast en anmärkning ges. Om Skolinspektionen finner mycket stora brister kan tillståndet att bedriva skolverksamhet dras in för fri- stående skolor. Kommunala skolor riskerar att tillfälligt stängas. 
 Skolinspektionen ska även genomföra kvalitetsgranskningar. Dessa ska avse kvaliteten på utbildningen i förhållande till mål och andra riktlinjer. I propositionen om den nya skollagen anger regeringen att det är måluppfyllelse som ska vara i fokus för kvalitetsgranskningarna. 
 8 
  
 Specialpedagogiska skolmyndigheten 
 Specialpedagogiska skolmyndigheten ska verka för att alla barn, elever och vuxenstuderande med funktionsnedsättning får tillgång till en likvärdig utbildning och annan verksamhet av god kvalitet. Myndighetens uppgift är att ge specialpedagogiskt stöd till personal inom skolväsendet. I uppdraget ingår bl.a. att ordna kompetens- utveckling och fortbildning, sprida information till skolhuvudmän och föräldrar samt bedriva specialpedagogisk utvecklingsverk- samhet samt att sprida forskningsresultat som är relevanta för det specialpedagogiska området. Myndigheten erbjuder stöd som kan handla om individers lärande, pedagogers arbete eller verksamhet och organisation. En viktig funktion är att förskolor, skolor eller vuxenutbildningar kan vända sig till myndigheten för att få rådgivning i specialpedagogiska frågor. Myndigheten bidrar med rådgivning för främst specialpedagoger och speciallärare, men även för lärare, bl.a. gällande hur pedagogerna kan arbeta med elever med läs- och skrivsvårigheter och dyslexi. Tanken är att myndig- hetens kompetens ska komplettera de specialpedagogiska resurser som finns i kommuner eller fristående skolor. 
 Myndigheten ska också främja och informera om tillgång till anpassade läromedel för barn, ungdomar och vuxna med funktions- nedsättning och administrerar vissa statliga bidrag och stöd till folkhögskolor, universitet och högskolor. De utför även special- pedagogiska kartläggningar och utredningar och samverkar regel- bundet med Skolverket och Skolinspektionen. 
  
 8  
 Jfr 26 kap. 19 och 20 §§ skollagen (2010:800) samt  
 Den nya skollagen för kunskap, valfrihet och trygghet  
 (prop. 2009/10:165), s. 556. 
 73 
  
 Litteratur i skolan 
  
 SOU 2012:65 
  
 Litteratur och läsning i förskolan 
 Barns språkutveckling börjar tidigt i livet. Forskning visar att barn i låg ålder kan utveckla intresse och engagemang för språk och läsning och att läsutvecklingen ofta börjar redan i förskoleåldern. Barn från olika uppväxtförhållanden får olika möjligheter att utveckla de förmågor som behövs för att senare kunna lära sig läsa. Sociokulturell bakgrund är enligt forskningen en av de mest framträdande faktorerna för den senare läsutvecklingen. 
 9  
 Mot denna bakgrund är arbetet som bedrivs inom förskolan betydelse- fullt. Särskilt viktigt är förskolans arbete för de barn som växer upp i hem där böcker inte läses, eftersom en förskola som arbetar aktivt med litteratur och högläsning kan ge dessa barn mer likvärda förut- sättningar jämfört med barn som växer upp i en miljö där böcker och läsning är vanligt. I Sverige går 83 procent av alla  
 1–5-åringar 
  i förskola och bland  
 3–5-åringarna 
  går nästan 95 procent av barnen i förskola. 
 10  
 Detta innebär att insatser i förskolan når majoriteten av de yngre barnen, oberoende av social bakgrund. 
 Den reviderade läroplanen som började gälla den 1 juli 2011 innebar en förstärkning av förskolans pedagogiska uppdrag. 
 11  
 Skollagen och läroplanen är tydliga med att förskolan är en egen skolform. Att se förskolan som en del i skolväsendet har dock inte varit självklart i Sverige. Det var först 1998 som förskolan fick en egen läroplan. 
 I läroplanen för förskolan framgår att förskolan ska lägga grunden för ett livslångt lärande. Vidare ska förskolan stimulera barns utveckling och lärande samt erbjuda en trygg omsorg. Enligt de riktlinjer som anges i läroplanen ska förskollärare ansvara för att varje barn stimuleras och utmanas i sin språk- och kommunika- tionsutveckling. Enligt läroplanens mål ska varje barn utveckla intresse för bilder, texter och olika medier samt sin förmåga att använda sig av, tolka och samtala om dessa. Barnen ska även utveckla intresse för skriftspråk samt förståelsen för symboler och deras kommunikativa förmåga. Vidare ska förskolan sträva efter att varje barn tillägnar sig innebörden i begrepp, ser samband och upptäcker nya sätt att förstå sin omvärld, utvecklar nyanserat talspråk, ordförråd och begrepp samt sin förmåga att leka med ord, 
  
 9 
  
 Se bl.a. Hays,  
  
 Barns tidiga läsning  
 (Norstedts akademiska förlag, 2007) och Statens skolverk,  
 Nya språket lyfter! 
 , s.  
 13–14. 
  Se även kapitel 2. 
  
 10 
  
 Skolverkets officiella statistik för förskolan 2012. 
  
 11 
  
 Statens skolverk,  
 Läroplan för förskolan Lpfö 98, reviderad 2010 
 . 
  
 74 
  
 SOU 2012:65 
  
 Litteratur i skolan 
  
 berätta, uttrycka tankar, ställa frågor, argumentera och kommunicera med andra. Förskolan ska även sträva efter att varje barn utvecklar sin förmåga att lyssna, reflektera och ge uttryck för egna uppfattningar och försöker förstå andras perspektiv. Arbete med litteratur i förskolan kan därför sägas vara ett viktigt sätt att arbeta mot dessa mål. 
 Läroplanen anger inte hur förskolan ska arbeta för att uppfylla de mål som satts upp, utan det är upp till förskolorna att bestämma vilka pedagogiska metoder som ska användas. Det innebära att det kan finnas stora skillnader mellan hur förskolorna arbetar med t.ex. läsning och litteratur. Det finns förskolor där böcker är sällsynta medan de flesta förskolor förefaller arbeta med högläsning av olika typer av litteratur anpassat till barn i olika åldrar. Många, men långt i från alla, förskolor har samarbeten med folkbibliotek. Antingen besöker förskolans barn bibliotek eller bokbussar eller så kommer en barnbibliotekarie regelbundet till förskolan med böcker. 
 Litteratur och läsning i förskoleklassen 
 Förskoleklassen infördes som en egen skolform 1998. Utbild- ningen är i likhet med förskolan frivillig och kommunerna är skyldiga att ordna avgiftsfri förskoleklass till alla sexåringar i kommunen. Syftet med förskoleklassen är att den ska fungera som en övergång mellan förskolan och den obligatoriska skolan. Detta ska även prägla innehållet i verksamheten då förskoleklassen ska kombinera förskolans och den obligatoriska skolans arbetssätt och pedagogik. Verksamheten pågår oftast cirka tre timmar per dag och när förskoleklassen avslutas tar oftast fritidshemsverksamheten vid. 
 Verksamheten i förskoleklassen regleras av samma läroplan som grundskolan och fritidshemmet. 
 12  
 Det är dock endast de första delarna av läroplanen som berör förskoleklassen och fritids- hemmet, dvs. delarna om skolans värdegrund och uppdrag samt de övergripande målen och riktlinjerna. De delar av läroplanen som innehåller kursplaner gäller inte för förskoleklassen. I de över- gripande målen uttrycks inte några specifika förväntningar på vad eleverna ska lära sig i förskoleklassen, utan de övergripande kunskapsmålen i läroplanen rör vad eleven ska kunna när eleven lämnar grundskolan i årskurs 9. Det finns därför inga mål om vad 
  
 12  
  
 Statens skolverk,  
 Läroplan för grundskolan, förskoleklassen och fritidshemmet 2011 
 . 
  
 75 
  
 Litteratur i skolan 
  
 SOU 2012:65 
  
 eleverna ska ha lärt sig i förskoleklassen utan de specifika målen för vad elever ska lära sig börjar först från årskurs 1. Det är upp till de enskilda huvudmännen att besluta hur mycket litteratur och läsning som ska ingå förskoleklassens verksamhet. Detta innebär med stor sannolikhet att det finns betydande skillnader mellan olika för- skoleklasser vad gäller arbetet med läsning och litteratur. 
 Litteratur och läsning i grundskolan 
 Grunden till barns läsinlärning läggs under de allra första åren i skolan. Barn som börjar skolan har mycket skilda förkunskaper och förutsättningar för att lära sig läsa och vissa har kommit långt i sin läsutveckling redan vid skolstarten. Vikten av att läraren noga följer alla elevers läsutveckling redan från skolstarten poängteras inom forskningen. 
 Den nya läroplanen för grundskolan samt en ny betygsskala med fler betygssteg infördes hösten 2011. Betyg kommer också att införas i årskurs 6 hösten 2012. Betygsskalan är sexgradig, från A till F, med fem godkända och ett icke godkänt betygssteg. Vad gäller kraven på kunskaper för att vara godkänd i de olika års- kurserna är målen formulerade annorlunda men håller samma nivå som i tidigare läroplaner. Skolverket har utvecklat kursplaner och olika former av stödmaterial för att underlätta lärarnas arbete med bedömning och betygsättning enligt den nya betygsskalan. 
 Enligt läroplanen ska undervisningen i ämnet svenska bl.a. stimulera elevernas intresse för att läsa och skriva. Vidare ska eleverna möta samt få kunskap om skönlitteratur från olika tider och skilda delar av världen. Sammanlagt ska en elev under sin grundskoletid ha läst svenska eller svenska som andraspråk minst 1 490 timmar. Hur dessa fördelas under elevens skoltid är upp till de enskilda skolorna. Skolan har således möjlighet att undervisa mer eller mindre svenska vissa årskurser. 
 När en elev lämnar årskurs 3 ska eleven kunna läsa bekanta och elevnära texter med flyt genom att använda sig av lässtrategier för att förstå och tolka texter samt för att anpassa läsningen efter textens form och innehåll. Eleven ska även uppvisa grundläggande läsförståelse. 
 I slutet av årskurs 6 ska eleven, för att få betyg E (det lägsta betyget för godtagbara kunskaper), med flyt kunna läsa skön- litteratur och sakprosatexter för barn och ungdomar på ett i 
 76 
  
 SOU 2012:65 
  
 Litteratur i skolan 
  
 huvudsak fungerande sätt samt uppvisa grundläggande läsförståel- se. Vidare ska eleven, utifrån egna erfarenheter, kunna tolka och föra enkla och till viss del underbyggda resonemang om tydligt framträdande budskap i olika verk samt på ett enkelt sätt beskriva sin upplevelse av läsningen. 
 Samma krav som finns i årskurs 6 om läsförståelse finns i års- kurs 9 för sakprosa och skönlitteratur. I årskurs 9 ska eleven även till viss del kunna beskriva hur verket har påverkats av det historiska och kulturella sammanhang det tillkommit i. 
 I den nya läroplanen är det förtydligat att litteratur inte endast är föremål för språkstudier. I kursplanerna för de naturveten- skapliga ämnena (biologi, fysik och kemi) och i de samhälls- vetenskapliga ämnena (geografi, historia, religionskunskap och samhällskunskap) ingår skönlitteraturen som ett centralt innehåll i kursplanerna. Eleverna ska i dessa ämnen ta del av skönlitteratur som handlar om relationen mellan människa och natur (de naturvetenskapliga ämnena) alternativt skildringar av livet förr och nu (de samhällsvetenskapliga ämnena). 
 Litteratur och läsning i gymnasieskolan 
 Höstterminen 2011 började de första eleverna i en reformerad gymnasieskola. Reformen innebär genomgripande förändringar, bl.a. har nya ämnesplaner och en ny läroplan för gymnasieskolan införts. Reformeringen av gymnasieskolan har sin bakgrund i att många elever hoppade av eller avslutade gymnasiet utan att ha nått målen. Ett annat skäl till reformen var att möjligheten att inrätta lokalt utformade program och kurser innebar att gymnasieskolan blivit alltför diversifierad och svåröverskådlig. Utbildningsutbudet i den nya gymnasieskolan ska alltid vara kvalitetssäkrat och nation- ellt beslutat. Den nya gymnasieskolan innehåller 18 program med 60 inriktningar jämfört med tidigare 17 program respektive 35 inriktningar. Ökningen av program och inriktningar ska ses i rela- tion till att möjligheterna att erbjuda specialutformade program, lokala inriktningar och kurser samt utbildningar (i fristående skolor) som motsvarar nationella program till art och nivå har tagits bort. 
 En betydande förändring av gymnasieskolan är att skillnaderna mellan yrkesprogram och högskoleförberedande program blir tydligare. De högskoleförberedande programmen ska ge grund- 
 77 
  
 Litteratur i skolan 
  
 SOU 2012:65 
  
 läggande högskolebehörighet. Även på de yrkesförberedande programmen ska eleverna beredas möjlighet att uppnå grund- läggande högskolebehörighet, men alla elever behöver inte ha det som mål. Bland de övergripande målen i läroplanen finns målet att varje elev som avslutat ett gymnasieprogram kan använda bok- och bibliotekskunskap och modern teknik som ett verktyg för kun- skapssökande, kommunikation, skapande och lärande 
 . 
  
 13 
  
 Gymnasiegemensamma ämnen är ämnen som alla gymnasie- elever läser. De gymnasiegemensamma ämnena varierar dock i omfattning mellan de olika programmen. I den nya gymnasieskolan finns nio gymnasiegemensamma ämnen. Bland dessa ämnen finns svenska och svenska som andraspråk. Varje program innehåller också ett antal programgemensamma ämnen, programfördjupning, inriktningskurser och individuellt val. I beskrivningen av ämnet svenska framgår att syftet med ämnet bl.a. är att eleverna utvecklar sin förmåga att kommunicera i tal och skrift samt att läsa och arbeta med texter, både skönlitteratur och andra typer av texter. 
 Samtliga nationella program är treåriga och omfattar 2 500 gymnasiepoäng. De yrkesförberedande programmen ska innehålla minst 100 poäng svenska eller svenska som andraspråk och de högskoleförberedande programmen ska innehålla minst 300 poäng svenska (kurserna Svenska 1, 2 och 3) eller svenska som andra- språk. Godkända betyg i svenska eller svenska som andraspråk i denna omfattning krävs för att få gymnasieexamen. På vissa gymnasieskolor finns det även möjlighet att läsa ytterligare 100 poäng vardera i ämnena litteratur, retorik och skrivande. 
 För att få betyget E i svenska på yrkesprogrammen ska eleven, i förberedda samtal och diskussioner, muntligt förmedla egna tankar och åsikter samt genomföra muntlig framställning inför en grupp. Detta ska eleven göra med viss säkerhet. Eleven ska även kunna skriva argumenterande text och andra typer av texter, som är sammanhängande och begripliga samt till viss del anpassade till syfte, mottagare och kommunikationssituation. Eleven ska i huvudsak kunna följa skriftspråkets normer för språkriktighet. Vad gäller läsning ska eleven kunna läsa, reflektera över och göra enkla sammanfattningar av texter samt skriva egna texter som anknyter till det lästa. Eleven ska även översiktligt återge innehållet i några centrala svenska och internationella skönlitterära verk och annat 
  
 13  
  
 Statens skolverk,  
 Läroplan, examensmål och gymnasiegemensamma ämnen för gymnasieskola 2011 
 . 
  
 78 
  
 SOU 2012:65 
  
 Litteratur i skolan 
  
 berättande. Dessutom ska eleven översiktligt kunna redogöra för några samband mellan olika verk genom att ge exempel på gemen- samma teman och motiv. Eleven ska även återge någon iakttagelse och formulera egna tankar med utgångspunkt i berättandet. 
 För att få betyget E i svenska 1, 2 och 3 på de högskole- förberedande programmen, vilket är nödvändigt för grundläggande högskolebehörighet, krävs förutom det ovan nämnda att eleven med viss säkerhet kan samla, sovra och sammanställa stora mängder information från olika källor och med utgångspunkt från detta skriva texter av vetenskaplig karaktär och andra texter. Texterna ska vara sammanhängande och ha tydligt urskiljbar disposition. Texterna ska dessutom till viss del vara anpassade till syfte, mottagare och kommunikationssituation. Eleven ska värdera och granska källor kritiskt, tillämpa regler för citat- och referatteknik samt i huvudsak följa skriftspråkets normer för språkriktighet. Språket ska vara varierat och innehålla goda formuleringar. 
 Eleven ska även göra en fördjupad, textnära litterär analys av ett tema, en genre eller ett författarskap. I analysen ska eleven med viss säkerhet använda litteraturvetenskapliga begrepp och verktyg samt ge stöd för sin tolkning genom belägg från texterna. Vidare ska eleven kunna översiktligt redogöra för några aspekter av det svenska språkets släktskapsförhållanden och historiska utveckling. 
  
 3.2 
  
 Undervisningsmetoder och praktiker 
  
 Förskolans, grundskolans och gymnasieskolans pedagogiska arbete kring läsning och litteratur är av avgörande betydelse för att barn och unga ska bli goda läsare. I de följande avsnitten beskrivs metoder för arbetet med litteratur och läsinlärning i de olika skolformerna. Naturligtvis ser metoderna olika ut beroende på vilken åldersgrupp insatserna riktas till. Metoderna och det praktiska arbetet uppvisar även en stor variation mellan olika förskolor och mellan olika grund- och gymnasieskolor. 
 Metoder och praktiker i förskolan 
 I förskolan handlar arbetet med läsning och litteratur till stor del om att introducera barnen för böcker, berättelser och bokstäver. Forskningen visar att det är viktigt för barns läsutveckling att de får 
 79 
  
 Litteratur i skolan 
  
 SOU 2012:65 
  
 bekanta sig med språk, litteratur och bokstäver på ett lustfyllt sätt redan innan de börjar skolan. Under förskoleåren sker en snabb utveckling på det kognitiva området hos barn och högläsning, språklekar, rim och ramsor hjälper barn att bygga upp en språklig medvetenhet vilket underlättar den fortsatta läsutvecklingen i skolan. Barn som innan de börjar skolan har god kunskap om språkljuden och bokstäverna och är fonologiskt medvetna har stora möjligheter till en god läsutveckling. Förutom fonologisk medvetenhet samverkar andra mer generella språkliga förmågor tydligt med en fortsatt läs- och skrivutveckling, t.ex. stort ordförråd, förmåga att återge satser och berättelser samt att vara en aktiv samtalspartner. Denna typ av generella språkförmågor korrelerar ofta med fonologisk medvetenhet. 
 14 
  
 Barn har olika förutsättningar att möta skolans krav på att lära sig läsa, bl.a. genom att deras ordförråd skiljer sig mycket åt. En amerikansk undersökning visar stora differenser i treåringars ordförråd där barn till föräldrar med låg utbildning hade ett aktivt ordförråd som var en tredjedel så stort som de med högutbildade föräldrar. Undersökningen visade även att barn till högutbildade i hemmiljön exponerades för cirka 30 miljoner ord under sina första levnadsår och barn till lågutbildade för cirka 10 miljoner ord. Omfånget på barns ordförråd är enligt ett flertal forskare en av de bästa indikatorerna på barnens senare läsutveckling. Enligt amerikansk forskning kan tjugo procent av skillnaderna i läs- förmåga förklaras av hur omfattande barns aktiva ordförråd var före skolstarten och även barns passiva ordförråd har viss betydelse för den senare läsfärdigheten. 
 15 
  
 Inom förskolan används olika sätt för de yngsta förskolebarnen att tillägna sig språk, bl.a. genom litteratur, berättande, drama, bild, rim, ramsor, dans, motorikövningar, sång och musik. En vanlig metod för undervisning i språkutveckling i förskolan och förskole- klassen är den s.k. Bornholmsmetoden. Det finns dock inga upp- gifter om hur många förskolor som arbetar aktivt med metoden. Bornholmsmetoden bygger på forskning av professor Nunez och är ett program för att stimulera och utveckla barns språkliga medvetenhet. Metoden är upplagd för att väcka barns nyfikenhet och glädje inför språket. Språklekar enligt Bornholms- 
  
 14 
  
 Gray,  
  
 Hur barn lär sig läsa och skriva  
 (Studentlitteratur, 2006), s. 22, och Stewart, 
  
 Barns tidiga läsning 
 , s.  
 21–24 
  och  
 130–132. 
  
 15 
  
 Stewart,  
 Barns tidiga läsning 
 , s.  
  
 18–19. 
  
 80 
  
 SOU 2012:65 
  
 Litteratur i skolan 
  
 modellen syftar till att främja läsutvecklingen, bl.a. genom att träna förmågan att känna igen ord och stava samt göra förskolebarn uppmärksamma på språkljud. 
 16  
 Bornholmsmodellen fick stort genomslag i Sverige på  
 1990-talet. 
  
 Enligt Skolinspektionens granskningar är högläsning vanligt förekommande på de svenska förskolorna. Högläsning ger möjlig- heter för barn att utveckla sitt ordförråd, förstå hur ord och berättelser är uppbyggda och skrivet språk är konstruerat med längre mer komplicerade satsbyggnader. Barn som det läses för stimuleras även till att utveckla lust och intresse för litteratur och att själva läsa samt får ökad möjlighet att utveckla sitt språk och språkliga självförtroende. De granskade förskolorna använde ofta s.k. sagopåsar som de lånat från biblioteken, men på mycket olika sätt. Enligt Skolinspektionen är en vanlig beskrivning av hur förskolorna använder läsning att det främst sker i samlingar och att det är sällsynt att en förskollärare sitter och läser tillsammans med t.ex. ett eller två barn. Det är även vanligt att förskolorna arbetar med barnens förståelse av bokstäver. Även besök på bokbussar och bibliotek är vanligt förekommande för att bidra till språkutveck- lingen. 
 Skolinspektionen har i ett par kvalitetsgranskningar de senaste åren konstaterat att förskolan bör utveckla sitt arbete med bl.a. läsning och litteratur. Skolinspektionen genomförde t.ex. 2012 en kvalitetsgranskning om förskolans arbete med det förstärkta peda- gogiska uppdraget. De utvecklingsområden som Skolinspektionen noterade var bl.a. behov av ökat fokus på lärandeuppdraget samt att personalens förhållningssätt, kunskap och medvetenhet i för- hållande till uppdraget behöver utvecklas på många förskolor. Enligt Skolinspektionen såg de granskade förskolorna sitt arbete med språkutveckling som väsentligt, men de hade i många fall inte klargjort vad de ville åstadkomma. Enligt Skolinspektionen har personalen på de undersökta förskolorna t.ex. inte funderat över vad det skulle kunna tillföra att samtala med enskilda barn om böcker. 
 Skolinspektionen menade att på en del förskolor hade personal- en ett medvetet förhållningssätt till valet av böcker och hur de placerade dem, men att många verkade ha ett oreflekterat sätt att hantera barnlitteraturen. De såg litteraturen mera som ett tids- 
  
 16  
  
 Nunez,  
 Bornholmsmodellen: Vägen till läsning – Språklekar i förskoleklass  
 (Natur & grundlärarexamen med inriktning mot arbete i förskoleklass och grund- skolans årskurs  
  
 1–3; 
  grundlärarexamen med inriktning mot arbete i grundskolans årskurs 4– 
  
 6. 
  
 Ämneslärarexamen består av följande inriktningar: ämneslärarexamen med inriktning mot arbete i grundskolans årskurs  
  
 7–9; 
  ämneslärarexamen gymnasium med inriktning mot arbete i gymnasieskolan. 
 90 
  
 SOU 2012:65 
  
 Litteratur i skolan 
  
 svenska. För de blivande lärarna i årskurserna  
 1–3 
  nämns särskilt att kunskaper i läs- och skrivutveckling och om barns kommunikation och språkutveckling bör utgöra en väsentlig del av kompetensen för lärare inriktade på förskoleklassen och grundskolans första år. 
 35 
  
 Grundlärarexamen (lärare i årskurs förskoleklass till årskurs 6) ska från 2011 omfatta 165 högskolepoäng i ämnes- och ämnes- didaktiska studier. Av dessa ska 30 högskolepoäng vara i svenska. Den nya lärarutbildningen innebär att kraven på kunskap om läsinlärning har skärpts. Tidigare fanns inte några krav på att lärare i årskurserna  
 1–6 
  skulle ha kunskaper i läsinlärning. 
 Enligt examensbeskrivningarna i bilaga 2 i högskoleförord- ningen (1993:100) ska samtliga lärare som utbildar sig till att undervisa i årskurserna  
 1–6 
  få både ämneskunskaper och ämnesdi- daktiska kunskaper i svenska. De blivande lärarna i förskoleklassen och årskurserna  
 1–3 
  ska ha fördjupade kunskaper i grundläggande läs- och skrivinlärning och om barns kommunikation och språk- utveckling för att få examen. De blivande lärarna i årskurs  
 4–6 
  ska på motsvarande sätt visa fördjupade kunskaper om läs- och skriv- utveckling. 
 I bilaga 2 i högskoleförordningen förtydligades år 2010 även kraven om förskollärarnas utbildning. Förskolläraren ska under sina studier visa kunskap om grundläggande  
 läs-, 
  skriv- och matematikinlärning. 
  
 3.4 
  
 Skolbibliotek 
  
 I den nya skollagen (2010:800) infördes en särskild bestämmelse om elevers tillgång till skolbibliotek. Regleringar om skolbibliotek fanns tidigare endast i 5 och  
 7–10 
  §§ bibliotekslagen (1996:1596). Den 1 juli 2011 ersattes vissa regleringar i bibliotekslagen med en hänvisning till 2 kap. 36 § skollagen där det står att eleverna i grundskolan, grundsärskolan, specialskolan, sameskolan, gymnasie- skolan och gymnasiesärskolan ska ha tillgång till skolbibliotek. Även enskilda huvudmän omfattas av bestämmelsen. 
 36  
 Detta inne- 
  
 35 
  
 Bäst i klassen – en ny lärarutbildning  
  
 (prop. 2009/10:89), s. 19. 
  
 36 
  
 Bibliotekslagen innehåller dock fortfarande krav på att skolbibliotek (och folkbibliotek) ska ägna särskild uppmärksamhet åt funktionshindrade och invandrare samt andra minoritet- er genom att erbjuda litteratur på andra språk och/eller på annat sätt anpassade till dessa grupper (8 §). Skolbiblioteken ska även erbjuda böcker, informationsteknik och andra medier anpassade till barn och ungdomars behov för att främja deras språkutveckling och stimulera till läsning (9 §). 
  
 91 
  
 Litteratur i skolan 
  
 SOU 2012:65 
  
 bar en skärpning av kraven på skolbibliotek. Tidigare var det i större utsträckning upp till den enskilda skolan/kommunen att besluta om det skulle finnas ett skolbibliotek. 
 I propositionen som låg till grund för den nya skollagen fram- höll regeringen särskilt att skolbibliotek har betydelse för läsning och litteratur. Enligt propositionen är det motiverat med en egen bestämmelse i skollagen eftersom skolbibliotek spelar en viktig roll för att stimulera elevernas intresse för läsning och litteratur samt för att tillgodose deras behov av material för utbildningen. Enligt propositionen bör tillgången till bibliotek dock kunna ordnas på olika sätt beroende på de lokala förhållandena vid varje skola. En liten skola på landsbygden kan ha behov av andra lösningar än en större skola i en storstad. Organiseringen bör därför vara flexibel. 
 37 
  
 Skollagen definierar inte närmare vad ett skolbibliotek ska innehålla och därför har Skolinspektionen tagit fram en prome- moria där de utvecklar normer för sin tillsyn av skolbibliotek. 
 38  
 Skolinspektionen konstaterar att det finns ett stort utrymme för skolorna att själva organisera hur eleverna ska ges tillgång till skol- bibliotek. En viktig fråga är om skolbiblioteket behöver finnas i själva skolbyggnaden eller om det räcker med ett folkbibliotek på orten eller att eleverna har tillgång till en annan skolas skol- bibliotek. 
 Enligt Skolinspektionen ska eleverna ha tillgång till ett bibliotek som är anpassat till och är en del av deras utbildning, dvs. i normalfallet ett skolbibliotek i skolans lokaler. Att det i lagen står att eleven ska ha tillgång till i stället för att varje skola ska ha ett skolbibliotek betyder enligt Skolinspektionen att det finns ett visst utrymme för andra lösningar. Ett exempel på en godtagbar lösning är när en skola och ett folkbibliotek har lokaler i direkt anslutning till varandra och där folkbiblioteket kan tillgodose de funktions- krav som finns uppställda. 
 Ett grundläggande krav på skolbiblioteken är att de stödjer elevernas lärande. I läroplanen framhålls biblioteken som en del av skolans arbetsmiljö där eleverna ska kunna söka och utveckla kun- skap. Skolinspektionen tolkar skollagens krav som att skolbiblio- teket ska vara en gemensam och ordnad resurs vilket innebär att det krävs en fysisk lokal för biblioteket. Att ha böcker utspridda i olika klassrum kan enligt Skolinspektionen inte ses som ett 
  
 37 
  
 Se  
 Den nya skollagen – för kunskap, valfrihet och trygghet  
 (prop. 2009/10:165), s. 284. 
  
 38 
  
 Se Skolinspektionens informationsblad  
  
 Skolbibliotek  
 från den 30 september 2011. 
 92 
  
 SOU 2012:65 
  
 Litteratur i skolan 
  
 skolbibliotek. Förutom böcker ska skolbibliotek innehålla 
 informationsteknik och media och tillgodose behov av material för utbildningen. Detta innebär enligt Skolinspektionen att skol- biblioteken ska stimulera elevernas intresse för läsning och littera- tur och bidra till deras språkutveckling. Vidare ska ett skolbibliotek vara anpassat efter elevernas behov. 
 År 2012 hade 71 procent av skolenheterna (grundskolor, särskolor, specialskolor och gymnasieskolor) tillgång till ett skol- bibliotek enligt en rapport från Kungl. biblioteket (KB). 
 39  
 Av dessa 71 procent var det 80 procent som hade ett skolbibliotek i själva skolan. 19 procent av skolenheterna med tillgång till skolbibliotek delade bibliotek med en annan skola. 25 procent svarade att deras skolbibliotek var integrerat i ett folkbibliotek. 
 40 
  
 I KB:s rapport anges flera olika förklaringar till att vissa skolor väljer att inte prioritera skolbibliotek trots att det stipuleras i skol- lagen att samtliga elever ska ha tillgång till detta. Den vanligaste förklaring som anges är att skolorna i stället har prioriterat en hög datortäthet samt att eleverna ska ha tillgång till olika typer av databaser. Skolorna har även angett att de har boklådor eller andra typer av boksamlingar istället. Av de skolenheter som inte har tillgång till skolbibliotek har 68 procent svarat att de använder sig av folkbibliotek i undervisningen. 
 41 
  
 Även om det inte finns några lagstadgade krav om att ha personal avsatt för skolbiblioteksverksamhet har de flesta skolor med skolbibliotek särskild personal med ansvar för biblioteket. I KB:s undersökning uppger 77 procent av skolenheterna som har skolbibliotek att de har avsatt personaltimmar för skolbiblioteket en normal arbetsvecka. Många av dessa skolenheter har dock mycket få timmar avsatta för skolbiblioteket; endast 33 procent av skolenheterna har en högre bemanning än 20 arbetstimmar per vecka. Av de som arbetar i skolbibliotek har 35 procent biblioteks- och informationskompetens, och ytterligare 24 procent av skol- enheterna har skolbibliotek bemannat med lärarbibliotekarier. 
 42 
  
 Av rapporten framgår att många skolbibliotek inte lever upp till den pedagogiska funktion som de kan ha. Anledningen till detta är framförallt bristen på personal. Endast två tredjedelar av skol- 
  
 39 
  
 En skola kan bestå av flera skolenheter. 
  
 40 
  
 Kungl. biblioteket,  
 Skolbibliotek 2012: Grundskolor, ungdomsgymnasier  
 (2012), s. 11. 
  
 41 
  
 Kungl. biblioteket,  
  
 Skolbibliotek 2012 
 , s. 35. 
  
 42 
  
 Kungl. biblioteket,  
  
 Skolbibliotek 2012 
 , s.  
 16–18. 
  
 93 
  
 Litteratur i skolan 
  
 SOU 2012:65 
  
 enheterna har skolbibliotek där skolbibliotekspersonalen hjälper eleverna att hitta nivåanpassat material för skolarbete eller för läsning utanför skolan och hälften av skolenheterna med skol- bibliotek uppger att de ordnar olika typer av läsfrämjande aktiviteter. Endast 40 procent av skolenheterna med skolbibliotek har tillgång till personal som kan göra särskilda insatser för att hjälpa elever med lässvårigheter. Lika stor andel av skolbiblioteken undervisar eleverna i källkritik och informationssökning. 
 43 
  
 Forskning om skolbiblioteksverksamhet 
 Bemannade skolbibliotek har enligt såväl internationell som svensk forskning positiva effekter på ungas läsvanor och läsfärdighet. Ett flertal utvärderingar i Nordamerika har visat att skolbibliotek med utbildade skolbibliotekarier har en positiv påverkan på elevernas läsfärdighet. Flera av utvärderingarna pekar på att elever i skolor med skolbibliotek med utbildade bibliotekarier har mellan 10 och 20 procent högre resultat i standardiserade lästest än elever i skolor med sämre biblioteksresurser. Bibliotek utan utbildade bibliotek- arier förefaller ha betydligt mindre påverkan på elevernas resultat enligt den amerikanska forskningen. 
 44 
  
 Även forskning i Kanada visar på markanta skillnader i elevers läsfärdighet och läslust mellan skolor med skolbibliotek med personal och elever i skolor utan personal i sina skolbibliotek. En undersökning som inkluderade över 50 000 studenter och 800 skolor visar ett starkt samband mellan elevers läslust och lärar- bibliotekarier och att elever i skolor utan utbildad skolbiblioteks- personal tenderar att läsa sämre och få lägre betyg. 
 45 
  
 Även mindre svenska studier har visat på ett positivt samband mellan skolbibliotekarier och läsresultat. I en mindre svensk under- sökning visas att skolbibliotek med personal kan ha stora effekter på ungas läsning. I undersökningen som genomförts i Eskilstuna visades att 69 procent av eleverna ökade och/eller bräddade sin läsning när skolbibliotek med skolbibliotekarie infördes i deras 
  
 43 
  
 Kungl. biblioteket,  
  
 Skolbibliotek 2012 
 , s.  
 22–23. 
  
 44 
  
 Smith Michie &height:439px"  id="img1"/DIVTABLE cellpadding=0 cellspacing=0 class="t7"TRTD class="tr13 td157"> 
 SOU 2012:65 
  
 Insatser för att främja läsning 
  
 Folkbiblioteken hade 2011 67,3 miljoner fysiska besök på huvudbibliotek och vid filialer. Tendensen de senaste åren har varit relativt konstant, 2010 var det endast 3 000 färre besökare och 2009 och 2008 hade biblioteken 67,8 respektive 67,7 miljoner besökare. 
 Folkbibliotekens bestånd bestod 2011 av knappt 40 miljoner enheter varav 90 procent var tryckta böcker. Utöver de tryckta böckerna har biblioteken även en stor mängd  
 AV-medier. 
  AV- medierna består av musikfonogram, ljudböcker, talböcker och video/dvd. Under senare år har  
 AV-beståndet 
  utökats med olika former av  
 e-media 
  som  
 e-böcker. 
  Beståndet av fysiska böcker har varit vikande sedan  
 1990-talet. 
  År 1992 när mediebeståndet var som störst fanns nära 48 miljoner enheter på biblioteken. 
 17 
  
 Totalt gjordes drygt 57 miljoner bokutlån på folkbiblioteken 2011. I antalet utlånade böcker räknas även tidningar och tid- skrifter samt det material som kopieras av personal på biblioteken. 
 Källa 
 : Kungl. biblioteket,  
 Bibliotek 2011: Folkbibliotek, forskningsbibliotek, sjukhusbibliotek  
 (2012). 
  
 17  
 Kungl. biblioteket,  
 Bibliotek 2010  
 (2011). 
 115 
  
 Insatser för att främja läsning 
  
 SOU 2012:65 
  
 De senaste 15 åren har bibliotekens utlåning av böcker minskat med nära 20 procent. Det kan konstateras att den stora minsk- ningen skedde mellan åren 2000 och 2006. Under de senaste åren har siffrorna legat relativt stabilt kring 58 miljoner boklån. 
 Vad gäller  
 AV-media 
  så ökade utlåningen mellan 1995 och 2003 med nära 40 procent. Sedan 2003 har utlåningen av  
 AV-media 
  legat någorlunda konstant. I  
 AV-media 
  ingår även ljudböcker och  
 e-böcker. 
  År 2011 lånades det ut cirka 651 000  
 e-böcker 
  enligt biblioteken. Det var en ökning med cirka 40 procent från året innan då cirka 464 000  
 e-böcker 
  lånades ut. 
 18  
 I jämförelse med t.ex. ljudböcker har dock inte  
 e-böckerna 
  ännu fått något stort genom- brott. Drygt sex gånger fler ljudböcker lånades ut 2011 (4 061 000 stycken). 
 Att utlåningen av böcker minskat vid biblioteken under den senaste tjugoårsperioden kan ha flera olika förklaringar. Bland annat kan det faktum att biblioteken i dag har ett mindre bokbestånd än tidigare ha påverkat utlåningen. Omvänt finns viss typ av information i dag betydligt lättare tillgänglig än tidigare. För faktauppgifter av olika slag har internet naturligtvis ofta kommit att utgöra ett enklare alternativ än ett boklån. 
 Den stora ökningen i försäljning av framförallt pocketböcker i slutet av  
 1990-talet 
  och början på  
 2000-talet 
  hänger också samman med minskningen av utlån från biblioteken. Enligt litteratur- sociologen Blankenship är ökningen av försäljning av framförallt pocketböcker ett resultat av att läsningen i viss mån förflyttas från hemmet till läsning på allmänna kommunikationsmedel som tåg, buss eller flyg. 
 19  
 Under samma år blev det även fler försäljnings- ställen för pocketböcker då företag som Pocketshop, i framförallt storstäderna, började sälja pocketböcker på exempelvis tåg- stationer. 
  
 18 
  
 Kungl. biblioteket,  
  
 Bibliotek 2010 
 . 
  
 19 
  
 Blankenship,  
 Till låns och till salu: Den sköna skönlitteraturen 2  
 (BTJ förlag, 2008). 
  
 116 
  
 SOU 2012:65 
  
 Insatser för att främja läsning 
  
 Bibliotekens läs- och litteraturfrämjande arbete 
 Aktiviteterna på biblioteken som inte är direkt kopplade till utlån- ing av böcker och andra medier har ökat kraftigt de senaste åren. 
 Källa 
 : Kungl. biblioteket,  
 Bibliotek 2011: Folkbibliotek, forskningsbibliotek, sjukhusbibliotek  
 (2012). 
  
 Det genomfördes drygt 100 000 arrangemang på folkbiblioteken 2011 (varav 64 procent var primärt riktade till barn). Eftersom det finns 1 212 biblioteksenheter innebär det att varje biblioteksenhet genomförde i snitt 84 arrangemang per år. Naturligtvis är det stora skillnader mellan hur många arrangemang som äger rum på olika bibliotek. De centrala biblioteken i storstäderna kan ha flera arrangemang per dag medan filialer på mindre orter kan ha en handfull arrangemang per år. 
 Som framgår av ovanstående tabell är folkbibliotekens läs- och litteraturfrämjande arbete mångfacetterat. Eftersom biblioteken har olika förutsättningar i olika kommuner skiljer sig arbetet åt. I somliga kommuner har biblioteken resurser att genomföra 
 117 
  
 Insatser för att främja läsning 
  
 SOU 2012:65 
  
 mycket programverksamhet i samarbete med det civila samhället samt ge stöd till förskolor och skolor i deras litteratur- och läsfrämjande arbete, medan bibliotek i andra kommuner, ofta på grund av bristande ekonomiska resurser, inte kan bedriva ett lika omfattande läsfrämjande arbete. 
 Bibliotekslagen ställer inga konkreta krav på bibliotekens läsfrämjande arbete. För att tillgodose bibliotekslagen är det till- räckligt att medborgarna i alla kommuner har tillgång till ett folk- bibliotek för att kunna låna böcker och annan media. Staten har inte heller på något annat sätt uttryckt förväntningar på vilken läs- och litteraturfrämjande verksamhet som ska bedrivas på bibliotek. Svensk Biblioteksförening, som är de svenska bibliotekens intresse- förening, har efterfrågat en nationell strategi för de svenska biblioteken där det framgår vilka förväntningar som staten har på bland annat folkbibliotekens läs- och litteraturfrämjande arbete. 
 20 
  
 Inköpsstöd för folk- och skolbibliotek 
 Riksdagen beslutade 1996 om ett särskilt inköpsstöd för folk- och skolbibliotek. 
 21  
 Inköpsstödet regleras i förordningen (1996:1608) om statsbidrag till folkbibliotek. Enligt förordningen ska stats- bidraget användas för inköp av främst barn- och ungdomslitteratur, men också för inköp av vuxenlitteratur som främjar barns och ungdomars intresse för läsning. 
 En förutsättning för bidrag är, enligt förordningen, att kom- munen för det år bidraget betalas ut avsatt egna medel till inköp av medier till folk- och skolbibliotek för ett belopp som uppgår till minst summan av föregående års medieanslag och att den del av anslaget som avser medier för barn och ungdomar inte minskar. Med medier avses i det sammanhanget böcker, tidningar, tid- skrifter,  
 AV-medier, 
  databaser, licenser och liknande produkter som ett bibliotek införskaffar huvudsakligen i syfte att tillhanda- hålla sina besökare. 
  
 20 
  
 Se t.ex. Svensk biblioteksförening,  
 Biblioteken behöver kärlek: Sverige behöver en nationell bibliotekspolitik!  
 (2008). 
  
 21 
  
 Frågan om stöd på detta område aktualiserades i samband med  
  
 1990-talskrisen. 
  De ekono- miska problemen för kommunerna hade gjort att biblioteken tvingats spara på inköp av böcker och kulturtidskrifter. Till grund för beslutet om inköpsstöd (prop. 1996/97:3, bet. 1996/97:KrU1, rskr. 1996/97:129) låg en promemoria som utarbetats inom Kulturdeparte- mentet (Ku96/1221/Ko). I det beslut som fattades var ett villkor för stödet att kommunen inte minskade sina egna bokanslag. I promemorian hade förslaget varit att bokanslagen skulle öka. 
 118 
  
 SOU 2012:65 
  
 Insatser för att främja läsning 
  
 Kommunen måste även bifoga en läsplan i sin ansökan. Kulturrådet rekommenderar att läsplanen inkluderas i biblioteks- planen. Kulturrådet anser att det är viktigt att det läsfrämjande arbetet ingår som en del i planeringen och att det sker i samarbete med förskola och skola. Det finns inga krav på att läsplanen ska innehålla nyskapande projekt utan den ska snarare vara ett uttryck för långsiktighet i arbetet. 
 Kulturrådet bedömer hur stort bidrag respektive kommun ska få utifrån antalet barn och ungdomar  
 (0–18 
  år) i kommunen samt den skriftliga redogörelse för det läsfrämjande arbetet som ska bifogas ansökan. Lägsta möjliga bidrag är dock enligt förordningen 30 000 kronor vilket innebär att små kommuner gynnas. 
 Statsbidragets totala storlek var när det infördes 25 miljoner kronor. Åren efter millennieskiftet ökade det till över 28 miljoner. Det har sedan åter sjunkit och har de senaste åren legat runt 25 miljoner kronor. I följande tabell redovisas siffrorna för de fem senaste åren. 
  
 Källa 
 : Statens kulturråd. 
 I genomsnitt ansöker cirka 90 procent av alla kommuner årligen om inköpsstöd (2010 och 2012 var det dock färre). Endast ett fåtal nekas normalt sett stöd och då eftersom de sänkt folkbibliotekens medieanslag. Eftersom en så pass hög andel av kommunerna beviljas stöd fördelas bidraget även relativt jämt över landet. 
 22  
 Per kommun räknat är det dock i genomsnitt relativt små summor som fördelas, särskilt i förhållande till bibliotekens totala budget som år 2011 uppgick till cirka 3,7 miljarder kronor. Särskilt till mindre kommuner rör det sig ofta om små summor eftersom antalet barn och unga är litet (i praktiken ofta den nedre gränsen 30 000 kronor). 
  
 22  
 År 2002 gjordes en utvärdering av stödet. Då konstaterades bl.a. att inköpsstödet inneburit att det uppsökande arbetet riktat till barn och ungdomar ökat. 
 119 
  
 Insatser för att främja läsning 
  
 SOU 2012:65 
  
 Förutom inköpsstödet distribueras de titlar som fått utgivnings- stöd till biblioteken (se kapitel 9). Kostnaden för detta uppgår till mellan 12 och 14 miljoner kronor årligen. Distributionen av de litteraturstödda titlarna fungerar normalt sett på så vis att huvud- biblioteket får samtliga titlar som erhållit utgivningsstöd och sedan kan distribuera dem vidare till filialer i kommunen. 
  
 4.2 
  
 Studieförbundens läsfrämjande insatser 
  
 Folkbildningen har sin grund i de folkrörelser som under slutet av  
 1800-talet 
  och början av  
 1900-talet 
  arbetade för demokratisering och allmän rösträtt i Sverige. Under perioden skedde stora föränd- ringar i samhället, inte minst när det gällde maktstrukturer. Idén att inflytande över samhällsutvecklingen inte enbart hörde hemma hos välbärgade och välutbildade växte sig stark. Här kom folkrörel- serna, folkhögskolorna och studieförbunden att spela en viktig roll som mötesplatser där ett aktivt medborgarskap kunde växa fram. 
 Folkbildningen har genom åren haft fortsatt stor betydelse i den svenska demokratin. Både riksdag och regering har vid olika till- fällen bekräftat att folkbildningen är en omistlig del av det svenska samhället. Till en början var folkbildningen egenfinansierad, men i dag är det huvudsakligen staten och i viss mån kommuner och landsting/regioner som står för finansieringen. Ett grundläggande skäl för samhällets stöd till folkbildningen är viljan att främja en demokratisk grundsyn och utveckling i samhället samt att folkbild- ningen har varit viktig i utvecklandet av de svenska folkrörelserna. Studieförbunden och folkhögskolorna får kring 3,2 miljarder kronor per år för folkbildningsverksamhet, cirka 1,6 miljarder kronor vardera. 
 Sedan 1991 har statsbidraget till studieförbunden och folkhög- skolorna fördelats av Folkbildningsrådet som är en ideell förening med myndighetsuppgifter. Staten anger övergripande syften för folkbildningen, men dess aktörer formulerar själva målen för verksamheten. Under de drygt 20 år som Folkbildningsrådet har ansvarat för fördelningen av statsbidraget till folkbildningen har två omfattande statliga utredningar om folkbildningen genomförts. De har legat till grund för regeringens och riksdagens bedömningar att det finns starka skäl för ett fortsatt statligt stöd till folkbildningen. I den senaste folkbildningspropositionen (prop. 
 120 
  
 SOU 2012:65 
  
 Insatser för att främja läsning 
  
 2005/06:192), lyfter regeringen fram fyra syften med stödet till folkbildningen. Folkbildningen ska: 
  
 stödja verksamhet som bidrar till att stärka och utveckla demo- kratin, 
  
 bidra till att göra det möjligt för människor att påverka sin livs- situation och skapa engagemang att delta i samhällsutveck- lingen(genom t.ex. politiskt, fackligt, kulturellt eller annat ideellt arbete), 
  
 bidra till att utjämna utbildningsklyftor och höja bildnings- och utbildningsnivån i samhället, 
  
 bidra till att bredda intresset för och delaktigheten i kulturlivet. 
  
 Folkbildningsrådets bidrag till studieförbunden 
 Alla studieförbund utom Folkuniversitetet är uppbyggda av med- lemsorganisationer (se bilaga 4). Det är framförallt i de lokala medlemsföreningarna som den faktiska folkbildningsverksamheten genomförs. Även om studieförbunden får huvuddelen av sina in- täkter från staten får de även bidrag från kommuner och landsting. Studieförbundens finansiering kan illustreras med följande figur. 
 121 
  
 Insatser för att främja läsning 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa 
 : Folkbildningsrådets årsredovisning med verksamhetsberättelse 2011 och Folkbildningsrådet, 
 Kommunernas och landsting/regionernas bidrag till studieförbund och folkhögskolor 2011  
 (2011) och  
 Studieförbundens ekonomi 2010  
 (2011). 
  
 Anm.: Beräkningen av studieförbundens kostnader för den nationella nivån är gjord på 2010 års utfall. 
 Studieförbunden får statsbidrag för olika former av verksamhet. De verksamhetsformer som Folkbildningsrådet beslutat är bidrags- berättigade är följande. 
  
 Studiecirkeln.  
 Denna ska bestå av minst tre personer som under minst tre sammankomster och minst nio studietimmar gemensamt söker kunskap. Cirkelledaren, som kan vara en av dessa tre, ska vara godkänd av studieförbundets lokala enhet. Tid för eftertanke ska finnas mellan sammankomsterna. En studiecirkel kan bedrivas med enbart fysiska möten, en kombination av fysiska möten och distansstudier eller i sin helhet på distans. 
  
 Kulturprogram.  
 Detta är en verksamhet eller produktion som framförs eller redovisas inför publik och som har en sådan utformning i tid och rum att närvaro, delaktighet, upplevelse och eftertanke skapas. Vid varje kulturprogram ska studieförbundet ha en närvarande företrädare, som ansvarar för programmets genom- förande och rapportering. 
 122 
  
 SOU 2012:65 
  
 Insatser för att främja läsning 
  
 Annan folkbildningsverksamhet (afv) 
 . Denna genomförs i friare och flexiblare former än studiecirkeln. Sammankomsterna kan vara längre och genomföras tätare än vad som i regel är rimligt i cirkel- arbete. Antalet sammankomster kan vara färre och deltagarna kan vara fler och yngre. Tre deltagare, inklusive ledare, är minimum för annan folkbildningsverksamhet. En studietimme annan folkbild- ningsverksamhet värderas i bidragshänseende till 50 procent av studietimme i studiecirkel. 
  
 23 
  
 Studiecirkeln ska vara basen i studieförbundens verksamhet enligt folkbildningspropositionen. 
 24  
 Studiecirkeln brukar delas in i tre kategorier. Kamratcirkeln kännetecknas av att deltagarna har ett specialintresse och kontaktar ett studieförbund för att få hjälp med till exempel material. Föreningscirkeln genomförs inom ramen för en förening/organisation som ofta är medlem i studieförbundet eller har ett samarbetsavtal med studieförbundet. Utbudscirkeln arrangeras av studieförbundet och annonseras till allmänheten. 
 Folkbildningsrådet fördelade 2011 drygt 1,6 miljarder kronor till studieförbunden. Folkbildningsrådets modell innebär att 60 procent av medlen, det så kallade grundbidraget, beräknas utifrån tidigare utbetalt bidrag. För år 2011 beräknades grundbidraget på ett genomsnitt av totalt utbetalt statsbidrag verksamhetsåren 2009 och 2010. 
 25  
 År 2011 fördelade Folkbildningsrådet cirka 986 miljon- er kronor i grundbidrag. 
 26 
  
 Resterande 40 procent, det så kallade verksamhetsbidraget, baseras på tidigare genomförd verksamhet. Verksamhetsbidraget består av tre delar – kulturprogramverksamhet (10 procent), förstärkningsbidrag (12 procent) och verksamhetsrelaterat bidrag (18 procent). 2011 års bidrag baseras i huvudsak på verksamhet som genomförts under år 2009. 
 Med kulturprogram avses föreläsning, teater, sång, musik, dans, dramatisk framställning, filmvisning eller utställning, som framförs eller visas för publik. Bidraget för kulturprogramverksamhet beräknas utifrån antal genomförda statsbidragsberättigade kultur- program. 
 27  
 För kulturprogrammen erhöll studieförbunden sam- manlagt drygt 163 miljoner kronor 2011. När det gäller kultur- 
  
 23 
  
 Folkbildningsrådet,  
 Statsbidrag till studieförbunden 2010 – Kriterier och fördelningsprinciper 
 (2009). 
  
 24 
  
 Lära, växa, förändra  
  
 (prop. 2005/06:192). 
  
 25 
  
 Förstärkningsbidraget ingår dock inte i beräkningsunderlaget för grundbidraget. 
  
 26 
  
 Folkbildningsrådets statsbidragsfördelning 2011 (dnr 55,2011,092 ). 
  
 27 
  
 Folkbildningsrådet,  
 Statsbidrag till studieförbund 2011 – Kriterier och fördelningsprinciper 
 (2010), s. 4 och 8. 
 123 
  
 Insatser för att främja läsning 
  
 SOU 2012:65 
  
 program har Folkbildningsrådet infört en reglering som innebär att beräkningsunderlaget för ökningen av statsbidrag per studie- förbund inte får överstiga 10 procent per år. Anledningen var att Folkbildningsrådet ville undvika en urholkning av statsbidraget per kulturprogram. 
 Förstärkningsbidraget betalas ut för att täcka vissa merkost- nader för särskilda insatser för deltagare med funktionsnedsättning eller deltagare som invandrat och är i behov av särskilt språkligt stöd. Fördelningen för 2011 grundas på antal deltagare från dessa grupper. 
 28  
 Förstärkningsbidraget uppgick år 2011 till cirka 194 miljoner kronor. 
 29 
  
 Det verksamhetsrelaterade bidraget beräknas utifrån antal stats- bidragsberättigade studietimmar, studiecirklar, deltagare i studie- cirklar samt, med halva värdet, antal arrangemang, deltagare och studietimmar i annan folkbildningsverksamhet. 
 30  
 För studiecirklar och annan folkbildningsverksamhet fick studieförbunden cirka 291 miljoner kronor 2011. 
 Sammantaget kan det konstateras att statsbidraget till studie- förbunden fördelas efter vissa kvantitativa och formmässiga principer och inte efter principer där verksamhet med visst innehåll värderas högre än verksamhet med annat innehåll. Detta hör sam- man med en grundläggande princip inom folkbildningen, nämligen att folkbildningen ska vara fri och frivillig. Med detta menas att deltagandet i folkbildningsinsatser ska vara frivilligt och att deltagarna har stor frihet att utforma verksamhetens innehåll. Vidare kan det konstateras att hela statsbidraget till studie- förbunden fördelas på grundval av genomförd verksamhet alter- nativt tidigare erhållet verksamhetsbidrag. 
 Nedanstående tabell visar hur stort statsbidrag de olika studie- förbunden fick utbetalt inom de olika typerna av bidrag år 2010. 
  
 28 
  
 Folkbildningsrådet,  
  
 Statsbidrag till studieförbund 2011 
 , s. 4. Bidraget har införts med så kallad långsam infasning, vilket innebär att fördelningen ända fram till 2012 kommer att fördelas ut till studieförbund med antal deltagare som har invandrat respektive har en funk- tionsnedsättning som beräkningsgrund. 
  
 29 
  
 Folkbildningsrådets statsbidragsfördelning 2011. 
  
 30 
  
 Folkbildningsrådet,  
 Statsbidrag till studieförbund 2010 
 , s. 4. 
  
 124 
  
 SOU 2012:65 
  
 Insatser för att främja läsning 
  
 Källa 
 : Folkbildningsrådets statsbidragsfördelning för 2011. 
 Anm.: Studieförbundet Kulturens bildningsförbunds statsbidrag fördelas i särskild ordning under en infasningsperiod. 
 Som framgår av ovanstående tabell får ABF klart mest statsbidrag. Vuxenskolan som är det studieförbund som får näst mest stats- bidrag erhåller cirka 67 procent av ABF:s statsbidrag. Kulturens bildningsförbund är ett nystartat studieförbund och har därför ett startbidrag. 
 Folkbildningen och litteraturen 
 Det läsfrämjande arbetet har sedan folkbildningens uppkomst varit centralt i verksamheten. Det var olika bildningsorganisationer som initierade många av de bibliotek som så småningom blev folk- bibliotek och i den tidiga folkbildningen sågs läsning som en central del i bildningen. Dagens studieförbund och folkhögskolor genomför också betydande insatser inom litteraturområdet. Särskilt studieförbunden genomför mycket verksamhet som kan betecknas som läsfrämjande eftersom den är textbaserad. 
 Inom studieförbunden genomfördes 2011 cirka 280 400 studie- cirklar, med knappt 1,8 miljoner deltagare, eller cirka 683 000 unika personer. Tillsammans är studieförbunden Sveriges största kultur- arrangör och 2011 genomfördes, i egen regi eller i samverkan med andra organisationer, kring 331 000 publika kulturprogram med drygt 17,2 miljoner besökare. Kring 60 procent av studiecirklarna 
 125 
  
 Insatser för att främja läsning 
  
 SOU 2012:65 
  
 bedrevs inom området konst, musik och media. Humaniora (språk och historia m.m.) stod för 14 procent av studietimmarna. 
 Källa 
 : Folkbildningsrådet,  
 Fakta om folkbildning  
 (2011) 
 . 
 Cirkelverksamhet bygger ofta på samtal utifrån texter. Två tredjedelar av studiecirkeldeltagarna uppgav att de i sin cirkel förde samtal på grundval av texter i den stora deltagarundersökning som publicerades 2009. 
 31  
 I vissa cirklar, t.ex. bokcirklar, står texterna i centrum medan andra cirklar kombinerar textstudier med exempel- vis föreläsningar och filmvisningar. 
 Det är troligen inom kategorin konst, musik och media som läsningen är som minst. Inom denna kategori ryms framförallt musikgrupper och körer som repeterar. Denna kategori är den största och har ökat kraftigt de senaste åren. Inom kategorin hum- aniora kan läsningen antas vara allra viktigast. Andelen studiecirklar inom denna kategori har legat relativt konstant de senaste åren. 
 Bland kulturarrangemangen är det en stor andel som kan antas uppmuntra till läsning. Det kan dels röra sig om olika former av skönlitterära författaruppläsningar men även föreläsningar om andra ämnen kan fungera läsfrämjande genom att uppmuntra till läsning av exempelvis facklitteratur. 
  
 31  
 Kennedy, Jackson &height:205px"  id="img1"/DIVTABLE cellpadding=0 cellspacing=0 class="t5"TRTD colspan=2 Romero"> 
 Insatser för att främja läsning 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa 
 : Folkbildningsrådet. 
 Anm.: Afv står för annan folkbildningsverksamhet. 
 Även om alla 313 514 individer som deltar i olika typer av arrange- mang med anknytning till språk och litteratur inte deltar i ett läs- eller litteraturfrämjande arrangemang, är det uppenbart att studie- förbunden genomför mycket verksamhet på området. Sett till studieförbundens totala verksamhet är den läs- och litteratur- orienterade verksamheten dock begränsad, endast 1,6 procent av deltagarna i studieförbundens verksamhet deltar i arrangemang som berör läsning eller litteratur. 
 Eftersom statsbidraget fördelas efter genomförd verksamhet och studieförbunden inte redovisar hur de använder statsbidraget saknas det uppgifter om hur stor del av studieförbundens intäkter som satsas på direkt litteratur- och läsfrämjande verksamhet. Om studieförbundens satsningar på direkt läs- och litteraturfrämjande verksamhet följer antalet deltagare fick denna verksamhet samman- taget cirka 256 000 kronor i statsbidrag 2011. 
 128 
  
 SOU 2012:65 
  
 Insatser för att främja läsning 
  
 Källa 
 : Folkbildningsrådet. 
 Anm.: Modersmål är andra modersmål än svenska. 
 Utvecklingen över tid av antalet deltagare vid direkt litteratur- och läsfrämjande studiecirklar är något motsägelsefull. Även om det vid första anblicken kan se ut som att antalet deltagare på arrangemang som rör läsning och litteratur har ökat sedan år 2000 så är detta inte fallet. Kategorierna Modersmål på andra språk än svenska och kategorin Skrivarcirkel kom med först i beräkningarna 2004. Om man räknar bort deltagarna i dessa cirklar är det i själva verket en nedgång med 1 318 deltagare eller 1,8 procent. Om man i stället räknar från toppåret 2004 så är nedgången 10 000 deltagare, eller 13,5 procent. 
 Som noterats ovan redovisar inte studieförbunden hur stor andel av statsbidraget de satsat på olika områden. Därför går det inte att följa om medlen till läs- och litteraturområdet har minskat. Eftersom det totala antalet deltagare legat relativt konstant mellan 1,8 miljoner och 2 miljoner sedan år 2000 och andelen deltagare i litteraturcirklar minskat är det troligt att statsbidraget till läs- och litteraturfrämjande studiecirklar har minskat. 
 129 
  
 Insatser för att främja läsning 
  
 SOU 2012:65 
  
 Övrigt läsfrämjande arbete hos studieförbunden 
 Som beskrivits ovan får studieförbunden statsbidrag för verksam- het som genomförs i vissa verksamhetsformer. Studieförbunden medverkar dock även i läsfrämjande verksamheter som inte bedrivs inom formen studiecirkel, kulturprogram eller annan folkbildnings- verksamhet. 
 Ett exempel på denna typ av verksamhet är projektet Läs för mig pappa som är ett samarbete mellan ABF,  
 LO-facken 
  och En bok för alla. 
 32  
 Projekten finansierades initialt av det s.k. KIA- bidraget men när det lades ner försvann det riktade statliga stödet till verksamheterna. Läs för mig pappa startade 1999 och motiver- ades av att män inom  
 LO-kollektivet 
  var en grupp där läsandet minskat kraftigt. Syftet med projektet var att visa på vikten av att läsa under barndomen och att det aldrig är för sent att bli en läsande vuxen. 
 Projektet Läs för mig pappa går till så att ett  
 LO-förbund 
  bjuder in pappor med barn i åldern 0 till 10 år. På träffen får de möta en författare som talar om läsande. Enligt uppgift är det framförallt författare med bakgrund i ett  
 LO-förbund 
  som deltar på mötena. Efter författarpresentationen får deltagarna en genomgång av en litteraturpedagog som berättar om barns språkutveckling och presenterar lämpliga böcker för barn i olika åldrar. Även En bok för alla presenterar utdrag ur olika böcker. Efter genomgången får deltagarna välja ut fyra barnböcker och en vuxenbok. Dagen avslut- as med ett biblioteksbesök där de som inte redan har ett lånekort får ett. År 2008 hade cirka 1 200 pappor deltagit i projektet. 
 Andra exempel på läsfrämjande verksamhet som studieför- bunden är engagerade i som inte ingår i deras traditionella verk- samhet är t.ex. bokcirklar.se. Studieförbunden har även ofta varit aktiva i arbetet kring arbetsplatsbibliotek. 
 Eftersom studieförbunden inte får statsbidrag för att genomföra denna typ av verksamhet har de sökt sig till andra aktörer för finansiering. Verksamheten har tidigare fått stöd från Kulturrådet men eftersom Kulturrådets stöd syftar till att främja utveckling av nya metoder för den läsfrämjande verksamheten, och inte är ett verksamhetsstöd, har ABF och  
 LO-facken 
  inte kunnat behålla detta stöd över tid. 
 Även om statsbidraget till studieförbundens folkbildningsverk- samhet bygger på genomförd verksamhet och inte planerad 
  
 32  
 ABF och Studieförbundet Vuxenskolan är representerade i En bok för allas styrelse. 
 130 
  
 SOU 2012:65 
  
 Insatser för att främja läsning 
  
 verksamhet, finns det inga formella hinder för studieförbunden att finansiera läsfrämjande verksamhet som Läs för mig pappa med de statliga medel förbunden erhåller. Men eftersom denna typ av verksamhet sedan inte ligger till grund för statsbidragets beräkning (som alltså sker i efterhand) upplever studieförbunden att de inte kan prioritera detta utan måste satsa på sådant som är bidrags- grundande. 
  
 4.3 
  
 Statsbidrag till läsfrämjande insatser och litterära evenemang 
  
 Statsbidrag till läsfrämjande insatser och litterära evenemang regleras i förordningen (2010:1058) om statsbidrag till litteratur, kulturtidskrifter och läsfrämjande insatser. Av förordningen fram- går det inte närmre vilken typ av verksamhet som ska prioriteras. Förordningen nämner dock vilka som är tänkbara mottagare för stödet. I 5 § anges att stöd kan ges till den som anordnar evene- mang eller bedriver annan verksamhet för att sprida litteratur eller kulturtidskrifter i Sverige, och den som anordnar läsfrämjande insatser, exempelvis kommuner, förskolor, skolor, bibliotek, bok- handlar, ideella föreningar och andra sammanslutningar med verksamhet i Sverige. Vidare framgår att det särskilt ska beaktas att stödet får spridning över landet. 
 I Kulturrådets föreskrifter om statsbidrag till litteratur, kultur- tidskrifter och läsfrämjande insatser (KRFS 2010:1) specificeras inte hur stödet ska prioriteras närmre. På Kulturrådets hemsida framgår dock att stödet till läsfrämjande insatser syftar till att främja utvecklingen av nya metoder för läsfrämjande verksamhet och Kulturrådet anger vissa prioriteringar som ligger till grund för bedömning av ansökan. Det framgår även att vid fördelningen av stöd till litterära evenemang eftersträvas bred geografisk spridning och innehållslig bredd. Vidare prioriteras insatser som syftar till ökad internationalisering genom samarbeten och evenemang i Sverige med utländska medverkande. 
 131 
  
 Insatser för att främja läsning 
  
 SOU 2012:65 
  
 Kulturrådets stöd till läsfrämjande insatser 
 Kulturrådets bidrag till läsfrämjande insatser fördubblades mellan åren 2006 och 2010. År 2010 fördelades närmare 11 miljoner kronor och 2011 något mindre. 
  
 Källa 
 : Statens kulturråd. 
 I takt med att de disponibla medlen att fördela har ökat, har även antalet beviljade ansökningar blivit fler. År 2005 beviljades 24 sökande läsfrämjandestöd, vilket kan jämföras med att 69 ansök- ningar beviljades 2011. 
 Det är framförallt folkbibliotek/kommuner som söker och får läsfrämjandestöd av Kulturrådet. 
 33  
 Bland de 69 ansökningar som beviljades 2011 var endast 12 från aktörer som inte hade en kommun som huvudman. År 2010 var 11 av 81 ansökningar från aktörer som inte hade en kommun som huvudman. Den största delen av läsfrämjandemedlen går följaktligen till utveckling av folkbibliotekens läsfrämjande verksamhet. Det är troligt att ökningen av läsfrämjande verksamhet på biblioteken (se avsnitt 4.1) delvis kan hänga samman med det ökade stödet till läs- främjande insatser från Kulturrådet. 
 Att en så stor del av stödet går till biblioteksverksamhet innebär att stödet i stora delar fungerar som ett utvecklingsstöd för biblio- tekens läsfrämjande verksamhet. Kulturrådet prioriterar ansök- ningar som syftar till samverkan mellan olika aktörer och ger inte bidrag till det som kan betecknas som ordinarie verksamhet. Detta avspeglas i de beviljade ansökningarna då många av projekten rör utåtriktad verksamhet hos biblioteken. 
 Företrädare för folkbiblioteken har framhållit att Kulturrådets läsfrämjandebidrag är värdefullt i deras utvecklingsarbete. Exempel på verksamhet som stöds hos biblioteken är Barnens bibliotek, uppsökande verksamhet som riktar sig till BVC, och andra verksamheter som framförallt riktar sig till barn och unga. Enligt Kulturrådets utgångspunkter för bedömning av ansökningarna 
  
 33  
 Eftersom folkbiblioteken har kommunen som huvudman ses de här som en kategori. 
 132 
  
 SOU 2012:65 
  
 Insatser för att främja läsning 
  
 prioriteras projekt som bygger på bred samverkan, är väl förankrade, långsiktiga och väl dokumenterade. Vidare prioriteras projekt som levandegör litteraturen och inspirerar till läsning samt uppmuntrar barns och ungas delaktighet och eget skapande. Enligt Kulturrådet kan vissa tendenser urskiljas i de senast inkomna ansökningarna. Flera projekt handlar om att stimulera till mång- språkighet och interkulturalitet och många vill arbeta uppsökande, ofta i samarbete med studieförbund eller andra ideella organisa- tioner som fackföreningsrörelsen. 
 Kulturrådets stöd till litterära evenemang 
 Kulturrådet fördelar även stöd till litterära evenemang i Sverige. Stödet regleras i likhet med stödet till läsfrämjande i förordningen (2010:1058) om statsbidrag till litteratur, kulturtidskrifter och läsfrämjande insatser. Stöd ges till evenemang som riktar sig till allmänheten. Bidraget är tänkt som ett komplement till stöd från kommun eller region/landsting och Kulturrådet anger att ett rikt- märke är att minst motsvarande belopp ska komma från kommun eller region/landsting. 
 I jämförelse med stödet till läsfrämjande insatser är stödet till litterära evenemang mindre omfattande. Sedan år 2005 har Kulturrådet årligen fördelat mellan 2 och 3 miljoner kronor för arrangerande av litterära evenemang. Mellan 30 och 45 ansökningar har beviljats per år. Mottagare av stödet är ofta organisationer som ordnar enskilda litterära evenemang, t.ex. litteratur- och berättar- festivaler. De enskilda stöden är oftast betydligt mindre än bidragen för läsfrämjande. För stödet till litterära evenemang finns ingen begränsning som innebär att verksamheten måste vara metodutvecklande. I stället eftersträvas vid fördelningen bred geografisk spridning och innehållslig bredd. Vidare prioriteras insatser som syftar till ökad internationalisering genom samarbeten och evenemang i Sverige med utländska gäster. 
 Flera sökande återkommer regelbundet med ansökningar om t.ex. litteraturfestivaler. Exempel på litteraturfestivaler i Sverige som beviljats bidrag är allt från Bokdagar i Dalsland och Littera- Lund till Umeås internationella litteraturfestival, Vasquez litterär scen i Luleå, European festival of the night i Korpilombolo, Kristianstad International Poetry festival, Uppsala internationella poesifestival och Poesifestivalen Bagdad Café. Inom serieområdet 
 133 
  
 Insatser för att främja läsning 
  
 SOU 2012:65 
  
 har festivalerna Altcom i Malmö och Small Press Expo i Stockholm beviljats bidrag. 
 Även annan typ av utåtriktad litteraturfrämjande verksamhet får stöd denna väg. Författarcentrum Riks har t.ex. beviljats bidrag att fördela till lokalföreningarna runt om i Sverige för läs- och litteraturfrämjande aktiviteter i samband med Unescos Världsboks- dag. 10TAL mottar stöd för sin publika verksamhet, t.ex. för Stockholms poesifestival, Barnpoesifestivalen, Klubb 10TAL och Poesifabriken. 
  
 4.4 
  
 Stiftelsen för lättläst nyhetsinformation och litteratur 
  
 Stiftelsen för lättläst nyhetsinformation och litteratur (Centrum för lättläst) är en statlig stiftelse med ändamålet att göra nyhets- information och litteratur tillgängligt för personer som har svårt att läsa på svenska. Centrum för lättläst har fyra olika verksamhets- grenar: nyhetstidningen 8 sidor, utgivning av lättlästa böcker, läs- ombud och marknadsföring. 
 Nyhetstidningen 8 sidor kommer ut varje vecka och innehåller nyheter skrivna på lättläst svenska. Tidningen riktar sig till person- er som av olika anledningar, såsom autism, utvecklingsstörning, dyslexi eller att de inte har svenska som modersmål, har svårt att ta till sig skriven information. År 2011 hade tidningen en snittupplaga på 9 435 exemplar. 
 34 
  
 Utgivning av litteratur sker genom  
 LL-förlaget. 
  År 2011 gav förlaget ut 21 titlar vilket var en nedgång jämfört med de senaste årens utgivning. 
 35  
 Utgivningen består av böcker i olika genrer. Barn- och ungdomsböcker, skönlitteratur såväl som facklitteratur återfinns i utgivningen. En del av utgivningen består av bearbet- ningar av redan utgivna verk. Bearbetningarna görs både av klassiker, som böcker av Oconnor och Jackson, och av nyare verk, t.ex. böcker av Peterson och Mcclure. Genomsnittsupplagan för  
 LL-förlagets 
  böcker är cirka 2 000 exemplar. 
 36 
  
 I syfte att stimulera läsning hos personer med lässvårigheter har Centrum för lättläst en verksamhet med läsombud. Läsombuden är 
  
 34 
  
 Resultatredovisning 2011 för Stiftelsen för lättläst nyhetsinformation och litteratur. 
  
 35 
  
 2010 gav  
  
 LL-förlaget 
  ut 27 titlar, 2009 34 titlar och 2008 34 titlar. 
  
 36 
  
 Resultatredovisning 2011 för Stiftelsen för lättläst nyhetsinformation och litteratur. 
  
 134 
  
 SOU 2012:65 
  
 Insatser för att främja läsning 
  
 ofta personal på äldreboenden eller gruppbostäder. De hjälper till med högläsning eller med att hitta lättläst material. De kan även ordna besök på bibliotek och fungera som inspiration för kollegor. Läsombuden, som i dag är över 5 000, finns i hela landet. De är organiserade i nätverk länsvis. Centrum för lättläst har genom avtal med Studieförbundet Vuxenskolan ordnat så att de står för utbildning och fortbildningsdagar för läsombuden. Vuxenskolan har även tagit fram en utbildning för läsombud i boenden och daglig verksamhet för personer med utvecklingsstörning. 
 Ett annat läsfrämjandeprojekt som Centrum för lättläst bedrivit sedan 2009 är Läskraft. Projektet är treårigt och syftar till att inspirera anhöriga och frivilliga till högläsning av lättlästa böcker för personer med demens. 
  
 4.5 
  
 Svenska barnboksinstitutet 
  
 Svenska barnboksinstitutet (SBI) är en stiftelse som enligt sina stadgar har till uppgift att: 
  
 samla och katalogisera i Sverige utgiven barn- och ungdoms- litteratur samt såvitt möjligt även svensk barn- och ungdoms- litteratur översatt till andra språk, 
  
 upprätthålla ett forsknings- och referensbibliotek i ämnet barn- och ungdomslitteratur, 
  
 främja forskning och undervisning på alla nivåer i ämnet barn- och ungdomslitteratur, 
  
 öka kunskapen om och förståelsen för barn- och ungdoms- litteratur i förmedlarledet, 
  
 stå förlag, massmedia, bibliotek och andra institutioner samt enskilda till tjänst med upplysning om barn- och ungdoms- litteratur, 
  
 vara internationellt kontaktorgan inom området barn- och ungdomslitteratur. 
  
 SBI finansieras genom statsbidrag från Utbildningsdepartementet och med bidrag från Stockholms stad. Inom ramen för sin verksamhet för att öka kunskapen om barn- och ungdomslitteratur sprider de information om den samlade utgivningen av barn- och 
 135 
  
 Insatser för att främja läsning 
  
 SOU 2012:65 
  
 ungdomslitteratur till barnbibliotekarier och andra intressenter genom den s.k. bokprovningen (se även kapitel 7). För att främja forskning inom det barnlitterära området samt sprida information om forskningsresultat ordnar SBI regelbundet seminarier och konferenser. De ger även ut Sveriges enda vetenskaplig tidskrift om barnlitteratur,  
 Barnboken – tidskrift för barnlitteraturforskning 
 . 
 Utöver nämnda insatser ger SBI även ut äldre barn- och ungdomslitteratur som inte längre finns tillgänglig i handeln. SBI har hittills publicerat två böcker, Kent  
 Barnen ifrån Frostmofjället  
 och Lyons  
 Gubbar med  
  
 rim- 
 böcker. 
  Utgivningen riktar sig till skolor och SBI har även tagit fram lärarhandledningar för arbetet med böckerna. 
  
 4.6 
  
 Andra läs- och litteraturfrämjande insatser 
  
 Det finns ett antal aktörer inom det civila samhället som bedriver värdefull läs- och litteraturfrämjande verksamhet. Verksamheten är livaktig på många håll, ofta på lokal och regional nivå. I det följande beskrivs några exempel på omtalade organisationer och projekt. 
 Läsrörelsen 
 Läsrörelsen är en förening som arbetar för att öka läsningen för små barn. Läsrörelsen bildades 1999 mot bakgrund av under- sökningar som visade att småbarnsföräldrar läste allt mindre för sina barn. Föreningen har sedan dess genomfört en rad olika insatser med syfte att öka småbarnsföräldrars läsning för sina barn. De har samarbetat med olika offentliga och privata aktörer i sina kampanjer. De senaste åren har de framförallt samarbetat med McDonalds restauranger och delat ut böcker i samband med köp av menyer riktade till barn. 
 År 2011 delades 1,8 miljoner böcker ut och Läsrörelsen ordnade med stöd från Kulturrådet även författarbesök på McDonalds restauranger runt om i Sverige. Föreningen har i omgångar mot- tagit stöd från Kulturrådet och fick 200 000 kronor i stöd för två olika projekt år 2011. 
 136 
  
 SOU 2012:65 
  
 Insatser för att främja läsning 
  
 Berättarministeriet 
 Berättarministeriets verksamhet går ut på att skapa skrivar- verkstäder för barn i åldrarna  
 8–11 
  år. Skrivarverkstäderna syftar till att inspirera och stödja barns berättande. Syftet är, som man uttrycker det, att alla barn och unga ska delta i skapandet av vår gemensamma berättelse och ha friheten att formulera sin egen. Verkstäderna ska vara en fysisk plats med en inspirerande miljö för unga. På förmiddagarna är skolklasser välkomna och på efter- middagen bjuds allmänheten in. 
 Berättarministeriet är inspirerat av 826 National, en amerikansk ideell organisation skapad av författaren Phillips. I USA har det skapats åtta skrivarverkstäder enligt detta koncept (se bilaga 3). I likhet med 826 National fokuserar Berättarministeriet på unga boende i områden med en stor andel barn som lever i socio- ekonomiskt svaga familjer. 
 Verksamheten i Sverige skapades av stiftelsen Culture Without Borders och är i huvudsak finansierad av näringslivet. Den bygger på ett stort antal volontärer som arbetar i skrivarverkstäderna. Enligt uppgift från organisationen har det inte varit något problem att rekrytera kvalificerade volontärer till verksamheten, t.ex. har förlag ställt upp med sin personals arbetstid. I samarbete med Johnson förlag har Berättarministeriet gett ut en novell- samling med bidrag från de unga som deltar i skrivarverkstäderna. 
 År 2011 startade Berättarministeriet sin första skrivarverkstad i Södertälje. Nyligen har de även aviserat att de ska öppna en verk- stad i Husby utanför Stockholm. Vidare finns planer på att öppna skrivarverkstäder i Göteborg och Malmö. 
 En bok för alla 
 En organisation som tidigare erhållit statligt stöd är förlaget En bok för alla (se kapitel 9) som hade ett öronmärkt statsbidrag fram tills 2008 för att ge ut kvalitetslitteratur. Numera är En bok för alla ett aktiebolag som ägs av studieförbunden ABF och Vuxenskolan, Ordfronts förlag och föreningen En bok för allas vänner. 
 År 2008 beviljades En bok för alla 100 000 kronor från Statens kulturråd för att utveckla projektet Läs för mig pappa inom fler folkrörelseorganisationer. De har dock inte fått finansiering de senaste åren för verksamheten eftersom projektet inte längre är i en 
 137 
  
 Insatser för att främja läsning 
  
 SOU 2012:65 
  
 uppstartsfas (se vidare avsnitt 4.2 för studieförbundens insatser i Läs för mig pappa). År 2012 beviljades ABF tillsammans med en rad olika  
 LO-förbund, 
  som IF Metall, Transport och Byggnads, 150 000 kronor från Kulturrådets läsfrämjandebidrag för att driva Läs för mig  
 pappa-verksamhet 
  på fem nya orter. I den centrala arbetsgruppen deltar även En bok för alla. 
 De litterära sällskapen 
 Intresset för att samlas kring en författares verk i form av ett litterärt sällskap väcktes i början av förra seklet. Bellmans Minne, som bildades 1899, anses vara det första personlitterära sällskapet. Därefter har en stor mängd ideella föreningar konstituerats kring enskilda författares verk i Sverige. 
 Sällskapen spelar i dag en viktig roll för att främja intresset för och kunskapen om äldre författarskap. Flera av de litterära säll- skapen arbetar med bibliotek och skolor i syfte att sprida informa- tion om specifika författarskap. De ordnar t.ex. litterära evenemang på bibliotek och uppläsningar i skolor. Flera av de litterära sällskapen har egna skriftserier där respektive författarskap ges ut på nytt och kommenteras. 
 De litterära sällskapens samarbetsnämnd (DELS), som bildades 1990, sprider kännedom om den litterära sällskapsrörelsen samt samordnar arrangemang och insatser av gemensamt intresse. I maj 2012 hade DELS cirka 110 medlemmar, de allra flesta inriktade på enskilda svenska författare. 
 37  
 DELS har också en egen litterär tidskrift, Parnass, och erhåller tidskriftsstöd från Kulturrådet. DELS har även fått stöd för litterära evenemang. Verksamheten drivs dock nästan uteslutande av ideella krafter. 
  
