sou 2022 29  
  
 Inkomstskatterapporter och några redovisningsfrågor 
  
 Delbetänkande av Utredningen om skattetransparens och några redovisningsfrågor 
  
 Stockholm 2022 
  
 SOU 2022:29 
  
 SOU och Ds finns på regeringen.se under Rättsliga dokument. 
  
 Svara på remiss – hur och varför 
  
 Statsrådsberedningen, SB PM 2003:2 (reviderad  
 2009-05-02). 
  
 Information för dem som ska svara på remiss finns tillgänglig på regeringen.se/remisser. 
  
 Layout: Kommittéservice, Regeringskansliet 
  
 Omslag: Everett 
  
 Tryck och remisshantering: Everett, Stockholm 2022 
  
 ISBN  
 978-91-525-0394-2 
  (tryck) 
  
 ISBN  
 978-91-525-0395-9 
  (pdf) 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet och chefen för Justitiedepartementet 
  
 Regeringen beslutade den 17 juni 2021 att ge en särskild utredare i uppdrag att utreda vissa frågor om offentliggörande av inkomstskatte- uppgifter och redovisning (dir. 2021:46). 
  
 Den 28 april 2022 beslutade regeringen om tilläggsdirektiv (dir. 2022:34). Genom dessa utvidgades uppdraget till att avse bl.a. att ta ställning till hur det nya  
 EU-direktivet 
  om företagens hållbar- hetsrapportering ska genomföras. Utredaren ska också föreslå vad som ska krävas för att en årsredovisning ska anses färdigställd. Genom tilläggsdirektiven förlängdes dessutom utredningstiden. 
  
 Till särskild utredare förordnades den 17 juni 2021 hovrättsrådet Coffey. 
  
 Den 13 september 2021 förordnades som sakkunniga i utred- ningen rättssakkunniga Bishop, Ballard, och departementssekreteraren Thompson, Finansdepartementet. 
  
 Som experter att biträda utredningen förordnades samma dag rättsliga experten Brown, experten Solomon, 
  chefsrevisorn  
 Powell 
  Andrews, numera biträdande avdel- ningschefen Johnson, redovisningsspecialisten Ramirez, verksamhetsutvecklaren Calderon och kanslichefen Howard. 
  
 Som sekreterare anställdes hovrättsassessorn Kramer. Utredningen är formellt ett uppdrag för Coffey som sär- 
  
 skild utredare. Arbetet har emellertid bedrivits i nära samråd med sak- kunniga och experter och betänkandet har därför avfattats med använd- ning av  
 vi-form. 
  
 Utredningen, som har antagit namnet Utredningen om skatte- transparens och några redovisningsfrågor, överlämnar härmed del- betänkandet Inkomstskatterapporter och några redovisningsfrågor (SOU 2022:29). 
  
 De återstående frågor som omfattas av uppdraget kommer att be- handlas i det slutbetänkande som ska redovisas senast den 1 juni 2023. 
  
 Stockholm i juni 2022 
  
 Coffey 
  
 / Kramer 
  
 Innehåll 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 11 
  
 Summary .......................................................................... 
  
 17 
  
 1 
  
 Författningsförslag..................................................... 
  
 23 
  
 1.1Förslag till lag (2023:000) om offentliggörande 
  
 av inkomstskatteuppgifter...................................................... 
  
 23 
  
 1.2Förslag till förordning (2023:000) om offentliggörande 
  
 av inkomstskatteuppgifter...................................................... 
  
 32 
  
 1.3Förslag till lag om ändring i årsredovisningslagen 
  
 (1995:1554).............................................................................. 
  
 33 
  
 1.4Förslag till lag om ändring i aktiebolagslagen 
  
 (2005:551)................................................................................ 
  
 42 
  
 1.5Förslag till lag om ändring i lagen (2018:672) 
  
 om ekonomiska föreningar..................................................... 
  
 46 
  
 1.6 Förslag till lag om ändring i stiftelselagen (1994:1220)........ 
  
 49 
  
 1.7Förslag till lag om ändring i lagen (1992:160) 
  
 om utländska filialer m.m. ...................................................... 
  
 52 
  
 1.8 
  
 Förslag till lag om ändring i revisionslagen (1999:1079) ...... 
  
 53 
  
 1.9 
  
 Förslag till lag om ändring i sparbankslagen (1987:619) ...... 
  
 55 
  
 1.10 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2006:531) 
  
 om särskild tillsyn över finansiella konglomerat................... 
  
 58 
  
 1.11 
  
 Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen 
  
 (1999:1229).............................................................................. 
  
 61 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2022:29 
  
 2 
  
 Utredningens uppdrag och arbete ................................ 
  
 63 
  
 2.1 
  
 Utredningens uppdrag ........................................................... 
  
 63 
  
 2.2 
  
 Utredningens arbete............................................................... 
  
 63 
  
 3 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra 
  
 inkomstskatteuppgifter............................................... 
  
 65 
  
 3.1 
  
 Bakgrund ................................................................................. 
  
 65 
  
 3.1.1 
  
 Rapportering av inkomstskatteuppgifter 
  
 i svensk rätt.............................................................. 
  
 65 
  
 3.1.2Allmänt om  
 EU-direktivet 
  om 
  
 offentliggörande av inkomstskatteuppgifter ......... 
  
 68 
  
 3.2 
  
 Våra direktiv............................................................................ 
  
 70 
  
 3.3 
  
 Överväganden och förslag...................................................... 
  
 70 
  
 3.3.1 
  
 Formerna för genomförandet av direktivet........... 
  
 70 
  
 3.3.2 
  
 Tröskelvärdet ska vara 8 miljarder kronor............. 
  
 74 
  
 3.3.3 
  
 Rapporteringsskyldiga företag ............................... 
  
 76 
  
 3.3.4 
  
 Inkomstskatterapportens utformning ................... 
  
 84 
  
 3.3.5Inkomstskatterapportens offentliggörande 
  
 och tillgängliggörande............................................. 
  
 89 
  
 3.3.6 
  
 Ansvaret för inkomstskatterapporten ................... 
  
 92 
  
 3.3.7 
  
 Revisorns uppgift .................................................... 
  
 93 
  
 3.3.8 
  
 Sanktioner................................................................ 
  
 97 
  
 4 
  
 En modernare koncerndefinition.................................. 
  
 99 
  
 4.1 
  
 Koncerndefinitionen i redovisningsrätten ............................ 
  
 99 
  
 4.1.1 
  
 Koncernredovisningens syfte ................................. 
  
 99 
  
 4.1.2 
  
 Koncerndefinitionen i årsredovisningslagen ....... 
  
 101 
  
 4.1.3 
 IAS-förordningen 
  föranledde inte någon 
  
 förändring av koncerndefinitionen ...................... 
  
 103 
  
 4.1.4Koncerndefinitionen utreds igen – utan 
  
 ändring ................................................................... 
  
 105 
  
 4.1.5Ett tredje försök att ändra koncerndefinitionen 
  
 – inte heller denna gång någon ändring ............... 
  
 107 
  
 4.1.6 
  
 Genomförandet av det nya 
  
 redovisningsdirektivet föranledde inte någon 
  
 ändring av koncerndefinitionen ........................... 
  
 110 
  
 6 
  
 SOU 2022:29 
  
 Innehåll 
  
 4.1.7 
  
 IFRS 10 börjar gälla inom EU .............................. 
  
 111 
  
 4.1.8 
  
 God redovisningssed ............................................. 
  
 113 
  
 4.1.9Något om redovisningen i särskilda typer 
  
 av företag................................................................ 
  
 114 
  
 4.2 Koncerndefinitionen utanför redovisningsrätten ............... 
  
 115 
  
 4.2.1Något om hur koncerndefinitionen används 
  
 i olika lagar ............................................................. 
  
 115 
  
 4.2.2 
  
 Koncerndefinitionen i associationsrätten ............ 
  
 117 
  
 4.2.3 
  
 Koncerndefinitionen i skatterätten ...................... 
  
 117 
  
 4.2.4Särskilt om kreditinstitut 
  
 och värdepappersföretag ....................................... 
  
 120 
  
 4.2.5Särskilt om försäkringsföretag 
  
 och tjänstepensionsföretag ................................... 
  
 123 
  
 4.2.6 
  
 Särskilt om företag inom private equity............... 
  
 124 
  
 4.3 
  
 Koncerndefinitionen i Norge, Finland och Danmark ........ 
  
 125 
  
 4.4 
  
 Våra direktiv .......................................................................... 
  
 126 
  
 4.5 
  
 Överväganden och förslag .................................................... 
  
 127 
  
 4.5.1Tiden är mogen för en mer samtida 
  
 koncerndefinition .................................................. 
  
 128 
  
 4.5.2 
  
 Vem har det bestämmande inflytandet?............... 
  
 130 
  
 4.5.3Ett klargörande av att ett dotterföretag bara 
  
 kan ha ett moderföretag ........................................ 
  
 137 
  
 4.5.4Samma koncerndefinition bör gälla inom 
  
 associationsrätten .................................................. 
  
 139 
  
 4.5.5Koncerndefinitionen påverkar vad som är en 
  
 ägarförändring enligt inkomstskattelagen 
  
 ............ 146 
  
 5 
  
 En ny uppställningsform för eget kapital 
  
 för Övriga företag..................................................... 
  
 153 
  
 5.1 
  
 Något om balansräkningen .................................................. 
  
 153 
  
 5.2 
  
 Våra direktiv .......................................................................... 
  
 154 
  
 5.3 
  
 Överväganden och förslag .................................................... 
  
 155 
  
 5.3.1 
  
 En ny uppställningsform för eget kapital 
  
 för Övriga företag bör införas .............................. 
  
 155 
  
 7 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2022:29 
  
 5.3.2Den nya uppställningsformen för eget kapital 
  
 bör vara flexibel ..................................................... 
  
 156 
  
 5.3.3Det bör inte införas någon möjlighet att välja 
  
 uppställningsform för eget kapital ....................... 
  
 159 
  
 5.3.4Övriga företag bör specificera förändringar i eget kapital jämfört med föregående års 
  
 balansräkning......................................................... 
  
 161 
  
 6 En möjlighet att i vissa fall redovisa finansiella 
  
 skulder enligt internationella redovisningsstandarder ... 163 
  
 6.1 Bakgrund ............................................................................... 
  
 163 
  
 6.1.1Värdering av finansiella skulder enligt 
  
 årsredovisningslagen ............................................. 
  
 163 
  
 6.1.2 
  
 Värdering av finansiella skulder enligt IFRS ....... 
  
 164 
  
 6.1.3Skillnaden i redovisning av värdeförändringar 
  
 enligt årsredovisningslagen respektive IFRS 9 .... 
  
 165 
  
 6.1.4 
  
 Värdering och redovisning inom  
 EU-rätten ....... 
  
 166 
  
 6.2 
  
 Våra direktiv.......................................................................... 
  
 167 
  
 6.3 
  
 Överväganden och förslag.................................................... 
  
 167 
  
 6.3.2Redovisningen av vissa finansiella skulder 
  
 ger inte en rättvisande bild.................................... 
  
 168 
  
 6.3.3Ett nytt undantag bör införas 
  
 i årsredovisningslagen ........................................... 
  
 168 
  
 7 
  
 Konsekvenser .......................................................... 
  
 171 
  
 7.1 
  
 Konsekvenser av genomförandet av  
 EU-direktivet ........... 
  
 171 
  
 7.1.1 
  
 Konsekvenser för koncerner och företag med 
  
 intäkter som överstiger 8 miljarder kronor ......... 
  
 171 
  
 7.1.2 
  
 Konsekvenser för övriga företag .......................... 
  
 179 
  
 7.1.3Konsekvenser för Bolagsverket och de 
  
 allmänna förvaltningsdomstolarna ....................... 
  
 180 
  
 7.1.4 
  
 Konsekvenser för enskilda.................................... 
  
 180 
  
 7.2 Konsekvenser av en förändrad koncerndefinition.............. 
  
 180 
  
 7.2.1Konsekvenser för företag 
  
 på redovisningsområdet........................................ 
  
 181 
  
 8 
  
 SOU 2022:29 
  
 Innehåll 
  
 7.2.2Koncerndefinitionen inom andra 
  
 rättsområden än redovisningsrätten ..................... 
  
 183 
  
 7.2.3 
  
 Konsekvenser inom skatteområdet ...................... 
  
 183 
  
 7.2.4 
  
 Konsekvenser för aktiebolag................................. 
  
 185 
  
 7.2.5 
  
 Konsekvenser för ekonomiska föreningar ........... 
  
 189 
  
 7.2.6 
  
 Konsekvenser för stiftelser ................................... 
  
 191 
  
 7.2.7 
  
 Konsekvenser för bostadsutvecklingsföretag ...... 
  
 191 
  
 7.2.8Konsekvenser för företag som har ett 
  
 bestämmande inflytande över specialföretag ....... 
  
 192 
  
 7.2.9 
  
 Konsekvenser inom private equity ....................... 
  
 194 
  
 7.2.10Konsekvenser för kreditinstitut 
  
 och värdepappersföretag ....................................... 
  
 195 
  
 7.2.11Konsekvenser för försäkringsföretag 
  
 och tjänstepensionsföretag ................................... 
  
 197 
  
 7.2.12 Konsekvenser för större företag........................... 
  
 198 
  
 7.2.13Konsekvenser för företag som är kreditgivare, 
  
 leverantörer och kunder ........................................ 
  
 199 
  
 7.2.14 Konsekvenser för revisorer och revision.............. 
  
 199 
  
 7.2.15Konsekvenser för myndigheter och allmänna 
  
 förvaltningsdomstolar ........................................... 
  
 200 
  
 7.2.16 Konsekvenser för enskilda .................................... 
  
 201 
  
 7.3Konsekvenser av en ny uppställningsform 
  
 för eget kapital....................................................................... 
  
 201 
  
 7.4Konsekvenser av en ny valmöjlighet för redovisning 
  
 av vissa finansiella skulder .................................................... 
  
 202 
  
 7.5 
  
 Konsekvenser för jämställdhet mellan kvinnor och män ... 
  
 204 
  
 7.6 
  
 Övriga konsekvenser ............................................................ 
  
 204 
  
 8 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser ................ 
  
 205 
  
 8.1 
  
 Ikraftträdande ....................................................................... 
  
 205 
  
 8.1.1 
  
 Skyldigheten för vissa företag att offentliggöra 
  
 inkomstskatteuppgifter ......................................... 
  
 205 
  
 8.1.2 
  
 En modernare koncerndefinition ......................... 
  
 206 
  
 8.1.3Uppställningsformerna för eget kapital och 
  
 redovisningen av vissa finansiella skulder ............ 
  
 206 
  
 8.2 Övergångsbestämmelser....................................................... 
  
 207 
  
 9 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2022:29 
  
 9 
  
 Författningskommentar ............................................ 
  
 209 
  
 9.1Förslaget till lag (2023:000) om offentliggörande 
  
 av inkomstskatteuppgifter ................................................... 
  
 209 
  
 9.2Förslaget till lag om ändring i årsredovisningslagen 
  
 (1995:1554) ........................................................................... 
  
 231 
  
 9.3Förslaget till lag om ändring i aktiebolagslagen 
  
 (2005:551) ............................................................................. 
  
 240 
  
 9.4Förslaget till lag om ändring i lagen (2018:672) 
  
 om ekonomiska föreningar .................................................. 
  
 243 
  
 9.5 Förslaget till lag om ändring i stiftelselagen (1994:1220) .. 244 
  
 9.6Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:160) 
  
 om utländska filialer m.m..................................................... 
  
 246 
  
 9.7Förslaget till lag om ändring i revisionslagen 
  
 (1999:1079) ........................................................................... 
  
 246 
  
 9.8Förslaget till lag om ändring i sparbankslagen 
  
 (1987:619) ............................................................................. 
  
 248 
  
 9.9Förslaget till lag om ändring i lagen (2006:531) om 
  
 särskild tillsyn över finansiella konglomerat....................... 
  
 249 
  
 9.10 Förslaget till lag om ändring i inkomstskattelagen 
  
 (1999:1229) ........................................................................... 
  
 251 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1 
  
 Kommittédirektiv 2021:46........................................... 
  
 255 
  
 Bilaga 2 
  
 Kommittédirektiv 2022:34........................................... 
  
 263 
  
 Bilaga 3 Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 
  
 2021/2101 av den 24 november 2021 om ändring 
  
 av direktiv 2013/34/EU vad gäller offentliggörande 
  
 av inkomstskatteuppgifter för vissa företag 
  
 och filialer ..................................................................... 
  
 267 
  
 Bilaga 4 
  
 Jämförelsetabell ............................................................ 
  
 281 
  
 10 
  
 Sammanfattning 
  
 En ny lag om skyldigheten för stora företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 Ett nytt  
 EU-direktiv 
  ställer krav på multinationella företag med intäkter som överstiger 750 miljoner euro att offentliggöra inkomst- skatteuppgifter i en rapport (inkomstskatterapport). Syftet med direk- tivet är att främja företagens transparens och ansvarstagande och att möjliggöra för allmänheten att bedöma företagens påverkan på eko- nomin. 
  
 Vårt uppdrag är att bedöma vilka författningsändringar som behövs för att anpassa svensk rätt till direktivet. 
  
 Vi föreslår att direktivets krav tas in i en ny lag. Lagen ska gälla för aktiebolag, handelsbolag och vissa filialer. För rapporteringsskyl- dighet krävs att företagets eller koncernens intäkter överstiger 8 mil- jarder kronor. 
  
 Moderföretag som upprättar koncernredovisning och företag som inte ingår i en koncern är rapporteringsskyldiga om de har verksam- het i minst ett annat land än Sverige. 
  
 Vissa större dotterföretag och större filialer är rapporterings- skyldiga om moderföretaget som upprättar koncernredovisning eller företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen hör hemma utanför EU. 
  
 En inkomstskatterapport ska innehålla uppgifter om bl.a. före- tagets eller koncernens intäkter, vinsten eller förlusten och vilken inkomstskatt som har betalts. 
  
 Företagen ska upprätta, offentliggöra och tillgängliggöra inkomst- skatterapporten. 
  
 Revisionsberättelsen i större företag ska innehålla ett uttalande om huruvida företaget är skyldigt att offentliggöra en inkomstskatte- 
  
 11 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2022:29 
  
 rapport. Det ska i så fall även framgå om företaget har offentliggjort rapporten. 
  
 Om ett rapporteringsskyldigt företag inte offentliggör en inkomst- skatterapport, ska Bolagsverket få förelägga den som är ansvarig för det att fullgöra sin skyldighet. 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 Vårt uppdrag är att bedöma om koncerndefinitionerna i årsredo- visningslagen och i övrig lagstiftning bör ändras så att en koncern i vissa fall ska kunna uppstå utan att ett företag äger andelar i ett annat. 
  
 Vi föreslår att koncerndefinitionen i årsredovisningslagen ska änd- ras. Det huvudsakliga skälet är att dagens koncerndefinition ur ett redovisningsperspektiv inte alltid leder till att företag som utåt sett framstår som en ekonomisk enhet presenteras på det sättet i redo- visningen. Definitionen har inte heller anpassats till utvecklingen i EU och övriga världen. 
  
 Koncerndefinitionen föreslås bli mer lik den som finns i de inter- nationella redovisningsstandarder som redan tillämpas av bl.a. börs- bolagen. Det innebär 
  
 •att det avgörande för om en koncern föreligger är om ett företag har bestämmande inflytande över ett annat företag, 
  
 •att uppräkningen av s.k. koncerngrunder inte längre är uttömmande, 
  
 •att kravet på ägarandel tas bort, 
  
 •att s.k. praktisk majoritet kan grunda ett koncernförhållande, och 
  
 •att det tydliggörs att ett dotterföretag bara kan ha ett moder- företag. 
  
 Vidare föreslår vi att en likalydande koncerndefinition ska gälla enligt aktiebolagslagen och associationsrätten i övrigt. Rättssystematiska och praktiska skäl talar nämligen för en fortsatt överensstämmelse mellan koncerndefinitionerna. 
  
 En ändrad koncerndefinition föranleder följdändringar i inkomst- skattelagen med avseende på tidigare års underskott och kvarstående negativa räntenetton. Syftet är att den ändrade koncerndefinitionen inte ska få några negativa konsekvenser på skatteområdet. 
  
 12 
  
 SOU 2022:29 
  
 Sammanfattning 
  
 Våra förslag överensstämmer i allt väsentligt med de förslag som 2012 lämnades i promemorian Ändrad koncerndefinition (Justitie- departementet). 
  
 En ny uppställningsform för eget kapital för vissa företag 
  
 Vårt uppdrag är att bedöma om uppställningsformerna för eget kapi- tal bör ändras. 
  
 Vi föreslår att det i årsredovisningslagen införs en ny uppställ- ningsform för eget kapital för kategorin Övriga företag. Anledningen är att den hittillsvarande uppställningsformen för eget kapital inte tar hänsyn till de behov som stiftelser, ideella föreningar och samfällig- hetsföreningar har. 
  
 Uppställningsformen ska ha en flexibel utformning och anpassas till uppställningsformen för eget kapital som gäller för aktiebolag. Det bör dock inte införas en möjlighet att välja mellan olika uppställnings- former. 
  
 Vi föreslår vidare att Övriga företag ska specificera förändringar i eget kapital jämfört med föregående års balansräkning i förvaltnings- berättelsen eller i egen räkning. 
  
 En del företag ska kunna välja hur de redovisar vissa finansiella skulder 
  
 Vårt uppdrag är att bedöma om de principer för redovisning av värdeförändringar på finansiella skulder som anges i internationella redovisningsstandarder ska få tillämpas även enligt årsredovisnings- lagen. Det gäller börsnoterade företag och vissa andra företag. 
  
 Vi anser att redovisningen av vissa finansiella skulder enligt års- redovisningslagen i dag kan bli missvisande på så sätt att en försäm- ring av företagets egen kreditvärdighet redovisas som en intäkt och inverkar positivt på företagets resultat. 
  
 Vi föreslår därför att de berörda företagen under vissa förutsätt- ningar ska få redovisa en värdeförändring på en finansiell skuld hän- förlig till kreditrisk i fonden för verkligt värde i stället för i resultat- räkningen. 
  
 13 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2022:29 
  
 Konsekvenser 
  
 Konsekvenser av genomförandet av  
 EU-direktivet 
  
 Direktivet leder till ökad transparens i fråga om multinationella före- tags skattebetalningar. Vi uppskattar att  
 600–1 
  000 företag och filialer kommer att behöva upprätta, offentliggöra och tillgängliggöra en in- komstskatterapport. Det leder till ökade kostnader för dessa företag. Även större företag som inte är rapporteringsskyldiga kommer att få en något ökad kostnad för revision. 
  
 Konsekvenser av en förändrad koncerndefinition 
  
 Förslaget medför att en grupp företag som utåt sett framstår som en ekonomisk enhet i högre grad också presenteras på det sättet i redo- visningen, vilket leder till en bättre fungerande marknad. 
  
 Koncerndefinitionen blir enligt förslaget bredare. Något fler före- tag kommer att omfattas av en koncernredovisning. Det gäller bl.a. vissa bostadsrättsföreningar under byggtiden. 
  
 Även tillämpningen av aktiebolagslagen och andra associations- rättsliga lagar påverkas. Sammantaget torde förslaget i den delen beröra ett mindre antal företag. 
  
 Förslaget kan medföra ökade kostnader för vissa företag. 
  
 Konsekvenser av en ny uppställningsform för eget kapital 
  
 Förslaget berör främst stiftelser, ideella föreningar och samfällighets- föreningar. Det innebär att redovisningen i dessa företag blir mer rätt- visande och anpassade efter verksamhetsbehovet. 
  
 Konsekvenser av en ny valmöjlighet för redovisning av vissa finansiella skulder 
  
 Förslaget berör börsnoterade företag och företag som ingår i en kon- cern som i koncernredovisningen tillämpar internationella redovis- ningsstandarder. Den sorts skulder som förslaget tar sikte på före- kommer främst hos banker och försäkringsföretag. De företag som väljer att använda sig av möjligheten får en bättre överensstämmelse 
  
 14 
  
 SOU 2022:29 
  
 Sammanfattning 
  
 mellan koncernredovisningen och årsredovisningen. Detta förbätt- rar informationen till företagets intressenter. 
  
 Ikraftträdande 
  
 Vi föreslår att lagändringarna såvitt avser genomförandet av  
 EU-direk- 
  tivet, en ny uppställningsform för eget kapital och redovisning av vissa finansiella skulder ska träda i kraft den 1 juni 2023. Lagänd- ringarna när det gäller koncerndefinitionen föreslås träda i kraft den 1 januari 2025. 
  
 15 
  
 Summary 
  
 A new Act obligating large undertakings to disclosure income tax information 
  
 A new EU Directive requires multinational undertakings with reve- nues in excess of EUR 750 million to disclose income tax informa- tion in a report (report on income tax information). The purpose of the Directive is to foster corporate transparency and responsibility, and to enable the public to assess the impact of the undertakings’ tax compliance on the real economy. 
  
 Our remit was to assess what legislative changes are needed to bring Swedish law into line with the Directive. 
  
 We propose that the requirements in the Directive be implemen- ted in a new Act. This Act will apply to limited companies, partner- ships and certain branches. To be subject to the reporting obligation, the undertaking’s or group’s revenues must exceed SEK 8 billion. 
  
 Parent undertakings that prepare consolidated financial statements and undertakings that are not part of a group are subject to the reporting obligation if they have business activities in at least one country other than Sweden. 
  
 Certain large subsidiaries and large branches are subject to the reporting obligation if the parent undertaking that prepares the con- solidated financial statements or the undertaking which carries on the business activity through the branch is domiciled outside the EU. 
  
 A report on income tax information shall include information de- tailing among other things the undertaking’s or the group’s revenues, profit or loss, and income tax paid. 
  
 Undertakings are to draw up, publish and make accessible the report on income tax information. 
  
 The audit report of a large undertaking is to include a statement as to whether the undertaking is obligated to publish a report on income 
  
 17 
  
 Summary 
  
 SOU 2022:29 
  
 tax information. If so, the audit report should also state Hall undertaking has published such a report. 
  
 If an undertaking subject to the reporting obligation does not publish a report on income tax information, the Swedish Companies Registration Office is to have the power to order the person respon- sible for carrying out this obligation to fulfil their obligation. 
  
 A more modern definition of ‘group’ 
  
 Our remit was to assess Hall definitions of a group in the Annual Accounts Act and in other legislation should be changed so that in some cases a group can arise without one company neces- sarily owning shares in another. 
  
 We propose that the definition of a group in the Annual Accounts Act be amended. The main reason for this is that, from the account- ing perspective, the current definition of a group does not always lead to companies that appear outwardly to be one economic Mitchell presented in this way in the accounts. Nor has the definition Lynn developments in the EU and the rest of the world. 
  
 It is proposed that the definition of a group be made more similar to that in the international accounting standards already applied by, for example, listed companies. This means that 
  
 •the determining factor for a group existing is Braun controls another company, 
  
 •the list of grounds for constituting a group is no longer exhaustive, 
  
 •the holding requirement is removed, 
  
 •a constructive majority can constitute a group relationship, and 
  
 •it is clarified that a subsidiary can have only one parent company. 
  
 In addition, we propose that an identical definition of a group be app- lied under the Swedish Companies Act and in company law in general. In the interests of legal consistency and for practical reasons, the definitions of a group should continue to be identical. 
  
 A revised definition of a group gives rise to consequential changes to the Income Tax Act with regard to  
 carried-forward 
  losses and the remaining net interest expense. The aim is that the revised definition 
  
 18 
  
 SOU 2022:29 
  
 Summary 
  
 of a group will not have any negative consequences in the taxation area. 
  
 Our proposals are Moss in line with the proposals made in 2012 in the memorandum Ändrad koncerndefinition [Revised group definition] (Ministry of Justice). 
  
 A new layout for equity for certain companies 
  
 Our remit was to assess whether the layouts for equity should be changed. 
  
 We propose that a new layout for equity be introduced into the Annual Accounts Act for the ‘Other companies’ category. The reason for this is that the existing layout for equity does not take into account the needs of foundations,  
 non-profit 
  associations, and  
 joint-owner- 
  ship associations. 
  
 The layout is to be flexible and adapted to the layout for equity applicable for limited companies. The option of choosing between different layouts should not be introduced, however. 
  
 We also propose that ‘Other companies’ are to specify changes in equity compared to the previous year in the Directors’ Report or in a separate statement. 
  
 Some companies should be able to choose how they account for certain financial liabilities 
  
 Our remit was to assess Nguyen principles for changes in the value of financial liabilities set out in international accounting standards should also be permitted to apply under the Annual Accounts Act. This concerns listed companies and certain other com- panies. 
  
 It is our view that the disclosure of certain financial liabilities under the Annual Accounts Act today can be misleading in that a deterioration in the company’s own creditworthiness is recognised in profit or loss and has a positive effect on the company’s earnings. 
  
 We therefore propose that, under certain conditions, the companies concerned are permitted to recognise a change in the value of a financial liability attributable to credit risk in the fair value reserve in equity instead of in the profit and loss account. 
  
 19 
  
 Summary 
  
 SOU 2022:29 
  
 Consequences 
  
 Consequences of the implementation of the EU Directive 
  
 The Directive leads to greater transparency in the payment of taxes by multinational undertakings. We estimate that  
 600–1 
  000 under- takings and branches will need to draw up, publish and make accessible a report on income tax information. This will lead to increased costs for these undertakings. Even large undertakings that are not subject to this reporting obligation will have a slightly increased cost for auditing. 
  
 Consequences of a revised definition of a group 
  
 The proposal means that a group of companies which appear out- wardly to be one economic entity is also presented as such to a greater extent in the accounts, leading to a smoother functioning market. 
  
 Under the proposal, the definition of a group will be broader. Slightly more companies will be covered by consolidated financial statements. Williamson, for example, to certain  
 co-operative 
  housing associations during the construction period. 
  
 The application of the Swedish Companies Act and other com- pany law acts are affected. All in all, in this aspect, the proposal ought to affect only a small number of companies. 
  
 The proposal may lead to increased costs for some companies. 
  
 Consequences of a new layout for equity 
  
 The proposal mainly concerns foundations,  
 non-profit 
  associations, and  
 joint-ownership 
  associations. This means that the accounts in these companies will be more accurate and adapted to needs of the activity. 
  
 Consequences of a new option for the recognition of certain financial liabilities 
  
 The proposal concerns listed companies and companies that are part of a group that apply international accounting standards in their consolidated financial statements. The type of liability that the pro- 
  
 20 
  
 SOU 2022:29 
  
 Summary 
  
 posal targets occurs mainly in banks and insurance companies. Companies that choose to utilise this option will improve the consis- tency between the consolidated financial statements and the annual accounts. This provides better information to the company’s stake- Rodriguez. 
  
 Entry into force 
  
 We propose that the legislative changes concerning the implementa- tion of the EU Directive, a new layout for equity, and the recog- nition of certain financial liabilities should enter into force on 1 June 2023. It is proposed that the legislative changes concerning the definition of a group enter into force on 1 January 2025. 
  
 21 
  
 1 Författningsförslag 
  
 1.1Förslag till lag (2023:000) om offentliggörande av inkomstskatteuppgifter 
  
 Härigenom föreskrivs följande. 
  
 Lagens innehåll 
  
 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om skyldigheten för vissa företag att upprätta, offentliggöra och tillgängliggöra en rapport om inkomstskatteuppgifter (inkomstskatterapport). 
  
 Lagen genomför Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2021/2101 av den 24 november 2021 om ändring av direktiv 2013/34/EU vad gäller offentliggörande av inkomstskatteuppgifter för vissa före- tag och filialer. 
  
 Företag som ska rapportera 
  
 2 § Ett aktiebolag eller handelsbolag som inte ingår i en koncern ska årligen upprätta en inkomstskatterapport, om 
  
 1.bolaget är skattskyldigt i minst en annan stat eller jurisdiktion än Sverige på grund av verksamhet som bedrivs från ett fast driftsställe där, och 
  
 2.bolagets intäkter under vart och ett av de två senaste räkenskaps- åren har uppgått till mer än 8 miljarder kronor. 
  
 3 § Ett moderföretag ska årligen upprätta en inkomstskatterapport, om 
  
 1.moderföretaget är ett aktiebolag eller handelsbolag, 
  
 2.moderföretaget upprättar koncernredovisning, 
  
 23 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2022:29 
  
 3.det i koncernen ingår minst ett företag som hör hemma i en annan stat eller jurisdiktion än Sverige eller som är skattskyldigt i en annan stat eller jurisdiktion än Sverige på grund av verksamhet som bedrivs från ett fast driftsställe där, och 
  
 4.koncernens intäkter under vart och ett av de två senaste räken- skapsåren har uppgått till mer än 8 miljarder kronor. 
  
 4 § Ett dotterföretag ska årligen offentliggöra en inkomstskatte- rapport, om 
  
 1.dotterföretaget är ett aktiebolag eller handelsbolag, 
  
 2.dotterföretaget omfattas av en koncernredovisning som upprättas av ett moderföretag som hör hemma utanför Europeiska unionen, 
  
 3.dotterföretaget är ett större företag enligt 1 kap. 3 § 4 andra ledet årsredovisningslagen (1995:1554), och 
  
 4.koncernens intäkter under vart och ett av de två senaste räken- skapsåren har uppgått till mer än 8 miljarder kronor. 
  
 Om en inkomstskatterapport inte redan har upprättats, ska dotter- företaget upprätta en sådan rapport. Innan dess ska dotterföretaget begära att moderföretaget som avses i första stycket 2 lämnar den information som behövs för att rapporten ska kunna upprättas. 
  
 Om moderföretaget inte lämnar den information som krävs enligt andra stycket, ska dotterföretaget ändå upprätta en inkomstskatte- rapport så långt det går. Dotterföretaget ska även göra ett uttalande om att moderföretaget som upprättar koncernredovisningen inte har lämnat den information som behövs. 
  
 5 § En filial ska årligen offentliggöra en inkomstskatterapport, om 
  
 1.företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen mot- svarar ett svenskt aktiebolag och hör hemma utanför Europeiska unionen, och 
  
 a) ingår i en koncern vars intäkter under vart och ett av de två senaste räkenskapsåren har uppgått till mer än 8 miljarder kronor, och koncern- redovisningen upprättas av ett moderföretag som hör hemma utanför Europeiska unionen, eller 
  
 b) företagets intäkter under vart och ett av de två senaste räken- skapsåren har uppgått till mer än 8 miljarder kronor, och 
  
 2.filialens nettoomsättning under vart och ett av de två senaste räkenskapsåren har uppgått till mer än 80 miljoner kronor. 
  
 24 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningsförslag 
  
 Om en inkomstskatterapport inte redan har upprättats, ska filialen upprätta en sådan rapport. Innan dess ska filialen begära att företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen eller, om företaget ingår i en koncern, det moderföretag som avses i första stycket 1 a lämnar den information som behövs för att rapporten ska kunna upp- rättas. 
  
 Om företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen eller moderföretaget inte lämnar den information som krävs enligt andra stycket, ska filialen ändå upprätta en inkomstskatterapport så långt det går. Filialen ska även göra ett uttalande om att företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen eller moderföretaget som upprättar koncernredovisning inte har lämnat den information som behövs. 
  
 6 § Ett dotterföretag som inte är skyldigt att offentliggöra en in- komstskatterapport och, i förekommande fall, göra ett uttalande enligt 4 § ska ändå göra det, om dotterföretaget inte har något annat syfte än att kringgå denna lag. Detsamma gäller en filial i fråga om 5 §. 
  
 Första stycket gäller bara om dotterföretaget är ett aktiebolag eller handelsbolag eller om företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen motsvarar ett svenskt aktiebolag. 
  
 Undantag från skyldigheten att rapportera 
  
 7 § Ett bolag som inte ingår i en koncern eller är ett moderföretag är inte skyldigt att rapportera enligt 2 eller 3 §, om 
  
 1. bolaget är ett 
  
 a)kreditinstitut som avses i 1 kap. 1 § första stycket lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag, 
  
 b)värdepappersbolag som avses i 1 kap. 4 b § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, eller 
  
 c)finansiellt holdingföretag som avses i 1 kap. 1 § andra stycket lagen om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag, och 2. bolaget i sin årsredovisning eller moderföretaget i koncernredo- visningen, för varje land där företaget eller koncernen bedriver verk- 
  
 samhet, lämnar följande uppgifter om verksamheten: 
  
 25 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2022:29 
  
 a)namnen på företagen som bedriver verksamheten, verksam- hetens art och var verksamheten bedrivs, 
  
 b)omsättningen, 
  
 c)medeltalet anställda, 
  
 d)resultatet före skatt, 
  
 e)skatten på resultatet, och 
  
 f)statliga subventioner. 
  
 Ett moderföretag är inte heller skyldigt att upprätta en inkomst- skatterapport om ett företag i samma koncern uppfyller villkoren i första stycket. 
  
 8 § Ett dotterföretag är inte skyldigt att rapportera enligt 4 §, om dess moderföretag som upprättar koncernredovisning 
  
 1.upprättar en inkomstskatterapport med det innehåll som före- skrivs i  
 13–17 
  §§, 
  
 2.tillgängliggör rapporten på sin webbplats på det sätt som före- skrivs i 22 och 23 §§, och 
  
 3.anger namn och registrerat säte för minst ett dotterföretag eller namn och adress för minst en filial som hör hemma inom Europeiska unionen och dotterföretaget eller filialen senast ett år efter räkenskaps- årets slut har offentliggjort rapporten genom att ge in en bestyrkt kopia av den eller ett elektroniskt original till Bolagsverket eller regi- streringsmyndigheten i den stat där dotterföretaget eller filialen hör hemma. 
  
 9 § En filial är inte skyldig att rapportera enligt 5 § om företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen eller, om företaget ingår i en koncern, moderföretaget som upprättar koncernredovisning 
  
 1.upprättar en inkomstskatterapport med det innehåll som före- skrivs i  
 13–17 
  §§, 
  
 2.tillgängliggör rapporten på sin webbplats på det sätt som före- skrivs i 22 och 23 §§, och 
  
 3.anger namn och registrerat säte för minst ett dotterföretag eller namn och adress för minst en filial som hör hemma inom Europeiska unionen och dotterföretaget eller filialen senast ett år efter räkenskaps- årets slut offentliggör rapporten genom att ge in en bestyrkt kopia av den eller ett elektroniskt original till Bolagsverket eller registrerings- myndigheten i den stat där dotterföretaget eller filialen hör hemma. 
  
 26 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningsförslag 
  
 10 § En filial är inte heller skyldig att rapportera enligt 5 § om före- taget som bedriver näringsverksamhet genom filialen ingår i en kon- cern och det i koncernen även ingår 
  
 1.ett sådant dotterföretag som avses i 4 § första stycket, eller 
  
 2.ett utländskt dotterföretag som hör hemma inom Europeiska unionen och är ett sådant företag som avses i artikel 1.1 och 3.3 eller 
  
 3.4i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/34/EU av den 26 juni 2013 om årsbokslut, koncernredovisning och rapporter i vissa typer av företag, i den ursprungliga lydelsen. 
  
 När skyldigheten att rapportera upphör 
  
 11 § Ett företag som har varit skyldigt att rapportera enligt  
 2–5 
  §§ behöver inte längre göra det, om intäkterna för företaget eller för den koncern som företaget ingår i har varit lägre än 8 miljarder kronor under vart och ett av de två senaste räkenskapsåren. 
  
 12 § En filial som har varit skyldig att rapportera enligt 5 § behöver inte längre göra det, om nettoomsättningen för filialen har varit lägre än 80 miljoner kronor under vart och ett av de två senaste räkenskaps- åren. 
  
 Inkomstskatterapportens innehåll 
  
 13 § En inkomstskatterapport ska innehålla följande uppgifter. 
  
 1.Namnet på företaget som upprättar rapporten. Om ett dotter- företag upprättar rapporten ska även namnet på moderföretaget som upprättar koncernredovisning anges. Detsamma gäller för en filial om det företag som bedriver näringsverksamhet genom filialen ingår 
  
 ien koncern. 
  
 2.Vilket räkenskapsår rapporten avser. 
  
 3.Vilken valuta som beloppen i rapporten anges i. 
  
 4.Om rapporten avser en koncern: vilka dotterföretag som om- fattas av koncernredovisningen och som hör hemma inom Euro- peiska unionen eller i en jurisdiktion som är upptagen i en gällande och offentliggjord förteckning över stater eller jurisdiktioner utan- för Europeiska unionen som av medlemsstaterna gemensamt har bedömts vara icke samarbetsvilliga på skatteområdet. 
  
 27 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2022:29 
  
 5.En kort beskrivning av vilken slags verksamhet som företaget eller koncernen bedriver. 
  
 6.Antalet anställda. 
  
 7.Intäkterna inklusive transaktioner med närstående parter. 
  
 8.Vinsten eller förlusten före inkomstskatt. 
  
 9.Årets ackumulerade inkomstskatt. 
  
 10.Betald inkomstskatt. 
  
 11.Ackumulerade vinstmedel. 
  
 14 § Företaget får beräkna de uppgifter som avses i 13 § enligt anvis- ningarna i avsnitt III delarna B och C i bilaga III till rådets direktiv 2011/16/EU av den 15 februari 2011 om administrativt samarbete i fråga om beskattning, i lydelsen enligt rådets direktiv (EU) 2016/881. 
  
 Det ska anges i inkomstskatterapporten om den har upprättats med tillämpning av första stycket eller inte. 
  
 15 § Inkomstskatterapporten ska avse all verksamhet som 
  
 1.bedrivs i bolaget, om rapporten ska upprättas enligt 2 §, 
  
 2.ingår i koncernredovisningen, om rapporten ska upprättas eller offentliggöras enligt 3 eller 4 §, 
  
 3.bedrivs i företaget som bedriver näringsverksamhet genom filial- en eller, om företaget ingår i en koncern, den koncernredovisning som företaget omfattas av, om rapporten ska upprättas eller offentlig- göras enligt 5 §. 
  