 37  
 För listan över medlemmar i DELS, se föreningens hemsida: www.dels.nu 
 138 
  
 5 
  
 Villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet 
  
 Enligt direktiven ska kommittén utifrån tillgänglig statistik analys- era hur de ekonomiska villkoren ser ut för yrkesverksamma upphovsmän på det litterära området. Avgränsningen till yrkes- verksamma upphovsmän är viktig men inte alla gånger lätt att göra eftersom litterärt skapande normalt innebär att upphovsmannen periodvis säljer sitt verk på en marknad. Det ligger i sakens natur att många litterära upphovsmän däremellan har annat arbete och andra inkomster än de som den konstnärliga verksamheten ger. Många upphovsmän har också så små intäkter från litterär verk- samhet att nästan hela inkomsten kommer från annat. 
 Redan inledningsvis kan sägas att de yrkesgrupper som behandlas här främst är skönlitterära och facklitterära författare, översättare och dramatiker. För att beskriva villkoren för dessa grupper finns det flera undersökningar att tillgå som på en över- gripande nivå ger en tämligen utförlig bild. Den medger dock inte en djupare uppdelning på underkategorier, vilket är en begränsning då villkoren skiljer sig åt inom framför allt gruppen skönlitterära författare. Inte heller finns i dessa undersökningar några uppgifter om kulturjournalisterna som också är en viktig grupp. 
 I det följande kommer befintliga undersökningar att refereras utifrån våra utgångspunkter. Vissa kompletteringar med fokus på ordområdet har också tagits fram i samarbete med Statistiska Centralbyrån. Efter ett inledande avsnitt om undersökningarna, behandlas upphovsmannagruppens sammansättning bl.a. vad gäller yrkeskategorier samt kvinnor och män. Därefter analyseras inkomstfördelning och arbetsmönster. Avslutningsvis ges en kortare överblick över olika litterära inkomstkällors betydelse och hur villkoren på marknaden ser ut, bl.a. vad gäller avtal och honorar. 
 139 
  
 Villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet 
  
 SOU 2012:65 
  
 5.1 
  
 Tidigare undersökningar av konstnärernas villkor 
  
 De litterära upphovsmännens inkomster har kartlagts i flera äldre undersökningar. I samband med att två statliga utredningar om konstnärspolitik genomfördes under slutet av  
 1990-talet, 
  gjordes bl.a. en kartläggning av de professionella konstnärernas ekonom- iska villkor. 
 1  
 Studien utfördes av Statistiska Centralbyrån (SCB). Konstnärsnämnden har senare gett SCB i uppdrag att göra en uppföljning av denna studie. Den nya undersökningen har hittills publicerats i form av tre olika delstudier. 
 I den första,  
 Konstnärernas inkomster  
 (2009) 
 ,  
 analyseras sådant som sammanräknad förvärvsinkomst, inkomst av kapital, för- mögenhet, nettoinkomst, inkomströrlighet och hur inkomsten fördelar sig på olika inkomstslag. I den andra rapporten, 
 Konstnärernas inkomster ur ett jämställdhetsperspektiv  
 (2010), analyseras skillnader i inkomst och livssituation mellan könen på det konstnärliga fältet. 
  
 De båda undersökningarna utgår från ett brett urval av yrkes- verksamma konstnärer. I dessa undersökningar hade drygt 21 500 personer valts ut, ett urval som bör innefatta kärnan av yrkes- verksamma professionella konstnärer men som kan antas ha en viss slagsida åt de mer framgångsrika i populationen. Vad gäller ordområdet bestod urvalet i huvudsak av de som erhållit eller sökt stipendier från författarfonden under vissa år. 
 2  
 Uppgifterna i dessa undersökningar avser huvudsakligen åren 2004 och 2005. 
 I den tredje delstudien,  
 Konstnärernas inkomster, arbetsmarknad och försörjningsmönster  
 (2011), fördjupas de tidigare studierna genom att konstnärernas försörjningsmönster studeras närmare. Undersökningen består främst av en enkät som skickades till ett urval på 3 500 personer. Uppgifterna i denna undersökning avser huvudsakligen inkomståret 2008. 
 Kompletterande uppgifter till de studier som genomförts av Konstnärsnämnden, kan även hämtas från undersökningar som genomförts av intresseorganisationer på området. Författar- förbundet har t.ex. både 1994 och 2007 genomfört enkätundersök- ningar av medlemmarnas inkomster. Förbundet har även inkommit 
  
 1 
  
 Utredningarna var  
  
 Arbete åt konstnärer  
 (SOU 1997:183) och  
 Generella konstnärsstöd  
 (SOU 1997:184). Resultaten publicerades i  
 Konstnärernas verksamhetsinriktning och ekonomiska förhållanden  
 (SOU 1997:190). 
  
 2 
  
 Till ordkonstgruppen räknades de som innehaft eller erhållit inkomstgaranti, garanterad författarpenning, stipendium eller bidrag från författarfonden under något av åren 2004 och 2005. Vidare ingick de som ansökt om stipendium eller bidrag under åren  
  
 2002–2006. 
  
 140 
  
 SOU 2012:65 
  
 Villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet 
  
 med vissa kompletterande uppgifter till utredningen som rör medlemmarnas avtalsförhållanden på en övergripande nivå. 
 3 
  
 5.2 
  
 De yrkesverksamma på ordområdet 
  
 Hur gruppen yrkesverksamma på ordområdet ser ut och hur många individer den består den av är en fråga som det går att finna olika svar på beroende på hur den förstås. En tänkbar avgränsning är medlemmar i Författarförbundet. Enligt förbundet är cirka 2 800 personer medlemmar. Förbundet har som kriterium för inval att personen i fråga ska ha offentliggjort texter av konstnärligt eller vetenskapligt värde, normalt ska det handla om minst två verk. 
 Att utgå från hur många som är medlemmar i förbundet kan dock vara begränsande. Å ena sidan kan det ge en i vissa avseenden snäv bild då det finns många på området verksamma som inte är medlemmar i förbundet. Kriteriet skulle t.ex. kunna medföra att särskilt personer i början av sin karriär blir underrepresenterade. Å andra sidan kan det i andra avseenden ge en för vid bild då det även finns medlemmar i förbundet som numera har en låg aktivitetsgrad. 
 Ett annat sätt att beskriva gruppen är att utgå från de personer på ordområdet som valts ut till Konstnärsnämndens undersökning från 2008. Urvalet baserades på de personer som antingen sökt eller erhållit stipendier från författarfonden under en viss tidsperiod, det var totalt 3 331 personer. Detta ger ett något annorlunda och öpp- nare urval. De som valts ut på detta sätt kan sägas vara aktiva i någon mening, eftersom de alla aktivt sökt eller erhållit stöd för litterär verksamhet. I det följande används och jämförs uppgifter från både Konstnärsnämndens undersökning och Författar- förbundets medlemsenkäter. 
 4  
 Oavsett vilket urval som används får man ha i åtanke att de grupper som behandlas är heterogena med avseende på aktivitet. 
 Totalt sett räknar dessa undersökningar således med kring 3 000 personer. Naturligtvis finns det upphovsmän på området som inte är med i respektive urval. Särskilt Konstnärsnämndens urval bör trots allt enligt vår mening ge en god bild av kärnan av utövare, då 
  
 3 
  
 Se Sveriges Författarförbund,  
  
 Författarnas inkomster 1993  
 (1994) och  
 Författarnas inkomst- er 2004  
 (2007). 
  
 4 
  
 I vissa fall är uppgifterna alltså några år gamla. Det är dock troligt att många av de förhållanden som behandlas är relativt trögrörliga vilket gör att den allmänna bilden ändå bör vara giltig i dag. 
  
 141 
  
 Villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet 
  
 SOU 2012:65 
  
 en stor andel av de mer aktiva bör vara i kontakt med författarfonden. Det kan dock förutsättas att de allra mest framgångsrika i ekonomiska termer inte ser samma behov av att söka stöd från detta håll och att de därför inte återfinns i urvalet. 
 Yrkeskategorier, kön och ålder på ordområdet 
 För att ge en bild av ordområdets sammansättning beskrivs i följande tabell individernas fördelning per yrkeskategori och kön i Konstnärsnämndens urval. Det rör sig om unika individer som klassificerats efter sin huvudsakliga konstnärliga hemvist. 
 Källa 
 : Konstnärsnämnden,  
 Konstnärernas inkomster – en statistisk undersökning av SCB inom alla konstområden  
 2004–2005 
 (2009), s. 54. 
  
 De skönlitterära författarna är flest, därefter kommer de fack- litterära, sedan översättarna och sist dramatikerna. Detta säger något om respektive områdes storlek men indelningen skulle ha kunnat göras på andra sätt och många av upphovsmännen är verksamma inom flera områden. Av tabellen framgår också att det genomgående är något färre kvinnor än män inom respektive kategori. Undantaget är översättarna där förhållandet är det om- vända. Det är värt att notera att för ordområdet som helhet är könsbalansen dock relativt jämn, vilket är en stor skillnad mot hur situationen såg ut för 20 år sedan. Konstnärsnämnden jämför förhållandena 1995 respektive 2007 och konstaterar att ordområdet gått från 65 till 55 procent män. 
 5  
 Detta till skillnad mot vissa andra konstområden där förhållandena inte jämnat ut sig över tid. 
  
 5  
  
 Waters,  
 Konstnärernas inkomster ur ett jämställdhetsperspektiv: Ekonomi, arbete, familjeliv  
 (Konstnärsnämnden, 2010), s. 22. I denna undersökning finns dock inte den ovan redovisade yrkesindelningen av ordområdet med. Därför har de äldre siffrorna använts i tabellen. Båda undersökningarna bygger dock på samma urval vilket gör att resultaten inte bör skilja sig nämnvärt åt (vissa personer kan dock t.ex. ha avlidit mellan de båda undersökningstillfällena). 
  
 142 
  
 SOU 2012:65 
  
 Villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet 
  
 Samma relativa fördelning som ovan mellan yrkeskategorier på ordområdet återfinns också i Författarförbundets medlemsenkät från 2004. Där har man dock även urskiljt grupperna författare av barn- och ungdomslitteratur samt mångsysslare. Genom denna uppdelning framgår bl.a. att gruppen barn- och ungdomsförfattare tagen för sig är något mindre än översättargruppen samt att den är relativt kraftigt dominerad av kvinnor. 
 6 
  
 Av det urval som tagits fram för Konstnärsnämndens under- sökningar kan man också få en bild av åldersfördelningen inom dessa yrkeskategorier. 
  
 Källa 
 : SCB, se bilaga 2, tabell 37. 
 Anm.: Uppgifterna bygger på Konstnärsnämndens urval från 2005 men har tagits fram för 2010. Konstnärsnämnden redovisar inte åldersfördelningen på denna mer detaljerade nivå. 
 Av tabellen framgår att det är ytterst få unga som ingår i den grupp upphovsmän som vänder sig till författarfonden. Det är inte förvånande bl.a. mot bakgrund av att många i de litterära yrkes- kategorierna utbildar sig länge. Mer intressant är att det finns ett försvarligt antal i urvalet som var över 65 år när det gjordes, uppemot 30 procent bland författarna, lägre i de andra båda kategorierna. 
 7 
  
 Samma mönster, men med ännu större övervikt för äldre, återfinns i Författarförbundets undersökningar av medlemmarna. Den genomsnittliga åldern för förbundets medlemmar 2004 var 60 
  
 6 
  
 Sveriges Författarförbund,  
  
 Författarnas inkomster 2004 
 , s. 19 f. 
  
 7 
  
 Motsvarande siffror finns för ordområdet 2007 i den senare undersökningen  
  
 Konstnärernas inkomster ur ett jämställdhetsperspektiv 
 , se s. 18. Eftersom denna bygger på samma urval som den tidigare, och personerna åldrats, har det inte bedömts relevant att ta med dessa uppgifter här. 
 143 
  
 Villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet 
  
 SOU 2012:65 
  
 år. Endast 22 procent var under 50 år och en stor andel över 65. 
 8  
 På grund av de invalskriterier som tillämpas kan det dock förutsättas att dessa uppgifter inte speglar sammansättningen bland de yrkesverksamma. 
 Den relativt stora andelen äldre i gruppen författare och översättare är en markant skillnad mot många andra konstområden. Som Konstnärsnämnden påpekar är det inte förvånande att ordområdet utmärker sig på denna punkt, då språklig gestaltnings- förmåga snarare kan komma att öka än minska med ålder. Detta till skillnad från andra konstnärsgrupper där kroppen är arbets- redskapet och den konstnärligt yrkesverksamma tiden kortare. Andra förklaringar som nämnts är att vissa först vid pensionsåldern kan ha tid och resurser för att utöva sin konst. 
 Huvudsakligt arbetsspråk 
 En fråga som är intressant då det gäller författar- och översättar- kollektivet, är vilket språk de använder i sin verksamhet. Merparten av författarna har av naturliga skäl svenska som arbetsspråk, men mot bakgrund av utvecklingen mot ett mer mångkulturellt samhälle är det även intressant att se vilka andra språk som är representerade i kollektivet. Vilka språk översättarna översätter från är också av stort intresse. 
 Tillgängliga uppgifter vad gäller detta finns för Författar- förbundets medlemmar. I följande tabell presenteras den procentu- ella fördelningen för vissa enskilda större språk samt övriga språk fördelade på språkgrupper. Uppgifterna gäller vilket språk medlemmarna huvudsakligen skriver på eller översätter från. 
  
 8  
 Sveriges Författarförbund,  
 Författarnas inkomster 2004 
 , s. 14. 
 144 
  
 SOU 2012:65 
  
 Villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet 
  
 Källa 
 : Sveriges Författarförbund,  
 Författarnas inkomster 2004  
 (2007), s. 21. 
 Vad gäller författarna framgår av tabellen som väntat den stora dominansen för det svenska språket. Procentuellt sett är det 8 procent som skriver på något annat språk. Sett till antalet verk- samma är det cirka 110 personer som arbetar huvudsakligen på ett annat språk. 
 Bilden vad gäller översättarna är intressant. Nästan hälften har engelska som sitt huvudsakliga språk. Även tyska och andra nordiska språk är relativt vanligt. Endast 5 procent (21 personer) har något utomeuropeiskt språk som sitt huvudsakliga språk. I detta sammanhang bör man dock komma ihåg att det inte är helt ovanligt att översätta från mer än ett språk. Det gör det svårare att dra långgående slutsatser kring vilken inriktning som finns i översättarkollektivet. 
 Boenderegion 
 Konstnärsnämnden har undersökt var konstnärerna är bosatta. 
 9  
 Det framgår att storstäderna och främst Stockholm är betydligt konstnärstätare än andra delar av landet. Ungefär samma mönster visar sig för de verksamma på ordområdet. Övervikten för stor- stadsregionerna är tämligen kraftig i författar- och översättar- kollektivet. Sammantaget bor kring två tredjedelar i de tre 
  
 9  
  
 Waters,  
 Konstnärernas inkomster, arbetsmarknad och försörjningsmönster 
 (Konstnärsnämnden, 2011), s. 70. 
 145 
  
 Villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet 
  
 SOU 2012:65 
  
 storstadsregionerna. Jämfört med den totala folkmängdens fördelning i landet är storstadsregionerna kraftigt överrepresen- terade men det är främst den höga andelen i  
 Stor-Stockholm 
  (45,4 procent) som orsakar detta. 
 10 
  
 I tidigare studier har det framhållits att faktorer som gör att konstnärerna tenderar att flytta till storstadsregionerna både är tillgången till konstnärligt arbete, kompletteringsarbete, kultur- utbud och sociala nätverk av betydelse för den konstnärliga karriären. Det visar sig också att yngre, oetablerade konstnärer och kvinnor i högre utsträckning än äldre etablerade konstnärer och män bor i storstadsregionerna. Enligt Konstnärsnämnden kan valet av bostadsort vara en kompenserande strategi i avsaknad av det kapital i form av kulturellt och ekonomiskt erkännande som gör att väletablerade konstnärer har råd att distansera sig från konst- metropolerna. 
 11 
  
 Utbildningsbakgrund 
 Författar- och översättarkollektivet är en högutbildad grupp. Enligt Författarförbundets medlemsundersökning från 2005 var det sam- mantaget 85 procent som hade eftergymnasial utbildning, något fler bland kvinnorna än bland männen. 
 12  
 Detta mönster gick igen i samtliga de yrkeskategorier som finns representerade i förbundet, högst andel fanns bland de facklitterära författarna (92 procent). Dessa siffror ska jämföras med befolkningen i dess helhet där endast 28 procent samma år hade eftergymnasial utbildning enligt SCB. 
 Även i Konstnärsnämndens undersökningar speglas dessa förhållanden. Där framgår att i hela konstnärskollektivet var det 2007 cirka två tredjedelar som hade eftergymnasial utbildning. Detta jämfört med cirka en tredjedel i befolkningen. Vidare framgår att hög utbildning i konstnärskollektivet var något vanligare bland kvinnor än bland män, ett förhållande som även var giltigt för befolkningen som helhet. 
 13  
 Konstnärsnämndens siffror redovisas inte uppdelat på konstområden, men det är, bl.a. mot bakgrund av förbundets undersökning, rimligt att anta att just 
  
 10 
  
 Detta är en bild som bekräftas i Författarförbundets medlemsundersökningar. Övervikten för Stockholm var dock än större för medlemmarna. Se  
  
 Författarnas inkomster 2004 
 , s. 16. 
  
 11 
  
 Johnson,  
 Konstnärernas inkomster, arbetsmarknad och försörjningsmönster 
 , s. 72. 
  
 12 
  
 Författarnas inkomster 2004 
  
 , s. 18. 
  
 13 
  
 Johnson,  
 Konstnärernas inkomster ur ett jämställdhetsperspektiv 
 , s. 19 f. 
  
 146 
  
 SOU 2012:65 
  
 Villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet 
  
 ordkonstnärerna ligger än högre än verksamma på andra konst- områden vad gäller utbildning. 
  
 5.3 
  
 Inkomst inom yrkeskategorierna på ordområdet 
  
 Nedan presenteras olika inkomstmått för yrkeskategorierna på ordområdet. De är dels hämtade från Konstnärsnämndens under- sökning av inkomståret 2005, dels från en kompletterande studie av inkomsterna som baseras på  
 samma urval  
 som vi låtit SCB genomföra för inkomståret 2010. Uppgifterna avser dels förvärvs- inkomst och inkomstslag, dels nettoinkomst och det som här kallas självförsörjningsgrad. 
 En viss försiktighet är nödvändig i tolkningen av uppgifterna från 2010, inte minst då personer som ingår i urvalet (som alltså är några år gammalt) t.ex. kan ha hunnit byta yrkesbana. Eftersom en viss tid passerat sedan urvalet gjordes redovisas genomgående uppgifter för gruppen  
 25–64 
  år istället för  
 20–64 
  år som i den första undersökningen. Det måste man vara medveten om när jämförelser görs med Konstnärsnämndens resultat. Överlag är mönstren, om än inte de faktiska talen, dock lika vid de båda undersöknings- tillfällena, vilket talar för att resultaten ändå återspeglar verkliga förhållanden. 
 Förvärvsinkomst och fördelning i inkomstklasser 
 Inkomstmåttet sammanräknad förvärvsinkomst består av inkomst av tjänst (främst lön, ersättning från försäkringskassa och  
 A-kassa 
  samt pension) och inkomst av näringsverksamhet. Även skatte- pliktiga stipendier (från t.ex. författarfonden) ingår i detta mått. 
 14  
 Förvärvsinkomsten presenteras nedan i form av medianvärdet för respektive grupp. Att medianen anges snarare än medelvärdet, beror på att det senare blir missvisande då det i grupperna finns enstaka individer med mycket höga inkomster. Inkomst- fördelningar är typiskt sett snedfördelade på detta sätt. 
  
 14  
 I måttet ingår inte t.ex. kapitalinkomster, studiemedel, barnbidrag, bostadsbidrag och ekonomiskt bistånd. För att få med dessa får man använda sig av måttet nettoinkomst (se vidare nedan). Siffrorna kompletterades även med uppgifter om skattefria stipendier från Konstnärsnämnden och författarfonden i den ursprungliga undersökningen eftersom de fanns tillgängliga och även dessa inkomster är kopplade till yrkesskicklighet och prestation. De skattefria stipendierna är dock inte med i uppgifterna för 2010. 
 147 
  
 Villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa 
 : SCB, se bilaga 2, tabell 39, 40 och 41. 
 Av tabellen framgår att alla ordkonstgrupperna ligger under befolkningssnittet vad gäller medianinkomst. 
 15  
 De skönlitterära författarna och översättarna ligger långt under medianen för hela befolkningen. Dessa grupper har även en lägre median än konstnärskollektivet som helhet. Dramatikerna och de facklitterära författarna ligger något bättre till men fortfarande under befolk- ningsmedianen. 
 Om man skiljer ut gruppen kvinnor framgår att de i flera fall ligger lägre än männen: kvinnornas medianinkomst bland de skönlitterära författarna är 96 procent av männens, bland de fack- litterära författarna 91 procent och bland dramatikerna 80 procent. Bland översättarna är det dock männens medianinkomst som är lägre, 91 procent av kvinnornas. 
 I detta sammanhang är det värt att särskilt påpeka att framför allt kategorin skönlitterära författare innefattar flera olika grupper med sinsemellan olika villkor på marknaden. Skulle det vara möjligt att dela in kategorin i t.ex. poeter, prosaister och barn- och ungdomsförfattare skulle förvärvsinkomsterna troligen tydligt skilja sig åt. 
 Ett annat sätt att beskriva inkomsterna i de berörda konstnärs- grupperna är genom fördelningen i inkomstklasser. Detta ger en uppfattning om spridningen i populationen. I följande diagram anges den procentuella fördelningen för de olika yrkeskategorierna på ordområdet, respektive befolkningen och konstnärskollektivet som helhet. Av diagrammet framgår andelen av respektive grupp som befinner sig inom ett visst inkomstspann. 
  
 15  
 Ungefär samma mönster återfinns i de siffror som Konstnärsnämnden presenterat för 2005 för åldersspannet  
 20–64 
  år (se bilaga 2). Förhållandena mellan män och kvinnor såg dock något annorlunda ut, bl.a. hade männen högre medianinkomst även bland översättarna. 
 148 
  
 SOU 2012:65 
  
 Villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet 
  
 Översättare 
  
 12,1 
  
 17,1 
  
 24,8 
  
 37,4 
  
 8,5 
  
 Författare, skön 
  
 15,8 
  
 21,6 
  
 18,8 
  
 30,1 
  
 13,6 
  
 Författare, fack 
  
 13,7 
  
 15,3 
  
 15,0 
  
 28,2 
  
 27,8 
  
 Dramatiker 
  
 17,9 
  
 13,1 
  
 17,9 
  
 28,3 
  
 22,8 
  
 Alla konstnärer 
  
 15,9 
  
 16,6 
  
 21,1 
  
 34,1 
  
 12,3 
  
 Befolkningen 
  
 11,2 
  
 10,9 
  
 17,1 
  
 43,1 
  
 17,6 
  
 0% 
  
 20% 
  
 40% 
  
 60% 
  
 80% 
  
 100% 
  
 0-79 
  tkr 
  
 80-159 
  tkr 
  
 160-239 
  tkr 
  
 240-399 
  tkr 
  
 över 400 tkr 
  
 Källa 
 : SCB, se bilaga 2, tabell 42. 
 De litterära yrkeskategorierna utmärks av att det är en betydligt mindre andel som har mellanhöga inkomster (240 000 till 399 000 kronor) än i befolkningen. 
 16  
 Alla de litterära yrkeskategorierna – liksom konstnärsgruppen i dess helhet – har en högre eller väsentligt högre andel med inkomster under 240 000 kronor än i befolkningen totalt (där 39,2 procent hade inkomster under detta). De skönlitterära författarna (56,2 procent) och översättarna (54 procent) sticker ut genom att ha väsentligt högre andel i de lägre tre inkomstklasserna. Översättargruppen utmärks också av en klart lägre andel i den högsta inkomstklassen. Även de skönlitterära författarna ligger något under befolkningen när det gäller andelen i den högsta inkomstklassen. 
 De facklitterära författarna, men även i viss mån dramatikerna, sticker dock ut genom att ha en större andel höginkomsttagare än befolkningen. Samtidigt är det även en större andel facklitterära 
  
 16  
 Ungefär samma mönster återfinns i de siffror som Konstnärsnämnden presenterat för 2005 med åldersspannet  
 20–64 
  år (se bilaga 2). En noterbar skillnad är dock att det då var en lägre andel facklitterära författare i de lägre inkomstklasserna än i befolkningen som helhet. 
 149 
  
 Villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet 
  
 SOU 2012:65 
  
 författare (29 procent) och dramatiker (31 procent) som hamnar under 160 000 kronor än i befolkningen i sin helhet (22,1 procent). 
 Inkomstslag 
 Personer som till stor del försörjer sig på näringsverksamhet har oftare än personer som inte har näringsverksamhet, låg samman- räknad förvärvsinkomst. Bland annat mot denna bakgrund är det intressant att se hur stor andel i de litterära yrkeskategorierna som redovisar olika typer av inkomster. 
  
 Översättare 
  
 38,2 
  
 26,8 
  
 24,8 
  
 10,2 
  
 Författare, skön 
  
 45,3 
  
 26,3 
  
 12,8 
  
 15,6 
  
 Författare, fack 
  
 47,3 
  
 27,9 
  
 14,5 
  
 10,4 
  
 Dramatiker 
  
 44,1 
  
 28,3 
  
 15,9 
  
 11,7 
  
 Alla konstnärer 
  
 59,8 
  
 21,1 
  
 9,8 
  
 9,3 
  
 Befolkningen 
  
 78,2 
  
 15,1 
  
 0% 
  
 20% 
  
 40% 
  
 60% 
  
 80% 
  
 100% 
  
 Enbart löneinkomst 
  
 Löneinkomst och inkomst från näringsv. 
  
 Enbart inkomst från näringsv. 
  
 Varken eller 
  
 Källa 
 : SCB, se bilaga 2, tabell 43. 
 Av diagrammet framgår att de litterära yrkeskategorierna (liksom hela konstnärsgruppen) skiljer sig markant från befolkningen i allmänhet. Det är i ordkonstgrupperna under hälften som enbart har löneinkomster, jämfört med uppåt 80 procent i befolkningen som helhet. En stor andel kombinerar i stället inkomster från löne- arbete med inkomster från näringsverksamhet eller redovisar enbart inkomster från näringsverksamhet. Det sistnämnda är 
 150 
  
 SOU 2012:65 
  
 Villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet 
  
 vanligast i översättarkollektivet där nästan 25 procent enbart har inkomst från näringsverksamhet. Siffrorna är dock avsevärt högre än för befolkningen som helhet även i övriga kategorier. 
 Att en stor andel har inkomst från näringsverksamhet i dessa upphovsmannagrupper är ett välkänt faktum. Det förvånande med ovanstående uppgifter är snarare att det inte är fler som har sådana inkomster. En förklaring kan vara att den tillgängliga statistiken inte får med eventuella inkomster från bolag (aktiebolag osv.) vilka deklareras på ett sätt som gjort att de inte kunnat inkluderas här. 
 17  
 En annan förklaring är helt enkelt att många lönearbetar vid sidan av ett konstnärskap som i sig inte ger några direkta inkomster eller så små inkomster att de deklareras som hobbyverksamhet snarare än inkomst av näringsverksamhet. 
 Nettoinkomst och självförsörjningsgrad 
 Ett annat sätt att mäta inkomsten än det som använts ovan är nettoinkomsten. Nettoinkomsten består av skattepliktiga och skattefria inkomster minus skatt och negativa transfereringar. Nettoinkomsten är alltså det belopp som finns kvar till konsum- tion eller sparande efter skatt och transfereringar. Skillnaderna mellan olika grupper i samhället är mindre när det gäller netto- inkomsten än den sammanräknade förvärvsinkomsten eftersom bidrag och skatter har en utjämnande effekt. 
 I följande tabell presenteras nettoinkomsten i form av median- värdet för de litterära yrkeskategorierna respektive alla konstnärer och hela befolkningen. Siffrorna är inte tillgängliga uppdelade på kvinnor och män. 
  
 17  
 Jfr Konstnärsnämnden,  
 Konstnärernas inkomster 
 , s. 30. 
 151 
  
 Villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa: SCB, se bilaga 2, tabell 44. 
 Det mönster som visar sig liknar det för den sammanräknade förvärvsinkomsten. De litterära yrkeskategorierna ligger generellt sett väsentligt lägre än hela befolkningen även med detta mått. Med andra ord har de omfördelande aspekter skatter och transfereringar generellt sett har inte i något avgörande grad bidragit till att utjäm- na den skillnad som finns vad gäller förvärvsinkomster. Fortfarande kvarstår också de relativa förhållandena mellan grupper. De fack- litterära författarna har t.ex. även med detta mått betydligt större inkomst än de skönlitterära författarna och översättarna. 
 Det är intressant att notera att mönstret i Konstnärsnämndens undersökning av nettoinkomsten 2005 såg något annorlunda ut. Flera av grupperna hade där en median som låg nära eller till och med översteg befolkningssnittet (de facklitterära författarna). Ett skäl till det kan vara att skattefria stipendier från t.ex. författar- fonden den gången inkluderades. 
 18 
  
 Genom att dela in de inkomstslag som ingår i nettoinkomsten i olika kategorier har Konstnärsnämnden i sin undersökning även beräknat det man kallar för självförsörjningsandel och bidragsandel. Självförsörjningsandelen klassificeras som andelen av netto- inkomsten som kommer från löneinkomst, inkomst av närings- verksamhet, kapitalinkomst och yrkesrelaterade stipendier. Bidragsandelen klassificeras som andel av nettoinkomsten som istället kommer från arbetsmarknadsstöd, sjukpenning, sjuk- och aktivitetsersättning samt behovsprövade bidrag (alltså de bidrag som varken är relaterade till yrkesverksamhet eller studier). Om en 
  
 18  
 Skattefria stipendier ingår normalt inte i nettoinkomsten eftersom SCB saknar uppgifter om dessa. I siffrorna för 2005 ingick emellertid skattefria stipendier från Konstnärsnämnden och författarfonden i nettoinkomsten. 
 152 
  
 SOU 2012:65 
  
 Villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet 
  
 hög andel av nettoinkomsten kommer från dessa bidrag indikerar det tydligt en utsatt position på arbetsmarknaden. 
 Vi har låtit SCB göra motsvarande uppdelning som den Konstnärsnämnden redovisade med uppgifter från både 2004 och 2010. I diagrammet nedan redovisas hur stor andel i respektive grupp som enligt denna undersökning hade mer än 90 procent av sin nettoinkomst från den första kategorin (hög självförsörjnings- andel) respektive hur stor andel som hade mer än hälften av sin inkomst från den andra kategorin (hög bidragsandel). Eftersom det finns systematiska skillnader mellan de båda mätpunkterna redo- visas nedan uppgifter för både 2004 och för 2010. 
  
 80 
  
 70 
  
 60 
  
 50 
  
 40 
  
 30 
  
 20 
  
 10 
  
 0 
  
 Dramatiker 
  
 Författare, fack 
  
 Föfattare, skön 
  
 Översättare 
  
 Alla konstnärer 
  
 Befolkningen 
  
 Över 90 % egen försörjning 2004 
  
 Över 90 % egen försörjning 2010 
  
 Över 50 % bidrag 2004 
  
 Över 50 % bidrag 2010 
  
 Källa 
 : SCB, se bilaga 2, tabell 46 och 47. 
 Mellan de båda mätpunkterna ökar självförsörjningsandelen gene- rellt för alla de redovisade grupperna och andelen med hög bidrags- andel minskar. Detta mönster går också igen i de litterära yrkes- kategorierna. 
 En jämförelse mellan dessa kategorier och befolkningen måste dock göras med hänsyn till att medelåldern är betydligt högre i 
 153 
  
 Villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet 
  
 SOU 2012:65 
  
 konstnärsgruppen än i befolkningen totalt (se tabellbilagan). Det gör att färre kan antas ha studiebidrag, barnbidrag och föräldra- penning än i hela befolkningen. Även större förändringar mellan 2004 och 2010 (t.ex. för dramatiker/dramaturger) måste tolkas försiktigt eftersom samma urval har använts och personerna åld- rats. Det för med sig att representationen av yngre, som ofta har t.ex. studiebidrag, blir än lägre för konstnärsgrupperna i det senare urvalet. 
 Av diagrammet framgår ändå vissa mönster som känns igen från det föregående. De skönlitterära författarna har den svagaste positionen försörjningsmässigt, som kollektiv betraktat. I denna grupp finns högst andel med över 50 procent bidrag och lägst andel med hög självförsörjningsandel. Siffrorna är sämre är befolknings- snittet i båda avseendena. Det ser annorlunda ut för facklitterära författare och översättare, som genomgående klarar sig bättre än befolkningen på båda parametrarna. Framför allt är det noterbart att översättarna här har högst självförsörjningsandel, högre än de facklitterära författarna som annars har högre medianinkomst. Det indikerar relativt jämt fördelade inkomster i denna kategori även om de generellt sett inte är så höga. 
 Trots i vissa fall låg inkomst verkar tendensen vara en relativt sett högre självförsörjningsandel i dessa grupper än vad som skulle ha varit att förvänta (även om man tar hänsyn till underrepresen- tationen av unga). Det kan tyda på att bidragssystemen inte nyttjas i den grad som är att förvänta med tanke på de redovisade inkomst- ernas storlek. Uppgifterna ger vid handen att dessa grupper helt enkelt inte utnyttjar trygghetssystemen på det sätt som inkomst- erna borde motivera. 
 En förklaring kan också vara att privata medel som inte fångas in här också bidrar till försörjningen. En fråga i Konstnärsnämndens undersökning som visar på den ibland prekära situationen för konstnärerna generellt inom ordområdet gäller ekonomiskt stöd från anhöriga. 
 19  
 Enligt undersökningen uppger cirka 29 procent att de minst någon gång fått sådant stöd för att kunna bedriva den konstnärliga verksamheten under 2008. I befolkningen som helhet uppgav var tionde att de mottagit stöd av anhöriga. Ordområdet var också ett av de konstnärsområden där ekonomiskt stöd från anhöriga var vanligast förekommande. Frågan visar att en viss andel 
  
 19  
  
 Flisbäck,  
 Konstnärernas inkomster, arbetsmarknad och försörjningsmönster 
 , s. 79 f. och 91 f. 
  
 154 
 SOU 2012:65 Villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet 
 konstnärer tar till andra metoder än reguljära inkomster eller offentliga bidrag för att klara sin försörjning. 
  
 5.4 
  
 Arbetsmönster 
  
 Ovan har olika mått på sammanräknad inkomst presenterats. Dessa tar inte hänsyn till vilken typ av arbete som utförts. Med tanke på hur vanligt s.k. kompletteringsarbete är i dessa grupper är det inte möjligt att enbart utifrån dessa uppgifter dra några slutsatser kring hur ersättningen för det konstnärliga arbetet ser ut. Betydelsen av att ta hänsyn till detta visas bl.a. av enkäten till Författarförbundets medlemmar 2004. På frågan hur stor del av sin totala sysselsättning de ägnat litterär verksamhet svarade 34 procent att det var mer än 75 procent av arbetstiden. 
 20  
 Totalt 52 procent uppgav att mer än hälften av sysselsättningen ägnades litterär verksamhet. 29 procent uppgav dock att de ägnat mindre än en fjärdedel av sysselsättningen åt litterär verksamhet. 
 För att ge en mer fullständigare bild av villkoren för dessa yrkes- kategorier är det därför intressant att se närmare på hur mycket tid som ägnas direkt konstnärligt arbete och hur mycket som ägnas åt annat. I Konstnärsnämndens enkätundersökning från 2011 har de svarande fått uppskatta hur mycket tid de i genomsnitt lägger på följande former av arbete: 
  
 Direkt konstnärligt arbete: arbete med konstnärlig produktion, inklusive exempelvis research. 
  
 Indirekt konstnärligt arbete: arbete som anknyter till den konstnärliga kompetensen, men inte till den konstnärliga produktionen. 
  
 Administration av konstnärligt arbete: arbete som krävs för att utföra konstnärligt arbete, exempelvis försäljning, att söka finansiering och ekonomisk redovisning. 
  
 Icke-konstnärligt 
  
  arbete: annat yrkesutövande som inte anknyter till den konstnärliga kompetensen. 
  
 20  
 Sveriges Författarförbund,  
 Författarnas inkomster 2004 
 , s. 21 f. Någon definition av 
 litterär verksamhet fanns inte i enkäten och frågan kan därför ha tolkats något olika av respondenterna. 
 155 
  
 Villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet 
  
 SOU 2012:65 
  
 För konstområdet ord (författare, översättare och dramatiker totalt) fördelar sig den genomsnittliga arbetstiden för en normal- vecka enligt följande. I detta fall är det inte intressant att dela upp svaren på respektive yrkeskategori då antalet svarande inom respek- tive undergrupp är för lågt för att kunna generaliseras. 
 Källa 
 : Waters,  
 Konstnärernas inkomster, arbetsmarknad och försörjningsmönster 
 (Konstnärsnämnden, 2011), s. 43. 
 Något mer än hälften av arbetstiden ägnas enligt tabellen åt direkt konstnärligt arbete, cirka en fjärdedel åt arbete som inte alls är relaterat till den konstnärliga kompetensen. Ordområdet utmärker sig på denna punkt i viss mån jämfört med andra konstområden på vilka en något mindre andel ägnas  
 icke-konstnärligt 
  arbete. 
 För att fördjupa bilden av direkt konstnärligt arbete har Konst- närsnämnden även redovisat hur vanligt det är att konstnärer arbetar ett visst antal timmar med just detta. Detta ger ett mått på spridningen i kollektivet och hur olika mängden konstnärligt arbete kan vara för olika individer. 
 Källa 
 : Waters,  
 Konstnärernas inkomster, arbetsmarknad och försörjningsmönster 
 (Konstnärsnämnden, 2011), s. 44. 
 Anledningen till att en relativt stor andel uppgivit att de inte ägnat någon eller väldigt lite tid åt konstnärligt arbete kan vara att de sysselsatt sig med indirekt konstnärligt arbete eller, mer troligt på ordområdet,  
 icke-konstnärligt 
  arbete. Närmare 20 procent arbetar 
 156 
  
 SOU 2012:65 
  
 Villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet 
  
 dock betydligt mer än en normal arbetsvecka med direkt konstnär- ligt arbete. 
 Exakt vad olikheterna vad gäller nedlagd tid på direkt konstnär- ligt arbete beror på är svårt att säga generellt. Till del kan det naturligtvis ha att göra med vad som är kreativt motiverat, dvs. vissa föredrar att variera sin sysselsättning och inte syssla med skapande verksamhet hela tiden. Andra jobbar dock som sagt betydligt mer än en normal arbetsvecka med konstnärligt arbete. En troligare förklaring är, som vi ska se, att inkomsterna är högre för annat arbete och att detta därför kommer att ta upp en stor del av tiden. 
 Det är viktigt att jämföra siffrorna för andelen konstnärligt arbete med hur de verksamma uppger att inkomsterna fördelas. I denna jämförelse är det rimligast att slå ihop direkt konstnärligt arbete och administration av konstnärligt arbete eftersom detta sammantaget speglar hur mycket tid som investeras i att förtjäna den konstnärliga inkomsten. 
 Källa 
 : Waters,  
 Konstnärernas inkomster, arbetsmarknad och försörjningsmönster 
 (Konstnärsnämnden, 2011), s. 51. 
 Av jämförelsen framgår tydligt att de verksamma på ordområdet uppskattar att mer tid läggs på det konstnärliga arbetet än vad det inbringar i inkomster relativt andra arbetsslag. Detta stämmer med det generella mönstret i Konstnärsnämndens undersökning. För konstnärsgruppen generellt gäller att de verksamma får en mindre andel av inkomsten från direkt konstnärligt arbete än den andel av arbetstiden de lägger ner. Detta inkomstgap fylls i detta fall i stor utsträckning ut genom indirekt konstnärligt arbete och icke- konstnärligt arbete, s.k. kompletteringsarbete. 
 Differensen mellan den tid som investeras i konstnärligt arbete och de inkomster som erhålls av detsamma är bland de största på 
 157 
  
 Villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet 
  
 SOU 2012:65 
  
 just ordområdet. 
 21  
 Om inte stipendier skulle ha räknats in som inkomst av konstnärligt arbete skulle dessutom denna skillnad ha varit ännu större. Vidare skulle större skillnader säkerligen kunna uppmätas i specifika kategorier på ordområdet, t.ex. om de skön- litterära författarna kunde redovisas för sig. 
 Av Konstnärsnämndens undersökning framgår även vissa mönster relaterade till detta inkomstgap. Dessa redovisas inte för ordområdet specifikt men kan förutsättas vara giltiga även på detta område. För det första får de konstnärer som befinner sig i högre inkomstklasser en större andel av sin inkomst från direkt konst- närligt arbete, de som tjänar mindre får också i högre utsträckning kompletteringsarbeta. Detsamma gäller yngre konstnärer. Konst- närer som etablerat sig senare ägnar föga förvånande en större del av sin tid än mer etablerade åt  
 icke-konstnärligt 
  arbete. 
 22 
  
 Vad gäller kompletteringsarbetet har Konstnärsnämnden ställt en särskild fråga angående inom vilken sektor detta utförs. 
 23  
 För ordområdet visar det sig att de områden inom vilka ordkonstnär- erna i högst utsträckning kompletteringsarbetar är utbildningsom- rådet (cirka 30 procent) följt av sektorn information och kommunikation (cirka 27 procent). Det är rimligt att anta att konstnärerna inom dessa områden i hög utsträckning kan använda sin språkliga kompetens. Kring 12 procent uppger dock t.ex. att de arbetat inom vård och omsorg, ett område som ligger längre ifrån den konstnärliga kompetensen. 
  
 5.5 
  
 Olika litterära inkomstkällors betydelse 
  
 Av ovanstående har en allmän bild framträtt av det konstnärliga arbetets betydelse för den totala inkomsten och hur mycket tid som ägnas sådan verksamhet. Ingenting har dock sagts om hur de konstnärliga inkomstkällorna ser ut. En uppfattning om detta kan man få från Författarförbundets tidigare undersökningar. Där har man bett medlemmarna redovisa hur stora litterära inkomster de haft från olika källor. Den senaste undersökningen är från 2004. Uppgifterna är intressanta då de visar på bredden i inkomstkällor även  
 inom  
 den litterära delen av verksamheten. 
  
 21 
  
 Johnson,  
 Konstnärernas inkomster, arbetsmarknad och försörjningsmönster 
 , s. 50. 
  
 22 
  
 Johnson,  
 Konstnärernas inkomster, arbetsmarknad och försörjningsmönster 
 , s.  
  
 54–60. 
  
 23 
  
 Johnson,  
 Konstnärernas inkomster, arbetsmarknad och försörjningsmönster 
 , s. 68. 
  
 158 
  
 SOU 2012:65 
  
 Villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet 
  
 Bokroyalty 37 % 
  
 Översättarhonorar 13 % 
  
 Sutton 1 % 
  
 Biblioteksersättning 12 % 
  
 Tidningar och tidskrifter 9 % 
  
 Radio och TV 2 % 
  
 Framträdanden 8 % 
  
 Skattepliktiga stipendier 5 % 
  
 Övrigt 13 % 
  
 Källa 
 : Sveriges Författarförbund,  
 Författarnas inkomster 2004  
 (2007), s. 32. 
 Av diagrammet framgår hur inkomsterna från litterär verksamhet fördelar sig på olika typer av inkomstkällor (beräkningen grundas alltså på  
 uppgivna  
 inkomster från respektive källa). Det kan noteras att bokroyalties och översättarhonorar som väntat sägs utgöra de största inkomstkällorna med sammantaget 50 procent. 
 24  
 Även ersättningar för medverkan i tidningar och tidskrifter representerar en betydande del av inkomsten, liksom framträdanden, som bidrar med en viss om än inte stor andel. Det senare är intressant då det ofta sägs att denna inkomstkälla kan komma att bli viktigare i ett klimat där författarens person står alltmer i centrum och det personliga mötet med publiken uppvärderats. 
 Det kan förutsättas att de skattepliktiga stipendierna till över- vägande del kommer från författarfonden, vilket ju även den individuella biblioteksersättningen gör. Detta ger en sammantagen 
  
 24  
 Även 1993 genomförde Författarförbundet en liknande enkätundersökning. Det kan konstateras att vissa förhållanden verkar ha förändrats över tid. Framför allt har andelen av inkomsten som uppges komma från bokroyalties stigit och andelen från tidningar och tidskrifter minskat. I övrigt är det mer stabilt. För ett referat av den tidigare undersökningen se  
 Boken i tiden  
 (SOU 1997:141), s.  
 51–53. 
  
 159 
  
 Villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet 
  
 SOU 2012:65 
  
 andel av inkomsten från denna källa på 17 procent. Olika resurser från författarfonden verkar alltså utgöra en relativt stor andel av de litterära inkomsterna. 
 Ett annat sätt att närma sig denna fråga är genom Konstnärs- nämndens undersökning från 2008. Där ställdes frågan hur stor andel av inkomsten från direkt konstnärligt arbete som upp- skattades komma från lön/arvode respektive stipendier/priser. 
 25  
 Närmare 53 procent uppgav att de inte hade någon inkomst från lön eller arvode för sin direkt konstnärliga verksamhet, endast kring 17 procent att de fick 80 procent eller mer på detta sätt. Stipendier och priser uppgavs även här vara en betydelsefull inkomstkälla för ordkonstnärerna. Hälften uppgav att de under 2008 i någon mån försörjt sin konstnärliga verksamhet denna väg. 
 Uppgifterna speglar en situation där det är svårt för ordkonst- närerna att få betalt för sin konstnärliga produktion. 
 26  
 Detta stämmer också med det generella mönster som Konstnärsnämnden lyfter fram, där det är just bland upphovspersonerna och egen- företagarna som stipendier och priser blir av störst betydelse. En slutsats som kan dras är att det är just i dessa kategorier som stipendier kan göra störst nytta och möjliggöra konstnärligt arbete. 
 En stor andel av inkomsterna från stipendier och priser kan därmed förväntas härröra från författarfonden, men det finns även ett antal andra stipendiegivare, t.ex. akademier, kommuner och privata stiftelser. Även antalet litterära priser har ökat under de senaste decennierna och vissa av dem kan utgöra en intäktskälla av betydelse. Litteratursociologen Gonzalez har uppskattat att det i Sverige finns kring 140 litterära priser för skönlitteratur för en vuxen publik. 
 27  
 De har enligt hans uppskattningar ett sammanlagt utdelningsvärde på i storleksordningen  
 6–7 
  miljoner kronor per år (i detta ingår inte Nobelpriset som ensamt är mer än så). 
  
 25 
  
 Johnson,  
 Konstnärernas inkomster, arbetsmarknad och försörjningsmönster 
 , s. 75 f. 
  
 26 
  
 Man ska hålla i minnet att de svarande i denna undersökning ändå representerar den mer väletablerade delen av konstnärskollektivet. 
  
 27 
  
 Studien inkluderar alltså inte de priser som finns för bl.a. barn- och ungdomslitteratur, kulturjournalistik och översättarverksamhet. Se Gonzalez, Pengar, prestige, publicitet: Litterära priser och utmärkelser i Sverige  
  
 1786-2009, 
 Samlaren: Tidskrift för litteratur- vetenskaplig forskning 
 , årgång 131 (2010), s.  
 232–329. 
  
 160 
  
 SOU 2012:65 
  
 Villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet 
  
 De litterära upphovsmännens villkor på marknaden 
 Utifrån ovanstående kan det således antas att kring hälften av upphovsmännens inkomster i genomsnitt avser litterär verksamhet. Enligt Författarförbundets undersökning utgörs sedan i snitt kring hälften av den litterära inkomsten av bokroyalties och översättar- honorar. Med andra ord kan det uppskattas att totalt sett inte mer än kring en fjärdedel av den totala inkomsten kommer från detta. Även om så är fallet är dessa (och andra) inkomster som erhålls på den egentliga bokmarknaden viktiga för många författare och översättare. Samtidigt ska man vara medveten om att det är stora skillnader mellan t.ex. författare inom olika genrer. 
 Inkomsten av ett litterärt verk är i hög utsträckning beroende av upplagans storlek och försäljningen. Ett förlagsavtal med royalty- ersättning beräknad på traditionellt förlagsnettopris till åter- försäljare  
 (f-pris) 
  innebär att författaren får en procentuell andel av  
 f-priset 
  (som utgör s.k. royaltyunderlag), till viss del i förskott utifrån beräknad upplaga och försäljning (som garantihonorar utan återbetalningsskyldighet) och till viss del utifrån faktisk försäljning (vid förlagets årliga redovisning av försäljningen). Ett traditionellt  
 f-avtal 
  utgår från att det är förlaget som står för tryck, marknadsföring, distribution, lagerhållning m.m. och därmed den större ekonomiska utgiften och risken. Författaren står sin risk genom att erbjuda förlaget sitt litterära verk för utgivning och risken att verket inte säljs. 
 Om  
 f-priset 
  för ett oillustrerat skönlitterärt verk för vuxna i normalutgåva är 180 kronor och författaren har rätt till 24 procent av  
 f-priset 
  i royalty och bokens beräknade första upplaga är 3 000 exemplar, får författaren i regel ett garantihonorar om 37 500 kronor (dvs. hälften av det belopp hela första beräknade upplagan hade kunnat säljas för om boken hade sålts till fullt pris utan rabatter). Det beloppet får författaren brutto och erlägger själv skatt och sociala avgifter utifrån. 
 Författarförbundet har genom sin rådgivning till medlemmar och debutanter och granskandet av förlagsavtal noterat att storlek- en på de beräknade första upplagorna har minskat de senaste åren, vilket ger författare lägre inkomster av bokutgivningen initialt. Författaren kan dock tjäna lika mycket på bokförsäljningen totalt sett som tidigare om det trycks och säljs fler upplagor. Den ekonomiska tryggheten kan ändå sägas minska totalt sett eftersom 
 161 
  
 Villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet 
  
 SOU 2012:65 
  
 författarens garanterade inkomst – garantihonoraret som betalas ut vid kontraktstecknandet – minskar. 
 Många förlag väljer numera också att erbjuda sina författare s.k. nettoavtal där förlaget höjer royaltysatsen något mot att förlaget har rätt att räkna av återförsäljarrabatter från royaltyunderlaget. Vidare blir det allt vanligare att förlag erbjuder författare s.k. vinstdelningsavtal där parterna delar lika på den eventuella vinsten 
 – dvs. efter det att förlaget först hämtat in sina kostnader för utgivningen. Ytterligare en trend på marknaden som Författar- förbundet har sett är att egenutgivningen bland författarna ökar kraftigt, liksom utgivningen genom mindre förlag/enmansförlag där författaren själv bekostar större delen av utgivningen. 
 Även med standardavtal är inkomsterna av garantihonorar och royalty mycket små för vissa kategorier av författare. Ett illustrativt exempel är lyrik där garantihonoraret ofta uppgår till mycket små belopp och det sällan förekommer tilltryck och nya upplagor. 
 28  
 Å andra sidan finns det genrer där utsikterna till inkomster är betydligt bättre, t.ex. spänningslitteratur eller vissa typer av barn- böcker. Dels säljs dessa generellt sett i större upplagor, och dels finns i vissa fall möjligheter till kringinkomster från användningen av figurer och liknande i andra sammanhang. 
 Till ovanstående bild ska även läggas inkomster från t.ex. tidningar och tidskrifter (9 procent av de litterära inkomsterna i Författarförbundets undersökning). Många upphovsmän är verk- samma både som kulturjournalister, kritiker och författare. Hur villkoren förändrats över tid för att skriva kritik och kultur- journalistik är avhängigt förhållandena på tidnings- och tidskrifts- marknaden och kan inte till fullt ut behandlas här (se dock kapitel 11). Det kan dock konstateras att arvodena för t.ex. bokrecen- sioner i dagspressen ofta är låga eller till och med mycket låga. 
 29  
 Detta påverkar naturligtvis möjligheterna att försörja sig denna väg, men även det litterära systemet i vid mening som är beroende av kvalificerad kritik. 
  
 28 
  
 Jfr den enkät som Madden redovisar i Vad tjänar en poet?,  
  
 Helsingborgs dagblad 
 , 22 januari 2012. 
  
 29 
  
 Enligt en sammanställning som Harris gjort av vad svenska tidningsredaktioner betalar frilanskritiker. Se Aktuella arvoden för bokrecensioner på www.kritikerforum.se 
  
 162 
  
 SOU 2012:65 
  
 Villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet 
  
 5.6 
  
 Sammanfattning 
  
 Ovanstående redogörelse visar att gruppen mer eller mindre aktiva ordkonstnärer kan uppskattas till kring 3 000 personer. Av dessa är dock en mindre andel litterärt verksamma större delen av tiden, cirka en tredjedel är verksamma mer än 75 procent av arbetstiden enligt Författarförbundets medlemsenkät. Den största yrkeskate- gorin inom gruppen är skönlitterära författare, därefter kommer facklitterära författare, översättare och slutligen dramatiker och dramaturger. Könsfördelningen är relativt jämn för hela gruppen, men ser man till de olika yrkeskategorierna finns det större skill- nader. Kvinnorna dominerar inom översättande och männen inom författargrupperna. 
 Bland författarna verkar den absoluta majoriteten med svenska som arbetsspråk. Ett antal andra språk finns dock företrädda. Översättarna har engelska som största källspråk, därefter kommer tyska och övriga nordiska språk. Åldersfördelningen är generellt hög i ordkonstgruppen och de flesta bor i någon av storstads- regionerna. Det är otvetydigt att författar- och översättarkollek- tivet är en mycket högutbildad grupp. De allra flesta hade efter- gymnasial utbildning av något slag. 
 Vad gäller inkomsterna visar det sig att alla de litterära yrkes- kategorierna ligger under befolkningsmedianen vad gäller förvärvs- inkomst. Markant under ligger de skönlitterära författarna och översättarna. Även om man ser till fördelningen i inkomstklasser sticker de skönlitterära författarna och översättarna ut, med betydligt högre andelar i de låga inkomstklasserna än befolkningen som helhet. Relativt många höginkomsttagare finns framför allt bland facklitterära författare. 
 Även om inkomstklasserna inte är en uttömmande beskrivning av spridningen i kollektivet, indikerar den ändå en välkänd tendens: författarkollektivet präglas av en s.k. stjärnekonomi med en stor andel låga inkomster, relativt få medelinkomster och några få mycket höga. De riktigt höga inkomsterna syns inte i de siffror som presenterats här men bästsäljande författare kan få avsevärda inkomster från sitt litterära arbete. Detta förhållande är dock inte giltigt för översättarkategorin. Där är förvisso medianinkomsten något högre, och en större andel översättare än skönlitterära författare befinner sig i högre inkomstklasser, men det är ytterst få som tjänar riktigt mycket på sin litterära verksamhet. 
 163 
  
 Villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet 
  
 SOU 2012:65 
  
 När det kommer till nettoinkomsten borde förhållandena mellan befolkningen som helhet och de litterära yrkeskategorierna ha förändrats eftersom nettoinkomsten tar hänsyn till omfördel- ande effekter av bidrag och skatter. Denna utjämning är dock svår att se här. Däremot förefaller de litterära upphovsmannagrupperna ha högre självförsörjningsgrad än befolkningen i stort. Det gäller dock inte de skönlitterära författarna som jämfört med befolk- ningen har lägre andel med hög självförsörjningsgrad och större andel med hög bidragsandel av nettoinkomsten. De andra yrkes- kategorierna har ungefär samma andelar som befolkningen eller något bättre. 
 De beräkningar som redovisats baserade på olika typer av medianinkomster är dock missvisande i två avseenden. För det första är utbildningsnivån mycket hög i dessa grupper vilket generellt sett borde leda till en högre inkomst. I befolkningen finns ett positivt samband mellan utbildningsnivå och inkomst vilket gör att en jämförelse med ett befolkningsurval med samma utbildnings- profil som dessa grupper har skulle visa på betydande skillnader. För att vara så pass högutbildade är de litterärt verksamma helt enkelt lågt betalda generellt sett. 
 Vidare är siffrorna över medianinkomst tagna för sig missvis- ande då dessa grupper kompenserar med annat arbete i hög utsträckning. I stor utsträckning är det alltså andra inkomster än litterära som mäts. Enbart cirka en tredjedel av Författarförbundets medlemmar uppskattas ägna mer än 75 procent av sysselsättningen åt litterär verksamhet. Konstnärsnämndens undersökning visar att även om uppskattningsvis 61 procent av arbetstiden ägnas konst- närligt arbete så kommer bara 46 procent av inkomsten från denna källa. Omvänt uppskattas 25 procent av tiden ägnas  
 icke-konst- 
  närligt arbete medan det genererar 35 procent av inkomsten. Slutsatsen är att ordkonstnärerna får en mindre andel av inkomsten från litterärt arbete än den tid de lägger ner och att detta 
 inkomstgap fylls ut av kompletteringsarbete, ett arbete som ofta är bättre betalt. 
 Att grupperna kompletteringsarbetar kan också vara en förklar- ing till att det trots allt finns ett relativt stort antal som har inkomst av tjänst i de undersökningar som redovisats här. Annars är dessa områden utpräglade egenföretagarbranscher: ordområdet är ett av de konstområden som har högst andel enskilda närings- idkare. 
 164 
  
 SOU 2012:65 
  
 Villkoren för de yrkesverksamma på ordområdet 
  
 Oavsett verksamhetsområde så har egenföretagare och upphovs- personer en mer riskabel arbets- och inkomstsituation än konst- närer som främst är anställda eller utövare. Sällan motsvarar den ekonomiska ersättningen insatsen för den konstnärliga produk- tionen. Därtill finns ofta en stor osäkerhet om produktionen alls ska kunna avyttras. Då den konstnärliga verksamheten oftast sker före den betalning som erhålls för arbetet är det ofta bara en del av denna som får avsättning. Kärnproblemet för upphovsmän och egenföretagare är att inte få ersättning för sin konstnärliga arbetsinsats, medan arbetsbrist kan sägas utgöra huvudproblemet för anställda och utövare. 
 30 
  
 De svårigheter som framträder när det gäller att få betalt för det konstnärliga arbetet gör att alternativa inkomstkällor blir mycket viktiga. En stor andel av de litterära inkomsterna uppskattas av Författarförbundet t.ex. komma från författarfondens ersättningar och stipendier. Hälften av ordkonstnärerna uppger i Konstnärs- nämndens undersökning att de 2008 i någon mån försörjt sin litterära verksamhet genom stipendier eller priser. Ett annat förhållande, som inte speglas i inkomststatistik som enbart gäller ett visst år, är hur jämna inkomsterna är över tid. En individ kan ha rejäla inkomster ett år men försumbara nästa. Detta är utmärkande för upphovsmannagrupperna som periodvis saluför verk på en marknad. 
  
 30  
 I jämförelse med andra konstområden har ordområdet också en lägre andel arbetslösa och en lägre andel med arbetsmarknadsstöd enligt Konstnärsnämndens undersökningar. I  
 Konstnärerna och trygghetssystemen  
 (SOU 2003:21), s. 26, hävdades att endast ett litet antal författare skriver in sig vid arbetsförmedlingen. I betänkandet konstaterades även att det främst är en arbetstagare med längre anställningsperiod och regelbunden inkomst som stått modell för trygghetssystemens uppbyggnad och ersättningsnivåer (s. 18). På senare år har det arbetats för att skapa motsvarigheter för egenföretagare i socialförsäkringen och arbets- löshetsförsäkringen. Dessa förändringar har troligtvis betydelse även för konstnärer som driver eget företag. 
 165 
  
 6 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 I kapitlet behandlas de statliga ersättningar, stipendier och bidrag som helt eller delvis är riktade till upphovsmän på ordområdet. Första delen av kapitlet behandlar ersättningar: inledningsvis det i sammanhanget kanske viktigaste ersättningssystemet, biblioteks- ersättningen. Därefter tas talboksersättningen upp och i följande avsnitt behandlas upphovsrättsliga ersättningar av olika slag, främst privatkopieringsersättningen samt vissa avtalslicenser. 
 Andra delen av kapitlet rör bidragsordningar. Det innehåller en beskrivning av konstnärsbidrag, stöd till beställning av nyskriven svensk dramatik och inkomstgarantier. Avslutningsvis behandlas även verksamhetsbidragen till de s.k. centrumbildningarna, främst Översättarcentrum och Författarcentrum. 
  
 6.1 
  
 Biblioteksersättningen 
  
 Biblioteksersättningen är en av staten finansierad ersättning till upphovsmän för utlån av litterära verk vid folk- och skolbibliotek i Sverige. Utlån vid andra typer av bibliotek, t.ex. forsknings- bibliotek, ligger inte till grund för ersättning och systemet omfattar därför bara en viss andel av de lån som görs inom ramen för det allmänna biblioteksväsendet. 
 Biblioteksersättningen är ett erkännande av vad som inter- nationellt brukar kallas Public Lending Right (PLR), dvs. författarnas rätt att få ersättning för nyttjandet av deras verk vid bibliotek. 
 1  
 Enligt upphovsrättslagen har författare, kompositörer, konstnärer och andra som skapar litterära och konstnärliga verk vissa tidsbegränsade rättigheter till sina verk. Rättigheterna 
  
 1  
 Ungefär 30 länder har i dagsläget någon form av  
 PLR-system. 
  För mer information och en översikt över hur systemen ser ut i olika länder, se http://www.plrinternational.com 
 167 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 SOU 2012:65 
  
 uppkommer när verket skapas och varar normalt i 70 år efter utgången av upphovsmannens dödsår. Rättigheterna består av den ekonomiska rätten och den ideella rätten. Den ekonomiska rätten har två delar, en rätt att framställa exemplar av verket och en rätt att göra verket tillgängligt för allmänheten. Verket görs tillgängligt för allmänheten dels när det framförs offentligt, dels när det visas offentligt och dels när exemplar av verket sprids till allmänheten på annat sätt. 
 Den ideella rätten består också av två delar. För det första har upphovsmannen rätt att i den omfattning och på det sätt god sed kräver bli angiven när exemplar av hans verk framställs eller verket görs tillgängligt för allmänheten. För det andra har han rätt att motsätta sig såväl att verket ändras så att hans litterära eller konst- närliga anseende eller egenart kränks, som att verket görs tillgäng- ligt för allmänheten i en sådan form eller i ett sådant sammanhang som är kränkande för honom. 
 Beträffande den ekonomiska rätten gäller en rad inskränkningar. Enligt 2 § lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konst- närliga verk (upphovsrättslagen) omfattar upphovsrätten till ett verk förvisso en ensamrätt för upphovsmannen att förfoga över verket genom att göra det tillgängligt för allmänheten genom försäljning, uthyrning, utlåning eller annan spridning av exemplar av verket. Denna s.k. spridningsrätt sträcker sig emellertid inte hur långt som helst. Så gäller som utgångspunkt enligt 19 § att ett exemplar av ett verk som med upphovsmannens samtycke över- låtits inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, får spridas vidare. 
 Denna inskränkning i upphovsmannens ensamrätt till vidare spridning bygger på en generell regel inom upphovsrätten, den s.k. konsumtionsprincipen. Principen går ut på att när exemplar av ett verk med upphovsmannens samtycke har förts ut i handeln eller på annat sätt blivit spridda till allmänheten så är upphovsrätten därmed konsumerad såvitt gäller den vidare spridningen av exemplaren. 
 2 
  
 Det brukar ibland sägas att den beskrivna inskränkningen i upphovsrättslagen är den rättsliga grunden för den fria biblioteks- utlåningen i Sverige. Det är dock enbart korrekt om man med fri 
  
 2  
 Från denna inskränkning i spridningsrätten finns i sin tur flera viktiga undantag. Av 19 § följer t.ex. att exemplar av verk, utom byggnader och brukskonst, inte får tillhandahållas allmänheten genom uthyrning eller andra jämförliga rättshandlingar utan upphovsmannens godkännande. Inskränkningen gäller inte heller filmverk eller datorprogram. 
 168 
  
 SOU 2012:65 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 biblioteksutlåning avser bibliotekens möjlighet att utan vederlag till rättighetshavarna låna ut litteratur. Det förbud mot användar- avgifter, dvs. användarnas fria tillgång till litteratur vid biblioteken, som gäller vid folkbiblioteken i Sverige, bygger inte på dessa bestämmelser utan regleras i 3 § bibliotekslagen (1996:1596). 
 Biblioteksersättningens historia och införande 
 Av inskränkningen i spridningsrätten följer alltså att upphovsmän- nen i svensk rätt inte har någon rätt till ersättning enligt upphovs- rättsliga regler för den utlåning av exemplar av litterära verk som sker på bibliotek. Detta var förhållandet redan innan den nuvarande upphovsrättslagen infördes och frågan vållade tidigt diskussion. 
 3 
  
 Sveriges Författareförening hemställde redan 1934 hos Kungl. Maj:t att en licensavgift för låntagarna skulle införas. De följande åren utreddes frågan också, både i syfte att belysa införandet av ett licenssystem och för att se över en möjlig utvidgning av författar- rätten. 
 4  
 Inga åtgärder för att lösa frågan vidtogs dock till följd av dessa utredningar. 
 Efter fortsatt debatt och införandet av ett ersättningssystem för författarna både i Danmark (1946) och Norge (1947) kom frågan åter i rörelse. Efter debatt i riksdagen, bl.a. om ett statligt bok- förlag, tillkallades 1948 en bred bokutredning. Utredningen fick även i uppdrag att se över frågan om ersättning igen. I betänkandet  
 Bokutredningen  
 (SOU 1952:23) föreslogs en ersättning till författarna för biblioteksutlåningen. Ersättningen borde komma alla författare till del vars verk var skyddade enligt gällande upp- hovsrättsliga bestämmelser. 
 Utredningen uppskattade dock att enbart cirka hälften av bok- lånen gällde skyddade verk. Den sammanlagda ersättningen borde dock ändå beräknas på alla lån. Den totala summan kunde sedan 
  
 3 
  
 För biblioteksersättningens historia och utveckling över tid se Young,  
  
 Floden och virvlarna: Linjer och episoder ur hundra års författarfacklig historia  
 (Johnson förlag, 1993), främst s.  
 137–153, 
 165–170, 
 268–272, 
 307–320, 
 361–370, 
 398–418, 
 476–498, 
 565–575, 
 615–624, 
  och Stanley, 
 Statsstödda samhällskritiker: Författarautonomi och stats- styrning i Sverige  
 (Tidens förlag, 1991), kapitel  
 4–5. 
  
 4 
  
 Den första frågan behandlades av en utredning som gick under namnet biblioteks- lånesakkunniga, se  
  
 Utredning och förslag rörande frågan om avgift för hemlån av böcker från bibliotek  
 (SOU 1935:22). Den andra frågan behandlades av en särskilt sakkunnig i ett betänkande om en reform av auktorrätten, se  
 Promemoria angående grunderna för en reform av lagstiftningen om rätt till litterära och musikaliska verk  
 (SOU 1937:18). Frågan kom även efter att beslutet om biblioteksersättning fattats att tas upp av den s.k. auktorrätts- kommittén i  
 Upphovsmannarätt till litterära och konstnärliga verk: lagförslag  
 (SOU 1956:25). 
 169 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 SOU 2012:65 
  
 halveras och hälften användas för proportionerlig gottgörelse till enskilda författare. Den andra hälften borde fördelas bland för- fattarna efter individuell prövning. Det kunde innefatta pensioner till äldre författare och till författares efterlevande, understöd till förtjänta författare och bidrag till särskilda ändamål. 
 Den proportionerliga ersättningen skulle fastställas efter årliga stickprovsundersökningar av utlåningsfrekvensen vid folk- och skolbiblioteken. Förslaget var också att anslaget skulle fördelas av en central instans, styrelsen för Sveriges författarfond. I denna skulle både det allmänna och de olika författarföreningarna vara representerade. 
 Mot bakgrund av utredningens förslag beslutade riksdagen 1954 på kulturpolitiska grunder om en ersättning åt författare för utlåning av deras verk genom bibliotek. Departementschefen anförde i anslutning till förslaget (prop. 1954:133) att biblioteks- utlåningen innebär ett samhälleligt utnyttjande av författarnas verk och att det därför är rimligt med en gottgörelse. Ytterligare ett skäl som talade för en ersättning var författarnas ekonomiska beting- elser, som det ur sociala och kulturpolitiska perspektiv ansågs motiverat att förbättra. Departementschefen fann också att avgör- ande skäl talade emot att ersättningen skulle finansieras genom låntagaravgifter. Den allmänna rätten till fria boklån i det fria och frivilliga folkbildningsarbetets intresse vägde tyngre. Dessutom skulle avgifter innebära ökad administration för biblioteken. Ersättningen skulle i stället bestridas av statsmedel. 
 Riksdagens beslut vad gäller ersättningens beräkning och fördel- ning följde till stora delar bokutredningens förslag. Ersättning kom alltså att baseras på utlåningen vid folk- och skolbiblioteken och beräknas som ett visst örestal per lån. Vissa förändringar gjordes dock jämfört med utredningens förslag, bl.a. beslutades att den totala ersättningen skulle baseras på utlåningen av rättighets- skyddade verk av svenska författare, inte på alla utlån. Vidare infördes, efter synpunkter från remissinstanserna, en begränsnings- bestämmelse med innebörden att ersättningen till en upphovsman minskades vid en viss nivå. Syftet var att inte alltför stora belopp skulle tillfalla en enskild författare vars verk lånades ut i osedvanligt stor utsträckning. Sammansättningen av styrelsen för Sveriges författarfond kom också enligt förslagen i propositionen att förändras så att de olika författarföreningarna fick lika många platser. Principen om att organisationernas representanter var i majoritet kvarstod dock. 
 170 
  
 SOU 2012:65 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 Sammantaget kan det konstateras att olika intressen och bevekelsegrunder balanseras mot varandra i det ersättningssystem som infördes. Det gjordes – som det uttrycktes i regeringens proposition – en avvägning mellan en gottgörelse i matematisk proportion till författarna för allmänhetens utnyttjande av deras verk genom biblioteksutlåningen och ett av litterära eller sociala skäl betingat ekonomiskt stöd åt förtjänta författare. 
 5  
 Dessa avvägningar kommer till uttryck i hur systemet är uppbyggt: den totala ersättningens storlek beräknas utifrån nyttjandets omfatt- ning, men är kollektiv på så sätt att de anslagna medlen tillförs Sveriges författarfond, som sedan fördelar ersättningen till de enskilda upphovsmännen efter skilda principer. En del fördelas som individuell ersättning i proportion till nyttjandet, dvs. baserat på utlåningen av de enskilda upphovsmännens verk. En större del av ersättningen kan dock genom systemets uppbyggnad – och i enlighet med de avvägningar som uttrycktes i propositionen – fördelas efter andra kriterier och enligt bedömningsgrunder som litterär kvalitet och behov. 
 Flera delar i biblioteksersättningens konstruktion skapar den kollektiva, fria del ur vilken stipendier och bidrag kan fördelas. 
 Av störst betydelse är att den individuella ersättningen betalas med 60 procent av de medel som tillförs författarfonden per utlånat verk. Vidare tillförs medel till den kollektiva delen genom att det inte fördelas några individuella ersättningar för verk med mer än tre upphovsmän. För den vars utlåning understiger 2 000 lån (4 000 lån för översättningar) betalas ingen individuell ersättning, vilket på samma sätt skapar medel åt stipendieverksamheten. Av minst ekonomisk betydelse – men av stort symboliskt värde – för hur den fria delen skapas är de s.k. avtrappningsreglerna, vilka innebär att den individuella och utlånebaserade ersättningen trappas av vid höga utlåningssiffror. 
 I allt väsentligt har den lösning som infördes 1954 bestått till i dag. Systemet har dock utvecklats successivt, nya stödformer införts, beräkningsgrunderna modifierats och sammansättningen av fondstyrelsen förändrats. Viktiga förändringar är exempelvis att översättningar kom att ligga till grund för biblioteksersättning 1961 och att det 1981 också infördes översättarpenningar. Andra för- ändringar är att ersättning för referensexemplar infördes redan 1957 och långt senare även för annan läsning på plats. Avtrapp- 
  
 5  
 Se prop. 1954:133, s. 38 f. 
 171 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 SOU 2012:65 
  
 ningsreglerna har också justerats vid några tillfällen. Inte minst viktigt är det system med garanterad författarpenning som infördes i mitten på  
 1970-talet. 
  
 Författarfonden och fondstyrelsen 
 Ersättningen till upphovsmännen utgår alltså från Sveriges författarfond, till vilken staten överför medel i huvudsak beräknat på utlåningen. Frågor rörande fonden och dess användning hand- läggs av en styrelse, styrelsen för Sveriges författarfond. Fonden förvaltas av Kammarkollegiet vilket enbart innebär att kollegiet disponerar anslagsposten på statsbudgeten och efter rekvisition betalar ut medel ett antal gånger per år till fonden. Administration, ekonomi och utbetalningar sköts sedan av fondkansliet. 
 Hur styrelsen ska utses regleras i 11 § förordningen (1962:652) om Sveriges författarfond. Även i lagen (1992:318) om över- lämnande av förvaltningsuppgifter inom Kulturdepartementets verksamhetsområde anges att Sveriges författarförbund, Förening- en svenska tecknare och Svenska fotografernas förbund har rätt att utse ledamöter. 
 När författarfonden inrättades bestämdes att styrelsen för fonden skulle vara sammansatt av representanter för författar- organisationerna och staten. Ursprungligen var antalet ledamöter nio. Ordföranden och ytterligare två ledamöter utsågs av reger- ingen, Författareföreningen, Minerva och Ungdomsförfattare- föreningen utsåg två ledamöter var. När ersättningen utökades till att även omfatta verk i översättning till svenska 1962, ändrades även sammansättningen av styrelsen. Översättarförbundet fick då rätt att utse två ledamöter. Samtidigt ändrades bestämmelserna även så att regeringen kunde utse ytterligare en ledamot. 
 De olika författarföreningarna gick sedermera samman i Författarförbundet som därmed totalt kom att utse åtta ledamöter. Under  
 1970-talet 
  utökades styrelsen även ytterligare då Föreningen svenska tecknare och Svenska fotografers förbund fick rätt att utse ledamöter. Först gällde det en gemensam ledamot och senare en var. Totalt kom styrelsen därmed att omfatta 14 ordinarie och lika många suppleanter. Detta är en sammansättning som fortfarande består. 
 I enlighet med vad regeringen föreskriver i förordningen om Sveriges författarfond, utser författarfondens styrelse inom sig 
 172 
  
 SOU 2012:65 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 flera utskott, vilka bereder och ger förslag till styrelsen i olika frågor. 
 6  
 Att fondens styrelse är så pass stor, har inneburit att författarfonden kunnat utse beredningsgrupper inom styrelse- kretsen, i stället för att som annars kan vara brukligt utse externa arbets- eller referensgrupper som föreslår eller beslutar om fördel- ning av stipendier och bidrag. Det största utskottet är berednings- utskottet (13 ledamöter), som förbereder och ger förslag till beslut om stipendier och bidrag som ska behandlas av styrelsen. För andra slags bidrag och stöd utses särskilda utskott med egen beslutande- rätt. 
 7  
 Inom styrelsen finns också ett arbetsutskott som bereder och ger förslag till beslut i samtliga ärenden som inte rör stipendier och bidrag och som ska behandlas av styrelsen. 
 Särskilt om förhandlingsordningen 
 Redan bokutredningen hade framfört att anslaget för biblioteks- ersättningen förvisso måste prövas i vanlig ordning, men att någon form av kontakt eller samråd borde äga rum mellan staten och författarnas organisationer innan summan fastställdes. Hur detta skulle utformas återkom snart som en omdiskuterad fråga efter att systemet hade inrättats. 
 Författareföreningens dåvarande ordförande förfäktade redan 1962 i en motion i riksdagen att de organisationer som var repre- senterade i författarfondens styrelse skulle ges rätt att förhandla med regeringen om biblioteksersättningens storlek. Det var dock inte förrän senare under  
 1960-talet 
  som den dåvarande samarbets- organisationen FLYCO mer systematiskt började driva frågan om förhandlingsrätt. 
 8 
  
 6 
  
 Hos de organisationer som är representerade i fondens styrelse finns också ett eget system med referensgrupper. Bland annat har Författarförbundet fyra referensgrupper för  
  
 skön-, 
  fack- och barnlitteratur respektive översättningar. Dessa grupper diskuterar tillsammans med representanter i fondstyrelsen det underlag som skickas ut inför beslutsmötena. På Författarförbundets stämma 2012 föreslog styrelsen att dessa grupper skulle avskaffas. Förslaget blev dock inte antaget av stämman. 
  
 7 
  
 Bidragsutskottet beslutar inom ramen för biblioteksersättningen om tillfälliga bidrag till upphovsmän eller översättare som råkat i tillfälligt ekonomiskt nödläge. Av större betydelse är dock två senare inrättade utskott som beslutar om bidrag som inte fördelas inom ramen för biblioteksersättningen: internationella utskottet beslutar om bidrag för resor och internationella utbyten; dramatikerutskottet beslutar om bidrag till dramatiker och över- sättare av dramatik samt om dramatikerstöd (för beställning av nyskriven svensk dramatik). Dramatikerutskottet har en särskild självständighet inom författarfonden, reglerad i fondförordningen. Majoriteteten av dramatikerutskottets medlemmar utses utanför fondstyrelsen efter förslag av Sveriges Dramatikerförbund. 
  
 8 
  
 För diskussionerna om förhandlingsrätt, se Chang,  
  
 Floden och virvlarna 
 , s.  
 398–418 
  och  
 615–624, 
  samt  
 Turner, 
 Statsstödda samhällskritiker 
 , s.  
 230–240. 
  
 173 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 SOU 2012:65 
  
 När regeringen förhöll sig avvaktande till kravet – och ersättningen dessutom inte höjdes i den takt som önskades – genomförde författarföreningarna 1969 den s.k. biblioteksaktionen. Författare i Stockholm, Malmö, Göteborg och Umeå lånade under ett antal dagar böcker i stor mängd för att på så vis tömma biblioteken och visa vilken betydelse deras arbete hade. Aktionen var på sin tid mycket uppmärksammad i massmedia. Kort därefter inledde departementet förhandlingsliknande överläggningar med organisationerna. 
 Frågan var dock inte utagerad i och med detta utan återkom regelbundet under kommande år. Det hela tog en ny vändning 1985 då regeringen undertecknade ett avtal med upphovsmanna- organisationerna om förhandlingar inför budgetåret 1986/87. Överenskommelsen, som förlängs med ett år i taget om den inte sägs upp, gäller fortfarande. 
 Enligt överenskommelsen åtar sig regeringen att, som ett led i beredningen av sitt förslag till statsbudget, förhandla med organisa- tionerna om biblioteksersättningens grundbelopp, dvs. det belopp som enligt 4 § förordningen (1962:652) om Sveriges författarfond tillförs fonden för varje hemlån av litterärt verk i original. Förhand- lingarna ska för regeringens del föras av en särskilt förordnad för- handlare. Organisationerna förbinder sig att uppträda samfällt. 
 När avtal har träffats ska regeringen enligt överenskommelsen lägga fram förslag till riksdagen om anslagsberäkningen på grundval av det avtalade grundbeloppet. Det sägs även att avtalet träffas under förbehåll av att riksdagen ställer av regeringen föreslagna medel till förfogande. Avtalet om grundbeloppet ska vara skriftligt och om endera parten förklarar förhandlingarna strandade ska medling ske. Vid sådan utser vardera parten en medlare, varefter dessa gemensamt utser en tredje som ordförande. Om medlingen inte leder till avtal ska, om parterna enas om det, frågan hänskjutas till ordföranden för avgörande. Om parterna inte träffat avtal om grundbeloppet senast en viss dag, beslutar dock regeringen om det förslag till grundbelopp som ska föreläggas riksdagen. 
 Förhandlingarna har förklarats strandade och hänskjutits till medling tre gånger, 1986/87, 1993/94 och 2011. Vid den senaste medlingen 2011 kunde parterna inte komma överens och regering- en beslutade därför om ersättningens storlek. 
 174 
  
 SOU 2012:65 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 Biblioteksersättningen och EU 
 Europeiska unionens råd beslutade 1992 ett direktiv (92/100/EEG) om uthyrnings- och utlåningsrättigheter. Av rådets direktiv artikel 1 och 2 framgår att upphovsmännen ska ha ensamrätt avseende bl.a. utlåning av exemplar av verk. Med utlåning avses att för en begrän- sad tid och utan omedelbar eller medelbar ekonomisk eller kommersiell vinning ställa ett objekt till förfogande genom en institution som är tillgänglig för allmänheten. 
 I artikel 5 i direktivet ges dock möjlighet att i betydande utsträckning göra undantag från denna ensamrätt. För det första får medlemsstaterna föreskriva undantag från utlåningsrätten när det gäller offentlig utlåning till allmänheten under förutsättning att åtminstone upphovsmännen får ersättning när exemplar av deras alster lånas ut till allmänheten. För det andra får vissa kategorier av inrättningar undantas från skyldigheten att betala ersättning. 
 Direktivet kom 1994 att omfatta Sverige vid inträdet i EES. Vad gäller biblioteksersättningen, var bedömningen från svenskt håll att systemet i stort uppfyllde de krav som direktivet ställde och därför i stort kunde lämnas utan ändring (prop. 1994/95:58). Eftersom ersättningsordningen enligt direktivet inte behöver vara upphovs- rättsligt grundad konstaterades att Sverige – i likhet med de övriga nordiska länderna – kunde behålla en offentligrättsligt reglerad ersättning för den utlåning av exemplar av litterära verk som sker genom offentliga bibliotek. 
 Vidare konstaterades att artikel 5 gav en möjlighet att undanta vissa kategorier av inrättningar från skyldigheten att betala ersätt- ning. I direktiven sägs inte vilka dessa inrättningar är och i princip skulle det t.ex. kunna omfatta alla offentliga bibliotek. Att den svenska biblioteksersättningen inte omfattar lån från andra biblio- tek än folk- och skolbibliotek kunde mot denna bakgrund anses förenligt med direktivet. 
 Även om biblioteksersättningssystemet i stort alltså kunde anses vara förenligt med direktivet, genomfördes i detta samman- hang en ändring som innebar att ett tidigare kriterium om svenskt medborgarskap ströks. För att inte andra länders medborgare skulle uteslutas ändrades bestämmelsen till att man för att vara berättigad till ersättning, antingen ska ha skrivit på svenska eller ha 
 175 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 SOU 2012:65 
  
 sin vanliga vistelseort i Sverige. 
 9 
  
 Trots detta kom det från Europeiska kommissionen 2002 att ifrågasättas om inte de svenska språkbaserade reglerna (och andra länders liknande regler) stod i strid med bestämmelserna om icke- diskriminering i fördraget om upprättandet av Europeiska gemen- skapen, eftersom den enbart gynnar inhemska upphovsmän. 
 10  
 Kommission inledde också 2004 ett överträdelseförfarande mot Sverige, eftersom man ansåg att bestämmelserna stred mot förbud- et mot diskriminering på grund av nationalitet. 
 Regeringen lämnade, med stöd av kulturutskottet i riksdagen, sitt svar 2005. I svaret avvisades kommissionens ståndpunkt, sam- tidigt som ersättningsordningens kulturpolitiska grund och ända- målet att främja konstnärlig utveckling och det svenska språket underströks. 2007 meddelade kommissionen att ärendet mot Sverige avskrivits. 
 Biblioteksersättningen i dag: intäktssidan 
 Enligt bestämmelser i förordningen (1962:652) om Sveriges författarfond överförs årligen medel till fonden. Att beräknings- grunderna regleras i förordningen innebär att regeringen löpande ändrar denna när dessa förändras. Hur mycket som överförs till fonden varje år beror till del på de örestal (s.k. multiplar) för lån och referensexemplar som anges i förordningens 4 §. Dessa örestal multipliceras sedan med statistiska uppgifter om antal utlån och antalet referensexemplar. 
 Sammantaget skapar detta ett system med många variabler som påverkar ersättningens storlek. 
 11  
 Ersättningen beräknas utifrån en grundmultipel som gäller ersättningen för varje hemlån från folk- och skolbibliotek av litterära verk i original, denna är i dagsläget 1,35 kronor. För varje referensexemplar ges fyra gånger så mycket. För varje hemlån av litterärt verk i översättning till eller från 
  
 9 
  
 Från och med 1999 införs även en offentligrättslig ersättning till upphovsmän och utövande konstnärer för folk- och skolbibliotekens utlåning av musikaliska verk på fonogram (fonogramersättning). Denna omfattar även utlåning av musikalier. Medlen fördelas av upphovsrättsorganisationerna Föreningen Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå (STIM) och Föreningen Svenska Artisters och Musikers Intresseorganisation (SAMI). Se regeringens proposition  
  
 Konstnärernas villkor  
 (prop. 1997/98), s.  
 28–32. 
  
 10 
  
 En redogörelse för denna diskussion medan den fortfarande pågick finns i Black 
  
 Castillo, Biblioteksersättningen och den inre marknaden, i  
 Tack för lånet: Om boken, biblioteken och den svenska litteraturens villkor  
 (Sveriges författarfond, 2004), s.  
 221–233. 
  
 11 
  
 För en mer detaljerad redogörelse, se  
  
 Daniels, Den inbyggda osäkerheten, i  
 Tack för lånet 
 . 
 176 
  
 SOU 2012:65 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 svenska språket ges hälften så mycket, dvs. i dagsläget 0,675 kronor. För varje referensexemplar av sådana översättningar ges fyra gånger detta. Samtliga dessa ersättningar gäller verk som är skyddade enligt upphovsrättslagen. 
 Dessa faktorer ska alltså sedan multipliceras med statistiska uppgifter angående biblioteksutlåningen och referensbeståndet. Ett problem är att den offentliga biblioteksstatistiken inte alltid är heltäckande och dessutom har det förmodats att den inte i alla delar speglar det faktiska nyttjandet av verken. Därför har parterna i förhandlingarna kommit överens om ett flertal modifikationer som komplicerar beräkningarna. Syftet med dessa modifikationer är att fånga det faktiska nyttjandet mer precist än vad som medges i den officiella statistiken. 
 Parterna har för det första kommit överens om att använda en schablon som bygger på senast tillgängliga statistik vad gäller skolbibliotekens hemlån och bestånd. Dessutom behandlas de lån som görs i uppsökande biblioteksverksamhet som tre gånger ett vanligt lån. Vidare har siffrorna för hemlån räknats upp med vissa framförhandlade procentsatser efter att det, under  
 1990-talet, 
  visat sig att en större del av läsningen i dag sker på plats. Avslutningsvis ska det också påpekas att den totala ersättningen bestäms av hur utlån och referensbestånd fördelas på ersättningsberättigade verk i original, ersättningsberättigade översättningar samt icke ersätt- ningsberättigade verk. Dessa förhållanden redovisas inte i den officiella biblioteksstatistiken utan fastställs genom den under- sökning författarfonden gör varje år för att beräkna de individuella ersättningarna till upphovsmännen. 
 12 
  
 För ersättning åt författare m.fl. för utlåning av deras verk genom bibliotek anvisar regeringen medel på anslaget 5:2, ap. 8. Ersättningen har successivt ökat genom att grundbeloppet höjts. Systemet var i princip fullt utbyggt 1981 i och med införandet av översättarpenningen; grundbeloppet var då 0,30 kronor, 2012 har 
  
 12  
 Författarfondens undersökning av utlåningen på folk- och skolbiblioteken påbörjas året efter utlåningsåret och inleds med att fondens kansli samlar in information om utlåningen från i stort set samtliga datoriserade bibliotek i landet. När själva insamlingen är avslutad påbörjas ett arbete med att analysera den bibliografiska informationen som i bibliotekens katalogposter finns om varje enskilt verk. Med tiden har det byggts upp ett omfattande verksregister som innehåller dessa bibliografiska uppgifter samt information om hur de individuella ersättningarna för respektive verk ska fördelas. På så sätt kan det insamlade materialet matchas mot detta verksregister och huvuddelen av lånen kan bearbetas maskin- ellt. Därefter bearbetas ytterligare en del av det återstående materialet – ett manuellt arbete som pågår under större delen av året. För utlåningsåret 2010 samlade fondens kansli in och bearbetade information om cirka 62,6 miljoner lån och cirka 1,1 miljoner referensexemplar. 
 177 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 SOU 2012:65 
  
 den ökat till 1,35 kronor. År 1981 var anslaget 33,5 miljoner kronor, för 2012 anvisades 134,2 miljoner kronor. I följande dia- gram visas ersättningens sammantagna storlek från 1981 till 2012 i fasta priser. Av diagrammet framgår att ersättningen totalt sett sedan  
 1980-talets 
  början ökat i reala termer över denna tidsperiod. Det är även giltigt om man jämför med perioden innan 1981 (se bilaga 2, tabell 24). 
  
 60 000 
  
 50 000 
  
 1981 års priser 
  
 40 000 
  
 30 000 
  
 20 000 
  
 10 000 
  
 0 
  
 81/82 
  
 83/84 
  
 85/86 
  
 87/88 
  
 89/90 
  
 91/92 
  
 93/94 
  
 1997 
  
 1999 
  
 2001 
  
 2003 
  
 2005 
  
 2007 
  
 2009 
  
 2011 
  
 Källa 
 : Sveriges författarfond. Omräkningen till 1981 års priser är gjord utifrån SCB:s 
  
 konsumentprisindex. 
  
 Av diagrammet framgår att utvecklingen de senare åren kan ses i olika ljus beroende på vilka jämförelser man gör. Värdet av biblio- teksersättningen har ökat med kring 30 procent om man jämför 2012 med 1981. Den har däremot minskat något om man jämför 2012 med toppåret 2000. En allmän slutsats man möjligen kan dra är att en ambitionshöjning genomfördes under  
 1990-talet 
  som höjde ersättningens samlade värde och att den därefter i stort sett behållit sitt totala värde. 
 Eftersom ersättningens totalbelopp både är beroende av själva utlåningen (och relaterade faktorer) och storleken på örestalen 
 178 
  
 SOU 2012:65 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 finns det även andra sätt att räkna på den ekonomiska utvecklingen. Ett sätt som ligger nära till hands är att se på det reala värdet av grundmultipeln. På så vis får man en bild som är oberoende av hur underliggande faktorer – främst själva bibliotekslånen – förändrats. 
  
 1,6 
  
 1,4 
  
 Löpande priser 
  
 1,2 
  
 1 
  
 0,8 
  
 0,6 
  
 1981 års priser 
  
 0,4 
  
 0,2 
  
 0 
  
 81/82 
  
 83/84 
  
 85/86 
  
 87/88 
  
 89/90 
  
 91/92 
  
 93/94 
  
 95/96 
  
 1998 
  
 2000 
  
 2002 
  
 2004 
  
 2006 
  
 2008 
  
 2010 
  
 2012 
  
 Källa 
 : Sveriges författarfond. Omräkningen till 1981 års priser är gjord utifrån SCB:s 
  
 konsumentprisindex. 
  
 I nominella termer var grundmultipeln 0,32 kronor 1981 och i dag är den 1,35 kronor. Av diagrammet kan konstateras att den succes- sivt ökat i realt värde. Grundmultipeln motsvarar 2012 hela 0,49 kronor i 1981 års priser. 
 Biblioteksersättningen i dag: fördelningen 
 Ovan har systemet för att beräkna hur mycket medel som ska till- föras fonden beskrivits. Hur fonden själv fördelar medel till upphovsmännen hänger samman med detta system på så sätt att de individuella ersättningarna lämnas enligt samma modell med örestal och att de olika kategorierna verk ger ersättning enligt samma 
 179 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 SOU 2012:65 
  
 proportioner som ovan. Däremot fastställs de exakta örestalen separat i 6 § i förordningen. 
 Från fonden ska till upphovsman till litterärt verk i original lämnas ersättning för antalet hemlån och antalet referensexemplar av verket, i dagsläget 0,81 respektive 3,22 kronor. Detta kallas i förordningen författarpenning. En del av författarpenningen kan också fördelas till tecknare, målare, fotograf eller kompositör när verket till väsentlig del består av teckningar, målningar, fotografier eller musikaliska verk. 
 Från fonden ska till översättare av litterärt verk till eller från svenska språket lämnas ersättning för antalet hemlån och för antalet referensexemplar av verket, i dagsläget 0,405 respektive 1,62 kronor. Detta kallas i förordningen översättarpenning. 
 I förordningen (6 §) regleras även avtrappningsreglerna. Dessa innebär att ersättningen vid höga utlåningssiffror trappas av i två steg. För den del av utlåningen som överstiger 200 000 (original- verk) betalas en ersättning som motsvarar 20 procent av den ursprungliga författarpenningen och för den del som överstiger 400 000 är ersättningen 10 procent av densamma. I fondförord- ningen anges dessa avtrappningsnivåer i krontal, vilka således behöver justeras när författarpenningens belopp ändras. 
 13 
  
 I 6 § förordningen anger regeringen att styrelsen kan bestämma att ersättningen till en viss upphovsman kan lämnas med högre belopp än vad som följer av de allmänna bestämmelserna i para- grafen. Detta är den rättsliga grunden för systemet med särskild/garanterad författarpenning (som namnet till trots även tilldelas översättare). 
 Fondens behållning, sedan författar- och översättarpenningar lämnats och utgifter för styrelsens verksamhet täckts, får användas till andra ändamål. Detta kallas vanligen fondens fria del. Enligt förordningen (7 §) ska de användas till pensioner och understöd till upphovsmän till litterära verk och understöd till deras efterlevande samt stipendier till förtjänta upphovsmän till litterära verk och bokillustratörer. 
 14  
 Vidare får medlen användas till bidrag till 
  
 13 
  
 Det anges i förordningen att om den ersättning som för ett visst kalenderår tillkommer en upphovsman uppgår till mer än 158 000 kronor, ska den minskas med 80 procent till den del den överstiger 158 000 kronor men inte 189 600 kronor och med 90 procent till den del den överstiger 189 600 kronor. 
  
 14 
  
 Jfr även förordning (1983:190) om pensionsgrundande konstnärsbidrag m.m. Där anges att som inkomst av anställning enligt 2 kap. 5 § 16 lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension ska anses arbetsstipendium från Sveriges författarfond, under förutsättning att stipendiet lämnas under en tid av minst tre år och ej är av pensionskaraktär. 
  
 180 
  
 SOU 2012:65 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 särskilda ändamål som avser litterär verksamhet. I det senare ryms de organisationsbidrag som betalas ut av fonden. 
 I det följande redovisas fondens ersättningar, arbetsstipendier och övriga kostnader som andel av det totala anslaget. Redovis- ningen görs återigen från 1981 till 2011. 
  
 100% 
  
 Övrigt 
  
 80% 
  
 Arbetsstipendier 
  
 60% 
  
 Särskild 
  
 författarpenning 
  
 40% 
  
 20% 
  
 Författar- och 
  
 översättarpenning 
  
 0% 
  
 Källa 
 : Sveriges författarfond. Se bilaga 2, tabell 26. 
  
 Anm.: Kategorin övrigt överensstämmer inte helt med de faktiska kostnaderna år för år. Kategorin har erhållits genom att kostnaderna för författar- och översättarpenningar samt arbetsstipendier dragits från det totala anslaget. Hänsyn har alltså t.ex. inte tagits till eventuellt anslagssparande som kan ha påverkat hur mycket som faktiskt använts enskilda år. 
 Diagrammet ger en grafisk presentation av andelen författar- och översättarpenningar samt särskild författarpenning av det totala anslaget. Jämför man med anslaget totalt framgår att en mindre andel användes till båda typerna av penningar under den allra första perioden men att andelen sedan varit stabil. Under början av 1980- talet användes bara sammantaget cirka 45 procent av anslaget till penningarna. Detta ökade dock successivt från 44 procent 1981/82 till 56 procent 1986/87. I slutet av  
 1980-talet 
  var andelen uppe i cirka 60 procent. Denna andel har sedan varit stabil till i dag. Det 
 181 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 SOU 2012:65 
  
 kan noteras att andelen särskilda författarpenningar minskat något under senare år. 
 I kategorin arbetsstipendier ingår stipendier med olika löptid. Fonden delar i dag ut ettåriga, tvååriga och femåriga stipendier. För arbetsstipendierna är utvecklingen relativt jämn. Både i början av perioden och i dag används något över 20 procent av anslaget till dessa, 2011 var det 22 procent och däromkring har det legat sedan mitten av  
 1990-talet. 
  Under en period på  
 1980-talet 
  var denna andel dock nere på kring 15 procent. Hur mycket som använts till stipendier av olika längd har varierat mer över tid (se diagram 6.5). 
 I övriga kostnader ryms i huvudsak pensionsbidrag, fondens administration och organisationsbidrag. Den innehåller också kost- nader för t.ex. tillfälliga bidrag, resestipendier och premier. De övriga kostnadernas andel har varierat under den undersökta perioden. Trenden är att andelen minskat. I början av  
 1980-talet 
  användes ungefär en tredjedel av anslaget till övriga kostnader. Detta har successivt minskat. Från och med 2003 är det nere under 20 procent och 2011 användes cirka 18 procent av anslaget till denna del. 
 Kostnaderna för författarfondens administration vad avser biblioteksersättningen uppgick år 2011 till 8,1 miljoner kronor. Bidragen till upphovsmannaorganisationerna var samma år 6,7 miljoner kronor till Författarförbundet, 1,3 miljoner kronor till Föreningen svenska tecknare och 1,4 miljoner konor till Svenska fotografers förbund. För pensionsbidrag användes cirka 4,1 miljoner kronor. 
 Mottagare av penningar och stipendier 
 För att få en bild av biblioteksersättningens betydelse för konst- närskollektivet är det intressant att se hur många som mottar olika ersättningar eller stipendier från författarfonden. Antalet mot- tagare av penningar 2011 var 4 290 stycken (vilket innefattar både upphovsmän och arvingar). De enskilda författar- och översättar- penningarnas belopp varierade 2011 mellan 1 600 kronor och 225 317 kronor per mottagare. Medianvärdet för ersättnings- beloppet var 3 963 kronor. 
 Söktrycket på författarfondens stipendier är högt och endast 15 till 20 procent av de sökande får bifall på sin ansökan. I följande diagram presenteras hur många löpande garantier och stipendier 
 182 
  
 SOU 2012:65 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 fonden haft över tid. I stort sett motsvarar detta även antalet personer som uppburit stipendier respektive år. Utöver arbets- stipendier utgick under många år resestipendier ur biblioteksersätt- ningen, men dessa har på senare tid lyfts ur (se kapitel 13). 
  
 400 
  
 350 
  
 300 
  
 Ettåriga 
  
 250 
  
 200 
  
 Särskild 
  
 150 
  
 författarpenning 
  
 Femåriga 
  
 100 
  
 50 
  
 Tvååriga 
  
 Tioåriga 
  
 0 
  
 Källa 
 : Sveriges författarfond. Se bilaga 2, tabell 25. 
  
 Av diagrammet framgår att det i snitt är totalt något mer än 400 personer som uppbär något arbetsstipendium från biblioteks- ersättningen varje år. Det totala antalet mottagare har minskat över tid. De flesta har ettåriga stipendier och så har det varit under hela perioden även om det faktiska antalet varierat kraftigt. Kring 150 personer per år har haft tvååriga eller femåriga stipendier sedan slutet på  
 1980-talet. 
  En nyhet 2001 var de långa, tioåriga stipen- dierna. De har sedan åter avskaffats men uppbärs fortfarande av 29 personer. 
 Till detta ska läggas den särskilda författarpenningen, som har en stipendieliknande funktion. Den uppbärs i dag av 181 personer. Från  
 1980-talets 
  mitt till 2004 var det som framgår av diagrammet dock fler än 200 personer per år. En undersökning som genomförts av litteratursociologen Anderson visar att det finns en sned 
 183 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 SOU 2012:65 
  
 könsfördelning till kvinnornas nackdel bland mottagarna. 
 15  
 Den har minskat över tid, men bara långsamt. Utvärderingen visar också att allt tyder på att de författare som erhållit särskild författarpenning fortsätter att skriva och ge ut böcker sedan den beviljats. Indika- torer som nivån på biblioteksutlåning, mottagna litterära priser och omnämnanden i litteraturhistoriska översiktsverk, pekar även mot att gruppen med särskild författarpenning, som kollektiv betraktat, är litterärt framgångsrik och når ut till en läsande allmänhet. 
 Sammantaget kan man konstatera att författarfonden, jämfört med praxis på andra konstområden, delar ut förhållandevis många långa stipendier. Detta skapar naturligtvis ett något mer trögrörligt system där mottagarna inte förnyas lika ofta som de annars skulle kunna. Samtidigt ger det mottagarna större möjligheter att arbeta på längre sikt, vilket är av betydelse mot bakgrund av att detta är ett område där den tid det tar att producera ett nytt verk normalt sett är lång. Satsningen på längre stipendier och särskilda författar- penningar är också kostsam eftersom sådana innefattar skatter samt pensionsavgifter eller fulla sociala avgifter. 
 För att rätt bedöma betydelsen av stipendier m.m. är det viktigt att känna till att de summor som fördelas ofta är relativt små (åtminstone i jämförelse med en normal heltidsförsörjning). Vidare går det oftast också ett eller flera år mellan de arbetsstipendier man kan tilldelas som aktiv upphovsman, varför de årliga stipendie- beloppen för de kortare stipendierna får slås ut över flera år för en rättvis betraktelse över stipendiernas betydelse för innehavarnas inkomster över tid. 
 I normalfallet beviljas, enligt fondens s.k. stipendietrappa, en sökande första gången ett mindre ettårigt stipendium på 50 000 kronor. Om författarskapet utvecklas och bedrivs kontinuerligt kan den sökande senare bli aktuell för ett större stipendium på 70 000 kronor, och längre fram ett tvåårigt arbetsstipendium på 80 000 kronor per år. Först därefter – dvs. relativt många år efter den litterära debuten – prövas man för ett femårigt arbetsstipen- dium och ännu längre fram i karriären för den särskilda författar- penningen. Genomsnittsåldern för de som tilldelas den särskilda författarpenningen är över 50 år. 
 För en bedömning av stipendiernas och den särskilda författar- penningens ekonomiska betydelse är det också viktigt att se till skillnader när det gäller skatter och sociala avgifter, villkor för 
  
 15  
  
 Anderson,  
 Garanterade författare: Om biblioteksersättningen och den garanterade för- fattarpenningen  
 1972-2010 
 (Uppsala universitet, 2012). 
  
 184 
  
 SOU 2012:65 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 annan yrkesverksamhet, samt den särskilda författarpenningens relation till den statistiskt beräknade och utlånebaserade författar- eller översättarpenningen. 
 Anm.: Förkortningen ffp står för författarpenning och öp för översättarpenning. 
 Beloppet för den särskilda författarpenningen är delvis anpassat till att de sociala avgifterna ingår och ska erläggas av innehavaren själv. Utan hänsyn till avdrag och till att den statistiskt beräknade författar- eller översättarpenningen ingår i beloppet kan egenavgift- erna beräknas till cirka 25 procent av bruttobeloppet. Så räknat kvarstår således cirka 134 000 kronor per år i skattepliktig inkomst, vilket är lågt i jämförelse med de femåriga stipendiernas brutto- belopp eller en vanlig löneinkomst. 
  
 6.2 
  
 Talboksersättningen 
  
 Talböcker produceras med stöd av 17 § upphovsrättslagen och kan bara göras av bibliotek och organisationer som har regeringens tillstånd. Talboks- och punktskriftsbiblioteket (TPB) framställer talböcker. Talböcker görs i  
 DAISY-format 
  och lånas på bibliotek av personer med läshandikapp. Läshandikappade har även rätt att få köpa talböcker. 
 Författare och översättare får en viss ersättning över kultur- budgeten för användningen av verk i detta syfte. Denna ersättning är motiverad av kulturpolitiska skäl och är inte en upphovsrättslig ersättning. Medlen fördelas av Sveriges Författarförbund mellan svenska författare och svenska översättare av sådana verk som 
 185 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 SOU 2012:65 
  
 framställts som talböcker eller ingår i taltidningar. 
 16  
 Från och med 2010 betalas talboksersättningen av praktiska skäl ut till ersättningsberättigade upphovsmän via Administration av Litterära Rättigheter i Sverige (ALIS), en s.k. collecting society som träffar avtal och inkasserar ersättning för användning av upphovsmännens verk. 
 Ersättningen går till författare som skriver på svenska och till översättare som översätter till svenska. Dessa ska vara fast bosatta i Sverige. För talböcker framställda/kopierade under 2011 uppgick ersättningen till 2,6 kronor per inspelad halvtimme och exemplar för prosa i original. För lyrik, dramatik och aforismer i såväl original som översättning uppgår ersättningen till 5,2 kronor per inspelad halvtimme och exemplar. För översättningar av prosa uppgår ersättningen till 1,3 kronor per halvtimme och exemplar. Då ett verks speltid överstiger 10 timmar utgår halv ersättning för den överskjutande tiden. 
 Ersättning utgår inte för verk som har fler än tre författare eller översättare, inte heller till redaktörer, utgivare och personer som bearbetat andras verk. Om den beräknade ersättningen för samtliga talbokskopior av en upphovsmans verk under ett budgetår understiger ett visst belopp sker ingen utbetalning. I sådana fall ackumuleras de ej utbetalda beloppen för upphovsmannen i högst fem år och betalas ut så snart summan överstiger minimigränsen för utbetalning. 
 För ersättning åt författare och översättare för utnyttjande av deras verk i form av talböcker, anvisar regeringen medel på anslaget 5:2, ap. 10. För 2011 avsattes 9 miljoner kronor. Av anslaget är beräknat högst 410 000 kronor till Sveriges Författarförbunds administrationskostnader vid fastställande och utbetalning av ersättningsbeloppen. 
  
 6.3 
  
 Upphovsrättsliga ersättningar 
  
 De ersättningsordningar som behandlats ovan är motiverade av kulturpolitiska skäl och utgår via statsbudgeten. Av stor betydelse är också de ersättningar som bygger på särskilda bestämmelser i 
  
 16  
 I 15 § lagen (1992:318) om överlämnande av förvaltningsuppgift inom Kulturdepartemen- tets ansvarsområde anges att Sveriges författarförbund prövar frågor om fördelning av statliga medel till författare och översättare för utnyttjande av deras verk i form av talböcker och taltidningar. 
 186 
  
 SOU 2012:65 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 upphovsrättslagen, t.ex. den s.k. privatkopieringsersättningen. Vidare påverkas de litterära upphovsmännens villkor i hög grad av möjligheterna att sluta avtal som grundar sig på avtalslicens- bestämmelser i upphovsrättslagen. 
 Privatkopieringsersättning 
 Med stöd av 12 § upphovsrättslagen har enskilda personer rätt att under vissa förutsättningar kopiera t.ex. musik, film och böcker för privat bruk. För att kompensera för den uteblivna försäljning som en privat kopiering innebär för upphovsmännen har författare, kompositörer m.fl. rätt till privatkopieringsersättning, tidigare kallad kassettersättning. 
 17 
  
 Genom att belägga produkter som är särskilt ägnade för privatkopiering, t.ex. inspelningsbara cd- och  
 dvd-skivor, 
  video- och ljudkassetter, videospelare och  
 mp3-spelare, 
  med en avgift har lagstiftaren beslutat att upphovsmännen ska ersättas av närings- idkarna för visst inkomstbortfall. Det är importörer och tillverkare av dessa anordningar som är skyldiga att betala ersättningen. Avgifterna inkasseras av paraplyorganisationen Copyswede. 
 18 
  
 Enligt lagen ska ersättning utgå med 2,5 öre per inspelningsbar minut för analoga produkter och för produkter där digital upptagning kan ske upprepade gånger är ersättningen 4 kronor per gigabyte lagringsutrymme. Ersättningens verkliga storlek är dock beroende av överenskommelser mellan parterna (Copyswede och näringsidkarna) eftersom lagen bl.a. medger att ersättningen sätts ner enligt vissa kriterier. Enligt de senaste tillgängliga uppgifterna, som rör 2009, uppgick den sammanlagda privatkopierings- ersättningen till 113,6 miljoner kronor. Av den del som då var tillgänglig för fördelning (efter avdrag för administration m.m.) gick cirka 18,3 procent till dramatiker, 3,2 procent till författare, 1,7 procent till journalister och 0,5 procent till översättare. 
  
 17 
  
 Att en ersättning ska ges följer av  
  
 Infosoc-direktivet 
  där det anges att medlemsstaterna får göra inskränkningar i mångfaldiganderätten när det gäller mångfaldigande för privat bruk under förutsättning att rättighetshavarna får rimlig kompensation (artikel 5.2 b). 
  
 18 
  
 Copyswede är en ekonomisk förening som ägs av sina fjorton medlemsorganisationer, som i sin tur företräder svenska upphovsmän och utövande konstnärer. På ordområdet rör det sig om följande organisationer: Svenska Journalistförbundet, Sveriges Dramatiker- förbund, Sveriges Författarförbund och Sveriges Läromedelsförfattares Förbund. 
  
 187 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 SOU 2012:65 
  
 Avtalslicenser 
 Rätt till användning av skyddade verk kan grundas på bestäm- melserna om s.k. avtalslicenser i 42 a § lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk. 
 19  
 Användning genom avtalslicens är en lösning som är typisk för de nordiska länderna. Bestämmelserna om avtalslicens gör det möjligt för en part att träffa avtal om användningen av verk med en organisation som företräder ett flertal svenska upphovsmän på området och därigenom få rätt att också använda verk av upphovsmän som inte företräds av organisationen (s.k. utsträckt verkan). Tanken är att nyttjare genom sitt avtal med den representativa organisationen på ett enklare sätt ska få alla de rättigheter som behövs för verksam- heten, samtidigt som berörda upphovsmän får ersättning. 
 Det finns i bestämmelserna vissa garantier för de upphovsmän som inte är anslutna till en avtalsslutande organisation (men ändå kommer att omfattas av avtalen). Det ställs bl.a. krav på lika- behandling, vilket innebär att utanförstående upphovsmän har rätt till samma ersättning och förmåner som upphovsmän företrädda av organisationen. Dessutom har de rätt att få ersättning även om organisationen valt att inte fördela medlen till enskilda utan exem- pelvis använder dem till kollektiva ändamål. 
 För närvarande finns i svensk rätt sex olika bestämmelser som reglerar områden på vilka avtalslicenser kan tecknas. 
 20  
 Det finns sedan en längre tid möjlighet att ingå avtal med avtalslicensverkan för exemplarframställning inom myndigheter, företag och organisa- tioner m.fl., för exemplarframställning inom undervisnings- väsendet, för överföring och spridning av verk inom arkiv- och biblioteksväsendet samt för utsändning av respektive vidare- sändning av verk i radio och tv. År 2011 infördes även en möjlighet att sluta avtal med avtalslicensverkan för återanvändning av verk i radio och tv om verken ingår i egna eller av radio- eller  
 tv-företaget 
  beställda produktioner som har sänts ut före den 1 juli 2005. I Upphovsrättsutredningens delbetänkande  
 Avtalad upphovsrätt  
 (SOU 2010:24) föreslås vidare bl.a. att det ska införas en helt ny avtalslicensbestämmelse som innebär att parterna även på andra områden än de i lagen angivna ska kunna ingå avtal med avtals- licensverkan, dvs. en generell eller särskild avtalslicens. 
  
 19 
  
 Nedanstående redogörelse för avtalslicenserna bygger på  
  
 Avtalad upphovsrätt  
 (SOU 2010:24), kapitel 4. 
  
 20 
  
 Bestämmelserna återfinns i 42  
  
 b–42 
  g §§ lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk. 
 188 
  
 SOU 2012:65 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 Exempel på ingångna avtal som i dag är viktiga för de litterära upphovsmännen är de som rör kopiering för intern information på arbetsplatser samt för framställning av exemplar i undervisnings- syfte (ofta kallat skolkopiering). Avtalslicenser för arbetsplats- kopiering och för kopiering i undervisningssyfte tillhandahålls av Pratt. Det är en bransch- och intresseorganisation som företräder upphovsmän, förläggare och utgivare inom bok- och läromedelsområdet, bildområdet, notområdet samt pressområdet. Som paraplyorganisation administrerar Bonus Presskopia avtals- licensen och inkasserar ersättning. Det är dock de olika medlems- organisationerna som i sista ledet fördelar ersättningen till rättig- hetshavarna. 
 Bonus Presskopias inkasserings- och fördelningssystem utgår från en kollektiv fördelning av ersättningarna på grundval av statistiska undersökningar. Organisationen uppdrar tillsammans med sina avtalsparter, t.ex. staten eller Sveriges Kommuner och Landsting, åt externa undersökningsföretag att genomföra statistis- ka undersökningar om kopiering. Dels undersöks kopierings- volymen och dels undersöks vad som kopieras. Med stöd av resultaten förhandlar Bonus Presskopia med motparterna om ersättningens storlek. 
 Bonus Presskopias styrelse fördelar sedan, på grundval av de statistiska uppgifterna, inkasserade medel till olika fördelnings- grupper inom respektive område. De olika områdena är bok- området, som i sin tur är uppdelat i läromedelsområdet och övriga bokområdet, bildområdet, notområdet och pressområdet. Inom varje grupp görs därefter ytterligare en fördelning till de i gruppen ingående organisationerna, dels på grundval av de statistiska undersökningarna och dels enligt överenskommelse mellan organisationerna om hur medlen ska fördelas mellan exempelvis utgivare och upphovsmän. 
 Ersättningar som avser svenska rättsinnehavare till skön- och facklitteratur fördelas till fördelningsgruppen för bokområdet. I gruppen är Svenska Förläggareföreningen och Författarförbundet representerade. Fördelningsgruppen fördelar ersättningarna vidare mellan organisationerna. Dessa har sedan att självständigt fördela ersättningarna bland upphovsmännen eller förlagen vare sig dessa är medlemmar i föreningen eller inte. 
 Författarförbundet har på senare år erhållit i storleksordningen 15 miljoner kronor per år för fördelning till svenska upphovsmän. Merparten av utbetalningarna sker i form av stipendier. Svenska 
 189 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 SOU 2012:65 
  
 Förläggareföreningen har erhållit cirka 5 miljoner kronor per år från Bonus Presskopia. Efter föreningsbeslut reserverar man en andel av detta för gemensamma ändamål, främst Augustpriset. Enligt uppgift från föreningen kan ett förlag med en omsättning på 5 miljoner också förvänta sig att få cirka 10 000 kronor från kopieringsersättningen. 
  
 6.4 
  
 Stipendier och bidrag på ordområdet 
  
 Styrelsen för Sveriges författarfond fördelar utöver biblioteks- ersättningen även konstnärsbidrag och långtidsstipendier samt bidrag för beställning av nyskriven svensk dramatik. 
 I förordningen (1976:528) om bidrag till konstnärer anges att bidrag kan utgå i form av konstnärsbidrag, projektbidrag eller långtidsstipendier. Vissa allmänna riktlinjer för respektive bidrags- typ anges i förordningen (se  
 8–18 
  §§), t.ex. hur länge ett bidrag får betalas ut och med vilka belopp. 
 21  
 Närmare föreskrifter om bidrag enligt förordningen får dock meddelas av respektive bidrags- myndighet. När det gäller dramatiker, författare, översättare och kulturjournalister prövas frågor om konstnärsbidrag, projektbidrag och långtidsstipendier av styrelsen för Sveriges författarfond. 
 För långtidsstipendier anvisar regeringen medel på anslag 5:2, ap. 4. Där anges den totala ramen men Konstnärsnämnden och författarfonden kommer överens om hur många stipendier som ska tillfalla ordområdet och andra områden. För bidrag enligt förordningen till författare, översättare, kulturjournalister och dramatiker, anvisar regeringen medel på anslag 5:2, ap. 9. Av de medel som anvisas under anslagsposten får styrelsen för Sveriges författarfond använda högst 500 000 kronor till administrations- kostnader. I anslagsposten ingår medel för deltagande i internation- ellt kulturutbyte. 
 Enligt förordningen (1998:1369) om statsbidrag för beställning av nyskriven svensk dramatik, kan statsbidrag ges till fria teater- grupper, regionala och lokala teaterinstitutioner samt radio- och tv- företag för beställning av nyskriven svensk dramatik. Med svensk dramatik avses dramatiska verk skrivna på svenska eller av 
  
 21  
 Jfr även förordning (1983:190) om pensionsgrundande konstnärsbidrag m.m. Där anges att som inkomst av anställning enligt 2 kap. 5 § 16 lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension ska anses konstnärsbidrag enligt 8 § första stycket och långtidsstipendier enligt 16 § förordningen (1976:528) om bidrag till konstnärer, under förutsättning att bidraget eller stipendiet lämnas under en tid av minst tre år. 
 190 
  
 SOU 2012:65 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 upphovsmän som har sin vanliga vistelseort i Sverige. Syftet med statsbidraget är att ge i första hand teatrar möjlighet att beställa nyskriven svensk dramatik av hög kvalitet. Ansökan om statsbidrag ska göras gemensamt av en dramatiker och den som vill uppföra dramatikerns verk. Ansökan ges in till styrelsen för Sveriges författarfond som fördelar bidraget. 
 22  
 För dramatikerstödet anvisar regeringen medel på anslaget 5:2, ap. 13. Av anslaget är beräknat högst 280 000 kronor till administrationskostnader för styrelsen för Sveriges författarfond. 
 I följande tabell sammanfattas den ekonomiska utvecklingen för de stödordningar som beskrivits ovan. 
  
 Källa 
 : Regleringsbrev för Konstnärsnämnden. Se även bilaga 2, tabell 27. 
 Av tabellen framgår att anslaget till respektive stödordning i princip legat still sedan 2005 (och vad gäller Bidrag till författare m.fl. i princip sedan 1997). Jämfört med perioden dessförinnan har dock vissa höjningar gjorts. Särskilt gäller detta för långtids- stipendierna, som författarfonden och Konstnärsnämnden alltså gemensamt beslutar hur de ska fördelas mellan konstområden. 
 Inkomstgarantier för konstnärer 
 Inkomstgaranti för konstnärer kunde tidigare beviljas enligt förordning (1976:504) om inkomstgarantier för konstnärer. Det skulle ges till konstnärer som stod för konstnärlig verksamhet av hög kvalitet och stor betydelse för svenskt kulturliv. Regeringen beslutade 2010 att avveckla systemet med statlig inkomstgaranti för konstnärer. De som redan innehar en garanti kommer även efter 
  
 22  
 I 12 § förordningen (1962:652) om Sveriges författarfond, anges att styrelsen ska utse ett utskott som på styrelsens vägnar fattar beslut i frågor om bidrag till dramatiker enligt förordningen (1976:528) om bidrag till konstnärer samt om bidrag enligt förordningen (1998:1369) om statsbidrag för beställning av nyskriven svensk dramatik. 
 191 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 SOU 2012:65 
  
 beslutet att ha den kvar, däremot kommer inga nya inkomst- garantier att beviljas. När medel successivt frigörs i garantisystemet kommer de att överföras till långtidsstipendier. 
 För närvarande finns cirka 150 statliga inkomstgarantier för konstnärer. Inkomstgarantin innebär att mottagaren är försäkrad en minimiinkomst på fem prisbasbelopp (för år 2011 var summan 214 000 kronor). Det belopp som betalas ut minskas i förhållande till andra inkomster, vilket innebär att garantin inte ger något ekonomiskt utfall det året om konstnären når en egen inkomst på cirka 260 000 kronor. 
 Inkomstgarantierna inom bild, form, musik, teater, dans och film har fördelats av Konstnärsnämndens styrelse, medan garantier till författare och översättare fördelats av Sveriges författarfond. Antalet garantier till författare, översättare, dramatiker och kultur- journalister är för närvarande kring 30 stycken. Hur många som ska gå till ordkonstgrupperna har Konstnärsnämnden och författar- fonden kommit överens om. 
  
 6.5 
  
 Centrumbildningarna på ordområdet 
  
 De s.k. centrumbildningarna på kulturområdet arbetar för främja sina respektive konstområden och för att förbättra villkoren för kulturskaparna på arbetsmarknaden, främst genom uppdrags- förmedling. De kan ofta ha en viktig roll som mäklare mellan kultur och näringsliv. Medlemmar är oftast enskilda personer, yrkesverksamma inom ett visst konstområde. Centrumbildningar finns i dag inom konstområden som ord, bild, form, ton, teater, dans, film och foto. Tolv centrumbildningar får stöd av Statens kulturråd. 
 En viktig uppgift för centrumbildningarna är att fungera arbets- förmedlande. Centrumbildningarna förmedlar totalt sett varje år närmare 9 000 uppdrag till kulturskapare. De kompletterar där- igenom arbetsförmedlingen med sin kompetens och är inte minst viktiga för de yrkes kategorier, t.ex. författare och översättare, som inte i någon större utsträckning kan använda sig av arbets- förmedlingens tjänster. 
 De centrumbildningar som samlar utövare inom ordområdet är Centrum för dramatik, Författarcentrum och Glover. Centrumbildningarna på ordområdet förmedlar t.ex. författar- 
 192 
  
 SOU 2012:65 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 besök, driver läs- och skrivfrämjande projekt och anordnar litterära evenemang. 
 Centrum för dramatik 
 Centrum för dramatik är en ideell förening som består av yrkes- verksamma dramatiker och översättare av dramatik som skriver för scen, film, radio, tv och andra medier. Föreningen har cirka 200 medlemmar. Centrum för dramatik får stöd från Kulturrådet och finansierar i övrigt verksamheten med projektpengar och medlems- avgifter. Centrum för dramatik samarbetar bl.a. med Sveriges Dramatikerförbund. 
 Huvuduppgiften är att förmedla uppdrag till dramatiker från tänkbara uppdragsgivare såsom teatrar, filmbolag eller tv- produktionsbolag. Man förmedlar även dramatikerbesök i skolorna i syfte att lärare och elever ska få lära sig hur dramatik skapas med hjälp av manus. 
 Författarcentrum 
 Författarcentrum är en ideell förening för yrkesverksamma för- fattare som startades 1967. Föreningen är indelad i fyra regioner: Författarcentrum Öst, Väst, Norr och Syd. Dessa samarbetar i Författarcentrum Riks. Författarcentrum Riks har en egen ord- förande och styrelsen består av representanter från de fyra region- erna. Totalt består de olika föreningarna av cirka 1 400 medlemmar. 
 Författarcentrum Riks erhåller årligen anslag från Statens kulturråd som fördelas till de fyra regionala föreningarna. Dessa erhåller även stöd från regioner och kommuner. Anslaget från Kulturrådet finansierar en stor del av verksamheten vid Författar- centrum Riks och ger möjlighet att bedriva en rikstäckande författarförmedling genom de regionala författarcentren. 
 Förmedling av författarbesök till skolor, bibliotek, studieför- bund, företag och konferenser, är också en viktig verksamhet för de olika regionala föreningarna. Föreningarna engagerar sig även i ett stort antal läs- och skrivfrämjande projekt och arrangerar litterära evenemang. 
 Författarcentrum Öst driver  
 print-on-demand-förlaget 
  Podium som syftar till att bredda bokmarknaden. Norrländska litteratur- 
 193 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 SOU 2012:65 
  
 sällskapet/Författarcentrum Norr ger bl.a. ut den egna tidskriften Provins som behandlar den norrländska litteraturen. 
 Översättarcentrum 
 Översättarcentrum är en ideell förening för skönlitterära och fack- litterära översättare. Översättarcentrum bildades 1979 och verk- samheten finansieras dels med medlemsavgifter, dels med årliga bidrag från Statens kulturråd. Översättarcentrum har cirka 350 medlemmar spridda över landet. 
 Översättarcentrum tillhandahåller en uppdragsförmedling dit förlag och andra kan vända sig för att hitta kvalificerade över- sättare. Vidare arbetar de för att förmedla översättare till skolor och de står även bakom en rad arrangemang såsom seminarier, föreläsningar och workshops för litterära översättare. 
 Statliga bidrag till centrumbildningarna på ordområdet 
 Statliga bidrag till centrumbildningarna fördelas av Statens kultur- råd. I tabellen nedan redovisas det stöd som betalats ut till respektive centrumbildning de senaste fem åren. Att bidragen ökade under 2010 och 2011 beror på att extra medel tillfördes centrumbildningarna av regeringen dessa år, totalt 10 miljoner kronor per år. Den tillfälliga resursförstärkningen syftade till att öka sysselsättningen bland kulturskaparna och främja dynamiken på denna del av arbetsmarknaden. 
  
 Källa 
 : Statens kulturråd. Siffrorna avser utbetalda medel för respektive verksamhetsår. 
 Enligt de kriterier Statens kulturråd beslutat för bidrag till centrumbildningar ges bidrag till allmän verksamhet för att främja den aktuella konstartens ställning och mer specifikt till arbets- 
 194 
  
 SOU 2012:65 
  
 Ersättningar, stipendier och bidrag 
  
 förmedlande verksamhet. Medlemmarna ska vara professionella och yrkesverksamma. I bedömningarna har under senare år allt större tyngd kommit att läggas vid kvaliteten på organisationernas arbets- förmedlande verksamhet. 
 Utöver de centrumbildningar som får stöd, finns det andra konstnärsdrivna organisationer som bedriver förmedlande verk- samhet i olika former och som i framtiden skulle kunna kvalificera sig för bidrag som centrumbildning. På litteraturområdet rör det sig främst om Seriefrämjandet som har ambitionen att fungera som centrumbildning. 
 23  
 För att möjliggöra en mer flexibel bidrags- givning, som bl.a. tydligare tar sikte på förmågan att utveckla den arbetsförmedlande verksamheten, har Statens kulturråd nyligen gjort en översyn av kriterierna för stöd till centrumbildningarna. 
 24 
  
 23 
  
 Seriefrämjandet har beviljats stöd från Kulturrådet, men på andra grunder. 
  
 24 
  
 Se Statens kulturråds rapport  
 Översyn av Kulturrådets bidragsgivning till centrum- bildningarna  
 (2011). 
  
 195 
 7 Utgivning och försäljning 
 Vi har i uppdrag att analysera hur den svenska bokmarknaden har utvecklats över tid, bl.a. vad gäller mångfalden i utgivningen av översatt och på svenska utgiven fack- och skönlitteratur samt litteratur på andra språk. Särskilt avseende ska fästas vid den digitala utvecklingen. Uppdraget är också att bedöma om utveck- lingen inneburit en minskad bredd när det gäller tillgången för konsumenterna till kvalitetslitteratur inom kulturpolitiskt relevanta genrer. 
 Denna del av uppdraget behandlas i två separata kapitel. I detta kapitel analyseras bokmarknaden med utgångspunkt i utgivningen. Vilken litteratur ges ut? Hur ser försäljningsutvecklingen ut per kategori? I nästa kapitel behandlas bokmarknadens aktörer, som förlag, distributörer, återförsäljare etc. 
  
 7.1 
  
 Kategorier, format och försäljningskanaler 
  
 För att beskriva utgivningen och försäljningen av litteratur i dagens medieklimat behövs relativt specifik statistik. Inte bara om olika litteraturkategorier, utan även om en uppsättning format och en mängd försäljningskanaler. Informationsbehovet kan illustreras av den amerikanska undersökningen BookStats s.k. datakub som specificerar en rad viktiga variabler fördelade längs tre axlar. 
 1 
  
 1  
 BookStats genomförs av Book Industry Study Group tillsammans med American Publish- ers Association. Book Industry Study Group representerar ett stort antal företag från olika led i bokbranschen vilket har gjort det möjligt att skapa en relativt djuplodande statistik. 
 197 
  
 Utgivning och försäljning 
  
 SOU 2012:65 
  
 Anm.: Figuren är en bearbetning av en grafisk presentation som används av Book Industry Study Group. 
 För att ge en bild av bokmarknaden behövs för det första en stati- stik uppdelad på litteraturkategorier. Ovanstående är exempel på vanligen använda och tämligen grova kategoriindelningar. För att kunna dra kulturpolitiska slutsatser skulle det egentligen behövas en ännu mer detaljerad underindelning, t.ex. i genrer eller efter texternas komplexitetsgrad. 
 För det andra behövs en statistik uppdelad på tekniskt format. Med övergången till ickefysiska format blir detta allt mer kompli- cerat, samtidigt som möjligheterna att automatisera datainsam- lingen naturligtvis ökar. Det är också lätt att tänka sig en mer detaljerad indelning än i figuren ovan. 
 Slutligen behövs det även uppgifter om försäljningen per försäljningskanal. Först och främst vad gäller fördelningen mellan fysiska försäljningskanaler, som bokhandlar och varuhus, och försäljning via internet. Till detta kommer även olika typer av exportförsäljning samt direktförsäljning från förlagen till institu- tioner (t.ex. bibliotek och företag) eller till enskilda. 
 198 
  
 SOU 2012:65 
  
 Utgivning och försäljning 
  
 Denna grafiska representation visar hur dessa dimensioner skär varandra: det är först när man kan se i vilka försäljningskanaler en viss typ av litteratur, i ett visst format, säljs som man fullt ut kan analysera frågan om konsumenternas tillgång på ett tillfredställande sätt. Tyvärr är denna typ av uppgifter sällan tillgängliga i Sverige. 
 Som framhölls redan i den förra litteraturutredningen 1997 är det en brist att det inte finns en heltäckande och tillförlitlig statistik över bokutgivningen och bokbranschens ekonomi i Sverige. 
 2  
 När det rör utgivningen och dess fördelning på litteratur- kategorier och format finns i huvudsak två typer av källor tillgängliga. För det första den registrering som sker vid biblio- teken, främst Hurst biblioteket och Svenska Barnboksinstitutet. Vidare föreligger statistik över utgivna titlar och försäljning från förlagens branschorganisationer, dvs. främst Svenska Förläggare- föreningen. 
 Problemet är att dessa uppgifter bygger på tämligen grova kategoriindelningar. Även bibliotekens registrering är svår att an- vända för närmare studier av en viss kategori/genre utan stora forskningsinsatser. Dessutom innefattar den statistik bransch- organisationerna tillhandahåller bara en del av marknaden. Att föreningarna endast för statistik över sina medlemsförlag gör användbarheten begränsad, även om de flesta större förlag är medlemmar. Den mest besvärande aspekten är dock att de företag som är med har förändrats över tid, vilket i vissa fall påverkar jämförbarheten. 
 Dessutom ska det påpekas att de i Sverige tillgängliga uppgift- erna vad gäller försäljning bara rör försäljningen från förlag till återförsäljare (förutom när det gäller förlagens egen direkt- försäljning), inte försäljning till slutkund. Det går alltså inte att se hur eller i vilken utsträckning litteratur inom en viss kategori säljer i konsumentledet, inte heller hur viktig en viss försäljningskanal är för en specifik typ av litteratur. 
 3 
  
 2 
  
 Se  
  
 Boken i tiden  
 (1997:141), s.  
 302–307. 
  
 3 
  
 Enligt uppgift finns det dock planer på att inom kort börja samla in en mer omfattande branschstatistik som också innefattar försäljning i detaljhandelsledet. 
  
 199 
  
 Utgivning och försäljning 
  
 SOU 2012:65 
  
 Kapitlets disposition 
 Med reservation för dessa problem analyseras i det följande utgiv- ningen och försäljningen av  
 allmänlitteratur 
 . Med allmänlitteratur avses vanligen skönlitteratur, facklitteratur förutom läromedel samt barn- och ungdomslitteratur. 
 4  
 Allmänlitteraturen riktar sig till en allmän publik och saluförs via ordinarie försäljningskanaler som bokhandel och bokklubbar. Det är inom dess underkategorier som den konstnärligt inriktade litteraturen finns och det är mot dessa områden de kulturpolitiska stöden riktas. Denna del av marknaden uppskattades 2009 omsätta sammantaget cirka 4,7 miljarder kronor av en total bokmarknad på kring 7 miljarder. 
 5 
  
 Kapitlet inleds med en analys av utgivningen. Där det är möjligt är den uppdelad på åtminstone de tre kategorierna skönlitteratur, facklitteratur och barn- och ungdomslitteratur. Därefter beskrivs vissa trender som gäller försäljningen per kategori. En närmare analys av vilken litteratur som säljs i vilka försäljningskanaler är som sagt inte möjlig utifrån tillgängliga uppgifter. 
 Vad gäller format kan det konstateras att den överväldigande delen av den allmänlitteratur som ges ut fortfarande distribueras, säljs och konsumeras i tryckt form. 
 6  
 Ljudboken har dock sedan ett decennium blivit viktig och på senare år har även  
 e-boken 
  gjort sitt intåg. Utveckling för dessa tekniska format beskrivs i ett särskilt avsnitt. Kapitlet avslutas med en sammanfattande analys. 
  
 7.2 
  
 Utgivning av allmänlitteratur 
  
 Utgivningen av allmänlitteratur kan beskrivas med utgångspunkt i Förläggareföreningens statistik. Föreningens medlemsförlag redo- visar på årsbasis antalet utgivna nya upplagor och nya titlar, vilket i princip innebär böcker med en ny sättning som får nytt ISBN- 
  
 4 
  
 Med läromedel menas böcker för grundskola och gymnasium. Kursböcker avser litteratur för högskola och annan vidareutbildning. Även om allmänlitteraturen står i fokus i det följande förhåller sig de statistiska uppgifterna inte alltid till dessa gränser och i vissa fall är det motiverat att vidga området något. 
  
 5 
  
 En skattning av bokmarknaden som bl.a. bygger på Förläggareföreningens statistik och uppgifter som återförsäljare ställt till förfogande finns i Moody,  
  
 Bokmarknaden 2010  
 (Svenska Förläggareföreningen, 2010), s. 8. 
  
 6 
  
 På andra marknader är dock andelen digital utgivning redan hög. Det gäller framför allt professionell litteratur men även kurslitteratur. Se Bohlund,  
  
 Bokmarknaden 2010 
 , s. 9. 
 200 
  
 SOU 2012:65 
  
 Utgivning och försäljning 
  
 nummer. En sådan redovisning visar dock inte hur många första- gångsutgivna verk förlagen gett ut under året. 
  
 5 000 
  
 50 000 
  
 Antal nya titlar och nya 
  
 upplagor 
  
 4 000 
  
 40 000 
  
 Antal tryckta volymer 
  
 (1000-tal) 
  
 3 000 
  
 30 000 
  
 2 000 
  
 20 000 
  
 1 000 
  
 10 000 
  
 0 
  
 2001 
  
 0 
  
 1973/74 
  
 1976/77 
  
 1979/80 
  
 1982/83 
  
 1985/86 
  
 1988/89 
  
 1991/92 
  
 1993 
  
 1995 
  
 1997 
  
 1999 
  
 2002 
  
 2003 
  
 2004 
  
 2005 
  
 2006 
  
 2007 
  
 2008 
  
 2009 
  
 2010 
  
 2011 
  
 Källa 
 : Svenska Förläggareföreningen. Se bilaga 2, tabell 13. 
 Medlemsförlagen har under de senaste åren gett ut kring 4 000 nya allmänlitterära titlar och upplagor per år. Antalet utgivna titlar har ökat starkt under  
 2000-talet 
  och särskilt påtaglig är ökningen efter momssänkningen 2002. Siffrorna är väsentligt högre än under  
 1990-talet 
  då snittet låg på cirka 3 500 titlar per år – för att inte tala om enskilda år på  
 1970-talet. 
 7 
  
 Även antalet tryckta volymer har ökat över tid, från kring 2,5 miljoner per år på  
 1990-talet 
  till över 3 miljoner per år under 2000- talet. Medelupplagan är generellt över 8 000 volymer per titel under  
 2000-talet 
  vilket kan jämföras med kring 7 000 per titel på 1990- 
  
 7  
 För en bild av utgivningen på den samlade bokmarknaden kan man till denna utgivning lägga de titlar som ges ut av medlemsförlagen i Föreningen Svenska läromedel (se bilaga 2). De har i snitt redovisat ca 1 500 nya titlar per år under de senaste åren. Detta är något färre än på  
 1990-talet 
  då kring 1 700 titlar gavs ut per år av medlemsförlagen. Jämförelsen med  
 1990-talet 
  är dock inte helt rättvisande då medlemsförlagens sammansättning förändrats. 
 201 
  
 Utgivning och försäljning 
  
 SOU 2012:65 
  
 talet; på  
 1970-talet 
  var dock medelupplagan kring 10 000 per titel (se bilaga 2). Eftersom detta är ett medelvärde påverkas det starkt av storsäljare och det säger ingenting om hur stora upplagor en vanlig bok trycks i. Förläggareföreningen redovisar inte median- eller typupplaga. 
 Den utgivning som Förläggareföreningens medlemsförlag redo- visar utgör en viktig del av allmänlitteraturen. Samtidigt finns det många mindre förlag, och några större, som står utanför föreningen samt en stor egenutgivning. Detta förhållande syns om man jämför ovanstående utgivningssiffror med uppgifter om antalet titlar registrerade hos Kungl. biblioteket (KB). 
 Av registreringen i Nationalbibliografin framgår att det sam- mantaget publiceras en mycket stor mängd böcker per år i Sverige. 
 8  
 Antalet registrerade böcker i Nationalbibliografin ligger kring 15 000 per år sedan 2004. Detta är även en stor ökning mot det tidiga  
 2000-talet, 
  då siffran var kring 10 000. Den skarpa skillnaden mellan just dessa perioder speglar dock inte en reell ökning utan beror delvis på ändrade registreringsrutiner från 2004. Nivåerna för enskilda år påverkas även starkt av återkommande eftersläpningar i registreringen. 
 9  
 Trots dessa brister i statistiken är det värt att jämföra de generella nivåerna med antalet registrerade publika- tioner under tidigare årtionden. Det framgår tydligt att antalet publikationer totalt ökat årtionde för årtionde. 
 I Nationalbibliografin ingår dock en stor mängd trycksaker som förvisso inte är ämnade för en allmän bokmarknad, bl.a. sådant som biblioteken kallar grått material (dvs. rapporter och trycksaker som det offentliga, företag och föreningar publicerar). Stora utgivare som bidrar till att höja dessa siffror är också de svenska universi- teten som ger ut en strid ström avhandlingar och längre rapporter. Mot denna bakgrund är det kanske mer intressant att titta på antalet registrerade böcker i den s.k. veckolistan. 
 Veckolistan är en sammanställning av böcker som bedömts vara ämnade för den allmänna bokmarknaden. På flera sätt är dessa uppgifter en bättre spegel av den relevanta utgivningen. De inne- 
  
 8 
  
 Se bilaga 2. Böcker definieras i redovisningen som publikationer utgivna av bokförlag eller, om så inte är fallet, sådana som är på mer än 48 sidor. I sammanhanget är det även viktigt att notera att statistiken avser de publikationer som registrerats av KB under ett visst år, inte den svenska bokutgivningen under just detta år. 
  
 9 
  
 År 2004 började ett stort antal inte tidigare redovisade delar i rapportserier och liknande förtecknas separat. Både 2002 och 2003 var eftersläpningen stor vilket höjt nivån för det följande året när regristreringstakten ökades. Samma sak gällde 2007. 
  
 202 
  
 SOU 2012:65 
  
 Utgivning och försäljning 
  
 håller titlar som kan antas vara utgivna i avsikt att spridas till en allmän publik och som förväntas kunna distribueras kommersiellt. Dessa uppgifter har inte heller förskjutits av ändrade klassificer- ingsrutiner under den senaste tioårsperioden. 
 14000 
  
  Totalt antal böcker 
  
 12000 
  
 Skönlitteratur (H) 
  
 10000 
  
 8000 
  
 6000 
  
 4000 
  
 2000 
  
 0 
  
 2001 
  
 2002 
  
 2003 
  
 2004 
  
 2005 
  
 2006 
  
 2007 
  
 2008 
  
 2009 
  
 2010 
  
 2011 
  
 Källa 
 : Kungl. biblioteket. Se bilaga 2, tabell 3. 
 Det kan konstateras att det i veckolistorna i snitt registreras cirka 10 000 nya titlar och upplagor per år. Trenden är att antalet ökat över tid. Den totala siffran är ungefär dubbelt så hög som den som redovisas av Förläggareföreningen och Föreningen Svenska Läro- medel tillsammans. Den stora skillnaden pekar bl.a. på att en stor mängd litteratur ges ut av förlag som inte är medlemmar i dessa två branschföreningar. I siffrorna ingår också en viss andel egen- utgivning, dvs. böcker som författarna själva gett ut, antingen under ett eget förlagsnamn eller via någon av de självpublicerings- tjänster som finns. Exakt hur stor denna andel är kan dock inte urskiljas med befintliga uppgifter. 
 203 
  
 Utgivning och försäljning 
  
 SOU 2012:65 
  
 Nya verk eller återutgivning 
 Det är inte alltid de siffror som redovisas medger en uppdelning i andel  
 nya litterära verk  
 respektive  
 återutgivning  
 i nya upplagor. Förläggareföreningen redovisar förvisso original respektive nytryck (reprint) för sig. Det som föreningen kallar original innefattar dock både förstagångsutgivning av ett verk och nyutgivning som bygger på en ny sättning, dvs. nya upplagor av ett tidigare utgivet verk. 
 I KB:s officiella statistik går det att urskilja hur många av de registrerade titlarna som är nya verk respektive nya upplagor. Det framgår att cirka 20 procent av det totala antalet publikationer är nya upplagor av tidigare utgivna verk och cirka 80 procent första- gångsutgivning. Hur detta förhållande ser ut varierar dock bero- ende på litteraturkategori (se bilaga 2). 
 Andelen återutgivning är väsentligt högre inom kategorin skön- litteratur än inom facklitteratur och barn- och ungdomsböcker. 
 10  
 Enligt KB:s registrering är kring 30 procent av de skönlitterära titlarna återutgivning, kring 15 procent av de facklitterära och en marginellt högre andel av barn- och ungdomslitteraturen. Mot bakgrund av statistikens kvalitet kan inga mer detaljerade slutsatser dras om förändringar över tid inom olika kategorier. Förhållandena förefaller dock relativt stabila. 
 11 
  
 7.3 
  
 Utgivning per litteraturkategori 
  
 Förläggareföreningen redovisar kategoriuppdelad statistik för utgiv- ningen med utgångspunkt i bibliotekens  
 SAB-system. 
  Förutom då man särredovisar lyrik och dramatik begränsar sig föreningen till kategorierna skönlitteratur, barn- och ungdomslitteratur och facklitteratur. Den sammanställning som publiceras årligen av registreringen i Nationalbibliografin redovisas även uppdelad på dessa ämnesområden. 
 En mer detaljerad indelning finns att tillgå på vissa områden. Svenska barnboksinstitutet gör en mer detaljerad analys av registrerade titlar inom barn- och ungdomslitteraturen. I vissa fall 
  
 10 
  
 Ett problem är att KB:s statistik bara delas upp per ämnesområde för  
  
 böcker och broschyrer 
 , vilket gör att en hel del mindre trycksaker (som troligen inte ges ut i nya upplagor) kan förmodas förskjuta siffrorna för nya upplagor nedåt inom vissa kategorier. Dessa allmänna förhållanden visar sig dock även t.ex. i utgivningen av pocketböcker, se nedan. 
  
 11 
  
 Jfr Statens kulturråd,  
  
 Böcker och kulturtidskrifter 2000 
 , Kulturen i siffror 2001:9, s. 13. 
 204 
  
 SOU 2012:65 
  
 Utgivning och försäljning 
  
 kan man även dela upp posterna i Nationalbibliografin och vecko- listorna (fr.o.m. 2005) per ämnesområde vid sökningar i databasen Jenkins. Denna möjlighet utnyttjas nedan i några fall även om digitala sökningar kan vara svåra att verifiera i efterhand. 
 12 
  
 Utgivning av skönlitteratur 
 I följande diagram återges Förläggareföreningens siffror för antalet utgivna titlar svensk skönlitteratur i original per år under den senaste tjugoårsperioden. 
 500 
  
  Antalet utgivna titlar, svensk skönlitteratur i original  
  
  Antal utgivna titlar, översatt skönlitteratur i original 
  
 400 
  
 300 
  
 200 
  
 100 
  
 0 
  
 1993 
  
 1994 
  
 1995 
  
 1996 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 2002 
  
 2003 
  
 2004 
  
 2005 
  
 2006 
  
 2007 
  
 2008 
  
 2009 
  
 2010 
  
 2011 
  
 Källa 
 : Svenska Förläggareföreningen. Se även bilaga 2, tabell 14 för uppgifter om en längre tidsperiod. 
 Anm.: Lyrik och dramatik, som Förläggareföreningen redovisar separat, har här fördelats med hälften på svensk skönlitteratur och hälften på översatt skönlitteratur. 
  
 12  
 Ett problem är att Nationalbibliografin kontinuerligt uppdateras, vilket t.ex. innebär att en sökning på material med ett visst utgivningsår (inte registreringsår) kan se olika ut beroende på när den görs. 
 205 
  
 Utgivning och försäljning 
  
 SOU 2012:65 
  
 Av diagrammet framgår att Förläggareföreningens medlemsförlag har en nedåtgående trend vad gäller antalet titlar svensk skön- litteratur i original sedan 1993. Under  
 1990-talet 
  låg de svenska titlarna i snitt något över 300 per år. De har nu minskat i antal och ligger i snitt tydligt under 300 per år om man räknar de senaste tio åren. Trenden förefaller också vara en fortsatt minskning. 
 Den översatta skönlitteraturen låg under lång tid stabilt över 300 titlar per år. Det är dock tydligt att den minskat hos medlems- förlagen de senaste åren. Det gavs kring millennieskiftet genom- gående ut fler översatta titlar än svenska originaltitlar, men med den kraftiga nedåtgående trenden under senare år har det blivit färre. Till stor del torde denna förändring kunna förklaras av den inhemska populärlitteraturens framgångar, och särskilt kriminal- romanens. Sverige har också blivit en allt viktigare exportmarknad för engelskspråkiga originalböcker, vilket kan ha påverkat antalet översättningar (se vidare kapitel 12). 
 Antalet tryckta volymer har inte utvecklats på samma sätt som antalet titlar, snarare visar Förläggareföreningens siffror på en successiv ökning av antalet volymer över tid inom kategorin (se bilaga 2, tabell 14). Sammantaget ger detta bilden av en marknad där färre titlar säljer i större upplagor. Det bekräftas dock på annat håll att det snarast rör sig om en polarisering, där vissa bästsäljande titlar trycks i mycket stora upplagor samtidigt som volymerna tenderar att sjunka för andra titlar. 
 13  
 Ett sätt som detta tar sig uttryck är genom pocketbokens starka utveckling, där vissa titlar återutges i upplagor som blivit allt större per titel under den senaste tjugoårsperioden. 
 Som alltid är Kungl. bibliotekets siffror över antalet registrerade titlar långt högre än de som redovisas av Förläggareföreningens medlemsförlag. 
  
 13  
 Att bästsäljare som trycks och säljs i stora upplagor dominerar marknaden alltmer och att mellansegmentet trängts tillbaka påpekas bl.a. av Smith,  
 Kartläggning och förslag till en mer effektiv försäljningsprocess mellan förlag och bokhandel  
 (Svenska bokhandlareföreningen &height:310px"  id="img1"/DIVTABLE cellpadding=0 cellspacing=0 class="t5"TRTD class="tr13 td20"> 
 Utgivning och försäljning 
  
 SOU 2012:65 
  
 översättningarna görs. Frågan behandlas i kapitel 12 och i bilaga 2 redovisas de största översättningsspråken för skönlitteratur, fack- litteratur och barn- och ungdomslitteratur under de senaste åren. 
 Särskilt om utgivning av lyrik och dramatik 
 Lyriken och dramatiken är relativt väl avgränsade delar av den skönlitterära utgivningen vilket gör att utvecklingen är något enklare att följa än för andra kategorier. Dessa kategorier är också kulturpolitiskt intressanta då de är viktiga för den litterära kulturen i stort, men sällan ekonomiskt lönsamma. 
 Förläggareföreningens medlemsförlag särredovisar utgivningen av lyrik och dramatik. I följande diagram redovisas antalet utgivna nya verk och nya upplagor under den senaste tjugoårsperioden. 
 100 
  
  Antal utgivna original, lyrik och dramatik 
  
 80 
  
 60 
  
 40 
  
 20 
  
 0 
  
 1995 
  
 1993 
  
 1994 
  
 1996 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 2002 
  
 2003 
  
 2004 
  
 2005 
  
 2006 
  
 2007 
  
 2008 
  
 2009 
  
 2010 
  
 2011 
  
 Källa 
 : Svenska Förläggareföreningen. Se bilaga 2, tabell 14 för uppgifter om en längre tidsperiod. 
 208 
  
 SOU 2012:65 
  
 Utgivning och försäljning 
  
 Av diagrammet framgår för det första att det rör sig om ett relativt begränsat antal titlar som ges ut av de större förlagen inom dessa kategorier. Så har det förvisso även varit historiskt. Det är dock värt att notera att snittet under  
 1980-talet 
  var över  
 80-titlar 
  per år, under  
 1990-talet 
  över 60 titlar och att det under  
 2000-talet 
  sjunkit till kring 40 titlar per år (se bilaga 2, tabell 14 för uppgifter om tiden innan 1993). Även antalet tryckta volymer har minskat inom denna kategori under senare år, både totalt och räknat per titel. 
 Det kan förutsättas att dessa utgivningssiffror i dag till största delen består av lyrik och i liten utsträckning av dramatik. Dramatiken är i dag en undanträngd genre på den reguljära bok- marknaden. Även totalt sett (inklusive förlag utanför Förläggare- föreningen och egenutgivare) förefaller det i dag i snitt bara ges ut ett  
 20-tal 
  titlar per år på den svenska bokmarknaden. Enligt en särskild redovisning i den senaste statistiken från National- bibliografin registrerades 2011 totalt 24 titlar dramatik, varav 11 var nya svenska verk och 6 nya översättningar till svenska (se bilaga 2, tabell 9). 
 Dagens situation skiljer sig tydligt mot tidigare årtionden under  
 1900-talet 
  då utgivningssiffrorna var avsevärt högre och dramatik en litterär genre som relativt ofta lästes av en allmän publik. 
 14  
 Den dramatik som används för sceniska uppsättningar tillhandahålls i dag främst av specialiserade teaterförläggare som fungerar som agenter för dramatikerna. Dessa ger inte ut pjäser för försäljning på den reguljära bokmarknaden. För en bredare krets tillhandahålls dramatik dock i viss mån även via internet och  
 print-on-demand- 
  tjänster som DramaDirekt. 
 Litteraturvetaren Taylor har undersökt lyrikutgivningen mellan åren 1976 och 1995. 
 15  
 Hon visar att under hela den under- sökta perioden har antalet förstagångsutgivna diktsamlingar varit relativt konstant år från år, generellt sett kring  
 180–200 
  stycken. Phillips framhåller att detta historiskt sett är höga siffror och att det i princip representerar en fördubbling jämfört med nivån på  
 1960-talet. 
  
 14 
  
 För en uppskattning av utvecklingen mellan 1901 och 2005 utifrån uppgifter i National- bibliografin se Padilla, Dramatiken och läsaren – en undersökning av dramatikens tillgänglighet på bibliotek, i bokhandeln och på Internet, Uppsatser inom biblioteks- och informationsvetenskap, nr 366 (Uppsala universitet, 2007), s.  
  
 35–38. 
  
 15 
  
 Taylor,  
 Poesifloden: Utgivningen av diktsamlingar i Sverige  
 1976–1995 
 (Ellerströms förlag, 2007), se särskilt kapitel 3 och appendix C. 
  
 209 
  
 Utgivning och försäljning 
  
 SOU 2012:65 
  
 Förläggareföreningens medlemsförlag har, som synes, under denna period gett ut mindre än hälften av dessa titlar. I stället har mindre förlag utanför föreningen och en omfattande egenutgivning stått för denna ökning av lyrikutgivningen. Många små förlag som var viktiga för lyriken tillkom t.ex. vid  
 1980-talets 
  början. Förklar- ingar till förändringen är att det statliga litteraturstödet gjort det lättare för mindre förlag att ge ut bl.a. lyrik samt en teknik- utveckling som gjort det enklare att framställa böcker. En om- fattande egenutgivning (totalt sett kring 35 procent av de utgivna titlarna) växte också fram under perioden. 
 Även om Williams undersökning begränsar sig till tidigare år är resultaten intressanta då de generella slutsatserna troligen är fortsatt giltiga. Mycket tyder på att bilden av en polarisering på marknaden mellan några få lyrikutgivande storförlag och en mängd småförlag och egenutgivare är giltig även i dag. Även om Förläggareföreningens medlemsförlag generellt minskat utgiv- ningen, förefaller de största allmänlitterära förlagen hålla fast vid en viss utgivning av lyrik. De mindre förlagen är dock många och viktiga för lyriken. Dessutom står egenutgivningen även i dag för en stor andel av titlarna. Den totala utgivningen är fortfarande stor sett ur ett historiskt perspektiv och den har förmodligen ökat ytterligare sedan  
 1990-talets 
  mitt. 
 16 
  
 Utgivning av facklitteratur 
 En kategori som ofta används i dessa sammanhang men som egent- ligen säger relativt lite om det egentliga innehållet är facklitteratur. I kategorin ingår vanligen allt som inte klassificeras som skönlitteratur eller litteratur för barn- och unga. Med andra ord bildar det en slags stor övrigtpost som innehåller allt från present- böcker och självhjälpsböcker till böcker om filosofi och samhälls- frågor. Att kategorin ser ut på detta vis gör att den kvantitativt sett kan domineras av böcker som inte i sig är särskilt intressanta ur kulturpolitisk synvinkel, t.ex. kokböcker. 
 Antalet nya titlar och nya utgåvor av facklitteratur hos Förläg- gareföreningens medlemsförlag har totalt sett legat kring 1 400 
  
 16  
 Den särskilda redovisningen av skönlitteratur i den senaste statistiken från Nationalbiblio- grafin ger vid handen att KB registrerat 292 nya svenska diktsamlingar 2011 (se bilaga 2, tabell 9). Andelen återutgivning förefaller vara mycket låg, kring 5 procent av antalet svenska titlar var nya upplagor 2011. 
 210 
  
 SOU 2012:65 
  
 Utgivning och försäljning 
  
 stycken per år under den senaste tjugoårsperioden. En viss minskning kan iakttas de allra senaste åren. 
  
 1200 
  
 Svensk facklitteratur i original 
  
 Översatt facklitteratur i original 
  
 1000 
  
 800 
  
 600 
  
 400 
  
 200 
  
 0 
  
 2005 
  
 1993 
  
 1994 
  
 1995 
  
 1996 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 2002 
  
 2003 
  
 2004 
  
 2006 
  
 2007 
  
 2008 
  
 2009 
  
 2010 
  
 2011 
  
 Källa 
 : Svenska Förläggareföreningen. Se bilaga 2, tabell 15 för uppgifter om en längre tidsperiod. 
 Anm.: Förläggareföreningen menar med facklitteratur all allmänlitteratur som inte klassificeras som skönlitteratur eller litteratur för barn- och unga. Med andra ord innefattas inte heller här t.ex. läro - medel. 
 Antalet nya titlar och nya utgåvor av svensk facklitteratur ligger strax under 1 000 stycken per år. Det finns en viss variation över tid men det är svårt att se någon långsiktig trend. De översatta titlarna är betydligt färre än de svenska originalen i denna kategori. Det kan noteras att antalet svenska original genomgående är mer än dubbelt så många som de översatta. De minskningar som kan iakttas för både svensk och översatt facklitteratur under de senaste åren har skett från en hög nivå och utgivningen förefaller totalt sett vara relativt stabil över tid. 
 Även för facklitteraturen kan det, sett över en längre tidsperiod, noteras att de tryckta volymerna successivt ökat, både totalt och per titel (se t.ex. bilaga 2, tabell 15). Upplagorna för till exempel reprint i pocket är dock inte alls är lika stora som för de skön- 
 211 
  
 Utgivning och försäljning 
  
 SOU 2012:65 
  
 litterära böckerna, den genomsnittliga tryckta upplagan i detta format är ungefär hälften så stor för facklitteratur. 
 Som nämnts ovan kan man inte dra några slutsatser för specifika genrer av utvecklingen inom den utgivning som redovisas som facklitteratur. Detta beror bl.a. på att kategorin är för vid för att fånga något meningsfullt i detta avseende. Det beror också på att facklitteraturen utmärks av en omfattande utgivning, särskilt av kvalificerade titlar, på andra förlag än de som är medlemmar i Förläggareföreningen (se kapitel 8). 
 Att undersöka utgivningen på området närmare via Nationalbibliografin är också svårt eftersom titlarna fördelas på många olika ämnesområden. Vi har ändå följt utvecklingen för vissa kategorier som är, relativt sett, precisa och kan antas vara av kultur- politiskt intresse då de innefattar sakprosa som ofta läses av en intresserad allmänhet. Ämnesområdena är filosofi och psykologi (D), litteraturvetenskap (G), konst, musik, teater och film (I), historia (K), biografi med genealogi (L) och samhälls- och rätts- vetenskap (O). 
 17 
  
 Ser man till dessa ämnesområden kan inga minskningar i registreringen noteras för den senaste tioårsperioden, varken vad gäller antalet nya verk eller upplagor. Snarare syns tendenser till ökningar inom alla kategorier. Inom vissa ämnesområden, som kategorierna I och O, är ökningarna förvisso så pass stora att det snarast bör handla om ändrade registreringsrutiner. Även i andra kategorier går dock antalet titlar relativt stadigt upp. Det intres- santa här är tendensen, inte de absoluta talen. Även om siffrorna ger vid handen att det ges ut ett relativt stort antal titlar inom respektive kategori så bör man hålla i minnet att det publiceras en stor andel doktorsavhandlingar inom flera av dessa områden. 
 Utgivning av barn- och ungdomslitteratur 
 När det gäller barn- och ungdomslitteraturen finns det mer precisa källor att tillgå än för skön- och facklitteraturen. Främst i form av Svenska barnboksinstitutets statistik. Inledningsvis är det dock av 
  
 17  
 Se bilaga 2, tabell 5. Det är värt att påpeka att valet av kategorier naturligtvis inte betyder att det enbart är inom dessa ämnesområden som det finns en utgivning av värde för en läsan- de allmänhet. Detta urval ska snarare ses som ett stickprov inom några relevanta kategorier. 
 212 
  
 SOU 2012:65 
  
 Utgivning och försäljning 
  
 intresse att se till utgivningen hos Förläggareföreningens medlems- förlag under den senaste tjugoårsperioden. 
  