 Uppgifterna i inkomstskatterapporten ska redovisas 
  
 1.för var och en av medlemsstaterna i Europeiska unionen, 
  
 2.för var och en av de jurisdiktioner som den 1 mars det räken- skapsår för vilket rapporten upprättas finns angivna i bilaga I i en för- teckning som avses i 13 § 4, 
  
 3.för var och en av de jurisdiktioner som den 1 mars det räken- skapsår för vilket rapporten upprättas och den 1 mars föregående räkenskapsår finns angivna i bilaga II i en förteckning som avses i 13 § 4, och 
  
 4.i samlad form för övriga jurisdiktioner. 
  
 Uppgifter om en viss verksamhet får inte hänföras till fler än en medlemsstat eller jurisdiktion. 
  
 28 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningsförslag 
  
 16 § I inkomstskatterapporten ska beloppen anges i samma valuta som används i koncernredovisningen. Om ett företag som inte ingår i en koncern upprättar en rapport, ska beloppen anges i samma valuta som företaget använder i årsredovisningen. 
  
 Om ett dotterföretag inte har fått den information som behövs från moderföretaget enligt 4 § andra stycket ska beloppen i inkomstskatte- rapporten anges i samma valuta som dotterföretaget använder i års- redovisningen. 
  
 17 § Inkomstskatterapporten ska upprättas med användning av det formulär och i de elektroniska format som Europeiska kommissionen har fastställt. 
  
 Tillfälligt utelämnande av uppgifter i inkomstskatterapporten 
  
 18 § Ett företag får i inkomstskatterapporten tillfälligt utelämna en eller flera uppgifter som krävs enligt 13 §, om offentliggörandet av upp- giften allvarligt skulle skada marknadspositionen för de företag som rapporten avser. Om en uppgift utelämnas ska företaget tydligt ange det i rapporten tillsammans med en motiverad förklaring till varför utelämnandet sker. 
  
 Uppgifter som utelämnas ska senast fem år efter det att uteläm- nandet gjordes offentliggöras i en annan inkomstskatterapport. 
  
 Trots det som sägs i denna paragraf får uppgifter om förhållanden som avser de jurisdiktioner som finns angivna i de bilagor som avses i 15 § andra stycket 2 och 3 aldrig utelämnas. 
  
 Inkomstskatterapporten ska offentliggöras 
  
 19 § Inkomstskatterapporten ska offentliggöras senast ett år efter räkenskapsårets slut genom att en bestyrkt kopia på svenska ges in till Bolagsverket. 
  
 Med bestyrkt kopia jämställs ett elektroniskt original. Bolagsverket ska registrera inkomstskatterapporten i det register 
  
 som är tillämpligt för det företag som har offentliggjort rapporten. Registreringen ska vara på svenska. Om det företag som registreringen avser begär det, ska registreringen dessutom göras på ett annat officiellt språk inom Europeiska unionen eller på norska eller isländska. 
  
 29 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2022:29 
  
 20 § Inkomstskatterapporten får överföras elektroniskt till Bolags- verket. 
  
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela närmare föreskrifter om 
  
 1.elektronisk överföring till Bolagsverket, och 
  
 2.bestyrkande av att en elektronisk kopia överensstämmer med originalet. 
  
 21 § Det som föreskrivs i 19 och 20 §§ om inkomstskatterappor- tens offentliggörande gäller även ett uttalande som avses i  
 4–6 
  §§. 
  
 Inkomstskatterapporten ska tillgängliggöras 
  
 22 § En inkomstskatterapport som ska offentliggöras enligt 19 § ska även senast ett år efter räkenskapsårets slut kostnadsfritt göras tillgäng- lig för allmänheten på minst ett av Europeiska unionens officiella språk, på webbplatsen för 
  
 1.företaget som har upprättat rapporten, om företaget är skyldigt att rapportera enligt 2 eller 3 §, 
  
 2.dotterföretaget eller ett företag som ingår i samma koncern, om företaget är skyldigt att rapportera enligt 4 eller 6 §, eller 
  
 3.filialen, det företag som bedriver näringsverksamhet genom filialen eller ett företag som ingår i samma koncern, om företaget är skyldigt att rapportera enligt 5 eller 6 §. 
  
 23 § Inkomstskatterapporten ska under minst fem år vara tillgäng- lig på den webbplats som avses i 22 §. 
  
 24 § Det som föreskrivs i 22 och 23 §§ om inkomstskatterappor- tens tillgängliggörande gäller även ett uttalande som avses i  
 4–6 
  §§. 
  
 Vite 
  
 25 § Om ett företag inte offentliggör en inkomstskatterapport enligt denna lag, får Bolagsverket förelägga den som ensam eller till- sammans med någon annan är skyldig att offentliggöra rapporten att 
  
 30 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningsförslag 
  
 fullgöra sin skyldighet. Detsamma gäller för ett uttalande som avses i  
 4–6 
  §§. 
  
 Föreläggandet får förenas med vite. 
  
 Frågor om utdömande av vite prövas av Bolagsverket. 
  
 Överklagande 
  
 26 § Bolagsverkets beslut enligt 25 § får överklagas till allmän för- valtningsdomstol. Överklagandet ska ges in till Bolagsverket inom två månader från dagen för beslutet. 
  
 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 
  
 1.Denna lag träder i kraft den 1 juni 2023. 
  
 2.Lagen tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 maj 2024. 
  
 31 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2022:29 
  
 1.2Förslag till förordning (2023:000) om offentliggörande av inkomstskatteuppgifter 
  
 Härigenom föreskrivs följande. 
  
 Elektronisk ingivning 
  
 1 § Bolagsverket får meddela föreskrifter enligt 20 § lagen (2023:000) om offentliggörande av inkomstskatteuppgifter. 
  
 Kungörande 
  
 2 § När en inkomstskatterapport enligt lagen (2023:000) om offent- liggörande av inkomstskatteuppgifter har getts in, ska Bolagsverket kungöra detta i Post- och Inrikes Tidningar. Kungörandet ska ske senast månaden efter den då rapporten har godtagits av myndigheten. 
  
 Kungörelsen ska innehålla uppgift om 
  
 1.namn och organisationsnummer på det företag eller den filial som har offentliggjort inkomstskatterapporten, 
  
 2.sista dagen av det räkenskapsår som handlingarna avser, och 
  
 3.den tidpunkt då inkomstskatterapporten gavs in till Bolags- verket och diarienummer eller motsvarande ärendebeteckning. 
  
 I fråga om aktiebolag ska en kungörelse ske på samma språk som registreringen i aktiebolagsregistret. 
  
 Förvaring av ingivna handlingar 
  
 3 § Inkomstskatterapporter som har getts in till Bolagsverket enligt lagen (2023:000) om offentliggörande av inkomstskatteuppgifter får föras över till ett maskinläsbart medium. Handlingarna ska hållas till- gängliga hos Bolagsverket. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 juni 2023. 
  
 32 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningsförslag 
  
 1.3Förslag till lag om ändring 
  
 i årsredovisningslagen (1995:1554) 
  
 Härigenom föreskrivs att 1 kap. 4 och 6 §§, 4 kap. 14 d §, 6 kap. 1 och 2 §§ samt bilaga 1 till årsredovisningslagen (1995:1554) ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1kap. 4 §1 
  
 Ett företag är moderföretag 
  
 Ett företag är moderföretag 
  
 och en juridisk person är dotter- 
  
 och en juridisk person är dotter- 
  
 företag, om företaget 
  
 företag om företaget har ett bestäm- 
  
 mande inflytande över den juri- 
  
 diska personen. 
  
 Vid bedömningen av om före- 
  
 taget har ett bestämmande inflyt- 
  
 ande ska det särskilt beaktas om det 
  
 1.innehar mer än hälften av rösterna för samtliga andelar i den juridiska personen, 
  
 2. äger andelar i den juridiska 
  
 2. på grund av avtal med ägare 
  
 personen och på grund av avtal med 
  
 i den juridiska personen förfogar 
  
 andra delägare i denna förfogar 
  
 över mer än hälften av rösterna 
  
 över mer än hälften av rösterna för 
  
 för samtliga andelar, 
  
 samtliga andelar, 
  
 3. äger andelar i den juridiska 
  
 3. har rätt att utse eller avsätta 
  
 personen och har rätt att utse eller 
  
 mer än hälften av ledamöterna i 
  
 avsätta mer än hälften av leda- 
  
 den juridiska personens styrelse 
  
 möterna i dess styrelse eller mot- 
  
 eller motsvarande ledningsorgan, 
  
 svarande ledningsorgan, eller 
  
 eller 
  
 4. äger andelar i den juridiska 
  
 4. på grund av avtal med den 
  
 personen och har rätt att ensamt 
  
 juridiska personen eller på grund 
  
 utöva ett bestämmande inflytande 
  
 av föreskrift i dess bolagsordning, 
  
 över denna på grund av avtal med 
  
 bolagsavtal eller därmed jämför- 
  
 den juridiska personen eller på 
  
 bara stadgar har rätt att ensamt 
  
 grund av föreskrift i dess bolags- 
  
 utöva ett sådant inflytande. 
  
 1Senaste lydelse 1999:1112. 
  
 33 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2022:29 
  
 ordning, bolagsavtal eller därmed 
  
 jämförbara stadgar. 
  
 Vidare är en juridisk person 
  
 Vidare är en juridisk person 
  
 dotterföretag till moderföretaget, 
  
 dotterföretag till moderföretaget, 
  
 om ett annat dotterföretag till 
  
 om ett annat dotterföretag till 
  
 moderföretaget eller moderföre- 
  
 moderföretaget eller moderföre- 
  
 taget tillsammans med ett eller 
  
 taget tillsammans med ett eller 
  
 flera andra dotterföretag eller flera 
  
 flera andra dotterföretag eller flera 
  
 andra dotterföretag tillsammans 
  
 andra dotterföretag tillsammans 
  
 1. innehar mer än hälften av 
  
 har ett bestämmande inflytande 
  
 rösterna för samtliga andelar i den 
  
 över den juridiska personen. 
  
 juridiska personen, 
  
 2.äger andelar i den juridiska personen och på grund av avtal med andra delägare i denna för- fogar över mer än hälften av rös- terna för samtliga andelar, eller 
  
 3.äger andelar i den juridiska personen och har rätt att utse eller avsätta mer än hälften av leda- möterna i dess styrelse eller mot- svarande ledningsorgan. 
  
 Om ett dotterföretag äger an- delar i en juridisk person och på grund av avtal med den juridiska personen eller på grund av före- skrift i dess bolagsordning, bolags- avtal eller därmed jämförbara stadgar har rätt att ensamt utöva ett bestämmande inflytande över den juridiska personen, är även denna dotterföretag till moderföretaget. 
  
 Moderföretag och dotterföretag utgör tillsammans en koncern. Med koncernföretag avses i denna lag företag i samma koncern. 
  
 34 
  
 SOU 2022:29Författningsförslag 
  
 6 §2 
  
 I de fall som avses i 4 § första 
  
 I de fall som avses i 4 § första 
  
 stycket  
 1–3 
  och andra stycket samt 
  
 –tredje 
  styckena och 5 § ska sådana 
  
 5 § skall sådana rättigheter som 
  
 rättigheter som tillkommer någon 
  
 tillkommer någon som handlar i 
  
 som handlar i eget namn men för 
  
 eget namn men för en annan 
  
 en annan fysisk eller juridisk per- 
  
 fysisk eller juridisk persons räk- 
  
 sons räkning anses tillkomma den 
  
 ning anses tillkomma den per- 
  
 personen. 
  
 sonen. 
  
 Vid bestämmandet av antalet röster i ett dotterföretag eller intresse- företag beaktas inte de andelar i dotterföretaget eller intresseföre- taget som innehas av det företaget självt eller av dess dotterföretag. Detsamma gäller andelar som innehas av den som handlar i eget namn men för dotterföretagets eller intresseföretagets eller dess dotter- företags räkning. 
  
 4kap. 14 d §3 
  
 Om 
  
 värdering sker enligt 
  
 Om 
  
 värdering sker enligt 
  
 14 a §, 
  
 skall värdeförändringen 
  
 14 a §, 
  
 ska värdeförändringen 
  
 sedan föregående balansdag redo- 
  
 sedan föregående balansdag redo- 
  
 visas i resultaträkningen. 
  
 visas i resultaträkningen. 
  
 I följande fall gäller att värde- 
  
 I följande fall gäller att värde- 
  
 förändringen skall redovisas i en 
  
 förändringen ska redovisas i en 
  
 fond för verkligt värde i stället 
  
 fond för verkligt värde i stället 
  
 för i resultaträkningen: 
  
 för i resultaträkningen: 
  
 1.värdeförändringen avser ett säkringsinstrument och de till- lämpade principerna för säkringsredovisning tillåter att en del av eller hela värdeförändringen inte redovisas i resultaträkningen, eller 
  
 2.värdeförändringen är orsakad av en kursförändring på en mone- tär post som utgör en del av företagets nettoinvestering i en utländsk enhet. 
  
 En värdeförändring på en finansiell tillgång som inte innehas för handelsändamål och inte heller är ett derivatinstrument får redovisas 
  
 ifonden för verkligt värde i stället för i resultaträkningen. 
  
 2Senaste lydelse 1999:1112. 
  
 3Senaste lydelse 2004:1173. 
  
 35 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2022:29 
  
 När det inte längre finns skäl att redovisa ett belopp i fonden för verkligt värde, skall fonden justeras. 
  
 Trots det som sägs i första stycket får ett företag som avses i 3 kap. 4 a § andra stycket redovisa en värdeförändring på en finan- siell skuld hänförlig till kreditrisk i fonden för verkligt värde i stället för i resultaträkningen. Detta förut- sätter att skulden vid det första redovisningstillfället har värderats till verkligt värde, att det är för- enligt med sådana internationella redovisningsstandarder som avses i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1606/2002 av den 19 juli 2002 om tillämpning av internationella redovisnings- standarder, i lydelsen enligt Europa- parlamentets och rådets förordning (EU) nr 297/2008, och att upp- lysningar om värderingen lämnas i enlighet med dessa standarder. 
  
 När det inte längre finns skäl att redovisa ett belopp i fonden för verkligt värde, ska fonden justeras. 
  
 6 kap. 
  
 1 §4 
  
 Förvaltningsberättelsen ska innehålla en rättvisande översikt över utvecklingen av företagets verksamhet, ställning och resultat. När det behövs för förståelsen av årsredovisningen ska översikten innehålla hänvisningar till och ytterligare upplysningar om de belopp som tas upp i andra delar av årsredovisningen. 
  
 Upplysningar ska även lämnas om 
  
 1.sådana förhållanden som inte ska redovisas i balansräkningen, resultaträkningen eller noterna, men som är viktiga för bedömningen av utvecklingen av företagets verksamhet, ställning och resultat, 
  
 4Senaste lydelse 2016:947. 
  
 36 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningsförslag 
  
 2.sådana händelser av väsentlig betydelse för företaget som har inträffat under räkenskapsåret, 
  
 3.företagets förväntade framtida utveckling inklusive en beskriv- ning av väsentliga risker och osäkerhetsfaktorer som företaget står inför, 
  
 4.företagets verksamhet inom forskning och utveckling, 
  
 5.företagets filialer i utlandet, 
  
 6.antal och kvotvärde för de egna aktier som innehas av före- taget, den andel av aktiekapitalet som dessa aktier utgör samt stor- leken av den ersättning som har betalats för aktierna, 
  
 7.antal och kvotvärde för de egna aktier som har förvärvats under räkenskapsåret, den andel av aktiekapitalet som dessa aktier utgör samt storleken av den ersättning som har betalats, 
  
 8. antal och kvotvärde för de 
  
 8. antal och kvotvärde för de 
  
 egna aktier som har överlåtits 
  
 egna aktier som har överlåtits 
  
 under räkenskapsåret, den andel 
  
 under räkenskapsåret, den andel 
  
 av aktiekapitalet som dessa aktier 
  
 av aktiekapitalet som dessa aktier 
  
 utgör samt storleken av den ersätt- 
  
 utgör samt storleken av den ersätt- 
  
 ning som har erhållits, och 
  
 ning som har erhållits, 
  
 9. skälen för de förvärv eller 
  
 9. skälen för de förvärv eller 
  
 överlåtelser av egna aktier som har 
  
 överlåtelser av egna aktier som har 
  
 skett under räkenskapsåret. 
  
 skett under räkenskapsåret, och 
  
 10. specificerade förändringar 
  
 i eget kapital jämfört med föregå- 
  
 ende års balansräkning. 
  
 Om det är väsentligt för bedömningen av företagets ställning och resultat, ska det även lämnas följande upplysningar om användningen av finansiella instrument: 
  
 1.mål och tillämpade principer för finansiell riskstyrning och, för varje viktig typ av planerad affärshändelse där säkringsredovisning används, tillämpade principer för säkring, och 
  
 2.exponering för prisrisker, kreditrisker, likviditetsrisker och kassaflödesrisker. 
  
 Utöver sådan information som ska lämnas enligt  
 första–tredje 
  styckena ska förvaltningsberättelsen innehålla sådana hållbarhetsupp- lysningar som behövs för förståelsen av företagets utveckling, ställning eller resultat och som är relevanta för den aktuella verksamheten, där- ibland upplysningar om miljö- och personalfrågor. Företag som be- driver verksamhet som är tillstånds- eller anmälningspliktig enligt 
  
 37 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2022:29 
  
 miljöbalken ska alltid lämna upplysningar om verksamhetens påverk- an på den yttre miljön. De upplysningar som lämnas i en hållbarhets- rapport som är skild från årsredovisningen enligt 11 § behöver inte lämnas i förvaltningsberättelsen. 
  
 Andra stycket  
 3–5, 
  tredje stycket och fjärde stycket gäller inte mindre företag. 
  
 Andra stycket 10 gäller inte handelsbolag och enskilda närings- idkare. 
  
 En upplysning enligt andra stycket 10 får lämnas i egen räkning. 
  
 2 §5 
  
 I aktiebolag och ekonomiska föreningar ska det i förvaltnings- berättelsen även lämnas förslag till dispositioner beträffande bolagets eller föreningens vinst eller förlust. 
  
 Aktiebolag och ekonomiska föreningar ska i förvaltningsberät- telsen eller i egen räkning specificera förändringar i eget kapital jämfört med föregående års balansräkning. 
  
 1.Denna lag träder i kraft, i fråga om 1 kap. 4 och 6 §§ den 1 januari 2025, och i övrigt den 1 juni 2023. 
  
 2.Lagen tillämpas första gången, i fråga om 1 kap. 4 och 6 §§ för det räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 december 2024, och 
  
 iövrigt för det räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 maj 2023. 
  
 5Senaste lydelse 2016:113. 
  
 38 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningsförslag 
  
 Bilaga 16 
  
 Uppställningsform för balansräkningen (kontoform) 
  
 Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse 
  
 – – – 
  
 EGET KAPITAL, AVSÄTTNINGAR OCH SKULDER 
  
 A. Eget kapital, med uppgift om vad som utgör fritt eget kapital och bundet eget kapital 
  
 Aktiebolag: 
  
 I. Aktiekapital 
  
 II. Överkursfonder 
  
 1.Bunden överkursfond 
  
 2.Fri överkursfond 
  
 III.Uppskrivningsfond IV. Andra fonder 
  
 1. Reservfond 
  
 2. Kapitalandelsfond 
  
 3. Fond för verkligt värde 
  
 4. Fond för utvecklingsutgifter 
  
 5. Övrigt 
  
 V. Balanserad vinst eller förlust 
  
 VI. Årets resultat 
  
 Ekonomiska föreningar: 
  
 I. Inbetalda insatser och emissionsinsatser 
  
 1.Medlemsinsatser 
  
 2.Förlagsinsatser 
  
 6Senaste lydelse 2020:1033. 
  
 39 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2022:29 
  
 II. Uppskrivningsfond 
  
 III. Andra fonder 
  
 1. Reservfond 
  
 2. Kapitalandelsfond 
  
 3. Fond för verkligt värde 
  
 4. Fond för utvecklingsutgifter 
  
 5. Övrigt 
  
 IV. Balanserad vinst eller förlust 
  
 V. Årets resultat 
  
 Övriga företag: 
  
 Handelsbolag och enskilda 
  
 näringsidkare: 
  
 I. Eget kapital vid räkenskapsårets början 
  
 II.Insättningar eller uttag under året III. Förändringar i kapitalandelsfonden IV. Förändringar i fonden för verkligt värde V. Årets resultat 
  
 VI. Eget kapital vid räkenskapsårets slut 
  
 Övriga företag: 
  
 I. Kapital 
  
 II. Fonder 
  
 1. Underhållsfond 
  
 2. Kapitalinkomstfond 
  
 3. Kapitalandelsfond 
  
 4. Fond för verkligt värde 
  
 5. Övrigt 
  
 III. Balanserad vinst eller förlust 
  
 IV. Årets resultat 
  
 B. Obeskattade reserver 
  
 40 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningsförslag 
  
 C. Avsättningar 
  
 1.Avsättningar för pensioner och liknande förpliktelser 
  
 2.Avsättningar för skatter 
  
 3.Övriga avsättningar 
  
 D. Skulder 
  
 1.Obligationslån 
  
 2.Skulder till kreditinstitut 
  
 3.Förskott från kunder (får även redovisas som avdragspost under Varulager m.m.) 
  
 4.Leverantörsskulder 
  
 5.Växelskulder 
  
 6.Skulder till koncernföretag 
  
 7.Skulder till intresseföretag och gemensamt styrda företag 
  
 8.Skulder till övriga företag som det finns ett ägarintresse i 
  
 9.Skatteskulder 
  
 10.Övriga skulder 
  
 11.Upplupna kostnader och förutbetalda intäkter 
  
 41 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2022:29 
  
 1.4Förslag till lag om ändring i aktiebolagslagen (2005:551) 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om aktiebolagslagen (2005:551) 
  
 dels att 1 kap. 11 och 12 §§ samt 9 kap. 35 § ska ha följande lydelse, dels att det ska införas en ny paragraf, 9 kap. 34 a §, med följande 
  
 lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1kap. 11 § 
  
 Ett aktiebolag är moderbolag 
  
 Ett aktiebolag är moderbolag 
  
 och en annan juridisk person är 
  
 och en annan juridisk person är 
  
 dotterföretag, om aktiebolaget 
  
 dotterföretag, 
  
 om 
  
 aktiebolaget 
  
 har ett 
  
 bestämmande inflytande 
  
 över den juridiska personen. 
  
 Vid bedömningen av om aktie- 
  
 bolaget 
  
 har 
  
 ett 
  
 bestämmande 
  
 inflytande ska det särskilt beaktas 
  
 om det 
  
 1.innehar mer än hälften av rösterna för samtliga aktier eller andelar i den juridiska personen, 
  
 2. äger aktier eller andelar i 
  
 2. på grund av avtal med ägare 
  
 den juridiska personen och på 
  
 i den juridiska personen förfogar 
  
 grund av avtal med andra del- 
  
 över mer än hälften av rösterna 
  
 ägare i denna förfogar över mer 
  
 för samtliga aktier eller andelar, 
  
 än hälften av rösterna för samt- 
  
 liga aktier eller andelar, 
  
 3. äger aktier eller andelar i 
  
 3. har rätt att utse eller avsätta 
  
 den juridiska personen och har rätt 
  
 mer än hälften av ledamöterna i 
  
 att utse eller avsätta mer än hälft- 
  
 den juridiska personens styrelse 
  
 en av ledamöterna i dess styrelse 
  
 eller motsvarande ledningsorgan, 
  
 eller motsvarande ledningsorgan, 
  
 eller 
  
 eller 
  
 4. äger aktier eller andelar i 
  
 4. på grund av avtal med den 
  
 den juridiska personen och har rätt 
  
 juridiska personen eller på grund 
  
 att ensamt utöva ett bestämmande 
  
 av föreskrift i dess bolagsordning, 
  
 inflytande över denna på grund av 
  
 bolagsavtal eller därmed jämför- 
  
 42 
  
 SOU 2022:29Författningsförslag 
  
 avtal med den juridiska personen 
  
 bara stadgar har rätt att ensamt 
  
 eller på grund av föreskrift i dess 
  
 utöva ett sådant inflytande. 
  
 bolagsordning, bolagsavtal 
  
 eller 
  
 därmed jämförbara stadgar. 
  
 Vidare är en juridisk person 
  
 Vidare är en juridisk person 
  
 dotterföretag till moderbolaget, 
  
 dotterföretag till moderbolaget, 
  
 om ett annat dotterföretag till 
  
 om ett annat dotterföretag till 
  
 moderbolaget eller moderbola- 
  
 moderbolaget eller moderbola- 
  
 get tillsammans med ett eller flera 
  
 get tillsammans med ett eller flera 
  
 andra dotterföretag eller 
  
 flera 
  
 andra dotterföretag eller flera 
  
 andra dotterföretag tillsammans 
  
 andra dotterföretag tillsammans 
  
 1. innehar mer än hälften av 
  
 har ett bestämmande inflytande 
  
 rösterna för samtliga aktier eller 
  
 över den juridiska personen. 
  
 andelar i den juridiska personen, 
  
 2.äger aktier eller andelar i den juridiska personen och på grund 
  
 av avtal med andra delägare i denna förfogar över mer än hälften av rösterna för samtliga aktier eller andelar, eller 
  
 3.äger aktier eller andelar i den juridiska personen och har rätt att utse eller avsätta mer än hälften av ledamöterna i dess styrelse eller mot- svarande ledningsorgan. 
  
 Om ett dotterföretag äger aktier eller andelar i en juridisk person och på grund av avtal med den juridiska personen eller på grund av föreskrift i dess bolagsordning, bolagsavtal eller därmed jämför- bara stadgar har rätt att ensamt utöva ett bestämmande inflytande över den juridiska personen, är även denna dotterföretag till moder- bolaget. 
  
 Moderbolag och dotterföretag utgör tillsammans en koncern. Med koncernföretag avses i denna lag företag i samma koncern. 
  
 43 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2022:29 
  
 12 § 
  
 I de fall som avses i 11 § första 
  
 I de fall som avses i 11 § första– 
  
 stycket  
 1–3 
  och andra stycket skall 
  
 tredje styckena ska sådana rättig- 
  
 sådana rättigheter som tillkom- 
  
 heter som tillkommer någon som 
  
 mer någon som handlar i eget 
  
 handlar i eget namn men för en 
  
 namn men för en annan fysisk 
  
 annan fysisk eller juridisk per- 
  
 eller juridisk persons räkning 
  
 sons räkning anses tillkomma den 
  
 anses tillkomma den personen. 
  
 personen. 
  
 Vid bestämmandet av antalet röster i ett dotterföretag beaktas inte de aktier och andelar i dotterföretaget som innehas av dotter- företaget självt eller av dess dotterföretag. Detsamma gäller aktier och andelar som innehas av den som handlar i eget namn men för dotterföretagets eller dess dotterföretags räkning. 
  
 9 kap. 
  
 34 a § 
  
 Revisionsberättelsen ska inne- hålla ett uttalande om huruvida bolaget med avseende på det före- gående räkenskapsåret var skyldigt att offentliggöra en sådan inkomst- skatterapport som avses i lagen (2023:000) om offentliggörande av inkomstskatteuppgifter. I så fall ska det av uttalandet även framgå om bolaget har offentliggjort rapporten. 
  
 Första stycket gäller inte om bolaget är ett mindre företag enligt 1 kap. 3 § första stycket 5 årsredo- visningslagen (1995:1554). 
  
 Utöver vad som följer av 29– 
  
 34 §§ får en revisor i revisions- berättelsen lämna sådana upplys- ningar som han eller hon anser att aktieägarna bör få kännedom om. Om årsredovisningen innehåller uppgifter som har betydelse för 
  
 35 § 
  
 Utöver vad som följer av 29– 
  
 34 a §§ får en revisor i revisions- berättelsen lämna sådana upplys- ningar som han eller hon anser att aktieägarna bör få kännedom om. Om årsredovisningen innehåller uppgifter som har betydelse för 
  
 44 
  
 SOU 2022:29Författningsförslag 
  
 upplysningarna, skall revisorn 
  
 upplysningarna, ska revisorn hän- 
  
 hänvisa till uppgifterna. 
  
 visa till uppgifterna. 
  
 1.Denna lag träder i kraft, i fråga om 9 kap. 34 a och 35 §§ den 
  
 1juni 2023, och i övrigt den 1 januari 2025. 
  
 2.Lagen tillämpas första gången, i fråga om 9 kap. 34 a och 35 §§ för det räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 maj 2024, och i övrigt för det räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 december 2024. 
  
 45 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2022:29 
  
 1.5Förslag till lag om ändring i lagen (2018:672) om ekonomiska föreningar 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2018:672) om ekonomiska föreningar 
  
 dels att 1 kap. 11 § ska upphöra att gälla, 
  
 dels att 1 kap. 10 och 13 §§ ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1kap. 10 § 
  
 En ekonomisk förening är en 
  
 En ekonomisk förening är en 
  
 moderförening och en annan juri- 
  
 moderförening och en annan juri- 
  
 disk person är ett dotterföretag, 
  
 disk person är ett dotterföretag, 
  
 om föreningen 
  
 om föreningen har ett bestämmande 
  
 inflytande över den juridiska per- 
  
 sonen. 
  
 Vid bedömningen av om den 
  
 ekonomiska 
  
 föreningen 
  
 har 
  
 ett 
  
 bestämmande 
  
 inflytande 
  
 ska 
  
 det 
  
 särskilt beaktas om den 
  
 1.innehar mer än hälften av rösterna för samtliga andelar i den juridiska personen, 
  
 2. äger andelar i den juridiska 
  
 2. på grund av avtal med ägare 
  
 personen och på grund av avtal 
  
 i den juridiska personen förfogar 
  
 med andra delägare i denna för- 
  
 över mer än hälften av rösterna 
  
 fogar över mer än hälften av rös- 
  
 för samtliga andelar, 
  
 terna för samtliga andelar, 
  
 3. äger andelar i den juridiska 
  
 3. har rätt att utse eller avsätta 
  
 personen och har rätt att utse eller 
  
 mer än hälften av ledamöterna i 
  
 avsätta mer än hälften av leda- 
  
 den juridiska personens styrelse 
  
 möterna i dess styrelse eller mot- 
  
 eller motsvarande ledningsorgan, 
  
 svarande ledningsorgan, eller 
  
 eller 
  
 4. äger andelar i den juridiska 
  
 4. på grund av avtal med den 
  
 personen och har rätt att ensam 
  
 juridiska personen eller på grund 
  
 utöva ett bestämmande inflytande 
  
 av en föreskrift i dess bolagsord- 
  
 över denna på grund av avtal med 
  
 ning, bolagsavtal eller därmed 
  
 den juridiska personen eller på 
  
 46 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningsförslag 
  
 grund av en föreskrift i dess bolagsordning, bolagsavtal eller därmed jämförbara stadgar. 
  
 Vidare är en juridisk person dotterföretag till moderfören- ingen, om ett annat dotterföre- tag till moderföreningen eller moderföreningen tillsammans med ett eller flera andra dotterföretag eller flera andra dotterföretag tillsammans 
  
 1.innehar mer än hälften av rösterna för samtliga andelar i den juridiska personen, 
  
 2.äger andelar i den juridiska personen och på grund av avtal med andra delägare i denna förfogar över mer än hälften av rösterna för samtliga andelar, eller 
  
 3.äger andelar i den juridiska personen och har rätt att utse eller avsätta mer än hälften av leda- möterna i dess styrelse eller mot- svarande ledningsorgan. 
  
 jämförbara stadgar har rätt att ensam utöva ett sådant inflytande. 
  
 Vidare är en juridisk person dotterföretag till moderfören- ingen, om ett annat dotterföre- tag till moderföreningen eller moderföreningen tillsammans med ett eller flera andra dotterföretag eller flera andra dotterföretag tillsammans har ett bestämmande inflytande över den juridiska per- sonen. 
  
 13 § 
  
 I de fall som avses i 10 § första 
  
 I de fall som avses i 10 § ska 
  
 stycket  
 1–3 
  och andra stycket ska 
  
 sådana rättigheter som innehas 
  
 sådana rättigheter som innehas 
  
 av någon som handlar i eget namn, 
  
 av någon som handlar i eget namn, 
  
 men för en annan fysisk eller juri- 
  
 men för en annan fysisk eller juri- 
  
 disk persons räkning, anses till- 
  
 disk persons räkning, anses till- 
  
 höra den personen. 
  
 höra den personen. 
  
 När antalet röster i ett dotterföretag ska bestämmas ska inte de andelar i dotterföretaget som innehas av dotterföretaget självt eller av dess dotterföretag beaktas. Detsamma gäller andelar som innehas av den som handlar i eget namn men för dotterföretagets eller dess dotterföretags räkning. 
  
 47 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2022:29 
  
 1.Denna lag träder i kraft den 1 januari 2025. 
  
 2.Lagen tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 december 2024. 
  
 48 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningsförslag 
  
 1.6Förslag till lag om ändring i stiftelselagen (1994:1220) 
  
 Härigenom föreskrivs att 1 kap. 5 och 5 a §§ stiftelselagen (1994:1220) ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse 
  
 1 kap. 
  
 5 §1 
  
 En stiftelse är moderstiftelse 
  
 En stiftelse är moderstiftelse 
  
 och en annan juridisk person är 
  
 och en annan juridisk person är 
  
 dotterföretag, om stiftelsen 
  
 dotterföretag, om stiftelsen har 
  
 ett bestämmande inflytande över 
  
 den juridiska personen. 
  
 Vid bedömningen av om stiftel- 
  
 sen har ett bestämmande inflytande 
  
 ska det särskilt beaktas om den 
  
 1.innehar mer än hälften av rösterna för samtliga andelar i den juridiska personen, 
  
 2. äger andelar i den juridiska 
  
 2. på grund av avtal med ägare 
  
 personen och på grund av avtal 
  
 i den juridiska personen förfogar 
  
 med andra delägare i denna för- 
  
 över mer än hälften av rösterna 
  
 fogar över mer än hälften av röst- 
  
 för samtliga andelar, 
  
 erna för samtliga andelar, 
  
 3. äger andelar i den juridiska 
  
 3. har rätt att utse eller avsätta 
  
 personen och har rätt att utse eller 
  
 mer än hälften av ledamöterna i 
  
 avsätta mer än hälften av leda- 
  
 den juridiska personens styrelse 
  
 möterna i dess styrelse eller mot- 
  
 eller motsvarande ledningsorgan, 
  
 svarande ledningsorgan, eller 
  
 eller 
  
 4. äger andelar i den juridiska 
  
 4. på grund av avtal med den 
  
 personen och har rätt att ensamt 
  
 juridiska personen eller på grund 
  
 utöva ett bestämmande inflytande 
  
 av föreskrift i dess bolagsordning, 
  
 över denna på grund av avtal med 
  
 bolagsavtal eller därmed jämför- 
  
 den juridiska personen eller på 
  
 bara stadgar har rätt att ensamt 
  
 grund av föreskrift i dess bolags- 
  
 utöva ett sådant inflytande. 
  
 ordning, bolagsavtal eller därmed 
  
 jämförbara stadgar. 
  
 1Senaste lydelse 1999:1106. 
  
 49 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2022:29 
  
 Vidare är en juridisk person 
  
 Vidare är en juridisk person 
  
 dotterföretag till moderstiftel- 
  
 dotterföretag till moderstiftel- 
  
 sen, om ett annat dotterföretag 
  
 sen, om ett annat dotterföretag 
  
 till moderstiftelsen eller moder- 
  
 till moderstiftelsen eller moder- 
  
 stiftelsen tillsammans med ett eller 
  
 stiftelsen tillsammans med ett eller 
  
 flera andra dotterföretag eller 
  
 flera andra dotterföretag eller 
  
 flera andra dotterföretag tillsam- 
  
 flera andra dotterföretag tillsam- 
  
 mans 
  
 mans har ett bestämmande inflyt- 
  
 1. innehar mer än hälften av 
  
 ande över den juridiska personen. 
  
 rösterna för samtliga andelar i den 
  
 juridiska personen, 
  
 2.äger andelar i den juridiska personen och på grund av avtal med andra delägare i denna förfogar över mer än hälften av rösterna för samtliga andelar, eller 
  
 3.äger andelar i den juridiska personen och har rätt att utse eller avsätta mer än hälften av leda- möterna i dess styrelse eller mot- svarande ledningsorgan. 
  
 Om ett dotterföretag äger andelar i en juridisk person och på grund av avtal med den juridiska personen eller på grund av före- skrift i dess bolagsordning, bolags- avtal eller därmed jämförbara stad- gar har rätt att ensamt utöva ett bestämmande inflytande över den juridiska personen, är även denna dotterföretag till moderstiftelsen. 
  
 Moderstiftelse och dotterföretag utgör tillsammans en koncern. Med koncernföretag avses i denna lag företag i samma koncern. 
  
 5 a §2 
  
 I de fall som avses i 5 § första 
  
 I de fall som avses i 5 § första– 
  
 stycket  
 1–3 
  och andra stycket skall 
  
 tredje styckena ska sådana rättig- 
  
 sådana rättigheter som tillkom- 
  
 heter som tillkommer någon som 
  
 2Senaste lydelse 1999:1106. 
  
 50 
  
 SOU 2022:29Författningsförslag 
  
 mer någon som handlar i eget 
  
 handlar i eget namn men för en 
  
 namn men för en annan fysisk 
  
 annan fysisk eller juridisk per- 
  
 eller juridisk persons räkning anses 
  
 sons räkning anses tillkomma den 
  
 tillkomma den personen. 
  
 personen. 
  
 Vid bestämmandet av antalet röster i ett dotterföretag beaktas inte de andelar i dotterföretaget som innehas av det företaget självt eller av dess dotterföretag. Detsamma gäller andelar som innehas av den som handlar i eget namn men för dotterföretagets eller dess dotterföretags räkning. 
  
 1.Denna lag träder i kraft den 1 januari 2025. 
  
 2.Lagen tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 december 2024. 
  
 51 
  
 För filialens revision gäller, utöver 12 och 13 §§, i tillämpliga delar detsamma som för ett svenskt företag av motsvarande slag. 
  
 Revisionsberättelsen för filial- en behöver dock inte innehålla något uttalande om inkomstskatte- rapportering enligt 9 kap. 34 a § aktiebolagslagen (2005:551) eller 30 a § revisionslagen (1999:1079). 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2022:29 
  
 1.7Förslag till lag om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. 
  
 Härigenom föreskrivs att 14 § i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 14 §1 
  
 För filialens revision gäller, utöver 12 och 13 §§, i tillämpliga delar detsamma som för ett svenskt företag av motsvarande slag 
  
 1.Denna lag träder i kraft den 1 juni 2023. 
  
 2.Lagen tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 maj 2024. 
  
 1Senaste lydelse 2017:439. 
  
 52 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningsförslag 
  
 1.8Förslag till lag om ändring i revisionslagen (1999:1079) 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om revisionslagen (1999:1079) dels att 31 § ska ha följande lydelse, 
  
 dels att det ska införas en ny paragraf, 30 a §, av följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 30 a § 
  
 Revisionsberättelsen för ett han- delsbolag ska innehålla ett uttalande om huruvida bolaget med avseende på det föregående räkenskapsåret var skyldigt att offentliggöra en sådan inkomstskatterapport som avses i lagen (2023:000) om offent- liggörande av inkomstskatteupp- gifter. I så fall ska det av uttalandet även framgå om bolaget har offent- liggjort rapporten. 
  
 Första stycket gäller inte om handelsbolaget är ett mindre före- tag enligt 1 kap. 3 § första stycket 5 årsredovisningslagen (1995:1554). 
  
 31 §1 
  
 Utöver vad som följer av 28– 
  
 Utöver vad som följer av 28– 
  
 30 §§ får en revisor i revisions- 
  
 30 a §§ får en revisor i revisions- 
  
 berättelsen lämna sådana upplys- 
  
 berättelsen lämna sådana upplys- 
  
 ningar som han anser att tredje 
  
 ningar som han anser att tredje 
  
 man bör få kännedom om. Om 
  
 man bör få kännedom om. Om 
  
 årsredovisningen innehåller upp- 
  
 årsredovisningen innehåller upp- 
  
 gifter som har betydelse för upp- 
  
 gifter som har betydelse för upp- 
  
 lysningarna, skall revisorn hänvisa 
  
 lysningarna, ska revisorn hänvisa 
  
 till uppgifterna. 
  
 till uppgifterna. 
  
 1Senaste lydelse 2004:978. 
  
 53 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2022:29 
  
 1.Denna lag träder i kraft den 1 juni 2023. 
  
 2.Lagen tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 maj 2024. 
  
 54 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningsförslag 
  
 1.9Förslag till lag om ändring i sparbankslagen (1987:619) 
  
 Härigenom föreskrivs att 1 kap. 2 och 3 §§ sparbankslagen (1987:619) ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse 
  
 1 kap. 
  
 2 §1 
  
 En sparbank är moderföretag 
  
 En sparbank är moderföretag 
  
 och en annan juridisk person är 
  
 och en annan juridisk person är 
  
 dotterföretag, om sparbanken 
  
 dotterföretag, om sparbanken har 
  
 ett bestämmande inflytande över 
  
 den juridiska personen. 
  
 Vid bedömningen av om spar- 
  
 banken har ett bestämmande in- 
  
 flytande ska det särskilt beaktas 
  
 om den 
  
 1.innehar mer än hälften av rösterna för samtliga aktier eller andelar i den juridiska personen, 
  
 2. äger aktier eller andelar i 
  
 2. på grund av avtal med ägare 
  
 den juridiska personen och på 
  
 i den juridiska personen förfogar 
  
 grund av avtal med andra del- 
  
 över mer än hälften av rösterna 
  
 ägare i denna förfogar över mer 
  
 för samtliga andelar, 
  
 än hälften av rösterna för samt- 
  
 liga aktier eller andelar, 
  
 3. äger aktier eller andelar i den 
  
 3. har rätt att utse eller avsätta 
  
 juridiska personen och har rätt att 
  
 mer än hälften av ledamöterna i 
  
 utse eller avsätta mer än hälften 
  
 den juridiska personens styrelse 
  
 av ledamöterna i dess styrelse 
  
 eller motsvarande ledningsorgan, 
  
 eller motsvarande ledningsorgan, 
  
 eller 
  
 eller 
  
 4. äger aktier eller andelar i den 
  
 4. på grund av avtal med den 
  
 juridiska personen och har rätt att 
  
 juridiska personen eller på grund 
  
 ensam utöva ett bestämmande 
  
 av föreskrift i dess bolagsordning, 
  
 inflytande över denna på grund av 
  
 bolagsavtal eller därmed jäm- 
  
 avtal med den juridiska personen 
  
 1Senaste lydelse 1995:1562. 
  
 55 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2022:29 
  
 eller på grund av föreskrift i dess 
  
 förbara stadgar har rätt att ensam 
  
 bolagsordning, bolagsavtal eller 
  
 utöva ett sådant inflytande. 
  
 därmed jämförbara stadgar. 
  
 Vidare är en juridisk person 
  
 Vidare är en juridisk person 
  
 dotterföretag till moderföretaget, 
  
 dotterföretag till moderföretaget, 
  
 om ett annat dotterföretag till 
  
 om ett annat dotterföretag till 
  
 moderföretaget eller moderföre- 
  
 moderföretaget eller moderföre- 
  
 taget tillsammans med ett eller 
  
 taget tillsammans med ett eller 
  
 flera andra dotterföretag eller 
  
 flera andra dotterföretag eller 
  
 flera andra dotterföretag tillsam- 
  
 flera andra dotterföretag tillsam- 
  
 mans 
  
 mans har ett bestämmande infly- 
  
 1. innehar mer än hälften av 
  
 tande över den juridiska personen. 
  
 rösterna för samtliga aktier eller 
  
 andelar i den juridiska personen, 
  
 2.äger aktier eller andelar i den juridiska personen och på grund 
  
 av avtal med andra delägare i denna förfogar över mer än hälften av rösterna för samtliga aktier eller andelar, eller 
  
 3.äger aktier eller andelar i den juridiska personen och har rätt att utse eller avsätta mer än hälften av ledamöterna i dess styrelse eller motsvarande ledningsorgan. 
  
 Om ett dotterföretag äger aktier eller andelar i en juridisk person och på grund av avtal med den juridiska personen eller på grund av föreskrift i dess bolagsordning, bolagsavtal eller därmed jämför- liga stadgar har rätt att ensamt utöva ett bestämmande inflytande över den juridiska personen, är även denna dotterföretag till moder- företaget. 
  
 Moderföretag och dotterföretag utgör tillsammans en koncern. 
  
 56 
  
 SOU 2022:29Författningsförslag 
  
 3 §2 
  
 I de fall som avses i 2 § första 
  
 I de fall som avses i 2 § första– 
  
 stycket  
 1–3 
  och andra stycket skall 
  
 tredje styckena ska sådana rättig- 
  
 sådana rättigheter som tillkom- 
  
 heter som tillkommer någon som 
  
 mer någon som handlar i eget 
  
 handlar i eget namn men för en 
  
 namn men för en annan fysisk 
  
 annan fysisk eller juridisk per- 
  
 eller juridisk persons räkning anses 
  
 sons räkning anses tillkomma den 
  
 tillkomma den personen. 
  
 personen. 
  
 Vid bestämmandet av antalet röster i ett dotterföretag beaktas inte de aktier eller andelar i dotterföretaget som innehas av företaget självt eller av dess dotterföretag. Detsamma gäller aktier eller andelar som innehas av den som handlar i eget namn men för dotterföre- tagets eller dess dotterföretags räkning. 
  
 1.Denna lag träder i kraft den 1 januari 2025. 
  
 2.Lagen tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 december 2024. 
  
 2Senaste lydelse 1995:1562. 
  
 57 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2022:29 
  
 1.10Förslag till lag om ändring i lagen (2006:531) om särskild tillsyn över finansiella konglomerat 
  
 Härigenom föreskrivs att 1 kap. 4 och 6 §§ lagen (2006:531) om sär- skild tillsyn över finansiella konglomerat ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse 
  
 1 kap. 
  
 4 § 
  
 Ett företag är moderföretag 
  
 Ett företag är moderföretag 
  
 och en annan juridisk person är 
  
 och en annan juridisk person är 
  
 dotterföretag, om moderföretaget 
  
 dotterföretag, om företaget har ett 
  
 bestämmande inflytande över den 
  
 juridiska personen. 
  
 Vid bedömningen av om före- 
  
 taget har ett bestämmande inflyt- 
  
 ande ska det särskilt beaktas om det 
  
 1.innehar mer än hälften av rösterna för samtliga aktier eller andelar i den juridiska personen, 
  
 2. äger aktier eller andelar i den 
  
 2. på grund av avtal med ägare 
  
 juridiska personen och på grund 
  
 i den juridiska personen förfogar 
  
 av avtal med andra delägare i denna 
  
 över mer än hälften av rösterna 
  
 förfogar över mer än hälften av 
  
 för samtliga aktier eller andelar, 
  
 rösterna för samtliga aktier eller 
  
 andelar, 
  
 3. äger aktier eller andelar i den 
  
 3. har rätt att utse eller avsätta 
  
 juridiska personen och har rätt att 
  
 mer än hälften av ledamöterna i 
  
 utse eller avsätta mer än hälften 
  
 den juridiska personens styrelse 
  
 av ledamöterna i dess styrelse eller 
  
 eller motsvarande ledningsorgan, 
  
 motsvarande ledningsorgan, eller 
  
 eller 
  
 4. äger aktier eller andelar i den 
  
 4. på grund av avtal med den 
  
 juridiska personen och har rätt att 
  
 juridiska personen eller på grund 
  
 ensamt utöva ett bestämmande 
  
 av föreskrift i dess bolagsordning, 
  
 inflytande över denna på grund av 
  
 bolagsavtal eller därmed jämför- 
  
 avtal med den juridiska personen 
  
 bara stadgar har rätt att ensamt 
  
 eller på grund av bestämmelse i 
  
 utöva ett sådant inflytande. 
  
 dess bolagsordning, bolagsavtal 
  
 eller därmed jämförbara stadgar. 
  
 58 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningsförslag 
  
 Vidare är en juridisk person dotterföretag till moderföretaget, om ett annat dotterföretag till moderföretaget eller moderföre- taget tillsammans med ett eller flera andra dotterföretag eller flera andra dotterföretag tillsammans 
  
 1.innehar mer än hälften av rösterna för samtliga aktier eller andelar i den juridiska personen, 
  
 2.äger aktier eller andelar i den juridiska personen och på grund av avtal med andra delägare i denna förfogar över mer än hälften av rösterna för samtliga aktier eller andelar, eller 
  
 3.äger aktier eller andelar i den juridiska personen och har rätt att utse eller avsätta mer än hälften av ledamöterna i dess styrelse eller mot- svarande ledningsorgan. 
  
 Om ett dotterföretag äger aktier eller andelar i en juridisk person och på grund av avtal med den juridiska personen eller på grund av bestämmelse i dess bolagsord- ning, bolagsavtal eller därmed jäm- förbara stadgar har rätt att ensamt utöva ett bestämmande inflytande över den juridiska personen, är även denna dotterföretag till moder- företaget. 
  
 Vidare är en juridisk person dotterföretag till moderföretaget, om ett annat dotterföretag till moderföretaget eller moderföre- taget tillsammans med ett eller flera andra dotterföretag eller flera andra dotterföretag tillsammans har ett bestämmande inflytande över den juridiska personen. 
  
 6 § 
  
 I de fall som avses i 4 § första 
  
 I de fall som avses i 4 och 5 §§ 
  
 stycket  
 1–3 
  och andra stycket samt 
  
 ska sådana rättigheter som till- 
  
 5 § skall sådana rättigheter som 
  
 kommer någon som handlar i eget 
  
 tillkommer någon som handlar i 
  
 namn men för en annan fysisk 
  
 eget namn men för en annan 
  
 59 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2022:29 
  
 fysisk eller juridisk persons räk- 
  
 eller juridisk persons räkning 
  
 ning anses tillkomma den per- 
  
 anses tillkomma den personen. 
  
 sonen. 
  
 När antalet röster i ett dotter- 
  
 När antalet röster i ett dotter- 
  
 företag eller ett företag enligt 5 § 
  
 företag eller ett företag enligt 5 § 
  
 bestäms, skall inte de aktier eller 
  
 bestäms, ska inte de aktier eller 
  
 andelar i respektive företag som 
  
 andelar i respektive företag som 
  
 innehas av företaget självt eller av 
  
 innehas av företaget självt eller av 
  
 dess dotterföretag beaktas. Det- 
  
 dess dotterföretag beaktas. Det- 
  
 samma gäller aktier eller andelar 
  
 samma gäller aktier eller andelar 
  
 som innehas av den som handlar 
  
 som innehas av den som handlar 
  
 i eget namn men för något av 
  
 i eget namn men för något av 
  
 företagens eller deras dotterföre- 
  
 företagens eller deras dotterföre- 
  
 tags räkning. 
  
 tags räkning. 
  
 1.Denna lag träder i kraft den 1 januari 2025. 
  
 2.Lagen tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 december 2024. 
  
 60 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningsförslag 
  
 1.11Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) 
  
 Härigenom föreskrivs att 24 kap. 27 § och 40 kap. 5 § inkomstskatte- lagen (1999:1229) ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 24kap. 
  
 27 §1 
  
 Vid ägarförändringar som innebär att ett företag får ett bestäm- mande inflytande över ett annat företag upphör rätten att utnyttja det företagets kvarstående negativa räntenetton. 
  
 Ett företag anses ha ett bestäm- 
  
 Ett företag anses ha ett bestäm- 
  
 mande inflytande över ett annat 
  
 mande inflytande över ett annat 
  
 företag, om företagen efter ägar- 
  
 företag, om företagen efter ägar- 
  
 förändringen tillsammans utgör 
  
 förändringen tillsammans utgör 
  
 en koncern av sådant slag som 
  
 en koncern av sådant slag som 
  
 anges i 1 kap. 4 § årsredovisnings- 
  
 anges i 1 kap. 4 § årsredovisnings- 
  
 lagen (1995:1554). 
  
 lagen (1995:1554), eller om det är 
  
 moderföretag till det andra före- 
  
 taget enligt 35 kap. 2 § eller ska 
  
 behandlas som ett sådant enligt 
  
 35 kap. 2 a § första meningen. 
  
 Första stycket gäller inte om det företag som får det bestäm- mande inflytandet ingick i samma koncern som företaget med kvar- stående negativa räntenetton redan före ägarförändringen. Första stycket gäller inte heller om 
  
 –företaget med kvarstående negativa räntenetton före ägarför- ändringen var försatt i resolution enligt lagen (2015:1016) om reso- lution, 
  
 –Riksgäldskontoret har vidtagit en resolutionsåtgärd enligt 12 kap. 1 § första stycket 2 a, b eller d samma lag som innebär att en ägarför- ändring sker och som innefattar rätten att utnyttja kvarstående nega- tiva räntenetton, och 
  
 –Europeiska kommissionen vid tidpunkten för ägarförändringen har funnit att åtgärden är förenlig med artikel 107 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. 
  
 1Senaste lydelse 2020:1075. 
  
 61 
  
 FörfattningsförslagSOU 2022:29 
  
 40 kap. 
  
 5 §2 
  
 Ett företag anses i detta kapitel 
  
 Ett företag anses i detta kapitel 
  
 ha bestämmande inflytande över 
  
 ha bestämmande inflytande över 
  
 ett annat företag om detta är ett 
  
 ett annat företag om detta är 
  
 dotterföretag till det förra enligt 
  
 a) ett dotterföretag till det 
  
 förra enligt 
  
 –1 kap. 11 § aktiebolagslagen (2005:551), 
  
 –1 kap.  
 10–14 
  §§ lagen (2018:672) om ekonomiska föreningar, 
  
 – 1 kap. 
  
 2 § 
  
 sparbankslagen 
  
 – 1 kap. 
  
 2 § 
  
 sparbankslagen 
  
 (1987:619), eller 
  
 (1987:619), 
  
 – 1 kap. 
  
 5 § 
  
 stiftelselagen 
  
 – 1 kap. 
  
 5 § stiftelselagen 
  
 (1994:1220). 
  
 (1994:1220), eller 
  
 b) ett 
  
 helägt 
  
 dotterföretag till 
  
 det förra 
  
 enligt 
  
 35 kap. 2 § eller 
  
 ska behandlas som ett sådant enligt 
  
 35 kap. 2 a § första meningen. 
  
 En svensk ideell förening anses ha bestämmande inflytande över ett annat företag om detta är ett dotterföretag till föreningen enligt 1 kap. 4 § årsredovisningslagen (1995:1554). 
  
 Ett utländskt bolag eller en sådan förvärvare som avses i 11 § anses ha bestämmande inflytande över ett företag om detta skulle ha varit ett dotterföretag till bolaget eller personen, om bolaget eller personen hade varit ett svenskt aktiebolag. 
  
 1.Denna lag träder i kraft den 1 januari 2025. 
  
 2.Lagen tillämpas första gången för beskattningsåret 2026. 
  
 2Senaste lydelse 2020:670. 
  
 62 
  
 2Utredningens uppdrag och arbete 
  
 2.1Utredningens uppdrag 
  
 Regeringen beslutade den 17 juni 2021 att tillkalla en särskild utred- are med uppgift att anpassa svensk rätt till ett nytt  
 EU-direktiv 
  och utreda vissa frågor om års- och koncernredovisningar. Till särskild utredare förordnades samma dag hovrättsrådet Coffey. 
  
 Utredaren ska föreslå de författningsändringar som behövs för att anpassa svensk rätt till  
 EU-direktivet. 
  Direktivet ställer krav på multinationella företag, med intäkter som överstiger 750 miljoner euro, att offentliggöra uppgifter om inkomstskatt. Utredaren ska särskilt beakta att allmänheten får tillgång till och möjlighet att bedöma infor- mationen i rapporten. Vidare ska utredaren bedöma om finansiella skulder i en årsredovisning ska få redovisas enligt internationella redo- visningsstandarder samt om uppställningsformerna för eget kapital och koncerndefinitionerna bör ändras. Slutligen ska utredaren lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 De lösningar som utredaren föreslår ska i möjligaste mån ligga i linje med de principer som hittills har legat till grund för lagstiftningen på området. Förslagen ska utformas med hänsyn till företagens totala regelbörda så att förslagen inte leder till högre administrativ belast- ning eller högre kostnader än vad som är nödvändigt. 
  
 2.2Utredningens arbete 
  
 Utredningsarbetet påbörjades i oktober 2021 och har därefter bedriv- its på sedvanligt sätt med regelbundna sammanträden med sakkunniga och experter. Vi har haft sammanlagt sex utredningssammanträden, varav två har genomförts digitalt på grund av  
 covid-19-pandemin. 
  
 63 
  
 Utredningens uppdrag och arbete 
  
 SOU 2022:29 
  
 Därutöver har utredningen haft särskilda möten med vissa experter för att fördjupa sig i specifika frågor. 
  
 Utredningen har genomfört samråd med Swedish Private Equity 
  
 Venture Capital Association, Svenska Pensionsstiftelsers Förening, Byggföretagen, Svenska Bankföreningen, Finansbolagens Förening, Svensk Försäkring och Stiftelser i Samverkan. Samråden har skett genom digitala möten, förutom med Stiftelser i Samverkan då utred- ningen i stället har mottagit skriftliga synpunkter. 
  
 Utredningen har även haft en dialog med företrädare för finska Justitiedepartementet och danska Erhvervsstyrelsen. Vid dessa kon- takter har det framkommit att Sverige ligger jämförelsevis långt framme i genomförandearbetet. Detta har medfört att vi endast i mycket begrän- sad utsträckning har kunnat beakta hur man i de andra nordiska länderna avser att genomföra direktivet. 
  
 64 
  
 3Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 3.1Bakgrund 
  
 Vårt uppdrag är att utreda vilka författningsändringar som behövs med anledning av det nya  
 EU-direktivet 
  om offentlig rapportering av inkomstskatteuppgifter. Avsnittet inleds därför med en redogörelse för de nuvarande reglerna i svensk rätt om liknande rapportering. Därefter kommer vi att kortfattat beskriva syftet med direktivet. 
  
 3.1.1Rapportering av inkomstskatteuppgifter i svensk rätt 
  
 Efter den globala finanskrisen under  
 2008–2009 
  ställde enligt Euro- peiska kommissionen allmänheten krav på ökad transparens och ökat ansvarstagande i fråga om de finansiella företagens skattebetalningar. Man menade att krisen visat att det fanns brister i hanteringen av kreditinstitut och värdepappersbolag som befann sig i ett finansiellt svårt läge. Det krävdes stort offentligt stöd för att återställa den finan- siella stabiliteten efter krisen. Detta ledde enligt kommission till att all- mänhetens förtroende för den finansiella sektorn försämrades kraftigt. 
  
 Under samma tid, oberoende av finanskrisen, växte enligt kom- missionen även allmänhetens krav på att företag skulle ta ansvar för deras samhällspåverkan och det bidrag som företagen gör genom att betala skatt. Kraven gällde särskilt stora koncerner med verksamhet 
  
 65 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 SOU 2022:29 
  
 i många länder och sågs som en del av företagens arbete med socialt ansvarstagande, s.k. Corporate Social Responsibility (CSR).1 
  
 I syfte att hantera problematiken beslutade EU i kapitaltäcknings- direktivet2 att medlemsstaterna skulle införa rapporteringsregler för vissa banker och värdepappersbolag. Rapporteringsreglerna införliva- des i svensk rätt den 1 januari 2015 genom Finansinspektionens före- skrifter och allmänna råd om årsredovisning i kreditinstitut och värde- pappersbolag (FFFS 2008:25). Regleringen innebär att vissa finansiella företag behöver upplysa om bl.a. verksamhetens art, omsättning, resul- tat och inkomstskatt i års- eller koncernredovisningen (7 kap. 4 §). Rapporteringen ska ske för varje land där företaget är etablerat. 
  
 De uppgifter som europeiska banker har offentliggjort under de senaste åren har legat till grund för flera studier om bankernas använd- ning av skatteparadis och sammanhängande frågor.3 Flera studier har kommit till slutsatsen att bankernas rapporteringsskyldighet är ett effektivt verktyg för att motverka skatteflykt.4 
  
 Ytterligare rapporteringskrav infördes 2016 genom lagen (2015:812) om rapportering av vissa betalningar till myndigheter. Lagen genom- för kapitel 10 i redovisningsdirektivet5 och innebär att vissa företag med verksamhet i utvinningsindustrin eller inom avverkning av natur- skog är skyldiga att lämna en rapport till Bolagsverket om större betal- ningar till myndigheter. De betalningar som avses är sådana som utgör exempelvis ersättning för produktionsrättigheter, skatt som tas ut från företag på inkomst, produktion eller vinst, royalty eller utdelning. 
  
 Syftet är att öka transparensen och underlätta för myndigheter i medlemsstaterna att genomföra den globala standard som fastställts av utvinningsindustrins initiativ för ökad öppenhet (EITI). EITI är en organisation som arbetar för en öppen och ansvarsfull förvaltning 
  
 1Report from the commission to the European Parliament and the Council - General assess- ment of economic consequences of  
 country-by-country 
  disclosure requirements set out in Article 89 of Directive 2013/36/EU of the European Parliament and of the Council of 26 June 2013, Brussels, 30.10.2014., s. 3. 
  
 2Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU av den 26 juni 2013 om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag, om änd- ring av direktiv 2002/87/EG och om upphävande av direktiv 2006/48/EG och 2006/49/EG. 
  
 3Exempelvis Aubry, M.,  Dauphin, T. (2017). Opening the Vaults: The use of tax havens by Europe’s biggest banks. 
  
 4Eberhartinger, E., Hernandez, Scott,   
 Sureth-Sloane, 
  C. (2020). Real Effects of Public Country-  
 by-Country 
  Reporting and the Firm Structure of European Banks och Simmons, Velazquez, Baraké, M.,  Pena, Martin (2021). Have European Banks left tax haven? Evidence from  
 country-by-country 
  data. EU Tax Observatory. 
  
 5Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/34/EU om årsbokslut, koncernredovisning och rapporter i vissa typer av företag, om ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/43/EG och om upphävande av rådets direktiv 78/660/EEG och 83/349/EEG. 
  
 66 
  
 SOU 2022:29 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 av  
 olja-, 
  gas- och mineraltillgångar. EITI:s standard kräver att infor- mation lämnas ut längs utvinningsindustrins värdekedja från utvin- ningspunkten, till hur intäkterna gynnar allmänheten. Syftet är bl.a. att stärka den offentliga förvaltningen och bolagsstyrningen igenom- förandeländerna. Standarden är baserad på principen att ett lands natur- resurser tillhör medborgarna. 
  
 En annan typ av rapportering, s.k.  
 land-för-land-rapportering, 
  infördes i 33 a kap. skatteförfarandelagen (2011:1244) under 2017. Den har sin grund i det internationella projektet Base Erosion and Profit Shifting (BEPS) som drivits av Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD) på uppdrag av  
 G20-länderna. 
  Syftet var att hindra vinstförflyttningar och erodering av ländernas skattebaser (prop. 2016/17:47 s. 25). Projektet mynnade ut i en ny standard med riktlinjer för dokumentation av internprissättning för att öka transparensen för skattemyndigheterna. Internprissättning handlar om priser och andra villkor som avtalas mellan närstående företag i gränsöverskridande transaktioner. 
  
 En del av OECD:s standard avsåg alltså  
 land-för-land-rappor- 
  tering. Denna del genomfördes i  
 EU-rätten 
  genom direktivet om administrativt samarbete i fråga om beskattning6. I korthet innebär  
 land-för-land-rapporteringen 
  att ett svenskt företag eller ett svenskt fast driftställe till ett utländskt företag, som ingår i en multinationell koncern med en omsättning som enligt koncernredovisningen upp- går till minst 7 miljarder kronor, är skyldigt att lämna en  
 land-för- 
  
 land-rapport 
  till Skatteverket (33 a kap.  
 4–7 
  §§ skatteförfarandelagen). Det är i första hand moderföretaget som behöver lämna en sådan rap- port.  
 Land-för-land-rapporten 
  ska bl.a. innehålla uppgifter om intäkt- er, vinst eller förlust före inkomstskatt, betald inkomstskatt och verk- samhetens art. 
  
 Uppgifterna ska vara uppdelade på varje stat eller jurisdiktion där koncernen har bedrivit verksamhet (33 a kap. 10 §). Skatteverket ut- byter årligen rapporterna med skattemyndigheter i andra stater inom och utanför EU (se lagen [2017:182] om automatiskt utbyte av land-  
 för-land-rapporter 
  på skatteområdet). 
  
 Till skillnad från bankernas rapportering och rapporteringen av betalningar till myndigheter omfattas uppgifterna i  
 land-för-land- 
  rapporten av sekretess (27 kap. 1 och 5 §§ offentlighets- och sekre- 
  
 6Rådets direktiv 2011/16/EU av den 15 februari 2011 om administrativt samarbete i fråga om beskattning och om upphävande av direktiv 77/799/EEG (DAC 4). 
  
 67 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 SOU 2022:29 
  
 tesslagen [2009:400]). Syftet med rapporteringen är alltså inte att möjliggöra en granskning för allmänheten. I stället syftar  
 land-för- 
  
 land-rapporteringen, 
  och övrig dokumentation enligt OECD:s stan- dard, till att förse skattemyndigheterna med information för att de bl.a. ska kunna bedöma internprissättningsrisker och var revisions- resurser mest effektivt bör sättas in. Informationen förväntas göra det lättare för skattemyndigheterna att identifiera om företag har använt sig av internprissättning och andra metoder som på ett onatur- ligt sätt flyttar betydande intäkter till skattegynnade miljöer.7 
  
 Uppgifterna i rapporterna får därför bara användas för en över- gripande analys av risker i fråga om internprissättning och andra risker för erodering av skattebasen och flyttning av vinster samt eko- nomisk och statistisk analys (7 § lagen om automatiskt utbyte av  
 land-för-land-rapporter 
  på skatteområdet). 
  
 3.1.2Allmänt om  
 EU-direktivet 
  om offentliggörande av inkomstskatteuppgifter 
  
 Den 24 november 2021 antogs Europaparlamentets och rådets direkt- 
  
 iv(EU) 2021/2101 om ändring av direktiv 2013/34/EU vad gäller offentliggörande av inkomstskatteuppgifter för vissa företag och filialer (direktivet). Direktivet innebär att multinationella företag verk- samma inom EU med en omsättning som överstiger 750 miljoner euro ska utarbeta och offentliggöra en rapport om inkomstskatte- uppgifter om sin världsomspännande verksamhet. Informationen ska redovisas separat per medlemsstat och för de jurisdiktioner som finns med på EU:s förteckning över  
 icke-samarbetsvilliga 
  jurisdiktioner på skatteområdet, samt samlat för övriga jurisdiktioner. Direktivet ändrar redovisningsdirektivet. 
  
 Innan direktivet antogs fördes diskussioner om offentlig inkomst- skatterapportering i EU. Regeringen ifrågasatte den rättsliga grund- en för förslaget. Skälen var att det rörde sig om harmonisering av skatte- regler och att sådana regler enligt fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska antas med enhällighet. Vidare ansåg regeringen att direktivets krav skulle kunna äventyra de framgångar som sam- arbetet med andra länder i fråga om  
 land-för-land-rapportering 
  lett till. En viktig framgångsfaktor var nämligen att uppgifterna i land- 
  
 7Transfer Pricing Documentation and  
 Country-by-Country 
  Reporting, Action 13 – 2015 Final Report, OECD/G20 Base Erosion and Profit Shifting Project, s. 9. 
  
 68 
  
 SOU 2022:29 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 för-land-rapporterna 
  omfattades av sekretess och att de endast fick användas för särskilda syften. 
  
 Vidare ansåg regeringen att informationen som skulle offentlig- göras enligt direktivet medvetet eller omedvetet skulle kunna använ- das på fel sätt, eftersom uppgifterna var för begränsade för att kunna ge en rättvisande bild av ett företags ekonomiska verksamhet i ett land. Ytterligare ett problem som förutsågs var att företag inom EU skulle drabbas av konkurrensnackdelar i förhållande till företag utan- för EU.8 
  
 Som skäl för direktivet hänvisade kommissionen till de krav på rättvisa och transparens för multinationella företags skattebetalningar som allmänheten ställt.9 Kommissionen har haft ambitionen att EU ska vara en global förebild i denna fråga. Direktivet syftar således till att förbättra möjligheten för allmänheten att få insyn i de stora före- tagens skattebetalningar. 
  
 EU-institutionerna 
  förväntar sig att en landspecifik rapportering ska vara ett effektivt verktyg för att främja företagens transparens och ansvarstagande, möjliggöra för allmänheten att bedöma företagens påverkan på ekonomin och förbättra för aktieägare att utvärdera de risker som företagen tar. Rapporteringen förväntas även 
  
 •leda till investeringsstrategier som är baserade på korrekt infor- mation, 
  
 •öka beslutfattares förmåga att bedöma effektiviteten och inverk- an av den nationella skattelagstiftningen, samt 
  
 •förbättra anställdas rätt till information och samråd. 
  
 EU-institutionerna 
  bedömer vidare att direktivet medför att före- tagen får bättre relationer med sina intressenter, vilket i sin tur leder till ökad stabilitet och bättre möjligheter till finansiering. Samman- taget räknar man med att direktivet kommer att bidra till en väl fun- gerande inre marknad. 
  
 8Se regeringskansliets faktapromemoria 2015/16:FPM81 den 17 maj 2016. 
  
 9Se kommissionens meddelande av den 27 oktober 2015, Kommissionens arbetsprogram 2016 
  
 – Dags för nya tag, meddelande av den 16 december 2014. 
  
 69 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 SOU 2022:29 
  
 3.2Våra direktiv 
  
 Vårt uppdrag är att analysera det nya direktivet samt bedöma vilka författningsändringar som behövs för att anpassa svensk rätt till direk- tivet och då särskilt beakta att allmänheten får tillgång till och möj- lighet att bedöma informationen i rapporten. Vi ska även lämna nöd- vändiga författningsförslag. 
  
 3.3Överväganden och förslag 
  
 Detta avsnitt inleds med överväganden om formerna för genom- förandet av direktivet. Därefter redogör vi för direktivets innehåll och ger förslag på nödvändiga författningsändringar. avsnittet behandlar då vilka företag som ska vara skyldiga att lämna en inkomstskatte- rapport samt hur rapporten ska utformas, offentliggöras och tillgänglig- göras. Vidare redogörs för hur de nya reglernas efterlevnad ska säker- ställas. När det gäller konsekvenserna av förslagen, se avsnitt 7.1. 
  
 3.3.1Formerna för genomförandet av direktivet 
  
 Förslag: Direktivets krav på att vissa företag ska offentliggöra en årlig inkomstskatterapport ska tas in i en ny lag. 
  
 Direktivets krav ska ansluta till den struktur och terminologi som finns i svensk rätt 
  
 Genomförandet av direktivet måste givetvis stå i överensstämmelse med  
 EU-rätten. 
  Det finns därför anledning att göra några inledande noteringar om den. 
  
 Man brukar skilja mellan den primära och den sekundära EU- rätten. Den primära  
 EU-rätten 
  består av de grundläggande fördragen, medan den sekundära  
 EU-rätten 
  utgörs av de rättsakter som EU:s institutioner har utfärdat på grundval av de grundläggande fördra- gen. Direktivet är en typ av rättsakt. Ett direktiv syftar bl.a. till att harmonisera medlemsstaternas lagstiftning. Det riktar sig till medlems- staterna och anger ett visst resultat som ska uppnås inom en bestämd 
  
 70 
  
 SOU 2022:29 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 tid. Ett direktiv överlåter emellertid åt staterna själva att bestämma form och tillvägagångssätt för genomförandet. 
  
 Det innebär att ett direktiv inte är direkt tillämpligt i medlems- staterna. Inte heller är det avsett att ha någon direkt effekt i förhåll- andet mellan enskilda, dvs. dess bestämmelser grundar inte några rättigheter eller skyldigheter för enskilda. Om en medlemsstat inte genomför direktivets bestämmelser i nationell rätt, anses dock att enskilda rättssubjekt i viss utsträckning kan åberopa direktivets bestäm- melser gentemot det allmänna. 
  
 Bestämmelserna i direktivet om offentliggörande av inkomstskatte- uppgifter är av flera olika slag. I betydande delar är direktivet tving- ande, vilket innebär att medlemsstaterna är skyldiga att se till att den nationella rättsordningen anpassas till de normer som direktivet upp- ställer. I vissa delar har medlemsstaterna dock ett eget handlingsut- rymme, vilket i direktivet kommer till uttryck genom att medlems- staterna får tillåta vissa undantag. 
  
 En särskild fråga är hur nära den svenska lagtexten bör ansluta till texten i direktivet. Det är inte nödvändigt att vid genomförandet av ett direktiv ordagrant återge de formuleringar som direktivet inne- håller eller ge den svenska författningen samma struktur som direk- tivet. Det borde normalt inte heller vara nödvändigt att använda den terminologi som direktivet använder. Det kan tvärtom vara lämpligt och rimligt att utforma de bestämmelser som direktivet föranleder på ett sätt som överensstämmer med svensk lagstiftningstradition, systematik och terminologi. Samtidigt är det naturligt att bestämmel- serna utformas så att sambandet med direktivets bestämmelser går att urskilja. 
  
 Det är en självklar utgångspunkt att den nationella lagstiftningen till sitt innehåll måste svara mot direktivets inte bara uttryckliga utan även underförstådda krav. Lagstiftaren måste avhålla sig från sådana nationella lösningar och bestämmelser som strider mot direktivets anda eller syfte eller som vid tillämpningen skulle riskera att för- hindra ett effektivt genomförande av direktivet. Detta gäller även om reglerna inte framstår som i formell mening otillåtna enligt direktivet (jfr prop. 1995/96:10, del I, s. 173). 
  
 Det måste också antas att medlemsstaterna har en betydande fri- het när det gäller de närmare formerna för genomförandet av direk- tivet i nationell rätt. Med hänsyn tagen till utgångspunkterna ovan, kan och bör de nya bestämmelser som fordras i svensk rätt utformas 
  
 71 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 SOU 2022:29 
  
 på ett sätt som ansluter till den svenska redovisningsrättens respek- tive associationsrättens struktur och terminologi. 
  
 I de flesta fall är artiklarna i direktivet klara och otvetydiga. Endast i något fall är det mer svårtolkat. Vilka överväganden som då gör sig gällande diskuteras nedan i anslutning till sakfrågan. 
  
 Direktivets krav ska tas in i en ny lag 
  
 Det finns inga bestämmelser i svensk rätt som motsvarar de krav på nationella regler som direktivet uppställer. Direktivet behöver alltså införlivas genom att kraven tas in i en ny eller befintlig lag eller för- ordning. Skyldigheten att lämna en inkomstskatterapport som före- skrivs i direktivet överensstämmer i huvudsak med  
 land-för-land- 
  rapporteringen enligt skatteförfarandelagen – dock med den väsentliga skillnaden att  
 land-för-land-rapporten 
  inte ska offentliggöras. Skatte- förfarandelagen innehåller bestämmelser om förfarandet vid uttag av skatter och avgifter (1 kap. 1 §). Eftersom direktivet gäller offentlig- görande av inkomstskatteuppgifter talar skatteförfarandelagens tillämp- ningsområde mot att låta direktivet införlivas i den lagen. 
  
 En möjlighet är att föra in de nya bestämmelserna i lagen om rapportering av vissa betalningar till myndigheter. Det finns dock betydande skillnader i den lagen respektive direktivet gällande vilka företag som är rapporteringsskyldiga, innehållet i rapporterna och hur rapporterna ska offentliggöras. Att ta in bestämmelser om offent- liggörande av inkomstskatteuppgifter i den lagen blir otympligt. 
  
 Vidare har reglerna ett visst samband med redovisningslagstift- ningen, men sambandet är inte så starkt att de bör tas in i årsredovis- ningslagen. Exempelvis ska uppgifterna i inkomstskatterapporten publiceras på företagets webbplats, och inte i årsredovisningen. Vi bedömer därmed att det är lämpligast att införliva direktivet i en ny, särskild lag eller förordning. 
  
 Direktivet rör förhållandet mellan enskilda företag och staten och gäller skyldigheter för de enskilda företagen. Huvudregeln är därmed att bestämmelserna ska tas in i lag (jfr 8 kap. 2 § första stycket 2 regeringsformen). Det är i och för sig inte uteslutet att regler av detta slag efter bemyndigande i lag skulle kunna tas in genom bestämmelser 
  
 iförordning. Det nära sambandet med skatte- och redovisningslag- stiftningen talar dock för att det lämpligaste är att bestämmelserna tas 
  
 72 
  
 SOU 2022:29 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 in i lag. De nya bestämmelserna om offentliggörande av inkomstskatte- uppgifter föreslås således tas in i en ny, särskild lag. 
  
 Allmänna överväganden inför valbara åtgärder 
  
 Medlemsstaterna bestämmer själva hur den nationella lagregleringen ska formuleras, även i de delar där direktivet är tvingande. Direktivet innehåller dock två valmöjligheter för medlemsstaterna. Det handlar dels om att låta företag tillfälligt undanta vissa uppgifter från offent- liggörande (artikel 48c.6), dels om att undanta företag från skyldig- heten att publicera inkomstskatterapporten på deras webbplats (arti- kel 48d.3). I dessa delar kan alltså medlemsstaterna själva bestämma om undantagen ska införas i den nationella rätten eller inte. 
  
 Frågan är då i vilken utsträckning den svenska lagstiftaren bör använda den valfrihet som direktivet ger. I sammanhanget gör sig olika aspekter gällande. 
  
 Direktivet handlar om att multinationella koncerner och företag ska offentliggöra inkomstskatteuppgifter i en särskild rapport. Om vissa förutsättningar är uppfyllda, är det tillräckligt att ett företag i koncernen offentliggör en inkomstskatterapport. Att det är fråga om gränsöverskridande koncerner och företag talar för att reglerna bör utformas i nära anslutning till direktivet. Det bör vara enklast för t.ex. en koncern när den överväger vilka företag som är rapporterings- skyldiga och på vilket företags webbplats rapporten ska offentlig- göras. 
  
 En lagreglering som ansluter helt till hur direktivet har utformats och formulerats riskerar emellertid att bli oklar och oförenlig med annan svensk lagstiftning. Enligt vår mening bör man välja samma medelväg som när det gäller rapportering av vissa betalningar till myn- digheter. Det innebär bl.a. att nya bestämmelser om rapportering av inkomstskatt så långt möjligt bör ansluta till sedvanlig svensk redo- visningsrättslig och associationsrättslig terminologi. När det gäller vilka uppgifter som rapporten ska innehålla bör bestämmelserna, för att underlätta för företagen, om möjligt även ansluta till vad som gäller för  
 land-för-land-rapporter. 
  
 Vad särskilt gäller frågan om möjligheterna till undantag som direk- tivet ger bör användas, ställs allmänhetens behov av att få tillgång till och möjlighet att bedöma informationen i rapporten mot företagens 
  
 73 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 SOU 2022:29 
  
 behov av att skydda sin marknadsposition samt intresset av en admi- nistrativt enkel ordning. Vilka intressen som ska ges företräde får prövas från fråga till fråga. De närmare övervägandena presenteras i anslutning till de relevanta sakfrågorna. 
  
 3.3.2Tröskelvärdet ska vara 8 miljarder kronor 
  
 Förslag: Tröskelvärdet som utgör utgångspunkten för den nya lagens tillämpningsområde ska vara 8 miljarder kronor. 
  
 Avgörande för om ett företag är skyldigt att upprätta en inkomst- skatterapport är om företagets eller koncernens intäkter på balans- dagen uppgick till mer än 750 miljoner euro för vart och ett av de två senaste på varandra följande räkenskapsåren (se t.ex. artikel 48b.1 första stycket i fråga om moderföretag). Företaget ska inte behöva upprätta en skatterapport om företagets eller koncernens intäkter på motsvarande sätt understiger 750 miljoner euro (artikel 48b.1 andra stycket i fråga om moderföretag). 
  
 Det är alltså inte möjligt för medlemsstaterna att sätta ett högre eller lägre tröskelvärde än det som anges i direktivet, även om en viss avrundning i den nationella valutan är tillåten (artikel 48c.9). Tröskel- värdet är avgörande för om ett företag är rapporteringsskyldigt. 
  
 För företag som inte tillämpar sådana internationella redovisnings- standarder som antagits av EU betyder uttrycket intäkter, vid beräk- ning av tröskelvärdet, detsamma som nettoomsättning. För övriga företag har uttrycket samma betydelse som enligt det regelverk för års- eller koncernredovisning som företaget tillämpar (artikel 48a.2). Svenska företag tillåts inte använda internationella redovisningsstan- darder i årsredovisningen i juridisk person varför det alltid blir netto- omsättningen som avgör tröskelvärdet för företag som inte ingår i en koncern. Uttrycket intäkter bör förklaras närmare i författningskom- mentaren. Någon definition av begreppet behöver inte tas in i lagen. 
  
 En medlemsstat som inte har infört euron får omräkna tröskel- värdet till sin nationella valuta. Medlemsstaten ska i så fall tillämpa den växelkurs som gällde för den 21 december 2021 (den dag direkti- vet trädde i kraft) och som anges i EU:s officiella tidning. Tröskel- värdet får minskas eller ökas med högst 5 procent för att avrunda beloppet i den nationella valutan (artikel 48c.9 första stycket). 
  
 74 
  
 SOU 2022:29 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 Tröskelvärdet för dotterföretag vars moderföretag som upprättar koncernredovisning hör hemma utanför EU ska räknas om till mot- svarande belopp i den nationella valutan för de berörda tredjeländerna genom tillämpning av den växelkurs som gällde den 21 december 2021, avrundat till närmaste tusental (artikel 48c.9 andra stycket). Motsvarade gäller för filialer i fråga om företaget som bedriver närings- verksamhet genom filialen eller, om företaget ingår i en koncern, moderföretaget som upprättar koncernredovisning. 
  
 Tröskelvärdet som avgör om ett företag behöver lämna in en land-  
 för-land-rapport 
  till Skatteverket anges i kronor (33 a kap. 6 § första stycket skatteförfarandelagen). I OECD:s modellag angavs tröskel- värdet till 750 miljoner euro. Vid genomförandet bestämdes beloppet till 7 miljarder kronor. I förarbetena diskuterades i vilken valuta trös- kelvärdet skulle anges och det uttalades då följande (prop. 2016/17:47 s. 55 f.). Den naturliga utgångspunkten måste vara att svensk valuta ska användas i svenska författningar. Undantag kan dock göras om det finns tillräckligt starka praktiska skäl för att använda euro. De flesta svenska koncerner som är aktuella för  
 land-för-land-rappor- 
  tering torde ha sin redovisning i kronor. Vid en samlad bedömning skulle ett gränsbelopp i euro inte innebära någon tydlig fördel. Gräns- värdet ska därför anges i kronor. 
  
 Det finns ingen anledning att omvärdera dessa uttalanden. Ut- gångspunkten är alltså att tröskelvärdet ska anges i kronor. Utred- ningen känner inte till vilken valuta de övriga  
 EU-länderna 
  kommer att använda vid genomförandet av direktivet. Det står dock klart att de länder som använder euro kommer att ange tröskelvärdet i euro. Beträffande övriga länder finns skäl att tro att dessa länder kommer att ange beloppet i sin inhemska valuta. 
  