 600 
  
 Svensk barn- och ungdomslitteratur i original 
  
 Översatt barn- och ungdomslitteratur i original 
  
 500 
  
 400 
  
 300 
  
 200 
  
 100 
  
 0 
  
 1993 
  
 1994 
  
 1995 
  
 1996 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 2002 
  
 2003 
  
 2004 
  
 2005 
  
 2006 
  
 2007 
  
 2008 
  
 2009 
  
 2010 
  
 2011 
  
 Källa 
 : Svenska Förläggareföreningen. Se bilaga 2, tabell 16, för uppgifter om en längre tidsperiod. 
 Anm.: Föreningens siffror bör tolkas med försiktighet då de har påverkats relativt kraftigt av att förlag lämnat respektive gått med under den redovisade perioden (se bilaga 2, tabell 22). De kraftiga svängningar i antalet barn- och ungdomstitlar kan även förklaras av t.ex. Pixiböcker, dvs. små billiga böcker som vissa år ges ut i stora mängder. 
 Förläggareföreningens medlemsförlag ger totalt sett ut fler titlar barn- och ungdomslitteratur i original i dag än på  
 1990-talet. 
  Antalet utgivna svenska originaltitlar har under den senaste tjugo- årsperioden trendmässigt ökat, även om svängningarna mellan år är relativt kraftiga (delvis beroende på det statistiska underlaget). En kraftig minskning kan noteras under de senaste åren för antalet titlar översatt barn- och ungdomslitteratur, dock från höga nivåer. Utgivningen av svenska original har de allra senaste åren vuxit sig större än utgivningen av översatta titlar. 
 Både det totala antalet tryckta volymer och den genomsnittliga upplagan per titel förefaller relativt stabil, om än ökande, sett över tid vad gäller barn- och ungdomslitteratur (se t.ex. bilaga 2, tabell 
 213 
  
 Utgivning och försäljning 
  
 SOU 2012:65 
  
 16). En förklaring till att volymerna inte ökat på samma sätt som för skönlitteratur är att barn- och ungdomslitteraturen inte har en lika omfattande pocketutgivning som skönlitteratur för vuxna. 
 Svenska barnboksinstitutet kartlägger i samband med den s.k. bokprovningen varje år utgivningen av barn- och ungdomslitteratur under föregående år. Bortsett från ett visst bortfall beroende på sent inskickade böcker – uppskattningsvis kring 10 procent – är statistiken tämligen heltäckande. 
 18  
 Statistiken sträcker sig delvis tillbaka till 1993 men är mer specifikt indelad sedan 1999. 
 1200 
  
  Svensk barn- och ungdomslitteratur, nya verk 
  
 1000 
  
 Översatt barn- och ungdomslitteratur, nya verk 
  
 800 
  
 600 
  
 400 
  
 200 
  
 0 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 2002 
  
 2003 
  
 2004 
  
 2005 
  
 2006 
  
 2007 
  
 2008 
  
 2009 
  
 2010 
  
 2011 
  
 Källa 
 : Svenska barnboksinstitutet. Se bilaga 2, tabell 11. 
 Det är intressant att notera att siffrorna pekar mot samma allmänna trender som i Förläggareföreningens statistik. För det första bekräftas bilden av att det över tid successivt getts ut allt fler titlar. Vidare har kategorin översatt barn- och ungdomslitteratur även här 
  
 18  
 Barnboksinstitutet tillämpar varje år samma gräns, den 28 februari, för när boken ska vara inkommen för att räknas till ett visst år. Även i Barnboksinstitutets statistik utesluts läromedel. Dessutom tar man inte med de titlar som utgivits helt oförändrade under året. 
 214 
  
 SOU 2012:65 
  
 Utgivning och försäljning 
  
 ökat kraftigt under ett antal år på  
 2000-talet 
  och sedan fallit tillbaka, för att i dag i princip vara lika stor som den svenska. 
 Barnboksinstitutets statistik visar en relativt stor och successiv ökning av utgivningen under det senaste decenniet, från totalt sett strax under 1 000 titlar i början av perioden till över 1 300 de senaste åren. Andelen översättningar har genomgående varit fler än de svenska originalen, ett mönster som funnits sedan  
 1970-talet. 
  Främst rör det sig om titlar från de engelska språkområdena som översätts (se vidare kapitel 12). Den kraftiga övervikten för över- satta titlar under ett antal år berodde dock främst på den starka mangaboom som sedermera ebbat ut. Förklaringar som anförts till den markanta ökningen av antalet utgivna titlar totalt sett under  
 2000-talet 
  är den sänkta bokmomsen 2002, större barnkullar och just mangaboomen. 
 19  
 Som Moody visat har också förlagens nettointäkter per exemplar av barn- och ungdomsböcker stigit till skillnad från annan utgivning. 
 20  
 Det senare bör ha bidragit till att det varit attraktivt att satsa på denna typ av utgivning. 
 Om man både räknar antalet nya verk och antalet nya upplagor tyder registreringen hos Barnboksinstitutet på att det årligen ges ut kring dubbelt så många titlar barn- och ungdomslitteratur som redovisas hos Förläggareföreningen. En förklaring är att det under det senaste decenniet etablerats en rad nya förlag som enbart eller delvis ger ut barn- och ungdomslitteratur. Det finns också tecken på att dessa uppstickare pressat de stora förlagen att hålla uppe utgivningstakten. Under de senaste åren har kring hälften av de titlar som registrerats av Barnboksinstitutet getts ut på mindre förlag (se nästa kapitel för en kategoriindelning av förlagen). 
 21 
  
 Genrer inom barn- och ungdomslitteraturen 
 Svenska barnboksinstitutet har sedan bokprovningen inleddes kart- lagt tendenser i utgivningen och institutet gör även vissa under- indelningar av utgivningen som visar på viktigare trender. Utgivningen delas numera in i följande kategorier: bilderböcker, 
  
 19 
  
 För en analys av institutets statistisk se Taylor, Dragonball, LasseMaja och 
  
 Twilight: Utgivningen av barn- och ungdomslitteratur i Sverige  
 2001–2010, 
  i  
 Läsarnas marknad, marknadens läsare  
 (SOU 2012:10). Ökningen i total utgivning inom barn- och ungdomslitteraturen bekräftas i Kungl. bibliotekets statistik och syns särskilt tydligt om man jämför över en längre tidsperiod (se bilaga 2, tabell 2). 
  
 20 
  
 Se Bohlund,  
  
 Bokmarknaden 2010 
 , s.  
 37–38. 
  
 21 
  
 Phillips, Dragonball, LasseMaja och Twilight, s. 337 och  
  
 347–348. 
  
 215 
  
 Utgivning och försäljning 
  
 SOU 2012:65 
  
 kapitelböcker (för barn i åldern  
 6–9 
  år), mellanåldersböcker, ungdomsböcker, faktaböcker, tecknade serier, sagor, samlingar, poesi och sångböcker. 
 Bilderböcker är klart vanligast och står för kring 40 procent av titlarna. Därefter kommer kapitelböcker, mellanåldersböcker och ungdomsböcker – utgivningskategorier som alla ligger kring 250 titlar om året. Även faktaböcker och tecknade serier är relativt stora kategorier, med över hundra titlar om året i normalfallet. Mer ovanliga utgivningskategorier är sagor, samlingar av olika slag, sångböcker och poesi specifikt för barn och unga. 
 Denna indelning i underkategorier visar att de senare årens ökning i utgivningen hänför sig till vissa delar av utgivningen. 
 22  
 Utgivningen av bilderböcker har ökat med närmare 50 procent under perioden och flera nya förlag som satsat på sådana har etablerats under perioden. Även kapitelböckerna har ökat i antal, vilket är intressant mot bakgrund av att det tidigare framförts kritik mot att det funnits för få titlar riktade till barn i åldern  
 6–9 
  år. En viktig förklaring till denna ökning är den kraftiga uppgången för deckare inom barn- och ungdomslitteraturen. Dessa vänder sig ofta till nybörjarläsarna i denna ålderskategori. 
 Ungdomsböckerna har också ökat tydligt i antal under det senaste decenniet. En förklaring till det är att flera nya förlag satsat på böcker som befinner sig i gränslandet mellan ungdomsbok och vuxenbok. Den trend som fått störst genomslag i utgivningen är dock mangaboomen som innebar en ökning med flera hundra procent i kategorin tecknade serier. I dag är det dock få förlag som längre ger ut manga. Att denna utgivning fallit bort kan även för- klara den nedgång i de totala siffrorna som kan noteras för de allra senaste åren. 
 Utgivning av litteratur på nationella minoritetsspråk 
 Sverige har fem nationella minoritetsspråk: samiska, meänkieli, finska, romani chib och jiddisch. 
 23  
 De nationella minoritetsspråken har olika förutsättningar för utgivning av litteratur, bl.a. varierar 
  
 22 
  
 För en närmare tolkning av utvecklingen se Phillips, Dragonball, LasseMaja och Twilight, s.  
  
 337–341. 
  
 23 
  
 Se språklagen (2009:600) och lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritets- språk. Följande allmänna information om minoritetsspråken är hämtad från Språkrådets webbplats, Burgess 
  
 216 
  
 SOU 2012:65 
  
 Utgivning och försäljning 
  
 antalet personer som talar respektive språk eller varietet av språket. Vidare är den skriftspråkliga kulturen olika utvecklad. Finska språket har på många sätt en särställning vad gäller litteratur genom tillgången till den finska bokmarknaden. Ett transnationellt litterat- urutbyte finns i viss mån även på vissa av de andra minoritets- språken, t.ex. samiska och jiddisch. 
 Samiska talas i de norra delarna av Norge, Sverige och Finland samt på Kolahalvön i Ryssland. I Sverige talas samiska av cirka 7 000 personer totalt sett. Samiska är inte ett enhetligt språk utan består av flera olika varieteter. Skillnaderna kan vara stora och nästan varje varietet har sitt eget skriftspråk. Den största varieteten i Sverige är nordsamiska som talas av cirka 6 000 personer i landet. Sydsamiska och lulesamiska talas av cirka 500 personer vardera. 
 Meänkieli (tornedalsfinska) talas främst i sex kommuner i Tornedalen: Haparanda, Övertorneå, Pajala, Kiruna, Gällivare och Kalix. I hela Norrbotten kan det enligt Språkrådet uppskattas att uppemot 75 000 personer talar meänkieli i någon utsträckning. 
 Finska talas av en stor grupp i Sverige. Efter andra världskriget har stora finska befolkningsgrupper bildats i storstäderna och på industriorter i södra och mellersta Sverige. Även Norrbotten har en betydande finskspråkig befolkning. Den finska som talas i Sverige är samma som i Finland. I dag talar cirka 300 000 personer i Sverige finska. 
 Romani chib i Sverige består av olika varieteter, bl.a. kale, lovari, svensk romani (resanderomani), kaldaras och arli. De olika varietet- erna är ömsesidigt förståeliga i varierande grad. Under lång tid var romani chib i huvudsak ett muntligt språk. Skriven romani blir allt vanligare, men något helt enhetligt skriftspråk finns ännu inte. Någon form av romani talas i dag av cirka 40 000 svenskar. 
 Jiddisch är ett germanskt språk med inslag av hebreiska och slaviska språk. Jiddisch skrivs traditionellt med hebreiskt alfabet även om det i dag också förekommer med latinskt alfabet. Om- kring 4 000 svenskar talar och förstår i dag jiddisch i olika utsträckning. För de allra flesta jiddischtalande i Sverige är det dock inte förstaspråk. 
 De nationella minoritetsspråken är svagt representerade i utgiv- ningen i Sverige. De större förlagen har inte (med något enstaka undantag) gett ut litteratur på dessa språk och den utgivning som kommer till stånd sker på mindre specialiserade förlag, genom vissa organisationers försorg eller i form av egenutgivning. 
 217 
  
 Utgivning och försäljning 
  
 SOU 2012:65 
  
 Förlaget Podium, som grundades 1998 av Författarcentrum, har som en del i verksamheten att ge ut böcker på minoritetsspråk i original och översättning. Hittills har Podium gett ut böcker på romani (både på kalderas, lovari och resanderomani), jiddisch och samiska (både nordsamiska, lulesamiska och sydsamiska). Totalt rör det sig om ett tjugotal titlar i ett antal olika översättningar. 
 Vad gäller meänkieli kan konstateras att Burns förlagsinitiativ stått för merparten av utgivningen på språket under den senaste tjugoårsperioden. 
 24  
 Förlagen Bradshaw och Barents Publisher har tillsammans gett ut ett  
 50-tal 
  titlar på Carpenter under perioden  
 1985–2011. 
  Till detta kan läggas utgivningen av ett tjugotal titlar på Meänkielen förlaaki. I det senare fallet rör det sig dock främst om ordböcker. 
 För närvarande finns inga samiskt inriktade förlag i Sverige. Tidigare fanns förlaget Sámi girjjit, som under åren  
 1983–1997 
  gav ut totalt 46 böcker på företrädesvis nordsamiska. 
 25  
 Viss utgivning har också som nämnts på senare år kommit till stånd genom Podium. Annars är import från Norge den viktigaste vägen att tillgå samiskspråkig litteratur. I Norge finns flera förlag som får stöd från bl.a. det norska Sametinget för bokproduktion. 
 Situationen vad gäller litteratur på romani präglas av att de olika romska språken i liten utsträckning är standardiserade och kodi- fierade. Ansträngningar har gjorts under många år (bl.a. av Myndigheten för skolutveckling) för att åstadkomma läromedel på de olika varieteterna men den litterära utgivningen utöver det är nästan obefintlig. 
 26  
 Undantag utgör ungefär ett tiotal titlar som getts ut under de senaste trettio åren, bl.a. av Podium och bok- förlaget Tranan. 
  
 7.4 
  
 Litteraturkategorierna i utgivningsstödet 
  
 Ett sätt att spegla utvecklingen inom olika litteraturkategorier är att se till de uppgifter som skapas i hanteringen av det statliga utgivningsstödet. Förändringar i antalet ansökningar kan tyda på 
  
 24 
  
 För en närmare beskrivning se Lawrence &margin-top:0px;margin-right:-18px;margin-bottom:0px;" Little"> 
  
 1973/74 
  
 1976/77 
  
 1979/80 
  
 1982/83 
  
 1985/86 
  
 1988/89 
  
 1991/92 
  
 1993 
  
 1994 
  
 1995 
  
 1996 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 2002 
  
 2003 
  
 2004 
  
 2005 
  
 2006 
  
 2007 
  
 2008 
  
 2009 
  
 2010 
  
 2011 
  
 Källa 
 : Svenska Förläggareföreningen. Se bilaga 2, tabell 18. 
 Anm.: Förlagen redovisar nettointäkter vid försäljning till återförsäljare och konsumentpriser vid direkt - försäljning. Från och med 2010 ingår inte försäljning från bokklubb i statistiken, vilket var fallet t.o.m. 2009. I stället ingår försäljning till bokklubb. Det innebär att sifforna för de senaste åren inte är helt jämförbara bakåt i tid. Försäljning till februarirean ingår fr.o.m. 2010 vilket den inte gjort tidi gare. 
 Marknaden för allmänlitteratur har enligt föreningens statistik vuxit betydligt sedan  
 1970-talet 
  och  
 1980-talet. 
  En påtaglig upp- gång under  
 2000-talets 
  första år är också tydlig och bakom den 
 eller kvaliteten på ansökningarna, utan även ett uttryck för förändringar i policy vad gäller stödet till just ny svensk skönlitteratur. 
 220 
  
 SOU 2012:65 
  
 Utgivning och försäljning 
  
 starka uppgången kan man bl.a. se effekten av momssänkningen 2002. De ekonomiskt sett bästa åren hittills var  
 2003–2007 
  med en total försäljning per år på över tre miljarder kronor i dagens penningvärde. Därefter har försäljningen åter gått ner och ligger i dag på ungefär samma nivå som år 2000. Från 2000 till 2007 växte försäljningen i takt med eller till och med snabbare än den privata konsumtionen, därefter har gapet mellan dessa åter ökat då konsumtionen fortsatt stiga samtidigt som förlagens försäljning sjunkit. 
 29 
  
 I följande diagram presenteras det totala antalet sålda volymer per år uppdelat på nya titlar (frontlist) och äldre titlar (backlist) för Förläggareföreningens medlemsförlag. 
 50 
  
  Äldre titlar (backlist) 
  
  Nya titlar (frontlist) 
  
 40 
  
 30 
  
 20 
  
 10 
  
 0 
  
 1993 
  
 1994 
  
 1995 
  
 1996 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 2002 
  
 2003 
  
 2004 
  
 2005 
  
 2006 
  
 2007 
  
 2008 
  
 2009 
  
 2010 
  
 2011 
  
 Källa 
 : Svenska Förläggareföreningen. Se bilaga 2, tabell 21, för uppgifter om en längre tidsperiod. 
  
 29  
 Som Moody påpekat sätter denna utveckling press på branschstrukturen då kostnaderna för förlagen kan förväntas öka snabbare än försäljningen. Se  
 Bokmarknaden 2010 
 , s. 17 f. Det är även intressant att notera att försäljningen till utlandet ökat under senare år hos Förläggareföreningens medlemsförlag (se vidare kapitel 12). 
 221 
  
 Utgivning och försäljning 
  
 SOU 2012:65 
  
 Som framgår av diagrammet har antalet sålda volymer ökat relativt kraftigt under det senaste decenniet jämfört med föregående. Ett intressant faktum är att antalet sålda backlistvolymer förvisso visar en tendens att öka om man jämför  
 1990-talet 
  och  
 2000-talet, 
  men ökningen är svagare än för nya titlar. Antalet sålda backlisttitlar är intressant eftersom denna försäljning är mycket viktig för förlagens ekonomi. Många har förväntat sig att internethandelns expansion under senare år skulle få till följd att äldre titlar skulle komma att stå för en större andel av försäljningen. Dessa siffror pekar dock inte på en sådan tendens: den stora ökningen i totalt antal sålda volymer förklaras av de nya titlarna och andelen sålda volymer nya titlar av det totala antalet ligger i dag något högre än på  
 1990-talet. 
  
 Försäljningen per litteraturkategori 
 Förläggareföreningens statistik medger också en uppdelning av försäljningen på litteraturkategorier. I följande diagram presenteras sifforna för den senaste tjugoårsperioden. 
  
 1000 
  
 900 
  
 800 
  
 Skönlitteratur 
  
 700 
  
 600 
  
 Facklitteratur 
  
 500 
  
 400 
  
 300 
  
 200 
  
 Barn- och ungdomslitteratur 
  
 100 
  
 0 
  
 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 
  
 Källa 
 : Svenska Förläggareföreningen. Se bilaga 2, tabell 18, för uppgifter om en längre tidsperiod. 
 Anm.: Försäljning uppdelat per litteraturkategori understiger total försäljning då förlagen inte alltid redovisat med denna detaljeringsgrad. Försäljningssiffrorna påverkas av förändringar i medlems- förlagens sammansättning. Ökningen 2003 för barn- och ungdomslitteratur och facklitteratur beror t.ex. till stor del på tillkommande förlag. Se vidare bilaga 2, tabell 22. 
 222 
  
 SOU 2012:65 
  
 Utgivning och försäljning 
  
 Efter en stabil utveckling under  
 1990-talet 
  ökade försäljningen av skönlitteratur relativt starkt från momssänkningen fram till 2007. Därefter har den sjunkit kraftigt. Minskningen är anmärkningsvärd och gäller som det verkar både svensk och översatt skönlitteratur även om den översatta minskat mer (den skarpa nedgången kan förvisso ha förstärkts av frånvaron av en utländsk bästsäljande författare som Reyes de senaste åren). 
 30  
 I reala termer ligger den totala försäljningen av skönlitteratur i dag på samma nivå som i mitten på  
 1980-talet. 
  
 Försäljningen av facklitteratur har, sett över längre tid, ökat relativt starkt. Ovanstående diagram illustrerar facklitteraturens ökade betydelse för Förläggareföreningens medlemsförlag; efter att skönlitteraturen minskat på senare år är detta numera den största litteraturkategorin försäljningsmässigt. Detta är intressant mot bakgrund av det ibland har antagits att informationskällor på internet skulle komma att ersätta många facklitterära böcker och att läsningen av facklitteratur ser ut att minska. 
 31 
  
 Barn- och ungdomslitteraturen har haft en jämnare utvecklings- kurva än de andra kategorierna, även om de s.k. Simpson 
  från 1999 och framåt kan ses i en stigande försäljning. En relativt stabil försäljning över tid är påtaglig i denna kategori. 
  
 7.6 
  
 Utgivning och försäljning i särskilda format 
  
 Läsarnas tillgång till litteratur är inte bara beroende av vad som ges ut utan också av i vilket format tillgängliggörandet sker. Av särskilt intresse ur denna synvinkel är dels utvecklingen för billighets- format som pocketboken och fenomen som ljudboken, men kanske framför allt  
 e-boken 
  som är på frammarsch. 
  
 30 
  
 Uppgifter om försäljningens fördelning på svensk och översatt litteratur samlas bara in för det föreningen benämner original vilket gör att en fullständig uppdelning av siffrorna på svensk och översatt skönlitteratur inte är görlig. 
  
 31 
  
 Till del är dessa till synes motstridiga tendenser med all säkerhet en effekt av statistikens utformning. När facklitteratur beskrivs i läsvaneundersökningarna innefattas bl.a. läromedel som inte är med i Förläggareföreningens försäljningsstatistik. 
  
 223 
  
 Utgivning och försäljning 
  
 SOU 2012:65 
  
 Pocketbokens utveckling 
 Den billiga pocketboken har kommit starkt under den senaste femtonårsperioden. Utvecklingen speglas t.ex. i statistiken från Förläggareföreningen. Samtidigt bör det noteras att pocketbokens första stora uppsving var redan på  
 1960-talet. 
 32 
  
 Under den första pocketboomen stod originalpocket för en större andel av utgiv- ningen än vad fallet är i dag då formatet oftast utnyttjas för reprint. 
  
 1400 
  
 14000 
  
  Nya titlar och nya upplagor (antal) 
  
 1200 
  
 Tryckta volymer (tusental) 
  
 12000 
  
 1000 
  
 10000 
  
 800 
  
 8000 
  
 600 
  
 6000 
  
 400 
  
 4000 
  
 200 
  
 2000 
  
 0 
  
 0 
  
 1994 
  
 1996 
  
 1998 
  
 2000 
  
 2001 
  
 2002 
  
 2003 
  
 2004 
  
 2005 
  
 2006 
  
 2007 
  
 2008 
  
 2009 
  
 2010 
  
 2011 
  
 Källa 
 : Svenska Förläggareföreningen. Se bilaga 2, tabell 17. 
  
 Diagrammet visar tydligt hur pocketboken ökat starkt sedan mitten av  
 1990-talet. 
  Antalet nya titlar och upplagor hos medlems- förlagen ökade kraftigt fram till 2007, sedan följer en nedgång, även om utgivningen åter ökat något. Försäljningsmässigt har pocket- formatet gått mycket starkt sedan  
 1990-talets 
  slut. Försäljningen har enligt Förläggareföreningens siffror i det närmaste tredubblats över en femtonårsperiod (se bilaga 2, tabell 18). 
  
 32  
  
 Se t.ex. Rogers,  
 I litteraturens mittfåra: Månadens bok och svensk bokmarknad under  
 1970-talet 
 (Donaldson förlag, 2006), s. 44. 
  
 224 
  
 SOU 2012:65 
  
 Utgivning och försäljning 
  
 Ser man till antalet tryckta volymer per titel framgår det att medelupplagan i det närmaste har fördubblats under perioden. Den stora ökningen av medelupplagan sker i början av  
 2000-talet. 
  Under några år efter momssänkningen ökade sedan titelantalet samtidigt som volymerna i princip var oförändrade. Kurvorna följer i övrigt varandra grovt sett och medelupplagan ligger kvar på höga nivåer. 
 Pocketbokens starka utveckling är naturligtvis betydelsefull ur ett tillgänglighetsperspektiv. I ovanstående siffor kan det förvisso inte utläsas vilken litteratur som ges ut i detta format. Det är dock väl känt att skönlitteraturen står stark i pocketutgivningen medan facklitteratur och barn- och ungdomslitteratur i mindre utsträck- ning ges ut i detta format. Förläggareföreningens medlemsförlag gav t.ex. 2011 ut 368 skönlitterära titlar i pocket, 117 facklitterära och 51 barn- och ungdomsböcker. Det är viktigt att understryka att den pocketutgivning som i dag är tillgänglig i handeln ofta innefattar både smalare titlar, klassiker och bred underhållnings- litteratur. 
 33  
 De höga snittvolymerna pekar dock på att pocket- formatet har särskilt stor betydelse för titlar som ges ut i stora volymer och bästsäljare. 
 Vad är en elektronisk bok? 
 Både termen  
 e-bok 
  och termen ljudbok är förknippade med olika definitionsproblem. 
 34  
 Dessa hänger inte så mycket samman med att de kan förekomma i olika filformat  
 (e-böcker 
  har ofta filformatet ePub och ljudböcker mp3 men även andra förekommer), eller att de både kan distribueras på fysiska bärare (t.ex. på minneskort eller  
 cd-skiva) 
  och via internet som strömmade eller nedladdningsbara filer. Problemet med att slå fast vad en  
 e-bok 
  eller ljudbok är ligger snarare i det faktum att det i den digitala miljön uppstår en mängd möjligheter att skapa nya framställningsformer som blandar text, bild och ljud på ett sätt som inte längre liknar de fysiska förlagorna. Det kan i detta läge bli svårt att på ett konsekvent sätt skilja böcker från andra elektroniska tjänster eller intermediala produkter. 
  
 33 
  
 Detta till skillnad mot situationen på t.ex.  
  
 1970-talet 
  där den s.k. massmarknadslitteraturen var mer dominerande i dagligvaruhandeln. Jfr  
 En bok om böcker: Litteraturutredningens branschstudier  
 (SOU 1972:80), kapitel 11 och 12. 
  
 34 
  
 Se Cole,  
  
 Boken och biblioteket  
 (Stockholm, 2011), särskilt vol. 1, för en intres- sant diskussion av denna problematik. 
 225 
  
 Utgivning och försäljning 
  
 SOU 2012:65 
  
 Även om man bör vara medveten om dessa problem så kan det konstateras att liknande gränsöverskridande fenomen även före- kommer i fysisk form. 
 35  
 Vidare saluförs på den reguljära bokmark- naden än så länge ofta  
 e-produkter 
  som följer fysiska förlagor tämligen nära. Eftersom det är denna del av det litterära systemet som är i fokus här har vi också använt en enkel definition som utgår från att det finns en fysisk förlaga. Med  
 e-bok 
  avses således i det följande huvudsakligen en elektronisk version av en tryckt bok som är avsedd att läsas med hjälp av en dator, smartphone eller annat mobilt läsverktyg (iPad, Kindle m.m.). 
 36  
 Med en liknande definition kan en ljudbok förstås som en inläsning av en befintlig bok som är avsedd att spelas upp med hjälp av en dator, musik- anläggning eller något mobilt uppspelningsverktyg. 
 Det är dock viktigt att påpeka att s.k. utvidgade  
 e-böcker 
  också förekommer i handeln (t.ex. som appar för läsplattor och smarta telefoner), om än i begränsad skala på den svenska marknaden än så länge. I en utvidgad  
 e-bok 
  har textinnehållet utökats genom att andra medier bäddats in i produkten (t.ex. ljud- eller videofiler) eller genom att webbtjänster som Google Maps eller Spotify inte- grerats. 
 37  
 Framgångsrika exempel på hur tekniken kan användas för att skapa mervärde för den litterärt intresserade konsumenten står det engelska förlaget Faber & de företag som står för dessa erhåller långa nummerserier då de sammantaget publicerar ett stort antal titlar. 
 Intressant är utvecklingen för de serier om tio nummer som redovisas i tabellen. Tillväxten har här varit kraftig och antalet är tre gånger så stort i dag som jämfört med för tio år sedan. Det tyder på att det finns ett ökande antal mindre utgivare vilka planerar att ge ut ett par titlar om året. Det är utifrån dessa siffror rimligt att anta att antalet små utgivare, mikroförlag och nystartade förlag har ökat under den senaste tioårsperioden. 
  
 16 
  
 Vulkan omsatte 3,9 miljoner kronor 2010 och skulle kunna ses som ett litet förlag. 
  
 17 
  
 ISBN står för International Standard Book Number och är en unik identifikator för monografiska publikationer och kartor som är utgivna för allmän spridning. Syftet är att underlätta återsökbarheten av skrifter vid beställning och distribution av böcker. Numren delas i Sverige ut av  
  
 ISBN-centralen 
  vid Kungl. biblioteket. 
 243 
  
 Bokmarknadens aktörer 
  
 SOU 2012:65 
  
 Förlagens betydelse för mångfald och kvalitet – en analys av utgivningsstödet 
 Det är naturligtvis svårt att exakt slå fast vilken typ av förlag som står för utgivningen av den kvalificerade litteraturen. Utifrån en analys av hur utgivningsstödet fördelats kan man dock dra vissa slutsatser om vilken typ av aktörer som står för en utgivning av hög kvalitet och som är särskilt viktiga för mångfalden. Används uppgifterna aggregerat försvinner enskilda avgöranden i mängden och tendenser som återkommer år från år kan förutsättas spegla verkliga förhållanden. 
 Eftersom i princip alla svenska förlag av betydenhet – och ett stort antal mer sporadiska utgivare av litteratur – ansöker om utgivningsstöd hos Statens kulturråd behandlas över 1 500 enskilda titlar av Kulturrådets arbetsgrupper varje år. Med andra ord genomförs varje år en bedömning av en stor andel av den svenska utgivningen inom de, i detta sammanhang, viktigaste utgivnings- kategorierna. De titlar som bedöms kan också förväntas vara de som förlagen själva bedömer håller hög litterär kvalitet eller står för något nytt och därför skickar in. 
 Det ska dock sägas att detta sätt att beskriva saken naturligtvis är en förenkling och ett sätt att uppskatta något som är svårt att mäta. Det bygger också på vissa förutsättningar som det finns skäl att nämna. Till exempel förutsätter det att de flesta förlag skickar in  
 relevanta  
 titlar för bedömning i ungefär samma utsträckning. Det är inte givet men enligt Kulturrådet kan man inte se att det skulle finnas aktörer som avviker nämnvärt från det allmänna mönstret. 
 18 
  
 För att få en översiktlig bild av förlagskategoriernas betydelse för den kvalificerade utgivningen anges nedan hur utgivningsstödet fördelats inom de viktigaste stödordningarna: svensk skönlitteratur i original, skönlitteratur översatt till svenska, facklitteratur samt barn- och ungdomslitteratur. 
 19  
 I följande tabell visas hur stor andel 
  
 18 
  
 Ett förhållande som något kan snedvrida representativiteten är gränsen för hur stor första- upplagan får vara. Större förlag kan förväntas ha fler titlar som ges ut i en för stor förstaupplaga för att de ska kunna få utgivningsstöd. Gränsen är dock relativt hög och det är inte många titlar totalt per år som skulle kunna vara aktuella. 
  
 19 
  
 De förändringar över tid vad gäller antalet mottagare som kan noteras inom dessa stöd- ordningar verkar huvudsakligen hänga ihop med hur stora resurser som tilldelats respektive kategori. Under senare år har kring 50 förlag per år fått stöd för svensk skönlitteratur. Det är något färre än under tidigare decennier. Antalet mottagare för översatt skönlitteratur ligger 
  
 också på denna nivå, vilket dock är en ökning jämfört med tidigare. Antalet mottagare av utgivningsstöd för facklitteratur har förändrats mycket lite över tid och har också sedan länge legat runt 50 stycken per år. Antalet mottagare av utgivningsstöd för barn- och ungdomslitteratur har de senaste åren legat strax under 40 per år. Detta är något fler än tidigare. 
 244 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bokmarknadens aktörer 
  
 av utgivningsstödet inom dessa stödordningar som åren  
 2009–2011 
  gått till utgivare av olika storlek och typ (se även bilaga 2 med mottaget stöd per förlag 2011). 
 Anm.: I de fall mottagaren kan förutsättas vara en egenutgivare, förening eller institution som mer sporadiskt ger ut böcker inom ramen för annan verksamhet har de hänförts till kategori n mikroförlag och övriga utan att omsättningen undersökts närmare. 
 Tabellen ger vid handen att de stora förlagen är mycket viktiga vad gäller utgivningen av kvalificerad svensk skönlitteratur i original. Här är det Johnson Förlag och Norstedts som står för merparten. Vid jämförelse bakåt i tiden stärks denna allmänna bild. År 2005 gick hela 44 procent av stödet till de stora förlagen inom denna kategori. De medelstora förlagen har en påfallande liten 
 245 
  
 Bokmarknadens aktörer 
  
 SOU 2012:65 
  
 andel inom denna kategori, bara 9 procent i genomsnitt. De hade på någon procentenhet när samma andel 2005. De små förlagen står däremot för närmare en fjärdedel av stödet och mikroförlag och övriga utgivare för ungefär lika mycket. Ungefär så såg det ut också 2005 fast andelarna var något lägre. Viktiga bland de små förlagen är t.ex. Walters, Harris, Gaines och Symposion. I den sista kategorin syns mikroförlag som Nelson och Woods men också andra utgivare som kulturföreningen Pequod. 
 Bilden förändras när det kommer till den till svenska översatta skönlitteraturen. De stora förlagens andel minskar här påtagligt. De stora förlagen har i genomsnitt inte fått mer än 23 procent av stödet i denna kategori. Andelen har också minskat om man jämför med 2005. Bland de stora står Johnson och Norstedts även här för en stor andel. De medelstora förlagen har i snitt en andel på 14 procent och flera medelstora utgivare får betydande summor. Det gäller bl.a. Coleman, Powell, Parker och Ordfront. Särskilt markant är dock den höga andelen små förlag i denna kategori. Det finns flera små förlag som är mycket aktiva inom den översatta skönlitteraturen. Utmärker sig gör bl.a. Bakhåll, Frederick, Modernista, Sekwa och Tranan. 
 20  
 Även mikroförlag och övriga utgivare står för en stor andel av den översatta skönlitteratur som får stöd. Som vanligt utgörs denna kategori av en mängd olika mottagare, men vissa återkommer regelbundet, bl.a. Rich och Davis. 
 21  
 Mikroförlagen har ökat sin andel jämfört med 2005. 
 Det är påtagligt hur liten andel de stora förlagen har av stödet inom kategorin facklitteratur. Bland de större förlagen är Johnson Förlag och Castillo fortfarande representerade men inte i samma utsträckning som i andra kategorier. Även Bonnier Fakta får en viss andel. De mellanstora förlagen har här den allra största andelen, i snitt 35 procent av stödet. Större andelar än de stora förlagen har både Coleman, Historiska media, Parker och Ordfront. Även de små förlagen får en stor andel av det facklitterära stödet. Det finns också flera mer eller mindre utpräg- lade fackboksutgivare i denna kategori, bl.a. Atlas, Lamb, 
  
 20 
  
 Som exempel kan nämnas att Tranan sedan 1992 publicerat över 200 titlar, främst översätt skönlitteratur från språkområden som är dåligt representerade på den svenska bok- marknaden. Med en utgivningstakt på i dag cirka 25 nya böcker om året påverkar de tillgången till litteratur från mindre vanliga språkområden. Det nyare förlaget Sekwa har mellan 2007 och 2010 gett ut 29 titlar översatta från franska. 
  
 21 
  
 Som exempel kan nämnas att Rich sedan starten 2002 gett ut ungefär 50 titlar, mestadels översatta från franska. 
  
 246 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bokmarknadens aktörer 
  
 Garrett och Symposion. Andelen för mikroförlag och andra ut- givare är strax under en femtedel. Här återfinns flera viktiga utgiv- are av fackböcker med mer teoretisk inriktning, vilka vissa år fått ungefär lika stor andel av stödet som de allra största. Det gäller bl.a. Tankekraft och kulturföreningen Glänta. Nästan alla andelar var snarlika 2005. Enda skillnaden är några procent mer till de stora förlagen och någon procentenhet mindre i andra kategorier. 
 Det är noterbart att de stora förlagen får en stor andel av stödet inom kategorin barn- och ungdomslitteratur, hela 41 procent i genomsnitt under dessa tre år. De förlag som står för denna andel är Rabén & en marknad som förvisso samtidigt växt totalt sett. Särskilt kraftig har övergången till näthandel varit inom segment som kurs- litteratur. Vidare har dagligvaruhandeln fortsatt öka sin andel av bokförsäljningen och då primärt den lättsålda delen av sortimentet. Sammantaget har det inneburit en stark press på den traditionella bokhandeln. 
 Bokhandelns aktörer 
 För närvarande kan bokhandelns aktörer delas in i följande grupper och kategorier. Annan detaljhandel som säljer böcker som en mindre del av verksamheten innefattas inte i denna beskrivning av aktörerna (se dock nedan). 
 Akademibokhandeln 
 Akademibokhandeln bildades 1992 genom en sammanslagning av Academus och Esselte Bokhandel och ingår sedan år 1998 i KF Media. Akademibokhandeln är en centralt ägd bokhandelskedja. I Akademibokhandelsgruppen AB ingår både Akademibokhandeln med 66 fysiska butiker och nätbokhandeln Bokus. Akademibok- handeln har både större butiker med ett bredare sortiment och mindre butiker med inriktning på snabb försäljning. Inköpen för butikerna görs centralt. 
  
 24  
  
 Smith,  
 Kartläggning och förslag till en mer effektiv försäljningsprocess mellan förlag och bokhandel  
 (Svenska Förläggareföreningen &height:332px"  id="img1"/DIVTABLE cellpadding=0 cellspacing=0 class="t5"TRTD class="tr13 td20"> 
 Bokmarknadens aktörer 
  
 SOU 2012:65 
  
 1800 
  
 1600 
  
 Nätbokhandel 
  
 1400 
  
 1200 
  
 1000 
  
 Akademibokhandeln 
  
 800 
  
 Bokia 
  
 600 
  
 JB-gruppen 
  
 400 
  
 Obunden bokhandel 
  
 200 
  
 Specialbokhandel 
  
 Ugglan 
  
 0 
  
 Pocket Shop 
  
 2000 
  
 2001 
  
 2002 
  
 2003 
  
 2004 
  
 2005 
  
 2006 
  
 2007 
  
 2008 
  
 2009 
  
 2010 
  
 2011 
  
 Källa 
 : Årsredovisningar/Young. Se bilaga 5. 
 Anm.: Det är viktigt att notera att förändringar i omsättningen också beror på förändringar i medlems - underlaget i olika kedjor under perioden. Ett exempel är Mcguire förvärv av Mcgee bokhandelskedja i Göteborg 2005 som tidigare var medlem i  
 JB-gruppen. 
  Akademibokhandelns expansion under 2003- 2008 kan delvis förklaras med förvärv av privat bokhandel från framför allt Bokia. Ugglans goda tillväxt har en förklaring i att många medlemmar från såväl Bokia som JB  
 -gruppen 
  i stället har valt Ugglan som kedjepartner. 
 Om man räknar om dessa omsättningssiffror till andelar av den totala bokhandelsmarknaden – som alltså ökat väsentligt totalt sett under denna tioårsperiod – kan samma trend även beskrivas på ett annat sätt. Nätbokhandeln har gått från en andel på ett par procent i början av perioden till en marknadsandel på cirka 37 procent 2011 (då har hänsyn dock inte tagits till försäljning i bl.a. varuhus och dagligvaruhandel). 
 Nätbokhandelns framgångar och den fysiska bokhandelns problem kan också ses i lönsamheten (se bilaga 5). Allmänbok- handeln hade en god lönsamhet fram till 2004, ett förhållande som momssänkningen 2002 bidrog till. Genomsnitten år  
 2002–2004 
  på över 3 procent var extremt goda. Sedan faller lönsamheten drastiskt till stor del beroende på att Akademibokhandeln går ned skarpt 
 256 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bokmarknadens aktörer 
  
 men även på grund av att flera andra kedjor har problem, liksom den oberoende bokhandeln. 
 Nätbokhandeln har haft den motsatta utvecklingen. Bokus hade förvisso länge både stora förluster och lönsamhetsproblem men har gått bättre på senare år. Adlibris har löpande haft mycket goda resultat. Nätbokhandlarnas affärsidé och konkurrensfördel har varit ett mycket brett sortiment, möjlighet att hålla ett lågt pris och en effektiv leveransprocess med korta ledtider. Särskilt Maldonado är omtalat för att ha förmått utveckla en effektiv egen logistik. 
 Nätbokhandlarna säljer i dag inte enbart till privatkunder utan har också tagit stora delar av den institutionella marknaden och försäljningen till företag. Litteraturkategorier som i stor utsträck- ning tagits över av näthandeln är kurslitteratur och utländska böcker. Kulturpolitiskt är det även viktigt att notera att många bibliotek gått över till internetbokhandeln. 
 26 
  
 Bokförsäljningens utveckling i bokhandeln 
 Då bokhandeln vid sidan av böcker även har en inte oväsentlig försäljning av andra varugrupper såsom pappers- och kontorsvaror, presentartiklar, musik etc. har utredningen låtit SCB ta fram uppgifter om utvalda bokhandlars momstaxering sedan 2002 när bokmomsen infördes. På detta sätt kan bokomsättningen särskiljas relativt precist. Ekonomen Young har sammanställt och analyserat dessa uppgifter (se bilaga 6). 
 Momsanalysen visar tydligt att efter 2006, då den allmänt positiva trenden för den fysiska allmänbokhandeln bryts, kan nedgången i omsättning förklaras av ett brant fall i just bokförsälj- ningen. Tendensen är densamma i alla de kedjor som är med i analysen (Bokia, Ugglan, JB) och för de obundna bokhandlarna. Allra sämst har det gått för de små boklådorna med en omsättning understigande 3 miljoner kronor. De har totalt förlorat nästan 40 procent av sin bokförsäljning under perioden  
 2002–2011. 
  
 Det är även intressant att se till bokförsäljningens andel av den totala omsättningen. Andel omsättning som härrör från bok- försäljning är ett tydligt tecken på både utbud och ambitionsnivå i den enskilda bokhandeln. De obundna bokhandlarna är den grupp 
  
 26  
 Särskilt Maldonado sköter i dag inköp för ett stort antal svenska folkbibliotek, kring 200 stycken. För vissa av dessa arbetar Maldonado med s.k. profilinköp, där företaget utifrån en övernskommen profil väljer ut böcker åt biblioteken. 
 257 
  
 Bokmarknadens aktörer 
  
 SOU 2012:65 
  
 som har den högsta andelen bokomsättning. Här finns flera stora tongivande boklådor med en stark kulturell profil. År 2002 låg andelen bokomsättning på 74 procent i denna grupp. Den har sedermera minskat något under den undersökta perioden men ligger kvar på höga 72 procent 2011. De  
 Bokia-butiker 
  som ingick i undersökningen hade den näst högsta andelen bokförsäljning och gick från 66 procent 2002 till 61 procent 2011. Handlarna i JB- gruppen redovisar den största minskningen under den undersökta perioden. Andelen av omsättningen som härrör från bokförsäljning sjunker under dessa år med nästan 10 procent till 54 procent 2011.  
 Ugglan-butikerna 
  hade redan i utgångsläget den lägsta andelen bokomsättning. Från 52 procent 2002 faller andelen i denna grupp till 45 procent 2011. 
 Ugglans generellt låga andel beror främst på att kedjans boklådor i huvudsak ligger i mindre kommuner. Uppdelningen i kommuntyper visar nämligen ett klart samband. Ju större kom- muner desto högre andel försäljning av böcker i bokhandeln. Detsamma gäller en uppdelning i omsättningsklasser. Ju högre total omsättning desto större andel bokförsäljning. Generellt har alltså bokhandel med låg omsättning i små kommuner enligt undersök- ningen en mycket liten andel försäljning av böcker. Denna andel har också minskat under den undersökta perioden. 
 Den låga andelen försäljning av böcker hos de små handlarna innebär risker för ytterligare minskad bokförsäljning då dessa handlare kan komma att helt prioritera andra varugrupper för att klara sig. Samtidigt är det de bokhandlar som prioriterar ett brett sortiment, ofta lokaliserade i städerna, som är mest utsatta när just bokförsäljningen viker. 
 Varuhus och dagligvaruhandel 
 Vid sidan av bokhandeln finns en omfattande försäljning av böcker genom annan detaljhandel. Denna försäljning började på  
 1980-talet 
  med att Åhléns och andra varuhus började sälja böcker och då framför allt volymtitlar av bästsäljartyp. I dag säljs böcker inom nästan alla varuhus, livsmedelsbutiker och på stormarknader. Vidare har Pressbyrån och annan servicehandel successivt utökat sitt sortiment av pocketböcker och gått från att främst saluföra massmarknadslitteratur till att även ta in ett urval kvalitetspocket. 
 258 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bokmarknadens aktörer 
  
 Dagligvaruhandeln och varuhusen har en rad fördelar som gör att de kan pressa priserna på de böcker de är intresserade av. För dessa kedjor är boken utbytbar mot andra produkter, vilket gör att de via sina inköpsorganisationer kan ställa tuffa villkor. Vidare har dagligvaruhandeln och varuhusen ofta en väl utbyggd hantering med centrallager och liknande som medför lägre kostnader. 
 27  
 Både i varuhus och dagligvaruhandel har utvecklingen även drivits på av att ett antal grossister kommit att tillhandahålla helhetslösningar som underlättar för handlarna (se ovan). 
 Vid  
 2000-talets 
  början uppgick den sammanlagda bokförsälj- ningen enligt en uppskattning till cirka 400 miljoner kronor i varuhus och dagligvaruhandel (se bilaga 5). Efter sänkningen av momsen ökade omsättningen markant främst genom en ökad försäljning i allt fler dagligvarubutiker. 2008 beräknades den totala försäljningen uppgå till 900 miljoner kronor. De senaste åren har försäljningen sannolikt haft en viss avmattning varför volymen 2011 kan uppskattas till drygt 800 miljoner kronor. 
 Dessa siffror bör sättas i relation till en total marknad som även innefattar traditionell bokhandel och nätbokhandel. En sådan jämförelse ger vid handen att varuhus och annan detaljhandel har stärkt sin position under den senaste tioårsperioden och kan uppskattas ha ökat sin marknadsandel från 17 till 24 procent. Den stora vinnaren är dock fortfarande näthandeln som erövrat en fjärdedel av den uppskattade totala marknaden under den senaste tioårsperioden. Den traditionella bokhandeln kan uppskattas ha minskat sin andel från drygt 80 procent till 50 procent. 
 Direktförsäljning och bokklubbar 
 En fråga som länge diskuterades intensivt inom bokbranschen var förlagens försäljning till konsument via egna bokklubbar. Särskilt bokhandlarna kände en press från förlagens bokklubbsförsäljning där priserna var låga. Frågan är dock inte längre av samma dignitet då försäljningen denna väg avstannat och andra typer av priskon- kurrens istället blivit viktigare. Sammantaget kan det sägas att bokklubbarnas betydelse sjunkit i Sverige över tid, men inte så kraftigt som i många andra länder. 
 En indikation på utvecklingen under den senaste tjugoårs- perioden ger Förläggareföreningens statistik. I diagrammet nedan 
  
 27  
  
 Johnson,  
 Kartläggning och förslag 
 , s.  
  
 14–15. 
  
 259 
  
 Bokmarknadens aktörer 
  
 SOU 2012:65 
  
 presenteras förlagens direktförsäljning och bokklubbsförsäljning till konsument hos medlemsföretagen. 
  
 800 
  
 700 
  
 600 
  
 Försäljning från bokklubbar 
  
 500 
  
 400 
  
 300 
  
 200 
  
 Direktförsäljning till institutioner och företag 
  
 100 
  
 0 
  
 Direktförsäljning till konsument 
  
 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 
  
 Källa 
 : Svenska Förläggareföreningen. Se bilaga 2, tabell 20. 
 Anm.: Diagrammet kan inte utan vidare tolkas som en faktisk avspegling av bokklubbsförsäljningen. Utvecklingen förklaras också av förändringar i medlemsförlagens sammansättning. Bean förlag (senare Damm) blev medlem i föreningen 2003 och tillförde en relativt stor bokklubbsomsättning. Stora delar av den har senare försvunnit när Egmont sålde delar av sin svenska verksamhet till Forma. 
 Av tabellen framgår att medlemsförlagens bokklubbar, trots en tämligen kraftig nedgång i statistiken, fortfarande säljer för stora belopp direkt till konsument. Flera stora bokklubbar hör dock inte till Förläggareföreningens medlemsföretag och ingår därför inte i denna statistik. Det gäller bl.a. Barnens Bokklubb och Böckernas Klubb. Enligt en uppskattning står de för en försäljning på ytterligare cirka 250 miljoner kronor. Sammantaget har det upp- skattats att detta ger bokklubbarna en andel på cirka 10 procent av den totala bokförsäljningen i konsumentledet. Totalt och sett över en tioårsperiod kan bokklubbarna uppskattas ha minskat sin 
 260 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bokmarknadens aktörer 
  
 försäljning med 20 procent. 
 28  
 Det är en påtaglig tillbakagång men inte i närheten av vad som skett i vissa andra länder. 
 Som framgår av ovanstående diagram finns det inte några tecken på att förlagens övriga direktförsäljning har ökat under de senaste 15 åren. Det är värt att notera då internet skulle kunna tänkas göra det enklare för medlemsförlagen att sälja direkt till konsument. Denna typ av försäljning är dock förmodligen betydligt vanligare hos små förlag medan de stora vanligen länkar konsumenten vidare till de i vissa fall egenägda nätbokhandlarna. 
 Antikvarisk bokhandel och försäljning av begagnade böcker 
 När nybokhandeln minskat sina lager och andelen böcker i butikerna har antikvariaten och försäljningen av begagnade böcker fått en delvis ny roll. Den konsument som vill ha en titel som är äldre eller inte längre finns på förlaget får vända sig till begagnat- marknaden. Denna har traditionellt utgjorts av antikvariaten som sett till att livslängden för böcker, tidskrifter och andra tryckta medier förlängts och att kretsloppet fungerat. 
 De klassiska antikvariaten har haft olika inriktning och ofta varit specialiserade på områden som barnlitteratur, historia, konst eller äldre värdefulla böcker. Därmed har de bl.a. kommit att spela en stor roll för de vetenskapliga bibliotekens förvärv. Vid sidan av dessa finns också antikvariat med ett brett kulturhistoriskt bestånd som även bedriver en uppskattad evenemangsverksamhet. Under senare år har digital teknik kommit att användas vilket medfört att tillgängligheten för begagnade böcker ökat. En begagnatbransch för mindre värdefulla böcker, inte sällan kursböcker, som till stor del bärs upp av privata säljare har också vuxit fram. 
 Svenska Antikvariatföreningen (SVAF), som organiserar de antikvariska bokhandlarna, hade 2012 totalt 62 medlemmar. De flesta av dessa har en fysisk försäljningsplats men några säljer enbart via internet. Många antikvariat har också under senare år lämnat stadskärnorna på grund av ökade lokalkostnader och bättre möjligheter att sälja via nätet. 
 SVAF startade sajten Antikvariat.net kring år 2000 i syfte att underlätta för medlemmarna att sälja via nätet. Webbplatsen är gemensam för de skandinaviska antikvariat som är medlemmar i International League of Antiquarian Booksellers (ILAB). Totalt var 
  
 28  
 Moody,  
 Bokmarknaden 2010  
 (Svenska Förläggareföreningen, 2010), s. 15. 
 261 
  
 Bokmarknadens aktörer 
  
 SOU 2012:65 
  
 97 antikvariat anslutna i maj 2012. Syftet är att de professionella antikvariaten denna väg ska kunna annonsera böcker beskrivna enligt den praxis som gäller i branschen. 
 Bokbörsen startade strax efter Antikvariat.net och är i dag en stor handelsplats för begagnade böcker mätt i antalet annonser. 
 29  
 Under 2011 var företagets omsättning cirka 2 miljoner kronor. Majoriteten av säljarna är privatpersoner men även företag annons- erar. Inriktningen på Bokbörsen är inte i samma utsträckning som Antikvariat.net äldre och rara böcker. De privatpersoner som säljer via sajten verkar delvis under andra villkor än företagssäljarna eftersom de varken betalar moms eller andra skatter. 
 30 
  
 8.4 
  
 Marknadens utveckling och vertikal integration 
  
 Allmänt kan sägas att mediemarknaden i Sverige under  
 2000-talet 
  genomgått stora förändringar. Flera fusioner har ägt rum som stärkt ägarkoncentrationen på nordisk nivå men i flera fall ökat konkurrensen på nationell nivå. 
 31  
 Utmärkande för marknaden i stort är att den domineras av inhemska och nordiska företag; medieföretag från andra delar av världen är av mer marginell betydelse. Detta gäller även bokbranschen specifikt. 
 Som visats ovan har förlagsledet på marknaden för allmän- litteratur genomgått en viss polarisering sett över tid. De största företagen har blivit större, i flera fall genom köp av mindre aktörer, samtidigt som antalet riktigt små förlag och andra utgivare ökat. De största koncernerna har också centraliserat och samordnat sina organisationer vilket i flera fall inneburit att frihetsgraderna för traditionellt sett relativt självständiga dotterbolag kan förutsättas ha minskat. 
 Den mest påtagliga utvecklingen under den senaste tioårs- perioden är dock en utveckling mot vertikal integration på marknaden. Flera av de stora förlagen och koncernerna har under perioden gått in i andra led på marknaden, främst distributions- och återförsäljarledet. Utvecklingen har lett till en periodvis 
  
 29 
  
 Bonniers investmentbolag B. Media Invest köpte 2011 en minoritetspost i Bokbörsen. Med köpet tog Bonnierkoncernen ett kliv in på den växande nätmarknaden för begagnade böcker. 
  
 30 
  
 Utöver de specialiserade webbplatser som nämnts här finns naturligtvis även en, ibland relativt omfattande, bokförsäljning via sidor som Tradera och eBay. 
  
 31 
  
 Se Lawrence rapporter  
  
 Den svenska mediemarknaden 2009 
 , MedieNotiser nr 3 2009  
 (Nordicom-Sverige), 
  och  
 Den svenska mediemarknaden 2006 
 , MedieNotiser nr 3 2006  
 (Nordicom-Sverige). 
  
 262 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bokmarknadens aktörer 
  
 intensiv debatt i media. Även inom Svenska Förläggareföreningen och från Svenska Bokhandlareföreningen har det höjts röster för att situationen kan komma att hämma konkurrensen på marknaden och snedvrida prisbilden samt hindra mindre aktörer från att nå ut med sina produkter till konsumenterna. 
 32 
  
 X  
 = Ledande aktör X = Stor aktör x = Liten aktör 
 [X] = Stor minoritetspost i ledande aktör (X) = Styrelsepost i ledande aktör 
 Anm.: Tabellen är en bearbetning av en tabell i Mclean, Ökad integration och koncent ration, s. 288, som även innefattar företag som huvudsakligen är verksamma på läromedelsområdet . 
 Bonnierkoncernen, sedan länge ägare av Sveriges största förlags- grupp, startade efter att de fasta priserna på böcker avskaffades tidigt bokklubbar för försäljning direkt till konsument. Koncern- ens förlag har även en egen distributör i Samdistribution. Bortsett från bokklubbarna hade koncernen dock under 1980- och 1990- talet inga direkta ägarintressen i försäljningsledet. Detta har förändrats under senare år, främst genom att aktiemajoriteten i Adlibris övertogs 2005. Maldonado har sedan dess expanderat kraftigt och är nu den ledande aktören vad gäller näthandel med böcker. Sedan 2010 ingår även en av de båda större grossisterna för dagligvaruhandel och varuhus, Pocketgrossisten, i Bonnierförlagen. Pocketgrossisten tog i sin tur 2011 bl.a. över bokhanteringen vid Åhléns varuhus. År 2012 köptes även Pocket Shop av Martinez förlagen och företaget är numera verksamt i alla delar av försäljningsledet. 
  
 32  
 Se Förläggareföreningens skrivelse till Kulturdepartementet (Ku2011/1085/KV) och Bokhandlareföreningens skrivelse till utredningen (Ku2011:04/2011/18). 
 263 
  
 Bokmarknadens aktörer 
  
 SOU 2012:65 
  
 KF Media, ägare till bl.a. Norstedts förlagsgrupp, inrättade tidigt bokavdelningar i sina egna varuhus och är fortfarande en av de ledande aktörerna vad gäller försäljning denna väg. Norstedts förlag startade liksom Bonniers tidigt även bokklubbar. Det är en verksamhet som fortsatt och den tidigare delägda Böckernas klubb övertogs t.ex. helt 2010. KF förvärvade 1987 Akademibokhandeln och 1998 även nätbokhandeln Bokus. Akademibokhandeln är trots stora förluster fortfarande Sveriges största kedja för fysisk bok- handel. Bokus är tillsammans med Maldonado dominerande i näthandeln med böcker. I samband med att Liber Distribution, med bl.a. Liber och KF Medias förlag som kunder, såldes till Förlagssystem 2011 erhöll även KF Media en plats i styrelsen. 
 Stiftelsen Natur & barn- och ungdomslitteraturen var det tydligaste exemplet, där hade mass- producerade titlar vunnit mark och konstnärligt intressantare ut- givning minskat. Drabbade var även olönsamma kategorier som kvalificerade prosaöversättningar och svensk lyrik. Den s.k. kiosk- litteraturen ansågs ha stärkt sin ställning. 
 Mot bakgrund av de brister inom utgivning och spridning av litteratur som utredningen sett, fann man det nödvändigt att stat och kommun tog ett väsentligt större ansvar för denna kultur- sektor. Utredningen presenterade flera olika modeller för statligt stöd till utgivningen, både generella och selektiva. 
 1  
 Bland generella stöd behandlades en momsbefrielse på böcker och införandet av en ersättning till förlagen, motsvarande biblioteks- ersättningen till upphovsmännen, för den litteratur som folk- biblioteken köper in. Utredningen behandlade även den s.k. norska inköpsordningen som innebar att staten erbjöd inköpsgarantier inom vissa trängda litteraturkategorier, för att sedan distribuera de på så vis inköpta böckerna utan kostnad till folkbiblioteken. 
 Dessa stöd avvisades på olika grunder. Bland annat anfördes kostnadsmässiga invändningar, en momsbefrielse skulle t.ex. bli mycket dyr. Framför allt var invändningen dock att de inte ansågs ge en tillfredställande stimulans åt sådan litteratur som hade svårig- heter på marknaden, dvs. träffsäkerheten var dålig. Den norska 
  
 1  
  
 För förslagen i sin helhet, se  
 Boken: Litteraturutredningens huvudbetänkande  
 (SOU 1974:5), s.  
  
 288–321 
  
  och  
  
 370–377. 
  
 266 
  
 SOU 2012:65 
  
 Stöd till utgivning och distribution av litteratur 
  
 inköpsordningen avvisades eftersom den ansågs innebära risk för prismanipulation från förlagens sida och minskade inköpsanslag på kommunal nivå. I stället bestämde sig utredningen för en modell med huvudsakligen selektiva stöd men med vissa generella inslag. 
 Selektiva stödformer innebär att någon typ av bedömning görs i det enskilda fallet och att stödet därigenom kan fördelas till den del av utgivningen som behöver stöd eller som det av andra skäl anses önskvärt att belöna. Litteraturutredningen ansåg att sådana stöd var att föredra men att problem kunde uppstå med otillbörlig styrning genom att statens beslut blev direkt avgörande för enskilda utgiv- ningsbeslut. Utredningen menade därför att selektiva stöd borde bedömas och fördelas av sakkunniga  
 i efterhand 
 , dvs. på grundval av de redan utgivna verken. Gick inte det var det bättre med generella stöd som fördelades i förhand efter automatiskt verkande regler. 
 Förslagen i utredningen blev en kombination av olika principer. Utredningen föreslog att ny svensk skönlitteratur skulle garanteras stöd på förhand som skulle fördelas enligt automatiskt verkande regler. Stödet skulle baseras på bokens tjocklek (kallat arkersätt- ning) och inte på priset, vilket förlagen kunde manipulera för att erhålla högre stöd. För denna utgivningskategori skulle alltså ett generellt stöd tillämpas. 
 Ett selektivt efterhandsstöd som bedömdes av sakkunniga föreslogs dock för barn- och ungdomslitteratur och för översätt- ningar av skönlitteratur för vuxna. Till klassikerutgivning skulle stöd också fördelas av en sakkunnig nämnd, men i förhand. Nämnden skulle till och med kunna ge förlag i uppdrag att ge ut ett visst efterfrågat verk. Att styra utgivningen av äldre titlar var således inte lika känsligt. 
 2  
 I mycket liknade förslaget till stöd till översättning av facklitteratur de villkor som angavs för klassiker- stödet. Inte heller här ansågs styrningsproblematiken alltför betydande. 
 Utredningen övervägde även vilka möjligheter som fanns att inom ramen för stödordningarna förhindra en alltför stark domi- nans av vissa förlag. Olika spärregler diskuterades och utredningen föreslog t.ex. att inget förlag fick erhålla mer än 20 procent av det stöd som utgick för ny svensk skönlitteratur, oavsett storleken på förlagets utgivning. 
  
 2  
 Ett särskilt lagerstöd föreslogs också med ersättning per exemplar och år för lagerhållning av klassiker. 
 267 
  
 Stöd till utgivning och distribution av litteratur 
  
 SOU 2012:65 
  
 Beslutet om utgivningsstöd och stödets successiva förändringar 
 Riksdagen beslutade 1975 att ett statligt stöd till utgivning av böcker skulle införas (prop. 1975:20, bet. KrU 1975:12, rskr. 1975:201). Det beslut som fattades följde i många delar de förslag som litteraturutredningen presenterat. Några saker ändrades dock. Bland annat hade idén om ett generellt stöd till utgivningen av skönlitteratur för vuxna strukits. I stället infördes selektiva stöd till enskilda titlar inom alla kategorier: ny svensk skönlitteratur, översättningar, svenska och utländska klassiker, viss facklitteratur samt barn- och ungdomslitteratur. Stödet till den svenska skön- litteraturen gavs dock en sådan omfattning att det i praktiken kom att omfatta merparten av den nya svenska skönlitteratur som gavs ut. För att, så långt som möjligt, undvika statlig styrning av utgivningen konstruerades större delen av stödet som ett efter- handsstöd. Till klassisk litteratur och viss facklitteratur fick stödet dock lämnas i förhand i form av produktionsstöd. Stödet till barn- och ungdomslitteratur utformades dels som ett förhandsstöd men även som stödköp. 
 I samband med riksdagens beslut om litteraturstödet framhöll kulturutskottet att stödet borde ha försökskaraktär och att den närmare utformningen av stödet fortlöpande måste övervägas och vid behov korrigeras. Utgivningsstödet har efter 1975 också reformerats och justerats i olika omgångar. Den viktigaste föränd- ringen har varit att en utbyggnad skett och att stöden inom alla kategorier anpassats alltmer till reglerna för efterhandsstöd. 
 Stödet kompletterades första gången redan 1977, då riksdagen beslutade om en särskild stödordning för litteratur på invandrar- och minoritetsspråk. Det stöd som infördes var ett allmänt förlagsstöd och inte ett titelstöd. Samma år genomfördes också en första större översyn av stödet av den s.k. litteraturstödsutred- ningen. 
 3  
 Syfte var att förenkla modellen men förslagen blev utsatta för kritik av remissinstanserna och några genomgripande för- ändringar föreslogs inte i den efterföljande propositionen, som däremot innebar att litteraturstödet blev permanent. Vissa reformer genomfördes dock för att stödformerna skulle bli mer enhetliga och stödet fördelas jämnare mellan olika litteraturkategorier, bl.a. ökade stödet kraftigt till facklitteratur. 
 4 
  
 3 
  
 Utredningen överlämnade betänkandet  
  
 Statligt litteraturstöd  
 (Ds U 1977:14). 
  
 4 
  
 En anpassning till reglerna för efterhandsstöd genomfördes också för facklitteratur samt barn- och ungdomslitteratur. Ett projektstöd i förhand för särskilt kostnadskrävande utgiv- ning inrättades där bl.a. tecknade serier skulle uppmärksammas. 
  
 268 
  
 SOU 2012:65 
  
 Stöd till utgivning och distribution av litteratur 
  
 Redan 1980 sågs stödordningen över igen. Översynen gjordes av 1980 års bokbranschutredning som dock huvudsakligen hade andra uppgifter och denna gång resulterade det inte i några beslut om ändringar. 
 5  
 När en bred bokutredning tillsattes 1982 innefattade uppdraget återigen att se över litteraturstödet. En kritik som framförts mot utgivningsstödet var att storsäljande titlar fick stöd. 1982 års bokutredning föreslog därför bl.a. att en upplagespärr skulle införas. Förslaget antogs dock inte den gången och grunderna för stödet behölls även i övrigt oförändrade. 
 6 
  
 Under resten av  
 1980-talet 
  och större delen av  
 1990-talet 
  förblev litteraturstödet i stort sett oförändrat. Vissa mindre förändringar genomfördes dock under perioden. Bland annat gjordes stödet till klassikerutgivning om. Det gick från att vara ett produktionsstöd i förhand som beslutades av en särskild arbetsgrupp till att införlivas i de andra arbetsgrupperna. År 1996 tillkallades återigen en utredare för att göra en bred översyn av de statliga insatserna på litteratur- området. Utredaren föreslog (SOU 1997:141) återigen en upplage- spärr samt ett särskilt distributionsstöd för de litteraturstödda titlarna (se vidare nedan). Utredaren lämnade annars inte några mer genomgripande förslag om förändringar utan stödet bedömdes fungera bra och vara viktigt särskilt för mindre förlag. Till följd av förslagen beslutades det 1998 bl.a. att en avtrappningsregel skulle införas som innebar att stödbeloppet halverades vid en viss upplaga. Stödet för litteratur på invandrar- och minoritetsspråk förändrades också från att ett allmänt förlagsstöd till ett titelstöd. 
 7 
  
 Utgivningsstödet i dag 
 Sin nuvarande reglering fick utgivningsstödet 2010. I Kultur- utredningen (SOU 2009:16) föreslogs bl.a. att litteraturstödet skulle göras om till ett allmänt stöd för insatser inom hela litteratur- och biblioteksområdet. 
 8  
 Det nya stödet skulle fördelas av en särskild myndighet för konstarterna som skulle skapas genom 
  
 5 
  
 Särskilda förslag om utgivningsstödet lämnades i betänkandet  
  
 Stöd till bokutgivning och bokförlag  
 (Ds U 1981:5). 
  
 6 
  
 En annan fråga som särskilt diskuterades i sammanhanget var om stödet även fortsätt- ningsvis skulle vara villkorat med att boken inte var dyrare än ett visst högsta förslags- nettopris, den s.k. prispressen. Se  
  
 Läs mera! Slutbetänkande av 1982 års bokutredning  
 (SOU 1984:30). 
  
 7 
  
 Ett stöd för provöversättning av litteratur på invandrar- och minoritetsspråk inrättades också och Statens kulturråd fick i uppdrag att marknadsföra utgivningsstödda titlar. 
  
 8 
  
 Se  
  
 Kulturpolitikens arkitektur  
 (SOU 2009:16), kapitel 17. 
 269 
  
 Stöd till utgivning och distribution av litteratur 
  
 SOU 2012:65 
  
 en sammanslagning av Sveriges författarfond, Konstnärsnämnden och delar av Statens kulturråd. Regeringen gjorde dock bedöm- ningen att Kulturutredningens förslag om en sammanslagning av Sveriges författarfond, Konstnärsnämnden och delar av Statens kulturråd inte borde genomföras. I stället aviserades att de detalj- erade bidragsförordningarna på litteratur- och tidskriftsområdet skulle ersättas av en generell förordning. 
 9 
  
 Denna förändring har genomförts genom en ny förordning, förordningen (2010:1058) om statsbidrag till utgivning av littera- tur, kulturtidskrifter och läsfrämjande insatser. I förordningen definieras bl.a. vilken litteratur som kan få stöd (litteratur på originalspråk eller i översättning till svenska eller något av de nationella minoritetsspråken) samt vem som är berättigad att söka stöd (den som bedriver utgivningsverksamhet av professionell art i Sverige). 
 De huvudsakliga bestämmelserna om själva stödordningens utformning finns samlade i förordningens 7 §. Där anges bl.a. att statsbidrag till utgivning av litteratur lämnas till enskilda titlar i efterhand. Statsbidrag får dock även lämnas i förhand till planerad utgivning. Bidrag får endast ges till första upplagan av en boktitel, om det inte rör sig om titlar som är att betrakta som klassisk litteratur där även återutgivning kan ges stöd. Genom en för- ändring till följd av ett förlag som denna utredning lämnade i september 2011 kan även stöd lämnas för viss elektronisk littera- tur. 
 10  
 I 7 § förordningen anges även att Statens kulturråd, som villkor för stöd, får ange att en boktitel ska ges ut i en upplaga som inte över- eller understiger ett visst antal exemplar. 
 Den största förändringen med den nya förordningen är att det införts en möjlighet att lämna stöd i förhand till planerad utgiv- ning. Vissa tidigare bestämmelser, t.ex. om högsta tillåtet förlags- nettopris har också utgått. Vidare innebär förordningen att ansvar- et för stödets närmare utformning i stor utsträckning delegerats till Statens kulturråd. Det innebär dock inte att tidigare uppdelning i kategorier m.m. upphört, utan enbart att dessa mer detaljerade villkor kan fastställas av Kulturrådet. Detta gör dock systemet betydligt lättare att förändra. 
 Av Statens kulturråds föreskrifter om statsbidrag till litteratur, kulturtidskrifter och läsfrämjande insatser (KRFS 2010:1) framgår att stöd till utgivning av litteratur lämnas för barn- och ungdoms- 
  
 9 
  
 Se  
  
 Tid för kultur  
 (prop. 2009/10:3). 
  
 10 
  
 Jfr  
 Förslag till fördelning av medel för budgetåret 2012  
 (Ku2011:04/2011/19). 
  
 270 
  
 SOU 2012:65 
  
 Stöd till utgivning och distribution av litteratur 
  
 litteratur, skönlitteratur, facklitteratur, serier och grafiska romaner samt bildverk. Stöd beviljas inte för läromedel. Stöd till utgivning av litteratur i efterhand beviljas för enskilda boktitlar och beräknas utifrån det antal sidor som boken omfattar i form av sidersätt- ning. 
 11  
 Stöd till utgivning av litteratur i efterhand beviljas enbart för en enskild boktitel som har ett svenskt  
 ISBN-nummer 
  och för vilken stöd sökts senast 6 månader efter bokens utgivningsdatum. 
 12  
 I föreskrifterna sägs att stöd till planerad utgivning ges för litteratur inom ett avgränsat område och som bedöms ha särskilt behov av sådant stöd. Ansökan om bidrag i förhand för planerad utgivning av litteratur ska bl.a. innehålla en beskrivning av utgiv- ningen och vad stödet ska användas till samt en budget. 
 Fördelningen av statsbidraget för utgivning av litteratur 
 För att ge en överskådlig bild av statsbidragets utveckling beskrivs fördelningen i ett antal diagram. Inledningsvis är det av intresse att se hur stödet har utvecklats totalt sett i ekonomiska termer. 
  
 11 
  
 Statens kulturråd fastställer ersättningen efter en bedömning av vad som anses skäligt för utgivning av normalutgåvor. 
  
 12 
  
 I 6 § anges även vilka uppgifter ansökan ska innehålla, bl.a. förlagsnettopris, eventuellt annat statligt bidrag, samt kostnaderna för att framställa boken om ansökan avser stöd för bildverk, genomillustrerad facklitteratur och/eller elektroniskt utgiven litteratur. 
  
 271 
  
 Stöd till utgivning och distribution av litteratur 
  
 SOU 2012:65 
  
 50000 
  
 45000 
  
 Beviljade medel, löpande 
  
 40000 
  
 Beviljade medel, fast 
  
 35000 
  
 (1975 års priser) 
  
 30000 
  
 25000 
  
 20000 
  
 15000 
  
 10000 
  
 5000 
  
 0 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 2002 
  
 2003 2004 
  
 2005 
  
 2006 
  
 2007 
  
 2008 
  
 2009 
  
 2010 
  
 2011 
  
 1975/76 
  
 1976/77 
  
 1977/78 
  
 1978/79 
  
 1979/80 
  
 1980/81 
  
 1981/82 
  
 1982/83 
  
 1983/84 
  
 1984/85 
  
 1985/86 
  
 1986/87 
  
 1987/88 
  
 1988/89 
  
 1989/90 
  
 1990/91 
  
 1991/92 
  
 1992/93 
  
 1993/94 
  
 1994/95 
  
 Källa 
 : Statens kulturråd. Se bilaga 2, tabell 28. 
  
 Anm.: De fasta priserna har beräknats utifrån SCB:s uppgifter om  
 KPI-utvecklingen 
  med 1975 som basår. 
 Av diagrammet kan konstateras att stödet i reala termer har legat på ungefär samma nivå, om än minskat något, sedan det inrättades. Två större reformer har ökat stödet realt sett för en tid men dessa toppar har sedan antingen ätits upp av kostnadsutvecklingen eller, som på senare år, av omprioriteringar. Den första reformen skedde kring 1980 då stödet permanentas och tillfördes stora summor, den andra 1999 då distributionsstödet infördes efter den förra litteraturutredningen. 
 Fördelningen av stödet kan beskrivas på flera olika sätt. För det första kan den åskådliggöras i kronor över tid till respektive kategori. En sådan beskrivning ges i diagrammen 9.2 och 9.3 nedan. För att respektive kategori ska kunna urskiljas presenteras kate- gorierna uppdelade i två olika diagram. I det första presenteras de största bidragskategorierna: skönlitteratur (uppdelat på översatt och svenska original), facklitteratur och barn- och ungdoms- litteratur. I det andra några bidragskategorier som är mindre till total storlek: klassisk litteratur, bildverk och serier. 
 272 
  
 SOU 2012:65 
  
 Stöd till utgivning och distribution av litteratur 
  
 12 000 
  
 Ny svensk skönlitteratur 
  
 10 000 
  
 Skönlitteratur i svensk översättning 
  
 Facklitteratur 
  
 8 000 
  
 Barn- och ungdomslitteratur 
  
 6 000 
  
 4 000 
  
 2 000 
  
 0 
  
 1991/92 
  
 1994/95 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 2002 
  
 2003 
  
 2004 
  
 2005 
  
 2006 
  
 2007 
  
 2008 
  
 2009 
  
 2010 
  
 2011 
  
 1975/76 
  
 1976/77 
  
 1977/78 
  
 1978/79 
  
 1979/80 
  
 1980/81 
  
 1981/82 
  
 1982/83 
  
 1983/84 
  
 1984/85 
  
 1985/86 
  
 1986/87 
  
 1987/88 
  
 1988/89 
  
 1989/90 
  
 1990/91 
  
 1992/93 
  
 1993/94 
  
 12000 
  
 Klassisk litteratur 
 10000 
 Serier och grafiska romaner 
  
 Bildverk (t.o.m. 1992/93 projektstöd) 
  
 8000 
  
 Litteratur på andra språk än svenska 
  
 6000 
 4000 
 2000 
 0 
  
 1975/76 1976/77 
  
 1977/78 1978/79 
  
 1979/80 1980/81 
  
 1981/82 1982/83 
  
 1983/84 1984/85 1985/86 1986/87 1987/88 
  
 1988/89 1989/90 
  
 1990/91 1991/92 
  
 1992/93 1993/94 
  
 1994/95 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 2002 
  
 2003 
  
 2004 
  
 2005 
  
 2006 
  
 2007 
  
 2008 
  
 2009 
  
 2010 
  
 2011 
  
 Källa 
 : Statens kulturråd. Se bilaga 2, tabell 29. 
 273 
  
 Stöd till utgivning och distribution av litteratur 
  
 SOU 2012:65 
  
 I diagrammen syns vissa större kulturpolitiska förändringar som skett sedan utgivningsstödet tillkom. Bland annat ökar den totala stödvolymen för de större kategorierna kraftigt 1999 genom införandet av distributionsstödet. Detsamma gäller för klassisk litteratur och stödet till bildverk, även om effekten där är mer begränsad då det rör sig om färre titlar. Intressant att notera är också den skillnad i kurvornas form som kan noteras från början av  
 2000-talet. 
  När regeringens tidigare detaljstyrning av beloppen inom respektive kategori tas bort öppnar det upp för ompriori- teringar av Statens kulturråd år för år. Det återspeglas i betydligt mer föränderliga kurvor. 
 Det kan noteras att ny svensk skönlitteratur länge var den enskilt största kategorin (diagram 9.2). Detta har förändrats under  
 2000-talet 
  och de fyra stora litteraturkategorierna är numera alla i ungefär samma storleksordning. Både facklitteratur och barn- och ungdomslitteratur har under det senaste decenniet generellt sett legat på en högre nivå. Detsamma gäller i viss mån översättningar av skönlitteratur. 
 Stödet till klassiker låg länge kring 2 miljoner per år. Under  
 2000-talet 
  har det generellt sett fördelats större summor än så, även om det varierar kraftigt år från år (diagram 9.3). Sedan det särskilda projektstödet infördes i samband med att utgivningsstödet perma- nentades i slutet på  
 1970-talet 
  gick det huvudsakligen till kostsam utgivning av bildverk. När det avskaffades och bildverk i början av  
 1990-talet 
  blev en egen kategori ökade de belopp som användes för ändamålet. Stödet till serier har legat relativt konstant under den tid det funnits, kring 1 miljon kronor. De senaste åren har det dock ökats betydligt. 
 Särskilt om stöd till litteratur på andra språk än svenska 
 Det finns två typer av stöd till utgivningen av litteratur på andra språk än svenska. Dels ett stöd till utgivningen på något av de fem nationella minoritetsspråken (samiska, finska, meänkieli, romani chib och jiddisch). Dels ett stöd till litteratur på andra språk än svenska, vilket i det här sammanhanget avser övriga språk i världen förutom engelska, franska och tyska. 
 13 
  
 13  
 Avgränsningen till andra språk än dessa har att göra med att stödet införts med sikte på i Sverige stora invandrargrupper. Det kallades också tidigare ett stöd till invandrar- och minoritetsspråk. 
 274 
  
 SOU 2012:65 
  
 Stöd till utgivning och distribution av litteratur 
  
 Stödet till litteratur på andra språk än svenska budgeteras och fördelas inom ramen för utgivningsstödet. Som framgår av diagram 9.3 fördelades under  
 2000-talets 
  början generellt sett över 2 miljon- er per år för ändamålet. Detta har successivt minskat under senare år och 2011 var det inte mer än cirka 500 000 kronor. En förklaring till det är att kraven för att kunna söka har höjts och att det numera bl.a. krävs översättning till svenska av delar av det verk för vilka stöd söks. 
 14  
 Sedan september 2010 bedöms ansökningar på annat originalspråk än svenska inom respektive genre i någon av de fyra arbetsgrupperna inom litteraturområdet. Tidigare bedömdes ansök- ningarna av en särskild arbetsgrupp. 
 Vad gäller stödet till utgivning av litteratur på de nationella minoritetsspråken så fördelas det efter bedömning i referens- gruppen för nationella minoriteter. Kulturrådet ger både bidrag till utgivning av litteratur på de nationella minoritetsspråken och litteratur på svenska som bedöms ha betydelse för de nationella minoriteterna. Totalt fördelades 2011 cirka 500 000 kronor i bidrag på litteraturområdet riktat till de nationella minoritetsgrupperna. 
 15 
  
 Förutom utgivningsstödet vid Kulturrådet finns på statlig nivå även viss möjlighet att få stöd från Institutet för språk och folk- minnen för utgivningen av litteratur på minoritetsspråk. År 2011 hade institutet totalt 3,5 miljoner kronor att fördela till insatser för att revitalisera de nationella minoritetsspråken. Syftet med bidraget är att ge enskilda personer bättre förutsättningar att tillägna sig och använda sitt nationella minoritetsspråk. Insatser som riktas till barn och ungdomar stöds särskilt. Även om det är möjligt att få stöd för utgivning av olika typer av litteratur på eller om minoritetsspråken (inklusive läromedel) går bidragen från Institutet för språk och folkminnen dock huvudsakligen till aktiviteter förknippade med språkträning, som t.ex. språkläger för barn och unga. 
 16 
  
 14 
  
 Sedan oktober 2011 ska bidragssökande förlag komplettera ansökan med en översättning till svenska om minst tio sidor av den bok de söker bidrag för. Översättningen ska vara ett komplement till lektörsutlåtanden och underlätta för arbetsgrupperna att fatta välgrundade beslut samt öka möjligheterna till översättning för i Sverige boende författare som skriver på andra språk än svenska. 
  