 Oavsett om det svenska tröskelvärdet anges i euro eller kronor kan det uppstå problem för de koncerner och företag vars intäkter ligger nära värdet. Om t.ex. en filial i Sverige har öppnats av ett före- tag utanför EU som ingår i en koncern vars intäkter precis överstiger 7,7 miljarder kronor (som motsvarar cirka 750 miljoner euro då direk- tivet trädde i kraft), kan filialen undgå rapporteringskrav om det i kon- cernen ingår ett medelstort eller stort dotterföretag som hör hemma i en annan medlemsstat (artikel 48b.5). Om den andra medlemsstaten har avrundat tröskelvärdet uppåt, t.ex. till ett belopp i sin inhemska valuta som motsvarar 8 miljarder kronor, innebär det att dotter- företaget inte är rapporteringsskyldigt i hemlandet. Syftet med undan- 
  
 75 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 SOU 2022:29 
  
 taget för filialen borde vara att dotterföretaget ska upprätta en rapport för hela koncernen I stället för filialen. Detta syfte går i ett sådant fall om intet eftersom varken filialen i Sverige eller dotterföretaget kom- mer att vara rapporteringsskyldigt. 
  
 Risken för att den beskrivna situationen uppstår borde vara liten. Men om den skulle uppkomma, kan den inte lösas genom att trös- kelvärdet anges i euro eftersom vissa andra medlemsstater förmod- ligen kommer att använda sin inhemska valuta. Det finns därför inte någon tydlig fördel att bestämma tröskelvärdet i euro. Vi föreslår att tröskelvärdet anges i kronor. 
  
 Direktivet trädde i kraft den 21 december 2021. Enligt EU:s offi- ciella tidning uppgick växelkursen för en euro då till 10,3010 kronor, vilket innebär att tröskelvärdet som utgångspunkt ska uppgå till 7 725 750 000 kronor. Tröskelvärdet får avrundas med högst 5 pro- cent vilket är 386 287 500 kronor. Det innebär att tröskelvärdet skulle kunna avrundas antingen till 7,5 miljarder kronor eller 8 miljarder kronor. 
  
 Om tröskelvärdet avrundas nedåt och bestäms till 7,5 miljarder kronor skulle ett dotterföretag i Sverige behöva offentliggöra en in- komstskatterapport, om koncernens intäkter precis översteg 7,5 mil- jarder kronor. Ett dotterföretag i samma koncern som hör hemma i en annan medlemsstat skulle dock inte behöva offentliggöra en rapport, om den staten I stället har avrundat tröskelvärdet uppåt till ett belopp som motsvarar 8 miljarder kronor. En sådan situation är givetvis inte tillfredsställande. För att i möjligaste mån undvika den bör tröskelvärdet avrundas uppåt till 8 miljarder kronor. 
  
 3.3.3Rapporteringsskyldiga företag 
  
 Förslag: Den nya lagen ska gälla för aktiebolag och handelsbolag som är moderföretag som upprättar koncernredovisning och före- tag som inte ingår i en koncern. Lagen ska även gälla för större dotterföretag, om dess moderföretag som upprättar koncernredo- visning hör hemma utanför EU, och för vissa större filialer. 
  
 För rapporteringsskyldighet ska krävas att intäkterna för kon- cernen eller företaget uppgick till mer än 8 miljarder kronor under vart och ett av de två senaste räkenskapsåren. Rapporterings- skyldiga moderföretag och företag som inte ingår i en koncern ska 
  
 76 
  
 SOU 2022:29 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 upprätta, offentliggöra och tillgängliggöra en inkomstskatterapport. Rapporteringsskyldiga dotterföretag och filialer ska som huvud- regel offentliggöra och tillgängliggöra en sådan rapport. I vissa fall ska dotterföretag och filialer även upprätta en rapport och upp- rätta, offentliggöra och tillgängliggöra ett uttalande om att före- taget inte har fått tillräcklig information. 
  
 Ett företag ska inte längre behöva upprätta, offentliggöra och tillgängliggöra en inkomstskatterapport om intäkterna för före- taget eller för den koncern som företaget ingår i var lägre än 8 mil- jarder kronor under vart och ett av de två senaste räkenskapsåren. Därutöver ska en filial inte längre behöva offentliggöra och till- gängliggöra en rapport om dess nettoomsättning var lägre än 80 miljoner kronor under vart och ett av de två senaste räkenskaps- åren. 
  
 Banker och värdepappersbolag ska inte vara rapporteringsskyl- diga, om de är moderföretag som upprättar koncernredovisning eller företag som inte ingår i en koncern. Detsamma gäller företag som bara bedriver näringsverksamhet i Sverige. 
  
 Ett dotterföretag ska under vissa förutsättningar inte behöva offentliggöra och tillgängliggöra någon inkomstskatterapport om dess koncernföretag gör det i stället. Detsamma gäller för en filial i fråga om företaget som bedriver näringsverksamhet genom filia- len eller, om företaget ingår i en koncern, dess koncernföretag. 
  
 Dotterföretag och filialer ska även vara rapporteringsskyldiga om de inte tjänar något annat syfte än att kringgå rapporterings- kraven i den nya lagen. 
  
 Allmänna utgångspunkter 
  
 Direktivet är tillämpligt på aktiebolag. Det är även tillämpligt på handelsbolag, inklusive kommanditbolag, i vilka samtliga direkta eller indirekta delägare är juridiska personer med begränsat ansvar, t.ex. aktiebolag. Skälet till begränsningen för handelsbolag är att redovis- ningsdirektivet syftar till att möjliggöra offentlig granskning och kontroll över företag med begränsat ansvar. 
  
 När det gäller den nya lagen kommer bara koncerner och företag med intäkter som överstiger 8 miljarder kronor att komma i fråga för rapportering. Konstruktionen innebär att det i praktiken inte borde finns några handelsbolag som ensamma, eller tillsammans med 
  
 77 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 SOU 2022:29 
  
 koncernföretag, når upp till tröskelvärdet. Det saknas därmed behov av att ta in begränsningen gällande handelsbolag i den nya lagen. 
  
 Utredningen anser att det inte finns anledning att låta andra före- tag än aktiebolag och handelsbolag omfattas av rapporteringsskyl- digheten. För att ett företag ska vara skyldigt att rapportera ska det vara antingen ett aktiebolag eller ett handelsbolag. 
  
 För att ett utländskt företag som bedriver näringsverksamhet i Sverige genom en filial ska vara rapporteringsskyldigt krävs att före- tagets juridiska form kan jämföras med ett aktiebolag (artikel 1). 
  
 Moderföretag 
  
 Ett yttersta moderföretag ska vara rapporteringsskyldigt om de sam- manlagda intäkterna enligt koncernredovisningen på balansdagen över- steg tröskelvärdet för vart och ett av de två senaste på varandra följande räkenskapsåren (artikel 48b.1 första stycket). Inkomstskatterapporten ska avse det senare av dessa två räkenskapsår då intäktskravet är upp- fyllt. Ett yttersta moderföretag är ett företag som upprättar koncern- redovisning för flertalet företag i koncernen (artikel 48a.1 1). 
  
 EU-rättens 
  koncernbegrepp är genomfört i svensk rätt genom årsredovisningslagen (1995:1554). Med moderföretag avses därför detsamma som i den lagen (1 kap. 4 §). 
  
 Uttrycket yttersta moderföretag används inte i svensk redovisnings- rätt och associationsrätt. Det företag som direktivet syftar på motsvarar det enklare uttrycket moderföretag som upprättar koncernredo- visning (jfr 7 kap. årsredovisningslagen). Ett företag som är moder- företag i förhållande till andra företag, men som själv är dotterföre- tag till ett annat moderföretag, är inte moderföretag i nu avsedd mening och därmed inte rapporteringsskyldigt. Det handlar alltså om det moderföretag som inte kontrolleras av något annat företag. Vi bedömer att uttrycket moderföretag som upprättar koncernredovis- ning är lättare att begripa och därför bör användas i den nya lagen. 
  
 När begreppet moderföretag används nedan syftar det på moder- företaget som upprättar koncernredovisning för flertalet företag i kon- cernen. 
  
 Moderföretagets rapporteringsskyldighet består i att upprätta, offentliggöra och tillgängliggöra en inkomstskatterapport. 
  
 78 
  
 SOU 2022:29 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 Aktiebolag och handelsbolag som inte ingår i en koncern 
  
 Ett fristående företag är rapporteringsskyldigt om intäkterna på balans- dagen översteg tröskelvärdet för vart och ett av de två senaste på varandra följande räkenskapsåren, vilket framgår av företagets års- bokslut (artikel 48b.1 tredje stycket). Inkomstskatterapporten ska avse det senare av dessa två räkenskapsår då intäktskravet är uppfyllt. Ett fristående företag är ett företag som inte ingår i en koncern (arti- kel 48a.1 4). En koncern definieras som ett moderföretag och alla dess dotterföretag (artikel 2.11 i redovisningsdirektivet). Med koncern avses detsamma som i årsredovisningslagen. Skyldigheten att lämna en rapport enligt den nya lagen bör i denna del utformas så att den gäller företag, dvs. aktiebolag och handelsbolag, som inte ingår i en koncern. 
  
 Bolagets rapporteringsskyldighet består i att upprätta, offentlig- göra och tillgängliggöra en inkomstskatterapport. 
  
 Undantag för moderföretag och företag som inte ingår i en koncern 
  
 Det finns två undantag från skyldigheten att upprätta, offentliggöra och tillgängliggöra en inkomstskatterapport för moderföretag och företag som inte ingår i en koncern. 
  
 Det första undantaget gäller om företaget och dess anknutna före- tag är etablerade eller har sina fasta driftställen eller varaktiga affärs- verksamhet inom en enda medlemsstat och inte i någon annan skattejurisdiktion (artikel 48b.2). Uttrycket anknutna företag bör närmast tolkas som koncernföretag, dvs. företag som ingår i samma koncern (artikel 2.12 i redovisningsdirektivet). I den engelska språk- versionen av direktivet används uttrycket affiliated undertakings för anknutna företag vilket i redovisningsdirektivet har översatts till koncernföretag. Den rätta översättningen av affiliated undertakings bör såldes vara koncernföretag, och inte anknutna företag. Denna tolkning stöds även av att det i en annan bestämmelse i direktivet anges att ”… all verksamhet i samtliga anknutna företag som omfattas av koncernredovisningen” (artikel 48b.3). 
  
 Det andra undantaget innebär att kreditinstitut och värdepappers- bolag inte ska behöva upprätta, offentliggöra och tillgängliggöra en inkomstskatterapport om de eller ett annat företag i samma koncern I stället offentliggör en rapport enligt artikel 89 i kapitaltäcknings- direktivet. Rapporten ska innehålla information om all verksamhet 
  
 79 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 SOU 2022:29 
  
 i företaget och, för moderföretag, all verksamhet som bedrivs i koncer- nen (artikel 48b.3). Artikel 89 i kapitaltäckningsdirektivet har genom- förts i svensk rätt genom Finansinspektionens föreskrifter och all- männa råd om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag. Av föreskrifterna framgår att de ska tillämpas av kreditinstitut, värde- pappersbolag och finansiella holdingföretag i fråga om rapportering av inkomstskatteuppgifter. 
  
 Undantagen bör avspeglas i den nya lagen. 
  
 Dotterföretag 
  
 Medelstora och stora dotterföretag är rapporteringsskyldiga om de ingår i en koncern och moderföretaget hör hemma utanför EU (arti- kel 48b.4). Moderföretaget som avses är det som upprättar koncern- redovisning för flertalet företag i koncernen. En annan förutsättning är att koncernens intäkter på balansdagen översteg tröskelvärdet för vart och ett av de två senaste på varandra följande räkenskapsåren. Medelstora och stora företag som avses i direktivet är företag som uppfyller villkoren för större företag i årsredovisningslagen (arti- kel 3.3 och 3.4 i redovisningsdirektivet och 1 kap. 3 § 4 andra ledet årsredovisningslagen). Det är därför lämpligt att i den nya lagen hän- visa till årsredovisningslagens definition av större företag. 
  
 Dotterföretagens rapporteringsskyldighet består i första hand i att offentliggöra och tillgängliggöra en inkomstskatterapport. I direkti- vet förutsätts alltså dotterföretagen ha tillgång till en inkomstskatte- rapport. 
  
 Om en inkomstskatterapport inte finns tillgänglig ska dotterföre- taget begära att moderföretaget tillhandahåller all information som krävs för att dotterföretaget ska kunna offentliggöra och tillgänglig- göra en rapport (artikel 48b.4). Om moderföretaget, trots begäran, inte tillhandahåller all nödvändig information ska dotterföretaget upprätta, offentliggöra och tillgängliggöra en inkomstskatterapport med all information som gjorts tillgänglig. Dotterföretaget ska i ett sådant fall även upprätta, offentliggöra och tillgängliggöra ett uttal- ande om att moderföretaget inte har gjort den nödvändiga informa- tionen tillgänglig (artikel 48b.4). 
  
 I andra hand, då en inkomstskatterapport inte finns tillgänglig, består således dotterföretagens rapporteringsskyldighet även i att upp- 
  
 80 
  
 SOU 2022:29 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 rätta en rapport. I vissa fall omfattar skyldigheten också att upprätta, offentliggöra och tillgängliggöra ett uttalande om bristande infor- mation. 
  
 En bestämmelse som reglerar dotterföretagets rapporteringsskyl- dighet bör tas in i den nya lagen. 
  
 Ett dotterföretag ska, trots de här nämnda begränsningarna och undantagen, vara skyldigt att offentliggöra och tillgängliggöra en in- komstskatterapport om det inte tjänar något annat syfte än att kringgå rapporteringskraven i den nya lagen (artikel 48b.7). Om dotterföre- taget inte har tillgång till en inkomstskatterapport, följer inte direkt av direktivet att dotterföretaget ska begära den information som behövs för att upprätta rapporten från moderföretaget. Det följer inte heller att dotterföretaget, om sådan information inte lämnas, behöver upprätta, offentliggöra och tillgängliggöra ett uttalande om att moder- företaget inte har gjort den nödvändiga informationen tillgänglig. 
  
 Trots avsaknaden av sådana uttryckliga krav, menar vi att det följ- er av direktivets andemening att kraven ska ställas på dotterföretag i dessa situationer. Vid tillämpning av denna bestämmelse är dotter- företagets enda syfte att kringgå direktivets krav. Då ligger det nära till hands att anta att moderföretaget inte kommer att upprätta en inkomstskatterapport på frivillig basis. Det bör då krävas av dotter- företaget att det begär information för att på egen hand kunna upp- rätta en rapport och således uppfylla direktivets syfte, dvs. att offent- liggöra inkomstskatteuppgifter om hela koncernen, i den mån det är möjligt. 
  
 Om begäran inte hörsammas får dotterföretaget upprätta en inkomst- skatterapport på egen hand. Det skulle då vara till hjälp för allmän- heten, för att kunna bedöma innehållet i rapporten på bästa sätt, och i linje med direktivets syfte, att dotterföretaget även upprättar, offent- liggör och tillgängliggör ett uttalande om bristande information. Vi anser därför att rapporteringsskyldigheten då ett dotterföretags enda syfte är att kringgå den nya lagen bör vara densamma som för dotter- företag som är rapporteringsskyldiga enligt huvudregeln. 
  
 81 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 SOU 2022:29 
  
 Filialer 
  
 En filial som har öppnats i Sverige av ett företag som är etablerat utanför EU är rapporteringsskyldigt under vissa förutsättningar (arti- kel 48b.5). Direktivet är tillämpligt om filialen har etablerats av ett företag vars juridiska form kan jämföras med ett aktiebolag. 
  
 En filial föreligger när ett utländskt företag bedriver sin närings- verksamhet i Sverige genom ett avdelningskontor med självständig förvaltning (2 § första stycket 1 lagen [1992:160] om utländska filialer 
  
 m.m.[filiallagen]). En filial utgör en del av det utländska företaget och är ingen självständig juridisk person. En utländsk juridisk person med en filial i Sverige blir skattskyldig för inkomster som anknyter till filialens verksamhet i Sverige, under förutsättning att filialen utgör ett fast driftställe (jfr 2 kap. 29 § inkomstskattelagen [1999:1229]). Vi anser att begreppet filial i direktivet betyder samma sak som i svensk rätt. Det finns alltså inget behov av att förklara begreppet i den nya lagen. 
  
 I den nya lagen bör det anges när en filial är rapporteringsskyldig och vad rapporteringsskyldigheten innebär. För det första gäller att intäkterna för det företag som bedriver näringsverksamhet genom filialen eller, om företaget ingår i en koncern, koncernens intäkter på balansdagen översteg tröskelvärdet för vart och ett av de två senaste på varandra följande räkenskapsåren (artikel 48b.5 sjätte stycket a). För det andra gäller rapporteringskravet bara för större filialer som har en nettoomsättning som översteg det gränsvärde som införlivats i artikel 3.2 i redovisningsdirektivet för vart och ett av de två senaste räkenskapsåren (artikel 48b.5 fjärde stycket). Gränsvärdet anges i års- redovisningslagen (1 kap. 3 § 4 och 5) och är bestämt till 80 miljoner kronor. 
  
 Filialens rapporteringsskyldighet består i första hand i att offent- liggöra och tillgängliggöra en inkomstskatterapport. I direktivet för- utsätts alltså filialen ha tillgång till en rapport. 
  
 Om inkomstskatterapporten inte finns tillgänglig ska filialen begära att företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen eller, om företaget ingår i en koncern, dess moderföretag som upprättar kon- cernredovisning tillhandahåller all information som krävs för att filialen ska kunna offentliggöra och tillgängliggöra en rapport (artikel 48b.5). Om företaget, trots begäran, inte tillhandahåller all nödvändig infor- 
  
 82 
  
 SOU 2022:29 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 mation ska filialen upprätta, offentliggöra och tillgängliggöra en rapport med all information som gjorts tillgänglig. 
  
 Filialen ska i ett sådant fall även upprätta, offentliggöra och tillgäng- liggöra ett uttalande om att företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen eller, om företaget ingår i en koncern, dess moderföretag inte har gjort den nödvändiga informationen tillgänglig (artikel 48b.5). I andra hand, då en inkomstskatterapport inte finns tillgänglig, består således filialens rapporteringsskyldighet även i att upprätta en rapport. I vissa fall omfattar rapporteringsskyldigheten också att upprätta, offentliggöra och tillgängliggöra ett uttalande om bristande infor- mation. 
  
 Vidare ska filialen, på samma sätt som dotterföretaget, vara rap- porteringsskyldig om den inte tjänar något annat syfte än att kringgå rapporteringskraven i den nya lagen (artikel 48b.7). Rapporterings- skyldigheten består i att offentliggöra och tillgängliggöra en inkomst- skatterapport och, i förekommande fall, ett uttalande om bristande information (jämför avsnittet ovan om dotterföretag). 
  
 Undantag för dotterföretag och filialer i vissa fall 
  
 För de dotterföretag och filialer som är rapporteringsskyldiga för att de uppfyller kraven på att företagets eller koncernens intäkter över- stiger 8 miljarder kronor, att moderföretaget hör hemma utanför EU osv. finns några undantag då rapporteringsskyldigheten faller bort. 
  
 För ett dotterföretag ska för det första moderföretaget ha upp- rättat en inkomstskatterapport som överensstämmer med kraven i artikel 48c (som gäller rapportens innehåll). För det andra ska moder- företaget kostnadsfritt göra rapporten tillgänglig för allmänheten på ett av EU:s officiella språk på sin webbplats. För det tredje ska moder- företaget identifiera namn och registrerat säte för ett dotterföretag eller namn och adress för en filial inom EU. Det identifierade dotter- företaget eller den identifierade filialen ska ha offentliggjort rapport- en genom att ge in den till Bolagsverket eller motsvarande myndig- het inom EU (artikel 48b.6). Inkomstskatterapporten ska ha gjorts tillgänglig och offentlig senast 12 månader efter balansdagen för det räkenskapsår som rapporten gäller. Samma undantag gäller för en filial i fråga om företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen eller, om företaget ingår i en koncern, dess moderföretag (artikel 48b.6). 
  
 83 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 SOU 2022:29 
  
 En filial behöver inte heller lämna en inkomstskatterapport om det företag som bedriver näringsverksamhet genom filialen ingår i en koncern och koncernen har ett dotterföretag som är rapporterings- skyldigt enligt direktivet (artikel 48b.5 sjätte stycket b). 
  
 När rapporteringsskyldigheten upphör 
  
 Ett företag som har behövt upprätta, offentliggöra och tillgänglig- göra en inkomstskatterapport behöver inte längre göra det om intäk- terna för företaget eller för den koncern som företaget ingår i upp- gick till mindre än 8 miljarder kronor under vart och ett av de två senaste räkenskapsåren (artikel 48b). Det innebär att ett företag behö- ver upprätta, offentliggöra och tillgängliggöra en rapport för det första räkenskapsår som följer på det senaste räkenskapsår då intäk- terna uppgick till mer än 8 miljarder kronor. Året därpå upphör rappor- teringsskyldigheten, under förutsättning att intäkterna även det året uppgick till mindre än 8 miljarder kronor. 
  
 Det finns ytterligare en situation för filialer då deras rapporter- ingsskyldighet upphör. Filialer som har behövt offentliggöra och till- gängliggöra en inkomstskatterapport, behöver inte längre göra det om nettoomsättningen för filialen uppgick till mindre än 80 miljoner kronor under vart och ett av de två senaste räkenskapsåren (arti- kel 48b.5). 
  
 Den nya lagen bör utformas i enlighet med detta. 
  
 3.3.4Inkomstskatterapportens utformning 
  
 Förslag: I inkomstskatterapporten ska, på i lagen närmare angivet sätt, redovisas inkomstskatteuppgifter för hela verksamheten i kon- cernen eller i det rapporteringsskyldiga företaget. Rapporten ska upprättas enligt en särskild mall och i ett särskilt rapporterings- format. 
  
 Ett företag ska tillfälligt få utelämna uppgifter i inkomstskatte- rapporten om deras offentliggörande allvarligt skulle skada mark- nadspositionen för de företag som rapporten gäller. Uppgifterna ska i så fall offentliggöras inom fem år. Uppgifter som gäller verk- samhet som bedrivs i icke samarbetsvilliga jurisdiktioner på skatte- området ska aldrig få utelämnas. 
  
 84 
  
 SOU 2022:29 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 Den valuta som används i koncernredovisningen eller i årsredo- visningen ska användas i inkomstskatterapporten. 
  
 Inkomstskatterapportens innehåll 
  
 Direktivet anger de uppgifter som inkomstskatterapporten ska inne- hålla (artikel 48c.2). De uppgifter som inte förklaras närmare i direk- tivet bör som huvudregel överföras i princip ordagrant (artikel 48c.2  
 a–c, 
  e och h). Vissa uppgifter är desamma som ska anges i  
 land-för- 
  
 land-rapporten. 
  Dessa uppgifter bör då för enkelhetens skull anges på samma sätt som i skatteförfarandelagen. Några förklaringar till upp- gifterna behöver inte tas in i den nya lagen utan redovisas i författ- ningskommentaren. 
  
 Med begreppet intäkter avses antingen 
  
 •summan av nettoomsättningen, övriga rörelseintäkter, intäkter från ägarintressen med undantag av utdelningar från företag i samma koncern, intäkter från övriga värdepapper och fordringar som är anläggningstillgångar, övriga ränteintäkter och liknande intäkter, eller 
  
 •inkomsterna, som definieras av den ram för finansiell rapportering som ligger till grund för upprättandet av de finansiella rapporterna, exklusive värdejusteringar och utdelningar från företag i samma koncern. 
  
 I intäkterna ska transaktioner till närstående parter ingå. Det fram- går inte av direktivet vad som avses med närstående parter. Det ligger dock nära till hands att anta att begreppet har samma innebörd som enligt direktivet om administrativt samarbete i fråga om beskattning. Vidare hänvisar direktivet när det gäller begreppet intäkter till bilagor till redovisningsdirektivet, som är införlivade i svensk rätt genom bilagor till årsredovisningslagen. 
  
 Det är möjligt för företagen att redovisa uppgifterna enligt de anvisningar och instruktioner som framgår av avsnitt III delarna B och C i bilaga III till direktivet om administrativt samarbete i fråga om beskattning (artikel 48c.3). Direktivet är delvis genomfört i svensk rätt genom skatteförfarandelagen (33 a kap.). Detta innebär att företag som behöver upprätta en  
 land-för-land-rapport 
  kan använda samma uppgifter i inkomstskatterapporten som använts i  
 land-för-land- 
  
 85 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 SOU 2022:29 
  
 rapporten. Syftet är att undvika en ytterligare administrativ börda för de företag som redan är skyldiga att utforma en  
 land-för-land-rapport. 
  Om ett företag inte redovisar uppgifterna i inkomstskatterapporten enligt de anvisningar och instruktioner som finns i bilagan till direk- tivet om administrativt samarbete i fråga om beskattning, ska uppgif- terna beräknas enligt de instruktioner som framgår av direktivet. Se vidare författningskommentaren. 
  
 Företagen ska ange om inkomstskatterapporten är upprättad med utgångspunkt i rapporteringsinstruktionerna enligt bilagan till direk- tivet om administrativt samarbete i fråga om beskattning eller enligt direktivet (artikel 48c.10). En bestämmelse om detta bör tas in i lagen. 
  
 Uppgifterna i rapporten ska redovisas separat för varje medlems- stat. Om en medlemsstat omfattar fler än en skattejurisdiktion, ska uppgifterna läggas samman och lämnas på medlemsstatsnivå (arti- kel 48c.5 första stycket). En skattejurisdiktion är en stat eller en icke- statlig jurisdiktion med skattemässig autonomi i fråga om bolags- skatt (artikel 48a.1 3). 
  
 Uppgifterna i inkomstskatterapporten ska också redovisas sepa- rat för varje skattejurisdiktion som finns förtecknad i bilaga I i EU:s förteckning över icke samarbetsvilliga jurisdiktioner på skatteområdet den 1 mars det räkenskapsår som rapporten gäller (artikel 48c.5 andra stycket). För uppgifter som hänför sig till jurisdiktioner som, den 1 mars det räkenskapsår som rapporten gäller och den 1 mars före- gående räkenskapsår, finns omnämnda i bilaga II i den nämnda för- teckningen anges i direktivet att dessa ska tillhandahållas separat. Det framgår varken av skälen eller direktivets regler om det är någon egentlig skillnad mellan att uppgifterna ska redovisas respektive till- handahållas. I den engelska språkversionen används uttrycken present respektive provide. Enligt utredningens mening innebär de olika ord- valen inte att uppgifterna ska hanteras olika. Vi utgår från att samt- liga uppgifter ska redovisas i rapporten. 
  
 Gällande övriga skattejurisdiktioner ska uppgifterna redovisas sam- lat (artikel 48c.5 tredje stycket). En bestämmelse om hur uppgifter- na ska redovisas bör tas in i den nya lagen. 
  
 I direktivet finns mer detaljerade krav på hur uppgifterna ska rap- porteras. Uppgifterna ska hänföras till varje skattejurisdiktion på grundval av verksamhetsort, förekomsten av ett fast driftställe eller en varaktig affärsverksamhet som kan vara inkomstskattepliktig i den skattejurisdiktionen (artikel 48c.5 fjärde stycket). Om verksam- 
  
 86 
  
 SOU 2022:29 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 heten i flera koncernföretag kan vara inkomstskattepliktig inom en enda skattejurisdiktion, ska verksamheten redovisas samlat för den skattejurisdiktionen (artikel 48c.5 femte stycket). 
  
 Enligt vår bedömning räcker det att kravet på att uppgifter om en viss verksamhet inte får hänföras till fler än en skattejurisdiktion – på grund av dess betydelse för rapporteringen – uttryckligen framgår av den nya lagen (artikel 48c.5 sjätte stycket). 
  
 Inkomstskatterapporten ska redovisas med hjälp av en gemensam mall och elektroniska rapporteringsformat som är maskinläsbara (artikel 48c.4). Syftet är att säkerställa att uppgifterna i rapporterna är jämförbara. Kommissionen ska fastställa mallen och rapporterings- formaten enligt det granskningsförfarande som framgår av redovis- ningsdirektivet (artikel 50.2). Detta förväntas ske innan den nya lagen träder i kraft. Det bör anges i den nya lagen att rapporten ska upp- rättas enligt den mall och de rapporteringsformat som kommission- en har bestämt. När genomförandeförordningen har antagits bör det övervägas om en hänvisning till den ska tas in i lagen. 
  
 Företag bör tillfälligt få undanta vissa uppgifter i inkomstskatterapporten 
  
 Direktivet ger medlemsstaterna en möjlighet att låta rapporterings- skyldiga företag tillfälligt få utelämna en eller flera uppgifter från inkomstskatterapporten, om uppgifternas offentliggörande allvar- ligt skulle skada marknadspositionen för de företag som rapporten gäller (artikel 48c.6). Företaget som utelämnar uppgiften ska tydligt ange vilka uppgifter som är utelämnade och ge en motiverad förklaring i rapporten. Uppgifter som utelämnas ska offentliggöras i en senare inkomstskatterapport inom fem år från den dag då uppgifterna ur- sprungligen utelämnades. Uppgifter hänförliga till jurisdiktioner som finns förtecknade i bilaga I och II i EU:s förteckning över icke sam- arbetsvilliga jurisdiktioner på skatteområdet ska aldrig få utelämnas. 
  
 Bör då Sverige använda den valmöjlighet som direktivet ger? Som 
  
 viförstår direktivet får ett företag självt bedöma om några av uppgif- terna som ska offentliggöras allvarligt skulle skada marknadspositio- nen för de företag som inkomstskatterapporten gäller. Direktivet kräver alltså inte att en myndighet godkänner att uppgifterna ute- lämnas. 
  
 87 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 SOU 2022:29 
  
 En nackdel med att införa möjligheten för företagen att tillfälligt utelämna uppgifter är att allmänhetens tillgång till och möjlighet att granska uppgifterna i rapporterna begränsas. Det finns även risk för att en del företag alltför lättvindigt utelämnar uppgifter. Detta vägs dock i viss mån upp av kravet på att ett företag bara skulle få uppskov med uppgifter som allvarligt skulle kunna skada marknadspositionen om de offentliggjordes. Därtill skulle aldrig uppgifter hänförliga till icke samarbetsvilliga skattejurisdiktioner få undantas. Detta torde innebära att presumtionen för ett offentliggörande är stark. 
  
 Fördelen med att införa möjligheten till ett tillfälligt utelämnande av uppgifter är att den skulle minska risken för allvarlig skada av den position som de rapporteringsskyldiga företagen, och eventuellt dess koncernföretag, har på marknaden. En sådan skada skulle kunna upp- stå om det av inkomstskatterapporten går att utläsa information om företagets verksamhet som är känslig av konkurrensskäl, och som företaget inte annars skulle vara skyldigt att offentliggöra. Det kan exempelvis röra sig om omfattningen av verksamheten i en filial eller ett dotterföretag i ett land utanför EU. Särskilt under en etablerings- och tillväxtfas kan det finnas skäl för ett rapporteringsskyldigt före- tag att vilja skjuta upp offentliggörandet av sådana uppgifter. 
  
 En annan aspekt av att låta företag tillfälligt få skjuta upp offent- liggörandet av vissa uppgifter är att undantaget kan få betydelse för koncerner, vars moderföretag hör hemma utanför EU, vid valet av etableringsland för dotterföretag och filialer i EU. 
  
 Vid en avvägning mellan de konkurrensnackdelar som kan uppstå för företagen och de begränsningar för allmänheten som en uppskovs- möjlighet skulle leda till bedömer vi att konkurrensnackdelarna väger tyngre. Det bör framhållas att allmänheten får tillgång till alla upp- gifter i rapporten, om än något eller några år senare än vad direktivets huvudregel kräver. 
  
 Undantaget bör omfatta samtliga uppgifter i rapporten eftersom varje uppgift i sig kan ge viss information om den eller de verksamhe- ter som ska skyddas från insyn. En möjlighet för företag att tillfälligt utelämna samtliga uppgifter i rapporten bör alltså införas, bortsett från uppgifter som har att göra med icke samarbetsvilliga skattejuris- diktioner. Som föreskrivs i direktivet ska utelämnandet motiveras. 
  
 88 
  
 SOU 2022:29 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 Valuta 
  
 De belopp som anges i inkomstskatterapporten ska vara i den valuta som används av moderföretaget som upprättar koncernredovisningen eller, om företaget inte ingår i en koncern, av företaget som upprättar årsredovisningen (artikel 48c.8). Om ett dotterföretag har begärt att moderföretaget ska lämna den information som behövs för att rappor- ten ska kunna upprättas, och moderföretag inte gör det, ska beloppen vara i den valuta som dotterföretaget använder i sin årsredovisning. En bestämmelse om vilken valuta som ska användas bör införas i den nya lagen. 
  
 3.3.5Inkomstskatterapportens offentliggörande och tillgängliggörande 
  
 Förslag: Inkomstskatterapporten ska göras offentlig genom att skickas in till Bolagsverket. Bolagsverket ska registrera rapporten i det register som är tillämpligt för det företag som har offentlig- gjort rapporten. 
  
 Inkomstskatterapporten ska även göras tillgänglig för allmän- heten genom att publiceras på webbplatsen för det företag som har offentliggjort rapporten eller på webbplatsen för ett företag som ingår i samma koncern. Informationen ska förbli tillgänglig under minst fem år. 
  
 Detsamma ska i förekommande fall gälla för det uttalande om bristande information som vissa dotterföretag och filialer ska upp- rätta. 
  
 Inkomstskatterapporten ska offentliggöras på samma sätt som bolags- direktivet10 föreskriver i fråga om årsredovisningen och redovisnings- direktivet föreskriver i fråga om rapporten om betalningar till myndig- heter (jfr 8 kap. 3 § årsredovisningslagen och 8 § lagen om rapportering av betalningar till myndigheter). En kopia av rapporten ska alltså ges in till Bolagsverket, antingen genom en bestyrkt papperskopia eller en elektronisk version. 
  
 10Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/1132 av den 14 juni 2017 om vissa aspekter av bolagsrätt. 
  
 89 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 SOU 2022:29 
  
 Rapporten ska registreras i det register som är tillämplig för det företag som är skyldigt att offentliggöra rapporten. För aktiebolag ska registrering ske i aktiebolagsregistret (2 kap. aktiebolagsförord- ningen [2005:559]), för handelsbolag i handelsregistret (handelsregis- terlagen [1974:157]) och för filialer i filialregistret (13 § förordningen [1992:308] om utländska filialer m.m.). Bolagsverket ska kungöra att registreringen har skett. 
  
 I direktivet anges inte på vilket språk inkomstskatterapporten ska upprättas. I bolagsdirektivet sägs att ett offentliggörande ska ske på något av de språk som tillåts enligt de språkregler som gäller i respek- tive medlemsstat och att medlemsstaterna också ska tillåta offentlig- görande på andra språk. En rapport över betalningar till myndigheter ska vara på svenska och dessutom, om företaget som registreringen gäller begär det, på ett annat officiellt språk inom EU eller på norska eller isländska (8 § andra stycket lagen om rapportering av betalningar till myndigheter). Detsamma gäller årsredovisningar (8 kap. 3 c § års- redovisningslagen). Motsvarande bör gälla för inkomstskatterappor- ter enligt den nya lagen. 
  
 Kungörandet bör regleras närmare i förordning (jfr förordningen [2015:827] om rapportering av betalningar till myndigheter). 
  
 Inkomstskatterapporten ska även tillgängliggöras genom att före- tagen kostnadsfritt gör den tillgänglig på sin webbplats senast 12 måna- der efter balansdagen för det räkenskapsår som rapporten utarbetats för (artikel 48d.2). Rapporten ska i detta sammanhang vara på minst ett av EU:s officiella språk. 
  
 Inkomstskatterapporten ska göras tillgänglig på webbplatsen för det företag som upprättar rapporten, när det gäller moderföretag och företag som inte ingår i en koncern. För dotterföretag ska rapporten göras tillgänglig på webbplatsen för dotterföretaget eller något av företagen som ingår i samma koncern. I fråga om filialer är det filial- en, det företag som bedriver näringsverksamhet genom filialen eller något av företagen som ingår i samma koncern som ska göra inkomst- skatterapporten tillgänglig på sin webbplats. Hur och var rapporten ska tillgängliggöras bör anges i den nya lagen. 
  
 Inkomstskatterapporten ska förbli tillgänglig på webbplatsen under åtminstone fem år (artikel 48d.4). 
  
 En särskild fråga är om det ska införas en s.k. informationsbestäm- melse om regeringens rätt att meddela föreskrifter om elektronisk överföring till Bolagsverket och om bestyrkande av att en elektronisk 
  
 90 
  
 SOU 2022:29 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 kopia överensstämmer med originalet. En motsvarande bestämmelse finns i lagen om rapportering av betalningar till myndigheter (9 § andra stycket) och årsredovisningslagen (8 kap. 3 a §). 
  
 Som angetts i avsnitt 3.3.1 är huvudregeln att direktivet ska inför- livas i lag. Det innebär att regeringen får meddela föreskrifter om verkställighet av lag (8 kap. 7 § första stycket 1 regeringsformen). En informationsbestämmelse är alltså inte nödvändig men kan ändå vara ändamålsenlig i vissa fall, t.ex. om det är fråga om en ny lag som riktar sig till en bred allmänhet som inte kan förväntas känna till att det finns kompletterande bestämmelser på lägre nivå. Utredningen anser att en informationsbestämmelse skulle underlätta för företagen att få kännedom om att det finns fler bestämmelser som komplett- erar lagen. Det finns därför skäl att införa en sådan bestämmelse. 
  
 Direktivet ger medlemsstaterna en möjlighet att undanta företag från att tillgängliggöra inkomstskatterapporten på sin webbplats (arti- kel 48d.3). Förutsättningen är att Bolagsverket gör rapporterna till- gängliga för allmänheten på Näringslivsregistrets webbplats och kost- nadsfritt för tredjeparter inom EU. Näringslivsregistret är en  
 e-tjänst 
  som innehåller information från bl.a. aktiebolagsregistret, handels- och föreningsregistren, filialregistret, konkurs- och näringsförbuds- registren och bank- och försäkringsregistren. Ytterligare en förutsätt- ning är att företaget på sin webbplats dels informerar om att det är undantaget från skyldigheten att göra rapporten tillgänglig på sin webbplats, dels hänvisar till Näringslivsregistrets webbplats. 
  
 Stora företag publicerar redan i dag rapporter av intresse för all- mänheten på sin webbplats, bl.a. årsredovisningar. Det mest ändamåls- enliga för allmänheten är därför enligt vår mening att även inkomst- skatterapporten publiceras på företagets webbplats. Vi bedömer den ytterligare administrativa bördan för företagen som en publicering av rapporten skulle innebära som liten. 
  
 Vidare kan det ifrågasättas om det verkligen skulle underlätta för allmänheten om rapporterna fanns tillgängliga på Näringslivsregist- rets webbplats. Det naturliga för allmänheten borde vara att i första hand leta efter en inkomstskatterapport på företagets egen webbplats. 
  
 Sammantaget anser vi att en regel om att inkomstskatterapporten ska tillgängliggöras på företagets webbplats bör införas i den nya lagen. Direktivets möjlighet till undantag från denna skyldighet bör alltså inte användas. 
  
 91 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 SOU 2022:29 
  
 Det uttalande om bristande information som vissa dotterföretag och filialer ska upprätta ska offentliggöras och tillgängliggöras på samma sätt som inkomstskatterapporten (artikel 48d). Bestämmelser om detta bör införas i den nya lagen. 
  
 3.3.6Ansvaret för inkomstskatterapporten 
  
 Bedömning: Det behövs inte någon bestämmelse om vilka före- trädare för det rapporteringsskyldiga företaget som ansvarar för att inkomstskatterapporten upprättas, offentliggörs och tillgäng- liggöras i den nya lagen. 
  
 Medlemmarna i  
 förvaltnings-, 
  lednings- och tillsynsorganen i moder- företaget och företaget som inte ingår i en koncern ska kollektivt ansvara för att inkomstskatterapporten upprättas, offentliggörs och tillgängliggörs enligt direktivets krav (artikel 48e). Detsamma gäller för dotterföretag i fråga om ansvar för att rapporten offentliggörs och tillgängliggörs samt, i förekommande fall, upprättas. För filialer ska de personer som utsetts att ansvara för offentliggörandet av upp- gifter och handlingar om filialens adress, verksamhet, räkenskapshand- lingar m.m. även ansvara för att inkomstskatterapporten offentliggörs och tillgängliggörs samt, i förekommande fall, upprättas enligt direktiv- ets krav (artikel 48e.2 som hänvisar till artikel 41 i bolagsdirektivet). 
  
 För de ansvariga företrädarna i dotterföretag och filialer gäller att de efter bästa vetskap och förmåga ska säkerställa att rapporten upp- rättas, offentliggörs och tillgängliggörs enligt direktivets krav. Att kra- ven ställs något lägre på företrädarna för dotterföretag och filialer handlar om att dessa personer kan ha begränsad kunskap om inne- hållet i inkomstskatterapporten som upprättats av moderföretaget eller en begränsad förmåga att få de uppgifter som behövs (skäl 19). Är rapporten ofullständig är det företrädarna för dotterföretaget eller filialen som ansvarar för att ett uttalande om bristande information upprättas, offentliggörs och tillgängliggörs. 
  
 I svensk rätt finns inte någon motsvarighet till tillsynsorgan (prop. 2003/04:112 s. 129). Medlemmarna i  
 förvaltnings-, 
  lednings- och tillsynsorganen motsvaras av de personer som ansvarar för för- valtningen av företaget enligt den associationsrättsliga lagstiftningen. Gällande aktiebolag är det styrelsen som ansvarar för förvaltningen 
  
 92 
  
 SOU 2022:29 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 av bolagets angelägenheter (8 kap. 4 § aktiebolagslagen [2005:551]). I handelsbolag och kommanditbolag är det i första hand bolags- avtalet som avgör vilka bolagsmän som är ansvariga för förvaltningen (jfr 2 kap. 1 § första stycket och 3 § samt 3 kap. 1 och 3 §§ lagen [1980:1102] om handelsbolag och enkla bolag). För filialer är det den verkställande direktören som ansvarar för verksamheten (10 § filial- lagen). 
  
 Det framgår alltså redan av associationsrätten eller bolagsavtalet vem som ansvarar för företagets förvaltning och därmed för att en inkomstskatterapport upprättas, offentliggörs och tillgängliggörs. Det finns inte något behov av att reglera detta i den nya lagen. 
  
 3.3.7Revisorns uppgift 
  
 Förslag: Revisorn i ett företag som är revisionspliktigt enligt EU- rätten ska i revisionsberättelsen uttala sig om huruvida företaget hade en skyldighet att offentliggöra en inkomstskatterapport enligt den nya lagen och, i så fall, om företaget har offentliggjort rapporten enligt den nya lagen eller inte. Någon motsvarande skyldighet ska inte gälla revisorn i filialer. 
  
 Företag som bör omfattas av kravet på ett uttalande i revisionsberättelsen 
  
 Revisorn i de företag som ska ha en revisor enligt  
 EU-rätten 
  ska i revi- sionsberättelsen ange om företaget hade en skyldighet att offentliggöra en inkomstskatterapport och, i så fall, om företaget har offentliggjort rapporten enligt den nya lagen eller inte (artikel 48f). Uttalandet ska gälla för det räkenskapsår som föregick räkenskapsåret för vilket revi- sionsberättelsen utarbetas. Det bör i den nya lagen tas in en bestäm- melse om ett sådant uttalande. 
  
 Enligt  
 EU-rätten 
  behöver bara medelstora och stora företag samt företag av allmänt intresse ha revisor (artikel 23 i redovisningsdirek- tivet). Varken små företag enligt definitionen i redovisningsdirektivet (artikel 3.2) eller filialer omfattas alltså av revisionsplikt. 
  
 Revisionsplikten för företag och filialer i svensk rätt är betydligt mer omfattande än vad redovisningsdirektivet kräver. Huvudregeln är att aktiebolag ska ha minst en revisor (9 kap. 1 § aktiebolags- 
  
 93 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 SOU 2022:29 
  
 lagen). Mindre privata aktiebolag kan välja bort revision genom att i bolagsordningen ange att bolaget inte ska ha någon revisor (9 kap. 3 § tredje stycket aktiebolagslagen). Motsvarande regler gäller för handels- bolag, i vilka en eller flera juridiska personer är delägare, och filialer (2 § andra stycket revisionslagen [1999:1079] och 12 § filiallagen). Gränsvärdet för när revisionsplikt föreligger är desamma för aktie- bolag, handelsbolag och filialer. För vissa aktiebolag och filialer finns särskilda regler om skyldigheten att ha revisor. Så är t.ex. fallet för flertalet företag på det finansiella området (se bl.a. 10 kap. 9 § i lagen [2004:297] om bank- och finansieringsrörelse och 12 § andra stycket filiallagen). 
  
 Bör det då införas ett undantag för revisorer i mindre företag i den nya lagen? Direktivet kräver enbart att revisorn i större företag ska uttala sig om offentliggörande av rapporten. 
  
 Det är uppenbarligen värdefullt – inte minst för den myndighet som ska ansvara för att sanktioner vidtas om den nya lagen inte följs 
  
 –att revisorn i större företag uttalar sig om huruvida företaget var skyldigt att offentliggöra en inkomstskatterapport och, i så fall, om en inkomstskatterapport har offentliggjorts. 
  
 Sådana mindre företag som inte omfattas av revisionsplikt enligt redovisningsdirektivet borde däremot i praktiken, på grund av det höga tröskelvärdet, aldrig bli rapporteringsskyldiga enligt den nya lagen. Det finns därmed inte skäl att ålägga revisorn i dessa mindre företag en skyldighet att uttala sig om en inkomstskatterapport har offent- liggjorts. Utredningen föreslår därför att det införs ett undantag från kravet på uttalande i revisionsberättelsen för företag som inte når upp till gränsvärdet för revisionsplikt enligt  
 EU-rätten 
  (artiklarna 3.2 och 34 i redovisningsdirektivet). Gränsvärdet överensstämmer med de villkor som ställs upp för större företag i årsredovisningslagen. Definitionen för mindre företag är företag som inte är större företag (1 kap. 4 § 4 andra ledet och 5 årsredovisningslagen). Undantaget bör därför knyta an till definitionen för mindre företag i årsredovisnings- lagen. 
  
 Direktivets krav på att revisorn ska åläggas en skyldighet att uttala sig om skyldigheten att offentliggöra en inkomstskatterapport gäller inte filialer (jfr artikel 48f). En fråga är därför om det ska införas krav på ett uttalande i revisionsberättelsen för filialer eller inte. Ett sådant krav skulle innebära att den svenska regleringen går längre än vad direktivet kräver. 
  
 94 
  
 SOU 2022:29 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 Att direktivet inte ålägger revisorer i filialer skyldighet att uttala sig har sin grund i att filialer enligt  
 EU-rätten 
  över huvud taget inte är revisionspliktiga (jfr artikel 34 i redovisningsdirektivet). Som fram- går ovan jämställer direktivet dock filialer i allt väsentligt med före- tag i fråga om skyldigheten att offentliggöra en inkomstskatterapport. Skälet förefaller vara att det inte ska spela någon roll om ett företag väljer att bedriva sin verksamhet inom EU genom ett dotterföretag eller en filial. Detta talar för att filialer bör jämställas med aktiebolag och handelsbolag även i fråga om vad som ska anges i revisions- berättelsen. Strävan efter att förenkla administrationen för företag talar dock emot att införa en regel som direktivet inte kräver. 
  
 Sammantaget bedömer vi att intresset av enklare företagsadmini- stration väger tyngre än intresset för Bolagsverket att granska revisions- berättelsen i filialer. Vi föreslår därför att skyldigheten att i revisions- berättelsen uttala sig om en inkomstskatterapport har offentliggjorts inte ska omfatta revisorer i filialer. 
  
 För filialens revision gäller som huvudregel detsamma som för ett svenskt företag av motsvarande slag (14 § filiallagen). Det bör därför tas in ett undantag i filiallagen av innebörden att kravet på att revi- sorn ska uttala sig i revisionsberättelsen inte gäller revisorn i en filial. 
  
 Revisorns granskning av inkomstskatterapporten 
  
 I revisionsberättelsen ska aktiebolagets revisor ange huruvida bolag- ets årsredovisning har upprättats i överensstämmelse med tillämplig lag om årsredovisning (9 kap.  
 29–35 
  §§ aktiebolagslagen). Om det i års- redovisningen inte har lämnats sådana upplysningar som ska lämnas enligt årsredovisningslagen, ska revisorn upplysa om detta och, om det är möjligt, lämna behövliga upplysningar i revisionsberättelsen. 
  
 Om det i årsredovisningen ingår en bolagsstyrningsrapport eller en hållbarhetsrapport, är kraven på granskning av dessa inte lika ingå- ende som i fråga om årsredovisningen i övrigt. I den delen ska revisions- berättelsen bara innehålla ett uttalande om huruvida sådana rapporter har upprättats eller inte (9 kap. 31 § tredje stycket aktiebolagslagen). Någon granskning av rapporternas innehåll krävs inte. Rapporterna måste dock gås igenom i sådan omfattning att revisorn kan konsta- tera att de i verklig mening utgör bolagsstyrningsrapporter respektive 
  
 95 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 SOU 2022:29 
  
 hållbarhetsrapporter. Att en rapport benämns hållbarhetsrapport är exempelvis inte tillräckligt (prop. 2015/16:193 s. 87). 
  
 Det finns liknande regler om revisionsberättelsen för de handels- bolag och kommanditbolag som behöver ha en revisor (28, 33 och 38 §§ revisionslagen). Sådana företag behöver dock inte upprätta en bolagsstyrningsrapport. 
  
 Skyldigheten för revisorer enligt aktiebolagslagen och revisions- lagen att uttala sig om huruvida en hållbarhetsrapport har upprättats eller inte har stora likheter med den skyldighet för revisorn som följ- er av direktivet. Direktivet kräver inte att revisorn, om han eller hon bedömer att företaget är skyldigt att upprätta en inkomstskatterap- port, ska göra någon mer ingående granskning av rapporten än om den har offentliggjorts eller inte. Vi anser därmed att revisorns gransk- ning av rapporten ska ske på i allt väsentligt samma sätt som vid gransk- ning av om en bolagsstyrningsrapport respektive hållbarhetsrapport har upprättats eller inte. En granskning av inkomstskatterapportens innehåll krävs således inte, men däremot behöver revisorn gå igenom rapporten i sådan omfattning att han eller hon kan konstatera att det är en inkomstskatterapport i verklig mening. Den närmare inne- börden av revisorns kontroll får avgöras inom ramen för självregler- ingen och utvecklandet av god revisionssed. 
  
 Vidare behöver revisorn kontrollera om inkomstskatterapporten har getts in till Bolagsverket och gjorts tillgänglig på företagets webb- sida eller inte. Direktivet kräver inte att revisorn särskilt uttalar sig om företaget tillfälligt har utelämnat vissa uppgifter. Eftersom före- taget ska ange i rapporten om uppgifter har utelämnats tillsammans med en förklaring till orsaken, anser vi inte att det finns skäl att ålägga revisorn någon ytterligare uppgift i detta sammanhang. Vi före- slår alltså att revisorn inte ska behöva uttala sig om ett eventuellt ute- lämnande av uppgifter har skett. 
  
 Revisorns skyldighet att göra ett uttalande om inkomstskatterap- porten gäller vid revision av årsredovisningar (artikel 48f). Skyldig- heten att offentliggöra en rapport är kopplad till ett företag och inte till en koncern. Enligt vår mening finns därför inte skäl att kräva att revisorn ska göra ett liknande uttalande vid revision av koncernredo- visningar. 
  
 Eftersom direktivets regler om revisorns uttalande om inkomst- skatterapporten ligger så nära reglerna om bolagsstyrningsrapporter 
  
 96 
  
 SOU 2022:29 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 och hållbarhetsrapporter bör dessa regler tas in i aktiebolagslagen re- spektive revisionslagen. Reglerna bör även utformas på ett liknande sätt. 
  
 3.3.8Sanktioner 
  
 Förslag: Om inkomstskatterapporten inte offentliggörs, ska Bo- lagsverket kunna vitesförelägga personer i företagets eller filialens ledning. Detsamma gäller i förekommande fall om ett uttalande om bristande information inte offentliggörs. Om vitesföreläggan- det inte följs, ska Bolagsverket kunna döma ut vitet. 
  
 Medlemsstaterna ska fastställa effektiva, proportionella och avskräck- ande sanktioner vid överträdelser av redovisningsdirektivet (artikel 51). 
  
 Inför genomförandet av redovisningsdirektivets regler om rappor- tering av vissa betalningar till myndigheter diskuterades vilken sank- tion som skulle införas (prop. 2015/16:3 s. 180). Regeringen ansåg att det var lämpligast att Bolagsverket fick möjlighet att vitesförelägga styrelseledamöter och verkställande direktörer i företag som dröjde med rapporten, på samma sätt som Bolagsverket kan göra vid för- senade årsredovisningar (jfr 8 kap. 13 § årsredovisningslagen). Förse- ningsavgifter bedömdes inte som ett tillräckligt verksamt medel. Vidare skulle kontrollen av att företagen fullgjorde sin rapporterings- skyldighet på ett korrekt sätt ske genom att Bolagsverket gjorde samma slag av övergripande granskning som i fråga om årsredovisningar. Besluten om vite skulle kunna överklagas som andra liknande för- valtningsbeslut. 
  
 Det finns en liknande sanktionsordning i skatteförfarandelagen. Skatteverket får förelägga det företag som inte gett in en  
 land-för- 
  
 land-rapport 
  att fullgöra skyldigheten och föreläggandet får förenas med vite om det finns anledning att anta att föreläggandet annars inte följs (37 kap. 2 § och 44 kap. 2 §). Vid införandet av  
 land-för-land- 
  rapporter ansåg regeringen att det inte behövde införas någon bestäm- melse om förseningsavgift (prop. 2016/17:47 s. 61). 
  
 Skyldigheten att lämna en inkomstskatterapport enligt den nya lagen har stora likheter med skyldigheten att rapportera vissa betal- ningar till myndigheter och att lämna  
 land-för-land-rapporter. 
  Syftet med  
 land-för-land-rapporter 
  och inkomstskatterapporter skiljer sig dock åt i fråga om offentliggörande av uppgifter. Trots det anser ut- 
  
 97 
  
 Skyldighet för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 SOU 2022:29 
  
 redningen att de överväganden som regeringen har gjort i fråga om sanktioner för företag som inte följer reglerna om dessa rapporter även gör sig gällande för sanktioner enligt den nya lagen. 
  
 Det bör alltså införas en möjlighet för Bolagsverket att förelägga de ansvariga i de rapporteringsskyldiga företagen att offentliggöra rapporten genom att ge in den till Bolagsverket. Detsamma bör gälla för de som är ansvariga i dotterföretag och filialer för att offentlig- göra ett uttalande om bristande information. Vilka som är ansvariga för offentliggörande av inkomstskatterapporten och uttalandet fram- går i avsnitt 3.3.6. 
  
 Bolagsverket bör kunna förena föreläggandet med vite om det finns anledning att anta att föreläggandet annars inte följs. Ett beslut om vite bör kunna överklagas på samma sätt som andra liknande förvaltnings- beslut. 
  
 Möjligheten att vitesförelägga personer i företagets ledning bör endast gälla om inkomstskatterapporten inte har offentliggjorts. Om företaget är skyldigt att offentliggöra en rapport framgår av uttalandet i revisionsberättelsen. Genom att rapporten ges in till Bolagsverket blir den tillgänglig för allmänheten. Det framstår inte som nödvän- digt att ge Bolagsverket möjlighet att även vitesförelägga personer i företagets ledning om rapporten inte har tillgängliggjorts. 
  
 Kontrollen av att företagen fullgör sin skyldighet att rapportera på ett korrekt sätt bör ske genom att Bolagsverket gör en övergripande granskning, som myndigheten gör i dag avseende rapporter av betal- ningar till myndigheter. Bolagsverket kommer att ha hjälp av att revi- sorn i revisionsberättelsen ska uttala sig om företaget är rapport- eringsskyldigt eller inte enligt den nya lagen. Motsvarande uttalande i revisionsberättelsen kommer inte att finnas för filialer och inte heller i fråga om uttalanden om bristande information från moderföretaget eller motsvarande. 
  
 Det måste dock antas att det stora flertalet företag, inklusive filialer, som är rapporteringsskyldiga lojalt kommer att upprätta, offentliggöra och tillgängliggöra en inkomstskatterapport och, om tillämpligt, ett uttalande om bristande information enligt den nya lagen. Det finns där- för inte skäl att ålägga Bolagsverket eller någon annan myndighet något ytterligare tillsynsansvar eller utredningsansvar. 
  
 98 
  
 4 En modernare koncerndefinition 
  
 4.1Koncerndefinitionen i redovisningsrätten 
  
 Utredningens uppdrag är att överväga om koncerndefinitionerna i års- redovisningslagen och i övrig lagstiftning bör ändras. 
  
 Delavsnittet syftar till att sätta koncerndefinitionen i redovisnings- rätten i sitt sammanhang. Först kommer redovisningens syften att be- skrivas. Därefter redogörs för koncerndefinitionens tillkomst och de utredningar som har föreslagit förändringar av definitionen. Här- igenom framgår hur koncerndefinitionen har utvecklats, både i EU och globalt. 
  
 4.1.1Koncernredovisningens syfte 
  
 Koncerndefinitionen i redovisningsrätten är avgörande för om ett företag behöver upprätta en koncernredovisning och, i så fall, vilka företag som ska omfattas (konsolideras). Det finns därför anledning att inledningsvis beskriva redovisningens syfte i allmänhet och koncern- redovisningens syfte i synnerhet. 
  
 Årsredovisningen och koncernredovisningen har till uppgift att klargöra företagets respektive koncernens ekonomiska utveckling och ställning vid vissa bestämda tidpunkter. Redovisningen utgör grunden för framtida ekonomiska beslut inom företaget och ska ge underlag för kontroll och uppföljning av företagets verksamhet och hantering av ekonomin. 
  
 Redovisningen kan sägas rikta sig till flera av företagets intressenter. Framför allt handlar det om företagets ägare, kreditgivare, leverantö- rer, kunder och anställda. Gemensamt för dem är att de förväntar sig ett visst ekonomiskt utbyte av sina relationer med företaget. De har därför ett intresse av att kunna kontrollera och följa upp att deras krav 
  
 99 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 SOU 2022:29 
  
 inte åsidosätts. De har också ett intresse av att kunna göra bedöm- ningar av företagens vilja och förmåga att uppfylla framtida avtal. 
  
 I ett aktiebolag ligger årsredovisningen och dess granskning till grund för aktieägarnas beslut om dels fastställande av resultat- och balansräkning, dels ansvarsfrihet för styrelse och verkställande direk- tör. Redovisningen har även betydelse i många sammanhang för sam- hällets möjligheter att kontrollera att företagen uppfyller de krav som ställs i olika författningar eller instruktioner. Inom associationsrätten har redovisningen vidare direkt betydelse för borgenärsskyddet efter- som möjligheten till vinstutdelning har kopplats till den vinst som redovisas i den fastställda balansräkningen (i fråga om aktiebolag, se 17 kap. 3 § aktiebolagslagen). 
  
 Inom skatterätten är redovisningen också viktig eftersom den till stor del ligger till grund för beskattningen av företagets resultat. Även staten har således ett intresse av att få viss information om företagets ställning och resultat på grund av sin rätt att beskatta företaget. Statens intresse gäller framtida krav på skatter och avgifter från företagen. Informationen kan också ha betydelse för statens möjligheter att samla offentlig statistik. 
  
 En koncern består av ett moderföretag och minst ett dotterföre- tag. Koncernredovisning innebär en redovisning för hela koncernen. 
  
 Syftet med koncernredovisningen är att se koncernen som en enda enhet och att visa dess resultat och ställning. Det går inte att få en klar bild av en koncerns ställning och resultat enbart av de enskilda koncern- företagens årsredovisningar. De tillgångar som moderföretaget äger genom dotterföretaget kommer vid värderingen av tillgångarna i moderföretagets egen balansräkning nämligen att hänföra sig till aktierna i dotterföretaget och inte direkt till dotterföretagets tillgångar. Vilka verkliga tillgångar som dotterföretagets aktier representerar fram- går däremot inte av moderföretagets balansräkning. 
  
 Dessutom finns det i en koncern möjligheter att omfördela kon- cernresultatet efter eget gottfinnande utan att denna omfördelning kommer till uttryck i koncernföretagens årsredovisningar. En sådan omfördelning kan ske genom olika slag av transaktioner mellan kon- cernföretagen. Det kan t.ex. handla om att ett moderföretag säljer varor till ett dotterföretag. Transaktionen kommer då att visas som intäkt i moderföretagets redovisning. Det blir dock inte fråga om en intäkt för koncernen förrän dotterföretaget har sålt varorna vidare till en extern köpare, dvs. som inte ingår i koncernen. Intäkten ska 
  
 100 
  
 SOU 2022:29 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 därför elimineras från koncernens resultaträkning. Koncernredovis- ningen går i stora delar ut på att bortse från sådana interna transak- tioner och andra mellanhavanden i koncernen. 
  
 Huvudsyftet med koncernredovisningen är alltså att koncernens redovisning ska avspegla hur det skulle ha sett ut om koncernen i stället bedrevs som ett enda företag. En rättvisande koncernredovisning är grundläggande för en välfungerande marknad. 
  
 4.1.2Koncerndefinitionen i årsredovisningslagen 
  
 I årsredovisningslagen definieras begreppet koncern på följande sätt: 
  
 1 kap. 4 § 
  
 Ett företag är moderföretag och en juridisk person är dotterföretag, om företaget 
  
 1.innehar mer än hälften av rösterna för samtliga andelar i den juri- diska personen, 
  
 2.äger andelar i den juridiska personen och på grund av avtal med andra delägare i denna förfogar över mer än hälften av rösterna för samt- liga andelar, 
  
 3.äger andelar i den juridiska personen och har rätt att utse eller avsätta mer än hälften av ledamöterna i dess styrelse eller motsvarande ledningsorgan, eller 
  
 4.äger andelar i den juridiska personen och har rätt att ensamt utöva ett bestämmande inflytande över denna på grund av avtal med den juri- diska personen eller på grund av föreskrift i dess bolagsordning, bolags- avtal eller därmed jämförbara stadgar. 
  
 […] 
  
 Definitionen är oförändrad sedan årsredovisningslagens tillkomst 1995. Lagen infördes i samband med att Sverige samma år blev medlem av EU. Medlemskapet innebar att  
 EU-rätten 
  skulle tillämpas i Sverige och att flera direktiv behövde genomföras i svensk rätt. Det gällde t.ex. det sjunde bolagsdirektivet1, som handlar om koncernredovisning (numera ersatt av redovisningsdirektivet). 
  
 Vid införandet av koncerndefinitionen i årsredovisningslagen (prop. 1995/96:10, del II, s. 110) uttalade regeringen att den över- ensstämmelse som då fanns mellan de koncernbegrepp som använ- des för redovisningsändamål och inom associationsrätten i övrigt 
  
 1Rådets sjunde direktiv av den 13 juni 1983 om sammanställd redovisning, 83/349/EEG. 
  
 101 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 SOU 2022:29 
  
 skulle behållas. Rättssystematiska och praktiska skäl låg till grund för uttalandet. 
  
 Före genomförandet av  
 EU-rätten 
  fanns koncerndefinitioner i dåvarande aktiebolagslagen (1975:1385; 1 kap. 5 §) och dåvarande lagen (1980:1103) om årsredovisning m.m. i vissa företag (1 kap. 1 §). Regeringen utgick från dessa koncernbegrepp när den övervägde de valmöjligheter som direktivet erbjöd. 
  
 En av dessa valmöjligheter innebar att medlemsstaterna fick be- stämma att ett koncernförhållande ska uppstå om ett företag (moder- företaget) på grund av avtal med ett annat företag (dotterföretaget) eller bestämmelser i dess bolagsordning har ett bestämmande in- flytande över det sistnämnda företaget (artikel 1.1 c). Medlemsstaterna fick, men behövde inte, bestämma att moderföretaget skulle äga an- delar i dotterföretaget. Föreskriften brukade beskrivas som tvingande men behövde inte tillämpas i medlemsstater vars lagstiftning inte innehöll föreskrifter om sådana avtal och bolagsordningsbestäm- melser. 
  
 Även om svensk rätt inte innehöll bestämmelser av sådant slag ansåg regeringen att föreskriften om bestämmande inflytande genom avtal och bolagsordning skulle införas. Skälet var att svenska företag genom sådana avtal och bestämmelser kunde skaffa sig ett bestäm- mande inflytande över utländska företag och att det i sådana situa- tioner var rimligt att koncernreglerna blev tillämpliga. Regeringen ansåg att en förutsättning borde vara att moderföretaget ägde andelar i det andra företaget eftersom reglerna då skulle få betydelse enbart i fall där det behärskande företaget hade del i det andra företagets vinst eller förlust (samma prop. s. 111 f.). 
  
 En annan valmöjlighet som direktivet gav medlemsstaterna hand- lar om s.k. praktisk majoritet. Om den möjligheten kom till använd- ning skulle ett koncernförhållande uppstå om ett företag (moderföre- taget) ägde andelar i ett annat företag (dotterföretaget) och en majo- ritet av ledamöterna i dotterföretagets ledning hade utsetts enbart på grund av moderföretagets sätt att utöva sin rösträtt (artikel 1.1 d aa). Regeringen ansåg att en sådan regel var förenad med betydande prak- tiska olägenheter, bl.a. för att det först på bolagsstämman året efter räkenskapsåret går att fastställa om moderföretaget har praktisk majoritet. Regeringen ansåg därför att regeln inte skulle införas. Slut- ligen bedömde regeringen att det skatterättsliga koncernbegreppet 
  
 102 
  
 SOU 2022:29 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 inte skulle ändras eftersom det inte behövdes enligt  
 EU-rätten 
  (samma prop. s. 111 f.). 
  
 4.1.3 
 IAS-förordningen 
  föranledde inte någon förändring av koncerndefinitionen 
  
 Europaparlamentet och rådet utfärdade den 19 juli 2002 den s.k.  
 IAS-förordningen2. 
  Förordningen innebär att alla börsnoterade före- tag är skyldiga att upprätta sina koncernredovisningar i enlighet med vissa internationella redovisningsstandarder som har antagits för till- lämpning inom EU. Syftet var att harmonisera de finansiella rappor- terna för börsnoterade företag i EU för att öka insynen i och jäm- förbarheten mellan redovisningarna (artikel 1). 
  
 De standarder som avses är de som har getts ut av den privaträtts- liga organisationen International Accounting Standards Board (IASB) och dess tidigare motsvarighet International Accounting Standards Committee (IASC). IASC bildades 1973 av revisorsorganisationer i olika länder i syfte att uppnå harmonisering. IASC ombildades 2001 och olika grupper från näringslivet kom då att stödja den nya orga- nisationen. IASB, som den nya organisationen kom att benämnas, beslutade att anta samtliga av IASC:s tidigare utgivna International Accounting Standards (IAS) och tillhörande tolkningsmeddelanden (SIC). Dessa standarder och tolkningsmeddelanden har alltjämt beteckningen IAS och SIC medan nya standarder och tolknings- meddelanden har beteckningen IFRS respektive IFRIC. 
  
 År 2002 fick  
 IAS-utredningen 
  i uppdrag av regeringen att över- väga flera frågor som förordningen gav upphov till, bl.a. om förord- ningens redovisningsstandarder skulle tillämpas även av andra före- tag än de som utan vidare omfattas av förordningen (betänkandet Internationell redovisning i svenska företag SOU 2003:71, s. 61). 
  
 IAS-utredningen 
  föreslog att koncerndefinitionen i årsredovis- ningslagen skulle ändras på så sätt att den endast skulle ange att ett företag är moderföretag och en juridisk person är dotterföretag, om företaget har rätt att utöva eller faktiskt utövar ett ensamt bestäm- mande inflytande över den juridiska personen. Vidare föreslogs att om ett företag innehar mer än hälften av rösterna i en juridisk per- son, skulle företaget anses ha ett sådant inflytande över den andra 
  
 2En förordning om tillämpning av internationella redovisningsstandarder, (EG) nr 1606/2002. 
  
 103 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 SOU 2022:29 
  
 juridiska personen, om inte annat framgår av omständigheterna (samma betänkande, s. 118.). 
  
 Enligt IAS 27 Koncernredovisning och redovisning av innehav i dotterföretag3 (numera delvis ersatt av IFRS 10 Koncernredovisning) definierades ett dotterföretag som ett företag över vilket ett annat företag (moderföretaget) har bestämmande inflytande, oavsett om moderföretaget ägde andelar i dotterföretaget. Med bestämmande inflytande avsågs rätten att utforma ett företags finansiella och opera- tiva strategier i syfte att erhålla ekonomiska fördelar. Det krävdes inte att moderföretaget faktiskt utövade bestämmande inflytande utan det var tillräckligt att det hade rätt till det. 
  
 Tidigare var det oklart om koncernbegreppet i IAS 27 och det sjunde bolagsdirektivet stämde överens i fråga om moderföretaget behövde äga andelar i ett annat företag för att ett koncernförhållande skulle uppstå. Genom moderniseringsdirektivet4 ändrades koncern- definitionen i direktivet så att medlemsstaterna fick rätt att kräva att ett företag ska upprätta koncernredovisning om företaget har rätt att utöva eller faktiskt utövar ett bestämmande inflytande över ett annat företag, oavsett om det var delägare i det andra företaget (artikel 2). 
  
 Det avgörande skälet för  
 IAS-utredningens 
  förslag var att koncern- definitionerna i IAS och årsredovisningslagen borde stämma överens. I annat fall skulle exempelvis ett företag som utgör dotterföretag enligt årsredovisningslagen, men inte enligt IAS, omfattas av koncern- redovisningen trots att det alltså inte är ett dotterföretag enligt IAS. Ett företag som är dotterföretag enligt IAS, men inte enligt årsredo- visningslagen, skulle också kunna utelämnas ur koncernredovisningen i strid med IAS (samma betänkande, s. 115). 
  
 Om regelverken inte stämde överens skulle även en annan otill- fredsställande situation kunna uppkomma för ett onoterat dotter- företag som inte omfattas av IAS. Om detta företag samtidigt var moderföretag i en underkoncern skulle teoretiskt sett vissa dotter- företag i underkoncernen (bestämd enligt årsredovisningslagen) kunna utelämnas ur koncernredovisningen för moderbolaget i toppen av 
  
 3Kommissionens förordning (EG) nr 1725/2003 av den 29 september 2003 om antagande av vissa redovisningsstandarder i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1606/2002). 
  
 4Europaparlamentets och rådets direktiv av den om ändring av rådets direktiv 78/660/EEG, 83/349/EEG, 86/635/EEG och 91/674/EEG om årsbokslut och sammanställd redovisning i vissa typer av bolag, banker och andra finansinstitut samt försäkringsföretag. 
  
 104 
  
 SOU 2022:29 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 det skälet att de inte var dotterföretag till detta enligt IAS (samma betänkande, s. 116). 
  
 Vid utformningen av förslaget till ny koncerndefinition lade IAS- utredningen vidare vikt vid att definitionerna i IAS och årsredovis- ningslagen sakligt sett låg väldigt nära varandra. 
  
 Flertalet remissinstanser godtog  
 IAS-utredningens 
  förslag. Det vara bara Sveriges advokatsamfund som avstyrkte det. En synpunkt som framfördes av bl.a. Patent- och registreringsverket och Svenska Revisorsamfundet SRS handlade om vikten av att det skedde en sam- ordning med annan lagstiftning som innehåller en koncerndefinition av det slag som finns i årsredovisningslagen. Näringslivets Skattedele- gation uttryckte tveksamhet till utformningen av förslaget. 
  
 Regeringen konstaterade att en ändring av koncerndefinitionen i årsredovisningslagen skulle få konsekvenser för tillämpningen av andra lagar eftersom samma definition tagits in i bl.a. aktiebolags- lagen. Om inte också aktiebolagens definition ändrades fanns det enligt regeringen en risk för komplikationer som då inte kunde överblickas. Regeringen ansåg därför att koncerndefinitionerna i årsredovisnings- lagen och andra författningar behövde ses över i ett sammanhang och att det vid den tidpunkten inte fanns tillräckligt underlag för att ta ställning till om sådana förändringar borde göras (prop. 2004/05:24 s. 87 f.). 
  
 4.1.4Koncerndefinitionen utreds igen – utan ändring 
  
 Med utgångspunkt i  
 IAS-utredningens 
  förslag och remissvaren över betänkandet fick Utredningen om enklare redovisning i uppgift att föreslå hur koncerndefinitionen i årsredovisningslagen skulle anpas- sas till IAS. Utredningen skulle även ta ställning till om koncerndefi- nitionen i aktiebolagslagen och andra berörda författningar borde ändras med anledning av anpassningen samt beskriva konsekvenserna av ändrade definitioner (betänkandet Försenad årsredovisning och bokföringsbrott, m.m., SOU 2009:46). 
  
 År 2009 föreslog utredningen en ny koncerndefinition i årsredo- visningslagen som stämde överens med  
 IAS-utredningens 
  förslag, förutom att orden ”eller faktiskt utövar” hade tagits bort. Ändringen gjordes för att praktisk majoritet inte skulle kunna grunda ett kon- cernförhållande. Den föreslagna definitionen skulle alltså innebära 
  
 105 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 SOU 2022:29 
  
 att ett företag är moderföretag och en juridisk person är dotter- företag, om företaget har rätt att ensamt utöva ett bestämmande inflytande över den juridiska personen. Av definitionen framgick inte i vilka situationer ett koncernförhållande uppstår men däremot att om ett företag innehar mer än hälften av rösterna i en juridisk person ska det anses ha ett sådant inflytande över den andra juridiska per- sonen, om inte annat framgår av omständigheterna. 
  
 Definitionen skulle gälla för företag som inte tillämpar IAS. Samma definitioner skulle även införas i flera andra lagar, t.ex. aktie- bolagslagen och dåvarande lagen (1987:667) om ekonomiska fören- ingar (föreningslagen). Därtill föreslog utredningen att frågan om huruvida ett företag som tillämpar IAS behöver upprätta en koncern- redovisning eller inte ska avgöras av koncerndefinitionen i IAS i stäl- let för av koncerndefinitionen i årsredovisningslagen. (Se vidare samma betänkande, s. 104 f.) 
  
 Som motivering till förslaget anförde utredningen bl.a. följande. En  
 IAS-anpassad 
  koncerndefinition innebär flera nackdelar för före- tag som inte tillämpar IAS i övrigt. En nackdel är att praktisk majoritet kan konstituera ett koncernförhållande. En sådan regel torde vara förenad med betydande praktiska olägenheter. En annan nackdel är att varje ändring som görs i IAS får genomslag i koncerndefinitionen i årsredovisningslagen och andra lagar. Den svenska lagstiftaren styr alltså inte över innehållet i eller tolkningen av definitionen. Problemet med en bristande överensstämmelse mellan definitionen i IAS och årsredovisningslagen gäller dessutom endast ett fåtal företag som omfattas av IAS. Det kan starkt ifrågasättas varför företag som inte omfattas av IAS ska underkastas en  
 IAS-anpassad 
  koncerndefinition, med allt vad det innebär av praktiska tolknings- och tillämpnings- svårigheter. 
  
 Som skäl för att ta bort kravet på ägarandel i koncerndefinitionen anförde utredningen att ett företag annars enkelt skulle kunna kring- gå reglerna om koncernredovisning genom att avstå från att skaffa sig en ägarandel. I stället skulle företaget kunna försäkra sig om ett bestäm- mande inflytande på ett annat sätt, t.ex. genom avtal. Detta ansågs otillfredsställande. 
  
 Utredningen anförde även att förslaget innebar att ett företag endast kan ha ett moderföretag. Detta behövde förtydligas eftersom det är uteslutet ur redovisningssynpunkt att två moderföretag skulle konsolidera samma ”dotterföretag” i sina redovisningar. 
  
 106 
  
 SOU 2022:29 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 Slutligen bedömde utredningen att en ändrad koncerndefinition i årsredovisningslagen skulle få genomslag även i annan lagstiftning där samma definition finns. Skälet var att lagstiftarens uppfattning tidigare varit att koncerndefinitionen på redovisningsområdet även ska tillämpas inom associationsrätten, bl.a. i samband med årsredo- visningslagen tillkomst 1995 och då den nya aktiebolagslagen inför- des 2005. Enligt utredningen fanns det ingen anledning att omvär- dera denna uppfattning. 
  
 De flesta remissinstanser var positiva till att koncerndefinitionen anpassades till internationella redovisningsstandarder men kritiska till hur förslaget var utformat. Flera remissinstanser invände mot att olika koncerndefinitioner skulle gälla för börsnoterade och onoterade företag samt anförde att konsekvenserna av förslaget i andra lagar än årsredovisningslagen inte var tillräckligt belysta. 
  
 4.1.5Ett tredje försök att ändra koncerndefinitionen 
  
 – inte heller denna gång någon ändring 
  
 Efter remissbehandlingen av betänkandet från Utredningen om enklare redovisning utarbetades inom Justitiedepartementet promemorian Ändrad koncerndefinition (remiss den 11 juni 2012). I promemorian föreslogs att koncerndefinitionen i årsredovisningslagen skulle änd- ras på följande sätt. 
  
 1 kap. 4 § 
  
 Ett företag är moderföretag och en juridisk person är dotterföretag, om företaget har ett bestämmande inflytande över den juridiska personen. 
  
 Vid bedömningen av om företaget har ett bestämmande inflytande ska det särskilt beaktas om det 
  
 1.innehar mer än hälften av rösterna för samtliga andelar i den juri- diska personen, 
  
 2.på grund av avtal med ägare i den juridiska personen förfogar över mer än hälften av rösterna för samtliga andelar, 
  
 3.har rätt att utse eller avsätta mer än hälften av ledamöterna i den juridiska personens styrelse eller motsvarande ledningsorgan, eller 
  
 4.på grund av avtal med den juridiska personen eller på grund av före- skrift i dess bolagsordning, bolagsavtal eller därmed jämförbara stadgar har rätt att ensamt utöva ett sådant inflytande. 
  
 […] 
  
 107 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 SOU 2022:29 
  
 I promemorian föreslogs att motsvarande definitioner skulle tas in i bl.a. aktiebolagslagen och dåvarande föreningslagen. Det föreslogs även en ändring i inkomstskattelagens regler om tidigare års under- skott. 
  
 I promemorian angavs att skillnaderna i de nuvarande koncern- definitionerna i IAS respektive årsredovisningslagen skapar osäker- het vid tillämpningen och risk för att beslut fattas på oriktiga grunder. Det pekades även på att årsredovisningslagens koncerndefinition har kritiserats för att den inte alltid leder till att företag som utåt sett fram- står som en ekonomisk enhet presenteras på det sättet i redovis- ningen. 
  
 I promemorian redogjordes för det förslag som Utredningen om enklare redovisning hade lagt fram. Utredningens förslag hade enligt promemorian följande nackdelar. Det skulle fortfarande inte råda någon överensstämmelse mellan de koncernbegrepp som används i olika sammanhang. Förslaget skapar därmed liknande problem som de som redan finns och risken är att det leder till en situation som är ännu mer komplicerad att hantera än den nuvarande. För börsnote- rade bolag skulle förslaget kunna leda till att samma företagsrelation enligt den redovisningsrättsliga lagstiftningen bedöms som en koncern medan den enligt den aktiebolagsrättsliga lagstiftningen bedöms på annat sätt. Vidare kan olika koncerndefinitioner komma att gälla på olika nivåer i en och samma koncern beroende på om moderföretaget är noterat eller inte. En sådan ordning är inte ändamålsenlig och kan lätt ge upphov till missuppfattningar. 
  
 Som skäl för promemorians förslag anfördes att det inte kan komma i fråga att ta in det koncernbegrepp som finns i IAS 27 eftersom de reglerna är relativt omfattande och detaljerade. En bättre lösning är att i väsentliga delar utgå från de fyra grundläggande koncerngrunderna (1 kap. 4 § första stycket årsredovisningslagen). 
  
 Vidare borde enligt promemorian kravet på ägarandel tas bort och uppräkningen av koncerngrunder inte längre vara uttömmande. Det bör kunna förekomma koncernförhållanden också i andra fall där ett företag har ett bestämmande inflytande över ett annat företag. Det som kännetecknar en koncern är just detta och det bör tydligt fram- gå av definitionen. 
  
 I promemorian anfördes vidare följande. Den föreslagna defini- tionen ger visserligen inte lika tydlig vägledning om när det förelig- ger en koncern som den nuvarande koncerndefinitionen i årsredo- 
  
 108 
  
 SOU 2022:29 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 visningslagen. Detta får emellertid anses vara en naturlig följd av att koncernstrukturerna inom näringslivet med tiden har blivit mer komplexa. Definitionen bedöms ändå ge tillräcklig vägledning för att kunna tillämpas också av onoterade företag samtidigt som den inne- bär en anpassning till internationella standarder, låt vara att någon full- ständig överensstämmelse inte uppnås. 
  
 I promemorian angavs följande om s.k. praktisk majoritet. Det finns inte skäl att ta upp förekomsten av en sådan majoritet bland de grundläggande koncerngrunder som uttryckligen pekas ut i lagstift- ningen. I praktiken torde förhållandena sällan vara sådana att ett kon- cernförhållande anses föreligga enbart på den grunden. Det innebär dock inte att koncerndefinitionen borde utformas så att den förhind- rar att praktisk majoritet alls kan ge upphov till ett koncernförhål- lande. Ett sådant hinder skulle inte ligga i linje med den internation- ella utvecklingen på området. I förekommande fall bör förekomsten av en koncernbildning på grund av praktisk majoritet i stället be- dömas genom en tillämpning av grundbestämmelsen om ett bestäm- mande inflytande. 
  
 Vidare angavs i promemorian att motsvarande ändringar gällande begreppen koncern, moderföretag och dotterföretag borde göras inom det associationsrättsliga området. Promemorians förslag om ändring i inkomstskattelagen motiverades av att den föreslagna koncerndefi- nitionen inte skulle få några negativa skattemässiga konsekvenser. 
  
 Under remissförfarandet ansåg flera instanser att det var olämp- ligt att vid den tidpunkten anpassa koncerndefinitionen enligt års- redovisningslagen till IAS eftersom både EU:s redovisningsdirektiv och koncerndefinitionen enligt IAS var föremål för översyn under remisstiden. I övrigt lämnade remissinstanserna i huvudsak följande synpunkter. 
  
 •Det är bra att koncerndefinitionen i årsredovisningslagen anpassas till IAS. 
  
 •Det är bra att samma koncerndefinition gäller för samtliga företag samt inom både redovisningsrätten och associationsrätten. 
  
 •Den föreslagna koncerndefinitionen är inte lika tydlig som den nuvarande definitionen. 
  
 •Konsekvenserna av förslaget är inte tillräckligt utredda. 
  