 15 
  
 Statens kulturråd fördelar årligen total cirka 9 miljoner kronor i bidrag till de nationella minoritetsgrupperna. Merparten av dessa medel ligger på en särskild anslagspost (1.2, ap.3) där även vissa institutioner, som t.ex. bibliotek, pekas ut. 
  
 16 
  
 Se den redovisning av anslaget 7:1, ap. 16, för 2011 som finns tillgänglig på Institutet för språk och folkminnens hemsida: Beltran 
  
 275 
  
 Stöd till utgivning och distribution av litteratur 
  
 SOU 2012:65 
  
 Den relativa fördelningen mellan olika kategorier 
 Ett annat sätt att beskriva fördelningen av utgivningsstödet är att se till den relativa fördelningen mellan olika litteraturkategorier. Detta kan åskådliggöras i andelar av det totala stödet år för år. För överskådlighetens skull har några av de mindre stödformerna lagts samman i kategorin övrigt. 
  
 100% 
  
 90% 
  
 Övrigt 
  
 80% 
  
 Klassisk litteratur 
  
 70% 
  
 Barn- och 
  
 60% 
  
 ungdomslitteratur 
  
 50% 
  
 Facklitteratur 
  
 40% 
  
 Skönlitteratur i 
  
 30% 
  
 svensk översättning 
  
 20% 
  
 Ny svensk 
  
 10% 
  
 skönlitteratur 
  
 0% 
  
 1993/94 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 2002 
  
 2003 
  
 2004 
  
 2005 
  
 2006 
  
 2007 
  
 2008 
  
 2009 
  
 2010 
  
 2011 
  
 1975/76 
  
 1976/77 
  
 1977/78 
  
 1978/79 
  
 1979/80 
  
 1980/81 
  
 1981/82 
  
 1982/83 
  
 1983/84 
  
 1984/85 
  
 1985/86 
  
 1986/87 
  
 1987/88 
  
 1988/89 
  
 1989/90 
  
 1990/91 
  
 1991/92 
  
 1992/93 
  
 1994/95 
  
 Källa 
 : Statens kulturråd. Se bilaga 2, tabell 29. 
  
 Anm.: I kategorin övrigt ingår serier och grafiska romaner, projektstöd/bildverk och litteratur på andra språk än svenska. 
 Av diagrammet framgår att den andel av de tillgängliga resurserna som använts för respektive litteraturkategori till viss del förändrats över tid. Under försöksskedet på  
 1970-talet 
  dominerade den svenska skönlitteraturen i original stort, med uppemot 50 procent av det totala stödet. I samband med permanentandet några år senare tillfördes främst facklitteraturen betydande resurser och blev en stödordning mer lik de andra. I detta läge inrättas också stöd till litteratur på invandrarspråk, vilket i detta diagram återspeglar sig i att kategorin övrigt börjar synas. 
 276 
  
 SOU 2012:65 
  
 Stöd till utgivning och distribution av litteratur 
  
 Den fördelning som etableras vid denna tid har i stort hållit i sig till i dag. Vissa förskjutningar kan dock noteras. För det första har andelen till svensk skönlitteratur i original minskat i etapper. Under  
 2000-talet 
  har kring 20 procent av utgivningsstödet använts för ändamålet. Under senare år har dock de skönlitterära över- sättningarna till svenska tagit en något större andel än tidigare. Sammantaget är skönlitteratur för vuxna således fortfarande den största litteraturkategorin i utgivningsstödet. Barn- och ungdoms- litteraturen har dock ökat sin andel under framför allt  
 2000-talet 
  om man jämför med tidigare. Facklitteraturens andel har generellt sett varit relativt stabil under den senaste tjugoårsperioden. Andelen av utgivningsstödet som gick till klassisk litteratur minskade under ett antal år på  
 1990-talet, 
  i dag fördelas återigen en större andel till denna kategori. 
 Utgivningsstödets värde för mottagande förlag 
 Så här långt har totalsiffror redovisats. För att säga något om stödets betydelse för de sökande krävs en uppfattning om stödets fördelning per titel i genomsnitt. För att få fram detta har vi valt att mer i detalj analysera några utvalda år. 
 I det följande redovisas bl.a. det genomsnittligga stödbeloppet i fasta priser inom kategorierna svensk skönlitteratur (original och översatt), facklitteratur (original och översatt) samt barn- och ungdomslitteratur (original och översatt). De år som tagits med nedan i tabell 9.1 är 1987/88, 1997, året innan distributionsstödet infördes, 2001, när reformen fått genomslag, samt de tre senast redovisade åren. Även antalet ansökningar samt andel beviljade ansökningar anges. 
 Stödets storlek till en enskild titel beror av anslagets storlek likväl som antalet beviljade ansökningar och indirekt även av söktrycket. Av tabellerna framgår att det genomsnittliga stödet till en enskild titel minskat i reala termer över tid inom alla kategorier. Det ökade dock tillfälligt åren efter att distributionsstödet infördes. Just distributionsstödet måste man dock ta hänsyn till i tolkningen av resultaten; siffrorna under  
 2000-talet 
  innefattar även detta stöd och det förutsätter således en prestation från förlagets sida (dvs. de titlar som skickas ut till biblioteken). Tar man hänsyn till detta kan det konstateras att det ursprungliga stödet per titel är betydligt mindre i reala termer i dag än på  
 1980-talet. 
  
 277 
  
 Stöd till utgivning och distribution av litteratur 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa 
 : Statens kulturråd. Jfr tabell 29 och tabell 30 i bilaga 2. 
 Anm.: De fasta priserna har beräknats utifrån SCB:s uppgifter om KPI  
 -utvecklingen 
  med 1987 som basår. 
  
 9.2 
  
 Statliga stöd till bokhandeln 
  
 Sedan  
 1970-talet 
  har bokhandeln varit föremål för kulturpolitiska insatser av olika slag. Inte minst har det handlat om insatser för att upprätthålla eller vidga sortimentet i den fysiska bokhandeln och att säkra tillgången till böcker på mindre orter. Stödet till bokhandeln har innefattat en rad växlande stödformer: lån till investeringar, distributionsstöd och sortimentsstöd, stöd till utbildning och rådgivning samt stöd för datoriserade kataloger. Dessa olika stöd har sedermera upphört. För sammanhangets skull redovisas utvecklingen dock kortfattat nedan. 
 278 
  
 SOU 2012:65 
  
 Stöd till utgivning och distribution av litteratur 
  
 Tidiga förslag om stöd till bokhandeln 
 Redan 1968 års litteraturutredning diskuterade olika stöd till bokhandeln. Utredningen anförde bl.a. att boken är en viktig kulturprodukt, att ägandet av böcker stimulerar läsande och att fackbokhandeln är bäst lämpad att sälja böcker och tillhandahålla ett brett sortiment. Det var alltså kulturpolitiskt viktigt med en geografiskt spridd fackbokhandel och motiverat att stödja denna. 
 Utredningen menade förvisso att kommunerna hade huvud- ansvaret för att främja att det fanns en fungerande kommersiell bokförsörjning på orten. De föreslog samtidigt statligt stöd på två vis. Dels i form av friexemplar av litteraturstödda titlar till bok- handeln, och dels genom att staten bidrog till en planerad lånefond med syftet att främja bokhandelns utveckling. Dessa medel skulle användas till nyetableringar, övertagande av befintliga boklådor, ombyggnader etc. 
 I regeringens efterföljande proposition togs dock inte frågorna om bokhandeln upp. I stället tillsattes Bokhandelsutredningen som kom att föreslå kreditstöd, stöd till kompletteringslager, fraktstöd, särskilda utbildningsinsatser och försök med postorderförsäljning av böcker via bibliotek. 
 17  
 Mot denna bakgrund beslutade riksdagen 1977 om en försöksverksamhet med statligt stöd till bokhandeln, som skulle pågå i tre år. Stödet utgjordes främst av ett kreditstöd till fullsorterade boklådor på mindre och medelstora orter (s.k. A- boklådor). 
 18  
 Statligt bidrag kom även att utgå till det komplet- teringslager som fanns hos distributionsföretaget Gonzalez & bokhandeln åtog sig att ta emot titlarna i abonnemanget, förlagen att lämna en rabatt. Tanken på ett sammanhängande system för stöd till både utgivning och distribution hade aktualiserats redan av 1968 års litteraturutredning, som föreslog att bokhandeln skulle erhålla ett exemplar gratis av varje boktitel som fått statligt stöd. I litteraturstödsutredningen från 1977 föreslogs en modell som avsåg att vara både ett lager- och ett prestationsstöd till bokhandeln. Inget av dessa förslag hade dock genomförts. 
  
 280 
  
 SOU 2012:65 
  
 Stöd till utgivning och distribution av litteratur 
  
 av den rabatt som förlagen lämnade på de litteraturstödda titlar som ingick i bokhandlarnas abonnemang. Det innebar alltså att stödet utgick till de titlar som fått litteraturstöd  
 och  
 som distri- buerades via abonnemanget, dvs. enbart en viss andel av de litteraturstödda titlarna. Stödet fördelades av Statens kulturråd och gick till såväl fackbokhandeln som till det utgivande förlaget enligt vissa procentsatser. Under budgetåret 1987/88 fördelades 2,1 miljoner kronor i distributionsstöd, varav 1,2 miljoner kronor till bokhandeln och 900 000 kronor till förlagen. Samtliga 245 fack- bokhandlar fick del av stödet. Antalet titlar med distributionsstöd var 509, dvs. 68 procent av de 747 litteraturstödda titlarna. 
 Bedömningen vid tiden var att detta distributionsstöd bidrog till att vidmakthålla en fortsatt avtalsbunden bokdistribution, vilket i sin tur gjorde det möjligt för kvalitetsutgivande mindre förlag att nå ut med sina böcker. 
 22  
 Däremot var det inget som garanterade att bokhandeln marknadsförde eller exponerade den litteratur man fick via abonnemangsbestämmelserna. 
 1982 års bokutredning 
 En kommitté tillkallades 1982 för att utreda frågor rörande bok- distributionen. Kommittén hade i övergripande uppdrag att förut- sättningslöst belysa utvecklingen inom bokdistributionen samt analysera dess orsaker. Kommittén skulle ägna särskild uppmärk- samhet åt vilka effekter den konkurrensrättsliga lagstiftningen och dess tillämpning – framför allt bruttoprisförbudet – hade för strukturen inom bokdistributionen. 
 1982 års bokutredning (SOU 1984:30) gjorde bedömningen att det var ett väsentligt samhällsintresse att upprätthålla ett välsorterat bokhandelsnät över landet. I detta syfte föreslogs ett sortiments- stöd för mindre bokhandlar, ett stöd för att främja datorutveckling i bokhandeln och ett fortsatt investeringsstöd. Kommittén bedöm- de dock att det inte fanns förutsättningar inom branschen för en frivillig överenskommelse om en återgång till ett fastprissystem. Inte heller menade man att ett sådant system skulle få avsedda kulturpolitiska effekter. I stället valde kommittén att förorda ett utvidgat fackbokhandelsavtal där branschen själv kunde komma överens om åtgärder för att värna om den välsorterade bokhandeln. 
  
 22  
 Statens kulturråd,  
 Boken – en översikt III 
 , Kulturrådets skriftserie 1989:2, s. 36. 
 281 
  
 Stöd till utgivning och distribution av litteratur 
  
 SOU 2012:65 
  
 Som en följd av förslagen permanentades kreditstödet 1985 och ett sortimentsstöd infördes. Sortimentsstödet riktade sig till de bokhandlar som inte var anslutna till fackbokhandelsavtalet men som mottog nyhetsabonnemang via Gonzalez & ungefär vart fjärde bibliotek uppger att mer än hälften av titlarna används på detta sätt. Ett fåtal bibliotek uppger att de flesta titlarna inte används alls (3 procent) eller till och med säljs (2 procent). 
  
 9.4 
  
 Tidigare stöd till förlagsverksamhet 
  
 Det har genom åren funnits några stöd till förlagsverksamhet som inte fördelats genom utgivningsstödet. För att främja nyetablering på förlagsområdet beslutade riksdagen bl.a. 1975 att det skulle införas ett system med kreditgarantier. 
 28  
 Beslutet fattades mot bakgrund av de förslag som lämnats av 1968 års litteraturutredning. För att motverka förlagskoncentrationen hade utredningen före- slagit att det inrättades en fond för att stödja nyetablering av förlag och för att förbättra förutsättningarna för mindre och medelstora förlag. De statliga kreditgarantierna till bokförlag upphörde i och med utgången av budgetåret 1992/93. Garantierna hade då ut- nyttjats i mycket liten utsträckning under en följd av år. 
 Riksdagen fattade 1975 också beslut om statligt stöd för inrätt- andet av ett massmarknadsförlag genom projektet En bok för alla med Litteraturfrämjandet som huvudman. Även denna åtgärd hade aktualiserats av 1968 års litteraturutredning som menade att ett statligt subventionerat förlag borde inrättas för att tillhandahålla billiga kvalitetsböcker för en stor publik. 
 29  
 År 1980 utökades den subventionerade utgivningen vid En bok för alla med en serie för barn och ungdomar. 1992 avvecklades Litteraturfrämjandet och En bok för alla AB övertog Litteraturfrämjandets avtal med staten om utgivning och spridning av böcker. 
 När avtalet mellan staten och En bok för alla AB löpte ut den 31 december 2007, valde staten att inte förnya det. Argumentet var framför allt att syftet med verksamheten nu tillgodosågs genom den ökande pocketutgivningen och att tillgängligheten till böcker ökat. 
 30  
 De medel som använts för stöd till En bok för alla om- fördelades istället till läsfrämjande insatser och för internationellt samarbete och främjande av svensk litteratur i utlandet. Det rörde 
  
 28 
  
 Den som ville starta förlagsverksamhet kunde få sådana garantier efter prövning av Statens industriverk, som i sin tur skulle höra Statens kulturråd i ärendet. 
  
 29 
  
 Jfr förslaget i  
  
 Boken  
 (SOU 1974:5), avsnitt 5.6.4. 
  
 30 
  
 Se promemorian  
 Ett utvecklat litteraturcentrum och statens stöd till En bok för alla AB 
 (Ku2007/2493/Kr). 
 285 
  
 Stöd till utgivning och distribution av litteratur 
  
 SOU 2012:65 
  
 sig om 3 miljoner kronor till läsfrämjande och 7 miljoner till inter- nationellt litteratursamarbete. 
 Vid avtalstidens slut omfattade utgivningen vid En bok för alla cirka 50 titlar om året, varav kring 30 var barn- och ungdoms- böcker. Förlaget har efter att det statliga stödet upphörde fortsatt sin verksamhet, om än i mindre omfattning och med mindre resurser för läsfrämjande verksamhet. 
  
 9.5 
  
 Alla tiders klassiker 
  
 Regeringen aviserade 1985 att utgivningen av en särskild klassiker- serie för skolan skulle stödjas (prop. 1984/85:141). För ändamålet anvisades fyra miljoner kronor och syftet var att erbjuda skolor att till ett lågt pris köpa klassisk litteratur i klassuppsättningar. År 1996 hade 100 titlar kommit ut i serien. År 2006 fick Kulturrådet i uppdrag att utöka serien med ytterligare femtio titlar. Syftet var att utöka serien med titlar från andra språkområden och världsdelar än de som redan var representerade. Även dessa 50 titlar har nu getts ut och serien omfattar alltså totalt 150 titlar. 
 Urvalet har gått till så att beslut om vilka titlar som ska ingå i serien fattats av en särskild arbetsgrupp vid Statens kulturråd. Sedan har Kulturrådet kommit överens med det förlag som har rättigheterna om villkoren för utgivning inom ramen för klassiker- serien. Kulturrådet beställer tvåtusen exemplar av varje titel. Om en titel tar slut, beställer Kulturrådet ytterligare tvåtusen exemplar. Utgivande förlag får en arkersättning (som varierar beroende på bandtyp) för varje ny upplaga som beställs. Utöver arkersättningen kan ersättning utgå för kostnader för t.ex. royalty till författare, utländskt förlag och/eller översättare. 
 Natur &height:654px"  id="img1"/DIVTABLE cellpadding=0 cellspacing=0 class="t7"TRTD class="tr13 td481"> 
 SOU 2012:65 
  
 Kulturtidskrifterna och tidskriftsmarknaden 
  
 Övriga specialtidskrifter Data och IT Musik och resor Motor och segling Mode och nöjesliv Mat och dryck Jakt och fiske 
 Hälsa, idrott, friluftsliv Husvagn och camping Hem, bostad, trädgård Film, foto, tv Ekonomi, teknik, hobby Barn och föräldrar Ungdomstidskrifter Herrtidskrifter Damtidskrifter Familjetidskrifter 
  
 0 
  
 5 
  
 10 
  
 15 
  
 20 
  
 25 
  
 30 
  
 35 
  
 40 
  
 Andra samhällstjänster 
 Hälso- och sjukvård 
 Utbildning 
 Offentlig verksamhet 
 Företagstjänster 
 Bank, ekonomi och företag 
 Transport, kommunikation 
 Hotell- och restaurang 
 Handel 
 Byggnadsverksamhet 
 Energi 
 Tillverkningsindustri 
  
 Jord- /skogsbruk, 
  jakt, fiske 
  
 0 
  
 10 
  
 20 
  
 30 
  
 40 
  
 50 
  
 60 
  
 70 
  
 K 
  
 älla 
 :  
  
 TS-tidningen 
 , 
  nr 1 2012, där titlarna anges uppdelade på kategori. Bearbetning av kategori - indelningen. Samma titel förekommer ibland under flera kategorier och det totala antalet tidskrifter är därför inte relevant i dessa diagram. Serier har uteslutits ur det övre diagrammet eftersom enbart Lee & flest antal titlar kan hänföras till kategorin hem, bostad och trädgård. Ytterligare ett segment är de  
 familje-, 
  dam- och herrtidningar som riktar sig till vissa befolkningsgrupper men innehållsligt behandlar flera olika ämnesområden. Dessa benämns ibland  
 populärpress  
 och kategorin innefattar det man vanligen menar med veckotidningar. 
 Av det andra diagrammet framgår att det bland de  
 TS-kontrol- 
  lerade titlarna också finns ett mycket stort antal organisations- och yrkesinriktade tidskrifter. De benämns ofta  
 facktidskrifter  
 och har fokus på branschfrågor och rådgivning i yrkeslivet. Gruppen består t.ex. av tidskrifter av typen  
 business-to-business 
  (B2B) och fack- förbundsanknutna tidskrifter. 
 Vissa större förlagsgrupper har en utgivning som täcker in många av de kategorier som återfinns i diagrammen. Det finns också en rad förlag som är specialiserade på särskilda ämnes- områden, t.ex. bilar, ridsport, jakt, hifi eller antikviteter. Ett tydligt exempel är förlaget Albinsson &height:702px"  id="img1"/DIVTABLE cellpadding=0 cellspacing=0 class="t28"TRTD class="tr9 td482"> 
 SOU 2012:65 
  
 Kulturtidskrifterna och tidskriftsmarknaden 
  
 Källa 
 :  
  
 TS-tidningen 
 , 
  nr 1 2001 till nr 1 2012. Bearbetning av  
 Nordicom-Sverige. 
  
 Av tabellen framgår att det finns en ordentlig spridning i hur stora årsupplagorna är på olika ämnesområden. Det är värt att notera att särskilt kategorierna  
 hem, bostad och trädgård  
 och  
 hälsa, idrott och friluftsliv  
 samt  
 motor och segling 
 , dels innefattar många tidskrifter men även att vissa av de som inkluderas här har en osedvanligt hög upplaga. Det rör sig återigen om kund- och medlemstidningar som distribueras ut i friexemplar eller som en del i ett medlemskap. 
 Om man istället för totala årsupplagor jämför den s.k. TS- upplagan för enskilda titlar inom kategorin specialtidskrifter (förutom kundtidningar) framträder en mer mångfacetterad bild.  
 TS-upplagan 
  mäter hur stor en distribuerad upplaga varit per utgåva i genomsnitt under ett visst år och varierar mellan  
 4–5 
  000 för de allra minsta till  
 100–150 
  000 för de största. 
 15  
 Snittet ligger kring 40 000 exemplar inom kategorin specialtidskrifter, lite beroende på hur man klassificerar enskilda titlar. Någon generell upplagegräns för när en tidskrift kan förväntas gå runt ekonomiskt kan knappast 
  
 15  
  
 TS-upplagan 
  består av abonnerade exemplar (fördelade på fullt betalda och rabatterade), sålda lösnummer, medlemsexemplar och olika typer av friexemplar. För underlaget för denna jämförelse se  
  
 TS-tidningen 
 , 
  nr 1 2012. 
 295 
  
 Kulturtidskrifterna och tidskriftsmarknaden 
  
 SOU 2012:65 
  
 anges eftersom det beror på kostnader och övriga intäkter (t.ex. från webben och annonser) som varierar från titel till titel. 
 Intäkter: lösnummer, prenumerationer och annonser 
 Tidskrifternas intäkter kommer i varierande grad från främst prenumerationer, annonser och lösnummerförsäljning. Andelen intäkter av olika slag för de konsumentinriktade tidskrifter som är medlemmar i Sveriges Tidskrifter uppgavs 2010 se ut på följande sätt. 
  
 Övrigt 5% 
  
 Lösnummer 
  
 Annonser 
  
 28% 
  
 19% 
  
 Prenumerationer 
 48% 
  
 Källa 
 : Sveriges Tidskrifter,  
 Tidskriftsfakta 2011  
 (2011), s. 20. Sammanställningen utgår från av tid- skrifterna uppgivna intäkter. 
 Som synes anges prenumerationer vara den viktigaste intäktskällan med nästan hälften av de totala intäkterna i snitt. Lösnummer- försäljningen utgör bara kring en femtedel. För de tidskrifter som är medlemmar i Sveriges Tidskrifter uppges annonsintäkter också vara mycket viktiga. De konsumentinriktade tidskrifterna hade totalt 825 miljoner kronor i annonsintäkter 2010, vilket motsvarar 
 296 
  
 SOU 2012:65 
  
 Kulturtidskrifterna och tidskriftsmarknaden 
  
 28 procent av de totala intäkterna. 
 16  
 Av detta var bara kring 2 procent annonsintäkter på internet. 
 Bryter man ut specialtidningarna ur den bredare gruppen konsu- menttidningar, kan man räkna med att betydelsen av prenu- merationer ytterligare skulle öka. Dessa tidskrifter har generellt mindre upplagor men mer trogna läsare och fler prenumeranter. Den typ av annonser som förekommer i specialtidningarna kan förväntas vara riktade mot mer avgränsade målgrupper och därför är de mindre känsliga för konkurrens om annonsutrymmet från andra, bredare, medier. 
 Ägarförhållanden 
 På tidskriftsmarknaden finns ett antal större förlag och utgivare som är starka inom olika delmarknader. Ny produktionsteknik, som infördes under  
 1990-talet, 
  har förvisso på olika sätt sänkt etableringshindren, vilket inneburit att en rad nya utgivare kommit in på marknaden. De stora etablerade förlagen har dock en mängd konkurrensfördelar gentemot mindre aktörer, t.ex. finansiella och organisatoriska resurser att lansera och marknadsföra nya titlar. 
 För att beskriva ägarförhållandena på marknaden är det lämpligt att som ovan skilja på  
 familje-, 
 dam-, 
  herr- och ungdomstidningar samt olika typer av specialtidningar och facktidskrifter. 
 17  
 Tre stora förlag, Maddox, Wells och Egmont, dominerar den första kategorin i Sverige. Dessa förlag äger bl.a. de stora veckotidningar som sedan länge har etablerade varumärken och mycket stora upplagor. På serietidningsområdet är Egmont dominerande. Viktigare konkur- renter till de tre största är två utgivare av livsstilsmagasin, Plaza Publishing och Scott Media, samt LRF Media Hearst som ger ut den svenska utgåvan av Cosmopolitan. 
 På både special- och facktidningsområdet är ägarna flera och konkurrensen större. Här verkar förutom de ovan nämnda även t.ex. Forma Publishing, ägt av  
 ICA-koncernen, 
  som är ett av landets största tidskriftsförlag med bl.a. ICA Kuriren, Hus & nättid- skrifter som experimenterar med formen är t.ex. Ett lysande namn och fikssion. 
 Kulturtidskrifternas relativa särställning 
 Vid en jämförelse av de  
 TS-kontrollerade 
  tidskrifterna med de kulturtidskrifter som beskrivits ovan, är det tydligt att det handlar om olika världar. De ämnen som behandlas i kulturtidskrifterna är generellt sett inte företrädda i de  
 TS-kontrollerade 
  tidskrifterna. Fördjupande bevakning av litteratur och andra konstarter, essäistik, filosofi, samhällsteori, experimentellt skrivande eller konstnärliga serier samt minoritetsperspektiv lyser till största delen med sin frånvaro i de större tidskrifternas utbud. 
  
 21  
 Dessa är: 100 %Culture (på franska om afrikansk kultur), Alba.nu (kultur- och samhälls- frågor), Dixikon (europeisk litteratur), eProvins.se (norrländsk litteratur), Ett lysande namn (litteratur och poesi), fikssion (poesi), Hujådå (Assyriska riksförbundets tidskrift), Konsten (samtidskonst), Kunstkritikk (samtidskonst), latinamerika.nu (samhälls- och kulturfrågor i Latinamerika), Omkonst (samtidskonst), Moore (om romska frågor på svenska, engelska och romani), Soundofmusic (experimentell musik), Sydasien (samhälls- och kulturfrågor i Sydasien), tidningen Kulturen (allmänkultur), UtställningsEstetiskt Forum (museer och utställningsestetik). 
 300 
  
 SOU 2012:65 
  
 Kulturtidskrifterna och tidskriftsmarknaden 
  
 Vissa exempel på tidskrifter som ägnar sig åt fördjupande journalistik, politisk och social debatt samt längre reportage finns förvisso bland de  
 TS-kontrollerade 
  tidskrifterna (se ovan). Exem- plen är dock få och överlappningen mellan marknadsmässigt starka tidskrifter och kulturtidskrifter kan sägas vara liten. 
 22  
 Den samlade bilden är att mångfalden på marknaden i hög grad bärs upp av tidskrifterna utanför  
 TS-kretsen, 
  ofta just av de titlar som får stöd från Kulturrådet men inte uteslutande. 
 Det är även värt att framhålla att kulturtidskrifterna många gånger representerar ett alternativt utbud i förhållande till dags- pressen. Utrymmet för fördjupning är större i tidskrifterna än i de flesta dagstidningar och kultursidornas fokus på nöjesbevakning har gjort dessa fora för kritik och essäistik allt viktigare. 
 23 
  
 Kulturtidskrifternas ekonomi, upplagor m.m. 
 Uppgifter om ekonomi och upplagor finns att tillgå för de kultur- tidskrifter som sökt stöd från Kulturrådet. Följande tabell sammanfattar de senaste tre åren för de papperstidskrifter som beviljats stöd. Det ska understrykas att det rör sig om i ansökan uppgivna siffor. 
  
 Källa 
 : Beviljade ansökningar inkomna respektive år till Statens kulturråd. 
 Anm.:  
 Prenumerationer  
 är angivet antal betalande prenumeranter per ett visst datum det år som ansök- an skickats in.  
 Årsupplaga  
 är det totala antalet tidskrifter som tryckts under året (det rör sig alltså inte om distribuerad upplaga som för de  
 TS-kontrollerade 
  tidskrifterna).  
 Intäkter  
 är de preliminära intäkt- erna för det år då ansökan skickas in. 
  
 22 
  
 I den lista över kulturtidskrifter vi utgått från är endast 11 stycken  
  
 TS-kontrollerade: 
  Arena, Expo, Filter, Form, Forskning & medianen är dock lägre vilket pekar på en statistiskt sett sned fördelning och att vissa tidskrifter har betydligt fler samtidigt som ett större antal ligger under snittet. Detsamma gäller den totala årsupplagan och de samlade intäkterna. 
 Om man jämför årsupplagan med antalet nummer som ges ut kan det konstateras att kulturtidskrifterna i genomsnitt har tryckt omkring 3 300 exemplar per nummer under de tre år som redovisas här. Om man jämför med en genomsnittlig  
 TS-upplaga 
  för special- tidskrifter är skillnaden alltså stor: de allra minsta  
 TS-kontrollerade 
  specialtidskrifterna har förvisso en distribuerad upplaga på cirka 4 000 exemplar per utgåva men snittet ligger kring 40 000. Av ovanstående tabell följer också att i genomsnitt lite mer än en tredjedel av kulturtidskrifternas upplaga är abonnerad. Hur detta ser ut för enskilda tidskrifter kan naturligtvis variera kraftigt. Det kan också noteras att de kulturtidskrifter som fick stöd 2011 enligt dessa uppgifter nådde hela 109 410 prenumeranter. 
 Vad gäller intäkter kan konstateras att en relativt stor andel av dessa kulturtidskrifters intäkter i allmänhet är just produktionsstöd från Kulturrådet. Ungefär en tredjedel av de tidskrifter som får stöd har över 50 procent av sina intäkter denna väg. För andra, och främst de större tidskrifterna, rör det sig snarare om ett mindre tillskott. Viktigast är annars otvetydigt prenumerationerna för kulturtidskrifternas ekonomi. För många är detta den stora intäkts- källan. Prenumerationer står för kring 30 procent av dessa tid- skrifters sammantagna intäkter. 
 24  
 Samtidigt finns det många mindre tidskrifter som har en lägre andel. 
 Annonsintäkterna är däremot generellt sett låga eller inga alls. Det finns dock ett antal tidskrifter, kring en tredjedel, som budget- erar med annonsintäkter som en större andel av de samlade intäkt- erna. Exempel är Arena, Konstperspektiv, Lira Musikmagasin, 10TAL och Orkester Journalen. En stor andel av de annonser som 
  
 24  
 Detta framgår av en genomgång av ansökningar som kommit in till Kulturrådet. Ansökningar för de 93 tidskrifter som beviljats produktionsstöd för utgivning av tryckt tidskrift för 2012 har granskats. 
 302 
  
 SOU 2012:65 
  
 Kulturtidskrifterna och tidskriftsmarknaden 
  
 finns i många kulturtidskrifter är annars annonsutbyten med andra tidskrifter (vilket inte ger några intäkter). 
 Vidare kan konstateras att lösnummerförsäljning hos de flesta tidskrifter enbart genererar ett mindre tillskott till ekonomin. Till detta kommer sedan övriga intäkter och andra bidrag, dessa är oftast försumbara. Eftersom Kulturrådet bara i undantagsfall ger stöd till tidskrifter som även får andra statliga bidrag är de dock få tidskrifter med annat offentligt stöd som finns med bland de tid- skrifter vi tittat på (ett undantag är det s.k. taltidskriftsstödet som fördelas av Davis och punktskriftsbiblioteket). 
 Ägarförhållanden och arbetsvillkor 
 Kulturtidskrifterna ges ut av både aktiebolag, handelsbolag, ideella föreningar, stiftelser och andra grupper. Gemensamt är dock att utgivningen är motiverad av specifika intressen som tar sig uttryck i tidskrifterna, det kan vara ett visst perspektiv på samhällsfrågor eller en specifik konstart. Bland de tidskrifter som får stöd av Kulturrådet finns inga exempel på direkt kommersiellt motiverade utgivare, trots att stödets konstruktion numera inte utesluter sådana. 
 Arbetet med kulturtidskrifterna sker i relativt stor utsträckning ideellt även om vissa kulturtidskrifter har råd att avlöna någon i redaktionen. Av ansökningarna till Kulturrådet framgår att ungefär en tredjedel har minst en redaktionell medarbetare som får någon typ av lön. Bland de större kulturtidskrifter som inte får stöd från Kulturrådet finns naturligtvis ett antal med bättre ekonomi och fler anställda. Ett problem för kulturtidskrifterna är även att ekonomin oftast enbart medger bristfälliga honorar till externa skribenter. Enligt uppgifter i ansökningarna betalas honorar relativt ofta ut men det rör sig generellt om mycket låga belopp. Ungefär 40 procent uppger dock att de normalt inte betalar alls eller bara helt symboliska summor. 
  
 10.4 
  
 Tidskriftsdistribution 
  
 Frågan om tidskriftsdistribution rör flera olika aspekter. Dels handlar det om postdistribution av prenumererade tidskrifter och enstaka nummer, dels om distribution för lösnummerförsäljning i 
 303 
  
 Kulturtidskrifterna och tidskriftsmarknaden 
  
 SOU 2012:65 
  
 butik. Vidare handlar det om försäljningskanaler och distribution via olika nättjänster. 
 Vad gäller postdistribution kan det konstateras att porto- kostnader är en avsevärd utgift för många mindre tidskrifter. Detta förhållande blev påtagligt då tidigare subventionerade portosatser för vissa typer av trycksaker försvann på  
 1990-talet. 
 25 
  
 Beräkningar som gjorts har uppskattat att kring 17 procent av en kultur- tidskrifts försäljningspris kan förväntas gå till portokostnader. 
 26  
 Numera finns flera leverantörer som kan anlitas för post- distribution. Kring 80 procent av Sveriges Tidskrifters medlemmar använder Posten för hela eller merparten av sin postdistribuerade upplaga. I övrigt är det främst Bring Citymail men även Morgon- tidningsdistribution (MTD) som står för postdistributionen för dessa tidskrifter. 
 27  
 Kulturtidskrifterna uppger att de använder både Posten och Bring. Det senare är det billigare alternativet som flera uppger att de utnyttjar när det är möjligt. 
 Lösnummerdistribution 
 Fram till  
 1990-talets 
  början fanns tidningsdistributören Presam som samdistribuerade många olika typer av tidningar. Presam kom sedermera att delas upp i företagen Predab och Tidsam. Tidsam skulle distribuera de större volymtidningarna (veckotidningar, bild- tidningar m.m.) och Mendoza de volymmässigt mindre tidningarna (nischtidningar). Predab gick dock i konkurs och denna del av marknaden togs sedermera över av företaget Interpress. 
 I Sverige finns i dag två helt dominerande distributörer av tid- skrifter för kommissionsförsäljning i butik. Den ledande distribu- tören Tidsam ägs gemensamt av Bonniers, Torres, Guzman och Wolfe &margin-top:-11px;margin-right:-43px;margin-bottom:11px;" Tran ft62"> 
  
 1997 
  
 1999 
  
 2001 
  
 2003 
  
 2005 
  
 2007 
  
 2009 
  
 2011 
  
 1977/78 
  
 1979/80 
  
 1981/82 
  
 1983/84 
  
 1985/86 
  
 1987/88 
  
 1989/90 
  
 1991/92 
  
 1993/94 
  
 Källa 
 : Regeringens budgetpropositioner och Statens kulturråd. Se bilaga 2, tabell 35. 
 Anm.: De fasta priserna är beräknade utifrån SCB:s uppgifter om  
 KPI-utvecklingen 
  med 1971 som bas. 
 Efter utbyggnaden 1977 tappar stödet snabbt i värde. En kraftig förstärkning sker 1986 då det tidigare stödet till organisations- tidskrifter avskaffas och medel tillförs kulturtidskriftsanslaget för att sådana tidskrifter ska kunna få stöd därifrån i stället (i dag stöds dock inga sådana tidskrifter). Därefter har stödet åter tappat i värde även om trenden sedan  
 1990-talets 
  mitt är en jämnare utveckling med mindre nedgångar som följs av resurstillskott. År 2005 tillfördes t.ex. 2 miljoner konor för insatser för marknadsföring och distribution. 
 316 
  
 SOU 2012:65 
  
 Stöd till kulturtidskrifter 
  
 Kulturtidskriftsstödet är, som nämnts, uppdelat på ett produk- tionsstöd och ett utvecklingsstöd. Den senaste tioårsperioden har dessa båda stöd fördelats enligt följande. 
  
 Källa 
 : Statens kulturråd. 
 Den största andelen av kulturtidskriftsstödet används för produk- tionsstöd. Antalet mottagare av produktionsstöd ligger strax över 100 stycken per år. Det genomsnittliga stödet per tidskriftstitel säger inte mycket om vad de enskilda tidskrifterna faktiskt får i stöd (det är väldigt varierande). Däremot pekar ökningen av snittet under de senaste åren på två tendenser: dels att Kulturrådet omfördelat medel från utvecklingsstöd till produktionsstöd och på så sätt kunnat öka stödnivåerna, dels att något färre titlar generellt sett fått stöd under senare år. Minskningen i antalet titlar under senare år är dock inte anmärkningsvärd och ungefär samma antal titlar som i dag fick t.ex. produktionsstöd 2004. 
 Andelen av kulturtidskriftsstödet som används för utvecklings- insatser har sålunda minskat under senare år. Främst förklaras det av att mindre bidrag fördelats till de tidskriftsverkstäder som tradi- tionellt sett uppburit en stor andel av utvecklingsmedlen i verksam- hetsbidrag (se nedan). Den största mottagaren av utvecklingsstöd är i dag Nätek (cirka 1,3 miljoner 2011) för verksamheten med kommissionsförsäljning (se kapitel 10). Vidare fördelas medel till utvecklingsprojekt som drivs av flera kulturtidskrifter gemensamt. Utvecklingsstödet är i dag öppet att söka för alla som uppfyller de syften för vilka stöd fördelas. Detta till skillnad mot tidigare då enbart tidskrifter som erhöll produktionsstöd, eller samman- slutningar av kulturtidskrifter där minst en av tidskrifterna erhöll produktionsstöd, kunde komma i fråga. Stöd till enskilda kultur- 
 317 
  
 Stöd till kulturtidskrifter 
  
 SOU 2012:65 
  
 tidskrifters egna utvecklingsinsatser fördelas numera inom ramen för produktionsstödet. 
 Särskilt om tidskriftsverkstäder 
 En del av det utvecklingsstöd som avsatts från  
 1980-talets 
  slut har användts för att för att finansiera verksamheten vid ett antal tid- skriftsverkstäder. Under mitten av  
 1980-talet 
  började den generation datorer utvecklas som skulle bli revolutionerande för många tidskrifter genom den s.k. desk  
 top-tekniken. 
  Med hjälp av särskild programvara blev det nu möjligt för tidskriftsredak- tionerna att själva svara för originalproduktionen och därmed minska sina tryckerikostnader genom egna insatser. Mot bakgrund av denna utveckling växte idén till gemensamma tidskriftsverk- städer fram. 
 På hösten 1988 invigdes Lunds Tidskriftsverkstad och den kom att följas av verkstäder i Stockholm, Luleå, Göteborg och Norrtälje. Avgörande för utvecklingen var också att det förändrade kultur- tidskriftsstödet gav möjligheter att söka bidrag för gemensamma satsningar. Verkstäderna var viktiga mötesplatser för tidskrifternas redaktioner, inte bara för produktion och utbildning utan även för gemensamma kultursatsningar med seminarier och program. Verkstäderna fungerade även ofta som inspirationskällor i det regionala och lokala kulturlivet. 
 I dag finns tre tidskriftsverkstäder kvar: Stockholm, Göteborg och Malmö. För en årlig medlemsavgift kan kulturtidskrifts- redaktioner där få tillgång till verkstädernas arbetsstationer och utrustning för tidskriftsproduktion. Gemensamt för de tidskrifts- verkstäder som fortfarande finns är att de utvecklats mot medie- verkstäder genom att de gått samman med närliggande verksam- heter eller genom att medlemmarnas aktiviteter utökats. 
 Tidskriftsverkstaden Öst i Stockholm, som nyligen bytt namn till Text Visuell Studio, är en ekonomisk förening som styrs av medlemmarna. Ett aktivt medlemskap i föreningen – där man har tillgång till lokalerna och de resurser som finns där – kostar cirka 1 500 kronor per år. Verkstaden har tidigare finansierats genom bidrag från Statens kulturråd och Stockholms stad. Staden har dock avvecklat sitt stöd och som en följd av det har inte heller några medel utgått från Kulturrådet innevarande år. I dag har verkstaden ungefär 60 medlemmar, varav cirka 25 är tidskrifter. 
 318 
  
 SOU 2012:65 
  
 Stöd till kulturtidskrifter 
  
 Tidskriftsverkstaden i Väst i Göteborg är organiserad som en ekonomisk förening, där medlemmarna utgörs av medlemsredak- tionerna. Insatsen i föreningen är 500 kronor och medlemsavgiften 1 000 kronor per år. Verkstaden finansieras i övrigt med bidrag från Statens kulturråd och Västra Götalandsregionen. Sedan hösten 1999 är Tidskriftsverkstaden i Väst en del av Medieverkstäderna, som sitter samlade i Göteborgs Lagerhus, även om de är separata organisationer. 
 12  
 Verkstaden har fem arbetsstationer utrustade med programvara för trycksaksproduktion. Tidskriftsverkstaden verkar även som bl.a. seminariearrangör. Verkstaden har i dag ett  
 20-tal 
  tidskrifter som medlemmar. 
 Mediaverkstaden i Malmö (tidigare Tidskriftverkstaden Skåne) är en ekonomisk förening vars syfte är att ge fotografer, illustratör- er, konstnärer, författare och tidskriftsredaktörer tillgång till ut- rustning inom digital framställning och bearbetning av bild, video, ljud och trycksaker i egen regi. 
 13  
 Medieverkstaden har cirka 150 medlemmar, både enskilda personer och organisationer. Ett tiotal av medlemmarna är tidskrifter. Mediaverkstaden erbjuder arbets- platser och utrustning åt medlemmarna och de har också utåtriktad verksamhet. Som en del av verksamheten drivs Tidskriftsbutiken, ett försäljningsställe med över 200 kulturtidskrifter och ett stort lager av äldre nummer. Verksamheten stöds ekonomiskt av Statens Kulturråd och Kultur Malmö. Region Skåne har gett stöd i form av projektbidrag. 
  
 11.3 
  
 Andra statliga bidrag för utgivning av tidskrifter 
  
 Staten stöder på olika sätt utgivningen av vetenskapliga tidskrifter och tidskrifter med forskningsinformation. Främst gäller detta tidskrifter som är knutna till universiteten men det finns även stöd som kan vara aktuella även för fristående utgivare, bl.a. från Vetenskapsrådet. Även om de egentliga vetenskapliga tidskrifterna faller utanför det område som vi är satta att undersöka är det intressant att kort beskriva dessa stöd. Främst eftersom det före- kommer att tidskrifter som ansöker om kulturtidskriftsstöd också 
  
 12 
  
 I Lagerhuset sitter även Nätverkstan samt några av Göteborgs kulturtidskrifter: Ord &height:660px"  id="img1"/DIVTABLE cellpadding=0 cellspacing=0 class="t6"TRTD class="tr13 td499"> 
 SOU 2012:65 
  
 Litteraturen i en globaliserad värld 
  
 180 
  
 160 
  
 Export, nettointäkter 
  
 140 
  
 120 
  
 100 
  
 80 
  
 60 
  
 40 
  
 20 
  
 0 
  
 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 
  
 Källa 
 : Svenska Förläggareföreningen. Se bilaga 2, tabell 20. 
 Anm.: Nettointäkterna består av intäkter från färdiga böcker på svenska, delupplagor på främmande språk och förlagens provisioner på utgivningsrätter och licensintäkter. 
 Gällande diagrammet ovan bör noteras att minskningen mellan 2010 och 2011 består av förlagens export av färdiga böcker och delupplagor och inte förlagens provisioner på utgivningsrätter, vilka visar en svag ökning jämfört med 2010. 
 18  
 Viktigt i samman- hanget är att många svenska författare låter fristående litterära agenter sköta utlandsförsäljningen, vilket gör att en stor andel av försäljningen inte framgår av Förläggareföreningens siffror. 
 19  
 Det finns således ingen heltäckande statistik tillgänglig för den totala utlandsförsäljningen av utgivningsrätter för svensk litteratur. Moody uppskattar att utlandsförsäljningen inklusive agen- turernas intäkter gav svenska förlag och författare intäkter på över 
  
 18 
  
 Svenska Förläggareföreningen,  
  
 Branschstatistik 2011  
 (2012), s. 7. 
  
 19 
  
 Exempel på svenska författare som har fristående litterär agent och vars utlandsförsäljning därför inte ingår i Förläggareföreningens statistik är bl.a. Garcia, Cox, Evans, Porter, Shepherd, Welch, Drake, Turner, Benitez och Sjöwall &height:697px"  id="img1"/DIVTABLE cellpadding=0 cellspacing=0 Saunders td502"> 
 SOU 2012:65 
  
 Insatser för internationellt utbyte på litteraturområdet 
  
 Källa 
 : Statens kulturråd. Inom ramen för verksamheten fördelas också nordiskt översättningsstöd med kring 1 miljon kronor per år. 
 Övrig bidragsgivning hos Kulturrådet 
 Ett flertal av Kulturrådets övriga bidragsformer på litteratur- området har en internationell dimension. Inom utgivningsstödet kan svenska utgivare ansöka om bidrag för utgivning av utländsk litteratur i svensk översättning (se vidare kapitel 9). Sedan 2010 finns även möjlighet för svenska förlag att ansöka om bidrag för utgivning av översatt litteratur inom stödet till planerad utgivning. 
 Kulturrådet beviljar även bidrag för litterära evenemang i Sverige (se kapitel 4). Syftet är att främja utvecklingen av nya former för litteraturförmedling riktade till allmänheten. Vid fördelningen prioriteras bl.a. insatser som syftar till en ökad internationalisering genom samarbeten och evenemang med utländska gäster och aktörer. Kulturrådet prioriterar särskilt projekt som omfattar översättning av texter av utländska och inhemska skribenter som inte skriver på svenska. Såväl utgivningsstödet, med det tillhörande distributionsstödet, som stödet till litterära evenemang, bidrar till att stärka den översatta kvalitetslitteraturens ställning och öka dess synlighet i Sverige. 
 Kulturrådet har även ett stöd som kan sökas av organisationer som främjar internationellt kulturutbyte. 
 30  
 Inom litteraturområdet beviljades år 2012 t.ex. bidrag till Östersjöns författar- och översättarcentrum (1 550 000 kronor) och Svenska PEN (300 000 kronor) samt för det internationella nätverket International Board on Books for Young People, Sverige (115 000 kronor), Konstnär- 
  
 30  
 Bidragsgivningen regleras i förordningen (2008:556) om statsbidrag till internationell och interkulturell kulturverksamhet. 
 349 
  
 Insatser för internationellt utbyte på litteraturområdet 
  
 SOU 2012:65 
  
 liga och Litterära Yrkesutövares Samarbetsnämnd (55 000 kronor) och Sveriges Författarförbund (20 000 kronor). 
 Utöver dessa bidrag har Kulturrådet regelbundet fått olika avgränsade uppdrag inom litteraturområdet. Ett aktuellt exempel är att koordinera aktiviteter och marknadsföra Strindbergsåret 2012 samt att i samverkan med Svenska institutet förmedla information om aktiviteter till utlandet och de svenska utlandsmyndigheterna. 
  
 13.3 
  
 Nobelpriset i litteratur och ALMA 
  
 Nobelpriset i litteratur är troligen den internationellt mest upp- märksammade företeelsen inom kulturområdet i Sverige. Priset har ett stort internationellt genomslag och sätter kvalitetslitteraturen i fokus. Nobelpriset bidrar även till att Sverige som kultur- och vetenskapsnation uppmärksammas internationellt och ur en sverigefrämjande synvinkel torde det vara oöverträffat. 
 Det första Nobelpriset delades ut 1901 och prissumman utgår ur en fond som bildats av Lynch efterlämnade för- mögenhet. 
 31  
 Fonden förvaltas av Nobelstiftelsen men litteraturpris- tagaren utses av Svenska Akademien. Prissumman för Nobelpriset i litteratur är cirka tio miljoner kronor. Svenska akademien delar utöver Nobelpriset i litteratur ut ett större antal andra priser och stipendier inom litteraturområdet, totalt cirka 2,5 miljoner kronor per år. 
 Den svenska staten har instiftat ett internationellt pris för barn- och ungdomslitteratur som i mycket liknar Nobelpriset, Litteratur- priset till Johnson minne (ALMA). Priset instiftades 2002 och syftet är att stärka och öka intresset för barn- och ungdoms- litteratur i världen. ALMA delas ut varje år och prissumman är fem miljoner svenska kronor, vilket gör priset till världens största internationella barn- och ungdomslitteraturpris. Det kan ges till författare, illustratörer, berättare eller organisationer och personer som arbetar med att stimulera barns och ungas läsning. Högsta konstnärliga kvalitet premieras och priset ska gå till personer och organisationer som verkar i Johnson humanistiska anda och som värnar demokratiska värderingar. 
  
 31  
  
 Se Ward & produk- tionsinriktad verksamhet och kompetensutveckling. Programmet 
  
 79 
  
 Se  
  
 www.kreanord.org  
 och rapporten A Creative Economy Green Paper for the Nordic Region (Thomas Creative Consultancy & senare kommer verket också att behöva ta ställning till Akademibokhandelns sammanslagning med Hoffman. Vår bedömning är att regeringen noga bör följa frågan om vertikal integration på bokmarknaden mot bakgrund av dess kulturpolitiska betydelse, men att dessa granskningar bör avvaktas innan beslut tas om huruvida det krävs ytterligare åtgärder. Vidare är det vår bedömning att regeringen bör se över möjligheterna att skärpa konkurrenslagstiftningen för att motverka ökad ägar- koncentration och vertikal integration på mediemarknaden generellt. 
 388 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 Bokhandelns kris 
 En tydlig tendens är att det sker stora omstruktureringar i försäljningsledet (se kapitel 8). Nätbokhandeln har i Sverige utvecklats mycket starkt under den senaste tioårsperioden och står i dag för cirka en fjärdedel av försäljningen. Samtidigt har den fysiska bokhandeln tappat mark både i absoluta och relativa tal och den står med all sannolikhet inför stora förändringar. Antalet butiker kan förväntas minska framöver eftersom lönsamheten är dålig. Detta är en internationell trend som dock ser annorlunda ut i flera av de europeiska länder som har fasta bokpriser. 
 Det är främst bokförsäljningen som har minskat i den fysiska bokhandeln i Sverige under senare år (inte sidosortimentet). I många mindre butiker i små kommuner som räknas som bokhandel står böckerna i dag för en mycket låg andel av försäljningen och det är en risk att de kan komma att helt gå över till andra varugrupper. 
 De välsorterade kulturbokhandlarna har det också bekymmer- samt när just bokförsäljningen minskar. Var tredje kommun och var tionde invånare saknar i dag en lokal bokhandel. 
 En viktig förklaring till den fysiska bokhandelns svåra situation är den hårda priskonkurrensen på bästsäljande titlar, där framför allt varuhus och dagligvaruhandel får stora rabatter mot att de köper in större volymer och därmed kan sälja böckerna betydligt billigare än enskilda bokhandlare. Vidare har priskonkurrensen skärpts genom näthandelns låga priser och förmåga att skapa effektiva flöden genom bl.a. centrallager utanför storstäderna. 
 Nätbokhandelns starka utveckling är en positiv tendens som bidragit till att radikalt förbättra tillgängligheten till framför allt smalare titlar. Den konsument som vet vad han eller hon efter- frågar kan i dag ofta snabbt få tillgång till böcker som det förr tog mycket lång tid att beställa hem. Det finns dock mycket som tyder på att näthandeln inte på ett enkelt sett kan ersätta den fysiska bokhandeln. På de orter där bokhandeln försvinner är det inte självklart att människor går över till nätet. Snarare förefaller det faktum att böcker finns synliga i det offentliga rummet bidra till att det köps fler böcker totalt sett. Bokhandelns styrka är att exponera böcker men det är också att stå för ett urval som kan inspirera till vidare läsning och bokköp. Bokhandeln har också en, i vissa fall underutnyttjad, potential som mötesplats kring litteratur i olika former och för läsfrämjande aktiviteter. 
 389 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 Mot denna bakgrund drar vi bl.a. slutsatsen att det finns skäl att vidareutveckla det stöd till evenemang i bokhandeln som införts på försök under 2012 (se nedan s. 415). Syftet är att stödja affärs- utveckling och nya sätt att arbeta i bokhandeln där det fysiska rummets potential utnyttjas bättre. Detta kan dock inte förväntas påverka de grundläggande villkor under vilka bokhandlarna verkar i landet. Dessa villkor påverkas främst av rabattnivåer i förhållande till andra försäljningskanaler och hur förlagen värdesätter bok- handeln som plats för att exponera sin utgivning. 
 Villkoren påverkas naturligtvis också av övergripande marknads- regleringar. I ett stort antal europeiska länder tillämpas någon typ av fasta bokpriser (se bilaga 3), vilket bl.a. syftar till att värna en fullsorterad bokhandel. Det finns fördelar med ett sådant system, t.ex. att fokus hamnar mer på bokens innehåll än pris och att de fysiska bokhandlarna kan konkurrera med varuhus och dagligvaru- handel även vad gäller bästsäljande titlar. Fasta bokpriser kan dock även förväntas medföra betydande nackdelar, som högre bokpriser, och kommittén vill därför inte förespråka en återgång till ett fastprissystem i Sverige. 
 Tendenser i utgivningen 
 Utgivningen av litteratur är som visats i kapitel 7 totalt sett väsentligt större i Sverige i dag än under tidigare decennier. Detta bekräftar bilden av att det finns något av en bokflod och att det finns risk för problem relaterade till överutgivning. De skillnader man kan se decennierna emellan är också ett uttryck för att bok- branschen vuxit och för att det blivit tekniskt och ekonomiskt lättare att publicera en bok. Denna tendens förstärks av att det i dag finns i det närmaste obegränsade möjligheter att tillgängliggöra texter (litterära eller andra) via internet. Kampen om uppmärk- samheten är hård och den stora svårigheten i dag handlar ofta om att synas och att bli läst. Med ökande utgivning följer att även kvalitativa titlar i dag ofta returneras innan de fått en reell chans att hitta sin publik. 
 Den allmänna utvecklingen innebär inte att alla typer av litteratur är väl företrädda i utgivningen. Exempel på generellt svaga områden är dramatik och viss översatt skönlitteratur (både för barn och vuxna) samt litteratur på flera nationella minoritetsspråk. Statistiken visar också att antalet titlar minskat inom viktiga 
 390 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 litteraturkategorier hos de större förlagen de senaste åren. Minskningar kan främst noteras vad gäller svensk skönlitteratur i original och skönlitteratur i översättning till svenska samt lyrik och dramatik. 
 Utgivningen på mindre förlag och i form av egenutgivning har dock vuxit sig så pass stor att den motverkar trenden hos de större förlagen totalt sett. Inom genrer som lyrik kan det t.o.m. antas att mindre förlag och egenutgivning i dag dominerar i kvantitativa termer. Denna trend skulle kunna tolkas som att vissa typer av litteratur håller på att genomgå en nedgradering i den meningen att den flyttar från större, etablerade förlag till mindre utgivare eller hänvisas till egenutgivning (i tryckt form eller på nätet). Det finns tendenser till en sådan utveckling i de siffror som presenterats. En annan slutsats är dock att det finns ett antal klassiska förlagshus inom de stora koncernerna som är fortsatt mycket viktiga för den litterärt ambitiösa utgivningen. 
 En generell slutsats vi drar av analysen i kapitel 8 är att de aktörer som står för kvalitetsutgivningen har sinsemellan mycket olika förutsättningar, främst i ekonomiskt hänseende. Det i sin tur påverkar det litterära systemet i både tidigare och senare led: det påverkar vad konsumenterna får tillgång till i handeln och det påverkar förutsättningarna för upphovsmännen. 
 Vem utgivaren är påverkar i allmänhet vilken publik texten i fråga har möjlighet att nå. Ger de stora och mellanstora förlagen inte ut en viss typ av litteratur försvinner den ur synfältet för många konsumenter, egentligen för alla andra än de redan special- intresserade. Ges en bok ut av ett etablerat stort eller mellanstort förlag är försäljningskanalerna med stor sannolikhet tillgängliga och möjligheterna att skapa uppmärksamhet kring boken goda. Även om dessa satsningar i praktiken inte alltid görs har de stora förlagen resurser för marknadsföring och för att nå ut med sina författare; de kan distribuera sina titlar brett, både i bokhandeln och i andra kanaler. De mindre förlagen har inte samma förutsätt- ningar att nå ut. 
 De stora och mellanstora förlagen har också bättre förutsätt- ningar att ersätta upphovsmännen, både författare, översättare, tecknare och fotografer. Om den kvalificerade litteraturen flyttar från de stora och medelstora förlagen till de små, påverkar det villkoren i branschen. Mycket av det – kulturellt sett viktiga och för mångfalden avgörande – arbete som sker vid små förlag är trots allt ideellt och ges ersättning så är det ofta under normen för vad som 
 391 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 egentligen är skäligt. Även ur upphovsmännens synvinkel är alltså frågan om vem som ger ut en bok av stor betydelse. 
 En utveckling mot ökad egenpublicering och ideellt arbete vid mindre förlag är ur demokratisk synvinkel ofta en god sak, men hänsyn bör också tas till de förändrade förutsättningar det kan föra med sig i andra led. Att mikroförlag och egenutgivare frodas är i sig värdefullt genom att de kan fylla luckor och stå för alternativ. En utveckling mot att de skulle bära upp den kvalificerade litteraturen vore dock olycklig, då det skulle resultera i minskad synlighet och spridning för denna litteratur och sämre betalt för upphovsmännen. 
 Mot bl.a. denna bakgrund menar vi att det statliga stödet till utgivning av litteratur är en fortsatt viktig insats. Stödet är utformat så att det premierar och stöder kvalitativ förlagsverksam- het utan att påverka enskilda utgivningsbeslut. Denna konstruktion bör enligt vår bedömning behållas samtidigt som ett tak bör införas för hur stort stöd ett enskilt företag kan få (se nedan s. 427). Syftet är att stödet ska kunna bli mer omfattande till de mindre aktörer som bäst behöver ekonomiskt stöd för att dessa ska få större möjligheter att bl.a. ersätta upphovsmännen och arbeta med marknadsföring. 
  
 E-böckerna 
  och den digitala utvecklingen 
  
 E-boken 
  är på väg att få ett genombrott i Sverige. Både utgivning och försäljning av allmänlitteratur i elektronisk form har ökat påtagligt under de senaste åren. Mycket tyder också på att utveck- lingen framöver kan bli snabb. Ett skäl är att det finns en kraftfull infrastruktur i form av bredband, vilket ger goda förutsättningar för elektronisk läsning att etablera sig. Samtidigt är renodlade läs- plattor ännu ovanliga i Sverige till skillnad från på de marknader där  
 e-boken 
  redan slagit igenom. Om detta fortsätter vara fallet kommer  
 e-boken 
  i Sverige att få konkurrera med andra medie- former på surfplattor som inte är specifikt byggda för läsning. 
 Hur  
 e-litteraturens 
  utveckling kan påverka läsandet är ännu osäkert. Uppgifter från t.ex. USA tyder på att det inte automatiskt breddar gruppen av läsare. Snarare är det just de grupper som redan läser mycket som även konsumerar litteratur i elektronisk form. Läsandets praktik kan dock förväntas genomgå förändringar relaterade till de nya gränssnitt i vilka texten tar plats. Den elektro- 
 392 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 niska litteraturen blir t.ex. enklare en del av den interaktion som sker via sociala medier. 
 Hur  
 e-boken 
  kan komma att påverka andra format är det för tidigt att uttala sig om men erfarenheter från framförallt USA visar att pocketboken kan tänkas bli mindre relevant som billig för- medlare av information. Att pappersboken som sådan skulle vara på väg att ersättas inom en snar framtid finns det dock inga tecken på. En förhoppning är att utvecklingen mot allt lättillgängligare litteratur snarare för med sig att den tryckta bokens mervärde som fysiskt objekt blir viktigare och att den tekniska kvaliteten på tryckta böcker förbättras. 
 Även vad gäller affärsmodeller och prissättning av  
 e-böcker 
  måste det konstateras att situationen är högst osäker. I Sverige har förlagens främsta kunder än så länge varit låntagare vars lokala folk- bibliotek stått för kostnaderna. Vilka affärsmodeller som kommer att kunna tillämpas framöver i försäljningen till både bibliotek och privatpersoner är omdebatterat. Det kan dock konstateras att priserna vid försäljning till privatpersoner är förhållandevisa höga i Sverige, i alla fall jämfört med mer utvecklade marknader som i USA. Det är svårt att se att konsumenterna i längden kommer vara villiga att köpa tillgång till elektroniska filer för priser som inte sällan motsvarar vad det kostar att köpa den fysiska produkten. En pågående diskussion som kan komma att bli av stor betydelse rör den s.k. agentmodellen, där förlagen sätter utpris till kund och återförsäljaren fungerar som agent för förlaget. Om modellen visar sig förenlig med konkurrensrättsliga bestämmelser kan en återgång till fasta priser ske på denna del av marknaden. 
 Ett orosmoln är den svaga utveckling som kan noteras för ljudböcker under senare år. Efter ett antal år med kraftigt stigande utgivning och försäljning har formatet sjunkit tillbaka. En för- klaring är den osäkerhet som illegal fildelning orsakat. Samma problem kan hämma utvecklingen av en svensk marknad för litteratur i  
 e-boksformat. 
  Ett annat troligt scenario är också att etablerandet av en marknad för elektronisk litteratur kan ge internationella aktörer en ingång på den svenska marknaden. En utveckling med starka multinationella företag som etablerar försäljningskanaler direkt till svenska konsumenter kan innebära en både kultur- och språkpolitisk utmaning då dessa bl.a. kan förväntas marknadsföra engelskspråkig litteratur till låga priser. I en situation där antalet svenskspråkiga titlar ännu är relativt 
 393 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 begränsat kan det ses som ett bekymmer för marknadens utveckling och det svenska språkets ställning. 
 Mot denna bakgrund drar vi bl.a. slutsatsen att det finns skäl att vidareutveckla det stöd till digital utgivning av förlagens backlist som införts på försök under 2012 (se nedan s. 429). De nya titlarna tillgängliggörs redan i dag regelmässigt som  
 e-böcker, 
  men det är viktigt att utbudet även breddas med äldre litteratur för att skapa en livaktig marknad för svenskspråkiga  
 e-böcker. 
  Vidare gör vi bedömningen att kommunerna, som är huvudmän för folkbiblio- teken, bör förstärka samordningen av upphandlingen vad gäller kommersiella  
 e-böcker 
  för att tillförsäkra biblioteken bra villkor. Vi föreslår även att Kungl. biblioteket ges i uppdrag att möjliggöra för externa distributörer att tillhandahålla  
 e-litteratur 
  via den nationella katalogen Jenkins och säkerställa att upphovsrättsligt fri  
 e-litteratur 
  finns tillgänglig denna väg för tillgängliggörande vid de lokala biblioteken (se nedan s. 416). 
 Moms på litteratur i olika format 
 Som framhålls i den internationella utblicken i bilaga 3 varierar det mellan olika medlemsländer i EU vilken momssats som tillämpas vid försäljning av fysiska böcker. Liksom Sverige har merparten någon typ av momsreduktion. Ett antal europeiska länder tillämpar även en längre momssats för  
 e-publikationer. 
 EU-domstolen 
  har dock inlett ett förfarande för att avgöra huruvida de lägre momssatser som Frankrike och Luxemburg beslutat införa är förenliga med EU:s mervärdeskattedirektiv. 
 Enligt våra direktiv ingår det inte i uppdraget att föreslå ändringar som rör mervärdesskatt och vi har därför inte analyserat frågan närmare i betänkandet. Det är enligt vår bedömning dock viktigt att följa utvecklingen och de avgöranden som är att vänta. Det befordrar inte framväxten av en svensk  
 e-boksmarknad 
  att en högre momssats tillämpas för litteratur som distribueras digitalt. I bedömningen av lämpliga åtgärder bör dock hänsyn även tas till de konstnärligt hämmande effekter som kan uppkomma med olika momssatser för olika kulturellt innehåll i digitala kanaler. Mycket av den intressanta utvecklingen sker i den digitala miljön när text, ljud och rörlig bild används tillsammans, t.ex. i form av s.k. utökade  
 e-böcker. 
  
 394 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 Tidskriftsmarknaden och kulturtidskrifterna 
 Specialtidningsmarknaden är som visas i kapitel 10 mångfacetterad med ett stort antal titlar och relativt många förlag. Förhållandena utmärks dock av skarpa ekonomiska skillnader mellan olika typer av tidskrifter och utgivare. Som marknaden ser ut är kulturtid- skrifternas kulturpolitiska betydelse stor. Till exempel står de oberoende från de stora förlagen vilket garanterar en mångfald i vilka som hörs i det offentliga samtalet. I kulturtidskrifterna behandlas också ämnen ofta på ett fördjupande sätt som inte är vanligt i det mer kommersiella utbudet. 
 Totalt sett når kulturtidskrifterna ett betydande antal läsare. Deras betydelse ska dock inte enbart mätas i antalet personer. Det är ett faktum att de även utgör ett forum för diskussion och reflektion som indirekt har viktiga återverkningar i andra delar av samhällslivet. Här kan frågor aktualiseras som resulterar i en bredare kultur- och samhällsdebatt och här kan nya konstnärliga uttryck skapa sig en plats. Kring kulturtidskrifter kan även viktiga nätverk skapas som är av betydelse för kulturlivet i landet. Kultur- skapare har ofta en relation till kulturtidskrifter inom det egna området, inte bara som läsare utan också som skribenter eller deltagare i arrangemang. 
 Kulturtidskrifternas ekonomi bygger till stor del på prenume- ranter. Insatser för att öka antalet prenumerationer är således viktiga för dessa tidskrifter, bl.a. är bibliotekens abonnemang en viktig intäktskälla. Samtidigt bidrar dessa till att fler får tillgång till tidskrifter med ofta svag distribution. Ett stort problem för många kulturtidskrifter är dock att portokostnaderna höjts över tid, vilket gör prenumerationer mindre lönsamma än tidigare. 
 Kulturrådets produktionsstöd är en avgörande del i många kulturtidskrifters ekonomi. Samtidigt finns det även ett antal tid- skrifter som kan upprätthålla en journalistik som gör att de bör räknas som kulturtidskrifter på marknadens villkor utan statligt stöd. Gemensamt för den senare gruppen är att de antingen backas upp av relativt starka finansiärer eller har goda möjligheter att få intäkter från annonser. Vår bedömning är att detta är positiva exempel, men att det är osannolikt att flertalet andra kulturtid- skrifter skulle kunna följa samma väg. Produktionsstödet är således fortsatt viktigt för mångfalden i utbudet. 
 Som ofta påpekats är intäkterna från lösnummerförsäljningen små för de flesta kulturtidskrifter. Samtidigt är denna försäljning 
 395 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 viktig för tidskrifternas synlighet. Som Konkurrensverket framhöll redan 2003 försvårar distributörernas villkor för mindre tidskrifter att komma ut på marknaden. 
 1  
 I dag finns det förvisso alternativ som är tillgängliga även för mindre tidskrifter, om än för en mer begränsad distribution, men vår bedömning är att det även fortsätt- ningsvis finns starka skäl att med kulturpolitiska resurser stödja distribution av kulturtidskrifter. För att nå ut brett kommer det även framöver att vara viktigt att de finns tillgängliga på fysiska försäljningsställen. 
 Mot denna bakgrund föreslår vi bl.a. att stödet till utgivning av kulturtidskrifter förstärks (se nedan s. 430). Skälet är att stödets ekonomiska värde i viss mån urholkats över tid och att det är angeläget att de mer professionellt drivna kulturtidskrifterna får större möjlighet att ersätta skribenter och medarbetare. 
 Internationellt utbyte på litteraturområdet 
 I kapitel 12 framgår att utgivning av översatt svensk litteratur i utlandet har ökat under senare år. Detta återspeglas inte minst i den starka utveckling svenska förlags exportintäkter för försäljning av utgivningsrätter till utländska förlag visar. Svensk kriminallitteratur har kommit att utgöra en betydande del av exportintäkterna. En positiv bieffekt av det internationella intresset för svensk kriminal- litteratur är att utländska förlag även i högre utsträckning intresserar sig för litteratur inom andra litterära genrer. Viktigt att notera i sammanhanget är att den svenska litteraturens ställning i utlandet har byggts upp under lång tid och ofta med kvalitets- litteraturen som grund. Sammantaget ser vi en gynnsam utveckling för den svenska litteraturen i utlandet och det är av betydelse inte minst för upphovsmännen. Att svenska författare kan få sina verk publicerade på andra bokmarknader innebär utöver litterärt erkännande även ökade möjligheter att kunna försörja sig på sin konstnärliga verksamhet. 
 Vad gäller inflödet av utländsk litteratur till Sverige har utgivningen av översatt litteratur minskat markant hos Förläggare- föreningens medlemsförlag under senare år. Sett till totalt antal utgivna titlar översatt litteratur enligt Nationalbibliografin syns dock ingen minskning, utan nivån ligger relativt still. En tendens 
  
 1  
  
 Konkurrensverket,  
 Konkurrens och samarbete inom medierna  
 (2003), s. 116. 
  
 396 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 förefaller vara att översatt litteratur i allt högre grad numera publiceras av mindre förlag. Omstruktureringen innebär att dessa förlag som ofta har en mer specialiserad utgivning med inriktning mot översatt litteratur, har kommit att spela en allt viktigare roll för mångfalden i utbudet av litteratur på den svenska bokmark- naden. Vår bedömning är också att de statliga kulturpolitiska insatserna genom utgivnings- och distributionsstödet, stödet till litterära evenemang och stödet till planerad utgivning (inom vilket den översatta litteraturen särskilt prioriteras), på ett verkningsfullt sätt bidrar till att öka den översatta litteraturens synlighet i Sverige. 
 I kapitel 13 beskrivs de statliga aktörer som har ansvar för att främja internationellt utbyte. Även om det inte alltid sker i dag finns potential att satsa på internationellt utbyte på litteratur- området inom ett flertal olika politikområden. Insatser inom ett visst område kan dessutom ofta ha gynnsamma effekter även inom ett annat. Exempelvis har kulturpolitiska insatser inte sällan även Sverige- och exportfrämjande verkan. Exportframgångarna för svenska deckare hade t.ex. inte varit möjliga utan skickliga över- sättare. Det finns även viktiga kopplingar mellan satsningar på internationellt kulturutbyte och Sveriges politik för global utveck- ling. 
 Fördelningen av Kulturrådets översättningsstöd och Svenska institutets stöd till svenskundervisning visar att de delar av världen som är dåligt representerade vad gäller svenskundervisning och utgivning av svensk litteratur ofta sammanfaller. Antalet studenter som vill studera svenska utomlands har ökat totalt sett. Delar av världen är dock i stort vita fläckar i detta hänseende. Det indikerar att även om den svenska litteraturens ställning i utlandet generellt sett kan bedömas vara god, handlar det till stor del om att den är livaktig i begränsade delar av världen, främst i Europa. Bland annat mot denna bakgrund är det bekymmersamt att intresset för att bedriva svenskundervisning har minskat vid universitet i länder som Storbritannien, USA och Australien där ett antal institutioner slutat eller planerar att sluta bedriva svenskundervisning. De engelskspråkiga bokmarknaderna är viktiga för den svenska littera- turens möjligheter att nå en vidare spridning, vilket en översättning till engelska kan innebära. 
 Vi bedömer att Kulturrådets insatser för internationellt littera- turutbyte, genom stöd till översättning av svensk litteratur och litterära evenemang i utlandet, samt Svenska institutets stöd för svenskundervisning i utlandet är av särskild betydelse för den 
 397 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 svenska kvalitetslitteraturens ställning och spridning i ett lång- siktigt perspektiv. Kulturrådets kulturpolitiska uppdrag att stärka den svenska kvalitetslitteraturen i utlandet menar vi bör bibehållas, eftersom titlar i mer kommersiellt gångbara genrer får spridning i utlandet utan statligt stöd. 
 Mot bakgrund av vår samlade bedömning lämnar vi i det följande bl.a. förslag om förstärkta stöd för att främja den svenska litteraturens spridning (se s. 433). Vidare bedömer vi att det finns goda möjligheter att ytterligare lyfta fram betydelsen av läsning och litteratur inom ramen för det internationella utvecklingssamarbetet (se nedan s. 440). För att öka det internationella utbytet på litteraturområdet föreslår vi även att möjligheten undersöks att starta ett  
 litteratur-Iaspis 
  med residens för litterära upphovsmän. 
  
 14.2 
  
 Ett läslyft för Sverige 
  
 För att vända den negativa utvecklingen vad gäller läsning och läsförmåga krävs det enligt vår bedömning en bred samling kring målet att alla i Sverige, oberoende av socioekonomisk bakgrund, ska ges förutsättningar att utveckla god läsfärdighet. Det är viktigt att öka medvetenheten om att läsning och läsförmåga har stor samhällelig och individuell betydelse då det är grundläggande för demokratiskt deltagande, inlärning och utbildning generellt samt individens möjligheter i arbetslivet. 
 För att bidra till större medvetenhet på olika nivåer i samhället och få fler aktörer att uppmärksamma betydelsen av läsning menar vi att  
 Ett läslyft för Sverige  
 bör initieras med sikte på att vissa mål ska vara uppnådda 2018. Läslyftet bör bygga på tydliga mål som uttrycker ett åtagande från det allmännas sida att vända den negativa trenden under en femårsperiod och innefatta konkreta åtgärder på flera politikområden. Inom ramen för läslyftet bör det också vara prioriterat att stärka kunskapsöverföringen från forskar- samhället till beslutsfattare samt att följa upp och bedöma effekt- erna av de reformer som genomförts på bl.a. utbildningsområdet ur ett läsperspektiv. 
 Som en del av det läslyft vi föreslår bör ett antal åtgärder vidtas på kultur- och utbildningsområdet för att stärka läsinlärning, läs- främjande och möjligheterna att ta del av litteratur. Nedan lämnar vi bl.a. förslag om skolbibliotekarier, läsombud på förskolor, 
 398 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 kompetensutveckling för lärare samt samordning av det läsfräm- jande arbetet utanför skolan och utveckling av folkbildningen. 
 Nationella mål för läslyftet 
  
 Förslag:  
 Regeringen bör för riksdagen lägga fram övergripande mål för  
 Ett läslyft för Sverige  
 med sikte på 2018. Förslaget är att följande åtagande görs för att vända den negativa utvecklingen vad gäller läsning och läsfärdighet: 
 Alla i Sverige ska, oavsett bakgrund och förutsättningar, ha god läsfärdighet och tillgång till litteratur. För att nå det övergripande målet ska följande delmål vara uppnådda 2018. 
  
 Läsfärdigheten och motivationen att läsa bland barn och unga ska avsevärt förbättras och ha ökat mätbart jämfört med i dag, särskilt i grundskolans tidiga årskurser. 
  
 Fler barn och unga än i dag ska regelbundet ta del av både fack- och skönlitteratur. 
  
 Kunskapen om läsningens betydelse för utbildning och delaktighet i samhällslivet ska ha ökat i alla grupper som i dag läser i liten utsträckning. 
  