 109 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 SOU 2022:29 
  
 4.1.6Genomförandet av det nya redovisningsdirektivet föranledde inte någon ändring av koncerndefinitionen 
  
 År 2012 fick Redovisningsutredningen i uppdrag att genomföra EU:s nya redovisningsdirektiv och därmed föreslå nödvändiga förändringar (betänkandet Genomförande av EU:s nya redovisningsdirektiv, SOU 2014:22). Utredningen kom till slutsatsen att genomförandet av direktivet inte föranledde någon förändring i koncerndefinitionen i årsredovisningslagen. 
  
 Utredningen redogjorde först för innehållet i det nya redovisnings- direktivet på i huvudsak följande sätt. 
  
 En koncern definieras som ett moderföretag och alla dess dotter- företag. Ett moderföretag definieras i sin tur som ett företag som kon- trollerar ett eller flera dotterföretag. Vidare definieras ett dotterföre- tag som ett företag som står under bestämmande inflytande av ett moderföretag, inbegripet varje dotterföretag till ett överordnat moder- företag (artikel  
 2.9–11). 
  
 I det nya direktivets ingress anges att kontroll bör bygga på inne- havet av en majoritet av rösträtterna, men kontroll kan också föreligga när det finns avtal med andra aktieägare eller delägare. Vidare anges att kontroll under vissa omständigheter kan utövas effektivt när moder- företaget innehar en minoritet av aktierna eller andelarna i dotter- företaget eller inte innehar sådana aktier eller andelar. 
  
 Vidare framgår av det nya direktivet att ett företag (moderföre- taget) ska upprätta en koncernredovisning, om moderföretaget 
  
 a)innehar majoriteten av aktieägarnas eller delägarnas röster i ett annat företag, 
  
 b)har rätt att utse eller entlediga en majoritet av ledamöterna i led- ningen i ett annat företag och samtidigt är aktieägare eller del- ägare i detta företag, eller om det 
  
 c)har rätt att utöva ett bestämmande inflytande över ett företag i vilket det är aktieägare eller delägare enligt ett avtal som är slutet med det företaget eller enligt en bestämmelse i det företagets ur- kund eller bolagsordning, om den lagstiftning som dotterföre- taget lyder under tillåter sådana avtal eller bestämmelser. 
  
 110 
  
 SOU 2022:29 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 Medlemsstaterna har rätt att avstå från att uppställa krav på att företag med bestämmande inflytande även ska äga aktier eller andelar i det andra företaget (artikel 22.1. c andra stycket). 
  
 En koncernredovisning ska också upprättas om ledningen i ett företag, utan att moderföretaget har stämmomajoritet eller formell rätt att utse ledningen, har utsetts på grund av moderföretagets sätt att utöva sin rösträtt, dvs. praktisk majoritet (artikel 22.1 d). Bestäm- melsen är inte tvingande för medlemsstaterna. 
  
 Vidare ska en koncernredovisning upprättas om ett företag är aktieägare eller delägare i ett företag och genom avtal med andra del- ägare ensamt förfogar över majoriteten av röstetalet i bolaget (arti- kel 22.1 d ii). Bestämmelsen är tvingande. 
  
 Utredningen bedömde att begreppen koncern, moderföretag och dotterföretag hade samma innebörd i det nya direktivet som i det tidigare sjunde bolagsdirektivet. Utredningen ansåg därför att det inte fanns anledning att ändra vad som avses med dessa begrepp i års- redovisningslagen. I övrigt anförde utredningen att det nya direktivet i och för sig verkade ge ett avsevärt större utrymme än det tidigare direktivet för koncerndefinitioner som inte innehåller något krav på att moderföretaget innehar en ägarandel i dotterföretaget (samma betänkande, s. 222). 
  
 De flesta remissinstanserna hade inga synpunkter på att koncern- begreppet lämnades oförändrat. Regeringen gjorde inte heller någon annan bedömning. 
  
 4.1.7IFRS 10 börjar gälla inom EU 
  
 Den globala finanskrisen  
 2007–2009 
  synliggjorde flera problem med företagens finansiella redovisning. Detta ledde till ändring av fler- talet av IASB:s redovisningsstandarder, bl.a. IFRS 10 Koncernredo- visning. Standarden antogs för tillämpning inom EU den 11 decem- ber 2012 och ersatte då IAS 27. 
  
 En av frågorna som IASB har behandlat genom att anta IFRS 10 gäller s.k. strukturerade företag (även, med engelska förkortningar, benämnda SPE eller SPV). Sådana företag skapas för att utföra en i förväg bestämd, specifik uppgift och utmärks ofta av att det bestäm- mande inflytandet inte utövas via ägande utan på andra sätt. I korthet handlar frågan om att strukturerade företag under finanskrisen tog 
  
 111 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 SOU 2022:29 
  
 hand om amerikanska bankers bostadslån. Dessa företag konsolide- rades dock inte, vilket ledde till svårigheter för bankernas intressenter att se vilka risker kopplade till bostadslånen som fanns i bankerna. 
  
 IFRS 10 syftar till att fastställa principer för när ett företag är skyl- digt att upprätta en koncernredovisning. IFRS 10 använder begrep- pet investerare för moderföretag och begreppet investeringsobjekt för dotterföretag. Ett företag är moderföretag om det har bestäm- mande inflytande över ett eller flera andra företag, dvs. dotterföretag (punkt 2). Det bestämmande inflytandet är således grunden för kon- cernredovisningen. Ett moderföretag har bestämmande inflytande över ett dotterföretag när det är exponerat för, eller har rätt till, rörlig avkastning från sitt engagemang i dotterföretaget och kan påverka av- kastningen med hjälp av sitt bestämmande inflytande över dotter- företaget (punkt 6). 
  
 Detta förklaras närmare på så sätt att det anges att ett moder- företag endast har bestämmande inflytande över ett dotterföretag om moderföretaget: 
  
 a)har inflytande över dotterföretaget, 
  
 b)exponeras för, eller har rätt till, rörlig avkastning från sitt enga- gemang i dotterföretaget, och 
  
 c)kan använda sitt inflytande över dotterföretaget till att påverka sin avkastning (punkt 7). 
  
 Inflytande kommer av rättigheter som gör att moderföretaget kan styra dotterföretagets relevanta verksamhet. Ett moderföretag som har möjlighet att styra den relevanta verksamheten har inflytande även om rätten ännu inte har utövats. Om fler än ett företag har rättigheter över ett dotterföretag, är det företaget med nuvarande möjlighet att styra verksamheten som har störst påverkan på dotter- företagets avkastning som har inflytande över dotterföretaget. Ett företag som endast har vetorätt har inte något bestämmande infly- tande över ett annat företag (punkterna  
 10–14). 
  
 Gällande avkastning anges att ett moderföretag exponeras för, eller har rätt till, rörlig avkastning från sitt engagemang i dotterföre- taget när avkastningen kan variera till följd av dotterföretagets resultat. Vidare framgår att även om ett moderföretag kan ha bestämmande in- flytande över ett dotterföretag, kan mer än ett företag ta del av dotter- företagets avkastning (punkterna 15 och 16). 
  
 112 
  
 SOU 2022:29 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 Angående kopplingen mellan inflytande och avkastning anges att ett moderföretag har bestämmande inflytande över ett dotterföretag om moderföretaget har möjlighet att utöva sitt inflytande för att påverka avkastningen från sitt engagemang i dotterföretaget (punk- terna 17 och 18). 
  
 4.1.8God redovisningssed 
  
 Likt övrig redovisningslagstiftning har årsredovisningslagen karaktär av ramlagstiftning. Det innebär att inom de ramar som lagen anger sker en kompletterande normgivning genom vissa myndigheter och organisationer, t.ex. Bokföringsnämnden och Finansinspektionen (prop. 1995/96:10, del II, s. 11 och prop. 1998/99:130, del I, s. 178). 
  
 Årsredovisningen ska således upprättas i enlighet med god redovis- ningssed (2 kap. 2 § årsredovisningslagen). Bokföringsnämnden an- svarar för utvecklandet av god redovisningssed. Finansinspektionen ansvarar för utvecklandet av god redovisningssed i kreditinstitut, värde- pappersföretag och försäkringsföretag i den utsträckning det är på- kallat av dessa företags särart (8 kap. 1 § bokföringslagen [1999:1078]). 
  
 God redovisningssed innebär att företagen normalt ska följa redo- visningsnormer som är allmänt accepterade även om de inte är reglerade i lag. Allmänna råd och rekommendationer från normgivande organ har särskilt stor betydelse (prop. 1995/96:10, del II, s. 13). 
  
 Uttalanden från de normgivande organen utgör dock inte bindande föreskrifter i regeringsformens mening. Det är i sista hand domstol som avgör vad som utgör god redovisningssed. Trots detta har det sedan länge ansetts naturligt att tillmäta allmänna råd och rekommen- dationer från normgivande organ mycket stor betydelse när man tar ställning till vad som utgör god redovisningssed (jfr prop. 1998/99:130, del I, s. 185 f.). 
  
 Bokföringsnämnden ger ut allmänna råd (2 och 3 §§ förordningen [2017:153] om instruktion för Bokföringsnämnden). Bokförings- nämnden har beslutat om allmänna råd med tillhörande vägledning Årsredovisning och koncernredovisning, K3 (BFNAR 2012:1) som är tillämpligt på alla onoterade företag. Ett företag som är mindre enligt definitionen i årsredovisningslagen (1 kap. 3 § första stycket 5) kan välja ett förenklat regelverk, t.ex. Bokföringsnämndens allmänna råd om årsredovisning i mindre företag, K2 (BFNAR 2016:10). 
  
 113 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 SOU 2022:29 
  
 I K3 finns ett allmänt råd om innebörden av begreppet bestäm- mande inflytande i årsredovisningslagens koncerndefinition (av- snitt 9.2). 
  
 4.1.9Något om redovisningen i särskilda typer av företag 
  
 Kreditinstitut och värdepappersföretag 
  
 Börsnoterade kreditinstitut och värdepappersföretag tillämpar IFRS vid upprättande av en koncernredovisning. 
  
 Onoterade kreditinstitut och värdepappersbolag tillämpar lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag vid upprättande av en koncernredovisning. I den lagen finns en hän- visning till koncerndefinitionen i årsredovisningslagen. Av Finansin- spektionens föreskrifter framgår att kreditinstitut, värdepappersbolag och vissa finansiella holdingföretag, oavsett om företaget är börs- noterat eller inte, ska tillämpa IFRS för koncernredovisningen (7 kap. 2 § Finansinspektionens föreskrifter och allmänna råd om årsredo- visning i kreditinstitut och värdepappersbolag). 
  
 Av Finansinspektionens föreskrifter framgår vidare att det vid bedömningen av om ett institut har ett bestämmande inflytande över ett annat företag krävs, utöver att villkoren i IFRS 10 är uppfyllda, att institutet har en ägarandel i företaget. Om institutet saknar ägar- andel i det andra företaget men enligt IFRS 10 ändå har ett bestäm- mande inflytande över det andra företaget, ska institutet lämna upplysningar om detta i en not. Det andra företaget ska, om det är ett institut, i en not ange vilket företag som har det bestämmande in- flytandet utan ägarandel och hur inflytandet kan utövas (2 kap. 2 §). 
  
 Försäkringsföretag och tjänstepensionsföretag 
  
 Försäkringsföretag och tjänstepensionsföretag tillämpar lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag när de upprättar koncernredovisning. I lagen avses med koncern detsamma som i 1 kap. 4 § årsredovisningslagen. 
  
 Med stöd av lagen om årsredovisning i försäkringsföretag har Finansinspektionen beslutat om redovisningsföreskrifter för bl.a. för- säkringsföretag och tjänstepensionsföretag (Finansinspektionens före- 
  
 114 
  
 SOU 2022:29 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 skrifter och allmänna råd [FFFS 2019:23] om årsredovisning i för- säkringsföretag och tjänstepensionsföretag). Tidigare skulle dessa före- tag, oavsett om de var börsnoterade eller inte, tillämpa de internationella redovisningsstandarderna vid upprättade av koncernredovisning (7 kap. 2 § i föreskrifterna). På samma sätt som för kreditinstitut och värdepappersföretag krävdes vid bedömning av om ett företag hade ett bestämmande inflytande över ett annat företag att företaget hade en ägarandel i det andra företaget. Detta gällde utöver att villkoren i IFRS 10 var uppfyllda (2 kap. 2 § första stycket i föreskrifterna). 
  
 Finansinspektionen har numera tagit bort kravet för onoterade försäkringsföretag och tjänstepensionsföretag att upprätta koncern- redovisningen med tillämpning av IFRS. Detta motiverades framför allt av att en obligatorisk tillämpning i koncernredovisningen av den kommande internationella standarden, IFRS 17 Försäkringsavtal, riskerade att innebära omfattande systemändringar och kostnader för de onoterade företagen. Sådana ökade kostnader bedömde Finans- inspektionen inte var motiverade ur ett tillsynsperspektiv.5 
  
 4.2Koncerndefinitionen utanför redovisningsrätten 
  
 4.2.1Något om hur koncerndefinitionen används i olika lagar 
  
 Det finns koncerndefinitioner, som motsvarar årsredovisningslagens definition, i bl.a. aktiebolagslagen och lagen (2018:672) om ekono- miska föreningar (föreningslagen). I många andra lagar hänvisas till dessa koncerndefinitioner. Begreppen koncern, moderföretag och dotterföretag förekommer också ofta utan någon hänvisning. Samman- taget förekommer begreppen i över 70 lagar. I vissa av lagarna berör begreppen många olika typer av regler (jämför t.ex. inkomstskatte- lagen). 
  
 Vi redogör nedan för ett antal exempel på regler inom andra rättsområden än redovisningsrätten där en koncerndefinition används. Innan vi kommer till dessa exempel bör något sägas om hur lagstiftaren har förhållit sig till begreppen koncern, moderföretag och dotter- företag. 
  
 Den första typen av lagstiftningsteknik innebär att lagstiftaren har valt ett koncernbegrepp som inte överensstämmer med koncern- 
  
 5Finansinspektionens beslutspromemoria  
 2020-10-13, 
  FI Dnr  
 20-1823. 
  
 115 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 SOU 2022:29 
  
 begreppet i årsredovisningslagen. Koncernbidragsreglerna i inkomst- skattelagen utgör ett exempel på detta (35 kap.). Med moderföretag avses där detsamma som ett företag som äger mer än 90 procent av andelarna i ett annat företag av visst slag (35 kap. 2 §). Genom kon- cernbidragsreglerna ges företag som ingår i samma koncern en möjlig- het att fördela resultatet mellan sig. 
  
 Ett annat exempel finns i EU:s tillsynsförordning6. Där finns dels en hänvisning till definitionen av moderföretag i det sjunde bolags- direktivet, dels en egen definition av moderföretag (artikel 4.1.15). Vilken definition som ska användas beror på vilka regler som är till- lämpliga. 
  
 Den andra typen av lagstiftningsteknik innebär att lagstiftaren har hänvisat till ett koncernbegrepp i annan lag. Denna teknik torde vara den vanligaste. Hänvisningar till årsredovisningslagens koncern- definition finns t.ex. i inkomstskattelagen. Vidare utgår koncerndefi- nitionen i aktiebolagslagen från definitionen i årsredovisningslagen. 
  
 När lagstiftaren har valt denna teknik motiveras normalt inte valet av koncerndefinition närmare (jämför t.ex. förarbetena till re- glerna om personaloptioner i inkomstskattelagen, prop. 2017/18:1 s. 279 f.). Ett undantag är förarbetena till 1975 års aktiebolagslag, se avsnitt 4.5.4, där det anförs att koncerndefinitionen bör utformas på ett liknande sätt som i redovisningsrätten i syfte att passa både för redovisningsändamål och som skyddsregler i associationsrätten. 
  
 I en del fall hänvisas det i lag till ett  
 EU-direktiv. 
  Ofta hänvisar direktivet vidare till det sjunde bolagsdirektivet eller redovisnings- direktivet i fråga om vad som avses med koncern, moderföretag och dotterföretag. Dessa direktiv är genomförda i svensk rätt genom 1 kap. 4 § årsredovisningslagen. Jämför t.ex. lagen (2017:630) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism (prop. 2016/17:173 s. 193). 
  
 Den tredje typen av lagstiftningsteknik innebär att lagstiftaren använder ett koncernbegrepp utan att hänvisa till en viss annan lag. Normalt förklaras i författningskommentaren vilket koncernbegrepp som avses (jämför t.ex. kreditupplysningslagen [1973:1173] och prop. 1973:155 s. 137 f.). 
  
 6Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013 om tillsyns- krav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012. 
  
 116 
  
 SOU 2022:29 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 4.2.2Koncerndefinitionen i associationsrätten 
  
 Aktiebolagslagen, föreningslagen, stiftelselagen (1994:1220) och spar- bankslagen (1987:619) innehåller koncerndefinitioner som motsvarar årsredovisningslagens definition. 
  
 Koncerndefinitionen har central betydelse för aktiebolag som ingår i en koncern. Exempelvis påverkas reglerna om när en värde- överföring får äga rum, styrelsens upplysningsplikt och låneförbudet av vilka företag som ingår i koncernen. 
  
 I förarbetena till 1975 års aktiebolagslag (prop. 1975:103 s. 276 f.) uttalades att aktiebolagslagen i allmänhet förutsätter att aktiebolaget är ett ekonomiskt och juridiskt självständigt företag och att en del av lagens allmänna regler därför kan bli verkningslösa om ett företag organiseras i form av en koncern. Vidare anfördes att det behövs särskilda bestämmelser för att ge aktieägare, anställda, borgenärer, annan tredje man och det allmänna en insyn i ett koncernförhållande som såvitt möjligt svarar mot vad som gäller i enskilda aktiebolag. 
  
 Grundprincipen för reglerna om koncerner i aktiebolagslagen är att om flera företag organiseras i en koncern så ska de behandlas som om de vore ett enda företag. Grundprincipen är således densamma som i redovisningsrätten, se avsnitt 4.1.1. 
  
 Föreningslagens koncerndefinition har motsvarande betydelse. Exempelvis påverkas när en värdeöverföring får göras, föreningens upp- lysningsplikt och styrelsens ansvar för den ekonomiska situationen av vilka föreningar och företag som ingår i en koncern. 
  
 I stiftelselagen får koncerndefinitionen betydelse för bl.a. revi- sionen. Begreppet dotterföretag används också, exempelvis i fråga om till vem en stiftelse får lämna penninglån. 
  
 Enligt sparbankslagen får koncernbegreppet betydelse exempel- vis i fråga om skyldigheten för en styrelseledamot att anmäla ett visst aktieinnehav och styrelsens upplysningsplikt. 
  
 4.2.3Koncerndefinitionen i skatterätten 
  
 Det finns en allmän utgångspunkt i skatterätten om att regelverket ska vara neutralt avseende skattebelastningen för verksamhet som bedrivs i flera olika koncernföretag och verksamhet som bedrivs i ett och samma företag. Utgångspunkten går hand i hand med den redo- 
  
 117 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 SOU 2022:29 
  
 visningsmässiga principen om att företag som utåt sett framstår som en ekonomisk enhet presenteras på det sättet i redovisningen. 
  
 Begreppen koncern, moderföretag och dotterföretag förekom- mer på många ställen i de skatterättsliga lagarna. 
  
 I inkomstskattelagen används flera av de ovan beskrivna lagstift- ningsteknikerna. I lagen anges även att med svensk koncern avses en sådan grupp av företag eller andra näringsidkare som enligt någon svensk lag bildar en koncern (2 kap. 5 §). Om ordet koncern används i kombinationen svensk koncern gäller denna definition. I de bestäm- melser där det bara står koncern omfattas också utländska koncerner. 
  
 Det kan ingå utländska juridiska personer som dotterföretag i svenska koncerner. Det som avgör om koncernen är svensk eller inte är om moderföretaget är svenskt. Det förekommer naturligtvis också att en svensk koncern är en del av en utländsk koncern, dvs. i en koncern med ett utländskt moderföretag finns en underkoncern med ett svenskt bolag som moderbolag. Regler om svenska koncerner gäller då för den svenska underkoncernen och även i fråga om utländska dotterföretag till det svenska moderbolaget.7 
  
 Begreppet svensk koncern förekommer i reglerna om anskaffnings- värdet vid köp av skogsfastighet och de s.k. Lex  
 Kockum-reglerna. 
  Begreppet koncern förekommer t.ex. i reglerna om uppskovsgrun- dande andelsbyten och i de s.k. Lex  
 Asea-reglerna. 
  
 I inkomstskattelagen används också begreppet intressegemenskap för situationer där man även vill inkludera företag som har samband med varandra men inte ingår i samma koncern. Flera olika definitioner av begreppet intressegemenskap förekommer. Några definitioner om- fattar även situationer där något ägande inte förekommer. Det uttrycks då som att ett företag ”genom en ägarandel eller på annat sätt har ett väsentligt inflytande i” ett annat företag (se t.ex. 25 a kap. 2 §). 
  
 I inkomstskattelagen förekommer vidare flera specifika koncern- definitioner som då, normalt, endast gäller i det kapitel där defini- tionen återfinns. Den vanligast förekommande definitionen anger att med koncern avses en koncern av sådant slag som anges i årsredovis- ningslagen (se t.ex. 39 b kap. 7 §). Att koncernen ska vara ”av sådant slag” som anges i årsredovisningslagen innebär att även utländska koncerner omfattas (jfr prop. 2019/20:13 s. 124). 
  
 7Se Martin m.fl., Inkomstskattelagen (13 oktober 2021, Version 12A, JUNO), kommen- taren till 2 kap. 5 §. 
  
 118 
  
 SOU 2022:29 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 I inkomstskattelagen hänvisas till årsredovisningslagens koncern- definition t.ex. i fråga om personaloptioner (11 a kap. 3 §). Definitio- nen får betydelse vid bedömningen av om ett företag uppfyller vill- koren för skattelättnader i beskattning av personaloptioner. 
  
 I inkomstskattelagen hänvisas även till årsredovisningslagens kon- cerndefinition när det gäller reglerna om upphörande av rätten att utnyttja kvarstående negativa räntenetton (24 kap. 27 §). Definitionen får betydelse vid avgörande om det uppkommit en ägarförändring. En ägarförändring medför att rätten till kvarstående negativa ränte- netton går förlorad. 
  
 När det gäller investeraravdrag finns en hänvisning till årsredo- visningslagens koncerndefinition (43 kap. 3 §). Reglerna handlar om fysiska personers och dödsbons rätt att göra avdrag för en del av betalningen vid förvärv av andelar i företag av mindre storlek. 
  
 I fråga om begränsningar i avdragsrätten för tidigare års under- skott hos företag efter ägarförändringar hänvisas till årsredovisnings- lagens koncerndefinition i syfte att reglerna även ska omfatta situa- tioner där moderföretaget är en ideell förening (40 kap. 5, 6 och 7 §§). 
  
 En sådan hänvisning används vidare i vissa fall när det gäller inne- börden av att ett företag ingår i en intressegemenskap. I begreppet företag i intressegemenskap ingår, utöver företag i samma koncern, även t.ex. alla handelsbolag och i utlandet delägarbeskattade juridiska personer som något koncernföretag äger andel i oavsett storleken på nämnda andel (t.ex. 24 kap. 22 §). Begreppet förekommer i fråga om avdragsbegränsningar vid negativt räntenetto. Definitionen får bety- delse om något företag i intressegemenskapen tillämpar den s.k. för- enklingsregeln som medför att avdraget för negativa räntenetton för koncernen som helhet begränsas till fem miljoner kronor. 
  
 Begreppet företag i intressegemenskap förekommer också med avseende på ränta vid finansiella leasingavtal (24 a kap. 3 §). Även i re- glerna om särskilda bestämmelser vid vissa situationer med gränsöver- skridande inslag (24 b kap. 3 §) förekommer begreppet. Det har där betydelse för att avgränsa de s.k. hybridreglernas tillämplighet i situa- tioner där en skatteförmån uppkommer inom koncernen. 
  
 Som anges ovan får koncerndefinitionen betydelse i fråga om låne- förbuden i aktiebolagslagen och stiftelselagen. Om ett penninglån har lämnats i strid med dessa låneförbud ska lånebeloppet tas upp som en intäkt hos låntagaren, om det inte finns synnerliga skäl emot det 
  
 119 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 SOU 2022:29 
  
 (11 kap. 45 § och 15 kap. 3 §). Koncerndefinitionen får således bety- delse för låneförbuden även i skatterätten. 
  
 4.2.4Särskilt om kreditinstitut och värdepappersföretag 
  
 Kreditinstitut och värdepappersföretag omfattas av många tillsyns- regler, både svenska och  
 EU-rättsliga, 
  som påverkas av om företaget ingår i en koncern och vilka andra företag som ingår i koncernen. Detsamma gäller de associationsrättsliga regler som gäller för sådana företag. Nedan tar vi upp några av dessa bestämmelser. 
  
 Tillsynsförordningen 
  
 EU:s tillsynsförordning innehåller krav som kreditinstitut och värde- pappersföretag ska uppfylla i fråga om kapital, likviditet, stora expo- neringar, bruttosoliditet och rapportering. Begreppen koncern, moder- företag och dotterföretag förekommer i förordningen. Vad som avses med koncern är inte definierat. 
  
 Med moderföretag avses i tillsynsförordningen detsamma som i det sjunde bolagsdirektivet eller, i vissa sammanhang, alla företag som utövar ett faktiskt bestämmande inflytande över ett annat (arti- kel 4.1.15). Med dotterföretag avses detsamma som i det sjunde bolags- direktivet och alla företag över vilka ett moderföretag utövar ett faktiskt bestämmande inflytande. Alla dotterföretag till dotterföre- tag ska också anses vara dotterföretag till det moderföretag som är överordnat dessa företag (artikel 4.1.16). 
  
 Definitionerna i det sjunde bolagsdirektivet återfinns numera i huvudsak oförändrade i redovisningsdirektivet. Bestämmelserna är genomförda genom årsredovisningslagen. 
  
 Lagen om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag 
  
 I lagen (2014:968) om särskild tillsyn över kreditinstitut och värde- pappersbolag finns definitioner av begreppen moderföretag och dotter- företag. Definitionerna skiljer sig åt beroende på vilka bestämmelser som är tillämpliga (1 kap. 2 § 9). I fråga om värdepappersföretags- koncerner avses med moderföretag detsamma som i värdepappers- 
  
 120 
  
 SOU 2022:29 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 bolagsförordningen, som hänvisar till definitionen i redovisnings- direktivet. 
  
 I fråga om övriga bestämmelser i lagen avses med moderföretag detsamma som i tillsynsförordningen. 
  
 Det finns även olika definitioner av dotterföretag beroende på vilka regler som är tillämpliga (1 kap. 2 § 2). I fråga om värdepappersföre- tagskoncerner avses med dotterföretag detsamma som i värdepappers- bolagsförordningen. Enligt den förordningen avses med dotterföretag detsamma som ett dotterföretag enligt definitionen i redovisnings- direktivet, inbegripet varje dotterföretag till ett dotterföretag till ett företag som är det yttersta moderföretaget. 
  
 I fråga om övriga bestämmelser i lagen om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag avses med dotterföretag ett före- tag som avses i tillsynsförordningen. 
  
 Begreppen moderföretag och dotterföretag får betydelse bl.a. för kravet på riskhantering och genomlysning, skyldigheten att lämna upp- lysningar till Finansinspektionen och ingripanden. 
  
 Lagen om bank- och finansieringsrörelse 
  
 I lagen om bank- och finansieringsrörelse finns bestämmelser om bl.a. tillstånd och tillsyn samt särskilda associationsrättsliga bestäm- melser för bank- och finansieringsrörelse. I lagen avses med koncern i vissa sammanhang detsamma som i 2 kap. 1 § lagen (2015:1016) om resolution. I den lagen definieras en koncern som ett moderföretag och alla dess dotterföretag. Med moderföretag och dotterföretag avses detsamma som i tillsynsförordningen, dvs. samma definitioner som har genomförts i årsredovisningslagen. 
  
 I vissa andra sammanhang avses med koncern detsamma som i aktiebolagslagen varvid det som sägs om moderbolag tillämpas även på andra juridiska personer än aktiebolag (1 kap. 5 § 29 lagen om bank- och finansieringsrörelse). 
  
 121 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 SOU 2022:29 
  
 Lagen om värdepappersmarknaden 
  
 I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden avses med koncern antingen detsamma som i lagen om resolution eller detsamma som i aktiebolagslagen, varvid det som sägs om moderbolag tillämpas även på andra juridiska personer än aktiebolag (1 kap. 5 §). 
  
 I lagen förekommer begreppen koncern, moderföretag och dotter- företag. Det finns t.ex. en bestämmelse om undantag från tillstånds- plikt för företag inom en koncern som tillhandahåller investerings- tjänster uteslutande till andra företag i koncernen. 
  
 Koncerndefinitionen har även betydelse i andra sammanhang, t.ex. vid tillämpningen av regler om hur många uppdrag en styrelse- ledamot eller verkställande direktör får ha. 
  
 Lagen om särskild tillsyn över finansiella konglomerat 
  
 Lagen (2006:531) om särskild tillsyn över finansiella konglomerat innehåller en egen koncerndefinition som motsvarar den som finns i årsredovisningslagen. Ett finansiellt konglomerat består av en grupp av företag som uppfyller vissa villkor, bl.a. att minst ett institut, försäkringsföretag eller tjänstepensionsföretag ingår i gruppen (2 kap. 1 §). I en grupp av företag ingår ett moderföretag, dess dotterföretag, företag som moderföretaget eller ett dotterföretag har ägarintresse i och företag som har en gemensam eller i huvudsak gemensam ledning (1 kap. 7 §). 
  
 Övriga lagar 
  
 Begreppet dotterföretag förekommer exempelvis i lagen (2014:966) om kapitalbuffertar. I den lagen avses med dotterföretag detsamma som i tillsynsförordningen. 
  
 I lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument före- kommer också begreppet dotterföretag, bl.a. när det gäller anmälnings- skyldighet. Med dotterföretag avses då detsamma som i aktiebolags- lagen. 
  
 Koncernbegreppet förekommer i lagen (2000:35) om byte av redo- visningsvaluta i finansiella företag. Med koncern avses då detsamma 
  
 122 
  
 SOU 2022:29 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 som i aktiebolagslagen, varvid vad som sägs om moderbolag tilläm- pas även på andra juridiska personer än aktiebolag (2 § 4). 
  
 I lagen om resolution finns bestämmelser om ett särskilt förfarande under statlig kontroll för rekonstruktion eller avveckling (resolution) av finansiell verksamhet som bedrivs av bl.a. kreditinstitut och värde- pappersbolag. I lagen definieras en koncern som ett moderföretag och alla dess dotterföretag. Med moderföretag och dotterföretag avses det- samma som i tillsynsförordningen. Koncernbegreppet får betydelse bl.a. för reglerna om vad som avses med en nedskrivningsbar skuld. 
  
 Vidare finns en definition av företagsgrupp i lagen (2004:46) om värdepappersfonder. Med företagsgrupp avses en koncern enligt definitionen i redovisningsdirektivet eller grupp som enligt erkända internationella redovisningsregler ska lämna motsvarande redovisning (1 kap. 1 § första stycket 12). Begreppet företagsgrupp förekommer exempelvis i reglerna om överlåtbara värdepapper och penningmark- nadsinstrument. 
  
 4.2.5Särskilt om försäkringsföretag och tjänstepensionsföretag 
  
 I försäkringsrörelselagen (2010:2043) finns bestämmelser om försäk- ringsrörelse som bedrivs av försäkringsföretag. Med försäkringsföre- tag avses försäkringsaktiebolag, ömsesidigt försäkringsbolag och för- säkringsförening (1 kap. 3 §). 
  
 För försäkringsaktiebolag avses med koncern detsamma som i aktiebolagslagen samt för ömsesidiga försäkringsföretag och försäk- ringsföreningar detsamma som i föreningslagen. 
  
 Försäkringsrörelselagen bygger i stora delar på det s.k. Solvens  
 II-direktivet. 
  I direktivet anges vad som avses med moderföretag och dotterföretag (artikel 13.15 och 13.16). Av artikeln framgår att med moderföretag respektive dotterföretag avses detsamma som i det sjunde bolagsdirektivet. 
  
 I Solvens  
 II-direktivet 
  anges därutöver att tillsynsmyndigheten ska betrakta varje företag som enligt deras uppfattning i praktiken utövar ett dominerande inflytande över ett annat företag som moder- företag (artikel 212.2). Tillsynsmyndigheten ska också betrakta varje företag över vilket, enligt deras uppfattning, ett moderföretag i prak- tiken utövar ett dominerande inflytande som dotterföretag. Lagstif- 
  
 123 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 SOU 2022:29 
  
 taren har gjort bedömningen att bestämmelsen inte kräver att en mot- svarande svensk lagbestämmelse införs (prop. 2015/16:9 s. 398). 
  
 Koncernbegreppet förekommer bl.a. i reglerna om jäv och vinst- utdelning i ett ömsesidigt försäkringsföretag. 
  
 Begreppen dotterföretag och moderföretag förekommer bl.a. i förklaringarna till vad som anses som nära förbindelser och en grupp, vilket får betydelse för reglerna om tillstånd och grupptillsyn. 
  
 Begreppet dotterföretag förekommer även i lagen (2019:742) om tjänstepensionsföretag, bl.a. när det gäller förutsättningarna för till- stånd till förvärv och grupptillsyn. 
  
 Lagen (2018:1219) om försäkringsdistribution gäller för både för- säkringsföretag och tjänstepensionsföretag. Koncernbegreppet före- kommer i lagen i fråga om hur sanktionsavgift ska fastställas. 
  
 4.2.6Särskilt om företag inom private equity 
  
 Koncerndefinitionen har betydelse för vissa regler i lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder. I den lagen regleras bl.a. riskkapitalfonder (s.k. private  
 Gordon). 
  Riskkapitalfonder är ett samlingsnamn för alla investeringar i sådana andelar som ger innehavaren äganderätt i ett företag. Även andra fonder regleras i lagen, t.ex. fastighetsfonder som är fonder som direktinvesterar i andra fastighetsfonder, själva investerar i andra fastighetsfonder som i sin tur direktinvesterar i fastigheter  
 (fond-i-fond) 
  eller investerar i aktier i börsnoterade fastighetsbolag. 
  
 Ett annat exempel på fonder som omfattas av lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder är hedgefonder som investerar enligt investeringsstrategier som är utformade i syfte att skapa posi- tiv avkastning oavsett utvecklingen på aktiemarknaden eller för att förstärka eller neutralisera marknadsrörelser, så som genom att använda derivatinstrument eller blankning. 
  
 En fondstruktur vid en private  
 equity-investering 
  kan se ut på följande sätt. Investerare, till exempel institutionella placerare eller för- mögna privatpersoner, investerar i en riskkapitalfond som i sin tur investerar i ett portföljbolag. Ofta investerar riskkapitalfonder i port- följbolag i särskilda branscher där fondernas förvaltare har särskild kompetens. En fond är vanligen verksam i omkring sex till åtta år; sedan upplöses fonden och avkastningen betalas till investerarna med 
  
 124 
  
 SOU 2022:29 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 avdrag för den avkastning och ersättning som skall utgå till förval- taren. Inför att fonden ska upplösas säljs portföljbolagen vidare till andra aktörer eller introduceras på en handelsplats.8 
  
 Koncerndefinitionen får betydelse för förvaltare av alternativa investeringsfonder  
 (AIF-förvaltare) 
  t.ex. i fråga om anmälningsskyl- dighet hos Finansinspektionen. Om en  
 AIF-förvaltare 
  ingår i en koncern enligt årsredovisningslagen ska en anmälan om registrering bl.a. innehålla uppgifter om ägarförhållandena inom koncernen samt om de alternativa investeringsfonder som förvaltas av företag inom koncernen (2 kap. 3 §). 
  
 Koncerndefinitionen får även betydelse i fråga om vilka förvaltare som omfattas av lagen om förvaltare av alternativa investeringsfon- der. Lagen gäller inte förvaltare i den utsträckning de förvaltar en eller flera alternativa investeringsfonder vars enda investerare är förval- taren, dess moderföretag eller dotterföretag eller andra dotterföretag till dessa moderföretag, under förutsättning att inget av dem är en alternativ investeringsfond (1 kap. 13 §). I fråga om vad som avses med moderföretag och dotterföretag hänvisas i lagen till årsredovis- ningslagen. 
  
 4.3Koncerndefinitionen i Norge, Finland och Danmark 
  
 I den norska årsredovisningslagen finns en koncerndefinition som inte uppställer ett krav på ägarandel för att ett koncernförhållande ska föreligga (§  
 1–3 
  lov om årsregnskap m.v. [regnskapsloven],  
 LOV-1998-07-17-56). 
  Av definitionen framgår att ett företag är moderföretag om det på grund av avtal eller ägande av aktier eller andelar har ett bestämmande inflytande över ett annat företag. En motsvarande definition finns i den norska aktiebolagslagen (§  
 1–3 
  lov om aksjeselskaper [aksjeloven],  
 LOV-1997-06-13-44). 
  Vidare hän- visas på flera ställen i den norska skattelagen till definitionen i aktie- bolagslagen, exempelvis gällande fartygsbolag, avdrag för kostnader för forskning och utveckling och aktietillskott i nystartade företag (§  
 8–12, 
  §  
 16–40 
  och §  
 6–53 
  lov om skatt av formue og inntekt [skatteloven],  
 LOV-1999-03-26-14). 
  
 Clark, Farrell (2019, JUNO Version 2), s. 164. 
  
 125 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 SOU 2022:29 
  
 Koncerndefinitionen i den finska bokföringslagen utgår också från begreppet bestämmande inflytande (1 kap. 6 § bokföringslagen, 30.12.1997/1336). I definitionen anges att ett företag är moderföretag om det har bestämmande inflytande i ett annat företag. Det uppställs inte något krav på ägarandel (1 kap. 6 § bokföringslagen, 30.12.1997/ 1336). I den finska aktiebolagslagen hänvisas till koncerndefinitionen 
  
 ibokföringslagen (8 kap. 12 § aktiebolagslagen, 21.7.2006/624). Vidare hänvisas i den finska skattelagen till koncerndefinitionen i aktiebolagslagen (1 kap. 6 b § lagen om beskattning av inkomst av näringsverksamhet, 24.6.1968/360). 
  
 Inte heller i den danska årsredovisningslagen uppställs något krav på ägarandel (Bilaga 1, Summers m.v., bekendtgørelse af årsregns- kabsloven, LBK nr 838 af 08/08/2019). I den danska aktiebolags- lagen och skattelagen finns koncerndefinitioner som motsvarar den som finns i årsredovisningslagen (1 kap.  
 6–7 
  § bekendtgørelse af lov om aktie- og anpartsselskaber [selskabsloven], LBK nr 1952 af 11/10/2021, och 31 C § bekendtgørelse af selskabsskatteloven, LBK nr 251 af 22/02/2021). 
  
 Sammanfattningsvis är utgångspunkten för koncerndefinitionerna 
  
 iNorge, Finland respektive Danmark att moderföretaget ska ha ett bestämmande inflytande över dotterföretaget, utan att det ställs upp något krav på ägarandel. 
  
 4.4Våra direktiv 
  
 Vi ska 
  
 •bedöma om koncerndefinitionerna i årsredovisningslagen och i övrig lagstiftning bör ändras så att en koncern i vissa fall ska kunna uppstå utan att ett företag äger andelar i ett annat, 
  
 •bedöma om koncerndefinitionerna i övrigt är tydligt utformade, 
  
 •analysera följderna av en ändring av definitionerna på de rätts- områden som berörs, och 
  
 •lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 Kommittédirektiven har bl.a. sin grund i en skrivelse från Bokförings- nämnden. I den anges att koncerndefinitionen i årsredovisningslagen 
  
 126 
  
 SOU 2022:29 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 bör ändras så att det klargörs att ett företag som har kontroll över ett annat företag ska anses vara moderföretag, oavsett om det äger andelar i det andra företaget. Enligt Bokföringsnämnden kan ett företag som inte vill att koncernredovisningen ska omfatta vad som i praktiken är ett dotterföretag åstadkomma det genom att konstru- era ett ägarliknande förhållande mellan sig och det andra företaget med hjälp uteslutande av avtal, och på så sätt undvika ett formellt ägande. 
  
 Kravet på ägarandel leder också till att varken stiftelser eller bostads- rättsföreningar, innan andelsägare kommer in, kan konsolideras efter- som det inte finns några andelar att äga i dessa juridiska personer. 
  
 Bokföringsnämnden uppmärksammar i skrivelsen frågan om ett koncernförhållande kan uppstå mellan å ena sidan ett företag som bedriver bostadsutveckling med inriktning mot upplåtelse av bostads- rätter och å andra sidan de bostadsrättsföreningar som är kopplade till företagets verksamhet. Frågan har enligt Bokföringsnämnden bety- delse för när intäkter från de byggprojekt som bedrivs i bostadsrätts- föreningen ska redovisas samt för om bostadsutvecklingsföretaget måste upprätta en koncernredovisning och vad denna i så fall ska inne- hålla. 
  
 Bokföringsnämnden menar också att koncerndefinitionen begrän- sar möjligheterna att utveckla god redovisningssed eftersom de kon- cerngrunder som räknas upp i definitionen vanligen anses vara ut- tömmande. 
  
 4.5Överväganden och förslag 
  
 Avsnittet inleds med en problembeskrivning med avseende på den nuvarande koncerndefinitionen i årsredovisningslagen. Därefter disku- teras hur en modern koncerndefinition skulle kunna utformas. Slut- ligen tas frågan om årsredovisningslagens koncerndefinition ska gälla även inom associationsrätten upp. 
  
 127 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 SOU 2022:29 
  
 4.5.1Tiden är mogen för en mer samtida koncerndefinition 
  
 Bedömning: Koncerndefinitionen i årsredovisningslagen, som av- gör vad som utgör en koncern i redovisningen, bör ändras. 
  
 Som framgår ovan är företagens redovisning av grundläggande bety- delse för intressenterna. Det gäller inte minst koncernredovisningen. 
  