 Förslaget är vidare att en parlamentarisk beredning för läslyftet, bestående av folkvalda och experter, ges i uppdrag att vid lämpliga tidpunkter bedöma måluppfyllelsen och effekterna av tidigare genomförda reformer. Beredningen bör även få mandat att lämna förslag till ytterligare åtgärder för att nå målen. 
 I ett antal med Sverige jämförbara länder har parlament och regeringar lyft frågan om läsning och läsförståelse på ett samlat vis. Detta mot bakgrund av dess betydelse för olika politikområden och med motivet att det krävs insatser och medvetandehöjande åtgärder i många delar av samhällslivet för att åstadkomma förändring. Flera länder har tagit fram nationella mål, strategier och handlingsplaner för läsning i situationer som liknat den Sverige befinner sig i med sjunkande resultat i bl.a. läsförståelsestudier. 
 Viktiga och delvis olikartade exempel på hur frågan lyfts är de insatser som gjorts i Norge med Gi rom for lesing! Strategi for 
 399 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 stimulering av leselyst og leseferdighet  
 2003–2007 
  och sedermera det s.k. Leseåret det efterföljande Leselyftet samt den federala regeringens initiativ No child left behind i USA (se vidare bilaga 3). Gemensamt för flera av dessa initiativ är att det satts upp tydliga mål för förbättringar som ska följas upp inom en viss tidsperiod och att frågan lyfts upp på den politiska agendan, samtidigt som en bred uppsättning civilsamhälles- och frivilligaktörer involverats. Stora ansträngningar har i dessa fall också gjorts för att insatserna ska vara baserade på kunskap från forskarsamhället och praktiskt verksamma. I det här sammanhanget är också den i Storbritannien nyligen inrättade All Party Parliamentary Group on Literacy ett intressant exempel. Den arbetar med att höja kunskapen om läsningens betydelse och främja kännedom om vetenskapliga rön och goda exempel i parlamentet. 
 Vi menar att det även i Sverige är viktigt att sätta ökat fokus på läsningens betydelse och att förankra de åtgärder som krävs i breda delar av samhällslivet. Det är viktigt att öka medvetenheten bland beslutsfattare på både nationell och lokal nivå om vilka effekter på läsningen olika beslut kan ha och att nå samsyn om grundläggande prioriteringar. Det är också viktigt att tydligt involvera biblioteks- företrädare, det civila samhället och de många andra intressenter som på olika sätt arbetar med dessa frågor. Vidare är det av stor betydelse att insatser på olika politikområden kan ses i ett samman- hang. Grundläggande är de insatser som görs inom utbildnings- politiken och, vad gäller tillgång till litteratur, inom kulturpolitik- en. Frågor om läsande och delaktighet har också viktiga kopplingar till socialpolitik och funktionshindersfrågor. I förlängningen har frågan även betydelse för en rad andra politikområden som näringspolitiken. 
 Mot denna bakgrund föreslår vi att regeringen som en utgångs- punkt för läslyftet för riksdagen lägger fram grundläggande mål som uttrycker ambitionen att vända den negativa utvecklingen. Det övergripande målet bör vara att alla i Sverige, oavsett bakgrund och förutsättningar, ska ha god läsfärdighet och möjlighet att ta del av litteratur. För att det övergripande målet ska kunna nås föreslår vi tre delmål som ska vara uppnådda senast 2018. För det första att läsfärdigheten och motivationen att läsa bland barn och unga ska avsevärt förbättras och ha ökat mätbart jämfört med i dag, särskilt i grundskolans tidiga årskurser. För det andra att fler barn och unga än i dag regelbundet ska ta del av både fack- och skönlitteratur. För det tredje att kunskapen om läsningens betydelse för utbildning 
 400 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 och delaktighet i samhällslivet ska öka i alla grupper som i dag läser i liten utsträckning. 
 Den första prioriteringen måste vara att läsfärdigheten och motivationen att läsa förbättras bland barn och unga. Det gäller särskilt i grupper som i undersökningar visat sig halka efter i läs- utvecklingen, bl.a. gruppen pojkar generellt men även barn från socioekonomiskt svaga familjer och barn som har föräldrar som talar andra språk än svenska i hemmet. Särskilt viktigt är det att dessa förbättringar kan iakttas hos yngre barn och redan i grund- skolans tidiga årskurser. Vidare är det viktigt att uppmärksamma de förutsättningar som gäller för barn och ungdomar med funktions- hinder som dyslexi. 
 En förutsättning för att utveckla god läsförståelse är aktiv läsning. Särskilt skönlitteratur är av stor betydelse för att barn och unga ska känna lust till att läsa och utveckla en läsning som bidrar till mer avancerad läsförståelse. Därför bör det andra målet vara att fler barn och unga regelbundet tar del av litteratur av olika slag, både fack- och skönlitteratur. Även i denna del är det särskilt viktigt att insatser riktas mot grupper som i dag tar del av litteratur i mindre utsträckning än genomsnittet. 
 Vidare är det väl dokumenterat att de ungas läsning hänger nära samman med vuxengenerationens vanor. För att kunna vända utvecklingen behövs därför även insatser för att minska skillnad- erna i befolkningen i stort vad gäller kunskap om läsningens betydelse. Om inte vuxna i barnens omgivning uppfattar att det finns ett värde i litteratur och själva läser, eller om vuxna inte läser för mindre barn, är det svårt att vända den negativa trenden vad gäller läsfärdighet. Även om ett stort ansvar ligger på det allmänna skolväsendet att ge alla barn likvärdiga förutsättningar, krävs också en medvetenhet om läsningens betydelse i hemmet. Vi föreslår därför att det tredje målet ska vara att kunskapen om läsningens betydelse för utbildning och delaktighet i samhällslivet ska öka i alla grupper som i dag läser i liten utsträckning. 
 De mål vi föreslagit representerar åtaganden för det allmänna som det är viktigt att så många som möjligt sluter upp bakom, därför menar vi att de bör beslutas av riksdagen. Målen bör dels vara vägledande för de statliga myndigheternas arbete men även kommunerna är viktiga i denna fråga och bör omfattas. Vidare kan målen även inspirera aktörer i det civila samhället och bidra till att ge frågan ett bredare genomslag i folkrörelser och föreningsliv. 
 401 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 En parlamentarisk beredning för läslyftet 
 För att följa arbetet med läslyftet och bedöma om målen nås föreslår vi att regeringen tillsätter en parlamentarisk beredning, organiserad som en kommitté, som till sig kan knyta experter på läsutveckling, läsvanor och litteratur. Beredningen för läslyftet bör ges i uppdrag att följa utvecklingen på området utifrån tillgängliga indikatorer samt med lämpliga intervall bedöma måluppfyllelsen och effekterna av implementerade reformer. Särskilt viktigt är att beredningen kan följa och bedöma effekterna av de stora reformer som genomförts på det utbildningspolitiska området ur ett läs- perspektiv. Vidare bör beredningen ges mandat att lämna förslag till ytterligare åtgärder för att nå målen. 
 Att den föreslagna beredningen har goda möjligheter att inhämta expertkunskap inom ramen för sitt uppdrag är viktigt. Området är komplext och det kommer att krävas en samlad bedömning utifrån olika studier för att följa utvecklingen. En beredning av den typ vi föreslår är också viktig just som arena för möten mellan beslutsfattare och experter. Beredningens uppgift bör dock inte vara att bedriva utvärderingsverksamhet på det sätt sektorsansvariga myndigheter gör, utan att sammanställa och dra slutsatser av den kunskap som skapas i vetenskapssamhället och inom myndighetssfären. 
 Läsombud för att stärka litteraturens ställning i förskolan 
  
 Förslag:  
 I syfte att stärka litteraturen och läsningen i förskolan föreslår vi att Statens skolverk får i uppdrag att, i samråd med folkbiblioteken och Centrum för lättläst, initiera en försöks- verksamhet med läsombud i förskolorna. 
 Forskningen visar att det är av mycket stor vikt att barn tidigt får möta litteratur för att senare i livet kunna uppnå god läsförmåga. Många barn växer upp utan att det regelbundet läses för dem i hemmet och i många hem finns endast bristfällig tillgång till litteratur. Det finns indikationer på att antalet barn som inte regel- bundet får ta del av högläsning i hemmet ökar. 
 Cirka 83 procent av alla barn i åldern 1 till 5 år i Sverige går i förskolan. Förskolan kan därför ha en betydelsefull utjämnande effekt när det gäller barns möjlighet att tidigt i livet få möta 
 402 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 litteraturen oavsett social bakgrund. Kvalitetsgranskningar från Statens skolinspektion visar dock att kvaliteten på det pedagogiska innehållet i förskolan varierar i Sverige, bl.a. vad gäller arbetet med litteratur och läsning. I vissa förskolor är kunskapen om barns språkutveckling och medvetenheten om t.ex. högläsningens betydelse låg. Det är därför angeläget att Statens skolverk inom ramen för sitt uppdrag stödjer kommuner och andra huvudmän för förskolor i utvecklingen av arbetet med litteratur och läsning. 
 En viktig del i detta är enligt vår bedömning att det finns engagerade och kompetenta personer på förskolorna som kan inspirera övrig personal och driva på utvecklingsarbetet. Vi föreslår därför att Skolverket initierar en försöksverksamhet med läsombud på svenska förskolor. Vi tror att det behövs att en anställd på varje förskola får ett särskilt ansvar för att ge stöd till de andra i personalgruppen och dessutom har kontakt med bibliotek och andra intressenter i frågor som rör läsning. En sådan person tror vi skulle vara en viktig resurs i förskolornas pedagogiska arbete med litteratur och läsning. 
 Många förskolor arbetar i dag nära folkbibliotek och i vissa förskolor finns redan läs- eller bokombud. Till exempel Lunds kommun har en framgångsrik försöksverksamhet där bokombuden samarbetat med folkbibliotekens barnbibliotekarier. Vi ser ett utökat samarbete med folkbiblioteken som en central del i utveck- lingsarbetet och en viktig uppgift för läsombuden. 
 Centrum för lättläst har sedan flera år tillbaka byggt upp en verksamhet med över 5 000 läsombud runt om i Sverige. Dessa läsombud finns framförallt på äldreboenden och gruppbostäder för personer med funktionsnedsättning. Erfarenheterna från Centrum för lättläst är att detta är en verksamhet som med relativt små ekonomiska resurser kan ge goda resultat. Skolverket torde kunna använda sig av den kunskap som finns på Centrum för lättläst om rekrytering, utbildning och nätverksbyggande. Centrum för lättlästs läsombud är organiserade i regionala nätverk och i ett nationellt nätverk. Utbildning av läsombuden sker genom att Centrum för lättläst har köpt tjänsten från studieförbund (se vidare kapitel 4). 
 Vi föreslår mot denna bakgrund att Skolverket får i uppdrag att, i samråd med folkbiblioteken och Centrum för lättläst, initiera en försöksverksamhet med läsombud på förskolor i valda regioner. Om denna försöksverksamhet visar sig vara framgångsrik bör systemet med läsombud utvidgas till hela landet. 
 403 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 Kompetensutveckling för lärare 
  
 Bedömning:  
 Lärarnas kunskaper om litteratur, och särskilt barn- och ungdomslitteratur, samt litteraturdidaktiska metoder behöver stärkas. Framtida satsningar på  
 förskole-, 
  grund- och gymnasielärarnas kompetensutveckling bör inriktas på att vidareutveckla lärarnas kunskaper på dessa områden. 
 Forskningen om vad som gör framgångsrika skolor framgångsrika är entydig: pedagogerna är de enskilt viktigaste resurserna för att nå goda skolresultat. Samtidigt visar den senaste  
 PISA-undersökning- 
  en att den främsta anledningen till att svenska elever presterar sämre i dag än tidigare är att de läser allt mindre på grund av min- skad läslust. Mot bakgrund av denna utveckling menar vi att resurser bör sättas in för att ge lärarna bättre möjligheter att främja elevernas läsning och intresse för litteratur. 
 Enligt 2 kap. 34 § skollagen (2010:800) är det huvudmännen som ska se till att personalen vid förskole- och skolenheterna ges möjligheter till kompetensutveckling. Statliga satsningar som syftar till att stärka lärarnas kompetens har samtidigt initierats, som Lärarlyftet, Förskolelyftet samt  
 Läsa-skriva-räkna-satsningen. 
  För att förbättra läsningen bland barn och unga krävs dock ytterligare insatser för att framförallt stärka lärarnas kunskaper om olika metoder och inspirerande litteratur. Framgångsrik undervisning i läsförståelse kräver dels att lärarna har kännedom om flera olika pedagogiska metoder då eleverna har olika förutsättningar och dels att de själva är aktiva läsare med stor kunskap om vilka texter som är bra och som kan fungera stimulerande. Som visats i kapitel 3 saknar dock lärarna ofta relevanta verktyg för sin undervisning, särskilt i fråga om barn- och ungdomslitteratur och litteratur- didaktiska förhållningssätt. 
 Det finns i dag ett antal insatser som syftar till kompetens- utveckling i dessa delar och som innefattar spridandet av goda exempel. Till exempel finns det i många kommuner  
 språk-, 
  läs- och skrivutvecklare som också samlas i ett nätverk administrerat av Statens skolverk. Som påpekas i kapitel 3 har dessa i många fall varit viktiga för att utveckla läs- och skrivmetoder i skolorna.  
 Språk-, 
  läs- och skrivutvecklarna har i stor utsträckning varit finansierade genom den statliga  
 Läsa-skriva-räkna-satsningen. 
  Denna satsning avslutas 2012 och det är osäkert vad som kommer 
 404 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 att hända med de kommunala  
 språk-, 
  läs- och skrivutvecklarna. Det är enligt vår mening av stor vikt att den verksamhet som byggts upp fortsätter att utvecklas och sprids till fler kommuner. 
 I ett nytt uppdrag till Skolverket inom ramen för satsningen att främja jämställdhet inom skolväsendet betonas också att elevers språk, läs- och skrivutveckling har avgörande betydelse för hur väl eleverna lyckas nå målen i alla skolans ämnen och att Skolverket därför ska ge förskollärare och lärare möjlighet att utveckla metoder för sin undervisning. Det är av stor betydelse att Skolverket inom ramen för denna satsning kan sprida pedagogiska metoder som ger bättre språk- och läsförståelse och fokuserar på att eleverna ska vara aktiva läsare. 
 Vi har i uppdrag att bedöma om det på skolområdet behövs särskilda insatser för fortbildning och för att utveckla lärande exempel på textval och boksamtal. Utifrån den analys som redovisas i kapitel 2 och 3, och av de skäl som angetts ovan, menar vi att det är tydligt att det behövs insatser för att ge pedagogerna bättre verktyg att arbeta med systematiska samtal om litteratur. Många lärare behöver också djupare kunskaper om litteratur och särskilt barn- och ungdomslitteratur för att kunna välja lämpliga texter. Däremot anser vi inte att dessa insatser enbart bör fokusera på boksamtal utan att det är viktigt att olika metoder för att arbeta med läsförståelsestrategier kan prövas. Mot denna bakgrund är vår bedömning att framtida satsningar på  
 förskole-, 
  grund- och gymnasielärarnas kompetensutveckling bör inriktas på att ge lärarna ökad kunskap om litteratur, och särskilt barn- och ungdomslitteratur, samt litteraturdidaktiska metoder. 
 405 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 Samtliga elever bör ha tillgång till skolbibliotekarier 
  
 Förslag:  
 För att tydliggöra att skolbibliotek ska vara en pedagogisk resurs i lärandet och främja elevernas intresse för läsning föreslår vi att det i 9 kap. skolförordningen (2011:185) införs en bestämmelse som anger att huvudmännen ska sträva efter att skolbiblioteken är bemannade med bibliotekarier som har kompetens att vara ett stöd till elever och lärare i det läsfrämjande och pedagogiska arbetet. En likalydande bestäm- melse bör införas i 4 kap. gymnasieförordningen (2010:2039). 
 Vi föreslår även att Statens skolverk får i uppdrag att utvärdera om de skolbibliotek som finns fungerar som en pedagogisk resurs, stödjer elevernas lärarande och främjar intresse för läsning och litteratur. 
 I 2 kap. 36 § skollagen (2010:800) finns sedan 2010 krav på att samtliga elever inom grundskolan, grundsärskolan, specialskolan, sameskolan, gymnasieskolan och gymnasiesärskolans ska ha till- gång till bibliotek. För att skolbiblioteken ska kunna uppfylla de intentioner regering och riksdag gett uttryck för när bestämmelsen infördes och vara effektiva verktyg för ökad läsning och förbättrad läsfärdighet bör skolbiblioteken ha personella resurser kopplade till sin verksamhet. Ett skolbibliotek utan personal blir en boksamling som förlorar sin roll i det pedagogiska och läs- och litteratur- främjande arbetet. 
 En kvalificerad skolbibliotekarie kan även vara en resurs i det övriga pedagogiska arbetet, medverka i t.ex. boksamtal och fungera stödjande för klassrumsundervisningen. Internationell forskning visar att skolbibliotekarier kan vara mycket effektiva vad gäller att öka läsfärdigheten bland unga. Skolbibliotek utan skolbiblio- tekarier har inte alls samma positiva effekt som skolbibliotek med kvalificerad personal. 
 Elever i samma ålder befinner sig ofta på olika nivå i läsningen. Detta innebär att elever behöver hjälp att hitta litteratur som passar och kan fungera inspirerande. Lärarna saknar dock ofta den tid som krävs för att vara det stöd som de enskilda eleverna behöver. I dagens skola finns även många elever som har behov av litteratur på 
 406 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 andra språk eller i andra format, som Butler. 
 2  
 Lärare har inte alltid möjlighet att på bästa sätt hjälpa elever med denna typ av särskilda behov. Skolbibliotekarier kan i många fall fylla denna roll och hjälpa den enskilde eleven att hitta litteratur som väcker läslust samt vara en viktig länk mellan lärare och skolbibliotek. 
 Samhället ställer i ökad utsträckning krav på att alla medborgare kan hitta, tolka, förstå och värdera information digitalt på internet. Som framgår i kapitel 2 är svenska elever bättre på att ta till sig text i detta format än när det gäller traditionell läsning. Det betyder dock inte att denna kunskap inte behöver utvecklas ytterligare. Skolbibliotekarier kan även vara en viktig resurs i detta avseende och arbeta med informationskompetens som är viktig för mål- uppfyllelsen i många ämnen. 
 Tillgången på skolbibliotekarier måste kunna anordnas på olika sätt beroende på lokala förutsättningar. En liten skola på lands- bygden har andra förutsättningar och andra behov än en stor skola i en större stad. Det bör finnas möjligheter till mer samarbeten mellan olika skolor och mellan skolor och folkbibliotek. 
 Den reformerade skollagen håller nu på att implementeras. Vi är medvetna om att den nya skollagen innebär stora förändringar för skolan och att det därför inte kan förväntas att den redan i dag nått reformernas syfte. Det finns dock tydliga indikatorer om att statens intentioner med skolbibliotek behöver förtydligas. Därför bör regeringen i skolförordningen (2011:185) och gymnasieför- ordningen (2010:2039) införa bestämmelser om att huvudmännen ska sträva efter att skolbiblioteken är bemannade med biblio- tekarier som har kompetens att vara ett stöd till elever och lärare i det läsfrämjande och pedagogiska arbetet. 
 Vår förhoppning är att den nuvarande regleringen tillsammans med vårt förslag till tillägg i skol- och gymnasieförordningen innebär att skolbiblioteken blir den viktiga resurs som de bör kunna vara. För att tillförsäkra sig om att skolbibliotekens verk- samhet når upp till förväntningarna bör regeringen ge Skolverket i uppdrag att utvärdera om intentionerna med lagen uppfylls, dvs. att utvärdera om de skolbibliotek som finns fungerar som en pedagogisk resurs, stödjer elevernas lärarande och främjar intresse 
  
 2  
 Butler är en förkortning av Digitalt Anpassat Informationssystem och är ett standard- format för att läsa upp digital text. Verktyget finns som applikation till smarta telefoner och kan användas i persondatorer. Syftet är att göra tryckt text tillgänglig för personer som är blinda eller har läsinlärningsproblem. 
 407 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 för läsning och litteratur. Om intentionerna inte uppfylls bör regeringen överväga att skärpa regleringen så att kraven på skolbibliotek i skollagen uttryckligen även omfattar krav på skol- bibliotekarier. 
 Läs- och litteraturfrämjande i kultursamverkansmodellen 
  
 Förslag:  
 Folkbibliotekens och andra lokala och regionala aktörers utvecklingsarbete på litteratur- och läsfrämjande- området bör stärkas. Därför bör staten tydliggöra att läs- och litteraturfrämjande ska vara en del i kulturplanerna som tas fram inom ramen för kultursamverkansmodellen, och att statliga medel för detta ändamål fördelas till landstingen. Vi föreslår att detta uttrycks genom ett tillägg i 8 § förordningen (2010:2012) om fördelning av vissa statsbidrag till regional kulturverk- samhet. 
 Som en konsekvens av detta föreslår vi att de riktade stats- bidragen till inköp av barn- och ungdomslitteratur, lokala och regionala läsfrämjandeprojekt och huvuddelen av stödet till litterära evenemang upphör och att 17 miljoner kronor om- fördelas från dessa statsbidrag till kultursamverkansmodellen. 
 För att stärka det läsfrämjande arbetet på regional och lokal nivå förslår vi att läsfrämjande insatser och litteratur ska ingå i kultur- samverkansmodellen. Redan i dag är biblioteksverksamhet en del i samverkansmodellen. Inom ramen för samverkansmodellen finns även stöd till kulturfrämjande verksamhet. Att föra in läs- och litteraturfrämjande verksamhet i modellen kan ur detta perspektiv ses som naturligt. De läsfrämjande verksamheter och de litterära evenemang som i dag får stöd av Statens kulturråd är framför lokala eller regionala. Vi anser därför att beslut om stöd till dessa verksamheter i högre utsträckning bör fattas lokalt och regionalt. 
 Folkbiblioteken arbetar i ökad utsträckning aktivt läsfrämjande. De samarbetar ofta med skolor, förskolor, BVC och andra aktörer och får sammantaget ses som de lokala motorerna i det läsfrämjan- de arbetet. Folkbiblioteken har dock inte samordnat sina läs- främjande insatser i tillräckligt stor utsträckning. Detta har inne- burit att folkbiblioteken ofta genomför läsfrämjande insatser i liten skala. Att läsfrämjande insatser lyfts fram av staten som ett 
 408 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 prioriterat område inom ramen för samverkansmodellen och att det tillskjuts medel för ändamålet bör få till följd att dessa insatser uppmärksammas i större utsträckning regionalt och att den region- ala samordningen förbättras. Den enkätundersökning som vi genomfört har visat kultursamverkansmodellen redan i dag fått sådana positiva effekter i flera län/regioner. Eftersom landstingen samråder med kommunerna, det professionella kulturlivet och det civila samhället inom ramen för den regionala fördelningen av medel finns det goda möjligheter till samverkan i dessa frågor. 
 Även andra litteraturfrämjande insatser som stöd till litterära evenemang bör ingå i kultursamverkansmodellen. I likhet med de läsfrämjande insatserna är de litterära evenemangen framförallt lokala och regionala angelägenheter. Om de ingår i kultursam- verkansmodellen har det fördelen att beslutsfattandet hamnar närmre projektägarna. I dag kräver Kulturrådet att arrangörer av litterära evenemang har lokal eller regional medfinansiering. Genom detta förslag stärks ytterligare förankringen lokalt och regionalt. Kulturrådet bör dock även fortsättningsvis ge stöd till litterära evenemang som ökar det internationella litterära utbytet och är av särskild nationell betydelse. 
 Samverkansmodellen innebär att de kulturpolitiska besluten i allt högre utsträckning fattas på regional nivå vilket också bör kunna vara till gagn för biblioteken och det läsfrämjande arbetet. Biblioteksverksamheten har enligt vad utredningen inhämtat ofta blivit bättre synliggjord och därigenom fått ökat stöd regionalt och lokalt i och med införandet av kultursamverkansmodellen. Att även betona litteratur och läsfrämjande insatser i kultursamverkans- modellen bör medföra att dessa frågor får ökad uppmärksamhet i det regionala och lokala utvecklingsarbetet. Det möjliggör satsningar på utvecklingsfrågor som är viktiga lokalt och regionalt, t.ex. fristadsförfattare. 
 Finansiering av förslaget och omfördelning inom anslag 3.1 
 I och med att litteratur- och läsfrämjandefrågor av lokal eller regio- nal karaktär ska behandlas inom ramen för kultursamverkans- modellen föreslår vi att modellen förstärks med 17 miljoner kronor. Detta innebär att regionerna och kommunerna får en större frihet att disponera dessa medel till vad de anser är lämpligt, från kurser i litteraturförmedling till inköp av medier i nya tekniska 
 409 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 format. 
 3  
 Samtidigt bör staten inom ramen för modellen fortfarande kunna följa upp det lokala arbetet med t.ex. läsfrämjandeplaner. Förstärkningen av kultursamverkansmodellen bör finansieras genom att vissa direkta statsbidrag under anslag 3:1, som i stor utsträckning gått till kommunal och lokal/regional verksamhet, samtidigt upphör. Vi föreslår att statsbidragen till inköp av barn- och ungdomslitteratur, till litterära evenemang som främst är av lokalt intresse och till lokala och regionala läsfrämjandeprojekt tas bort som en del av reformen. 
 Inköpsstödet infördes under den ekonomiska krisen på 1990- talet, främst i syfte att ge kommunerna incitament att bibehålla nivån på medieanslagen till biblioteken (se kapitel 4). Stödet är riktat till inköp av litteratur för barn- och unga och uppgår i dagsläget till ungefär 24 miljoner kronor per år. Stödet har haft flera goda effekter och bl.a. kunnat användas för att få kommun- erna att arbeta med läsfrämjandeplaner. Detta riktade statsbidrag har dock förlorat i betydelse eftersom det inte längre är självklart att denna typ av medieinköp är den del av verksamheten som bäst behöver stöd. I och med att hela området litteratur, bibliotek och läsning blir en del av samverkansmodellen är det också rimligt att staten diskuterar ambitioner och prioriteringar med regionala och lokala företrädare inom ramen för modellen. Det gäller även stöd till litterära evenemang som främst är av lokalt intresse och lokala och regionala läsfrämjandeprojekt. Bidragen på dessa områden uppgår i dagsläget till totalt kring 14 miljoner kronor. 
 De föreslagna förändringarna innebär sammantaget att cirka 38 miljoner kronor frigörs varav en stor andel istället bör fördelas genom samverkansmodellen (17 miljoner kronor). I övrigt är vårt förlag att medlen omprioriteras inom ramen för anslag 3:1, bl.a. för att samordna och finansiera större läsfrämjandeinsatser av nation- ellt intresse (16 miljoner kronor) och för ett utökat stöd till evenemang i bokhandeln (1 miljon kronor) samt för att förstärka insatserna för internationellt utbyte (3 miljoner kronor). Dessa förslag behandlas utförligare nedan. Till detta ska även läggas att det även fortsättningsvis är nödvändigt med ett visst stöd till litterära evenemang på nationell nivå, bl.a. när det gäller större arrangemang med fokus på internationellt utbyte. För detta före- slår vi att 1 miljon kronor reserveras. 
  
 3  
 Flera intressanta exempel på sådana utvecklingsmöjligheter finns i Svensk biblioteks- förenings rapport  
 Läsfrämjande – förnyelse behövs!  
 (2008). 
 410 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 Samordning av läsfrämjande insatser utanför skolan 
  
 Förslag:  
 I syfte att stärka det läsfrämjande arbetet föreslår vi att Statens kulturråd ges i uppdrag att ta initiativ till, samordna och följa upp läsfrämjande insatser av nationellt strategiskt intresse. I anslutning till det förändrade uppdraget bör Kulturrådet efter samråd med andra berörda parter även ta fram en ett handlingsprogram för det läsfrämjande arbetet utanför skolan som kan ligga till grund för prioriteringar. Uppdraget bör finansieras genom de omprioriteringar inom anslag 3:1 som beskrivits ovan. Cirka 16 miljoner kronor bör användas för ändamålet. 
 Det finns i dag ingen samlande nationell aktör som kan ta initiativ till, samordna och följa upp läsfrämjande insatser utanför skolan. Nästan allt läsfrämjande arbete bedrivs lokalt, vilket förvisso många gånger är en stor fördel eftersom det leder till större kännedom om de lokala behoven. Samtidigt innebär det att erfarenhetsutbytet blir lidande, att större nationella eller flerregionala satsningar uteblir, liksom att läsfrämjandeprojekt sällan utvärderas. Mot denna bak- grund menar vi att det behövs en nationell aktör som kan initiera projekt, på egen hand eller tillsammans med andra, och som kan stå för kunskapsförmedling, resurser och samordning och därigenom driva på utvecklingen. Behovet av sådan nationell resurs blir särskilt angelägen när läsfrämjande och litteratur införs i samverkans- modellen. 
 Kulturrådet fördelar medel till läsfrämjande insatser och är redan i dag drivande i större nationella satsningar (som ALMA och läsambassadören). Vi föreslår att Kulturrådets uppdrag utökas och förändras genom att bidragsfördelningen utvecklas så att Kulturrådet blir en aktiv medägare till de projekt de är med och finansierar och att myndigheten får en mer aktiv roll i det läs- främjande arbetet genom att ta egna initiativ. 
 Kulturrådet bör ges i uppdrag att ta initiativ till, samordna och följa upp läsfrämjande insatser av nationellt strategiskt intresse. I detta bör ligga att myndigheten själv deltar som en part eller projektägare i de satsningar som genomförs. Övriga parter kan t.ex. vara andra myndigheter, bibliotek och folkbildningsorganisationer, intresseföreningar, branschorganisationer och kommuner. Särskilt folkbildningsrådet bör vara en viktig strategisk part i detta. Av sär- 
 411 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 skild betydelse är att Kulturrådet med detta uppdrag får möjlighet att aktivt verka för att projekt som initierats i mindre skala och visat sig vara framgångsrika, kan spridas till fler och skalas upp på nationell eller regional nivå. Exempel på verksamhet som på detta sätt kan bli nationell verksamhet med Kulturrådet som aktiv part är de många verksamheter runt om i Sverige som ser till att alla nyfödda barn får ett bokpaket. Kulturrådet kan inom ramen för sitt nya uppdrag exempelvis driva en svensk variant på de inter- nationellt framgångsrika  
 Bookstart-projekten 
  (se bilaga 3). 
 I det utökade uppdraget bör också ingå att i samråd med andra berörda parter ta fram ett nationellt handlingsprogram för läsfräm- jande utanför skolan som kan ligga till grund för prioriteringar. Inom ramen för programmet bör målgrupper som är särskilt viktiga i de läsfrämjande insatserna pekas ut och framgångsrika metoder i det läsfrämjande arbetet lyftas fram. Programmet bör också kunna fungera som vägledning för bibliotek, folkbildningen och andra aktörer som verkar på det läsfrämjande området utanför skolan. Programarbetet bör bedrivas öppet och i samråd med biblioteken och folkbildningens aktörer. Ett syfte med ett nation- ellt handlingsprogram är att det ska kunna leda till en fördjupad dialog och stimulera till ökade insatser även utanför det allmänna. En målsättning bör vara att utveckla synergierna mellan nationella insatser och det arbete som bedrivs lokalt/regionalt och kommer till uttryck i arbetet med framtagande och uppföljning av de regionala kulturplanerna. 
 Regeringen bör ge Kulturrådet i uppdrag att, utifrån de nationella mål som vi föreslår och det nationella handlings- programmet, följa upp och utvärdera de läsfrämjandeprojekt som genomförs. Ett stort problem i dag är bristen på vederhäftiga utvärderingar av olika insatser. En viktig uppgift bör vara att etablera bättre metoder för detta i samråd med forskare på området och att återföra den kunskap som genereras till läsfrämjandeaktörer runt om i landet. Kulturrådets utvärdering bör tillsammans med den uppföljning som Statens skolverk gör på skolområdet även fungera som underlag för den parlamentariska beredning som vi föreslår. 
 En särskild referensgrupp bör kopplas till Kulturrådets läsfrämjande arbete. Referensgruppen kan bistå myndigheten i bedömningen av projekt och i arbetet med ett nationellt handlings- program. Referensgruppen, som lämpligen inrättas av myndigheten själv, bör bestå av företrädare för t.ex. Statens skolverk, bibliotek 
 412 
 SOU 2012:65 Bedömningar och förslag 
 och folkbildningsorganisationer, författare, förläggare och läs- forskare. 
 Vi föreslår att det nya och utökade uppdraget finansieras genom de omprioriteringar inom anslag 3:1 som beskrivits ovan (se s. 409). Cirka 16 miljoner kronor bör användas för ändamålet. Detta bör bl.a. innebära att cirka fem nya tjänster kan tillföras Kulturrådets arbete med att koordinera och följa upp läsfrämjande verksamhet. 
 Stärk folkbildningens roll i det läsfrämjande arbetet 
  
 Förslag:  
 I syfte att stärka det läsfrämjande arbetet i det civila samhället och för att öka samverkan mellan t.ex. bibliotek och det civila samhället föreslår vi att medel särskilt avsätts till folkbildningens läsfrämjande arbete. Av det statliga stödet till studieförbunden på 1,6 miljarder kronor bör 30 miljoner kronor avsättas till läsfrämjandeverksamhet inom folkbildningen. Dessa medel bör fördelas av Folkbildningsrådet som ett projektbidrag för planerad verksamhet och finnas som en anslagspost under anslaget 14:1 Bidrag till folkbildningen. 
 Folkbildningen och folkbiblioteken springer ur samma idé om att bildning är till gagn för individen såväl som samhället i stort. De tidiga folkbildningsorganisationerna startade även de första folk- biblioteken. Folkbiblioteken och studieförbunden har sedan det tidiga  
 1900-talet 
  utvecklats åt olika håll. Denna utveckling har till viss del varit ett resultat av statlig styrning i form av ett bidrags- system till studieförbunden som inte premierar kvalitet eller samverkan mellan studieförbund och mellan studieförbund och folkbibliotek. Folkbildningen engagerar i dag miljontals människor i Sverige och bedriver många gånger i skymundan ett bildnings- arbete som är av stor betydelse för individers personliga utveckling och för samhället i stort. För att nå de mål om ett läslyft för Sverige som vi föreslagit tror vi att det krävs att såväl bibliotek som folkbildning engageras än mer i arbetet. Utan den stora resurs som folkbildningen utgör tror vi inte att målen kommer att nås. 
 Det finns flera verksamheter som i dag inte får statligt stöd då verksamheten inte passar in i de strikta formkrav som finns för bidraget till studieförbunden och inte längre kan betecknas som 
 413 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 utvecklingsprojekt och därigenom få läsfrämjandebidrag från Kulturrådet. Statsbidraget till folkbildningsverksamhet fördelas av Folkbildningsrådet och bygger på kvantitativa kriterier och form- kriterier. Detta har i flera avseenden varit negativt för det läs- främjande arbetet då det inneburit att studieförbunden inte har prioriterat läsfrämjande verksamheter som inte passar den form som statsbidraget kräver. Exempel på verksamheter som studie- förbunden i dag inte bedömt att de har möjlighet att finansiera i tillräcklig utsträckning är Läs för mig pappa, arbetsplatsbibliotek och vägkrogsbibliotek. Vidare har flera folkbibliotek uppgett att det har varit svårt att samarbeta med studieförbund på grund av de strikta formkrav som studieförbunden stipulerar. 
 Vi anser att en modern folkbildning ska vara fri och frivillig men samtidigt behöver den tydligt inriktas på befolkningens bildnings- behov. I en tid där klyftorna mellan de som läser och de som inte läser ökar och läsfärdigheten bland unga minskar bör folkbildning- ens aktörer kunna vara centrala i att stärka intresset och motiva- tionen för läsning och litteratur i grupper som inte eller sällan läser. Studieförbunden som samordnare av det civila samhällets bildningsverksamhet har en potential som sträcker sig längre än vad som är fallet i dag. 
 För att de statliga medlen för folkbildning och läsfrämjande ska kunna användas effektivt krävs att det civila samhället och folk- biblioteken samverkar nationellt, regionalt och lokalt. I dag saknas en nationell statlig part som kan driva på en sådan samverkan. Regionalt ser det olika ut beroende på vilka resurser länsbiblioteken har. På den lokala nivån fungerar oftast samarbetet bäst, det är där det läsfrämjande arbetet framförallt utförs. Den statliga styrningen har dock inte uppmuntrat till sådant samarbete då bidragen och styrningen till det civila samhället och till biblioteken inte är samverkande. 
 För att lyckas vända utvecklingen till en situation där klyftorna minskar mellan de grupper som läser respektive inte läser krävs en nationell part som samordnar folkbildningens läsfrämjande verk- samhet och som har möjlighet att driva läsfrämjande verksamhet. För att studieförbunden ska ta det ansvar som efterfrågas krävs ett annat, och mindre formstyrt bidragssystem för läsfrämjande- verksamhet. Mot denna bakgrund är vårt förslag att en särskild anslagspost inrättas för läsfrämjande verksamhet inom ramen för folkbildningen under anslag 14.1 Bidrag till folkbildningen. Bidragen bör kunna fördelas med stöd av förordningen (1991:977) 
 414 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 om statsbidrag till folkbildningen, men i de villkor Folkbildnings- rådet ställer upp bör det tydliggöras att statsbidraget inte ska styras av form eller kvantitet utan av kvaliteten på den läsfrämjande verksamheten. 
 Ett syfte med ett sådant specialdestinerat bidrag är att det borde leda till att studieförbunden utvecklade sin läsfrämjande verk- samhet och att de får större möjligheter att inleda samarbeten med folkbiblioteken. På sikt skulle det även kunna innebära att banden mellan folkbibliotek och studieförbund stärks. Det är viktigt att det föreslagna stödet inte ersätter de många viktiga litteratur- och läsfrämjande insatser som i dag får statsbidrag och genomförs av studieförbunden, exempelvis läsecirklar och kulturarrangemang i form av författarsamtal osv. Statsbidraget till folkbildningen fördelas i efterhand, dvs. stödet ges för genomförda insatser. Vi föreslår att detta stöd ska ges som ett projektbidrag för planerade insatser vilket vi tror kan innebära att studieförbunden blir mer benägna att satsa på ny verksamhet. 
 Vi anser att Folkbildningsrådet bör fördela dessa medel då de i myndighets ställe fördelar statsbidrag till folkbildningen. För att statens resurser till läsfrämjande ska fungera effektivt anser vi att Folkbildningsrådet bör samverka med Statens kulturråd i strateg- iska frågor om läsfrämjande. 
 Stöd till evenemang i bokhandeln 
  
 Förslag:  
 Det stöd till evenemang i bokhandeln som införts på prov under 2012 bör fortsätta och vidareutvecklas genom att 1 miljon kronor per år omprioriteras för ändamålet inom anslag 3:1. Den miljon som avsatts tillfälligtvis för detta stöd bör också under kommande två år användas för ändamålet. 
 Som påpekats ovan finns det för att främja läsandet ett stort värde i att ett brett urval böcker är synliga i offentliga rum där människor ofta vistas. Biblioteken har en viktig roll i detta avseende, men bokhandeln är också för många en naturlig plats att möta litteratur- en som det finns skäl att värna. Många bokhandlar har även en viktig roll som arrangör av evenemang kring litteratur och läsning. Som visats i kapitel 8 är den fysiska bokhandeln inne i en svår omställningsperiod där både små bokhandlar på mindre orter och 
 415 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 större välsorterade kulturbokhandlar gör svaga resultat. 
 Utvecklingen beror bl.a. på konkurrens från internethandeln och, vad gäller bästsäljare, från varuhus och dagligvaruhandel. 
 Det stöd till evenemang i bokhandeln som på utredningens förslag införts på prov under 2012, har visat sig vara efterfrågat och stödet har fått en god spridning över landet. Förhoppningen är att detta stöd, trots att det är litet, ska kunna bidra till affärsutveckling i branschen och fungera stödjande för bokhandlar som arbetar aktivt med författarbesök och evenemang. Relativt sett få aktörer har dock kunnat få del av stödet då resurserna varit begränsade. Mot denna bakgrund föreslår vi att stödet fortsätter och vidare- utvecklas genom att 1 miljon kronor per år omprioriteras för ändamålet inom anslag 3:1 på det sätt som föreslagits ovan (se s. 409). Den miljon som avsatts tillfälligtvis för detta stöd bör också under kommande två år användas för ändamålet. 
 Möjligheter för folkbiblioteken att arbeta aktivt med  
 e-böcker 
  
 Bedömning och förslag:  
 Det är viktigt att biblioteken kan hantera avtal om nyttjande av upphovsrättsligt skyddad littera- tur i elektroniska format. Enskilda folkbibliotek saknar i dag sådana resurser och vår bedömning är att huvudmännens sam- arbetsorganisation, Sveriges Kommuner och Landsting, är bäst lämpad att träda in som avtalspart gentemot rättighetshavarna. Staten bör kunna bistå i en sådan utveckling. 
 Förslaget är även att Kungl. biblioteket ges i uppdrag att möjliggöra för externa distributörer att tillhandahålla  
 e-resurser 
  via den nationella katalogen Jenkins och att säkerställa att upphovsrättsligt fri  
 e-litteratur 
  finns tillgänglig denna väg för förmedling via det allmänna biblioteksväsendet. 
 Det är viktigt att folkbiblioteken i framtiden i ökad utsträckning kan tillhandahålla elektronisk litteratur. För biblioteken är det en central utvecklingsfråga i ett alltmer digitaliserat samhälle. Ur med- borgarnas synvinkel är det av betydelse att biblioteken kan bidra med fri och opartisk tillgång till information och t.ex. erbjuda lagliga alternativ till illegal fildelning. Det är dock viktigt att de modeller för arbetet med elektronisk litteratur som tas fram gör att 
 416 
 SOU 2012:65 Bedömningar och förslag 
 biblioteken också kan bidra till andra mervärden än gratis tillgång. 
 Enligt vår mening bör elektroniska system och tjänster utformas på ett sådant sätt att enskilda biblioteks särdrag och kunskap kan komma till större uttryck i bl.a. presentation och urval av titlar. Som vi ser det är det centralt att biblioteken i arbetet med elektronisk litteratur kan bidra med alternativ till det utbud som marknaden tillhandahåller, presentera det på ett annat sätt och använda sig av  
 e-litteratur 
  i t.ex. läsfrämjandeaktiviteter. Denna typ av aktivt arbete med det elektroniska materialet skapar mervärden som är unika för det allmänna biblioteksväsendet. Om fokus enbart läggs på att tillhandahålla elektroniskt material utan avgift är det inte otänkbart att kommersiella tjänster – ett framtida Spotify för böcker eller liknande – kan komma att utgöra ett mer attraktivt alternativ för många. 
 Mot bakgrund av denna allmänna bedömning har vi formulerat våra förslag. Vi menar också att skillnaderna mellan upphovs- rättsligt skyddad och fri litteratur måste beaktas i högre utsträck- ning än i dag. Åtgärder behöver vidtas för att stärka bibliotekens möjligheter vad gäller båda typerna av litteratur, om än på olika sätt. 
 Avtal om tillgängliggörande av  
 e-litteratur 
  
 Vad gäller upphovsrättsligt skyddad litteratur är det viktigt att beakta att övergången till elektroniska format innebär en stor förändring i hur skyddet fungerar. Exemplar av fysiska böcker får fritt spridas vidare om de gjorts tillgängliga på marknaden, t.ex. genom att säljas i handeln. Det innebär att biblioteken efter att ha köpt in ett exemplar fritt kan låna ut det. För  
 e-böcker, 
  eller andra typer av  
 e-litteratur, 
  inträder inte denna s.k. konsumtion av upphovsmannens spridningsrätt efter tillgängliggörandet eftersom  
 e-litteraturen 
  rättsligt sett inte sprids i exemplar (vilket även gör att offentligrättslig biblioteksersättning inte är lämplig i detta fall, se nedan). 
  
 E-böcker 
  är alltså att jämställa med elektroniska tjänster där det krävs tillstånd för olika typer av nyttjande så länge det upphovs- rättsliga skyddet gäller. Att införa bestämmelser som för digitala filer imiterar den inskränkning i spridningsrätten som gäller för fysiska exemplar, är knappast tänkbart då det inte finns något 
 417 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 hinder för i hur många exemplar en digital fil kan spridas. En rätt att fritt låna ut/sprida elektronisk litteratur skulle på ett helt annat sätt än den fria vidarespridningen av fysiska exemplar underminera förutsättningarna för en marknad. 
 Förhållandet mellan antalet köpta och antalet utlånade böcker ser i Sverige i dag helt annorlunda ut för fysiska böcker än för elektroniska böcker (se kapitel 7). Proportionerna för digitala böcker är grovt sett en försäljning per åtta utlån, att jämföra med fysiska böcker där relationen är i storleksordningen ett till ett. I längden är denna skillnad inte hållbar. Samtidigt som utlåning bl.a. är en viktig inkörsport till  
 e-bokskonsumtion 
  är det viktigt att hitta en balans mellan försäljning och utlåning som gör det lönsamt för förlagen ge ut digitala böcker för privatmarknaden. Den inbyggda tröghet som fysiska exemplar skapar försvinner i övergången till det digitala, vilket ger en helt ny situation som måste beaktas. I det läget kommer även biblioteken troligen behöva acceptera vissa inskränkningar i tillgängliggörandet för att marknadsstörningarna inte ska bli för stora. 
 Förändringarna mot digitalt tillgängliggörande för också med sig en situation som på andra sätt är annorlunda än för fysiska böcker och i vissa avseenden mer komplicerad. Nya frågor kring tillgången till information uppstår t.ex. eftersom rättighetshavarna har möjlighet att hindra lån av  
 e-böcker 
  trots att de finns till försäljning eller tidigare till och med varit tillgängliga via bibliotek. Vidare uppstår helt nya möjligheter att kartlägga vad som läses och av vem. 
 4 
  
 För att hantera denna nya situation krävs ett ofta komplicerat arbete med att sluta avtal om användning. Forskningsbiblioteken, som sedan länge arbetar med stora mängder digitala resurser, har kunnat hantera denna utveckling med sina relativt stora förvärvs- anslag och genom att skaffa ny kompetens inom förhandlings- teknik och juridik. Forskningsbiblioteken samverkar också kring upphandlingen av licenser för att få bättre villkor vad gäller både pris och användningsvillkor. 
 5  
 Vid Kungl. biblioteket (KB) finns det nationella konsortiet Bibsam som sluter centrala avtal med KB som avtalspart gentemot leverantörerna. De högskole- och special- 
  
 4 
  
 För ett utförligare resonemang om denna nya situation, se Carter, 
  
 Boken, författaren och läsaren – en upphovsrättslig reflektion, i  
 Läsarnas marknad, marknadens läsare  
 (SOU 2012:10). 
  
 5 
  
 Jfr Mcdaniel redogörelse för forskningsbibliotekens arbete med  
  
 e-resurser 
  i bilaga 8. 
 418 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 bibliotek som ingår i konsortiet lämnar en fullmakt som ger KB rätt att sluta avtal för deras räkning men de kan själva välja om de vill gå med i ett enskilt avtal. 
 Om det i vissa avseenden varit problematiskt för de jämförelse- vis stora forskningsbiblioteken att hantera de förhandlingar som krävs för digitala resurser är situationen naturligtvis än svårare för folkbiblioteken – som både är betydligt fler och oftast betydligt mindre. Det är inte realistiskt att tro att enskilda folkbibliotek, möjligen bortsett från några av de större stadsbiblioteken, skulle kunna bygga upp den kompetens som krävs för att utgöra en inflytelserik avtalspart. Inte heller är de enskilda bibliotekens budget tillräckligt stor för att de ska kunna påverka villkoren på egen hand. Risken är istället att enskilda bibliotek ställs inför färdigpaketerade erbjudanden som man har att acceptera som de är för att inte bli helt utan (kommersiella)  
 e-böcker. 
  För att folk- biblioteken ska kunna hantera de avtalsförhandlingar som är nöd- vändiga är vår bedömning att de behöver samverka för att skapa sig reell förhandlingsförmåga. 
 KB kan vara part i de avtal som sluts för forskningsbibliotekens räkning eftersom dessa är statliga. Samma roll kan KB inte ha vad gäller de kommunala folkbiblioteken. Vår bedömning är i stället att Sveriges Kommuner och Landsting (SKL) bör vara lämplig att ta på sig denna roll. I princip bör detta inte vara ett problem eftersom SKL redan i dag samordnar upphandlingen av varor och tjänster för kommunernas räkning på flera områden. Det ligger även i linje med de målsättningar och åtaganden som gjorts inom ramen för arbetet med det SKL kallar  
 e-samhället. 
 6 
  
 Det kommer dock att krävas särskild kompetens i just denna fråga eftersom de avtalsvillkor som måste förhandlas delvis är specifika för biblioteksvärlden. Att i likhet med KB inrätta en referens- och styrgrupp med företrädare för biblioteken förefaller vara ett sätt att säkra denna kunskap i förhandlingsarbetet. Det finns också ett nationellt intresse av att stödja arbetet i denna del och KB bör kunna bistå SKL i uppbyggnaden av en förhandlings- organisation för detta och i inrättande av ett eventuellt konsortium. 
  
 6  
 Den samordnade upphandlingen sker via bolaget SKL Kommentus Inköpscentral. För prioriteringarna vad gäller  
 e-samhället, 
  se skrivelsen SKL:s arbete för  
 e-samhället 
  bidrar till genomförande av Digital agenda för Sverige som är tillgänglig via www.skl.se 
 419 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 Tillgängliggörande av  
 e-litteratur 
  via Libris 
 En typ av elektroniskt material som utnyttjas i allt för liten utsträckning vid framför allt folkbiblioteken, är den litteratur som inte är upphovsrättsligt skyddad. Det finns både via frivilligprojekt, kommersiella tjänster och offentliga insatser bl.a. äldre litteratur fritt tillgänglig i elektronisk form. 
 Böcker har sedan länge tillgängliggjorts via projekt som Foster och Page, men också genom nyare projekt som Litteraturbanken. Till detta ska läggas all den äldre litteratur som tillhandahålls via t.ex. Wallace. I Sverige har även offentliga kulturinstitutioner, bl.a. större folkbibliotek, i viss utsträckning digitaliserat äldre litteratur. Det som är tillgängligt denna väg håller inte alltid hög teknisk kvalitet och filerna kan behöva vidare- förädlas för att vara attraktiva för allmänläsare. Icke desto mindre är det en viktig materialkälla som biblioteken borde kunna arbeta aktivare med att förmedla till en litteraturintresserad allmänhet. 
 Den upphovsrättsligt fria litteraturen, eller för all del även den litteratur som sprids under t.ex. Creative  
 Commons-licens, 
  är normalt inte svår att hantera avtalsmässigt och juridiskt. Problem kan i och för sig uppstå när det handlar om att bedöma verk där upphovsmannen är okänd (s.k. föräldralösa verk). Generellt sett är dock problematiken snarare teknisk och resursmässig än juridisk. Därför är det bl.a. viktigt att resurser kan frigöras för att öka utbudet av digitaliserad äldre litteratur, något som biblioteken i dag saknar möjligheter att göra. En väg som prövats på flera håll i Europa för att finansiera detta är partnerskap mellan offentliga och privata intressenter. 
 Enligt vår mening är det också viktigt att det finns enkla sätt för lokala bibliotek att arbeta med att förmedla denna typ av litteratur. Det kan därför behövas gemensamma elektroniska tjänster för att presentera och låna ut den fria litteraturen, tjänster som även mindre bibliotek kan ansluta sig till. Sådana bör med fördel kunna integreras i eller på annat sätt samordnas med den gemensamma katalogen Jenkins. 
 I vidareutvecklingen av Jenkins som nationell katalog finns det, enligt uppgifter från KB, potential att låta olika externa leverant- örer tillhandahålla elektroniska filer kopplade till katalogposterna. Att vidareutveckla dessa möjligheter skulle dels kunna ge biblio- teken enklare tillgång till fri litteratur, men det skulle också kunna bidra till att bryta upp den dominans som en distributör av 
 420 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 kommersiell elektronisk litteratur (Diaz) har i dag och ge utrymme för flera konkurrerande distributörer. 
 Att utveckla de tjänster som beskrivits bedömer vi ligger inom ramen för det nya uppdrag om samverkan som getts till KB. I det anges bl.a. att KB ska verka för utveckling och samordning av digitala tjänster nationellt. Vi föreslår dock att regeringen förtyd- ligar uppdraget i den del som handlar om Jenkins och anger att KB via den nationella bibliotekskatalogen Jenkins ska göra litteratur i elektronisk form tillgänglig för förmedling via det allmänna biblioteksväsendet. 
  
 14.3 
  
 En moderniserad biblioteksersättning 
  
 Förslag och bedömning:  
 Förslaget är att det i förordningen (1962:652) om Sveriges författarfond bl.a. tydliggörs att nyttjande av litterära verk i elektronisk form inte ska ligga till grund för biblioteksersättning. Vidare bör förordningen enbart reglera författarfondens verksamhet och de belopp på vilka biblioteksersättningen beräknas utgå. Därtill lämnas bl.a. förslag om att fondstyrelsen minskas i storlek. 
 Vad gäller den s.k. förhandlingsordningen är vår bedömning att parterna bör sluta en ny överenskommelse som bl.a. tydlig- gör att beslut ska fattas för längre tidsperioder än i dag och att ersättningen däremellan ska räknas upp enligt systemet med pris- och löneomräkning i staten. 
 Vidare är vår bedömning att det är motiverat att fortsätta undersöka möjligheterna att införa en ersättningsordning för inläsare av litterära ljudböcker. I arbetet bör effekterna av den pågående övergången till digital distribution av ljudböcker särskilt beaktas. 
 Biblioteksersättningen är en av staten finansierad ersättning till upphovsmän för utlån av litterära verk vid folk- och skolbibliotek i Sverige (se kapitel 6). Ersättningens totalbelopp beräknas i dag, förenklat sett, som ett visst belopp per utlån. Motivet till ersätt- ningen är kulturpolitiskt och bygger på den inskränkning i sprid- ningsrätten som medför att upphovsmännen inte har någon rätt till ersättning enligt upphovsrättsliga regler för den utlåning av exemplar av litterära verk som sker genom bibliotek. Om man ser 
 421 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 till de litterära upphovsmännens ofta ansträngda villkor (kapitel 5) är det tydligt att denna ersättning fyller viktiga kulturpolitiska syften. 
 För att förenkla systemet och för att minska behoven av detalj- styrning från regeringens sida lämnar vi ett förslag till revidering av förordningen (1962:652) om Sveriges författarfond (se författ- ningsförslaget). Utgångspunkterna för de ändringar vi föreslår är att systemet ska bli lättare att förstå, särskilt för enskilda upphovsmän, att det ska bli mindre detaljstyrande och att det ska bli mer robust i den bemärkelsen att det inte ska behöva ändras varje år. Samtidigt som dessa förslag minskar detaljregleringen är det viktigt att påpeka att det inte innebär att karaktären av ersättning överges. Syftet ska fortsatt vara detsamma som i dag. 
 För det första har en generell språklig revidering av, den ofta ålderdomliga, förordningen genomförts. Vi föreslår bl.a. att termerna författarpenning och översättarpenning genomgående ersätts av termen individuell ersättning (till författare respektive översättare). Vårt förslag är vidare att förordningen skrivs om så att den enbart reglerar fondens verksamhet och ramarna för fördel- ningen av medel från fonden till upphovsmännen. De belopp på vilka anslaget beräknats bör alltså utgå (4 §). Detta gör det bl.a. möjligt att undvika ändringar i förordningen varje gång ersättnings- nivån förändras, dvs. i praktiken årligen. 
 Detta innebär också en delegering av beslut från regeringen till fondstyrelsen. Vilken exakt ersättning varje lån eller referens- exemplar ska ge den enskilda upphovsmannen får med vårt förslag bestämmas av fondens styrelse utifrån den totala summa som avsatts för ändamålet (6 §). Den så kallade avtrappningsregeln vid mycket höga totala ersättningsbelopp menar vi dock bör behållas för att värna systemets legitimitet. Bestämmelsen bör däremot utgå från prisbasbelopp istället för krontal för att den inte ska behöva ändras löpande (6 §). Vi föreslår också att det till fondstyrelsen delegeras att avgöra proportionerna mellan ersättning för original- verk och översättningar. 
 Som en följd av att beloppen inte längre anges på förordnings- nivå kan också vissa andra förändringar göras i regleringen för att förenkla det nuvarande systemet och göra det lättare att förstå. Hur mycket som ska användas totalt för individuella ersättningar (penningar) och hur mycket som ska användas för annan verksamhet, föreslår vi regleras genom att regeringen som ett anslagsvillkor anger hur stor andel av anslaget som ska användas för 
 422 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 det förstnämnda samt organisationsbidrag till upphovsmanna- organisationer. 
 7  
 Regeringen kan t.ex. ange att 45 procent av anslaget ska användas till individuella ersättningar och organisa- tionsbidrag (vilket ungefär motsvarar vad som varit fallet under senare år) och att resterande medel ska användas till administration, stipendier, särskild författarpenning och olika understöd. Författarfonden får utifrån anslagets storlek, angivna andelar till olika ändamål och uppgifter om antalet lån och referensexemplar beräkna den individuella ersättningen per lån/referensexemplar. 
 Genom denna reform blir det tydligare att det inte finns en överföring av medel mellan den individuella ersättningen (penningarna) och fondens fria del. På så vis kan den i debatten ibland förekommande – och missvisande – kritiken om att vissa upphovs- män med hög utlåningsfrekvens subventionerar stipendiegivningen undvikas. Den ökade tydligheten gör också att frågan om hur omfattande olika delar av verksamheten ska vara lättare kan övervägas, t.ex. inom ramen för de överläggningar som föreslås nedan. 
 Styrelsen för Sveriges författarfond är osedvanligt stor (i dag totalt 28 personer). Detta beror till viss del på att både regeringen och företrädare för flera olika intressentgrupper ska vara represen- terade. Vidare är det en följd av att styrelsen är tänkt att inom sig kunna utse de personer som ska delta i olika beredningsgrupper. Styrelsens storlek gör dock att det bör vara svårt att arbeta strateg- iskt med verksamhetsutveckling. I linje med resonemangen ovan bör systemet kunna förenklas genom ökad delegering. Ett förslag är därför att fondstyrelsen minskas i storlek och i stället i högre utsträckning anlitar sakkunniga utanför styrelsekretsen. Vi föreslår att proportioner mellan olika parter i styrelsen kvarstår men att suppleanterna avskaffas (11 §). 
 Biblioteksersättningen och  
 e-litteratur 
  
 Biblioteksersättningen bör inte innefatta ersättning för elektron- iska utlån. Skälet till det är att det inte finns någon inskränkning i spridningsrätten att kompensera i detta fall. Elektroniska böcker 
  
 7  
 Det bör också tydliggöras att bidrag till särskilda ändamål som avser litterär verksamhet numera i praktiken innebär bidrag till organisationer på upphovsmannaområdet. Se 7 § förslaget till förordning om ändring i förordningen (1962:652) om Sveriges författarfond. 
 423 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 är ur rättslig synvinkel att jämställa med elektroniska tjänster och det finns inga exemplar som fritt får spridas vidare sedan de sålts på marknaden. Det innebär att biblioteken måste avtala om det kontinuerliga användandet med rättighetshavarna (oftast förlag) och upphovsmännen då bör få ersättning för nyttjande denna väg. Vi föreslår mot denna bakgrund också att det förtydligas i 1 och 5 §§ förordningen (1962:652) om Sveriges författarfond att nyttjande av elektroniskt material inte ska ligga till grund för biblioteks- ersättning. 
 I en framtid där alltmer av utlåningen sker elektroniskt blir underlaget för biblioteksersättning alltså mindre. 
 8  
 Det är i sig inte ett problem utan följer logiken om ersättning för nyttjande: upphovsmännens rättigheter har stärkts i den digitala miljön och nya möjligheter till ersättning för nyttjande har uppstått. Hur den samlade digitala marknaden kommer utvecklas är dock högst osäkert och mycket pekar på att det kan komma att bli svårt att bibehålla intäktsnivåerna för litterära verk generellt. Mot den bakgrunden bör regeringen, för det fall att nivåerna i biblioteks- ersättningen inte längre kan motiveras av utlånen, i stället överväga att förstärka de andra bidrags- och stipendieanslag som också finns på området. 
 Förhandlingsordningen 
 Som beskrivits i kapitel 6 har regeringen i avtal åtagit sig att, som ett led i beredningen av sitt förslag till statsbudget, förhandla med upphovsmannaorganisationerna om biblioteksersättningens grund- belopp. I avtalet anges dock att om ingen överenskommelse nås bestämmer regeringen om det förslag till grundbelopp som ska föreläggas riksdagen. Detta blev också resultatet i den näst senaste förhandlingsomgången då parterna inte kom överens. 
 Detta är således en ordning som i praktiken innebär att reger- ingen, och i förlängningen naturligtvis riksdagen, ändå ytterst sett bestämmer beloppet. Att så är fallet är ofrånkomligt då det inte rör sig om ett vanligt avtalsförhållande utan en kulturpolitiskt motiv- erad ersättning och det inte finns någon möjlighet för upphovs- 
  
 8  
 Jfr Tapia debattartikel Författarstödet måste utvecklas,  
 Svenska Dagbladet 
 , 1 mars 2012. 
 424 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 mannasidan att säga nej till utlåning. 
 9  
 För att spegla denna situation är det enligt vår mening tydligare att kalla förfarandet reglerade överläggningar snarare än förhandlingar. Det senare ger sken av att det rör sig om två jämbördiga parter som kan välja att erbjuda respektive köpa en tjänst eller ej, vilket alltså inte är fallet. Biblioteksersättningens storlek handlar, liksom omfånget av andra stöd och ersättningar, om vilka politiska prioriteringar som görs i regering och riksdag. 
 Enligt vår bedömning bör dock den typ av överläggningar som förekommer inom ramen för förhandlingsordningen ha ett värde för parterna: för upphovsmannagrupperna för att de får möjlighet att formulera sina krav och lyfta fram hur de ser på utvecklingen och för regeringen genom att dess representanter får underlag för de avvägningar som måste göras. Vårt förslag är därför att denna typ av överläggningar fortsätter men att de förändras på ett antal punkter för att de ska återspegla de verkliga förutsättningarna att förhandla och för att de ska bli mer effektiva. 
 Vårt förslag är, för det första, att överläggningarna tar sikte på ersättningens totala nivå snarare än det s.k. grundbeloppet och de kompletterande parametrar som förhandlats fram. Utgångspunkten bör naturligtvis fortfarande vara utvecklingen av nyttjandet vid folk- och skolbiblioteken (av fysiska exemplar). Däremot kan beslut om den exakta ersättningen till enskilda för t.ex. referens- exemplar delegeras till fondstyrelsen. Vi föreslår vidare att över- läggningarna sker med sikte på beslut med längre tidsintervall än vad som normalt är fallet i dag. Det skulle skapa större stabilitet, bättre förutsättningar för regeringen att planera för budgetarbetet och minskad arbetsbörda för parterna generellt. Längre intervall mellan de egentliga överläggningarna skulle också kunna möjlig- göra mer omfattande dialog även i andra frågor som rör de litterära upphovsmännen. De förslag vi lämnat ovan till ändringar i förord- ningen för Sveriges författarfond syftar till att möjliggöra dessa reformer. 
 Vår bedömning är att parterna bör sluta en ny överenskommelse med den innebörd som angetts ovan. Av den bör bl.a. framgå att ny ställning ska tas till biblioteksersättningens nivå t.ex. vart femte år och att ersättningen däremellan ska räknas upp automatiskt enligt 
  
 9  
 Detta förhållande kan inte ändras med mindre än att upphovsrättslagen förändras och upphovsmännen tillerkänns mer långtgående rättigheter än i dag. En sådan förändring ingår inte i vårt uppdrag att överväga. 
 425 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 modellen för pris- och löneomräkning i staten. 
 10  
 Denna modell innefattar ett effektivitets- och produktivitetskrav vilket gör det rimligt att med jämna intervall överväga om ersättningsnivån bör höjas på detta område även om allt annat skulle vara lika (dvs. nyttjandet vid biblioteken). Med de föreslagna förändringarna, där överläggningar om frågan sker mer sällan, tror vi också att det finns bättre förutsättningar för regeringen att besluta om faktiska omprioriteringar för det fall det skulle anses motiverat. 
 Ersättning till inläsare av litterära ljudböcker 
 Utöver biblioteksersättningen till författare, översättare m.fl. utgår sedan slutet av  
 1990-talet 
  även en ersättning till kompositörer och musiker för utlåning av musikfonogram på bibliotek. Sedan antalet utlån vid folkbiblioteken av ljudböcker vuxit under senare år (se kapitel 4), har frågan åter väckts om en ersättningsordning för utövande konstnärer (främst skådespelare) som medverkar som inläsare av litterära ljudböcker. 
 11 
  
 De utövande konstnärerna är den enda konstnärsgrupp som står utanför ersättningssystemet som det ser ut i dag. Regeringen angav också i budgetpropositionen för 2009 att det finns skäl att pröva förutsättningarna för en ersättningsordning för utövande konst- närer som medverkar som inläsare av litterära ljudböcker. Inom Kulturdepartementet har det sedan även gjorts en studie kring hur en sådan ordning skulle kunna administreras. 
 Vår bedömning är att det är motiverat att fortsätta undersöka möjligheterna att införa en ersättningsordning för utövande konstnärer som medverkar som inläsare av litterära ljudböcker. I arbetet bör dock effekterna av den pågående övergången till digital distribution av ljudböcker särskilt beaktas och hur det påverkar mängden ersättningsgrundande lån. 
  
 10 
  
 Budgetåret 1993/1994 introduceras det s.k. ramanslagssystemet som finansieringsform i statsförvaltningen. I och med det fick myndigheterna befogenheter att inom en given kostnadsram själva bestämma hur tillgängliga medel skulle disponeras mellan kostnader för löner, lokaler och övriga förvaltningskostnader. En viktig byggsten i ramanslagsmodellen är den så kallade pris- och löneomräkningen (PLO) som syftar till att myndigheterna kompen- seras för prisförändringar samtidigt som de åläggs ett effektivitets- och produktivitetskrav. 
  
 11 
  
 I denna fråga har en skrivelse från Teaterförbundet inkommit till utredningen (Ku2011:04/2012/1). 
  
 426 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 14.4 
  
 Omprioriteringar inom litteratur- och tidskriftsstödet 
  
 Förslag:  
 Mot bakgrund av en samlad bedömning av resurs- behovet bör medel omprioriteras från större mottagare av utgivningsstöd till andra ändamål. För att uppnå syftet är förslaget att det i förordningen (2010:1058) om statsbidrag till litteratur, kulturtidskrifter och läsfrämjande insatser tas in en bestämmelse som innebär att ett företag eller en koncern av företag för utgivning av litteratur sammantaget får beviljas statsbidrag motsvarande högst 23 prisbasbelopp per år. Av de medel som frigörs genom denna förändring bör 4 miljoner kronor användas för att höja bidragsnivåerna per titel. 
 Som visats i kapitel 8 och 9 fördelas det statliga utgivningsstödet till ett stort antal mottagare varje år, allt från de största förlagen till små egenutgivare. En fråga som infinner sig är hur man ska se på nyttan av stöd i efterhand. 1968 års litteraturutredning karaktär- iserade efterhandsstödet som förlustutjämning och framhöll att det kan innebära både en belöning för och en stimulans till kvalitets- utgivning. Enligt vår bedömning är det tydligt att det haft denna effekt. Det finns flera exempel på mindre förlag som kan ha en kvalitativ utgivningslinje med hjälp av dessa medel. Genom att alla förlag kan söka kan det också förutsättas ha goda dynamiska effekter på hela utgivningen. Möjligheten att få utgivningsstöd kan vägas in i utgivningsbesluten och uppmuntrar på så vis till ambitiös utgivning oavsett om den enskilda titeln sedan erhåller stöd eller ej. 
 Viktiga mottagare finns både bland stora och små förlag. Som vi ser det är det en styrka med stödordningen att den fokuserar starkt på kvalitet och låter alla typer av utgivare konkurrera om medlen på samma premisser. 
 12  
 Att överge kvalitetsprincipen och ta hänsyn till det enskilda projektets stödbehov tror vi vore olyckligt då det för in ett svårhanterligt bedömningsmoment som skulle komplicera stödordningen väsentligt. Samtidigt har vi kunnat konstatera att utgivningsstödets reala värde sjunkit över tid. Vidare har nya angelägna ändamål tillkommit med den digitala utvecklingen. Det bör i denna situation ifrågasättas om den mest effektiva använd- 
  
 12  
  
 För detta argument se Morrow,  
 En kulturutredning: Pengar, konst och politik 
 (Glänta Produktion, 2010), s.  
 131–135. 
  
 427 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 ningen av de resurser som står till förfogande är att, som i dag, fördela stora sammantagna belopp till vissa större stödmottagare som vanligen också har en stark ställning på marknaden. 
 Mot bakgrund av de relativt begränsade resurser som står till förfogande föreslår vi istället att ett tak tillämpas för hur mycket stöd som kan fördelas till en enskild mottagare över tid (en regel som för övrigt fanns med också i det ursprungliga förslaget på  
 1970-talet). 
 13 
  
 Förslaget är att det i det i förordningen (2010:1058) om statsbidrag till litteratur m.m., tas in en bestämmelse som innebär att ett företag eller en koncern av företag för utgivning av litteratur sammantaget får beviljas statsbidrag motsvarande högst 23 prisbasbelopp per år. Detta motsvarar i dagsläget ungefär 1 miljon kronor. Det ska framhållas att hänsyn med en sådan regel inte behöver tas till mottagarens ekonomiska situation i bedöm- ningen av enskilda ansökningar och att de dynamiska effekter som beskrivits ovan fortfarande kan få genomslag. 
 Det kan uppskattas att förslaget bör frigöra cirka 8 miljoner kronor per år som kan omfördelas till andra ändamål, detta under förutsättning att mottagarna inte blir väsentligt mer diversifierade än vad som varit fallet de senaste åren. För att kompensera för pris- utvecklingen i samhället är det motiverat att använda en del av dessa medel för att justera upp stödet per titel. Detta kan göras antingen genom att den s.k. arkersättningen höjs, eller genom att distributionsstödet utökas. Detta är enligt vår mening en viktig åtgärd för att stärka de små och medelstora förlag för vilka utgivningsstödet är mycket viktigt och som i dag står för en stor del av den kvalificerade utgivningen. Förslaget är att Kulturrådet använder 4 miljoner kronor per år i detta syfte. Vidare bör stödet till förlagens digitalisering av backlist och för utgivning av kultur- tidskrifter kunna vidareutvecklas genom denna omprioritering (se nedan). 
 Med det tak som vi föreslår bör Kulturrådet även kunna avskaffa den övre gränsen för hur stor förstaupplaga en titel får ha tryckts i. Med taket finns det andra spärrar mot en alltför sned fördelning av stödet. Denna förändring skulle underlätta hanteringen och göra att problem med att förstaupplagan blir ett alltmer relativt begrepp 
  
 13  
 Förslaget liknar också i grova drag vad som gäller enligt den s.k. de  
 minimis-regel 
  som tillämpas för t.ex. läsfrämjandebidraget. För närmare detaljer se Kommissionens förordning (EG) nr 1998/2006 av den 15 december 2006 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i fördraget om stöd av mindre betydelse,  
 Europeiska unionens officiella tidning 
 , L 379/5. 
 428 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 (bl.a. genom ökade möjligheter att göra snabba tilltryck) kan undvikas. 
 Utökat stöd till backlistdigitalisering 
  
 Förslag:  
 Det stöd till digitalisering av förlagens backlist som införts på prov under 2012 bör fortsätta och vidareutvecklas genom att 2 miljoner kronor per år omprioriteras för ändamålet inom anslag 3:1. Den miljon som avsatts tillfälligtvis för detta stöd bör också under kommande två år användas för ändamålet. Bidraget bör samtidigt göras om till ett renodlat efterhandsstöd. Vår bedömning är också att en viktig utveckling sker vad gäller s.k. utökade  
 e-böcker 
  och att sådana bör kunna komma i fråga för stöd inom ramen för planerad utgivning. 
 Den tilltagande digitaliseringen av litteraturen och bokmarknaden innebär en rad utmaningar för ett litet språkområde som det svenska. Som framhållits ovan är det av stor betydelse att svenska aktörer kan möta konkurrensen från de billiga engelskspråkiga utgåvor som i allt högre utsträckning blir tillgängliga för svenska konsumenter via nya digitala distributionskanaler. För utvecklingen av den svenska  
 e-boksmarknaden 
  är det också viktigt att det skapas ett litteraturutbud som är tillräckligt stort och intressant för att enskilda konsumenter ska vilja investera i t.ex. läsplattor. 
 Med andra ord finns det flera skäl att stödja utgivningen av kvalitetslitteratur i elektronisk form. De nya titlarna ges i dag regel- mässigt ut av förlagen även som  
 e-böcker. 
  Vad gäller äldre titlar (förlagens backlist) behövs dock incitament för att framför allt mindre aktörer ska ta den kostnad som en retroaktiv digitalisering innebär. Inte minst gäller detta publikationer som är relativt sett dyrare att ge ut elektroniskt, t.ex. serier och bildverk. Ett stöd till utgivning av äldre titlar bidrar också till skapandet av den långa svans som är viktig för att det digitala utbudet ska vara attraktivt. 
 Försöksverksamheten med stöd till utgivning av förlagens backlisttitlar, som på utredningens förslag införts under 2012, har fallit väl ut. Ett antal viktiga utgivningsprojekt har kunnat stödjas inom ramen för försöksverksamheten. Det finns dock behov av att utöka stödets omfattning för att främja utbudet av  
 e-böcker 
  på svenska, både vad gäller svenska original och översättningar till 
 429 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 svenska. Därför föreslås att 2 miljoner kronor per år omprioriteras från utgivningsstödet för detta ändamål. Omprioriteringen möjlig- görs genom det tak som föreslås. Den miljon som avsatts tillfälligt- vis för detta stöd bör också under kommande två år användas för ändamålet. I sammanhanget bör bidraget också göras om till ett renodlat efterhandsstöd för att det ska få de positiva incitaments- effekter som gäller för andra delar av utgivningsstödet (jfr ovan). 
 Det bör även framhållas att mycket av den intressanta utveck- lingen vad gäller litteratur i elektronisk form sker i form av s.k. utökade  
 e-böcker 
  som innefattar uppläsningar, musik, länkar och kommentarer (se kapitel 7). Dessa är mer att likna vid multimediala produktioner, motsvarande t.ex. dataspel, och utgivningen kan behöva en annan typ av stöd än traditionella  
 e-böcker 
  eftersom kostnaderna är högre. Utvecklingen har inte kommit så långt i Sverige vad gäller denna typ av böcker, åtminstone inte vad gäller vuxenlitteraturen. Ett skäl till det är förmodligen att produktions- kostnaderna är höga i förhållande till möjligheterna att få intäkter på den marknad som det svenska språkområdet utgör. Om projekt som det finns skäl att stödja lanseras, gör vi dock bedömningen att frågan bör kunna behandlas inom ramen för det stöd till planerad utgivning som Statens kulturråd fördelar. 
 Ett förstärkt kulturtidskriftsstöd 
  
 Förslag:  
 Förslaget är att 2 miljoner kronor tillförs stödet till utgivning av kulturtidskrifter för att ge tidskrifterna bättre förutsättningar och möjligheter att ersätta medarbetarna. I förordningen (2010:1058) om statsbidrag till litteratur, kultur- tidskrifter och läsfrämjande insatser bör det tas in en bestäm- melse som innebär att krav på ersättning till medarbetarna får ställas vid bidrag till utgivning av kulturtidskrifter. 
 Vår bedömning är också att det är fortsatt viktigt att Statens kulturråd prioriterar insatser som syftar till att öka kulturtid- skrifternas spridning och synlighet inom ramen för utvecklings- stödet. Nuvarande principer för stöd till elektroniska tidskrifter bedöms vara rimliga men den snabba tekniska utvecklingen gör att de löpande bör ses över så att de inte blir styrande för hur aktörerna väljer att publicera sig. 
 430 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 Som påpekats i kapitel 10 har många kulturtidskrifter relativt begränsade möjligheter att ersätta medarbetarna. Det ideella arbete som många tidskrifter bygger på har naturligtvis många goda sidor, men samtidigt är det rimligt att kulturjournalister och kritiker i högre utsträckning kan få ersättning för medverkan även i dessa tidskrifter. Trots att det finns ett antal kulturtidskrifter som kan fungera mer på marknadens villkor, är flertalet i hög utsträckning beroende av det utgivningsstöd som Statens kulturråd fördelar. Som visats i kapitel 11 har detta i viss mån urholkats av kostnads- utvecklingen under det senaste decenniet. 
 För att ge de kulturtidskrifter som får produktionsstöd bättre förutsättningar och möjligheter att ersätta medarbetarna föreslår vi att de generella stödnivåerna höjs. Förslaget är att 2 miljoner kronor används för ändamålet genom den omprioritering inom utgivningsstödet till litteratur som föreslås. 
 I samband med reformen bör Kulturrådet införa krav på ersättning till medarbetarna för tidskrifter som får stöd över en viss nivå, förslagsvis 200 000 kronor. Detta bör enligt vår bedömning kunna bidra till en ökad professionalisering av dessa tidskrifter som är till gagn för området i stort. Samtidigt är det viktigt att kravet inte gäller generellt då det finns ett antal mindre, helt ideella tidskriftsprojekt, som också måste kunna komma i fråga för stöd fast på delvis andra grunder. I förordningen (2010:1058) om statsbidrag till litteratur m.m. bör det tas in en bestämmelse som innebär att krav på ersättning till medarbetarna får ställas vid bidrag till utgivning av kulturtidskrifter. 
 Det är enligt vår bedömning viktigt att Kulturrådet inom ramen för utvecklingsstödet också fortsätter att satsa på gemensamma projekt som gör kulturtidskrifterna mer synliga. I den digitala miljön uppstår nya möjligheter att nå ut, och förhoppningsvis nya förutsättningar för mångfald. Både näthandeln med fysiska exemplar och de nya möjligheterna till heldigital distribution kan om inte annat komma att utgöra ett nytt viktigt skyltfönster för många mindre tidskrifter. Ett annat skäl att vara närvarande i t.ex. nätbokhandeln är att många bibliotek numera gör sina inköp denna väg. Även här bör initiativ som kan komma flera kulturtidskrifter till del kunna stödjas. De investeringar i tekniskt utvecklingsarbete som krävs är ofta svåra att bära för enskilda tidskrifter. 
 En viktig utvecklingstendens är att det i ökande grad före- kommer kvalificerad kulturbevakning och viktig samhällsdebatt även på bloggar och hemsidor. Detta kan komplettera kultur- 
 431 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 tidskrifterna på de områden de är starka och framöver kan det även förväntas att gränserna mellan tidskrifter och annan digital publi- cering i än högre grad kommer att lösas upp. En viktig framtids- fråga är hur staten i denna situation bäst kan stödja kvalificerad innehållsproduktion, fördjupning, debatt och diskussion utan att förutsätta ett visst format. 
 I det nuvarande stödet till nättidskrifter finns som villkor bl.a. att den sökande inte är en enskild person och att webbsidan löpan- de uppdateras på ett sätt som motsvarar minst fyra tryckta nummer per år. Vidare ingår i kvalitetsbedömningen att texterna ska vara resultatet av ett tydligt redaktionellt arbete. Med andra ord utesluts en hel del – i sig kanske högkvalitativa – webbsidor som är mer av forumkaraktär, drivs av enskilda eller har mer oregelbunden publi- ceringsfrekvens. Vår bedömning är att det är rimligt att nätpub- licering som är ett resultat av redaktionellt arbete prioriteras för statligt stöd. Dels eftersom det kräver andra ekonomiska resurser, och dels då det borgar för högre kvalitet och större kontinuitet. Om själva tidskriftsbegreppet även framöver bör användas i detta sammanhang är däremot en fråga som kan diskuteras. Kulturrådet bör löpande följa utvecklingen av nätpubliceringen för att se om stödet till nättidskrifter behöver förändras så att det träffar rätt. 
  
 14.5 
  
 Internationellt utbyte på litteraturområdet 
  
 Vi föreslår en fortsatt satsning på det internationella utbytet inom litteraturområdet. Det är viktigt för att stärka den konstnärliga utvecklingen men också för litteraturexporten och den svenska litteraturens spridning i utlandet. Vidare har det internationella litteraturutbytet stor betydelse för demokratisk utveckling och yttrandefrihet i många delar av världen. I det följande lämnar vi förslag som rör flera delar av de statliga insatserna på området. 
 432 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 Kulturpolitiska insatser för att främja svensk litteratur i utlandet 
  
 Förslag:  
 Statens kulturråds insatser för att främja svensk litteratur i utlandet bör vidareutvecklas genom ett breddat översättningsstöd och ett förstärkt arbete med exempelvis seminarier för översättare av svensk litteratur. Vi föreslår att det nuvarande stödet för översättning kompletteras med ett pro- duktionsstöd för utgåvor som är särskilt kostsamma att fram- ställa. Vi föreslår därför att det införs en ny punkt i 4 § förord- ningen (2007:1435) om statsbidrag till internationellt utbyte och samarbete på litteraturområdet, som innebär att stöd kan ges till förlag eller teatrar för produktionskostnader vid särskilt kostnadskrävande utgivning av svensk litteratur eller svensk dramatik. 
 Satsningarna bör finansieras genom de omprioriteringar inom anslag 3:1 som beskrivits ovan och cirka 2 miljoner kronor användas för ändamålet. Vidare bör 1 miljon kronor av de medel regeringen tillfälligtvis anslagit för litteratur under 2013 och 2014 användas för dessa satsningar. 
 Statens kulturråds arbete för att främja svensk litteratur i utlandet och de bidrag som fördelas för översättning av svensk litteratur och litterära evenemang är viktiga för spridning av svensk litteratur i utlandet. Även de egeninitierade insatserna bestående av översättar- seminarier, deltagande vid bokmässor och information om svensk kvalitetslitteratur är viktiga delar i arbetet. Det kan dock konsta- teras att i t.ex. ett nordiskt perspektiv är Sveriges insatser på området resursmässigt relativt små. Det finns också ett antal konkreta områden som behöver vidareutvecklas. 
 För det första finns det ett antal litteraturkategorier som inte stöds aktivt inom ramen för översättningsstödet i dag, till exempel den svenska kvalitetsproduktionen av serier, grafiska romaner och bildverk. Ett skäl till att dessa litterära genrer är svagt företrädda bland ansökningarna kan vara att den stora kostnaden för utgivning är tryck snarare än översättningen. I praktiken ansöker de flesta utländska förlag om översättningsstöd för svensk skönlitteratur. Färre ansökningar gäller stöd för utgivning av svensk barn- och ungdomslitteratur eller facklitteratur. Det kan vara kostsamt för ett förlag att producera en bilderbok eller konstbok och vissa typer av facklitteratur kan vara tidskrävande och därför dyr att publicera. 
 433 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 För att stimulera en ökad utgivning av svenska titlar utomlands även inom de litteraturkategorier där kostnaden huvudsakligen kan hänföras till den tekniska framställningen av boken föreslår vi att det införs ett produktionsstöd. Vi föreslår därför att det införs en ny punkt i 4 § i förordningen (2007:1435) om statsbidrag till inter- nationellt utbyte och samarbete på litteraturområdet, som innebär att stöd kan ges till förlag eller teatrar för produktionskostnader vid särskilt kostnadskrävande utgivning av svensk litteratur eller svensk dramatik. 
 Inom Kulturrådets egeninitierade verksamhet ser vi möjligheter till att arbeta mer proaktivt mot särskilt intressanta marknader. Ett sådant arbete kräver en fördjupad omvärldsanalys och ett mer utvecklingsinriktat och strategiskt arbete på området. Särskilt över- sättarseminarier har varit ett betydelsefullt sätt att stimulera redan verksamma översättare och översättarstuderande att fördjupa sina kunskaper och få ytterligare motivation och viktiga kontakter. Vi anser att Kulturrådet tillsammans med Svenska institutet därför bör vidareutveckla arbetet med översättarseminarier i såväl utlandet som i Sverige. Mot bakgrund av Svenska institutets Sverige- främjande uppdrag bör de två myndigheterna ha intresse av att samfinansiera dessa satsningar. 
 Det finns även möjligheter till ett fördjupat och tydligare organiserat samarbete samt ett ökat informationsutbyte inom det internationella litteraturutbytet mellan berörda myndigheter inom olika politikområden. Det gäller Statens kulturråd, Svenska institutet, de utsända kulturråden, utrikesrepresentationen och i viss mån även Sida. Dessa aktörer genomför inom respektive politikområde egna insatser på området som ofta skulle kunna bli mer effektiva om de genomfördes koordinerat. Sådana initiativ bör kunna tas av myndigheterna själva utifrån de gemensamma intressen som finns på detta område. 
 De satsningar vi föreslår bör finansieras genom de ompriori- teringar inom anslag 3:1 som beskrivits ovan (se s. 409). Cirka 2 miljoner kronor bör användas för ändamålet. Vidare bör 1 miljon kronor av de medel regeringen tillfälligtvis anslagit för litteratur under 2013 och 2014 användas för dessa satsningar. 
 434 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 Internationellt utbyte för litterära upphovsmän 
  
 Förslag:  
 Konstnärsnämnden bör få i uppdrag att, i samråd med Sveriges författarfond och Statens kulturråd, med t.ex. Iaspis och Internationella dansprogrammet som utgångspunkt föreslå hur ett internationellt utbytesprogram inom litteraturområdet kan utformas. För uppdraget bör 1 miljon kronor avsättas under ett års tid genom de omprioriteringar inom anslag 3:1 som beskrivits ovan. 
 En ökad internationalisering av det svenska litteraturlivet är betyd- elsefullt av ett flertal skäl. Samarbeten och kontakter mellan litteraturaktörer i Sverige och i övriga världen samt mobilitet för konstnärliga utövare är grundläggande för förnyelse och utveck- ling. Residens med programverksamhet har internationellt visat sig vara ett effektivt sätt att stärka det internationella utbytet på litteraturområdet. En sådan verksamhet bidrar till att stärka författarnas och översättarnas konstnärliga utveckling och lyfta fram litteraturen som konstform. Det ger även ökade möjligheter för litterära upphovsmän att utveckla kontakter och skapa nätverk, vilket har betydelse för ökad internationell spridning av litteratur. 
 Det finns i nuläget inget strukturerat internationellt program för internationellt utbyte på litteraturområdet i Sverige. Staten stödjer däremot genom Statens Kulturråds bidragsgivning Östersjöns författar- och översättarcentrum som bedriver en viktig verksamhet. De litterära upphovsmän som vistas på centret är dock till övervägande del svenska och i övrigt främst från de nordiska länderna eller från länder kring Östersjön. Upphovsmän från andra delar av världen får endast i enstaka fall möjlighet till residens- vistelse på centret eftersom verksamheten är inriktad mot Östersjösamarbetet. Många andra länder erbjuder möjligheter till residensvistelse för utländska författare och översättare inom olika typer av Writer in  
 Residence-program. 
 14 
  
 Sverige har i dag endast mycket begränsade möjligheter att göra detsamma. Svenska statliga internationella kulturutbytesprogram har utarbetats inom de flesta konstområden, men ännu inte inom litteraturen. 
  
 14  
 Intressanta exempel i Europa är bl.a. Clark i Lyon, Collège International des Traducteurs Littéraires med Barron de la traduction littéraire i James, Writers Center i Norwich, Literarisches Colloquium i Berlin och Vertalershuis i Amsterdam. 
 435 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 Långsiktighet och stabilitet i det internationella utbytet är grundläggande och vår bedömning är att det finns motiv för ett statligt program för residensverksamhet med tydlig konstnärlig och internationell profil i Sverige. Ett internationellt program på litteraturområdet bör även syfta till att utveckla litterära upphovs- mäns kontakter med institutioner, förläggare och agenter samt med kollegor och publik och därigenom bidra till konstnärlig för- djupning och förbättrade arbets- och inkomstmöjligheter. Verksamheten bör vara öppen för författare, översättare och kulturjournalister från hela världen och hög konstnärlig kvalitet och nyskapande vara grundläggande i arbetet. En internationell residensverksamhet skulle även kunna vara plats för t.ex. över- sättarseminarium och erbjuda gästbostäder för översättare av svensk litteratur samt svenska och utländska författare. Publik programverksamhet med exempelvis seminarier och samtal bör inrymmas i verksamheten. 
 Konstnärsnämnden är den myndighet som har i uppdrag att utveckla konstnärers möjligheter till internationellt utbyte. Myndigheten har erfarenhet av och kunskap om planering och genomförande av internationella kulturutbytesprogram, däremot saknas specifik kompetens inom litteraturområdet. Författar- fonden och Kulturrådet har kunskap om litteraturområdet och de litterära upphovsmännens situation. Vårt förslag är därför att ett uppdrag ges till Konstnärsnämnden att, i samråd med Sveriges författarfond och Statens kulturråd, med t.ex. Iaspis och Inter- nationella dansprogrammet som utgångspunkt föreslå hur ett internationellt utbytesprogram på litteraturområdet kan utformas. För uppdraget föreslås att 1 miljon kronor avsätts under ett års tid genom en omprioritering från anslag 3:1, Bidrag till litteratur och kulturtidskrifter. Omprioriteringen möjliggörs genom de förslag som lämnats ovan (se s. 409). 
 Som beskrivits i kapitel 13 finns planer på att skapa ett internationellt litteraturhus i Stockholm och delvis liknande initiativ diskuteras även i bl.a. Göteborg och Lund. Det är i dags- läget oklart vad dessa verksamheter kommer att innefatta men utredningen ställer sig generellt positiv till lokala och regionala initiativ som främjar litteraturen och läsningen. Den internationella utbytesverksamhet vi förespråkar har flera beröringspunkter med de initiativ som diskuteras och det bör vara en del i det uppdrag vi föreslår att undersöka vilka samarbeten som kan vara möjliga. I sammanhanget är det viktigt att ha som utgångspunkt att det 
 436 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 nationella intresset i detta fall främst bör vara att främja inter- nationellt litteraturutbyte som innefattar konstnärlig spetsverk- samhet och residensmöjligheter. 
 Tydligare ansvarsfördelning för internationellt litteraturutbyte 
  
 Förslag:  
 Ansvarsfördelningen mellan Statens kulturråd och Sveriges författarfond bör förtydligas och Kulturrådet få möjlighet att bevilja bidrag till översättare av svensk litteratur och dramatik för deltagande i internationellt utbyte. I detta syfte föreslås att förordningen (2007:1435) om statsbidrag till internationellt utbyte och samarbete på litteraturområdet ändras så att Kulturrådet får möjlighet att besluta om bidrag till över- sättare av litteratur och dramatik från svenska språket för deltagande i internationellt utbyte. De bestämmelser som rör Sveriges författarfond bör samtidigt utgå ur förordningen. 500 000 kronor för bidrag till litterära upphovsmän för internationellt utbyte bör överföras till anslag 5:2, ap.9, och fördelas av författarfonden med stöd av förordningen (1976:528) om bidrag till konstnärer. 
 Kulturrådet och författarfonden har ett delat uppdrag att främja internationellt litteraturutbyte. Inom detta uppdrag fördelar Kulturrådet i dag bl.a. översättningsstöd och stöd till litterära evenemang till juridiska personer, t.ex. förlag. Författarfonden fördelar bidrag för internationellt utbyte till enskilda litterära upphovsmän, bl.a. översättare. I enlighet med ett anslagsvillkor i Kulturrådets regleringsbrev överförs i dag minst 1 miljon kronor per år till författarfonden för detta ändamål från anslag 3:1, Bidrag till litteratur och kulturtidskrifter. 
 Ett problem som denna ansvarsfördelning fört med sig är att det varit svårt att koordinera det stöd som författarfonden beviljar enskilda upphovsmän med de evenemang och projekt (i vilka över- sättare ofta deltar) som Kulturrådet stöder. Medverkande vid evenemangen måste vända sig till fonden för stöd samtidigt som Kulturrådet har den löpande dialogen med vederbörande. 
 Efter dialog med parterna bedömer vi att det bästa sättet att lösa frågan är att Kulturrådet får möjlighet att bevilja bidrag för inter- nationellt utbyte till översättare av svensk litteratur och dramatik. 
 437 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 Det ger en möjlighet att hålla samman stöden till evenemang och projekt med bidrag till de enskilda personer som deltar i desamma. En sådan lösning skulle även innebära en tydlig förenkling för de sökande. För att uppnå förändringen föreslår vi att förordningen (2007:1435) om statsbidrag till internationellt utbyte och sam- arbete på litteraturområdet ändras så att Kulturrådet får möjlighet att besluta om bidrag till översättare av litteratur och dramatik från svenska språket för deltagande i internationellt utbyte. De bestäm- melser som rör författarfonden bör samtidigt utgå ur förordningen. 
 Vidare bedömer vi att det är av betydelse att författarfonden även fortsättningsvis har möjlighet att bevilja bidrag till enskilda litterära upphovsmän för internationellt utbyte. Författarfonden fördelar i dag vissa mindre bidrag för internationellt utbyte från anslag 5:2, ap. 9. Vi föreslår att 500 000 kronor från anslag 3:1, ap. 1, överförs till nämnda anslagspost, för bidrag för internationella utbyten för författare, översättare, kulturjournalister och drama- tiker. Bidragen kan fördelas med stöd av förordningen (1976:528) om bidrag till konstnärer. Inom regeringskansliet pågår för närvarande en översyn av denna förordning, bl.a. i syfte att lyfta in Konstnärsnämndens och författarfondens bidrag för enskilda konstnärers deltagande i internationella utbyten. 
 Stärk svenskundervisningen i utlandet 
  
 Förslag:  
 Förslaget är att det i 2 § förordningen (2007:1224) med instruktion för Svenska institutet, tydliggörs att myndigheten, inom ramen för stödet till svenskundervisningen, särskilt ska främja utbildning av översättare av svensk litteratur. Vidare bör Svenska institutet få i uppdrag att närmare kartlägga vilka faktorer som ligger bakom nedläggningen av universitets- institutioner med svenskundervisning och föreslå åtgärder som skulle kunna motverka utvecklingen i berörda länder. 
 En grundläggande förutsättning för att den svenska litteraturen ska kunna nå ut i världen är att det finns kvalificerade litterära över- sättare från svenska. Översättarna har en central roll i att läsare utanför Sverige får möjlighet att ta del av svensk litteratur. Utan en professionell översättarkår med god återväxt kan den svenska litteraturen inte nå internationell spridning. Översättarna fungerar 
 438 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 även ofta som introduktörer eller lektörer av svensk litteratur för utländska förlag. Det är vanligt att översättare från svenska till andra språk har studerat svenska vid universitet utanför Sverige. Utredningens bedömning är bl.a. att Svenska institutets stöd till svenskundervisning i utlandet därför är mycket betydelsefullt för ett långsiktigt arbete med att stärka den svenska litteraturens ställning och spridning i utlandet. Lektorer vid de utländska universiteten är också viktiga för den svenska litteraturens sprid- ning genom sina ofta breda nätverk och stora engagemang. 
 Möjligheterna till svenskundervisning och svenskstudier har som visats i kapitel 13 minskat i ett antal länder. Detta är olyckligt då det hotar den svenska litteraturens närvaro i dessa länder på sikt. Svenska insatser för att främja svenskundervisningen bygger dock på att det finns institutioner som vill och kan erbjuda undervisning och studenter som vill studera svenska. Detta är naturligen faktorer som inte alltid kan påverkas, men Sverige kan på olika sätt stimulera ett sådant intresse. I likhet med utredningen om svensk- undervisningen i utlandet (SOU 2007:9) menar vi att ett mer aktivt agerande i dialogen med utländska institutioner är angeläget för att i de fall det är möjligt motverka nedläggning av svenskinstitutioner i utlandet. Vid sidan av institutionernas och studenternas intresse har även finansieringsmöjligheterna för verksamheten betydelse. 
 Svenskundervisningen i utlandet är en del av Svenska institutets uppdrag inom det allmänna Sverigefrämjandet. Mot bakgrund av den särskilda betydelse översättarna har för exporten av svensk litteratur och för kännedomen om Sverige generellt är det moti- verat att förtydliga Svenska institutets uppdrag i denna del. Vårt förslag är att det i 2 § förordningen (2007:1224) med instruktion för Svenska institutet tydliggörs att myndigheten, inom ramen för stödet till svenskundervisningen, särskilt ska främja utbildning av översättare av svensk litteratur. 
 Det finns ett antal konkreta områden där Svenska institutet borde kunna uppmärksamma studenter med inriktning mot över- sättning och litteratur ytterligare. Framför allt borde svenskstuder- ande med översättar- eller litteraturinriktning kunna prioriteras inom Svenska institutets stipendieprogram för studier i Sverige. Vi menar även att Svenska institutet tillsammans med Statens kultur- råd skulle kunna inleda ett arbete med att bjuda in översättare av svensk litteratur, utländska förläggare och agenter till Sverige för att få information om den svenska samtida litteraturen och utöver de två myndigheterna även möta svenska förläggare och rättighets- 
 439 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 SOU 2012:65 
  
 försäljare. Denna typ av arrangemang genomförs regelbundet i flera europeiska länder. 
 Läsning och litteratur i det internationella utvecklingssamarbetet 
  
 Bedömning:  
 Vår bedömning är att litteraturens roll i utvecklingssamarbetet med fördel kan stärkas. För att nå de övergripande målen inom den svenska biståndspolitiken om demokrati, mänskliga rättigheter och jämställdhet är det viktigt att den centrala roll som författare och skribenter kan spela i demokratiska förändringsprocesser tydligare uppmärksammas och tas tillvara. Även insatser för att stödja t.ex. uppbyggnad och utveckling av institutioner som bibliotek samt nationella bokmarknader bör kunna vidareutvecklas. 
 Litteraturen och det fria ordet är ett verkningsfullt medel i demokratiarbetet och yttrandefrihet en förutsättning för ett öppet samhälle. Kopplingen mellan Sveriges politik för global utveckling och frågor om litteratur och läsning är tydlig och bör uppmärk- sammas mer. Litteraturens och läsningens betydelse för fattig- domsbekämpning och för att utveckla förståelse för människors lika värde, mänskliga rättigheter och demokrati är framträdande. 
 Inom Sveriges politik för global utveckling och Sidas bistånds- arbete genomförs litteratur- och läsrelaterade insatser inom ett antal områden. Sverige ger också omfattande stöd till internation- ella biståndsorganisationer som bl.a. satsar på litteraciprogram. Sida satsar inom utvecklingssamarbetet bl.a. på utbildningssektorn i enlighet med millenniemål 2 som stipulerar att alla barn ska få chans att börja skolan och kunna slutföra sin grundskoleutbildning. Ökad läskunnighet och läsundervisning har en viktig plats inom utbildningssektorn. Detta är av grundläggande betydelse och både tekniska aspekter, som t.ex. byggnation av skolor, och satsningar på läsinlärning bör framhållas. 
 Sidas insatser inom kulturområdet generellt, och i detta fall inom litteraturområdet specifikt, har däremot minskat betydligt genom den ändrade inriktningen på det svenska utvecklings- samarbetet under senare år. Som en del i att nå de övergripande målen om demokrati och mänskliga rättigheter och mer specifikt för att främja yttrandefrihet, ser vi möjligheter att utveckla insats- 
 440 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bedömningar och förslag 
  
 erna för läsning och litteratur som en del i Sidas biståndsarbete. Områden som bör kunna lyftas fram tydligare inom ramen för de policys och strategier regeringen satt upp är utveckling av institutioner som bibliotek, läsfrämjande insatser, uppbyggnad och utveckling av strukturer för nationella och lokala bokmarknader. Dessa perspektiv borde med fördel t.ex. kunna lyftas fram tydligare i policyn  
 Förändring för frihet  Policy för demokratisk utveckling och mänskliga rättigheter inom svenskt utvecklingssamarbete 2010– 2014  
 när den revideras. 
 Insatser med bäring på litteratur och läsning i vid mening, dvs. med yttrandefrihetsförtecken, är sedan 2009 en del i regeringens särskilda satsning på mänskliga rättigheter och yttrandefrihet. Dessa insatser har fram till mars 2012 utgjort ett komplement till Sidas övriga arbete för demokrati och mänskliga rättigheter. I Utrikesdepartementets nya  
 Day för särskilda insatser för demokratisering och yttrandefrihet  
  
 2012–2014 
  
 har formuleringarna gällande bl.a. fristadsförfattare skärpts gentemot tidigare strategi. I strategin anges även att stöd ska kunna gå till fria, oberoende och professionella medier. Utredningens förhoppning är att den nya strategin kommer att innebära en förstärkning av de statliga insatserna på litteraturområdet. För att nå yttrandefrihetsmålen menar vi att författare och skribenter samt andra aktörer inom bokbranschen är av stort värde som förändringsaktörer. Samarbets- möjligheter med internationellt verksamma aktörer inom området som exempelvis PEN International förefaller även vara av intresse. 
 Sidas pågående samarbete med Kulturrådet inom ramen för aktörssamverkan är ett exempel på en viktig satsning som vi anser har stora utvecklingsmöjligheter inom litteratur- och läsfrämjande- området och som bör få en fortsättning efter den nu pågående programperioden. 
 441 
 15 Ekonomiska konsekvenser m.m. 
 Enligt 14 § kommittéförordningen ska kommittéer beräkna och redovisa ekonomiska konsekvenser av sina förslag. Detta gäller kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda. En sådan redovisning görs nedan i avsnitt 15.1. 
 Enligt 15 § kommittéförordningen ska kommittéer även analys- era konsekvenser för det kommunala självstyret, brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförut- sättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företag, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Konsekvenser enligt denna bestämmelse redovisas nedan i avsnitt 15.2. 
  
 15.1 
  
 Ekonomiska konsekvenser m.m. 
  
 De förslag vi lägger syftar till att läsandet och läsfärdigheten ska öka i befolkningen, och särskilt bland barn och unga. Elever som misslyckas i skolan innebär i förlängningen stora kostnader för samhället och bristande läsförmåga är en av de viktigaste anled- ningarna till att elever inte uppnår målen i teoretiska ämnen. Om den negativa trenden rörande läsfärdighet och läsvanor bland unga fortsätter kan det förutsättas att det för med sig stora samhälls- ekonomiska kostnader. En utgångspunkt för våra förslag är följaktligen att det innebär betydande vinster på sikt att vända trenden och öka läsandet och läsfärdigheten. Bland annat av detta skäl behövs  
 Ett läslyft för Sverige 
 . 
 I detta syfte föreslår vi tydligare mål och bättre samordning nationellt, både på politisk nivå och inom ramen för vissa myndig- heters ansvarsområden. Vi föreslår också satsningar på läsombud 
 443 
  
 Ekonomiska konsekvenser m.m. 
  
 SOU 2012:65 
  
 vid förskolor, kompetensutveckling för lärare vad gäller litteratur och tydligare bestämmelser om skolbibliotekarier. Dessa insatser bedömer vi kan ge fler barn och unga en chans att utveckla en god läsfärdighet och skapa en relation till litteratur och berättande. Insatserna är viktiga steg för att vända den negativa trend vi påvisat och de kan beräknas medföra positiva effekter för barn och unga som indirekt får del av större kunskap och engagemang från förskollärare, lärare och skolbibliotekarier. 
 Vi föreslår vidare bl.a. att organiseringen av stödet till läs- främjande arbete utanför skolan förändras. Syftet är att insatserna ska bli mer effektiva då samordningen regionalt/lokalt kan förbätt- ras om läsfrämjande och litteratur införs i landstingens kultur- planer. Det nya uppdraget till Statens kulturråd om läsfrämjande arbete syftar även till att den nationella samordningen ska förbättras. Dessa förändringar innebär både att regionerna och kommunerna får större frihet att disponera medel till behov som identifieras lokalt och att statens kapacitet att samordna, driva på och följa upp större insatser av nationellt intresse stärks. I förlängningen bör förslagen leda till positiva effekter för litteratur, läsfrämjande och biblioteksområdet som helhet, bl.a. genom ett större regionalt och lokalt intresse för och engagemang i dessa frågor. 
 Även en rad andra förslag som lämnas i betänkandet bör ha positiva effekter på läsvanor och läsförståelse. För gruppen vuxna är förslaget om en ny fördelning av vissa medel till folkbildningen centralt. Vår bedömning är att det bör göra det möjligt för studie- förbunden att i högre utsträckning engagera sig i verksamhet tillsammans med andra parter, t.ex. bibliotek och andra aktörer inom det civila samhället som idrotts- och fackföreningsrörelsen, för att nå grupper som i liten utsträckning läser i dag. Även fler vuxna, och särskilt i grupper som i dag har en svag relation till litteratur, kommer med andra ord att få möta böcker i sin vardag med detta förslag. 
 Flera av de förslag som lämnas syftar också till att förbättra tillgången till litteratur, dels på marknaden och dels via biblioteken. Det gäller bl.a. förslagen om stöd till digitalisering av backlisttitlar och förslagen om utvecklade arbetssätt vad gäller  
 e-böcker 
  vid biblioteken. Även dessa förslag bör i förlängningen ge positiva effekter på läsningen eftersom de innebär att fler kvalitetstitlar blir tillgängliga för läsarna och att litteraturen blir synligare i samhället. Det är också viktigt att påpeka att de förslag vi lägger i syfte att 
 444 
  
 SOU 2012:65 
  
 Ekonomiska konsekvenser m.m. 
  
 förbättra villkoren i det litterära systemet i stort, t.ex. ökat stöd till mindre förlag, ett stärkt kulturtidskriftsstöd och ett förstärkt inter- nationellt utbyte på litteraturområdet, i förlängningen syftar till att skapa förutsättningar för en levande läsandets kultur i samhället. 
 Budgetkonsekvenser för staten, kommuner och landsting 
 De förslag som lämnats för inte med sig ökade kostnader för staten utan finansieras inom nuvarande budgetramar. Flera av de förslag vi lämnar syftar också till större effektivitet och träffsäkerhet i de statliga bidragsordningarna. Det gäller bl.a. förslaget om ett tak för statsbidraget för utgivning av litteratur. Förslaget om en moder- niserad biblioteksersättning lämnas bl.a. med motivet att minska den administrativa arbetsbördan. 
 De direkta ekonomiska konsekvenserna av våra förslag för kommunerna är förhållandevis små men vi föreslår vissa föränd- ringar av hur statliga bidrag till kommunal och landstingskom- munal verksamhet fördelas. Vi föreslår bl.a. att litteratur och läsfrämjande ska behandlas inom ramen för kultursamverkans- modellen. Som en del av denna reform bör medel omfördelas inom och från anslaget 3:1 Bidrag till litteratur och kulturtidskrifter (utg.omr. 17). Vi föreslår att modellen förstärks med 17 miljoner kronor samtidigt som vissa direkta statliga stöd till kommunal och lokal verksamhet upphör. 
 Förslaget är att det direkta statsbidraget till inköp vid folk- och skolbibliotek, vissa bidrag till litterära evenemang och bidrag till läsfrämjandeprojekt på lokal nivå upphör. Samtidigt kan kommuner och regioner även fortsatt få del av medel för bl.a. dessa ändamål via kultursamverkansmodellen och en ny typ av läsfrämjande- insatser på nationell nivå (i vilka även dessa kan vara samarbets- parter). De föreslagna förändringarna innebär totalt sett att cirka 38 miljoner kronor frigörs varav en del bör användas för att förstärka kultursamverkansmodellen. Den andra delen bör enligt vårt förlag omprioriteras för insatser på statlig nivå. Dels för att ge utrymme att finansiera större läsfrämjandeprojekt av nationellt eller flerregionalt intresse och stärkt samordning av det läs- främjande arbetet (16 miljoner kronor), dels för vissa andra insatser som förstärkta internationella stöd (totalt 4 miljoner kronor). 
 Vad gäller folkbildningen innebär vårt förslag att en mindre del av statsbidraget styrs mot annan verksamhet än tidigare, vilket 
 445 
  
 Ekonomiska konsekvenser m.m. 
  
 SOU 2012:65 
  
 innebär en förändring inom anslag 14:1 Bidrag till folkbildningen (utg.omr. 17). De insatser som statsbidraget styrs mot innebär dock inte någon förändring av de ändamål som statsbidraget i dag går till eftersom läsfrämjande verksamhet ligger inom ramen för folkbildningens uppdrag. Studieförbunden, som i dag är bidrags- mottagare, erhåller sammantaget fortsatt lika stort statsbidrag totalt sett. Vårt förslag kan dock innebära att fördelningen mellan studieförbunden ändras då de studieförbund som planerar att genomföra läsfrämjande projekt får mer resurser än de studie- förbund som inte gör denna prioritering. 
 Förslagen om att Statens skolverk ska initiera en försöks- verksamhet med läsombud i förskolan samt utvärdera verksamhet med skolbibliotek, bör kunna finansieras inom nuvarande budget- ramar. Kostnaderna för att genomföra förslaget om att utvärdera skolbiblioteksverksamhet är i sammanhanget begränsade och det ingår i Skolverkets uppdrag att följa upp och utvärdera skol- väsendet. 
 Skolverkets kostnader för att ordna en försöksverksamhet för läsombud beräknas inledningsvis till cirka 1,5 miljoner kronor per år. Kostnadsberäkningen bygger på att det för projektledning, dvs. att initiera, marknadsföra och underhålla ett nätverk för läsombud, behövs en helårsarbetskraft. Enligt schablon innebär detta cirka 1 miljon kronor. Vidare kan det vara lämpligt att kring 150 för- skolor deltar i försöksverksamheten (50 förskolor per region i tre regioner). Varje deltagare bör under projektets gång få en utbild- ning som motsvarar ungefär 1 högskolepoäng (en initial heldags- utbildning samt en halvdagsutbildning cirka sex månader senare). Skolverket har tidigare beräknat utbildningskostnaden för 1 högskolepoäng till 1 250 kronor, vilket sammantaget ger knappt 200 000 kronor per år. Därtill kan läggas 300 000 kronor för kringkostnader som utvärdering och marknadsföring. För huvud- männen är det frivilligt att delta i verksamheten och vi har därför inte räknat med att de ska ersättas för de anställdas arbetstid. 
 Den parlamentariska beredning för läslyftet som föreslås följa utvecklingen på läsområdet samt bedöma måluppfyllelse och effekter av implementerade reformer, bör finansieras inom ramen för regeringskansliets anslag för kommittéväsendet. Vi bedömer att beredningen kommer att behöva en årlig budget på cirka 3,5 miljoner kronor. Kostnadsberäkningen bygger på att beredningen har behov av ett kansli med tre personer där en årsarbetskraft uppskattas till strax under 1 miljon kronor. Resterande medel 
 446 
  
 SOU 2012:65 
  
 Ekonomiska konsekvenser m.m. 
  
 behövs för ledamöternas kostnader samt, som anförs i förslaget, för att beredningen ska ha möjlighet att beställa rapporter och anlita externa konsulter för sammanställningar och forskningsöversikter. 
 Effekter av omprioriteringar 
 Inköpsstödet uppgick 2012 till knappt 25 miljoner kronor och bibliotekens totala budget för medieköp är drygt 424 miljoner kronor. Att inköpsstödet dras in och medel omfördelas till kultursamverkansmodellen kan innebära att resurserna minskar för medieinköp vid vissa folk- och skolbibliotek. Samtidigt rör det sig om små summor per mottagare som har fördelats till dessa ända- mål, särskilt när det handlar om mindre kommuner. De exakta effekterna på medieinköpen går inte att uppskatta eftersom för- slaget innebär en större frihet för huvudmännen att prioritera själva. Dessa kan även fortsatt komma att prioritera medieinköp även om det är mer sannolikt att många vill satsa på t.ex. litteraturförmedling. 
 Avskaffandet av det nuvarande statsbidraget till läsfrämjande och litterära evenemang kommer ändra förutsättningarna för vilka projekt som är aktuella för direkt statligt stöd. Mindre lokala verksamheter kommer i ökat utsträckning att få söka stöd från lokala och regionala finansiärer. Dessa kan i sin tur prioritera denna typ av verksamhet i överläggningarna med staten inom ramen för kultursamverkansmodellen. Det uppdrag som vi föreslår ges till Kulturrådet om att initiera och samordna läsfrämjandearbete nationellt innebär också att de kan fortsätta att finansiera projekt som involverar vissa av de aktörer som tidigare fått stöd. Skillnaden blir dock att Kulturrådet framöver kommer att vara projektägare i de verksamheter de stödjer och att dessa måste vara av större nationell eller flerregional omfattning. Denna ordning bör innebära betydande synergieffekter då Kulturrådet får större möjlighet att samordna likartade verksamheter så att metoder kan återanvändas och vissa funktioner utnyttjas gemensamt. 
 Omprioriteringarna inom utgivnings- och kulturtidskriftsstödet innebär bl.a. att vissa större förlag/förlagsgrupper kan förväntas få minskade bidrag. Vårt förslag innebär dock att ett enskilt företags samlade bidrag fortfarande kan uppgå till cirka en miljon kronor per år. Vår bedömning är att de större förlagen eller förlags- koncernerna har egna resurser att finansiera en större del av den 
 447 
  
 Ekonomiska konsekvenser m.m. 
  
 SOU 2012:65 
  
 smalare utgivningen. De traditionella förlagshusen har också ofta ett direkt ekonomiskt intresse av att vidmakthålla sin profil som kvalitetsförlag, bl.a. för att attrahera författare och för att bygga sitt varumärke. Därför har de också skäl att även utan omfattande statligt stöd arbeta med utgivning som inte är lönsam på kort sikt. Det minskade bidraget till dessa förlag bör därför inte påverka deras utgivning i någon större utsträckning. 
 Denna omprioritering innebär också att medel frigörs till ökat stöd per titel, ökat stöd till digitalisering av backlist samt ett förstärkt tidskriftsstöd. Det ökade stödet per titel och till backlist- digitalisering innebär att mindre förslag som inte når upp till taket kommer få mer i bidrag. Det är enligt vår mening en riktig prioritering eftersom dessa står för en ökande andel av den kultur- politiskt viktiga utgivningen och ofta saknar resurser för t.ex. marknadsföring och ersättning till upphovsmännen. Det är även en viktig effekt av omprioriteringen att flera kulturtidskrifter kan få ökat stöd och t.ex. bättre förutsättningar att betala sina skribenter. 
  
 15.2 
  
 Konsekvenser enligt 15 § kommittéförordningen 
  
 Konsekvenser enligt 15 § kommittéförordningen behandlas nedan. De förslag vi presenterat i föregående kapitel har inte någon inverkan på brottsligheten eller det brottsförebyggande arbetet och detta kommenteras därför inte närmare. 
 Det kommunala självstyret 
 Det förslag vi lämnar om litteratur- och läsfrämjande i kultur- samverkansmodellen ger större utrymme för lokala och regionala prioriteringar och stärker på så sätt det kommunala självstyret. I övrigt bedömer vi inte att våra förslag har betydelse för principen om kommunalt självstyre. 
 Sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet 
 Syftet med flera av de förslag vi lämnar om läsning och läs- främjande är att de ska bidra till en bättre geografisk spridning av olika insatser. Bedömningen är att förslagen om läsombud i för- skolan och bättre tillgång till skolbibliotekarier kan bidra till att 
 448 
  
 SOU 2012:65 
  
 Ekonomiska konsekvenser m.m. 
  
 utjämna skillnader mellan olika förskolor och skolor i landet. Bedömningen är vidare att tillgången till kultur i olika delar av landet främjas av att litteratur och läsfrämjande behandlas inom ramen för i kultursamverkansmodellen samt att förbättrad sam- ordning nationellt vad gäller läsfrämjandeprojekt kommer att påverka utbudet positivt i delar av landet där sådana projekt i dag är mindre vanliga. Det förslag vi lämnar om utökat stöd till litterära evenemang i bokhandeln bedöms kunna bidra till bättre förut- sättningar att bedriva bokhandel på mindre orter. 
 Små företags konkurrensförmåga och villkor i övrigt 
 Det förslag vi lämnat rörande utgivningsstödet syftar till att ge större utrymme att stödja små företag (förlag) på bokmarknaden för att på så sätt bl.a. väga upp för de skalfördelar större företag har och för att underlätta finansieringen av mindre verksamheter. Bedömningen är att de föreslagna förändringarna av bidrags- systemet indirekt även kan motverka de koncentrationstendenser som finns på marknaden. Samma sak gäller förslaget om förstärkt stöd till utgivare av kulturtidskrifter. De förslag vi lämnar innefattar ingen ökad regelbörda för mindre eller större företag. 
 Jämställdheten mellan kvinnor och män 
 En central fråga vad gäller läsfärdighet och läsvanor är de skillnader som finns mellan pojkar och flickor. För att främja jämställdhet är det viktigt att insatser görs för att komma tillrätta med den minskning i läsfärdighet som framförallt kan noteras bland pojkar. Flera av de förslag som vi lämnar bör kunna bidra till detta även om ytterligare initiativ också behöver tas. Förslagen om läsombud i förskolan, kompetensutveckling för lärare samt skolbibliotekarier bör främja en utveckling i önskvärd riktning. I övrigt är bedöm- ningen att våra förslag inte har några direkta konsekvenser på jämställdheten mellan kvinnor och män. 
 449 
  
 Ekonomiska konsekvenser m.m. 
  
 SOU 2012:65 
  
 Möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen 
 Av stor betydelse för att nå de integrationspolitiska målen är att alla i samhället ges möjlighet att utveckla en god läsfärdighet, men även att det finns god tillgång på litteratur på olika språk och från olika språkområden. Våra förslag i syfte att främja läsfärdighet och läsning bland barn och unga bedöms ha positiva konsekvenser för att nå de integrationspolitiska målen då de bl.a. syftar till att stärka stödet till gruppen barn vars föräldrar talar ett annat språk hemma eller vars föräldrar inte själva har en stark relation till läsning. Vidare bör de förslag vi lämnar om att stödja översättningar och internationellt utbyte ha positiva effekter i denna del. 
 450 
 Referenser 
 1 
  
 A Creative Economy: Martinez for the Nordic Region  
 (Thomas Creative Consultancy &height:561px"  id="img1"/DIVTABLE cellpadding=0 cellspacing=0 Torres colspan=2 Woodward"> 
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 2 
  
 Källa 
 : Kungl. biblioteket och Statistisk årsbok. 
 Anm.: Antalet publikationer totalt har angetts inklusive doktorsavhandlingar och årsböcker, vilka särredovisats vissa år och därför kan saknas i uppdelningen på böcker respektive broschyrer . 
 Fro.m. 2004 togs ett antal tidigare inte redovisade delar i rapportserier m.m. med i Nationalbibliografin varför siffrorna fr.o.m. detta år blev betydligt högre än tidigare. Fr.o.m. 20 11 har urvalet till 
 Nationalbibliografin åter stramats upp och delar i rapportserier och annan grå utgivning tas inte längre med. Av denna anledning är siffrorna lägre fr.o.m. 2011. 
 Av de publikationer som registrerats med annat publiceringsspråk än svenska är genomgående kring 80 procent på engelska. En mycket stor andel av de engelska publikationerna är doktorsavhandlingar. 
 477 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa 
 : Kungl. biblioteket och Statistisk årsbok. 
 Anm.: Publikationer avser i denna tabell både böcker(över 48 s.) och broshyrer (under 48 s.). Antalet publikationer totalt har angetts inklusive doktorsavhandlingar och årsböcker. Vissa år har dessa kategorier också särredovisats. I de fall detta skett har doktorsavhandlingarna tagits med här men inte årsböckerna. 
 Fro.m. 2004 togs ett antal tidigare inte redovisade delar i rapportserier m.m. med i Nationalbibliografin varför siffrorna fr.o.m. detta år blev betydligt högre än tidigare. Denna ökning var särskilt markant inom områden som arkeologi, samhälls- och rättsvetenskap, teknik, industri och kommunikationer, ekonomi- och näringsväsen, matematik samt naturvetenskap. Fr.o.m. 2011 har urvalet till 
 Nationalbibliografin åter stramats upp och delar i rapportserier och annan grå utgivning tas inte längre med. Av denna anledning är siffrorna lägre fr.o.m. 2011. 
 478 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 2 
  
 Källa 
 : Kungl. biblioteket och Jenkins. 
 Anm.: Från och med 2005 finns en kod i datasystemet Jenkins för att söka på materialet från veckolistorna. För 2011 är koden t.ex. nbv2011*, där siffran efter nbv anger året. För 2005 och framåt har vi använt denna kod i sökningar i Jenkins. Dessa sökningar kan också avgränsas med vissa andra sökkriterier, vilket utnyttjats i tabellen ovan. Av resultaten framgår att ungefär 80 procent av det material som redovisas per år har samma utgivningsår, den stora merparten av det övriga titlarna gavs ut året innan även om längre eftersläpningar förekommer. 
 Kungl. bibliotekets urvalsprinciper för veckolistan är att alla nyregistrerade böcker som är tryckta innevarande eller föregående år och uppfyller något av följande kriterier tas med: 
  
 - 
  
 Förlagsutgivet material och material med påtryckt svensk förlagsdistribution. 
  
 - 
  
 Material utgivet av institutioner som väljer att lägga ordet förlag till utgivaruppgiften i den aktuella boken (t.ex. Nordiska museets förlag). 
  
 - 
  
 Doktorsavhandlingar och viktigare forskning avsedd för spridning utgiven av samhällsvetenskapliga och humanistiska institutioner (t.ex. actaserier, däremot inte rapporter). 
  
 - 
  
 Skrifter från vetenskapliga samfund, akademier eller motsvarande. 
  
 - 
  
 Viktiga riktiga böcker som det faller sig naturligt att fråga efter i bokhandeln. Vid osäkerhet kan en sökning i t.ex. Adlibris vara vägledande. 
  
 - 
  
 Förlagsutgivna  
  
 e-böcker 
  inkomna genom förlagsavtal. 
  
 - 
  
 Material inkommet via Bokrondellen. 
  
 Från dessa kriterier finns också vissa undantag. Bland annat undantas böcker med utländska ISBN avsedda för spridning i Sverige. 
 479 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa 
 : Kungl. biblioteket. Bearbetning. 
 Anm.: Ämnesområden anges i enlighet med  
 SAB-systemet. 
  Vissa ämnesområden av särskilt intresse har valts ut här. För den fullständiga redovisningen se Kungl. bibliotekets statistik. Fr.o.m. 2011 redovisar Kungl. biblioteket ämnesområden enligt Thomas decimalklassifikation (DDK) och därför tas bara uppgifter t.o.m. 2010 med i tabellen. 
 480 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 2 
  
 Källa 
 : Kungl. biblioteket. Bearbetning. 
 Anm.: Ämnesområden anges i enlighet med  
 SAB-systemet. 
  Vissa ämnesområden av särskilt intresse har valts ut här. För den fullständiga redovisningen se Kungl. bibliotekets statistik. Fr.o.m. 2011 redovisar Kungl. biblioteket ämnesområden enligt Thomas decimalklassifikation (DDK) och därför tas bara uppgifter t.o.m. 2010 med i tabellen. 
 481 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa 
 : Kungl. biblioteket. Bearbetning. 
 482 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 2 
  
 Källa 
 : Kungl. biblioteket. Bearbetning. 
 483 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa 
 : Kungl. biblioteket. Bearbetning. 
 484 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 2 
  
 Källa 
 : Kungl. biblioteket. 
 Anm.: Uppgifterna började redovisas fr.o.m. 2011. 
 485 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa 
 : Kungl. biblioteket. Uppgifterna återfinns i myndighetens årsredovisningar och i förlagsregistret ISA. 
 Anm.: De enstaka numren innefattar inte s.k.  
 628-nummer 
  som uteslutande används för avhandlingar. Det är värt att notera att flera  
 print-on-demand-företag 
  erbjuder sina kunder  
 ISBN-nummer 
  ur egna serier (ofta  
 1000-serier), 
  varför egenutgivningen inte speglas direkt i dessa siffror. 
 486 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 2 
  
 Källa 
 : Svenska barnboksinstitutets bokprovningar. 
 Anm.: I statistiken för ett visst år ingår de verk, exklusive läromedel, som inkommit till Svenska barnboksinstitutet senast den 28 februari nästföljande år. Enbart nya verk eller nya utgåvor som skiljer sig från tidigare utgåvor tas med. Med svensk litteratur avses litteratur utgiven på originalspråk i Sverige (alltså inte enbart original på svenska språket). Innan 1999 bygde de statistiska uppgifterna på Svensk bokförteckning och underindelningen av statistiken var annorlunda varför bara totala siffror redovisas för de tidigare åren. 
 487 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa 
 : Svenska barnboksinstitutets bokprovning. 
 Anm.: Fördelningen avser den totala utgivningen, dvs. både förstaupplagor och nya upplagor. 
 488 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 2 
  
 Källa 
 : Svenska Förläggareföreningens branschstatistik  
 1973/74–2011. 
  Bearbetning. 
 Anm.: Tabellen innefattar endast allmänlitteratur, dvs. läroböcker och massmarknadslitteratur ingår inte. 
 I tabellen redovisas böcker med nytt  
 ISBN-nummer, 
  dvs. både nya titlar och nya upplagor som bygger på en ny sättning av inlagan. Antal nya titlar och nya upplagor omfattar tryckta böcker, ljudböcker och digitala böcker med nytt ISBN. Volymer däremot innefattar inte nedladningsbara böcker. Antal tryckta volymer per titel är ett medelvärde vilket innebär att titlar som trycks i stora upplagor förskjuter snittet uppåt. Någon medianupplaga är inte tillgänglig. 
 489 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa 
 : Svenska Förläggareföreningens branschstatistik  
 1973/74–2011. 
  Bearbetning. 
 Anm.: Tabellen innefattar endast allmänlitteratur, dvs. läroböcker och massmarknadslitteratur ingår inte. 
 I tabellen redovisas som original böcker med nytt  
 ISBN-nummer, 
  dvs. både nya titlar och nya upplagor som bygger på en ny sättning av inlagan. Antal nya titlar och nya upplagor omfattar tryckta böcker, ljudböcker och digitala böcker med nytt ISBN. Reprint är nytryckning där inlagan i huvudsak är oförändrad. Antalet tryckta volymer redovisas i tusental sammantaget för alla kategorier, dvs. in klusive både original och reprint. 
 490 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 2 
  
 Källa 
 : Svenska Förläggareföreningens branschstatistik  
 1973/74–2011. 
  Bearbetning. 
 Anm.: Tabellen innefattar endast allmänlitteratur, dvs. läroböcker och massmarknadslitteratur ingår inte. 
 I tabellen redovisas som original böcker med nytt  
 ISBN-nummer, 
  dvs. både nya titlar och nya upplagor som bygger på en ny sättning av inlagan. Antal nya titlar och nya upplagor omfattar tryckta böcker, ljudböcker och digitala böcker med nytt ISBN. Reprint är nytryckning där inlagan i huvudsak är oförändrad. Antalet tryckta volymer redovisas i tusental sammantaget för alla kategorier, dvs. inklusive både original och reprint. 
 Facklitteraturen började indelas i svensk och översatt först 1993. Från och med 2009 innefattas uppslagsböcker, som tidigare särredovisades, i facklitteratur i original. 
 491 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa 
 : Svenska Förläggareföreningens branschstatistik 1973/74  
 –2011. 
  Bearbetning. 
 Anm.: Tabellen innefattar endast allmänlitteratur, dvs. läroböcker och massmarknadslitteratur ingår inte. 
 I tabellen redovisas som original böcker med nytt  
 ISBN-nummer, 
  dvs. både nya titlar och nya upplagor som bygger på en ny sättning av inlagan. Antal nya titlar och nya upplagor omfattar tryckta böcker, ljudböcker och digitala böcker med nytt ISBN. Reprint är nytryckning där inlagan i huvudsak är oförändrad. Antalet tryckta volymer redovisas i tusental sammantaget för alla kategorier, dvs. inklusive både original och reprint. 
 De kraftiga svängningar i antalet barn- och ungdomstitlar kan ibland förklaras av t.ex. Pixiböcker, alltså små billiga böcker, som vissa år ges ut i stora mängder. 
 492 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 2 
  
 Källa 
 : Svenska Förläggareföreningens branschstatistik  
 1994–2011. 
  Bearbetning. 
 Anm.: Tabellen innefattar endast allmänlitteratur, dvs. läroböcker och massmarknadslitteratur ingår inte. Siffrorna innefattar nya titlar och nya upplagor. Ljudböcker redovisas fr.o.m. 2002, e  
 -böcker 
  fr.o.m. 2007. 
 Nedgången i antal pockettitlar under senare år kan delvis förklaras av att vissa förlag valt att lägga sin pocketutgivning hos Pocketförlaget som inte är medlem i föreningen. Ökningen 2011 kan förklaras av att Pocketförlagets utgivning ingår i underlaget för statistiken detta år (utan att vara medlem i föreningen). 
 493 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa 
 : Svenska Förläggareföreningens branschstatistik 1973/74  
 –2011. 
  Bearbetning. 
 Anm.: Tabellen innefattar endast allmänlitteratur, dvs. läroböcker och massmarknadslitteratur ingår inte. Försäljning uppdelat per litteraturkategori understiger total försäljning då förlagen inte alltid redovisat med denna detaljeringsgrad. Pocket och billighetsupplagor särredovisades  
 73/74-82/83 
  varför uppdelningen per litteraturkategori för dessa år inte tagits med. Från och med 2010 ingår inte försäljning  
 från  
 bokklubb i statistiken, vilket var fallet t.o.m. 2009. Istället ingår försäljning  
 till  
 bokklubb. Det innebär att sifforna för de senaste åren inte är helt jämförbara bakåt i tid. Försäljning till februarirean ingår även fr.o.m. 2010 vilket den inte gjort tidigare. 
 494 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 2 
  
 Källa 
 : Svenska Förläggareföreningens branschstatistik  
 1993–2011. 
  Bearbetning. 
 Anm.: Tabellen innefattar endast allmänlitteratur, dvs. läroböcker och massmarknadslitteratur ingår inte. 
 Förlagen redovisar försäljning till återförsäljare i förlagsnettopriser, efter returer, exklusive moms. Internetbokhandeln ingick t.o.m. 2006 i kategorin bokhandel. Distributören Gonzalez/Förlagssystem ingick t.o.m. 1999 i kategorin bokhandel, sedan 2000 ingår Gonzalez/Förlagssystem istället i Grossister. Grossister innefattar även bl.a. Bibliotekstjänst, Pocketgrossisten, Pocketstället, Sele ct och Läromedia. Den minskade försäljningen till varuhus mellan 2010 och 2011 beror på att Pocketgrossisten tagit över Åhléns bokförsäljning och denna redovisas således numera under grossister. 
 Bokklubbar avser försäljningen  
 till  
 bokklubbar, både sådana som ägs av de redovisande företagen själva och sådana som ägs av andra. 2009 redovisades inte försäljningen uppdelad på bokhandel, internetbokhandel och varuhus/stormarklnader. 
 495 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa 
 : Svenska Förläggareföreningens branschstatistik  
 1993–2011. 
  Bearbetning. 
 Anm.: Tabellen innefattar endast allmänlitteratur, dvs. läroböcker och massmarknadslitteratur ingår inte. 
 Förlagen redovisar konsumentpriser vid direktförsäljning, dvs. det priset förlaget fakturerar exklusive moms. Utlandsförsäljningen redovisas som nettointäkter av färdiga böcker på svenska, delupplagor på främmande språk och förlagens provisioner på utgivningsrätter och licensintäkter. 
 496 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 2 
  
 Källa 
 : Svenska Förläggareföreningens branschstatistik  
 1973/74–2011. 
  Bearbetning. 
 Anm.: Tabellen innefattar endast allmänlitteratur, dvs. läroböcker och massmarknadslitteratur ingår inte. 
 497 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2012:65 
  
 498 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 2 
  
 Källa 
 : Svenska Förläggareföreningen. 
 Anm.: Ovanstående är en uppskattning av nettoeffekterna av förändringar i vilka förlag som är med i föreningen som Svenska Förläggareföreningen har gjort för utredningens räkning. Siffrorna bygger på att föregående års siffror använts för att skatta vad ett bortfall kan ha inneburit för statistiken nästföljande år. 
 Det är viktigt att påpeka att det även finns många andra faktorer än tillkommande och bortfallande förlag som påverkar statistiken, t.ex. tillfälliga kampanjer med billiga böcker som säljs tillsammans med dags- eller veckotidningar eller serier av billiga böcker som säljs under en kortare period. 
 En annan faktor som kan påverka statistiken är större förändringar som görs inom ett medlemsförlag. Under 2007 gjorde t.ex. ett medlemsförlag en större omorganisation som innebar att en omfattande barnboksutgivning utgick ur statistiken. Exakt hur stor denna utgivning var är okänt men uppskatt- ningsvis kan det röra sig om närmare 50 miljoner kronor i försäljning, vilket motsvarar  
 -14,5 
  procent i försäljning av litteratur för barn och unga 2007. 
 499 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa 
 : Föreningen Svenska Läromedels branschstatistik  
 1993–2011. 
  Bearbetning. 
 Anm.: Studentlitteratur AB lämnade föreningen 2006 och högskoleområdet ingår inte i denna statistik fr.o.m. 2006. Föreningen delar numera in statistiken i följande kategorier: Förskola, Grundskola (FK  
 -9), 
  Specialundervisning, Gymnasieskola/Komvux, Övrig vuxenutbildning (studieförbund m.m.) och Övrig försäljning (ej stadiebundet material m.m.). 
 500 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 2 
  
 Källa 
 : Sveriges författarfond. 
 Anm.: Budgetåret 1995/96 är uteslutet eftersom det var 18 månader. Omräkningen till 1954 och 1981 års priser är gjord av utredningen utifrån SCB:s konsumentprisindex. 
 501 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa 
 : Sveriges författarfond. 
 Anm.: Tioåriga stipendier delades inte ut innan år 2000. 
 502 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 2 
  
 Källa 
 : Sveriges författarfond. 
 Anm.: Budgetåret 1995/96 är uteslutet eftersom det var 18 månader. Vad gäller kategorin övrigt se anmärkningen till diagram 6.3 i kapitel 6. 
 503 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa 
 : Regleringsbrev till Konstnärsnämnden och Statens kulturråd. Sveriges författarfond. 
 Anm.: Anslag 5.2, ap. 9 var före 2008 uppdelad i två anslagsposter, före 2000 var den uppdelad i tre. Här har summorna räknats samman under den nya rubriken. 
 504 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 2 
  
 Källa 
 : Regeringens budgetpropositioner och Statens kulturråd. 
 Anm.: Budgetåren 1975/76 t.o.m. 1986/87 är det anslagets storlek som anges, därefter är det summan av beviljade medel inom respektive kategori (jfr tabell 29 nedan). Budgetåret 1995/96 är uteslutet eftersom det var 18 månader. Omräkningen till 1975 års priser är gjord av utredningen utifrån SCB:s konsumentprisindex. 
 505 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2012:65 
  
 506 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 2 
  
 Källa 
 : Statens kulturråd. 
 Anm.: I huvudsak avses beviljade medel per år. I några fall avses istället utbetalda medel. I dessa fall kan mindre summor redovisas två gånger (först som beviljade, sedan som utbetalda), effekten är dock försumbar eftersom den absoluta merparten av alla medel betalas ut samma år som de beslutas. 
 Uppdelningen i litteraturkategorier är inte helt självklar och en viss bok kan antingen re dovisas utifrån vilken arbetsgrupp som behandlat den, eller utifrån vilken kategori den egentligen borde hänföras till. Ett exempel är att viss litteraturvetenskaplig essäistik kan behandlas av arbetsgruppen för skönlitteratur istället för facklitteratur om kompetensen bedöms större i den förra gruppen. Eventuella skillnader i hur dessa avvägningar gjorts under åren har inte kunnat beaktas här men det handlar om få titlar och den övergripande bilden påverkas inte. 
 Budgetåret 1995/96 är uteslutet eftersom det var 18 månader. 
 507 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa 
 : Statens kulturråd,  
 Böcker och kulturtidskrifter 2000 
 , Kulturen i siffror 2001:9, för uppgifterna t.o.m. 2000, därefter Statens kulturråd. 
 Anm.: Budgetåret 1995/96 är uteslutet eftersom det var 18 månader. 
 508 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 2 
  
 Källa 
 : Statens kulturråd. Mottagarnas omsättning har huvudsakligen hämtats från Bolagsverket. I de fall det rör sig om annat än aktiebolag har årsredovisningsuppgifter sökts på hemsidor och i motsvarande öppna källor. Mottagare som det överhuvudtaget inte gått att finna t.ex. en hemsida för har hänförts till kategorin mikroförlag och övriga utgivare. 
 509 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa 
 : Statens kulturråd. Mottagarnas omsättning har huvudsakligen hämtats från Bolagsverket. I de fall det rör sig om annat än aktiebolag har årsredovisningsuppgifter sökts på hemsidor och i motsvarande öppna källor. Mottagare som det överhuvudtaget inte gått att finna t.ex. en hemsida för har hänförts till kategorin mikroförlag och övriga utgivare. 
 510 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 2 
  
 Källa 
 : Statens kulturråd. Mottagarnas omsättning har huvudsakligen hämtats från Bolagsverket. I de fall det rör sig om annat än aktiebolag har årsredovisningsuppgifter sökts på hemsidor och i motsvarande öppna källor. Mottagare som det överhuvudtaget inte gått att finna t.ex. en hemsida för har hänförts till kategorin mikroförlag och övriga utgivare. 
 511 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa 
 : Statens kulturråd. Mottagarnas omsättning har huvudsakligen hämtats från Bolagsverket. I de fall det rör sig om annat än aktiebolag har årsredovisningsuppgifter sökts på hemsidor och i motsvarande öppna källor. Mottagare som det överhuvudtaget inte gått att finna t.ex. en hemsida för har hänförts till kategorin mikroförlag och övriga utgivare. 
 Anm.: Utgivningsstödet till barn- och ungdomslitteratur innefattar stöd till litteratur på andra språk än svenska. Till exempel fördelades 212 218 kronor till denna typ av litteratur 2010. 
 512 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 2 
  
 Källa 
 : Regeringens budgetpropositioner och Statens kulturråd. 
 Anm.: Till och med 2001 är det anslagets storlek som anges, därefter är det faktiskt fördelade medel. Ingen uppgift har kunnat återfinnas för budgetåret 1973/74. Budgetåret 1995/96 är uteslutet eftersom det var 18 månader. Stödet för inläsning av kulturtidskrifter flyttades 2010 till Davis och punktskriftsbiblioteket. I och med det överfördes även 500 000 kronor dit. 
 513 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2012:65 
  
 1 
 1 
 1 
 1 
 1 
 1 
 1 
 1 
 2 
 1 
 1 
 1 
 514 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 2 
  
 1 
 1 
  
 Källa 
 : Svenska institutet, årsredovisningar. Bearbetning. Observera att Finland inte är inkluderat i denna statistik eftersom svenskans ställning i Finland är speciell. 
  
 1. 
  
 Uppgifterna om antal studenter är ofullständiga. Detta innebär att totalt antal studenter för år 2005 är en mycket osäker siffra och därför inte jämförbar med 2009 och 2011. 
  
 2. 
  
 Ingram. 
  
 I.u.  
 står för ingen uppgift. 
 515 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa 
 : Statistiska Centralbyrån, Enheten för ekonomisk välfärdsstatistik, projektledare Thompson. 
 Anm.: Undersökningen har genomförts med registerdata för den konstnärspopulation som togs fram för Konstnärsnämndens undersökning  
 Konstnärernas inkomster – en statistisk undersökning av SCB inom alla konstområden  
  
 2004–2005 
  
 (2009). 
  
 Källa 
 : Statistiska Centralbyrån, Enheten för ekonomisk välfärdsstatistik, projektledare Thompson. 
 Anm.: I de urval som analyserats har personer födda före 1946 uteslutits. De procentandelar som redovisas i tabellen är antalet personer i ett visst ålderssegment i förhållande till totalt antal personer i respektive urvalsgrupp  
 25–64 
  år. 
 Undersökningen har genomförts med registerdata för den konstnärspopula tion som togs fram för Konstnärsnämndens undersökning  
 Konstnärernas inkomster – en statistisk undersökning av SCB inom alla konstområden  
  
 2004–2005 
  
 (2009). 
 516 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 2 
  
 Källa 
 : Statistiska Centralbyrån, Enheten för ekonomisk välfärdsstatistik, projektledare Thompson. 
 Anm.: Undersökningen har genomförts med registerdata för den konstnärspopulation som togs fram för Konstnärsnämndens undersökning  
 Konstnärernas inkomster – en statistisk undersökning av SCB inom alla konstområden  
  
 2004–2005 
  
 (2009). 
 517 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa 
 : Statistiska Centralbyrån, Enheten för ekonomisk välfärdsstatistik, projektledare Thompson. 
 Anm.: Undersökningen har genomförts med registerdata för den konstnärspopulation som togs fram för Konstnärsnämndens undersökning  
 Konstnärernas inkomster – en statistisk undersökning av SCB inom alla konstområden  
  
 2004–2005 
  
 (2009). 
 518 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 2 
  
 Källa 
 : Statistiska Centralbyrån, Enheten för ekonomisk välfärdsstatistik, projektledare Thompson. 
 Anm.: Undersökningen har genomförts med registerdata för den konstnärspopulation som togs fram för Konstnärsnämndens undersökning  
 Konstnärernas inkomster – en statistisk undersökning av SCB inom alla konstområden  
  
 2004–2005 
  
 (2009). 
 519 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa 
 : Statistiska Centralbyrån, Enheten för ekonomisk välfärdsstatistik, projektledare Thompson. 
 Anm.: Undersökningen har genomförts med registerdata för den konstnärspopulation som togs fram för Konstnärsnämndens undersökning  
 Konstnärernas inkomster – en statistisk undersökning av SCB inom alla konstområden  
  
 2004–2005 
  
 (2009). 
 520 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 2 
  
 Källa 
 : Statistiska Centralbyrån, Enheten för ekonomisk välfärdsstatistik, projektledare Thompson. 
 Anm. Undersökningen har genomförts med registerdata för den konstnärspopulation som togs fram för Konstnärsnämndens undersökning  
 Konstnärernas inkomster – en statistisk undersökning av SCB inom alla konstområden  
  
 2004–2005 
  
 (2009). 
  
 Grupp 1 
 = Personer med löneinkomst och utan näringsverksamhet. 
  
 Grupp 2 
 = Personer med löneinkomst och inkomst av näringsverksamhet. Löneinkomsten är större än inkomsten av näringsverksamhet. 
  
 Grupp 3 
 = Personer med löneinkomst och inkomst av näringsverksamhet. Löneinkomsten är mindre än inkomsten av näringsverksamhet. 
  
 Grupp 4 
 = Personer utan löneinkomst och med inkomst av näringsverksamhet;  
 Grupp 5 
 = Personer utan löneinkomst och utan inkomst av näringsverksamhet. 
 521 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa 
 : Statistiska Centralbyrån, Enheten för ekonomisk välfärdsstatistik, projektledare Thompson. 
 Anm.: Undersökningen har genomförts med registerdata för den konstnärspopula tion som togs fram för Konstnärsnämndens undersökning  
 Konstnärernas inkomster – en statistisk undersökning av SCB inom alla konstområden  
  
 2004–2005 
  
 (2009). 
 522 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 2 
  
 Källa 
 : Statistiska Centralbyrån, Enheten för ekonomisk välfärdsstatistik, projektledare Thompson. 
 Anm.: Undersökningen har genomförts med registerdata för den konstnärspopulation som togs fram för Konstnärsnämndens undersökning  
 Konstnärernas inkomster – en statistisk undersökning av SCB inom alla konstområden  
  
 2004–2005 
  
 (2009). 
  
 ASSA 
 =Arbetsmarknadsstöd, sjukpenning och sjuk- och aktivitetsersättning. 
 523 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa 
 : Statistiska Centralbyrån, Enheten för ekonomisk välfärdsstatistik, projektledare Thompson. 
 Anm.: Undersökningen har genomförts med registerdata för den konstnärspopulation som togs fram för Konstnärsnämndens undersökning  
 Konstnärernas inkomster – en statistisk undersökning av SCB inom alla konstområden  
  
 2004–2005 
  
 (2009). 
  
 Självförsörjningsandelen  
 är den del av nettoinkomsten som består av löneinkomst, inkomst av näringsverksamhet och kapitalinkomst. 
  
 Bidragsandelen  
 är den del av nettoinkomsten som består av arbetsmarknadsstöd, sjukpenning, sjuk - och aktivitetsersättning, ekonomiskt bistånd och bostadsbidrag. 
 524 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 2 
  
 Källa 
 : Statistiska Centralbyrån, Enheten för ekonomisk välfärdsstatistik, projektledare Thompson. 
 Anm.: Undersökningen har genomförts med registerdata för den konstnärspopula tion som togs fram för Konstnärsnämndens undersökning  
 Konstnärernas inkomster – en statistisk undersökning av SCB inom alla konstområden  
  
 2004–2005 
  
 (2009). 
  
 Självförsörjningsandelen  
 är den del av nettoinkomsten som består av löneinkomst, inkomst av näringsverksamhet och kapitalinkomst. 
  
 Bidragsandelen  
 är den del av nettoinkomsten som består av arbetsmarknadsstöd, sjukpenning, sjuk - och aktivitetsersättning, ekonomiskt bistånd och bostadsbidrag. 
 525 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2012:65 
  
 Källa 
 : Jackson,  
 Den svenska mediemarknaden 2011  
  
 (Nordicom-Sverige, 
  2011), s. 34. 
 Anm.: Avser  
 TS-kontrollerade, 
  förlagsutgivna titlar. Titlar med förenklad upplagekontroll (39 stycken) har inte tagits med. 
 526 
 Bilaga 3 
 Internationell utblick 
 Vi har i denna internationella utblick valt att fokusera på statliga insatser på litteratur- och läsfrämjandeområdet i ett antal europeiska länder, med särskild tonvikt på större nordiska länder, samt USA. De olika länderna har valt att organisera de statliga insatserna på skilda sätt. Även de nationella bokmarknaderna skiljer sig åt vad gäller struktur, aktörer och utgivning, grad av inter- nationalisering, koncentration och integration. Vi avgränsar oss i det följande till en beskrivning av reglering som påverkar den nationella bokmarknaden i form av momssatser och prissättning, statliga bransch- och utgivningsstöd, insatser för att främja inter- nationellt utbyte på litteraturområdet samt läsfrämjande insatser. 
 Urvalet av länder är i viss mån olika i de fyra delarna. Utöver de större nordiska länderna har vi valt att fokusera på Frankrike, Storbritannien, Tyskland och Nederländerna. Dessa länder anser vi är principiellt intressanta eftersom de kan sägas vara kulturellt och ekonomiskt jämförbara med Sverige och även i viss mån represent- era olika förhållningsätt till statliga insatser på området. I avsnittet om läsfrämjande behandlas även insatser i USA. I den första delen om statliga regleringar som påverkar bokmarknaden beskriver vi dessa ur ett mer allmänt europeiskt perspektiv. Syftet med fram- ställningen är att lyfta fram relevanta exempel, ge en överblick över situationen utanför Sverige och möjliggöra en jämförelse med svenska förhållanden. 
 Departementsrådet Andrews har bistått utredningen med information om läsfrämjande arbete i olika länder. Sveriges utsända kulturråd har bistått utredningen med framtagande av information om deras respektive stationeringsländer. Vidare har vi bl.a. in- hämtat information under en studieresa till USA samt vid ett möte med det norska Kulturrådet. 
 527 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2012:65 
  
 Regler som påverkar bokmarknaden 
 De allra flesta europeiska länder (25 av 27 medlemsländer) har reducerad moms eller momsfritak (ingen moms alls) för tryckta böcker. Danmark, Bulgarien och Bosnien har full momssats om 25, respektive 20 och 17 procent. Norge, Storbritannien och Irland har momsfritak för tryckta böcker. I övrigt är de nuvarande momssats- erna i Europa följande: Lettland 12 procent, Österrike, Tjeckien och Slovakien 10 procent, Finland, Estland, Litauen och Rumänien 9 procent, Slovenien 8,5 procent, Spanien 8 procent, Frankrike, Tyskland och Island 7 procent (Frankrike har beslutat om sänkt moms till 5,5 procent fr.o.m. 1 januari 2013), Nederländerna, Portugal, Belgien och Sverige 6 procent, Polen, Malta, Cypern och Ungern 5 procent, och Italien 4 procent, Luxemburg 3 procent och Schweiz 2,5 procent. 
 1 
  
 Frågan om reducerad momssats även för  
 e-böcker 
  är aktuell och omdebatterad, inte minst bland förläggareföreningar i Europa och inom  
 EU-kommissionen. 
  Det finns en trend att även inkludera  
 e-litteratur 
  i särskilda momsregleringar, vilket har skett i ett antal länder. 
 2  
 Frankrike och Luxemburg införde kring årsskiftet 2012 genom ett gemensamt initiativ samma momssats för  
 e-böcker 
  som för tryckta böcker. I Frankrike är momsändringen för  
 e-böcker 
  även fastställd i en lag om fasta bokpriser. 
  
 EU-kommissionen 
  har inlett ett överträdelseförfarande mot Frankrike och Luxemburg för att avgöra om den sänkta moms- satsen på  
 e-böcker 
  strider mot EU:s bestämmelser. Inom EU anges i dag att reducerad moms får tillämpas för böcker på alla fysiska bärare, dvs. även t.ex.  
 cd-rom 
  och  
 usb-stickor. 
  Det görs således en tydlig distinktion mellan litteratur på fysiska bärare och ned- laddningsbar litteratur. För närvarande är lägre moms för  
 e-litteratur 
  som distribueras digitalt därför inte förenligt med bestämmelserna. 
 3  
 Kommissionen har dock börjat diskutera en eventuell möjlighet till en gemensam momssats för tryckt respek- 
  
 1 
  
 Se  
 VAT/GST/Sales Tax Rate: Global survey on books &height:487px"  id="img1"/DIVTABLE cellpadding=0 cellspacing=0 Saunders td133"> 
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 5 
  
 Tabellen visar mycket tydligt att det framför allt är glesbygdslänen som har förlorat bokhandel. 
 Situationen är emellertid även mycket skör. Vid en fördelning av bokhandel efter frekvens per kommun framkommer att 134 kommuner endast har en bokhandel vilket i sin tur innebär att antalet kommuner som har två bokhandlare eller fler uppgår till 55. 
 575 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2012:65 
  
 Vid en djupare studie som gjordes 2010 baserad på uppskattad bokförsäljning per bokhandel visade det sig att konsumtionen av böcker genom bokhandeln varierar stort. 
 1  
 Bokförsäljningen genom bokhandeln per capita är fem gånger så stor i Stockholm som i de kommuner som endast har en bokhandel. 
 Anm.: Att andel av folkmängden summerar till 90 procent visar att 10 procent bor i en kommun utan bokhandel 
 . 
  
 Det skall understrykas att statistiken endast avser bokförsäljning genom bokhandel med fast butik. Försäljningen genom nätbok- handel eller andra återförsäljare ingår inte. 
  
 1  
 Svensk bokhandel 
 , nr 4 2010. 
  
 576 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 5 
  
 Man skulle naturligtvis kunna hävda att alla de kommuner som nu saknar bokhandel köper böcker genom nätet. Någon tillförlitlig statistik om näthandelsförsäljning per kommun finns inte men vid tidigare undersökningar om bokklubbarnas försäljning framgick att bokklubbskunderna huvudsakligen fanns i de kommuner som hade det största utbudet av bokhandel, dvs. storstäderna. Sannolikt gäller även detta förhållande för nätbokhandeln. 
 Utvecklingen  
 1970–2000 
  – en kort tillbakablick 
 1970 avreglerades det gamla kommissionssystemet i samband med att bokhandelns undantag för att tillämpa bruttopriser – fasta priser 
 – avskaffades. Den nya lagstiftningen innebar även att nyetabler- ingskontrollen förbjöds och det blev fritt fram att sälja böcker utan att man som tidigare måste ansöka om tillstånd. 
 Bokhandelns första prövning blev inte konkurrens från annan detaljhandel utan kom från bokförlagens egna bokklubbar. Bok- klubbarna som sålde ett mycket snävt sortiment hade emellertid två goda följdverkningar. Marknaden för böcker växte vilket också gynnade bokhandeln samtidigt som bokhandeln i allt högre grad lärde sig att service och sortimentsbredd var nyckeln till framgång. 
 Priskonkurrensen på böcker inom bokhandeln började först med Akademibokhandelns etablering av citybutiken i Stockholm 1977 som också hade det goda med sig att bokhandeln i allmänhet fick impulser att förnya sig. Först en bit in på  
 1980-talet 
  började varuhusen få upp ögonen för böcker. Med impulser från framför allt USA lärde sig Åhléns att sälja bestsellers med genomtänkta exponeringar vilket innebar att bokhandeln över hela landet fick lokal konkurrens. 
 I takt med att andra varuhus och större dagligvarubutiker följde Åhléns exempel märkte bokhandeln i än högre grad att det breda sortimentet inte bara var en livlina utan också en väg till lönsamhet. Slutet på  
 1980-talet 
  och hela  
 1990-talet 
  blev en framgångsperiod för bokhandeln. Nya kedjor som Pocket Shop och Exlibris etabler- ades. Kulturbokhandel som Hedengrens i Stockholm, Vängåvan i Sundsvall, Keith i Malmö, Dillbergska i Kalmar gjorde alla rekordvinster på omkring 10 procent av omsättningen. Bokia expanderade och närmade sig miljarden i omsättning. 
 577 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bokhandeln  
 2000–2011 
  
 Räkenskapsåret 1999 omsatte Adlibris 11,2 miljoner och stod för 0,3 procent av bokhandelsbranschens totala omsättning. Den andra nätbokhandeln Bol.com som senare blev Bokus brottades med spektakulära förluster. Bokhandeln kände fortfarande tillförsikt inför framtiden. Den oväntade sänkningen av bokmomsen blev också en kraftig vitamininjektion. En lovande start på det nya seklet. Det som började bra vändes efter hand till en mardröm för framför allt den traditionella bokhandeln som aldrig tidigare råkat ut för så stora omsättningsförluster. 
 Följande analys av bokhandels omsättning och lönsamhet 2000– 2011 bygger på officiella årsredovisningar som finns inlämnade på Bolagsverket. De flesta bokhandlar har brutna räkenskapsår som avslutas i april, juni eller augusti. I analysen har det år då bokslutet är avslutat av praktiska skäl valts som årtal. Det innebär att de om- sättningstal och resultat som redovisas inte överensstämmer med kalenderåret. Endast aktiebolag är undersökta; årsredovisningar för enskilda firmor, handelsbolag eller ekonomiska föreningar finns inte tillgängliga. Det finns uppskattningsvis ett  
 30-tal 
  företag som driver bokhandel som inte är aktiebolag. Dessa företag är i de flesta fall obetydliga sett till omsättningen. Omsättningen torde uppgå till cirka 30 miljoner kronor, dvs. mindre än en procent av den totala volymen. Bokhandelskedjan Ugglan har några medlemmar som inte drivs som aktiebolag vilket innebär att kedjans års- omsättning blir något underskattad. Det rör sig uppskattningsvis om  
 5–6 
  miljoner kronor. 
 I ett separat appendix med tabeller finns en utförlig statistik som beskriver utvecklingen per år för respektive gruppering i bokhandeln (se nedan). 
 2  
 Vad som inträffat under perioden 2000– 2011 kan dock sammanfattas med nedanstående sammanställning som visar bokhandelns utveckling om man exkluderar nät- bokhandeln. 
  
 2  
 Det bör dock noteras att för samtliga grupperingar inom allmänbokhandeln har det under åren skett stora inbördes förskjutningar. Ett exempel är Mcguire förvärv av Mcgee bokhandelskedja i Göteborg 2005 som tidigare var medlem i  
 JB-gruppen. 
  Akademi- bokhandelns expansion under  
 2003–2008 
  kan delvis förklaras med förvärv av privat bok- handeln från framför allt Bokia. Ugglans goda tillväxt har en förklaring i att många medlemmar från såväl Bokia som  
 JB-gruppen 
  har valt Ugglan som kedjepartner. 
 578 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 5 
  
 Anm.: Med total omsättning avses företagens redovisade försäljning av alla varor enligt officiella årsredovisningar. Med marknadsandel avses andel av bokhandelns totala omsättning inklusive nätbokhandel. Med allmänbokhandel avses all fysisk bokhandel utom specialbokhandel och Pocket Shop. 
 I löpande priser faller bokhandelns försäljning med 7 procent under perioden efter en mycket gynnsam utveckling fram till 2005 då index nådde en topp på 113. Sedan faller omsättningen med 20 procent fram till 2011. Än mer drastisk blir utvecklingen om man analyserar den fysiska bokhandelns marknadsandel av den totala bokhandelsmarknaden. År 2000 hade den traditionella bokhandeln en marknadsandel på 97 procent. 2011 har denna marknadsandel fallit till 63 procent. Om specialbokhandeln och Pocket Shop exkluderas och man bara ser till allmänbokhandeln, sjunker andelen från 90 procent till 54 procent. 
 Med stöd av den separata analysen av bokmomsen (se bilaga 6) har en uppskattning gjorts avseende bokhandelns totala försäljning av allmänlitteratur. Den visar att den traditionella allmänbok- handeln ökar sin bokförsäljning i löpande priser fram till 2003 då försäljningen stagnerar. Efter 2005 sker ett fall som successivt accelererar och det kan uppskattas att allmänbokhandel på fem år tappar drygt en halv miljard av sin bokförsäljning. 
 Mätt i marknadsandelar kan utvecklingen sammanfattas i följande tabell. En utförligare redovisning står också att läsa i tabellerna 7,8 och 9 i appendix. Det ska understrykas att bok- 
 579 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2012:65 
  
 försäljningen är uppskattad och bygger på antagandet att den utveckling som framkommer i momsanalysen gäller generellt för allmänbokhandeln. 
 Tabellen omfattar endast den bokförsäljning som sker genom bok- handeln. Om även försäljningen av allmänlitteratur genom varuhus och dagligvaruhandel inkluderas kan allmänbokhandelns marknads- andel år 2011 uppskattas till 44 procent mot 78 procent år 2000 (se vidare nedan). 
 Den beskrivna utvecklingen av omsättning sätter även sina spår i lönsamheten. I följande tabell är bokhandeln fördelad på allmän- bokhandel, nätbokhandel samt all bokhandel. En detaljerad redovisning finns i tabell 4 i appendix. 
 580 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 5 
  
 Allmänbokhandeln hade en god lönsamhet fram till 2004. Genomsnitten år  
 2002–2004 
  på över 3 procent var extremt god. Sannolikt det högsta som allmänbokhandeln någonsin har redo- visat. Sedan faller lönsamheten drastiskt till stor del beroende på Akademibokhandelns skarpa ekonomiska nedgång. Nätbokhandeln har däremot haft den motsatta utvecklingen (se tabell 6 i appendix). Bokus stora förluster fram till 2002 och fortsatta lönsamhetsproblem har under många år dolt Maldonado goda resultat som på senare år slår igenom i tabellen. 
 Ägarstruktur i bokhandeln 
 När föreliggande analys av bokhandeln är i sitt slutskede inträffar två stora affärer inom bokhandeln. Bonniers köper Pocket Shop och Akademibokhandeln och Bokia planerar ett samgående. Det senare under förutsättning att Konkurrensverket ger sitt godkän- nande. Så här kan ägarstrukturen se ut hösten 2012. Det bygger då på att de enskilt ägda butikerna inom Bokia accepterar att ansluta sig till den nya administrationen. Dessa butiker står i dag för en omsättning på drygt 400 miljoner kronor. 
 1 
 1. Bokus ingår inte i den planerade affären med Bokia men ägs av KF Media. 
 581 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2012:65 
  
 Som framgår av tabellen har den helt fristående bokhandelns andel av bokhandelsmarknaden reducerats till endast 22 procent. 
 Försäljning av böcker genom annan detaljhandel 
 Vid sidan av bokhandeln finns en omfattande försäljning av böcker genom annan detaljhandel. Det började med Åhléns men andra varuhus inom framför allt  
 KF-sektorn 
  följde snart efter. Pressbyrån och annan servicehandel började successivt utöka sitt sortiment av kvalitetspocket. Vid sekelskiftet uppgick den sammanlagda försälj- ningen till cirka 400 miljoner kronor. Efter sänkningen av momsen ökade omsättningen markant främst genom en ökad försäljning i allt fler dagligvarubutiker. 
 I dag sker distribution genom såväl ICA som Coop samt fristående grossister som Pocketgrossisten och Pocketstället m.fl. som på olika sätt aktivt medverkar till att utveckla bokavdelningar i stormarknader och större dagligvarubutiker. Pocketböcker finns numera i nästan alla livsmedelbutiker, likaså bokrean. Försäljningen är framför allt fokuserad på volymtitlar. 
 2008 beräknades den totala försäljningen uppgå till 900 miljoner kronor enligt en beräkning gjord av Svensk Bokhandel. 
 3  
 En starkt bidragande orsak till den ökade försäljningen kan tillskrivas den exempellösa framgången av Green trilogi som blev en dörröppnare för bokförsäljning utanför bokhandeln. De senaste åren har försäljningen sannolikt haft en viss avmattning varför volymen 2011 kan uppskattas till drygt 800 miljoner kronor. 
 Den totala försäljningen av allmänlitteratur genom detalj- handeln åren 2000 och 2011 framgår av nedanstående samman- ställning. Den visar att allmänbokhandeln som år 2000 hade en andel på närmare 80 procent tappar nästan hälften av sin andel. Den stora vinnaren är nätbokhandeln som ökar från 2 till 26 procent men även specialbokhandeln och försäljningen genom annan detalj- handel har stärkt sina positioner. 
  