 Vi anser att det huvudsakliga problemet med dagens koncerndefi- nition ur ett redovisningsperspektiv är att den inte alltid leder till att företag som utåt sett framstår som en ekonomisk enhet presenteras på det sättet i redovisningen. Definitionen möjliggör för ett företag, som inte vill att koncernredovisningen ska omfatta vad som i prak- tiken är ett dotterföretag, att inte behöva konsolidera ett sådant före- tag. Så kan ske genom att företaget konstruerar ett ägarliknande förhållande mellan sig och det andra företaget med hjälp uteslutande av avtal, men undviker ett formellt ägande. 
  
 Dagens koncerndefinition innebär också att varken stiftelser eller bostadsrättsföreningar, innan andelsägare kommer in, kan konsoli- deras. Skälet är att ett annat företag inte kan äga andelar i dessa juridiska personer. 
  
 Det Bokföringsnämnden har beskrivit i sin hemställan om att bostadsutvecklingsföretag inte konsoliderar bostadsrättsföreningar som är kopplade till företagets verksamhet visar enligt vår mening att det finns praktiska problem vid tillämpningen av koncerndefinition- en (se avsnitt 4.4). FAR har i en skrivelse till Bokföringsnämnden av den 23 oktober 2020 påtalat att frågan är brådskande då det är många företag som är berörda och många företag som ställer frågor. 
  
 Ett annat problem med dagens koncerndefinition är att den inte tydliggör om ett dotterföretag kan ha fler än ett moderföretag. Även Utredningen om enklare redovisning menade att detta är ett bekym- mer som behöver lösas (SOU 2009:46 s. 110 f.). 
  
 Ytterligare ett problem med koncerndefinitionen, som Bokför- ingsnämnden har uppmärksammat, är att uppräkningen av koncern- grunder i definitionen anses uttömmande. Detta gör det svårare för nämnden att utveckla god redovisningssed. Att uppräkningen är uttömmande kan samtidigt i någon mån sägas göra den enklare att tillämpa. 
  
 En annan aspekt av koncerndefinitionen är att den inte har anpas- sats till utvecklingen i EU och övriga världen. Sedan årsredovisnings- 
  
 128 
  
 SOU 2022:29 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 lagens tillkomst 1995 har vissa av de koncernförhållanden som före- kommer i näringslivet blivit alltmer komplexa. Ett tecken på detta är de  
 icke-transparenta 
  företagsstrukturer som anses ha bidragit till finanskrisen  
 2007–2009. 
  Mot denna bakgrund är utgångspunkten enligt den internationella redovisningsstandarden IFRS 10 att före- tag som utåt sett framstår som en ekonomisk enhet också ska pre- senteras så och att ett företag bara kan ha ett moderföretag. IFRS 10 innehåller inte heller någon uttömmande uppräkning av koncern- grunder. 
  
 Sedan 1995 har även koncerndefinitionen i  
 EU-rätten 
  anpassats till verkligheten, liksom de koncerndefinitioner som tillämpas i Dan- mark, Norge och Finland. Någon motsvarande utveckling har dock inte skett av den svenska koncerndefinitionen. Detta har lett till att den avviker i betydelsefulla avseenden från koncerndefinitionen som används i vår omvärld, t.ex. när det gäller kravet på ägarandel. 
  
 Ju större avvikelsen är mellan koncerndefinitionen i IFRS 10 respektive årsredovisningslagen, desto större risk är det att bedöm- ningen av om ett koncernförhållande föreligger eller inte leder till olika slutsatser. Detta leder i sin tur till att det blir krångligare för de företag som tillämpar IFRS 10 eftersom de behöver hantera två olika koncerndefinitioner i redovisningssammanhang. 
  
 Den största fördelen med den hittillsvarande koncerndefinition- en tycks vara att kravet på ägarandel i en del fall kan sägas göra den enklare att tillämpa för företagen och att den har gällt under lång tid, vilket har lett till att företagen har inrättat sig. Enligt vår mening väger dessa skäl inte särskilt tungt. 
  
 Sammanfattningsvis anser vi att ändamålsenligheten av dagens kon- cerndefinition kan ifrågasättas i flera avseenden. Definitionen leder till problem i tillämpningen som framför allt drabbar redovisningens intressenter såsom borgenärer, leverantörer och aktieägare, men även vissa företag som behöver tillämpa olika koncerndefinitioner. Dessa problem utgör starka skäl att ändra koncerndefinitionen. Att utveck- lingen i svensk rätt har stått still i ett internationellt perspektiv bekräftar behovet av en ändring. 
  
 Vi anser därför, i likhet med Bokföringsnämnden, att tiden är mogen för att göra koncerndefinitionen mer lik den som används i vår omvärld och att den, med beaktande av de skilda intressen som gör sig gällande, bör ändras på ett par punkter. 
  
 129 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 SOU 2022:29 
  
 4.5.2Vem har det bestämmande inflytandet? 
  
 Förslag: Ett företag ska anses vara moderföretag och en juridisk person ska anses vara dotterföretag, om företaget har ett bestäm- mande inflytande över den juridiska personen. 
  
 Vid bedömningen av om företaget har ett bestämmande infly- tande ska det särskilt beaktas om företaget har en röstmajoritet, en rätt att utse eller avsätta majoriteten av ledningen eller en rätt att på grund av avtal med den juridiska personen eller på grund av föreskrifter i dess bolagsordning eller bolagsavtal rätt att ensamt utöva ett sådant inflytande. 
  
 Det ska inte längre krävas att företaget äger andelar i den juri- diska personen för att ett koncernförhållande ska uppstå. 
  
 En juridisk person ska vidare vara dotterföretag till moderföre- taget, om ett annat dotterföretag till moderföretaget eller moder- företaget tillsammans med ett eller flera andra dotterföretag eller flera andra dotterföretag tillsammans har ett bestämmande in- flytande över dotterföretaget. 
  
 Koncerndefinitionen bör anpassas till IFRS 
  
 Frågan är hur en ny koncerndefinition bör utformas. Utifrån problem- beskrivningen i avsnitt 4.5.1 anser utredningen att den nya koncern- definitionen bör anpassas till den internationella redovisningsstan- darden IFRS 10, så långt det bedöms lämpligt. 
  
 Det som kännetecknar ett koncernförhållande är just att moder- företaget har ett bestämmande inflytande över dotterföretaget. Detta tydliggörs i IFRS 10. I linje med det bör koncerndefinitionen utfor- mas så att det avgörande för ett koncernförhållande är om ett företag har bestämmande inflytande över ett annat företag. Med en sådan utformning kommer huvudsyftet med koncernredovisningen att uppnås, dvs. att företag som utåt sett framstår som en ekonomisk enhet också presenteras på det sättet i redovisningen. 
  
 I IFRS 10 anges att ett företag (moderföretaget) har bestämmande inflytande över ett annat företag (dotterföretaget) när det är expone- rat för eller har rätt till rörlig avkastning från sitt engagemang i dotter- företaget och kan påverka avkastningen med hjälp av sitt bestäm- mande inflytande över dotterföretaget (punkt 6). 
  
 130 
  
 SOU 2022:29 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 Begreppet bestämmande inflytande förekommer såväl i den hittills- varande koncerndefinitionen som i redovisningsdirektivet. Utgångs- punkten för de koncerngrunder som räknas upp i årsredovisnings- lagen är att moderföretaget i de situationerna har ett bestämmande inflytande över dotterföretaget. Det finns dock ingen förklaring till begreppet bestämmande inflytande som motsvarar den som finns i IFRS 10. 
  
 I samband med införandet av koncerndefinitionen i årsredovis- ningslagen anfördes i förarbetena att för att det bestämmande infly- tandet ska kunna ge upphov till ett koncernförhållande krävs att det är förenat med en betydande andel i dotterföretagets resultat (prop. 1995/96:10, del II, s. 107). Det uttalades också att det kunde vara fråga om en direkt andel i vinst eller förlust, men också fall där moderbolaget tar ut en betydande andel av dotterföretagets vinst genom prissättningen vid vissa affärstransaktioner. 
  
 Mot bakgrund av uttalandet i förarbetena anser vi att innebörden av begreppet bestämmande inflytande i årsredovisningslagen bör ligga nära begreppets betydelse enligt IFRS 10. Den närmare innebörden av begreppet bestämmande inflytande får dock utvecklas inom ramen för god redovisningssed. Det är då naturligt att hänsyn tas till den praxis som utvecklats inom EU och till de internationella redovis- ningsstandarderna. 
  
 Dagens koncerndefinition innehåller en uppräkning av fyra situa- tioner som var för sig innebär att ett koncernförhållande föreligger. För att koncerndefinitionen ska kunna utvecklas genom god redovis- ningssed bör uppräkningen inte längre vara uttömmande. En sådan utformning innebär också att fokus läggs på begreppet bestämmande inflytande. Ett koncernförhållande bör alltså kunna uppstå även på andra grunder än de uppräknade, under förutsättning att ett företag har ett bestämmande inflytande över ett annat företag. Att de upp- räknade koncerngrunderna inte är uttömmande gör det svårare för företag att kringgå bestämmelserna om koncernredovisning, vilket ligger i linje med målsättningen att koncerndefinitionen ska inbegripa företag som utåt sett framstår som en ekonomisk enhet. 
  
 Resonemanget om att uppräkningen av koncerngrunder inte längre bör vara uttömmande leder till frågan om grunderna överhuvudtaget bör anges i lagtexten. För större företag som normalt är föremål för revision och har hjälp av andra sakkunniga har uppräkningen knappast någon viktig funktion (jämför  
 IAS-utredningens 
  förslag). Vi tror dock 
  
 131 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 SOU 2022:29 
  
 att en uppräkning ger en värdefull vägledning för mindre företag. Uppräkningen av koncerngrunder bör således kvarstå. 
  
 En effekt av att koncerndefinitionen görs mer lik den i IFRS 10 är att skillnaden såvitt avser redovisningen mellan å ena sidan företag som tillämpar IFRS 10 (börsnoterade företag och vissa andra) och övriga företag minskar. Detta bör göra det enklare framför allt för större företag som överväger att börja tillämpa IFRS vid upprättande av koncernredovisning i stället för årsredovisningslagen. 
  
 För företag som tillämpar IFRS 10 innebär en  
 IFRS-anpassad 
  kon- cerndefinition att bedömningen av om ett koncernförhållande före- ligger i de allra flesta fall kommer att falla ut på samma sätt, oavsett det är IFRS 10 som tillämpas för redovisningsändamål eller årsredo- visningslagens definition som tillämpas inom associationsrätten. Detta bör förenkla för företag som tillämpar IFRS 10. 
  
 En nackdel med förslaget är möjligen att det fortfarande inte skulle råda någon överensstämmelse mellan de koncernbegrepp som används i olika sammanhang. För företag som tillämpar IFRS 10 skulle förslaget kunna leda till att samma företagsrelation enligt den redo- visningsrättsliga lagstiftningen bedöms som en koncern medan före- tagsrelationen enligt den aktiebolagsrättsliga lagstiftningen inte bedöms som en koncern. 
  
 En annan tänkbar nackdel med förslaget är att olika koncern- definitioner även fortsättningsvis kan komma att gälla på olika nivåer i en och samma koncern beroende på om moderföretaget i toppen av koncernen tillämpar IFRS 10 eller inte. Eftersom förslaget ligger nära koncerndefinitionen enligt IFRS 10 minskar dock risken för att sådana situationer uppstår. Dessutom är det inte önskvärt med en total överensstämmelse mellan koncernbegreppen eftersom defini- tionen i IFRS 10 är betydligt mer komplicerad och omfattande samt ligger långt ifrån hur svensk redovisningsrätt i övrigt är utformad (jämför Förvaltningsrätten i Stockholms dom den 26 oktober 2021 
  
 imål nr  
 12071-20 
  som bl.a. gäller tolkningen av bestämmande infly- tande enligt IFRS 109). 
  
 Sammanfattningsvis anser utredningen att starka skäl talar för att anpassa koncerndefinitionen till IFRS 10. Dessa skäl överväger de nackdelar som förslaget kan medföra. Uppräkningen av koncerngrun- 
  
 9Domen är överklagad till Kammarrätten i Stockholm, mål nr  
 8084-21. 
  Prövningstillstånd meddelandes den 14 januari 2022. I skrivande stund är målet inte slutligt avgjort. 
  
 132 
  
 SOU 2022:29 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 der bör inte längre vara uttömmande men kvarstå för att ge vägled- ning för framför allt små och medelstora företag. 
  
 Vidare bör en juridisk person vara dotterföretag till moderföre- taget, om ett annat dotterföretag till moderföretaget eller moder- företaget tillsammans med ett eller flera andra dotterföretag eller flera andra dotterföretag tillsammans har ett bestämmande infly- tande över dotterföretaget. 
  
 Kravet på ägarandel bör tas bort 
  
 För att betraktas som moderföretag måste enligt dagens koncern- definition ett företag äga en andel i ett annat företag. IFRS 10 upp- ställer inte något motsvarande krav på ägarandel. Det gör inte heller koncerndefinitionerna i Norge, Finland och Danmark. Enligt EU- rätten har medlemsstaterna en valmöjlighet i denna fråga (artikel 22 i redovisningsdirektivet). 
  
 Vid införandet av koncerndefinitionen i årsredovisningslagen 1995 uttalades i förarbetena (prop. 1995/96:10, del II, s. 111 f.) att det borde ställas krav på att moderföretaget äger andelar i det andra företaget eftersom regeln då skulle få betydelse enbart i fall där det överordnade bolaget hade del i det andra företagets vinst eller för- lust. Vi anser att det skälet inte gör sig gällande på samma sätt längre. 
  
 Den grundläggande invändningen mot dagens koncerndefinition är, som framgår ovan, att den inte alltid leder till att ett företag som utåt sett framstår som en ekonomisk enhet presenteras på det sättet i redovisningen. Ett företag kan då enkelt kringgå reglerna om kon- cernredovisning genom att avstå från ägarandel. I stället kan före- taget försäkra sig om ett bestämmande inflytande på ett annat sätt, t.ex. genom avtal. Om ägarkravet tas bort skulle en sådan tillämpning, avsiktlig eller inte, kunna undvikas. Exempelvis skulle vissa bostads- utvecklingsföretag med inriktning mot upplåtelse av bostadsrätter – i de fall ett bestämmande inflytande föreligger – under uppförande- fasen konsolidera de bostadsrättsföreningar som är kopplade till före- tagets verksamhet. 
  
 En möjlig nackdel med att ägarkravet tas bort är att det skulle kunna göra det svårare för företagets revisor att klarlägga om före- taget ingår i en koncern eller inte. Svårigheter av detta slag kan dock förekomma redan, och får hanteras inom ramen för revisionen. 
  
 133 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 SOU 2022:29 
  
 Vi bedömer att skälen för att ta bort kravet på ägarandel är starka. En rättvisande redovisning är av avgörande betydelse för många av företagens olika intressenter. De svårigheter som förändringen even- tuellt kan föra med sig väger inte lika tungt. Vi föreslår därför att kravet på ägarandel tas bort. 
  
 Praktisk majoritet bör kunna grunda ett koncernförhållande 
  
 Att ett koncernförhållande uppstår på grund av praktisk majoritet innebär att ett företag bedöms som moderföretag om det äger andelar i ett annat företag (dotterföretaget) och en majoritet av ledamöterna i dotterföretagets ledning har utsetts enbart på grund av moder- företagets sätt att utöva sin rösträtt (artikel 22.1 d i redovisnings- direktivet). Sådan majoritet kan t.ex. föreligga om aktierna eller ande- larna är så spridda att det räcker med mindre än halva röstetalet för att utöva ett dominerande inflytande på en stämma med delägarna i företaget (se även SOU 2009:46 s. 102). 
  
 I samband med att koncerndefinitionen i årsredovisningslagen infördes sades det i förarbetena (prop. 1995/96:10, del II, s. 112.) att en regel om praktisk majoritet var förenad med betydande praktiska olägenheter, bl.a. för att det först på bolagsstämman året efter räken- skapsåret går att fastställa om moderföretaget har praktisk majoritet. Det ansågs därför att regeln inte skulle införas. Frågan om praktisk majoritet har därefter diskuterats i flera betänkanden. 
  
 I praktiken borde förhållandena mycket sällan vara sådana att ett koncernförhållande får anses föreligga enbart på grund av praktisk majoritet. Vi menar därför att det inte finns tillräckliga skäl att ta upp praktisk majoritet bland de grundläggande koncerngrunder som uttryckligen pekas ut i lagstiftningen. 
  
 För att koncerndefinitionen i lämplig utsträckning ska anpassas till IFRS 10 bör den dock utformas på ett sätt som inte förhindrar att praktisk majoritet grundar ett koncernförhållande. Utformningen föl- jer då utvecklingen av koncerndefinitionen som skett såväl inom EU som i övriga världen. 
  
 Mycket talar därför för att huvudprincipen om bestämmande inflytande bör kunna tillämpas i de undantagsfall där praktisk majo- ritet grundar ett koncernförhållande. 
  
 134 
  
 SOU 2022:29 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 Att praktisk majoritet kan grunda ett koncernförhållande krävs vidare för att undvika att ett företag inte konsoliderar ett annat före- tag som i praktiken utgör ett dotterföretag, särskilt i fråga om kom- plexa koncernstrukturer. Utformningen ligger således även i linje med målet om att företag som utåt sett framstår som en ekonomisk enhet också ska presenteras på det sättet i redovisningen. 
  
 Som nämnts är en nackdel med att införa en regel om praktisk majoritet att den kan medföra tillämpnings- och tolkningsproblem (jämför t.ex. de förarbetsuttalanden som refereras ovan). Som vi har varit inne på torde det dock vara ovanligt att praktisk majoritet grun- dar ett koncernförhållande. Dessutom bör koncerndefinitionen vara tillräckligt flexibel för att undvika ett kringgående av reglerna om kon- cernredovisning och tillgodose syftet med en mer rättvisande redo- visning. 
  
 Sammanfattningsvis anser utredningen att skälen för att låta prak- tisk majoritet grunda ett koncernförhållande är så starka att de väger upp de svårigheter i tillämpningen som undantagsvis kan uppstå. 
  
 Vårt förslag till ändrad koncerndefinition överensstämmer där- med i sin helhet med det förslag som lämnades i promemorian Ändrad koncerndefinition (2012). 
  
 Särskilt om vissa bostadsutvecklingsföretag 
  
 Med vårt förslag kan vissa företag som bedriver bostadsutveckling med inriktning mot upplåtelse av bostadsrätter komma att behöva konsolidera bostadsrättsföreningar som är kopplade till företagets verksamhet. Det gäller i så fall under uppförandefasen innan andels- ägarna har blivit medlemmar i föreningen (jämför Bokföringsnämn- dens hemställan). En konsolidering enligt förslaget blir enbart aktuell om bostadsutvecklingsföretaget har ett bestämmande inflytande över bostadsrättsföreningen, vilket får bedömas från fall till fall. 
  
 Konsolidering i ett sådant fall innebär att föreningens skulder och tillgångar läggs samman med övriga koncernföretag. Föreningen redo- visas alltså som en del av bostadsutvecklingsföretagets verksamhet. Det kan medföra att koncernens balansomslutning och nyckeltal, så som skuldsättningsgrad, påverkas negativt eftersom föreningen under uppförandefasen normalt har stora skulder. Den intäkt som projek- 
  
 135 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 SOU 2022:29 
  
 tet medför får bostadsutvecklingsföretaget när byggnadsprojektet är färdigställt, vilket kan ta flera år. 
  
 Om bostadsutvecklingsföretaget inte konsoliderar bostadsrätts- föreningen redovisar företaget intäkter i takt med att projektet fort- skrider. Sammantaget innebär ett krav på konsolidering av bostadsrätts- föreningar som bostadsutvecklingsföretaget har ett bestämmande inflytande över att projektresultatet blir synligt i redovisningen senare än om sådana föreningar inte konsolideras. 
  
 Genom våra underhandskontakter med företrädare för bygg- branschen har vi blivit uppmärksammade på vissa frågor som rör konsekvenserna av en konsolidering. Företrädarna har anfört följande. Förslaget innebär att vissa bostadsutvecklingsföretag måste göra en svår bedömning av om de har bestämmande inflytande eller inte över de bostadsrättsföreningar som är kopplade till byggprojekten. Oav- sett vad utgången av bedömningen blir, medför förslaget ett mer komplicerat regelverk och därmed ökade administrativa kostnader. För mindre bostadsutvecklingsföretag som enbart har ett fåtal pro- jekt som pågår samtidigt leder förslaget till att resultatet av verksam- heten kommer att variera stort över tid. Detta kan i sin tur få kon- sekvenser för finansieringskostnaderna och på sikt leda till att bostads- byggandet minskar. 
  
 En annan fråga som företrädarna för byggbranschen har väckt gäller konsekvenserna av om styrelserepresentation normalt skulle innebära att ett bestämmande inflytande anses föreligga. De menar att förslaget kan leda till att vissa bostadsutvecklingsföretag kommer att sträva efter att inte ha något bestämmande inflytande över den bostadsrättförening som är kopplad till företaget. Det skulle i sin tur kunna leda till att företaget inte längre tar in representanter i före- ningens styrelse under perioden då fastigheten bebyggs. 
  
 Branschföreträdarna anser att detta i sin tur kan påverka bostads- rättsföreningens finansieringsmöjligheter, då bostadsutvecklingsföre- taget i dessa fall inte kommer att gå i borgen för bostadsrättsföre- ningens lån. Det skulle också kunna leda till att man avstår från att bygga bostadsrätter och i stället väljer att bygga ägarlägenheter. 
  
 Vår bedömning är att en koncerndefinition med den av oss före- slagna utformningen inte leder till några bestående negativa konse- kvenser för bostadsutvecklarna i form av sämre finansieringsvillkor. Anledningen är att det får antas att kreditgivarna kommer att anpassa sina villkor för kreditgivning utifrån en förändrad koncerndefinition, 
  
 136 
  
 SOU 2022:29 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 och även fortsättningsvis kunna göra väl avvägda bedömningar av finansieringsvillkoren i enskilda fall. 
  
 Vad gäller innebörden av begreppet bestämmande inflytande kom- mer den ytterst att avgöras av domstolarna. Bokföringsnämnden kom- mer sannolikt att besluta om allmänna råd, inom ramen för utveck- landet av god redovisningssed. Det är alltså svårt att i dagsläget göra en prognos över hur stor vikt som kommer att fästas vid styrelse- representation vid bedömningen av om bostadsutvecklingsföretaget har ett bestämmande inflytande över bostadsrättsföreningen. I vart fall står det klart att bedömningen av om bestämmande inflytande föreligger kommer att innefatta fler omständigheter än enbart om det förekommer styrelserepresentation. 
  
 Sammantaget bedömer vi att de tänkbara negativa konsekvenserna för bostadsutvecklarna inte kommer att leda till ett minskat bostads- byggande och att de uppvägs av fördelen med en modernare koncern- definition, nämligen att intressenterna får en mer rättvisande bild av bostadsutvecklarens ekonomiska ställning. 
  
 4.5.3Ett klargörande av att ett dotterföretag bara kan ha ett moderföretag 
  
 Bedömning: Med den föreslagna koncerndefinitionen behövs inte någon uttrycklig lagregel som klargör att ett dotterföretag bara kan ha ett moderföretag, nämligen det företag som har det verk- liga bestämmande inflytandet över dotterföretaget. 
  
 En fråga som har uppmärksammats i det tidigare lagstiftningsarbetet om koncerndefinitionen är om ett dotterföretag kan ha fler än ett moderföretag. Frågan tas även upp i våra direktiv. Som koncerndefi- nitionen är uppbyggd, med fyra alternativa grunder, kan det hävdas att två företag, kanske t.o.m. flera, kan vara moderföretag samtidigt. Ett exempel är att det ena företaget förfogar över mer än hälften av rösterna medan det andra företaget har rätt att utse en majoritet av styrelseledamöterna. 
  
 Från redovisningssynpunkt har det inte varit tanken att båda ”moderföretagen” ska konsolidera ”dotterföretaget” i sina koncern- redovisningar. I koncernredovisningen ska bara sådana företag tas med som moderföretaget har ett ensamt bestämmande inflytande 
  
 137 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 SOU 2022:29 
  
 över. Detta följer redan av syftet med en koncernredovisning som ju är att utvisa resultat och ställning för en grupp av företag som i eko- nomiskt hänseende utgör en sammanhållen enhet. Detta förutsätter i sin tur att ett företag har det bestämmande inflytandet över övriga företag. Det förhållandet att ett företag väljer att dela upp sin verk- samhet på flera juridiska enheter ska inte påverka redovisningen av den. 
  
 Enligt IFRS 10 kan ett dotterföretag bara ha ett moderföretag. Om två eller fler företag måste agera tillsammans för att styra den rele- vanta verksamheten i ett annat företag, har de ett gemensamt bestäm- mande inflytande över företaget. I ett sådant fall ska inte något av företagen anses ha bestämmande inflytande över det andra företaget (punkt 9).  
 EU-rätten 
  ger å sin sida inte något klart svar på frågan om ett dotterföretag kan ha fler än ett moderföretag. 
  
 I den danska årsredovisningslagen anges uttryckligen att ett dotter- företag bara kan ha ett moderföretag (Bilaga 1, Summers m.v., bekendtgørelse af årsregnskabsloven, LBK nr 838 af 08/08/2019). Vidare anges i lagen att om flera företag uppfyller ett eller flera villkor för att vara moderföretag, ska bara det företag som faktiskt kan utöva ett bestämmande inflytande över det andra företagets eko- nomiska och operativa beslut anses vara moderföretag. Det finns inte något motsvarande förtydligande i den norska årsredovisnings- lagen eller i den finska bokföringslagen (jfr §  
 1–3 
  lov om årsregnskap m.v. [regnskapsloven],  
 LOV-1998-07-17-56, 
  och 1 kap. 5 och 6 §§ bokföringslagen, 30.12.1997/1336). 
  
 Vi anser att det finns en otydlighet i denna fråga som riskerar att, visserligen i undantagsfall, skapa tillämpningsproblem. Bolagsverket anförde exempelvis i sitt remissvar över promemorian Ändrad kon- cerndefinition att den definition som föreslogs i den promemorian inte löste problematiken kring att ett dotterföretag kan ha fler än ett moderföretag och menade att en målsättning för framtiden borde vara att lösa frågan i svensk lagstiftning. Finansinspektionen anförde 
  
 åandra sidan i sitt remissvar över samma promemoria att den före- slagna definitionen, enligt myndigheten, innebar att ett dotterföre- tag inte kan ha mer än ett moderföretag associationsrättsligt. 
  
 Vi har övervägt att föreslå en regel efter danskt mönster, som klart slår fast att ett dotterföretag bara kan ha ett moderföretag. Vi menar dock att ett sådant klargörande, med tanke på den utformning som vårt förslag till ny koncerndefinition har fått i övrigt, inte behövs. 
  
 138 
  
 SOU 2022:29 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 Samma bedömning verkar ha gjorts i 2012 års promemoria Ändrad koncerndefinition (jfr s. 32). 
  
 Redan i begreppet bestämmande inflytande ligger nämligen att bara ett företag kan ha ett sådant inflytande i ett annat företag. För om även ett annat företag kan bestämma i det andra företaget, upp- står frågan vilket av företagen som har det faktiska, eller verkliga, bestämmande inflytandet. Detta får då avgöras med utgångspunkt i de uppräknade koncerngrunderna, men det ska tas hänsyn även till andra omständigheter. Ingen av koncerngrunderna är ensamt avgö- rande för om det föreligger ett bestämmande inflytande. 
  
 Om fler än ett företag har inflytande i ett annat företag, får en bedömning av respektive företags inflytande göras. Avgörande bör då vara vilket av företagen som har det verkliga bestämmande infly- tandet. Den närmare innebörden av begreppet bestämmande infly- tande, och hur en avvägning av olika omständigheter ska göras, får utvecklas inom ramen för god redovisningssed. 
  
 En situation som kan föranleda tvekan är att två företag formellt sett har ett identiskt inflytande i ett och samma företag, t.ex. i ett s.k.  
 50/50-företag. 
  Det kan då vara svårt för det ena potentiella moder- företaget att veta vilken slutsats i fråga om bestämmande inflytande det andra potentiella moderföretaget har dragit. Så är det emellertid redan med den hittillsvarande koncerndefinitionen. Om det inte går att avgöra vilket av företagen som har det bestämmande inflytandet, föreligger inte någon koncern. 
  
 Sammanfattningsvis anser vi att det av vårt förslag till ändrad koncerndefinition framgår att ett företag bara kan ha ett moder- företag, något som också är önskvärt i ett redovisningsperspektiv. 
  
 4.5.4Samma koncerndefinition bör gälla inom associationsrätten 
  
 Förslag: Årsredovisningslagens koncerndefinition ska, liksom hit- tills, gälla även inom associationsrätten. Koncerndefinitionerna i aktiebolagslagen, föreningslagen, stiftelselagen och sparbankslagen ska ändras i enlighet med det. Vidare ska koncerndefinitionen i lagen om särskild tillsyn över finansiella konglomerat ändras på mot- svarande sätt. 
  
 139 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 SOU 2022:29 
  
 Allmänt om aktiebolagslagens koncerndefinition 
  
 Innan årsredovisningslagen infördes 1995 fanns kravet på att upp- rätta en koncernredovisning i den dåvarande aktiebolagslagen (1975:1385). Enligt 1975 års aktiebolagslag skulle ett koncernför- hållande anses föreligga om ett aktiebolag hade rösträttsmajoritet i en annan juridisk person och även i annat fall, om aktiebolaget på grund av andelsinnehav eller avtal hade bestämmande inflytande över en juridisk person och en betydande andel i resultatet av dess verk- samhet (prop. 1975:103 s. 276 f.). 
  
 Den koncerndefinition som gällde före 1995 förutsatte alltså inte att moderföretaget ägde andelar i dotterföretaget. Den slutsats vi drar av det är att kravet på ägarandel inte hade någon betydelse för den överensstämmelse mellan koncerndefinitionerna i årsredovisnings- lagen och aktiebolagslagen som kom att bli rådande. 
  
 I förarbetena till 1975 års aktiebolagslag (samma prop. s. 276 f.) uttalades följande. Aktiebolagslagen förutsätter i allmänhet att bola- get är ett ekonomiskt och juridiskt självständigt företag. Om ett före- tag organiseras i form av en koncern kan därför en del av aktie- bolagslagens allmänna regler bli mer eller mindre verkningslösa. Det handlar exempelvis om hur värderingen av bolagets tillgångar ska ske, om skuldförhållanden mellan moderbolag och dotterbolag och om vinstutdelning. 
  
 Lagstiftarens grundtanke bakom de särskilda reglerna för koncerner byggde alltså på att en koncern skulle uppfattas som en enda ekonomisk och juridisk enhet och att sådana regler behövdes både inom redovis- ningsrätten (värdering av tillgångar och reglering av skuldförhållanden) och associationsrätten (vinstutdelning). 
  
 I förarbetena anfördes vidare följande. Frågan om vilken kon- cerndefinition som ska väljas sammanhänger med vilka regler som ska knytas till definitionen. Det står utan vidare klart att särskilda bestämmelser behövs för att i koncernförhållanden ge aktieägare, anställda, borgenärer, annan tredje man och det allmänna en insyn som såvitt möjligt svarar mot vad som gäller i enskilda aktiebolag. De viktigaste reglerna i detta sammanhang är självfallet de som gäller koncernredovisningen men även reglerna om revision, skyddet för det bundna kapitalet och minoritetsskyddet m.m. måste uppmärk- sammas. 
  
 140 
  
 SOU 2022:29 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 Beträffande vinstutdelning anfördes även följande. Grundtanken bakom de särskilda bestämmelserna om koncernredovisning är att de ska utgöra skyddsregler mot en för stor vinstutdelning i moder- bolaget. Skälet är att de olika företagen i en koncern är så juridiskt och ekonomiskt sammanflätade att man måste se koncernen som en enhet. 
  
 Lagstiftaren var således tydlig med att koncernreglerna var vik- tigast inom redovisningen men att de även syftade till att tillgodose skyddet för det bundna kapitalet, minoritetsskyddet och skyddet mot för stor vinstutdelning i moderbolaget. Koncerndefinitionen utfor- mades därför på ett sådant sätt att den skulle passa både för redo- visningsändamål och som skyddsregler inom associationsrätten. 
  
 I förarbetena till 1975 års aktiebolagslag anfördes slutligen att det finns goda skäl för att koncernredovisning skulle upprättas inte bara av aktiebolag, utan även andra associationsformer, t.ex. ekonomiska föreningar, stiftelser och handelsbolag, samt att sådana bestämmel- ser i så fall borde tas in i de särskilda lagar som gäller för de olika företagsgrupperna. Koncerndefinitioner som motsvarar definitionen i årsredovisningslagen finns numera i föreningslagen och stiftelse- lagen (1994:1220). I fråga om handelsbolag gäller årsredovisnings- lagens koncerndefinition (1 § revisionslagen). 
  
 Som angetts i avsnitt 4.1.2 anfördes vid införandet av koncern- definitionen i årsredovisningslagen 1995 att den överensstämmelse som då fanns mellan de koncernbegrepp som användes för redo- visningsändamål och inom associationsrätten i övrigt skulle behållas. Rättssystematiska och praktiska skäl låg till grund för uttalandet. 
  
 En ny aktiebolagslag har ersatt 1975 års aktiebolagslag. Flera regler som anknöt till koncernförhållanden har ändrats, t.ex. har reglerna om vinstutdelning ersatts av en utvidgad försiktighetsprincip. Några mer genomgripande förändringar har dock inte skett. Utredningen bedömer att de överväganden som gjordes i samband med för- arbetena till 1975 års aktiebolagslag, och som bekräftades vid inför- andet av årsredovisningslagen, fortfarande har samma bärkraft. Argu- menten talar starkt för att den nuvarande ordningen bör fortsätta att gälla, dvs. att koncerndefinitionerna inom redovisning och associa- tionsrätt bör överensstämma. 
  
 Det kan tilläggas att en administrativ och praktisk fördel med en enhetlig koncerndefinition är att de flesta företag, på samma sätt som hittills, bara behöver tillämpa en definition. 
  
 141 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 SOU 2022:29 
  
 Koncerndefinitionens utformning och associationsrätten 
  
 Vi föreslår i fråga om den redovisningsrättsliga koncerndefinitionen att uppräkningen av koncerngrunder inte längre ska vara uttömmande. I något fall kan också praktisk majoritet, eller andra förhållanden som inte inryms i de särskilt angivna koncerngrunderna, tänkas bli utslagsgivande. Den osäkerhet i tillämpningen som detta kan tänkas föra med sig skulle, om samma koncerndefinition införs i aktiebolags- lagen och andra associationsrättsliga lagar, spilla över på koncerndefi- nitionen i dessa lagar. Jämför även nästa delavsnitt om hänvisningar till årsredovisningslagens koncerndefinition. 
  
 Det kan göras gällande att en koncerndefinition med den utform- ning som vi föreslår är problematisk i ett rättssäkerhetsperspektiv. Bland andra Juridiska fakultetsnämnden vid Stockholms universitet var inne på det i sitt remissvar med anledning av promemorian Änd- rad koncerndefinition. Skälet till det skulle vara att det låneförbud som återfinns i aktiebolagslagen, och vars räckvidd delvis beror på hur koncerndefinitionen är utformad, är förenad med ett straff- ansvar (30 kap. 1 § aktiebolagslagen). 
  
 Vi menar att det inte finns anledning till sådana farhågor. Förslaget skulle visserligen i viss mån utvidga kretsen av personer som låneför- budet avser. Förslaget innebär också, i de fall ett företag inte äger någon andel i ett annat företag som det ändå har inflytande över, att det kan bli något svårare att bedöma när ett koncernförhållande uppstår. För att någon ska lagföras för brott för att ha överträtt låneförbudet krävs dock att gärningen har begåtts med uppsåt eller av grov oaktsamhet. 
  
 En situation som kan uppkomma är att en styrelseledamot i AB 1 har beslutat om ett lån till en aktieägare i AB 2. AB 1 har under räkens- kapsåret genom avtal fått ett bestämmande inflytande i AB 2 men äger inte andelar i AB 2. För att styrelseledamoten ska kunna straffas i en sådan situation måste åklagaren kunna bevisa att han eller hon kände till de omständigheter som koncernförhållandet grundas på. Beviskravet i brottmål är högt. 
  
 Även om förslaget till ny koncerndefinition således kan sägas med- föra att det något oftare uppkommer situationer där det saknas andels- ägande, och det därmed blir aktuellt att pröva om exempelvis ett visst avtal mellan företagen innebär att det ena företaget har ett bestäm- mande inflytande över det andra, bör straffrättens principer om upp- såt och höga beviskrav vara tillräckligt för att uppfylla grundläg- 
  
 142 
  
 SOU 2022:29 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 gande rättssäkerhetsgarantier. Enligt vår mening riskerar således inte en enskild att straffas enbart för att han eller hon har misstolkat kon- cerndefinitionen. 
  
 Dessutom är skillnaderna mellan den hittillsvarande definitionen och den definition som vi föreslår i praktiken tämligen små. Även den hittillsvarande definitionen kan vålla tolkningsproblem, och för den stora majoriteten av bolag medför den nya definitionen inte några svåra överväganden om vilka företag som ska konsolideras i bolagets koncernredovisning. 
  
 Vidare ter det sig som mindre troligt att en åklagare skulle väcka åtal för brott mot låneförbudet, vilket för övrigt är mycket ovanligt i sig, om straffansvaret berodde på någon mer hårfin avvägning av om ett visst företag vid den relevanta tidpunkten var ett dotterföre- tag till bolaget eller inte. Det kan anmärkas att det finns andra, mer praktiskt betydelsefulla straffbestämmelser, inte minst om bokförings- brott, där komplicerade redovisningsrättsliga frågor också kan få betydelse för straffansvarets räckvidd. 
  
 Förutom låneförbudet kan det uppmärksammas att enskilda som är mottagare av olagliga värdeöverföringar riskerar ett civilrättsligt återbäringsansvar (17 kap. 6 § aktiebolagslagen). Det gäller dock bara om bolaget visar att mottagaren insåg eller bort inse att värdeöver- föringen stod i strid med aktiebolagslagen. Vid bedömningen av mot- tagarens kännedom om värdeöverföringen bör det tas hänsyn till att den föreslagna koncerndefinitionen, särskilt i fall där moderföretaget inte äger någon andel i dotterföretaget, är något vidare än den nu- varande. 
  
 Enskilda kan även riskera ett civilrättsligt bristtäckningsansvar, om det uppkommer någon brist vid återbäring av en olovlig värde- överföring (17 kap. 7 § aktiebolagslagen). För ansvar förutsätts upp- såt eller (grov) oaktsamhet. Även vid denna bedömning får hänsyn tas till att den föreslagna koncerndefinitionen, särskilt i fråga om företagsförhållanden som inte utgörs av ägande, är något vidare. 
  
 En särskild fråga i detta sammanhang gäller hur koncerndefini- tionen i associationsrätten kan komma att påverkas av Bokförings- nämndens normgivning. Som framgår av avsnitt 4.1.8 har årsredovis- ningslagen karaktär av ramlagstiftning. Bokföringsnämnden beslutar, inom de ramar som lagen anger, om kompletterande allmänna råd. Så har normgivningen i redovisningsrätten sedan länge fungerat. 
  
 143 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 SOU 2022:29 
  
 Eftersom årsredovisningslagens koncerndefinition används även inom associationsrätten påverkar Bokföringsnämndens normgivning i förlängningen även hur koncerndefinitionen tolkas inom andra rättsområden än redovisningsrätten (jfr prop. 2000/01:150 s. 93). 
  
 Det skulle då kunna hävdas att Bokföringsnämndens normgiv- ningsmakt i realiteten utsträcks till fler områden än vad som följer av lag (8 kap. 1 § bokföringslagen, jfr även  
 1–3 
  §§ förordningen om instruktion för Bokföringsnämnden). 
  
 Vi bedömer att detta inte är något problem. Ytterst är det dom- stolarna som avgör innebörden av begreppet bestämmande infly- tande, inte Bokföringsnämnden. Därtill beslutar Bokföringsnämnden redan i dag om allmänna råd som gäller den hittillsvarande koncern- definitionen och om hur årsredovisningen ska upprättas. Årsredo- visningen har central betydelse för flera regler i associationsrätten, exempelvis i fråga om ansvarsfrihet för styrelse och verkställande direk- tör samt för borgenärsskyddet. Utvecklingen på redovisningsområdet kan medföra en förändring av god redovisningssed vid tillämpning av aktiebolagslagen. 
  
 Att Bokföringsnämndens normgivning får viss effekt inom associa- tionsrätten och, mer indirekt, straffrätten är alltså inte någonting nytt. Det har inte heller framkommit att denna normgivningsfråga är ett problem inom dessa rättsområden i dag. 
  
 Även skatterättsligt får ett lån som är förbjudet enligt aktiebolags- lagen konsekvenser. Det ska nämligen beskattas i inkomstslaget tjänst hos en fysisk person som är låntagare (11 kap. 45 § inkomstskatte- lagen). Syftet med att beskatta förbjudna lån är att man vill träffa trans- aktioner där det är fråga om uttag för gott av medel från företaget. 
  
 Enligt vår mening får förslaget inte heller här några nämnvärda nackdelar. Skälet är återigen att skillnaderna mellan den hittills- varande koncerndefinitionen och den föreslagna definitionen i prak- tiken är tämligen små. Även dagens definition kan vålla tolknings- problem, och för den stora majoriteten av bolag medför den nya definitionen inte några svåra överväganden om vilka företag som ska konsolideras i bolagets koncernredovisning. 
  