 3  
 Svensk Bokhandel 
 , 2009/10. 
  
 582 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 5 
  
 1 
 2 
  
 1. 
  
 Inklusive Pocket Shop. 
  
 2. 
  
 Beräknad omsättning inklusive CDON m.fl. försäljningskanaler. 
  
 583 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2012:65 
  
 Appendix: Tabeller 
 584 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 5 
  
 Anm.: I tabellen anges resultat efter finansnetto i procent av omsättningen. 
 585 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2012:65 
  
 Anm.: I allmänbokhandeln ingår Akademibokhandeln, Bokia,  
 JB-gruppen, 
  Ugglan och Obundna. 
 586 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 5 
  
 Anm.: För allmänbokhandel baseras uppskattningen på utfallet av momsanalysen . För nätbokhandeln uppskattas 50 procent av omsättningen utgöras av allmänlitteratur. 
 Anm.: För allmänbokhandel baseras uppskattningen på utfallet av momsanalysen. För nätbokhandeln uppskattas 50 procent av omsättningen utgöras av allmänlitteratur. 
 587 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2012:65 
  
 Anm.: För allmänbokhandeln baseras uppskattningen på utfallet av momsanalysen . 
 588 
 Bilaga 6 
 00 
 Bokförsäljningen i allmänbokhandeln 
 Young 
 Den 15 juni 2012 
 Ett återkommande problem vid undersökningar av bokhandeln har varit att få klarhet om bokförsäljningen i bokhandeln. Då den svenska bokhandeln i allmänhet även säljer andra varugrupper är det av intresse att kunna studera böckernas andel av försäljningen och se hur den utvecklats över tid. 
 I den offentliga redovisningen från företagen finns ingen uppdelning på varugrupper varför de siffror som publiceras i t.ex. branschpress bygger på uppskattningar som inte möjliggör en mer detaljerad analys. Den allmänna uppfattningen är att böckerna i den sorterade bokhandeln står för två tredjedelar av den totala omsätt- ningen medan bokhandel på mindre orter torde ha en andel på cirka 50 procent. 
 Tidigare fanns möjlighet att komma nära sanningen genom den statistik som dåvarande Bokförläggareföreningen tog fram årligen, den s.k.  
 Seelig-statistiken. 
  I den fanns utförlig information om bokhandelns inköp, returer, abonnemang etc. fördelad per bok- handel men i samband med att fackbokhandelsavtalet sades upp lades  
 Seelig-statistiken 
  ned och sedan dess har uppgifterna om bokförsäljningen blivit bristfälliga och osäkra. 
 Momstaxeringen som grund för att beräkna bokomsättningen 
 Mot denna bakgrund föddes tanken att använda bokhandelns momstaxering för att därigenom kunna särskilja bokmomsen på 6 procent och göra en mer exakt beräkning av bokförsäljningen per företag. 
 SCB har tillgång till momsstatistik för varje momssats – 6, 12 respektive 25 procent – redovisat individuellt per organisations- nummer i det s.k. momsregistret. Till skillnad mot annan taxering är dock inte momstaxeringen offentlig och SCB kan inte annat än i 
 589 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2012:65 
  
 undantagsfall lämna ut uppgifter för enskilda företag. Däremot är det möjligt att lämna statistik för grupperingar av företag under förutsättning att inte individuella företag kan identifieras. 
 Med denna utgångspunkt har Litteraturutredningen gett SCB i uppdrag att ta fram statistik för ett urval bokhandelsföretag per kalenderår från 2002 med uppgift om total omsättning respektive omsättning för varor med 6 procent moms. Även om det helst hade varit önskvärt att få statistik per företag för att kunna samköra materialet med annan ekonomisk information gjordes bedömning- en att information om momsutfallet redovisat i aggregerad form också kunde ge en god belysning av bokförsäljningen i bokhandeln. 
 Den  
 6-procentiga 
  s.k. bokmomsen gäller böcker, tidningar och tidskrifter, noter och kartor. I föreliggande analys av bokmomsen ingår således även några andra varugrupper än böcker. Framför allt ligger en viss försäljning av tidningar i den redovisade försäljning- en. Då tidningar utgör en mycket ringa del av den sorterade bokhandelns försäljning – sannolikt mindre än 1 procent – kan denna försäljning dock negligeras. Bland de små boklådorna i mindre kommuner finns bokhandel som även säljer dagstidningar. För dessa skulle andelen böcker kunna vara några procentenheter lägre än vad som redovisas i det följande. Då denna grupp är obetydlig till volym får förhållandet dock praktiskt taget inget genomslag i analysen. 
 Urvalet för bokmomsanalysen 
 För analysen har ett urval konstruerats av bokhandelsföretag där samma organisationsnummer har varit giltigt sedan 2002. På detta sätt är det möjligt att följa omsättningsutvecklingen under period- en  
 2002–2011 
  avseende såväl total försäljning som bokförsäljning samt förändringar av böckernas andel av totalförsäljningen. 
 Av bokhandelsbranschens cirka 250 aktiebolag uppfyllde närmare 150 kriteriet med oförändrat organisationsnummer sedan 2002. Efter genomgång av urvalet beslöts att begränsa undersök- ningen till allmänbokhandel, dvs. fysisk bokhandel med en bred sortering av allmänlitteratur. Urvalet har sedan rensats från bok- handel som öppnat eller stängt filialer under undersöknings- perioden för att säkerställa jämförbarheten. Däremot har ägarbyten accepterats under förutsättning att bokhandeln har drivits med oförändrat organisationsnummer. 
 590 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 6 
  
 Efter dessa justeringar kom urvalet att omfatta 114 företag med följande fördelning. 
 Anm.:Omsättningsklass baseras på senaste årsredovisning. Grupp/kedja avser bokhandelns grupptillhörighet 2011. Under perioden  
 2002–2011 
  har det skett många övergångar mellan grupper. Det gäller fr.a. Bokia, JB och Ugglan. 
 1 
 1. Avser medlemmar i Bokia som drivs i privat regi. 
 Urvalets andel av totalpopulationen uppgår till 60 procent vilket torde ge ett tillfredsställande resultat. Man ska dock vara medveten om att Akademibokhandeln inte tagits med i urvalet. 
 1  
 Bortsett från Akademibokhandeln innehåller urvalet en bred representation av kända bokhandelsföretag (se appendix med en lista på företagen). Det gäller framför allt gruppen obundna där samtliga av de stora 
  
 1  
 Under perioden  
 2000–2011 
  har Akademibokhandeln haft en ryckig omsättningsutveckling p.g.a. förvärv av enskilda boklådor, nyetableringar och nedläggningar av kursbokhandel vilket gör en momsanalys svår att genomföra. Det är emellertid sannolikt att enskilda butiker i Akademibokhandeln uppvisar en utveckling snarlik den som framkommer för övrig bokhandel. 
 591 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2012:65 
  
 sorterade boklådorna ingår. Den geografiska spridningen är god, dock med en viss överrepresentation för mindre kommuner. Detta innebär att regioner i landet där bokhandelsnätet är som skörast får en bättre belysning än bokhandeln i storstadskommunerna. 
 Resultat av momsanalysen 
 En sammanfattning av momsanalysen framgår av nedanstående tabell. Under perioden  
 2002–2011 
  har bokhandeln tappat 21 procent av sin totalomsättning. Merparten av denna omsättnings- förlust ligger på böcker som minskar med drygt 28 procent. 
 Effekten av momssänkningen 2002 går tyvärr inte att mäta då separata omsättningsuppgifter av bokförsäljningen för 2001 saknas. Det är emellertid helt klart att 2002 innebar en kraftigt ökad bokförsäljning och ett oslagbart försäljningsrekord i den fysiska allmänbokhandeln. Momsanalysen visar dock att bokförsäljningen avtar något redan 2003 för att hålla sig på en hög nivå fram till 2006 då index ligger på höga 96 mot rekordnoteringen 2002 (2002=index 100). 
 Andelen böcker av totalförsäljningen visar också en positiv trend fram till 2006 då en topp nås på 67 procent vilket är den högsta noteringen under perioden. 
 Anm.: Med bokomsättning avses i tabellen den omsättning som kan beräknas utifrån inbetald 6 - procentig moms. 
 592 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 6 
  
 I den generella analysen av bokhandelns omsättningsutveckling och ekonomi under perioden  
 2000–2011, 
  som redovisas i en separat undersökning (se bilaga 5), framgår det att de goda åren för allmän- bokhandeln i slutet av  
 1990-talet 
  fortsatte även under de inledande åren efter sekelskiftet. Men efter 2006 blir det allt mer uppenbart att denna positiva trend bryts för allmänbokhandeln. 
 Momsanalysen visar tydligt vad som hänt. Efter 2006 sker ett brant fall och detta fall beror på minskad bokförsäljning. Den första fråga man ställer sig är om denna utveckling är generell eller om den kan härledas till någon speciell grupp. 
 Anm.: Indexet är konstruerat med 2002 som basår (2002=100). Omsättningsklass anges i miljoner kronor. Kommunstorlek anges i tusental invånare. Till grund för beräkningen av bokförsäljning ligger inbetald  
 6-procentig 
  moms. 
 593 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2012:65 
  
 Ovanstående tabell visar bokförsäljningsindex för samtliga grupperingar i analysen. Där framkommer att tendensen är den samma över hela linjen. Bäst har det gått för Ugglan som endast minskar med 18,8 procent vilket främst beror på en god tillväxt fram till 2006. Allra sämst går det för de små boklådorna med en omsättning understigande 3 miljoner som förlorar nästan 40 procent av bokförsäljningen. 
 Minskningen i bokomsättning blir än tydligare om man jämför 2011 med 2006. I genomsnitt tappar bokhandeln under dessa fem år 25,1 procent av sin bokförsäljning. Följande tabell visar att denna utveckling är likartad vid uppdelning av bokhandeln i såväl grupper som omsättningsklasser och kommunstorlekar. 
 Bokomsättningens andel av bokhandelns totala omsättning är ett intressant mått som ger en viss uppfattning om sortering och ambitionsgrad. Även här är utvecklingen entydig. Böckernas andel av omsättningen minskar efter en positiv trend fram till 2006. Nedanstående tabell ger också en god bild av bokhandelns struktur. Bokhandel med låg omsättning i små kommuner har en mycket liten andel böcker vilket innebär risker för ytterligare utslagning då de kan komma att prioritera andra varugrupper eller lägga ner verksamheten. 
 De obundna är den gruppering som har den högsta andelen bokomsättning. Här finns de stora tongivande boklådorna med en stark bokprofil. 2006 låg andelen bokomsättning på 76 procent men faller sedan ned till 72 procent.  
 JB-gruppen 
  redovisar den största minskningen. Andelen av omsättningen som härrör från bokförsäljning sjunker med nästan 10 procent till en nivå på 54 procent. Ugglan är den kedja som har den lägsta andelen bok- 
 594 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 6 
  
 omsättning. Från en topp 2006 med 54 procent faller andelen till 45 procent. Ugglans låga andel beror främst på att kedjans boklådor i huvudsak ligger i mindre kommuner som har ett mer begränsat marknadsunderlag för böcker. 
 Det finns också ett tydligt samband mellan bokhandelns storlek och andel bokomsättning. De små boklådorna minskar sin andel från 49 procent till 41 procent. I den högsta omsättningsklassen minskar andelen böcker från 76 procent till 68 procent. 
 Uppdelningen i kommuntyper visar också ett klart samband. Ju större kommuner desto högre andel böcker i bokhandeln. Men samtliga tappar andel mot 2002. Bokandelen i de allra minsta kommunerna är så låg som 28 procent. Här är naturligtvis risken för utslagning störst eller att bokhandeln lägger ned bokavdel- ningen och satsar på andra varugrupper. 
 595 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2012:65 
  
 Anm.: Omsättningsklass anges i miljoner kronor. Kommunstorlek anges i tusental invånare. Differensen är skillnaden mellan 2002 och 2011 uttryckt i procent. 
 Bokmomsanalysen visar med stor tydlighet att den sorterade allmänbokhandeln befinner sig i en besvärlig situation. Moms- sänkningen 2002 blev en kraftig vitamininjektion för hela bokbranschen. På kort sikt fick den traditionella bokhandeln en del av denna tillväxt men sannolikt har momssänkningen haft desto större effekt för bokförsäljningen genom andra kanaler. Tillgängligheten av böcker har blivit så mycket större – inte bara genom nätet – utan även genom tusentals dagligvarubutiker som saluför ett begränsat urval storsäljande titlar. Det är mot denna bakgrund man ska se de förändringar som sker i den fysiska bokhandeln. 
 596 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 6 
  
 Appendix 
 597 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2012:65 
  
 598 
 Bilaga 7 
 Sammanställning av enkät till läns- och regionbiblioteken 
 Vi skickade ut en enkät till samtliga 19 läns- och regionbibliotek i maj 2012. Samtliga bibliotek svarade på enkäten. Länsbiblioteket i Gävleborg och länsbiblioteket i Uppsala har slagits ihop och därför har de svarat gemensamt. Alla läns- och regionbibliotek har dock inte svarat på alla frågor. Nedan följer en sammanställning av samtliga svar. 
 1 
  
 2 
  
 1 
  
 Budgeterat. 
  
 2 
  
 I Västra Götaland finns inget regelrätt länsbibliotek. Ansvaret för den regionala biblioteksverksamheten finns hos Kultur i väst. Därför är budgetsiffran en uppskattning av det som kan anses tillhöra regional biblioteksverksamhet. 
  
 599 
  
 Bilaga 7 
  
 SOU 2012:65 
  
 1 
  
 600 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 7 
  
 1 Inom parantes finns det år de gick med. 
 Fyra läns- och regionbibliotek svarade att kultursamverkans- modellen inneburit en förändring för läns- och regionbibliotekets intäkter. 
 Gotlands länsbibliotek svarade: 
 Barnbibliotekskonsulenttjänsten togs i kommunal besparing årsskiftet  
 2010–2011. 
  Andra kommunala kostnader redovisas för 2011 som om de är regionala kostnader. 
 Norrbottens länsbibliotek svarade: 
 Mer bidrag från landstinget. 
 Kultur i Skåne svarade: 
 Ja och nej. Nej i bemärkelse att det statliga och regionala bidraget är intakt. I och med regionbiblioteket är integrerat i Kultur i Skåne har administrativa resurser övergått till Kultur i Skåne. Därutöver har BBM (Bibliotek, bildning och media) fått stora utvecklingsbelopp ur både regionala och statliga resurser tillförts utvecklingsarbetet. 
 Länsbiblioteket i Västerbotten svarade: 
 Ca 1 % ökat bidrag. 
 601 
  
 Bilaga 7 
  
 SOU 2012:65 
  
 De 11 respondenter som svarade Ja på ovanstående fråga beskrev även förändringar som kultursamverkansmodellen inneburit. Även Halland och Västerbotten som svarade Nej kommenterade sitt svar. 
 Gotland svarade: 
 För länsbibliotekets verksamhet har den inneburit drastiska nedskär- ningar och organisatoriskt lyder länsbiblioteket under stads och högskolebiblioteket Almedalsbiblioteket från februari 2011. Länsbibliotekarie/Regionbibliotekschef har ansvar för barnbiblioteks- konsulentverksamhet och övrig konsulentverksamhet. 
 Halland svarade: 
 Vill konstatera att samverkansmodellen och framtagandet av en kulturplan inneburit dels bättre dialog med kommuner och andra aktörer samt en gedigen genomlysning av verksamheten. Samverkans- modellen har inneburit ett nytänk kring samarbeten över kulturgränser samt med de fria kulturaktörerna. Vår nya organisation - där all kultur samlas under samma hatt - har också underlättat detta nytänkt. 
 Jämtland svarade: 
 En Regional kulturplan gällande  
 2012–2014 
  är politiskt antagen. En verksamhetsplan för den regionala biblioteksverksamheten är fram- 
 602 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 7 
  
 tagen med utgångspunkt i den regionala kulturplanen. Biblioteks- cheferna i länet har varit med i framtagandet av verksamhetsplanen. 
 Jönköping svarade: 
 Länsbibliotek Jönköping blev organisatoriskt en del av landstinget först 100601, tidigare fanns avtal med Jönköpings kommun. Arbetet med den regionala kulturplanen har sammanfallit med arbetet att skapa en ny organisation i Kulturenheten, Regional utveckling. Arbetet har inneburit att länsbibliotekets verksamhet kommit in i ett naturligt regionalt sammanhang. Den regionala kulturplanen är det första tyd- liga styrdokument på regional nivå för länsbiblioteks verksamhet. Inriktningen har hittills inte påverkats i någon större omfattning. Uppdraget att arbeta med litteratur har förstärkts men formerna är ännu inte klara. 
 Norrbotten svarade: 
 Inte egentligen, men kulturplanen styr och det är bra! 
 Skåne svarade: 
 Kulturplaneprocessen sätter in RB (regionbiblioteket) arbete i en ny kontext. Biblioteksutveckling blir en integrerad del av samhälls- och kulturutvecklingen. Det påverkar arbetsformerna internt i riktning mot utvecklingsarbete ännu kraftigare betonat kring kulturell infrastruktur och kulturhus. Det avspeglar de lokala bibliotekens som utvecklas i samspel med lokala krafter. 
 Sydost svarade: 
 Länsbibliotek Sydost har långvarig erfarenhet av samverkan med skolor, högskolor, folkbildning, arkiv, museer m.fl. Men vi bedömer att kravet på och möjlighet till ökade samverkansinsatser med kulturinstitutioner förutom bibliotek kommer att förstärkas. Redan under 2011 deltog länsbibliotekspersonal i flera samverkansmöten beträffande regionala kulturplaner för Blekinge resp. Kronoberg. 
 Sörmland svarade: 
 Ja, vissa delar har lyfts fram som gemensamma inom förvaltningen. Mot kommunerna har det förtydligat de uppdrag som Länsbibliotek Sörmland har, om än inte så stora förändringar i själva uppdragen. Men genom att fler läser om dem - politiker och högre chefer på kommunnivå - blir verksamheten mer synlig. 
 Västernorrland svarade: 
 Bl.a. större samverkan mellan regionala kulturkonsulenter. 
 603 
  
 Bilaga 7 
  
 SOU 2012:65 
  
 Västerbotten svarade: 
 Kultursamverkansmodellen har inte riktigt hunnit sätta sig ännu. 
 Örebro svarade: 
 Tydligare prioritering avseende utvecklingsområden. Medverkan i övergripande utvecklingsområden på tvärs över konst- och kultur- formerna. 
 Bibliotek fick även frågan: Har kultursamverkansmodellen inneburit några förändringar i era kontakter med andra intressenter som landstingets/regionens politiker eller kommuner/folkbib- liotek? Svaren redovisas i följande tabell. 
 På frågan hur kontakterna förändrats svarade bibliotek på följande vis: 
 Gotland svarade: 
 Bara bibliotekschef möter politiker. LB måste sanktionera initiativ hos bibl.chef som ytterst har budgetansvar för länets budget. Det är olämpligt att LB lyder under bibl.chef då detta kan innebära en lojalitetskonflikt. Det är dessutom en avvikelse från den Regionala kulturplanen  
 2011-2013 
  där man tydligt anger att länsbiblioteket organisatoriskt är placerat under förvaltningschef. Länsbiblioteket ska 
 604 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 7 
  
 tillsammans med KB följa upp hur biblioteksplanen har utformats och hur den enligt bibliotekslagen tillämpas. 
 Halland svarade: 
 Bättre dialog. Se för övrigt kommentaren ovan. 
 Jönköping svarade: 
 Ja, medvetenheten och intresset inom landstinget för den regionala biblioteksverksamheten har ökat. Nej, länsbiblioteket har under alla år drivit en proaktiv linje gentemot politiker och tjänstemän lokalt och regionalt. 
 Norrbotten svarade: 
 Vi hade sedan tidigare bra kontakt med lokala politiker kring bibliotekssamarbetet. Genom samverkansmodellen har kontakten fördjupats. 
 Skåne svarade: 
 RB har kommit närmare den regionala politiken och via kultur- planeprocessen den kommunala politiken. Samtidigt har RB kvar sina väl etablerade kontakter med folkbiblioteken. 
 Sydost svarade: 
 Diskussioner med folkbiblioteken om framtida insatser utgår från riktlinjer i de regionala kulturplanerna. Denna inriktning är märkbar redan nu, även om kultursamverkansmodellen och kulturplanearbetet är nytt. 
 Sörmland svarade: 
 Kontakterna med kommunernas beslutsfattare och politiker, som sker gemensamt med hela förvaltningen, har blivit tätare och dialogen bredare. 
 Västernorrland svarade: 
 Kultursamverkansmodellen har inneburit en större samverkan med andra kulturområden. Länsbibliotekets relationer till kommun- biblioteken har inte förändrats i någon större utsträckning. 
 Västerbotten svarade: 
 Parallellt med framtagandet av regional kulturplan (grund för samverkansmodellen) har länsbiblioteket arbetat med regional biblioteksplan samtidigt som vi stöttat kommunerna i deras 
 605 
  
 Bilaga 7 
  
 SOU 2012:65 
  
 framtagande av kommunala biblioteks- och/eller kulturplaner. Mer fokus på planer och en tydligare koppling till politikerna i respektive kommun. 
 Örebro svarade: 
 Arbetet i temagrupper för att genomföra de övergripande utvecklings- områdena på tvärs över konst- och kulturformerna. 
 Resurser till olika typer av verksamhet 
 Biblioteken fick frågan: Hur stor andel av ert  
 läns-/region- 
  biblioteks resurser satsas på olika typer av verksamhet (uppskatta i procent)? Svaren redovisas i följande tabell. 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
 606 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 7 
  
 4 
 1 Det går inte riktigt att svara på det sättet som ni vill. Länsbiblioteket leder det länsövergripande bibliotekssamarbetet och är i allra högsta grad involverad i dagliga utvecklingsfrågor rörande teknik, läsfrämjande, webbutveckling, kommunikation, nationell katalog m.fl. Vi skiljer oss på det sättet från många andra länsbibliotek i landet. Mer om arbetet och den gemensamma organisationen:  
 http://www.nll.se/sv/Kultur/Litteratur/Norrbottens-lansbibliotek/Ett-bibliotek-2013/. 
  
 2 Kommer att öka. 
 3 Avses med resurser pengar och/eller personal? Att bedöma de olika arbetsinsatserna procentuellt låter sig knappast göras. Arbetsuppgifterna flyter ihop. Samarbeten äger rum med andra medarbetar inom Kultur Skåne som en följd av kulturplaneprocessen. Kompletterande medieförsörjning sker t o m 2012 via värdbibliotek, men det kommer att förändras fr.o.m. 2013. Kompletterande medieförsörjning skall ses i vid bemärkelse med medier, transporter och kompetensutveckling. Barn och unga arbetet sker i samarbete med alla verksamhetsområden, visualisering och digitalisering likaså. RB hela arbete är inriktad mot utvecklingsstrategier. 
 4 Respondenten hade missförstått frågan, därför tas inte Östergötlands svar med här. 
 I tabell 6 ovan redovisas hur stor andel av resurserna som satsas på 
 stöd till folkbiblioteken i andra frågor. Stödet till biblioteken i andra frågor beskrev respondenterna på följande vis. 
 Dalarna svarade: 
  
 Digidel2013-projektet, 
  Samverkan lokalt och med andra kommunbibliotek liksom med länsbiblioteket. Omvärldsbevakning och information. Processledning i det omfattande KUB projektet (kompetensutveckling av bibliotek), ett  
 ESF-projekt 
  som pågår nu. 
 Gotland svarade: 
  
 Prosit-projektet 
  i samarbete med äldreomsorg och 4 andra län, Digidel 2013 i samarbete med Almedalsbiblioteket och folkbildningen där länet bekostar 23 cirkelledare, länsmöte, Folkhälsodagarna vecka 16, kulturkonsulentsamarbete, länsinstitutionsamarbete (digitalisering av filmer), poesi och dans, hemslöjdsverksamhet på bibliotek, stödjer utgivning av gotländsk litteratur, samarbete med TPB mm. 
 Halland svarade: 
 Tillgänglighet, rummets utformning, marknadsföring, digidel kampanjen, sociala medier, nedladdning, DAISY 
 Jönköping svarade: 
 Siffrorna är en mycket grov skattning då jag inte är van att redovisa verksamheten utifrån dessa kriterier. Vi är mitt inne i en spännande process att finna nya former för vår verksamhet och förändringar 
 607 
  
 Bilaga 7 
  
 SOU 2012:65 
  
 kommer att ske. Våra strategiska spår är: Barn/unga  
 -Bibl. 
  i samhället - Digital utveckling- Litteratur som konstområde - Medier – Strategisk biblioteksutveckling. Inom dessa områden ryms mycket av den verksamhets som ovan beskrivits men också annat. Främst digital kompetens, professionsutveckling, nätverkande med andra verk- samheter. 
 Stockholm svarade: 
 Handledande, metodutvecklande, fortbildande. 
 Sydost svarade: 
 Kommunikation- och marknadsföring (projekt Futurum.kom), Stöd till insatser från folkbibliotek och studieförbund mot allmänheten för ökad digital delaktighet (Digidel), implementering av sydsost- bibliotekens gemensamma katalog/webb Arena, kompetens- utveckling/kurser/konferenser, projekt kring biblioteksperspektiv och bemötande av barn samt barnens fysiska och digitala biblioteksrum. Tillgänglighetsfrågor. Läsfrämjande insatser kan ibland ingå som del i dessa verksamheter. 
 Sörmland svarade: 
 Kompetensutvecklingsprojekt KompoBib2020, finansierat av ESF  
 (2011–2012 
  10,8 miljoner, ej med i sammanäkningen ovan) och tillsammans med Regionbibliotek Örebro/Västmanland innebär bred kompetensutveckling, bland annat om nya grupper, läsfrämjande och biblioteksrummet. Målgrupp är 500 biblioteksanställda i kommunerna i de tre länen. Projektet "Bubblan - berättelser på väg", finansierat av Kulturrådet, tar berättelsen ut till barnens platser. Samv Regionbibliotek Örebro/Västmanland (Sörmland är projektägare, sammanlagt på tre år ca 800 tkr., inräknat i summorna ovan, tillsammans med ett antal andra läsfrämjandeprojekt under åren) 
 Västmanland svarade: 
 Arbetet kring att marknadsföra digital agenda/ digitalt deltagande. 
 Västernorrland svarade: 
  
 ABM-samverkan 
  (kompetensutveckling, regional kulturarvsportas m.m.). 
 Västra Götaland svarade: 
 ABM; bibliotek som kulturarena; kultur och hälsa; jämställdhet; tillgänglighet; mångfald. 
 608 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 7 
  
 Västerbotten svarade: 
 Under 2011 har det varit mycket fokus på kommunala omorganisationer och på personalsituationen vid folkbiblioteken. 
 Örebro svarade: 
 Arbetet kring att marknadsföra digital agenda/ digitalt deltagande. 
 Östergötland svarade: 
 Biblioteken som lärmiljöer, digital delaktighet, samhällsorientering för nyanlända, gemensamt biblioteksdatasystem, gemensam webb, kvalitetsarbete, eget skrivande, tillgänglighet, lokalhistoria/kulturarv, 
 I tabell 6 ovan redovisas hur stor andel av resurserna som lades på andra verksamheter. Läns- och regionbiblioteken beskrev på följande vis vilka dessa andra verksamheter var. 
 Dalarna svarade: 
 Delta i arbetet med framtagande av Dalarnas kulturplan. Samverkan inom den regionala kulturen och bildningen. Samverkan i LIM och SLB. Ledarskap, administration och ekonomi, mångfald och integration, kommunikationsplan för länsbiblioteket, egen fortbildning m m. 
 Gotland svarade: 
 Kompetensutveckling för barnhälsovård och talpedagoger i språkutveckling, studiedagar och studiecirklar för sagoberättare, kompetensutveckling för bibliotekspersonal, PMC och lärarbibliotekarier. Vi har utbildningstillfällen en gång i månaden för bibliotekspersonal i sociala medier. Länsbiblioteket är projektägare av Benson 2013. 
 Jönköping svarade: 
 Utgivning av Jönköpings läns taltidning. 
 Kalmar svarade: 
 Upphandlingar, leda gemensamma utvecklingsprojekt och kompetensutveckling. 
 Sydost svarade: 
  
 ABM-samverkan, 
  arbete med kulturarvsportal. 
 609 
  
 Bilaga 7 
  
 SOU 2012:65 
  
 Västmanland svarade: 
 Huvudmannainterna aktiviteter. Deltagande i regionala och nationella nätverk kring biblioteksutveckling och kultur. 
 Västernorrland svarade: 
 Utvecklingsarbete , projektverksamhet. 
 Örebro svarade: 
 Huvudmannainterna aktiviteter. Deltagande i regionala och nationella nätverk kring biblioteksutveckling och kultur. 
 Läsfrämjande i egen regi 
 Biblioteken fick följande fråga: Vilka insatser bedriver ni i egen regi för att främja läsande i ert län/region?. Läns- och regionbiblioteken beskrev dessa insatser på följande vis. 
 Dalarna svarade: 
 Webbplatsen dalalitteraturen.se. Artiklar om läsning och litteratur i dalapressen. Läsfrestivalen, monter på Bok &padding-left: 85px;padding-right: 76px;margin-top: 3px;margin-bottom: 0px;" class="ft101">Barnens första bok länet köper in 550, Bowers, länet har med hjälp av inköpsstöd till folk och skolbibliotek ca 1000 bokpåsar i barnomsorgen, språkpåsar, Allas barnbarn, nystart med 22 nya sagoläsare som gåri en studiecirkel och en samordnare är anställs av länsbiblioteket, Logoteket, länsbiblioteket köper in böcker, Lara i samarbete med skola och filmkonsulent, Bokens Dag för vuxna, Bokens dag, två dagar, för gymnasie elever och lärare, Förintelsens minnesdag, Världsbokdagen, Folkhälsodagar i samarbete med bibliotek och folkhälsoenheten, Gotlands Bokmässa,  
 Prosit-projektet, 
  Digidel 2013, länsmöte, Kulturnatt mm. 
  
 Gävleborg–Uppsala 
  svarade: 
  
 Mötesplats f. läskonster och berättarskåpet som ordinarie verksamhet efter projektet läskonster 
  
 610 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 7 
  
 Unga skrivare – Skrivarkurser gym. elever 
  
 ABC-droppar 
  
  och gågoböcker, språkpiller (BVC) 
  
 Gymnasiebibli. tvinning 
  
 Läskraft (Kultur i vården) 
  
 Mimers träd (läsfrämjande nätverk) 
  
 Språknätverket (BVC, öppna förskolan, bibliotek) 
  
 Halland svarade: 
  
 Forskningsuppdrag, finansierat av KUR och tillsammans med Regionbiblioteket Stockholm och Kultur i Väst. 
  
 Involverar Halländska författare och andra kulturutövare kring begreppet "berättelsen" på Bokmässan i Göteborg. 
  
 Skrivarkurs för ungdomar och vuxna på Katrinebergs folkhögskola (med anställd halländsk författare), Kurser inom området dyslexi och digital delaktighet. 
  
 Projekt där barn bl.a. skapar digitala sagor samt framtagande av digitala litterära skyltar. 
  
 Debatt om  
  
 e-boksfrågan. 
  
 Skrivarkurser för bibliotekspersonal i hur man förmedlar litteratur via webben *studiedagar kring litteratur (och litteraturutredningen) *litteraturcirkel på arbetstid för Regionbiblioteks personal om halländska författare. 
  
 Föreläser inom skönlitteraturområdet för kollegor och allmänhet. 
  
 Halmstadskonferensen (delar av). 
  
 Bokpratsstaffet där vi går igenom förlagsutgivningen. 
  
 Medarrangör till Hässleholmsdagarna. 
  
 Jämtland svarade: 
 Biblioteken i länet har en gemensam webb, BibliotekMitt.se. Barnbibliotekskonsulenten arbetar kontinuerligt med dessa frågor. Konsulenten är länsbibliotekets representant i Regionalt kulturforum. Regionalt kulturforum är ett samverkansforum där övriga kultur- konsulenter i regionen representerar andra konstformer. En läns- festival, för personer med funktionsnedsättning, arrangeras årligen i länet. 
 611 
  
 Bilaga 7 
  
 SOU 2012:65 
  
 Jönköping svarade: 
 Vuxna: Subventionerat deltagande i  
 MUSA-utbildningar 
  och ett Skönlitterärt nätverk. Funnits med i arbetet med Poesifestivalen i Nässjö. Arrangerat olika typer av kompetensutbildning. Regionala kulturplanen lyfter fram Litteraturen som konstform och processen är igång hur länsbibliotekets uppdrag skall formuleras. Tanken är ett ökat fokus i samverkan med biblioteken i länet och andra aktörer. Är med och finansierar Bokcirklar.se. Barn: Projekt främst i samverkan med förskolan. Kompetensutbildning i språkutveckling m.m. Även här utgår vi från regionala kulturplanen och söker nya former för arbetet med läsande och lärande. 
 Kalmar svarade: 
 Kompetensutveckling av bibliotekspersonal. Ingen egen verksamhet. 
 Norrbotten svarade: 
 Framför allt till barn via Barnens Polarbibliotek som vi drivit sedan 1997. Idag en unik tjänst som utgår från vår verksamhetsidé: här får barnen göra sin röst hörd. Hela sajtens innehåll bygger på barnens egna aktiviteter. mer om tjänsten: http://www.nll.se/sv/Kultur/  
 Litteratur/Norrbottens-lansbibliotek/Barnens-Polarbibliotek 
  
 Skåne svarade: 
 Årlig skolbibliotekskonferens, årlig författardag för bibliotek/lärare som arbetar med b/u läsning. Fortbildningsseminarier för bibliotekspersonal. Utvecklingsbidrag 2011 och 2012 – vandrings- utställning om läsningens historia, Världspoesidagen, Bokfestivaler i Kristianstad, LA Spoken Jones – ett skrivarprojekt i Landskrona, Poem express (sex kommuner deltar i europeisk poesitävling/projekt) Bidrag till delregional fortbildning Att skriva med barn. 
 Stockholm svarade: 
 Läsombudsverksamhet, Barnbiblioteksområdet, Bokcirklar 
 Sydost svarade: 
 I samband med kurs/konferensverksamhet kan läsfrämjande insatser ibland vara tema. Insatserna kan variera mellan åren. Åren  
 2009–2010 
  hade t.ex. Länsbibliotek Sydost (projektägare) tillsamman med regionbiblioteket i Kalmar län ett stor läsfrämjande projekt för barn och ungdom, Läsfrämjande cross over. 
 612 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 7 
  
 Sörmland svarade: 
 Projektet "Utan språk är du körd", med utgångspunkten läsande-  
 språk-delaktighet-folkhälsa-demokrati, 
  som genomfördes under 2010– 2011, har medfört att samarbetet med folkbildning och folkhälsa i länet intensifierats. Den arbetsgrupp som elever kvar efter projektet planerar fler aktiviteter gemensamt inom ram. 
 I samarbete med Film i Sörmland har konceptet Boktips på film arbetats fram. Litterära caféer i Sörmland planerar sin 15:e säsong. Det är ett samarbete med folkbibliotek, studieförbundens regionala organisationer och Länsbildningsförbundet Sörmland (som avsätter medel för serien) Länsbiblioteket arbetar mycket med den innehållsliga och fysiska utformningen av Bubblan (se ovan) för att den ska kunna möta barn i alla åldrar i de olika kommunerna. 2012 ska den ut till 16 kommuner i Sörmland, Västmanland och Örebro, där målgruppen i år är de allra minsta. 
 Västmanland och Örebro svarade: 
 Skrivartävlingen digit; samarbete med läsrörelsen om Bok Happy meal samt projektet leka läsa;  
 Prosit-projektet; 
  utbildningstillfällen som formatdagar, Spralldagar samt inom  
 ESF-projektet 
  Kompobib; arbetet med att sprida de distributionsstödda böckerna från Kulturrådet, nätverksarbete för bokbusspersonal, för bibliotek i det finska förvaltningsområdet; marknadsföring av barnboksförlagens utgivning, ansvar för samköp av  
 e-böcker, 
  fjärrlån, gratis medietransporter mellan folkbiblioteken i länet samt mellan värdbiblioteken i Örebro och Västerås, information om nedladdning av talböcker, Bubblanprojektet, delfinansiering av Bokcirklar.se, uppdrag i den regionala biblioteksplanen, Projektet Linje 500 för ungdomar Språkstimulerande arbete för familjer med annat modersmål än svenska tillsammans med Barnhälsovården. Gåvobok till alla barn. 
 Västernorrland svarade: 
 Studiedagar, seminarier, arbetsmöten med bibliotekspersonal. Läsfrämjande projekt i samverkan med kommunbiblioteken. 
 Västra Götaland svarade: 
 Webbplatserna: Barnens bibliotek på internet; Bokpuffen; Boktips.net. 
 Västerbotten svarade: 
 Workshops, seminarium, arbetsmöte, direkt rådgivning till kommun- biblioteken, möjliggjort mötesplatser för nätverk. Fokus på barn- och unga och kommunernas läsplaner. Projekt med inriktning mot läsfrämjande t ex Give me 5 i Västerbotten. 
 613 
  
 Bilaga 7 
  
 SOU 2012:65 
  
 Östergötland svarade: 
 www.squoosh.se webbsida för eget skrivande, unga  
 13-16, 
  just nu pågår projekt i några kommuner med stöd från kulturrådet, som använder sajten för att jobba med ungdomar och skrivande. De har kul! Novelltävling varje år i Unga berättare, regional bibliotekswebb med boktips m.m. Språkpiller, samarbete mellan barnbibliotekarier och logopeder, Vi har haft en webb för läslust för barn  
 8-12 
  år under några år. Nu håller vi på med en ny gemensam webb där vi jobbar med litteratur och läslust. Ett nätverk för att arbeta med skönlitteratur för vuxna håller på att bildas. Kompetensutvecklingsprojekt där läslust ingår + att vi håller på att förkovra oss på länsbiblioteket i nyutgiven kvalitetslitteratur, genom att ha en uppsättning distributionsstödda till länsbiblioteket. m.m. 
 Uppfattning om Statens kulturråd 
 Respondenterna svarade på följande vis på frågan Hur uppfattar ni Statens kulturråds roll på läsfrämjandeområdet?. 
 Dalarna svarade: 
 Positivt med det dokument med åtaganden för läsinspiration som KUR och SLB tagit fram tillsammans och undertecknat av högsta ansvariga. I övrigt uppfattar vi KUR som projektmedelsutdelare, granskare av ansökningar från hela landet från organisationer som vill arbeta läsfrämjande. Det läsfrämjande arbetet bygger mycket på projektmedel, vilket försvårar kontinuerlig verksamhet för läsfrämjande. Endast en person, mycket duktig, på Kulturrådet arbetar med detta, det är alldeles för lite. Mer medel till aktörer, mindre till förlagen. 
 Gotland svarade: 
 Jag önskar att man kunde få större och fler bidrag. 
  
 Gävleborg-Uppsala 
  svarade: 
 Bra med bidrag till läsfrämjande insatser och bidrag till folkbibliotek+ studieförbund. 
 Halland svarade: 
 KUR har en viktig roll som bidragsgivare för metodutvecklings- projekt, spridning av resultat och samordning inom området. KUR:s arbetsgrupper inom litteraturområdet och själva distributionsstödet säkrar folkbibliotekens utbud av kvalitetslitteratur och utjämnar 
 614 
 SOU 2012:65 Bilaga 7 
 skillnader i folkbiblioteksstandard. Arbetsgruppernas kompetens kunde dock spridas på något sätt. 
 Jämtland svarade: 
 Statens kulturråd har en mycket viktig roll i det läsfrämjande arbetet. 
 Jönköping svarade: 
 Saknar en tydlig utvecklingslinje, uppföljning och spridning. Stort fokus på barn/unga. 
 Kalmar svarade: 
 Positivt med läsfrämjandemedel. 
 Norrbotten svarade: 
 Svag. Det delas ut lite pengar till kommuner och regioner men det saknas uppföljning av effekter av de statliga medlen. Mitt förslag är att medlen blir en del av samverkansmodellen och att regioner kan söka för fleråriga projekt/verksamheter där man också skulle kunna mäta effekterna Idag räcker medlen endast till små projekt under en väldigt begränsad tid. 
 Skåne svarade: 
 Kulturrådet har en mycket viktig och för biblioteken välkänd roll i arbetet med läsfrämjande. Ute på biblioteken skulle man önska sig en bättre spridning/sammanställning av resultat från olika projekt med bidrag från Kulturrådet. Det kan upplevas som begränsande att man uteslutande ger till projekt barn/unga då läsande vuxna är viktiga förebilder. 
 Stockholm svarade: 
 Viktigt, Bra med mer samverkansinsatser samt forskningsberikade insatser. 
 Sydost svarade: 
 Positivt att Kulturrådet har projektmedel för läsfrämjande insatser. 
 Sörmland svarade: 
 Idégivare och impulsgivare, som utifrån de förslag till projekt som biblioteken tar fram också blir möjlig bidragsgivare. Idégivare, ibland genomförare, till nationella konferenser om läsfrämjande, exempelvis Läsa Lika - att bygga för jämställd läsutveckling i Göteborg vecka 43/2012Litteraturstödda titlar som skickas till kommunbiblioteken. 
 615 
  
 Bilaga 7 
  
 SOU 2012:65 
  
 Västmanland och Örebro svarade: 
 Det vore önskvärt att Kulturrådet hade en mer aktiv och starkare roll för att stödja och/eller driva nationella uppdrag och projekt i samarbete med länsbiblioteken gärna samordnat med andra kulturuttryck som tex film och bildkonst. Det behövs en tydligare kommunikation mellan KUR och den regionala nivån när det gäller roller och förväntningar. Regionbiblioteket bedömer att KUR behöver mer kunskaper om den regionala biblioteksverksamhetens förut- sättningar. Det behövs en mer positiv relation och dialog mellan KUR och KB kring bibliotekens läsfrämjande arbete. 
 Västernorrland svarade: 
 Traditionellt stark part i läsfrämjandearbetet genom olika stödformer, konferenser och löpande kontakter med berörda handläggare. 
 Västra Götaland svarade: 
 Bidragsgivande. 
 Västerbotten svarade: 
 Bra men med för lite pengar. 
 Östergötland svarade: 
 Det är viktigt att någon har uppdraget nationellt, både för strategier och stöd, och utvecklingsbidrag för verksamhetsutveckling på området. Här skulle kunna göras mer för kunskapsutveckling på litteraturområdet. Behövs också ett gediget "värdeskapande" lobbyarbete för att höja medvetandet om vikten av läsning och vikten av att det finns, skrivs, ges ut kvalitetslitteratur. 
 Uppfattning om Kungl. biblioteket 
 Respondenterna svarade på följande vis på frågan Hur uppfattar ni 
 Kungliga bibliotekets arbete med nationell samordning?. 
 Dalarna svarade: 
 Det är i sin linda. Vi ser positiva och seriösa ansatser, inte mer ännu. Bra jobb med Ferguson, en nationell katalog. 
 Gotland svarade: 
 Mycket har gjorts på kort tid. 
 616 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 7 
  
 Halland svarade: 
 KB har kommit väl igång med sitt samordnande uppdrag, referens- grupperna som tillsatts ska bli intressanta att följa. De försöker ta sig an folkbiblioteksdelen och där får vi helt enkelt ge dem tid att tillsammans med oss bygga upp verksamheten. Läsfrämjandedelen känns däremot inte naturlig att låta KB samordna; där är KUR en given faktor. 
 Jämtland svarade: 
 KB har initierat några viktiga områden såsom nationell biblioteks- katalog, gemensam statistik. 
 Jönköping svarade: 
 Positivt ambitiöst och trevande. Transparent och ändå inte. Det finns flera angelägna frågor där länsbiblioteken tagit egna initiativ för nationella lösningar p.g.a. bristen på nationell aktör. Nu finns den nationella aktören och vissa frågor kräver snabba lösningar, tex. nationell katalog, licenser,  
 e-böcker 
  m.m. 
 Kalmar svarade: 
 Mkt positivt. 
 Norrbotten svarade: 
 Ojämn. Bra arbete med den nationella katalogen. Där är KB lyhörd gentemot regionerna och kommunerna. Upphandling av databaser är nästa steg. Men mer dialog mellan framför allt regionerna och KB lär behövas. 
 Skåne svarade: 
 För tidigt att bedöma. KB:s nya inflytande struktur har ännu inte påverkat arbetet. Arbetet har dock hittills präglat av KB:s traditionella förankring i universitets- och högskolevärlden. Folkbiblioteken har delvis en annan agenda och andra behov. Det lokal/regionala är viktigare för folkbibliotekens utveckling än centrala statliga beslut. 
 De skånska kommunerna lägger ner 500 miljoner på sina folkbibliotek. Det statliga bidraget till regional biblioteksverksamhet är cirka 3 miljoner. 
 Stockholm svarade: 
 Får en allt starkare roll och utvecklas kontinuerligt. Viktigt med dialog med kommuner och landsting/regioner. Måste ha möjlighet att representera och föra talan i övriga offentliga Sverige. Nationella samordningen måste ha en förankring i hela KB. Samverkan på 
 617 
  
 Bilaga 7 
  
 SOU 2012:65 
  
 nationell nivå bör förbättras. Gäller att man inte försöker ta för stort grepp utan fångar upp de allra mest strategiska områdena. 
 Sydost svarade: 
 Det är bra att KB får uppdrag att arbeta med nationell samordning. 
 Sörmland svarade: 
 Uppdraget är i sin linda men mycket viktigt. Genom det påbörjade arbetet med uppföljning av planer, kvalitet, statistik och med en gemensam nationell katalog, byggs en grund för en jämställt bibliotekssverige, där alla får samma möjligheter. 
 Västmanland och Örebro svarade: 
 Förväntningarna var stora på KB när de fick uppdraget. Tyvärr har viktiga och för folkbiblioteken relevanta delar tappats bort: som t ex gemensam upphandling av databaser. Folkbibliotekens barn- och tillgänglighetsperspektiv upplevs som nedprioriterat. I inflytande- strukturen får landets 290 kommunbibliotek stå tillbaka för ett  
 50-tal 
  högskolebibliotek. Det behövs en mer positiv relation och dialog mellan KUR och KB kring bibliotekens läsfrämjande arbete. 
 Västernorrland svarade: 
 Har inte hunnit få en fast struktur ännu. Saknas tillräcklig förankring inom området barn och ungdom. 
 Västra Götaland svarade: 
 Bibliotekens gemensamma infrastruktur. 
 Västerbotten svarade: 
 Det finns en positiv vilja att läsa sig mer om folkbiblioteken och dess verksamhet. KB har knappt hunnit rigga sin organisation utifrån sitt utökade uppdrag ännu så det är lite tidigt att göra en utvärdering. 
 Östergötland svarade: 
 Skulle vilja att de får större möjligheter att koppla litteratur och läslust till sitt infrastrukturarbete. Till exempel för att tillhandahålla plattformar för skrivande, för att ge ut  
 e-böcker, 
  koppla ämnesord till skönlitteratur i libris m.m. Jag skulle vilja ha "samsök" så att när jag söker på skönlitterär titel eller författare skulle jag också vilja ha annotationer och recensioner, avhandlingar etc till. Men än så länge är det fullt sjå att få folkbiblioteken in i Jenkins, så jag förstår att det är ett långsiktigt arbete. Mer resurser till litteraturen och arbetet kring den. 
 618 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 7 
  
 Statliga initiativ som saknas 
 Respondenterna svarade på följande vis på frågan Vilken typ av statliga initiativ tycker ni saknas på biblioteksområdet?. 
 Dalarna svarade: 
 Ta fram en nationell biblioteksstrategi. standards. Jobba för digitala tjänster biblioteksområdet. Aktivt bidra till att tillfredsställande sätt för alla parter. 
 Besluta om gemensamma och databaser för hela lösa  
 e-boksfrågan 
  på ett 
 Gotland svarade: 
 Skärpta krav på hur kommunen redovisar hur Kulturrådspengar används. Skärpt lagstiftning på biblioteksområdet. Mer styrning av statliga medel. Kulturkoffertmodellen har fullkomligt avlövat länsbiblioteksverksamheten verksamhet. De kulturinstitutioner som vi har samarbetat med så mycket är nu fler och har blivit våra konkurrenter som i stort sätt ska dela på samma summa pengar som tidigare. 
 Halland svarade: 
 Saknar naturligtvis en läskampanj som försöker fånga  
 icke-läsare, 
  men även läsare. Barn som vuxna. Innan dess dock en utredning om läget nu och vad bibliotekarier faktiskt kan om (skön)litteratur. Och en metodutveckling för berörda grupper. Saknar också en samordning kring små barns språkutveckling för att lägga den gedigna grunden (såsom ex vis Bookstart i England). 
 Jämtland svarade: 
 En nationell biblioteksplan. Ett samlat grepp kring  
 e-boksfrågan 
  för folkbiblioteken. 
 Jönköping svarade: 
 Jag önskar aktivare kontakt/dialog med SKL för att den vägen påverka utvecklingen av biblioteksverksamheten i kommunerna. Tydlig strategisk kommunikation med den regionala nivån och andra nationella aktörer för att ta till vara de samlade resurserna, kompetenserna och erfarenheterna som finns, för snabbare processer. Betraktandet av biblioteksverksamheterna som en helhet utifrån användarnas perspektiv. 
 Kalmar svarade: 
 Initiativ till nationell biblioteksstrategi. Stöd för övergång till Jenkins. 
 619 
  
 Bilaga 7 
  
 SOU 2012:65 
  
 Norrbotten svarade: 
 Kulturpolitiska ställningstaganden.  
 E-boksfrågan 
  är en politisk fråga och inte tjänstemannafråga. Bibliotekssektorn och leverantörerna kommer inte att kunna lösa frågan. Men vad vill riksdag och regering? 
 Skåne svarade: 
 Trots ovanstående bedömning under punkt 12 är det viktigt med vissa strukturella nationella initiativ. Den nationella katalogen,  
 e-resurser, 
  en moderniserad statistik, samordning på den statliga nivån, liksom lobbyfunktionen är viktiga centrala insatser. 
 Stockholm svarade: 
 Det digitala biblioteket - nationella lösningar, Licensfrågan för alla typer av bibliotek, Det vidgade textbegreppet, den färdiga nationella katalogen, samverkan med folkbildningen, Benson... 
 Sydost svarade: 
 Det saknas en övergripande nationell bibliotekspolitik i Sverige. 
 Sörmland svarade: 
  
 Gemensam nationell biblioteksstrategi. 
  
 En nationell insatsstyrka för läsandet. Stödet kan vara både fysiskt och virtuellt. 
  
 Samordning av gemensam infrastruktur och tekniska lösning- ar för jämlik tillgång till information, nättjänster och till litteratur, för att underlätta läsande och lärande. 
  
 Resurser till landets skolbibliotek så att alla barn får samma möjlighet till lässtimulans inom skolan. 
  
 Nationell barnbibliotekswebb. 
  
 Gemensam marknadsföring av bibliotekets roll i lokalsam- hället och till/i landets gemensamma utveckling. 
  
 Västmanland svarade: 
 Gemensamt upphandlad transportordning mellan alla bibliotekstyper. Nationellt avtal om  
 e-böcker. 
  Nationell katalog - även med barnperspektiv. Mer medel till Internationella biblioteket för medier på andra språk än svenska. Nationellt uppdrag till IB kring fortbildning av bibliotekspersonal kring andra språk än svenska. Relevanta nyckeltal och uppföljningsmetoder för biblioteksområdet. Nationellt ansvar för bibliotekens arbete med att öka den digitala delaktigheten, ansvaret för webbplatsen delning.nu. Strategiska initiativ och motpart för utveckling, jämför med hur danska Kulturstyrelsens Center for Bibliotek, Medier og Digitalisering 
 620 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 7 
  
 arbetar. Nationella läsfrämjande insatser t ex ett "BOKSTART" för de allra minsta och deras föräldrar inspirerat av Bookstart i England. 
 Västernorrland svarade: 
 Vi anser att det främst saknas en nationell biblioteksstrategi. 
 Även saknas fokus på skrivande, den litterära processen, författar- skapets och förlagsvärldens villkor. 
 Västra Götaland svarade: 
 Nationell biblioteksplan/strategi. 
 Västerbotten svarade: 
 Nationellt avtal för transport av fysiska medier. Även om initiativ finns är det inget resultat ännu. Att lyfta litteraturen som konstform samt illustrationer och bildens betydelse i kommunikation kan synlig- göras mera. 
 Örebro svarade: 
 Gemensamt upphandlad transportordning mellan alla bibliotekstyper. Nationellt avtal om  
 e-böcker. 
  Nationell katalog – även med barnperspektiv. Mer medel till Internationella Biblioteket för medier på andra språk än svenska. Nationellt uppdrag till IB kring fort- bildning av bibliotekspersonal kring andra språk än svenska. Relevanta nyckeltal och uppföljningsmetoder för biblioteksområdet. Nationellt ansvar för bibliotekens arbete med att öka den digitala delaktigheten, ansvaret för webbplatsen delning.nu. Strategiska initiativ och motpart för utveckling, jämför med hur danska Kulturstyrelsens Center for Bibliotek, Medier og Digitalisering arbetar. 
 Östergötland svarade: 
 Mer resurser för litteraturforskning, läsforskning etc. Området behöver få större vikt, andra "tyngre" discipliner behöver inse att läsning är grundläggande för kunskapsutveckling, språkutveckling och ett civiliserat samhälle. Marknadsföring/kunskapsspridning av resultat av läsforskning och metoder för att jobba lässtimulerande. Nationella kampanjer för ökad läsning med metoder och material för bibliotek och skolor. Skulle vilja se nationella strategier för bibliotekens med fleras insatser för ökad läsning som kan matchas lokalt och regionalt. 
 621 
 Bilaga 8 
 Licensiering av  
 e-resurser 
  vid svenska vetenskapliga bibliotek 
 Davis 
 Då internet slog igenom som medium för leverans av vetenskaplig litteratur förändrades också forskningsbibliotekens sätt att för- värva. Från att köpa en tryckt vara till ett fast pris har man gått över till att förhandla licenser för  
 e-resurser. 
  Innehållet är detsamma men mediet är förändrat. När biblioteken förhandlar licenser rör det sig både om priset och om de villkor som ges för att använda resursen. I och med dessa förändringar har biblioteken successivt varit tvungna att skaffa ny kompetens inom förhand- lingsteknik och juridik. På forskningsbiblioteken förvärvas licen- serna på två olika sätt - antingen genom det nationella konsortiet administrerat av Kungliga biblioteket (KB) eller genom egna förhandlingar. 
 Det nationella konsortiet Bibsam 
 Det svenska nationella konsortiet Bibsam har funnits sedan 1996. Enligt regleringsbrevet har KB till uppgift att förbättra och effek- tivisera informationsförsörjningen till högre utbildning samt till forsknings- och utvecklingsverksamhet. Slutandet av centrala avtal för olika typer av  
 e-resurser 
  såsom  
 e-tidskrifter, 
 e-böcker 
  och bibliografiska databaser är ett led i KB:s ålagda verksamhet. Grund- orsaken till förvärv av  
 e-resurser 
  i konsortieform är strävan efter bättre villkor och priser än vad som skulle erbjudas de enskilda biblioteken. Konsortiet är löst sammansatt vilket innebär att inga avtal är tvingande utan varje bibliotek väljer vilka de vill gå med i. För att ett bibliotek ska ansluta sig till ett avtal bör alltså konsortiets förhandlade pris och villkor vara bättre än vad den enskilda institutionen skulle kunna uppnå på egen hand. 
 Som grund har alla förlag en fastställd prislista och ett standard- avtal. Detta kan sakna viktiga villkor samt innehålla onödiga och oskäliga sådana. Därför har konsortiet kommit fram till ett antal 
 623 
  
 Bilaga 8 
  
 SOU 2012:65 
  
 principer som de vill uppnå i alla förhandlingar med förlagen. De som ska uppfyllas är: 
  
 åtkomst via institutionens samtliga  
  
 IP-nummer 
  samt fjärr- åtkomst via proxyserver 
  
 tillåtelse till  
  
 Walk-in 
  use – dvs. att besökare i biblioteket får använda resurserna på plats 
  
 att viss kopiering av resurserna tillåts 
  
 att fjärrlån av resurserna tillåts 
  
 att biblioteken har rätt till arkivtillgång av licensierat material efter eventuell uppsägning av avtal 
  
 att leverantören kan leverera användningsstatistik 
  
 att avtalet är  
  
 e-only, 
  inget krav på pappersprenumeration 
 Av erfarenhet har man sett att biblioteken får bättre villkor och priser när många institutioner går samman och ställer krav på förlag och leverantörer. Då Bibsamkonsortiet har funnits länge är dess principer välkända bland förlagen i världen och de är också med- vetna om att konsortiet inte backar på dessa. 
 För att nå fram till en kostnadsfördelning mellan biblioteken arbetar Bibsam med olika prismodeller. Oftast presenterar leveran- törerna en modell som Bibsam genom förhandling anpassar till en som passar konsortiet. Priset för ett avtal per deltagande institution baseras oftast på: 
  
 storlek och/eller ämnesinriktning hos deltagande institutioner 
  
 antalet samtidiga användare 
  
 enhetspris som konsortiet fördelar 
  
 tidigare prenumerationer från deltagande institutioner 
  
 officiell statistik över antal studenter och forskare per institu- tion 
  
 Många leverantörer vill basera priset på hur mycket en resurs används. Detta försöker Bibsam att värja sig emot då det är olyck- ligt om de som lyckats marknadsföra en resurs väl får en högre kostnad. Inom konsortiet har det förekommit diskussioner kring att prismodellerna kan bli orättvisa för att de gynnar eller missgynnar olika typer av institutioner. Dessa diskussioner har dock minskat de senaste åren då konsortiets verksamhet satt sig. 
 624 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 8 
  
 Organisation av konsortiet 
 I avtalen är KB avtalspart gentemot leverantörerna och riks- bibliotekarien skriver under dem. De deltagande institutionerna lämnar en fullmakt som ger KB rätten att signera avtalen samt att föra deras talan i förhandlingarna. Ansvariga förhandlare är de anställda licenshandläggarna på Bibsam. För att styra verksamheten har en styrgrupp (Styrgruppen för nationella licenser för e- resurser) tillsatts av bibliotekschefer från de deltagande institution- erna. Denna ansvarar för att utveckla strategier för nationella licensavtal, och diskuterar också de övergripande principerna för avtalens innehåll, former och vilka som kan delta. Den kan ta strategiska beslut om licensverksamhetens inriktning, men besluten måste bekräftas av riksbibliotekarien. Styrgruppen består av sju företrädare för universitet och högskolor, en företrädare för specialbiblioteken samt en från KB. 
 I dag är målgruppen för konsortiets verksamhet samverkans- biblioteken. Dessa består av: 
  
 38 universitets- och högskolebibliotek 
  
 36 övriga specialbibliotek 
  
 Kungliga biblioteket 
  
 Av dessa 75 bibliotek deltar 62 bibliotek i ett eller flera licensavtal. 
 Licensavtalens omfattning 2010 
 År 2010 hade Bibsam cirka 40 avtal vilka omfattade ungefär 100 olika resurser. Den totala omsättningen för konsortiet var cirka 228 miljoner kronor fördelat enligt följande: 
  
 e-tidskrifter 
  
  – 184 miljoner kronor 
  
 bibliografiska databaser – 23 miljoner kronor 
  
 e-böcker 
  
  och referensverk – 6,5 miljoner kronor 
  
 övrigt – 14 miljoner kronor 
  
 Begränsningar för konsortiet 
 Antalet licenser konsortiet kan hantera är beroende av hur stora personalresurser KB avsätter till Bibsam. Det är ett kontinuerligt arbete att förhandla om gällande licenser då de oftast skrivs på ett 
 625 
  
 Bilaga 8 
  
 SOU 2012:65 
  
 till fem år. Bibsam tecknar endast licenser då produkten är unik på marknaden och det kan ta tid för en ny resurs att tas upp till förhandling på grund av brist på personal. Under tiden kan flera bibliotek ha tecknat avtal kring en viss resurs och Bibsam kan då få svårare att uppnå sina principer samt ett bättre pris. Om alla resurser hanterades av konsortiet skulle all förhandlingskompetens samlas på ett ställe i Sverige och vara fördelat på ett fåtal personer. Som läget ser ut i dag bedriver dock de flesta bibliotek egna förhandlingar med leverantörer för att förvärva enskilda resurser. Det är därför viktigt att Bibsam förmedlar kunskapen kring licens- frågor till konsortiets medlemmar. 
 Licensarbete vid enskilda bibliotek 
 Då Bibsam inte kan teckna avtal för alla  
 e-resurser 
  som finns på marknaden är det viktigt att biblioteken bygger upp en egen verksamhet kring förvärv av licenser. Detta sker naturligt på de stora universitetsbiblioteken vilka har en ansenlig förvärvsbudget och behov av specifika resurser. 
 På Stockholms universitetsbibliotek spenderas 85 procent av förvärvsbudgeten på  
 e-resurser 
  och 15 procent på tryckta resurser. Inriktningen mot förvärv av  
 e-resurser 
  blev markant under början av  
 2000-talet 
  och skedde snabbt. För att möta denna skillnad förändrade Stockholms universitetsbibliotek sin organisation och inrättade en avdelning med expertis som arbetar med att licensiera och tillgängliggöra  
 e-resurser. 
  
 Det är viktigt att de enskilda biblioteken bygger upp sin förhandlingskompetens och aldrig direkt godtar erbjudna priser och villkor. Förlagen är alltid beredda att förhandla för att kunna sälja en resurs. Liksom konsortiet ger fördelar genom att flera går samman och får en bättre förhandlingsposition har även de större biblioteken en bättre sådan. Förlagen är ofta beredda att ge ett bra pris för att få med ett specifikt bibliotek i ett avtal och sedan utnyttja det som försäljningsargument till andra bibliotek. 
 626 
  
 SOU 2012:65 
  
 Bilaga 8 
  
 Förvärv av  
 e-böcker 
  på forskningsbibliotek 
 Under de senaste åren har  
 e-boken 
  blivit alltmer betydelsefull på de vetenskapliga biblioteken. Orsaken är att tekniken blivit betydligt bättre samt att efterfrågan från användarna har ökat. De stora förlagen har försökt att sälja in  
 e-böckerna 
  på samma sätt som e- tidskrifterna genom så kallade Big deals. Detta innebär att biblioteken köper hela utgivningen av ett förlags  
 e-böcker 
  till ett förmånligt pris, i förhållande till vad det skulle ha kostat på titel- nivå. De kan också säljas som paket inom specifika ämnesområden. En annan fördel som ges vid dessa köp är att böckerna inte är drm- skyddade 
 1  
 vilket innebär att de kan användas på samma sätt som e- tidskrifter – dvs. utan begränsningar i utskrifter och med möjlighet att kopiera ur texten. De flesta bibliotek har dock inte budget att köpa  
 e-böcker 
  på detta vis. Tidigare har de endast köpt en liten del av förlagets utgivning av tryckta böcker. Om biblioteken förvärvar stora paket av  
 e-böcker 
  skulle det leda till en stark koncentration av de större förlagens utgivning på bekostnad av den smalare litteraturen. Intresset från de svenska biblioteken att förvärva e- böcker i big deals har varit lågt. 
 Övergången från det tryckta mediet till det elektroniska har inneburit att biblioteken förändrat sitt förvärvssätt. Biblioteken bygger inte samlingar på samma sätt som förut. I den elektroniska världen är det betydligt lättare att snabbt köpa in efterfrågad äldre litteratur, och biblioteken behöver inte heller ha oanvänd litteratur väntande på sina hyllor. Då det ändå måste göra ett urval av förlagens  
 e-böcker 
  och man heller inte vill förvärva  
 e-böcker 
  som inte används har modeller för Cooke Aquisition 
 (användarstyrt förvärv) utarbetats mellan förlagen och biblioteken. Grundtanken är att biblioteken väljer ut ett antal böcker som görs tillgängliga i bibliotekskatalogen, utan att köpa dem. Sedan kommer parterna överens om när en bok räknas som förvärvad, till exempel efter andra användningen av boken. Detta regleras i ett avtal. Med hjälp av denna modell ges användarna möjlighet att hitta sin litteratur och samtidigt förvärvar biblioteken endast böcker som har använts. Priset per bok blir förmodligen högre jämfört med förvärv av hela ämnespaket - men samtidigt är det vettigare att ha färre böcker som är efterfrågade än många billiga böcker som inte används alls. 
  
 1  
 Digital Right Management.  
 E-böcker 
  som köps på titelnivå är ofta skyddade så att det bara går att skriva ut en viss del samt att endast kopiera kortare stycken i texten. 
 627 
 Statens offentliga utredningar 2012 
 Kronologisk förteckning 
  
 1. 
  
 Tre blir två! Två nya myndigheter inom utbildningsområdet. U. 
  
 2. 
  
 Framtidens högkostnadsskydd i vården. S. 
  
 3. 
  
 Skatteincitament för riskkapital. Fi. 
  
 4. 
  
 Kompletterande regler om person- uppgiftsbehandling på det arbetsmarknadspolitiska området. A. 
  
 5. 
  
 Högskolornas föreskrifter. U. 
  
 6. 
  
 Åtgärder mot fusk och felaktigheter med assistansersättning. S. 
  
 7. 
  
 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2012 
  
 – långsiktig säkerhet, haverier och global utblick. M. 
  
 8. 
  
 Skadeståndsansvar och försäkringsplikt vid sjötransporter – Atenförordningen och försäkringsdirektivet i svensk rätt. Ju. 
  
 9. 
  
 Förmån och fälla – nyanländas uttag av föräldrapenning. A. 
  
 10. 
  
 Läsarnas marknad, marknadens läsare 
  
 – 
  
 en forskningsantologi. Ku. 
  
 11. 
  
 Snabbare betalningar. Ju. 
  
 12. 
  
 Penningtvätt – kriminalisering, förverkande och dispositionsförbud. Ju. 
  
 13. 
  
 En sammanhållen svensk polis. Ju. 
  
 14. 
  
 Ekonomiskt värde och samhällsnytta 
  
 – 
  
 förslag till en ny statlig ägarförvaltning. Fi. 
  
 15. 
  
 Plan för framtagandet av en strategi för långsiktigt hållbar markanvändning. M. 
  
 16. 
  
 Att angöra en kulturbrygga – för stöd till nyskapande kultur. Ku. 
  
 17. 
  
 Psykiatrin och lagen – tvångsvård, straff- ansvar och samhällsskydd. S. 
  
 18. 
  
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt. 
  
 – 
  
 den mjuka infrastrukturen på väg. N. 
  
 19. 
  
 Nationella patent på engelska? N. 
  
 20. 
  
 Kvalitetssäkring av forskning och utveckling vid statliga myndigheter. U. 
  
 21. 
  
 Här finns mer att hämta –  
  
 it-användningen 
  i småföretag. N. 
  
 22. 
  
 Mål för rovdjuren. M. 
  
 23. 
  
 Mindre våld för pengarna. Ku. 
  
 24. 
  
 Likvärdig utbildning 
  
 – 
  
 riksrekryterande gymnasial utbildning för vissa ungdomar med funktionsned- sättning. U. 
  
 25. 
  
 Enklare för privatpersoner att hyra ut sin bostad med bostadsrätt eller äganderätt. S. 
  
 26. 
  
 En ny brottsskadelag. Ju. 
  
 27. 
  
 Färdplan för framtiden 
  
 – 
  
 en utvecklad flygtrafiktjänst. N. 
  
 28. 
  
 Längre liv, längre arbetsliv. Förutsättningar och hinder för äldre att arbeta längre. S. 
  
 29. 
  
 Sveriges möjligheter att ta emot internationellt stöd vid kriser och allvarliga händelser i fredstid. Fö. 
  
 30. 
  
 Vital kommunal demokrati. Fi. 
  
 31. 
  
 Sänkta trösklar – högt i tak Arbete, utveckling, trygghet. A. 
  
 32. 
  
 Upphandlingsstödets framtid. S. 
  
 33. 
  
 Gör det enklare! S. 
  
 34. 
  
 Nya påföljder + kort presentation. Ju. 
  
 35. 
  
 Stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. Ju. 
  
 36. 
  
 Registerdata för forskning. Fi. 
  
 37. 
  
 Kulturmiljöarbete i en ny tid. Ku. 
  
 38. 
  
 Minska riskerna med farliga ämnen! Strategi för Sveriges arbete för en giftfri miljö. M. 
  
 39. 
  
 Vägar till förbättrad produktivitet och innovationsgrad i anläggningsbranschen + Bilagedel. N. 
  
 40. 
  
 Innovationsstödjande verksamheter vid universitet och högskolor: Kartläggning, analys och förslag till förbättringar – en preliminär delrapport. U. 
  
 41. 
  
 Innovationsstödjande verksamheter vid universitet och högskolor: Kartläggning, analys och förslag till förbättringar 
  
 – 
  
 slutbetänkande. U. 
  
 42. 
  
 Bättre behörighetskontroll. Ändringar 
  
 i 
  
 förordningen (2006:196) om register över hälso- och sjukvårdspersonal. S. 
  
 43. 
  
 Konsumenten i centrum 
  
 – ett framtida konsumentstöd. Ju. 
  
 44. 
  
 Hemliga tvångsmedel mot allvarliga brott. Ju. 
  
 45. 
  
 Kvinnor och barn i rättens gränsland. U. 
  
 46. 
  
 Dammsäkerhet. Tydliga regler och effektiv tillsyn. N. 
  
 47. 
  
 Harmoniserat inkomstbegrepp. Möjligheter att använda månadsuppgifter 
  
 i 
  
 social- och arbetslöshetsförsäkringarna. S. 
  
 48. 
  
 Maritim samverkan. Fö. 
  
 49. 
  
 Tolkning och översättning vid straffrättsliga förfaranden. Genomförande av EU:s tolknings- och översättningsdirektiv. Ju. 
  
 50. 
  
 Nystartszoner. Fi 
  
 51. 
  
 Utvärdering av  
  
 IPRED-lagstiftningen. 
  Ju. 
  
 52. 
  
 Bostadstaxering – avveckling eller förenkling. Fi. 
  
 53. 
  
 AP-fonderna 
  
  i pensionssystemet – effektivare förvaltning av pensions- reserven. Fi. 
  
 54. 
  
 Återvinning av fartyg 
  
 – underlag för ratificering av Hong Kong- konventionen. N. 
  
 55. 
  
 En översyn av tryck- och yttrandefriheten. Del 1 och 2. Ju 
  
 56. 
  
 Mot det hållbara samhället 
  
 – 
  
 resurseffektiv avfallshantering. M. 
  
 57. 
  
 Tydligare regler om fri rörlighet för EES- medborgare och deras familjemedlemmar. Ju. 
  
 58. 
  
 Stöd till dagstidningar på samiska och meänkieli. Ku. 
  
 59. 
  
 Nya villkor för public service. Ku. 
  
 60. 
  
 Avgifter på väg och elektroniska vägtullsystem. Fi. 
  
 61. 
  
 Högre ersättning vid mastupplåtelser. Ju. 
  
 62. 
  
 Uppsägningstvister. En översyn av regelverket kring tvister i samband med uppsägning av arbetstagare. A. 
  
 63. 
  
 Små företag – stora möjligheter med it. N. 
  
 64. 
  
 Förstärkt försäkringstagarskydd. Fi. 
  
 65. 
  
 Läsandets kultur. Ku. 
  
 Statens offentliga utredningar 2012 
 Systematisk förteckning 
 Justitiedepartementet 
 Skadeståndsansvar och försäkringsplikt 
 vid sjötransporter – Atenförordningen och försäkringsdirektivet i svensk rätt. [8] 
 Snabbare betalningar. [11] 
 Penningtvätt – kriminalisering, förverkande och dispositionsförbud. [12] 
 En sammanhållen svensk polis. [13] En ny brottsskadelag. [26] 
 Nya påföljder + kort presentation. [34] 
 Stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. [35] 
 Konsumenten i centrum 
 – ett framtida konsumentstöd. [43] Hemliga tvångsmedel mot allvarliga brott. [44] 
 Tolkning och översättning vid straffrättsliga förfaranden. Genomförande av EU:s tolknings- och översättningsdirektiv. [49] 
 Utvärdering av  
 IPRED-lagstiftningen. 
  [51] 
 En översyn av tryck- och yttrandefriheten. Del 1 och 2. [55] 
 Tydligare regler om fri rörlighet för EES- medborgare och deras familjemedlemmar. [57] 
 Högre ersättning vid mastupplåtelser. [61] 
 Försvarsdepartementet 
 Sveriges möjligheter att ta emot internationellt stöd vid kriser och allvarliga händelser i fredstid. [29] 
 Maritim samverkan. [48] 
 Socialdepartementet 
 Framtidens högkostnadsskydd i vården. [2] 
 Åtgärder mot fusk och felaktigheter med assistansersättning. [6] 
 Psykiatrin och lagen – tvångsvård, straffansvar och samhällsskydd. [17] 
 Enklare för privatpersoner att hyra ut sin bostad med bostadsrätt eller äganderätt. [25 
 Längre liv, längre arbetsliv. Förutsättningar och hinder för äldre att arbeta längre. [28] 
 Upphandlingsstödets framtid. [32] Gör det enklare! [33] 
 Bättre behörighetskontroll. Ändringar i förordningen (2006:196) om register över hälso- och sjukvårdspersonal. [42] 
 Harmoniserat inkomstbegrepp. Möjligheter att använda månadsuppgifter i social- och arbetslöshetsförsäkringarna. [47] 
 Finansdepartementet 
 Skatteincitament för riskkapital. [3] 
 Ekonomiskt värde och samhällsnytta 
 – förslag till en ny statlig ägarförvaltning. [14] Vital kommunal demokrati. [30] 
 Registerdata för forskning. [36] Nystartszoner. [50] 
 Bostadstaxering – avveckling eller förenkling. [52] 
  
 AP-fonderna 
  i pensionssystemet – effektivare förvaltning av pensionsreserven. [53] 
 Avgifter på väg och elektroniska vägtullsystem. [60] 
 Förstärkt försäkringstagarskydd. [64] 
 Utbildningsdepartementet 
 Tre blir två! Två nya myndigheter inom utbildningsområdet. [1] 
 Högskolornas föreskrifter. [5] 
 Kvalitetssäkring av forskning och utveckling vid statliga myndigheter. [20] 
 Likvärdig utbildning 
 – riksrekryterande gymnasial utbildning för vissa ungdomar med funktionsned- sättning. [24] 
 Innovationsstödjande verksamheter vid universitet och högskolor: Kartläggning, analys och förslag till förbättringar – en preliminär delrapport. [40] 
 Innovationsstödjande verksamheter vid universitet och högskolor; Kartläggning, analys och förslag till förbättringar 
 – slutbetänkande. [41] 
 Kvinnor och barn i rättens gränsland. [45] 
  
 Miljödepartementet 
 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2012 
 – långsiktig säkerhet, haverier och global utblick. [7] 
 Plan för framtagandet av en strategi för långsiktigt hållbar markanvändning. [15] 
 Mål för rovdjuren. [22] 
 Minska riskerna med farliga ämnen! Strategi för Sveriges arbete för en giftfri miljö. [38] 
 Mot det hållbara samhället – resurseffektiv avfallshantering. [56] 
 Näringsdepartementet 
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt 
 – den mjuka infrastrukturen på väg. [18] Nationella patent på engelska? [19] 
 Här finns mer att hämta –  
 it-användningen 
  i småföretag. [21] 
 Färdplan för framtiden 
 – en utvecklad flygtrafiktjänst. [27] 
 Vägar till förbättrad produktivitet och innovationsgrad i anläggningsbranschen + Bilagedel. [39] 
 Dammsäkerhet 
 Tydliga regler och effektiv tillsyn. [46] 
 Återvinning av fartyg 
 – underlag för ratificering av Hong Kong- konventionen. [54] 
 Små företag – stora möjligheter med it. [63] 
 Kulturdepartementet 
 Läsarnas marknad, marknadens läsare 
  
 – 
  
 en forskningsantologi. [10] Att angöra en kulturbrygga 
  
 – 
  
 för stöd till nyskapande kultur. [16] 
  
 Mindre våld för pengarna. [23] Kulturmiljöarbete i en ny tid. [37] 
 Stöd till dagstidningar på samiska och meänkieli. [58] 
 Nya villkor för public service. [59] Läsandets kultur. [65] 
 Arbetsmarknadsdepartementet 
 Kompletterande regler om personuppgifts- behandling på det arbetsmarknadspolitiska området. [4] 
 Förmån och fälla – nyanländas uttag av föräldrapenning. [9] 
 Sänkta trösklar – högt i tak 
 Arbete, utveckling, trygghet. [31] 
 Uppsägningstvister. En översyn av regelverket kring tvister i samband med uppsägning av arbetstagare. [62]