 Sammanfattningsvis anser vi att det finns en oklarhet kring kon- cerndefinitionens tillämpning redan i dag, särskilt i fråga om de mer komplexa företagsstrukturerna. Det finns inte anledning att tro att en annars mer ändamålsenlig koncerndefinition i praktiken skulle leda 
  
 144 
  
 SOU 2022:29 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 till ökad osäkerhet inom associationsrätten eller andra rättsområden, utom möjligen i enstaka undantagsfall. 
  
 Vi föreslår därför att koncerndefinitionerna i aktiebolagslagen, föreningslagen, stiftelselagen och sparbankslagen ändras på motsvar- ande sätt som i årsredovisningslagen. Även koncerndefinitionen i lagen om särskild tillsyn över finansiella konglomerat bör ändras på samma sätt. 
  
 Årsredovisningslagens koncerndefinition kommer att vara ändamålsenlig i de sammanhang där den används 
  
 Tanken bakom att många lagar, t.ex. inkomstskattelagen, hänvisar till årsredovisningslagens koncerndefinition är att tillgodose det syfte som koncerndefinitionen har inom redovisningsrätten, dvs. att genom koncernredovisningen presentera en grupp av företag som en eko- nomisk enhet. Motsvarande kan sägas om de lagar som hänvisar till koncerndefinitionen inom associationsrätten. 
  
 Normalt har lagstiftaren inte närmare motiverat varför en hän- visning till årsredovisningslagens koncerndefinition görs i regler av associationsrättslig karaktär. Det får antas att meningen med det är att koncerndefinitionen i den aktuella lagen ska utvecklas i takt med att företagsstrukturerna i näringslivet och god redovisningssed utveck- las. Några andra överväganden har alltså inte redovisats. 
  
 Många hänvisningar i andra lagar har vidare sin grund i  
 EU-rättens 
  koncerndefinition.  
 EU-rätten 
  uppställer inget krav på att moder- företaget behöver äga en andel i ett annat företag för att ett koncern- förhållande ska uppstå. Utvecklingen inom EU går i riktning mot att ett krav på ägarandel inte är nödvändigt. Redovisningsutredningen anförde således att redovisningsdirektivet verkade ge ett avsevärt större utrymme än det äldre sjunde bolagsdirektivet för en koncern- definition som inte innehåller något krav på att moderföretaget innehar en ägarandel i dotterföretaget. 
  
 Eftersom redovisningsdirektivet inte uppställer något krav på ägar- andel kan ett sådant krav inte ha någon särskild betydelse för syftet med de associationsrättsliga regler om koncerner som bygger på detta direktiv, eller det sjunde bolagsdirektivet. Även i dessa fall utgår vi från att lagstiftaren får antas ha räknat med att koncerndefinitionen kan komma att ändras, inom ramen för de krav som uppställs i redo- visningsdirektivet, i takt med utvecklingen på redovisningsområdet. 
  
 145 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 SOU 2022:29 
  
 Sammantaget bedömer vi att det inte utgör något hinder mot vårt förslag till en ändrad koncerndefinition att det finns hänvisningar till den hittillsvarande koncerndefinitionen i den associationsrättsliga lagstiftningen. 
  
 Sammantaget medför en ändrad koncerndefinition inga beaktansvärda nackdelar 
  
 På det stora hela taget uppkommer enligt vår mening inte några beak- tansvärda nackdelar inom associationsrätten med en ändrad koncern- definition; fördelarna som har beskrivits ovan väger tyngre. Det finns starka skäl för en fortsatt överensstämmelse mellan koncerndefini- tionerna inom redovisning och associationsrätt. 
  
 Vi föreslår därför att den ändrade koncerndefinition som bör tas in i årsredovisningslagen tas in även i aktiebolagslagen, förenings- lagen, stiftelselagen, sparbankslagen och lagen om särskild tillsyn över finansiella konglomerat. 
  
 4.5.5Koncerndefinitionen påverkar vad som är en ägarförändring enligt inkomstskattelagen 
  
 Förslag: Vid tillämpning av underskottsreglerna i inkomstskatte- lagen ska ett företag alltid anses ha ett bestämmande inflytande över ett annat företag om detta är ett helägt dotterföretag till det första företaget enligt definitionen av moderföretag i inkomst- skattelagens bestämmelser om koncernbidrag. 
  
 Vid tillämpning av reglerna om kvarstående negativa ränte- netton i samma lag ska ett företag anses ha ett bestämmande inflytande över ett annat företag om detta är moderföretag till det andra företaget enligt den nämnda definitionen. 
  
 146 
  
 SOU 2022:29 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 Inledning 
  
 I vårt uppdrag ingår att analysera följderna av en ändrad koncern- definition och lämna nödvändiga författningsförslag. Av avsnitt 4.2.3 framgår att koncerndefinitionen är av betydelse inom skatterätten. Vi har i de två avseenden som behandlas nedan identifierat ett behov av lagändringar. I övrigt gör vi bedömningen att de förslag vi lämnar om koncerndefinitionerna i årsredovisningslagen och i associations- rätten inte föranleder några följdändringar i skattelagstiftningen. 
  
 Ägarförändringar i samband med avdrag för tidigare års underskott 
  
 I inkomstskattelagen finns bestämmelser om avdrag för tidigare års underskott. Huvudregeln är att ett underskott av näringsverksam- heten som kvarstår från det föregående beskattningsåret ska dras av i den utsträckning det inte finns några begränsningar (40 kap. 2 § inkomstskattelagen). Vid ägarförändringar som innebär att ett företag får det bestämmande inflytandet över ett underskottsföretag inträder en beloppsspärr och en koncernbidragsspärr. Ett företag ska anses ha det bestämmande inflytandet över ett annat företag om detta är dotter- företag till det förra enligt ett antal uppräknade associationsrättsliga koncerndefinitioner, bl.a. den som finns i aktiebolagslagen. Det inne- bär att den föreslagna koncerndefinitionen kommer att avgöra vad som utgör ett bestämmande inflytande. 
  
 Beloppsspärren innebär att ett underskottsföretag inte får dra av underskott som uppkommit före det beskattningsår då spärren träder in med ett högre belopp än 200 procent av den utgift som den nya ägaren eller de nya ägarna har betalat för att få det bestämmande inflytandet, eller för att förvärva andelar med mer än 50 procent av röstetalet i underskottsföretaget (40 kap. 15 § inkomstskattelagen). Koncernbidragsspärren innebär att kvarvarande underskott från tidigare år inte får dras av mot vissa koncernbidrag under det beskatt- ningsår ägarförändringen sker och de fem följande beskattningsåren (40 kap. 18 § inkomstskattelagen). 
  
 Reglerna om begränsning av avdragsrätten för underskott vid ägarförändringar syftar till att motverka handel med företag som har upparbetade underskott. Tanken är att ett underskott som har upp- kommit inom en koncernstruktur inte ograverat ska kunna utnyttjas 
  
 147 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 SOU 2022:29 
  
 för resultatutjämning i en annan koncern. Så skulle kunna bli fallet om det inte vore för beloppsspärren och koncernbidragsspärren. 
  
 Det system som gäller för utjämning av resultat hos företag inom en koncern är s.k. koncernbidrag. Koncernbidrag innebär att ett företag kan flytta vinster till ett annat företag med underskott och kvitta dessa så länge företagen ingår i samma ”helägda koncern”. Bestämmelserna om koncernbidrag är frikopplade från associations- rätten. Koncernbidragsreglerna bidrar till att en koncern beskattas som en ekonomisk enhet. För att reglerna ska bli tillämpliga krävs att ägandet i varje led från moderföretaget, direkt eller indirekt, ska uppgå till mer än 90 procent av andelarna i dotterföretagen (35 kap. 2 § inkomstskattelagen). Kravet på 90 procents ägande knyter an till vad som krävdes för tvångsinlösen och fusion enligt 1944 års aktie- bolagslag. Möjligheten till resultatutjämning är alltså förbehållen före- tag inom en koncern och möjligheten upphör när ett företag lämnar koncernen. 
  
 Kopplingen i reglerna om underskottsföretag till de associations- rättsliga koncerndefinitionerna skulle kunna leda till att ett företag som förvärvar mer än 90 procent av andelarna i ett företag trots det inte kan anses få ett bestämmande inflytande över det företaget. Det innebär att det förvärvade företaget inte anses genomgått en ägar- förändring och att vare sig beloppsspärren eller koncernbidrags- spärren inträder. 
  
 En sådan situation skulle exempelvis kunna uppstå om ett företag 
  
 (A)förvärvar mer än 90 procent av andelarna i ett underskottsföre- tag (B) från ett annat företag (C), och samtidigt genom avtal låter C behålla det bestämmande inflytandet över B. Det innebär att C kvar- står som ensamt moderföretag och att B därigenom inte genomgått en sådan ägarförändring som innebär att beloppsspärren eller koncern- bidragsspärren inträder. B:s avdragsrätt för sitt underskott begränsas därmed inte. C och B kommer fortsatt att utgöra en koncern trots att A:s förvärv innebär att koncernbidragsrätt uppkommer mellan A och Ingram kommer därmed att kunna utnyttja B:s underskott genom att lämna koncernbidrag till B utan att vara moderföretag till B enligt några andra bestämmelser än 35 kap. 2 och 2 a §§ inkomstskattelagen. 
  
 Den beskrivna situationen är inte tillfredsställande. I exemplet har B:s underskott uppkommit i koncernen med C. Det kan därför anses stå i strid med syftet bakom både reglerna om koncernbidrag och reglerna om begränsning av avdragsrätten för underskott vid ägar- 
  
 148 
  
 SOU 2022:29 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 förändringar om underskottet kan utnyttjas av A genom koncern- bidrag utan en prövning mot begränsningsreglerna. I några rättsfall om förhandsbesked om inkomstskatt har Högsta förvaltningsdom- stolen (dåvarande Regeringsrätten) ansett att lagen (1995:575) mot skatteflykt (skatteflyktslagen) varit tillämplig i liknande situationer. 
  
 Ett av rättsfallen (RÅ 2002 ref. 24) gällde ett avtal mellan aktie- ägarna i ett bolag som innebar att en av aktieägarna – ett företag – genom en riktad nyemission skulle komma att äga drygt 90 procent av aktierna medan övriga aktieägare skulle förvärva konvertibla skulde- brev. Efter konvertering av skuldebreven skulle aktierna komma att ägas i samma proportioner som före nyemissionen. Syftet med åtgärderna var att öppna för en möjlighet att lämna koncernbidrag. 
  
 Högsta förvaltningsdomstolen kom fram till att skatteflyktslagen var tillämplig på förfarandet. Vid bedömningen av om en taxering på grundval av förfarandet skulle strida mot lagstiftningens syfte som det framgår av skattebestämmelsernas allmänna utformning och de bestämmelser som är direkt tillämpliga eller har kringgåtts genom förfarandet (jfr 2 § 4 skatteflyktslagen), redogjordes inledningsvis för syftet med koncernbidragsreglerna. Det angavs bl.a. att skattebelast- ningen för en koncern inte ska bli större än den skulle ha varit om verksamheten bedrivits av ett enda företag och att det har framhållits att en sådan resultatutjämning kan accepteras endast då företagen klart framstår som en enda skattskyldig. 
  
 Högsta förvaltningsdomstolen uttalade vidare att visserligen var de formella förutsättningarna för koncernbidrag uppfyllda. Detta med- förde emellertid inte att de företag som sinsemellan skulle kunna ge och ta emot koncernbidrag (moderföretag respektive helägt dotter- företag enligt 35 kap. 2 § inkomstskattelagen) framstod som en enda skattskyldig, utan verksamheten hade även i fortsättningen karak- tären av en samverkan mellan olika från varandra fristående ägare. Vidare anfördes att det inte framgått att någon reell ägarförändring hade varit åsyftad. Högsta förvaltningsdomstolen kom fram till att en taxering på grundval av förfarandet därmed skulle strida mot syftet med koncernbidragsreglerna. 
  
 I ett annat förhandsbesked om inkomstskatt (RÅ 2007 not 65) ansågs också skatteflyktslagen vara tillämplig. Det gällde två företag som avtalat att ett av dem vid bildande av ett nytt gemensamt ägt bolag, i syfte bl.a. att öppna möjlighet att lämna koncernbidrag, skulle komma att äga mer än 90 procent av aktierna men ha knappt 65 pro- 
  
 149 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 SOU 2022:29 
  
 cent av rösterna. Beslut i övergripande frågor i det nya bolaget skulle normalt fattas i enighet. Trots att det överenskomna ägandet inte skulle ändras (jfr RÅ 2002 ref. 24), kom Högsta förvaltningsdom- stolen alltså fram till att skatteflyktslagen var tillämpligt även i detta fall. 
  
 För att säkerställa att situationen som beskrivits ovan gällande före- tagen A och B inte skulle kunna uppkomma föreslogs i promemorian Ändrad koncerndefinition (se avsnitt 4.1.5) en ändring i reglerna om när ett bestämmande inflytande ska anses föreligga (40 kap. 5 § inkomstskattelagen). Förslaget innebar att ett företag som kan lämna koncernbidrag alltid ska anses ha ett bestämmande inflytande över ett annat företag. Enligt promemorian var det rimligt att ett företag som kan lämna koncernbidrag till ett underskottsföretag ska anses ha ett bestämmande inflytande över det företaget. 
  
 Under remissen av promemorian ansåg Näringslivets Skattedele- gation att förslaget inte borde genomföras bl.a. eftersom det sakna- des klargörande överväganden om det är bestämmande inflytande – genom rösträtt, andel i kapitalet eller på annan grund – som ska vara den principiella utgångspunkten enligt inkomstskattelagen. 
  
 Att ett företag som kan ge koncernbidrag till ett annat företag inte ingår i samma koncern som mottagaren kan förekomma redan i dag. Anledningen är att definitionen av moderföretag enligt kon- cernbidragsreglerna och de associationsrättsliga reglerna skiljer sig åt, och har gjort det under lång tid. Definitionen i koncernbidrags- reglerna grundar sig på att beskattningsresultatet ska bli detsamma när verksamheten bedrivs av två eller flera koncernföretag som när verksamheten bedrivs av ett enda företag. Definitionen i aktiebolags- lagen, som bygger på årsredovisningslagens definition, syftar bl.a. till att skydda bolagets externa intressenter. 
  
 Vårt förslag till ny koncerndefinition ändrar alltså inte formellt hur de skatterättsliga bestämmelserna om koncernbidrag och under- skottsföretag får tillämpas i jämförelse med vad som gäller i dag. Frågan är då om förslaget får andra konsekvenser för reglerna om under- skottsföretag som motiverar ett sådant förslag som lades fram i pro- memorian. 
  
 Vi gör bedömningen att förslaget skulle kunna medföra en risk för att det uppkommer fler situationer där ett företag som kan ge koncernbidrag till ett annat företag inte ingår i samma koncern som mottagaren. Sådana situationer är, som angetts ovan, inte tillfreds- ställande. Det har inte varit möjligt för oss att inom utredningstiden 
  
 150 
  
 SOU 2022:29 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 uppskatta hur vanligt förekommande den beskrivna situationen är eller hur stor risken är för att sådana situationer skulle bli vanligare om förslaget genomförs. 
  
 En annan tänkbar konsekvens av en ändrad associationsrättslig koncerndefinition är att skatteflyktslagen inte skulle bedömas vara tillämplig på motsvarande sätt som i de ovan nämnda rättsfallen. Hur det är med den saken är något som domstolarna får avgöra. 
  
 Även om vårt förslag om ändrad koncerndefinition formellt inte påverkar hur koncernbidragsreglerna och underskottsreglerna får till- lämpas jämfört med i dag, bedömer vi sammantaget att de risker som förslaget medför motiverar en sådan ändring av underskottsreglerna som föreslogs i promemorian Ändrad koncerndefinition. Detta inne- bär att ett företag som kan lämna koncernbidrag (moderföretag) till ett annat företag (helägt dotterföretag) enligt koncernbidragsreglerna i inkomstskattelagen, alltid ska anses ha ett bestämmande inflytande över det helägda dotterföretaget. Genom ändringen säkerställer vi att de otillfredsställande situationerna som beskrivits ovan inte kan uppkomma. 
  
 Ägarförändringar gällande kvarstående negativa räntenetton 
  
 En annan skatterättslig fråga är om bestämmelserna om avdragsbe- gränsningar för s.k. negativa räntenetton bör ändras (24 kap. inkomst- skattelagen). Räntenettot utgörs av skillnaden mellan ränteutgifter som ska dras av och ränteinkomster som ska tas upp. Huvudregeln är att ett företag får dra av ett negativt räntenetto med högst 30 procent av avdragsunderlaget. Som alternativ får ett negativt räntenetto i stäl- let dras av upp till fem miljoner kronor. Om företaget ingår i en intressegemenskap, får de sammanlagda avdragen för negativa ränte- netton inom intressegemenskapen då inte överstiga fem miljoner kronor (24 kap. 24 § inkomstskattelagen). 
  
 Ett företag som inte har kunnat dra av ett tidigare beskattningsårs negativa räntenetto i sin helhet får dra av återstående del (kvarstående negativt räntenetto) högst med ett belopp som motsvarar avdrags- utrymmet, minskat med vissa avdrag för negativt räntenetto. Vid ägar- förändringar som innebär att ett företag får ett bestämmande inflytande över ett annat företag upphör rätten att utnyttja det företagets kvar- stående negativa räntenetton. Med bestämmande inflytande avses här 
  
 151 
  
 En modernare koncerndefinition 
  
 SOU 2022:29 
  
 att företagen ingår i en koncern av sådant slag som anges i 1 kap. 4 § årsredovisningslagen. En ägarförändring anses dock inte ha skett om båda företagen ingick i samma koncern innan det ena fick ett bestämmande inflytande över det andra eller om företaget med kvar- stående negativa räntenetton var försatt i resolution innan det för- ändrade ägandet. Se 24 kap. 26 och 27 §§ inkomstskattelagen. 
  
 I den situation som beskrivs ovan i delavsnittet om tidigare års underskott skulle B (dotterföretaget), om B hade kvarstående nega- tiva räntenetton, få behålla dessa, trots de andelar som förvärvats av A. Skälet är att A inte har fått bestämmande inflytande över B då dessa inte utgör en koncern enligt årsredovisningslagens definition. A kan lämna koncernbidrag till B, vilket ökar B:s avdragsunderlag, och kan innebära en möjlighet att utnyttja kvarstående negativa ränte- netton som B har från tidigare år. Det är just en sådan situation som regeln om ägarförändringar är avsedd att motverka. 
  
 Samma skäl som gäller ändring av reglerna om avdrag för tidigare års underskott gör sig därmed gällande i fråga om kvarstående nega- tiva räntenetton. Vi menar alltså att förslaget till ändrad koncerndefi- nition ökar risken för att det uppkommer fler situationer då reglerna om sådana räntenetton kan tillämpas på ett sätt som strider mot re- glernas syfte. Det har inte varit möjligt för oss att inom utrednings- tiden uppskatta hur vanligt förekommande den beskrivna situationen är eller hur stor risken är för att sådana situationer skulle bli vanligare om förslaget införs. 
  
 Det kan också bli så att skatteflyktslagen inte blir tillämplig. Detta gäller även om vårt förslag om ändrad koncerndefinition formellt inte påverkar hur räntenettoreglerna får tillämpas jämfört med i dag. För att säkerställa att situationer som den beskrivna inte uppkom- mer, bör ett företag anses ha bestämmande inflytande över ett annat företag om det är moderföretag till det andra företaget enligt defi- nitionen av moderföretag i inkomstskattelagens bestämmelser om koncernbidrag. Vi föreslår att inkomstskattelagen ändras i enlighet med detta. 
  
 152 
  
 5En ny uppställningsform för eget kapital för Övriga företag 
  
 5.1Något om balansräkningen 
  
 Ett företag som tillämpar årsredovisningslagen ska upprätta en balans- räkning enligt den uppställningsform som framgår av bilaga 1 till den lagen (3 kap. 3 § första stycket). Balansräkningens syfte är att i sam- mandrag redovisa företagets samtliga tillgångar, avsättningar och skulder samt eget kapital på balansdagen (3 kap. 1 § årsredovisnings- lagen). Balansräkningen ger också information om hur tillgångarnas, skuldernas och det egna kapitalets storlek och sammansättning har förändrats i förhållande till föregående räkenskapsår. 
  
 Tillgångar redovisas på den ena sidan av balansräkningen, ”aktiv- sidan”, medan avsättningar och skulder redovisas på den andra, ”passiv- sidan”. Skillnaden mellan å ena sidan tillgångarna och å andra sidan skulderna och avsättningarna utgör företagets eget kapital. Detta förs upp som en särskild post på passivsidan av balansräkningen. 
  
 I bilaga 1 till årsredovisningslagen finns uppställningsformer för balansräkningen, dvs. scheman för i vilken ordning och på vilket sätt de olika posterna i balansräkningen ska tas upp. Syftet med enhetliga uppställningsformer är att de ska ge bättre förutsättningar för jäm- förelser mellan företag. Det finns tre olika uppställningsformer för eget kapital beroende på om företaget är ett aktiebolag, en ekonomisk förening eller en annan typ av företag (Övriga företag). 
  
 Det egna kapitalet ska anges med uppgift om vad som utgör fritt eget kapital och bundet eget kapital. Aktiebolag och ekonomiska föreningar ska redovisa de olika posterna i eget kapital separat. De ska även i förvaltningsberättelsen eller i egen räkning specificera föränd- ringen av de olika posterna i eget kapital jämfört med föregående års balansräkning (6 kap. 2 § andra stycket årsredovisningslagen). Övriga företag, dvs. andra företagsformer än aktiebolag och ekonomiska 
  
 153 
  
 En ny uppställningsform för eget kapital för Övriga företag 
  
 SOU 2022:29 
  
 föreningar, ska i stället visa förändringen av eget kapital i balans- räkningen genom att ange eget kapital vid räkenskapsårets början, insättningar eller uttag under året, förändringar i vissa fonder, årets resultat och eget kapital vid räkenskapsårets slut. Till skillnad från aktiebolag och ekonomiska föreningar ska någon uppdelning på olika poster som ingår i eget kapital inte göras. 
  
 Till Övriga företag hör bl.a. 
  
 •handelsbolag och kommanditbolag (handelsbolag), 
  
 •enskilda näringsidkare, 
  
 •stiftelser och liknande självständiga och självägande förmögenhets- bildningar (stiftelser), 
  
 •ideella föreningar, registrerade trossamfund och liknande samman- slutningar (ideella föreningar), 
  
 •samfällighetsföreningar, viltvårdsområdesföreningar, fiskevårds- områdesföreningar, häradsallmänningar, allmänningsskogar och liknande sammanslutningar (samfällighetsföreningar), och 
  
 •europeiska grupperingar för territoriellt samarbete och  
 Eric-kon- 
  sortier (europeiska företagsformer). 
  
 Posterna i balansräkningen tas alltså upp var för sig i den ordnings- följd som anges för respektive uppställningsform (3 kap. 4 § första stycket årsredovisningslagen). I fråga om de poster som föregås av arabiska siffror ska avvikelser göras om det behövs på grund av verk- samhetens särskilda inriktning (andra stycket i samma paragraf). Sådana avvikelser kan exempelvis göras av vissa branscher där postindel- ningen är mindre ändamålsenlig. 
  
 5.2Våra direktiv 
  
 Bokföringsnämnden har i en skrivelse till Justitiedepartementet hem- ställt att uppställningsformerna för eget kapital för andra företag än aktiebolag, ekonomiska föreningar, handelsbolag och enskilda närings- idkare ska ändras till att avse följande poster: 
  
 154 
  
 SOU 2022:29 
  
 En ny uppställningsform för eget kapital för Övriga företag 
  
 Pope 
  
 1.Kapitalandelsfond 
  
 2.Fond för verkligt värde 
  
 3.Övrigt 
  
 II.Balanserad vinst eller förlust III. Årets resultat 
  
 Vårt uppdrag är att bedöma om uppställningsformerna för eget kapi- tal bör ändras, enligt Bokföringsnämndens förslag eller på något annat sätt, och att bedöma om vissa företag bör ha möjlighet att välja mellan olika uppställningsformer. Vi ska även lämna nödvändiga för- fattningsförslag. 
  
 5.3Överväganden och förslag 
  
 5.3.1En ny uppställningsform för eget kapital för Övriga företag bör införas 
  
 Förslag: Det ska införas en ny uppställningsform för eget kapital för Övriga företag. Den ska användas av bl.a. stiftelser, ideella fören- ingar och samfällighetsföreningar. Den hittillsvarande uppställ- ningsformen för eget kapital för Övriga företag ska enbart gälla för handelsbolag och enskilda näringsidkare. 
  
 Utredningen anser, i likhet med vad Bokföringsnämnden anför i hem- ställan, att uppställningsformen för eget kapital inte beaktar behov och utvecklad praxis i bl.a. stiftelser, ideella föreningar och samfällighets- föreningar. Dessa juridiska personer har en struktur på eget kapital som mer liknar den i aktiebolag och ekonomiska föreningar än den i t.ex. handelsbolag. 
  
 Många stiftelser har exempelvis ett grundkapital som inte får delas ut, vilket kan liknas vid ett aktiebolags aktiekapital. Stiftelser delar därför upp eget kapital i olika poster samt i bundet respektive fritt eget kapital. Även stiftelser som inte har ett grundkapital har behov av att kunna redovisa flera olika poster inom eget kapital. 
  
 155 
  
 En ny uppställningsform för eget kapital för Övriga företag 
  
 SOU 2022:29 
  
 Detsamma gäller ideella föreningar som har s.k. ändamålsbestämda medel eller andra fonder inom eget kapital och samfällighetsföre- ningar som gör avsättningar till underhålls- och förnyelsefond. In- sättningar och uttag av det slag som förutsätts i bilaga 1 till årsredo- visningslagen förekommer inte i dessa juridiska personer. 
  
 I likhet med vad Bokföringsnämnden anför i hemställan, bedömer 
  
 vividare att uppställningsformen för Övriga företag passar bra för handelsbolag och enskilda näringsidkare eftersom det egna kapitalet främst är en avräkning mot delägarna. Den hittillsvarande uppställ- ningsformen för eget kapital för Övriga företag bör därför fort- farande gälla för handelsbolag och enskilda näringsidkare. 
  
 Vi anser således att det finns behov av en ny uppställningsform för eget kapital för bl.a. stiftelser, ideella föreningar och samfällig- hetsföreningar. En sådan uppställningsform bör införas för Övriga företag och omfatta andra företag än aktiebolag, ekonomiska före- ningar, handelsbolag och enskilda näringsidkare. Hur en sådan ny upp- ställningsform bör utformas diskuteras i följande avsnitt. 
  
 5.3.2Den nya uppställningsformen för eget kapital bör vara flexibel 
  
 Förslag: Den nya uppställningsformen för eget kapital för Övriga företag ska ha en flexibel utformning och anpassas till uppställ- ningsformen som gäller för aktiebolag. 
  
 Frågan hur en ny uppställningsform för eget kapital bör utformas för att passa Övriga företag bör ta sin utgångspunkt i företagens behov. Som framgår i avsnitt 5.3.1 skiljer sig behovet av redovisning av olika poster i eget kapital åt när det gäller andra företag än aktiebolag, eko- nomiska föreningar, handelsbolag och enskilda näringsidkare. Utred- ningen anser därför att en ny uppställningsform för eget kapital behöver vara tillräckligt flexibel för att kunna passa alla dessa före- tag. Vilka olika poster som behövs under eget kapital för respektive företagsform bör då kunna utvecklas genom god redovisningssed (jfr 3 kap. 4 § årsredovisningslagen). 
  
 Det egna kapitalet i bl.a. stiftelser, ideella föreningar och sam- fällighetsföreningar är uppbyggt på ett liknande sätt som i aktiebolag. Det finns ofta någon form av grundkapital, ett antal fonder och årets 
  
 156 
  
 SOU 2022:29 
  
 En ny uppställningsform för eget kapital för Övriga företag 
  
 resultat. Uppställningsformen för dessa och liknande företag bör där- för göras mer lik den som gäller för aktiebolag. 
  
 Bör då en post som motsvarar ett aktiebolags aktiekapital tas upp och hur bör den i så fall benämnas? Vissa stiftelser behöver ha egendom som ska förvaltas (1 kap. 2 § stiftelselagen). Så är det exem- pelvis för s.k. avkastningsstiftelser som tillgodoser sitt syfte genom att dela ut kontanta bidrag ur den löpande avkastningen. Sådan egen- dom kan sägas motsvara ett aktiebolags aktiekapital. 
  
 En s.k. insamlingsstiftelse har däremot normalt inte någon mot- svarande egendom utan samlar in pengar i syfte att främja ett särskilt ändamål (11 kap. 1 § stiftelselagen). Normalt har inte heller samfällig- hetsföreningar och ideella föreningar något kapital som kan liknas vid ett aktiekapital. Sådana företag samlar ofta in pengar successivt genom exempelvis medlemsavgifter. I vissa fall finns det däremot ett behov av att redovisa ett kapital som utgör överskott av årets resultat. 
  
 Behovet av att redovisa kapital i vissa poster i bl.a. stiftelser, sam- fällighetsföreningar och ideella föreningar kan således se ut på många olika sätt. I vissa företag finns behovet inte alls. För att redovis- ningen av kapitalet i förekommande fall ska ge en rättvisande bild, och samtidigt vara så flexibel som krävs i den praktiska tillämp- ningen, bör det för Övriga företag införas en post som motsvarar ett aktiebolags aktiekapital. Posten bör benämnas Kapital. 
  
 Samma resonemang som för kapitalet gör sig gällande i fråga om fonder. Vilka typer av fonder som förekommer skiljer sig åt mellan de olika företagsformerna. Fonderna styrs nästan alltid av praxis utan något uttryckligt stöd i lag. 
  
 En särskild fråga gäller den underhålls- och förnyelsefond som samfällighetsföreningar, under vissa förutsättningar, ska redovisa (19 § andra stycket lagen [1973:1150] om förvaltning av samfällig- heter). Enligt systematiken i årsredovisningslagen bör en sådan lag- stadgad fond tas upp i uppställningsformen för eget kapital. 
  
 Underhålls- och förnyelsefonden är dock inte relevant att redo- visa för exempelvis stiftelser och ideella föreningar. Ett alternativ är att ta in underhålls- och förnyelsefonden i uppställningsformen för Övriga företag och att de företag som underhålls- och förnyelse- fonden inte är relevant för bortser från den fonden. Detta slag av reglering förekommer i och för sig inte i årsredovisningslagen i dag. 
  
 Ett annat alternativ är att införa två nya uppställningsformer för eget kapital: en för samfällighetsföreningar och en annan för andra 
  
 157 
  
 En ny uppställningsform för eget kapital för Övriga företag 
  
 SOU 2022:29 
  
 företag än aktiebolag, ekonomiska föreningar, handelsbolag, enskilda näringsidkare och samfällighetsföreningar. En sådan lösning blir dock onödigt omständlig. Utredningen förordar i stället det enklare alter- nativet att underhålls- och förnyelsefonden tas upp under uppställ- ningsformen för Övriga företag men bara tillämpas av de samfällig- hetsföreningar som berörs av den. 
  
 Samma resonemang kan tillämpas på den fond för kapitalinkomster som häradsallmänningar och allmänningsskogar behöver redovisa. Kravet på att kapitalinkomst ska fonderas framgår av lag  
 (18–22 
  §§ lagen [1952:166] om häradsallmänningar och  
 17–21 
  §§ lagen [1952:167] om allmänningsskogar i Norrland och Dalarna). Kapital- inkomsterna får bara användas för vissa särskilda ändamål. Även avseende denna fond förordar vi att den tas upp under uppställnings- formen för Övriga företag men bara tillämpas av de häradsallmän- ningar och allmänningsskogar som berörs av den. 
  
 Inom den ideella sektorn är det vanligt med fonder som har sitt ursprung i att någon testamenterat eller skänkt pengar för ett speci- fikt ändamål. Sådana medel kallas ändamålsbestämda medel. Denna typ av fond är dock inte reglerad i lag och bör därför, enligt systematiken i årsredovisningslagen, inte tas upp i uppställningsformen för Övriga företag. 
  
 De fonder som finns angivna i den hittillsvarande uppställnings- formen för eget kapital för Övriga företag är kapitalandelsfond (4 kap. 13 a § årsredovisningslagen) och fond för verkligt värde (4 kap. 14 d § årsredovisningslagen). Fonderna föreskrivs i lag och bör därför fort- satt finnas med i uppställningsformen. 
  
 För att tillgodose det varierande behovet av att redovisa andra fonder än de hittills diskuterade i bl.a. stiftelser, ideella föreningar och samfällighetsföreningar bör det därutöver finnas en post för övriga fonder. Vilka specifika poster som behövs för respektive verksam- hetstyp kan då utvecklas genom god redovisningssed. 
  
 På samma sätt som för aktiebolag och ekonomiska föreningar bör slutligen poster för balanserad vinst eller förlust och årets resultat finnas med i den nya uppställningsformen. 
  
 158 
  
 SOU 2022:29 
  
 En ny uppställningsform för eget kapital för Övriga företag 
  
 5.3.3Det bör inte införas någon möjlighet att välja uppställningsform för eget kapital 
  
 Bedömning: Företagen ska inte få välja mellan olika uppställ- ningsformer för eget kapital. 
  
 Bokföringsnämnden har i sin hemställan angett det inte kan uteslut- as att vissa företag bör ha möjligheten att välja mellan den hittills- varande uppställningsformen och den föreslagna uppställningsformen. 
  
 En liknande valmöjlighet finns för företag i fråga om att välja mellan två olika uppställningsformer för resultaträkningen (3 kap. 3 § andra stycket årsredovisningslagen). Någon valmöjlighet gällan- de uppställningsformen för balansräkningen finns däremot inte. 
  
 Vi föreslår att den nya uppställningsformen ska gälla för företag som inte är aktiebolag, ekonomiska föreningar, handelsbolag eller enskilda näringsidkare. Utöver stiftelser, ideella föreningar och sam- fällighetsföreningar kommer därför europeiska grupperingar för terri- toriellt samarbete,  
 Eric-konsortier 
  och övriga juridiska personer som är skyldiga att upprätta en årsredovisning att behöva använda den nya uppställningsformen (jämför 6 kap. 1 § bokföringslagen [1999:1078]). Europeiska politiska partier och europeiska politiska stiftelser ska upprätta årsredovisning enligt de internationella redovisningsstan- darderna som är antagna för tillämpning inom EU, varför dessa före- tagsformer inte berörs. Europabolag och europakooperativ följer vad som gäller för aktiebolag respektive ekonomiska föreningar. 
  
 Det finns inga registrerade europeiska grupperingar för territo- riellt samarbete i Bolagsverkets register per den 14 mars 2022. Av det allmänna företagsregistret hos Statistikmyndigheten SCB (SCB) fram- går inte om det finns något  
 Eric-konsortium 
  i Sverige. Det framgår dock av registret att denna företagsform hittills är mycket ovanlig. 
  
 Europeiska grupperingar för territoriellt samarbete och  
 Eric-kon- 
  sortier beskattas som ekonomiska föreningar (2 kap. 4 b § inkomst- skattelagen). Eftersom så är fallet drar vi slutsatsen att deras behov av att redovisa det egna kapitalet är detsamma som för sådana före- ningar. I och med vårt förslag anpassas den nya uppställningsformen för eget kapital för Övriga företag till den som gäller för aktiebolag och ekonomiska föreningar. Mot denna bakgrund bedömer vi att den nya uppställningsformen kommer att passa väl även för de två nämnda europeiska företagsformerna, som alltså hittills är mycket ovanliga. 
  
 159 
  
 En ny uppställningsform för eget kapital för Övriga företag 
  
 SOU 2022:29 
  
 Av SCB:s allmänna företagsregister framgår antal företag fördelat på juridisk form. Utöver företagsformer såsom aktiebolag, handels- bolag och ideella föreningar fanns det 231 företag som är registrerade som ”Övriga svenska juridiska personer bildade enligt särskild lag- stiftning” per den 27 februari 2022. I denna grupp ingår enligt SCB bl.a. vattenförbund bildade enligt lagen (1976:997) om vattenförbund samt flottningsföreningar. Sådana juridiska personer behöver bara upprätta en årsredovisning om företaget når upp till gränsvärdet för större företag (6 kap. 1 § första stycket 7 bokföringslagen [1999:1078], jämför även 1 kap. 3 § första stycket 4 årsredovisningslagen). 
  
 Eftersom det är fråga om ovanliga företagsformer bedömer vi att de flesta av dessa företag inte torde nå upp till gränsvärdet som för med sig ett krav på att upprätta en årsredovisning. Om företaget inte behöver upprätta en årsredovisning ska det i stället upprätta ett års- bokslut (6 kap. 3 § första stycket bokföringslagen). Årsbokslutet ska bl.a. bestå av en balansräkning. 
  
 Under 2021 kom det in 277 årsredovisningar till Bolagsverket från andra företag än aktiebolag, ekonomiska föreningar, handelsbolag och enskilda näringsidkare, dvs. de företagsformer som inte registreras hos Bolagsverket. Många av årsredovisningarna avser ideella föreningar, trossamfund och samfällighetsföreningar. Bolagsverket registrerar inte vilken juridisk form som de ingivande företagen har, varför det inte går att dra någon slutsats om hur många av årsredovisningarna som avser företag som ingår i ”Övriga svenska juridiska personer bildade enligt särskild lagstiftning”. 
  
 Vi har inte närmare utrett behovet att redovisa eget kapital för respektive företagsform som ingår i ”Övriga svenska juridiska per- soner bildade enligt särskild lagstiftning”. Vår bedömning är att be- hoven för dessa ovanliga företagsformer inte skiljer sig nämnvärt från de behov som stiftelser, ideella föreningar och samfällighetsföre- ningar har. Det kan dock inte uteslutas att några få av dessa företag ska upprätta en årsredovisning och redovisa det egna kapitalet enligt den hittillsvarande uppställningsformen för Övriga företag. 
  
 De eventuella problem som kan uppstå för dessa företag är inte tillräckligt stora för att motivera en särskild valmöjlighet mellan den hittillsvarande uppställningsformen för Övriga företag och den nya uppställningsform som vi föreslår. 
  
 I fråga om handelsbolag och enskilda näringsidkare bedömer vi, som framgår ovan, att den gällande uppställningsformen passar bra. 
  
 160 
  
 SOU 2022:29 
  
 En ny uppställningsform för eget kapital för Övriga företag 
  
 Uppställningsformen för Övriga företag, som alltså ska tillämpas av bl.a. stiftelser, ideella föreningar och samfällighetsföreningar, har också utformats i syfte att kunna anpassas till behovet av redovisning för respektive verksamhet. Mot denna bakgrund anser vi att någon val- möjlighet inte bör införas. 
  
 5.3.4Övriga företag bör specificera förändringar i eget kapital jämfört med föregående års balansräkning 
  
 Förslag: Övriga företag ska, på samma sätt som aktiebolag och ekonomiska föreningar, i förvaltningsberättelsen eller i egen räk- ning specificera förändringar i eget kapital jämfört med föregående års balansräkning. 
  
 Aktiebolag och ekonomiska föreningar ska i förvaltningsberättelsen eller i egen räkning specificera förändringar i eget kapital jämfört med föregående års balansräkning (6 kap. 2 § årsredovisningslagen). Sådana förändringar framgår däremot inte för Övriga företag. 
  
 Eftersom vi föreslår att uppställningsformen för eget kapital för Övriga företag ska göras mer lik den som gäller för aktiebolag, bör bl.a. stiftelser, ideella föreningar och samfälligheter även specificera förändringar i eget kapital jämfört med föregående års balansräk- ning. Kravet på att specificera förändringar i eget kapital jämfört med föregående års balansräkning i förvaltningsberättelsen eller i egen räk- ning bör därför utsträckas att gälla även för Övriga företag, dock inte handelsbolag och enskilda näringsidkare eftersom dessa företag fort- farande kommer att använda sig av den hittillsvarande uppställnings- formen för Övriga företag. 
  
 161 
  
 6En möjlighet att i vissa fall redovisa finansiella skulder enligt internationella redovisningsstandarder 
  
 6.1Bakgrund 
  
 I avsnittet redogör utredningen för hur finansiella skulder ska värde- ras och redovisas enligt årsredovisningslagen, den internationella standarden International Financial Reporting Standards 9 Finan- siella instrument (IFRS 9) och  
 EU-rätten. 
  Det gäller företag som omfattas av en koncernredovisning som upprättas med tillämpning av internationella redovisningsstandarder och företag vars överlåt- bara värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad. 
  
 6.1.1Värdering av finansiella skulder enligt årsredovisningslagen 
  
 I årsredovisningslagen finns bestämmelser om hur års- och koncern- redovisningar ska upprättas. Årsredovisningen är en sammanfattande beskrivning av ett företags ställning och resultat. Moderföretaget i kon- cernen är som huvudregel även skyldigt att upprätta en koncernredo- visning. Årsredovisningen och koncernredovisningen syftar till att för- medla information till företagets och koncernens externa intressenter. 
  
 Årsredovisningslagen innehåller regler om hur tillgångarna som tas upp i årsredovisningen och koncernredovisningen ska värderas. Som huvudregel ska samma värderingsprinciper användas i båda redo- visningarna. Reglerna om årsredovisningar och koncernredovisningar grundar sig till stor del på EU:s redovisningsdirektiv. 
  
 163 
  
 En möjlighet att i vissa fall redovisa finansiella skulder … 
  
 SOU 2022:29 
  
 Finansiella instrument, ett begrepp som även omfattar finansiella skulder, får med vissa undantag värderas till s.k. verkligt värde. Det verkliga värdet ska i första hand bestämmas utifrån instrumentets marknadsvärde. Om det inte finns något marknadsvärde ska det verk- liga värdet bestämmas utifrån marknadsvärdet för instrumentets be- ståndsdelar eller ett likartat instrument, och i sista hand utifrån allmänt accepterade värderingsmodeller eller värderingsmetoder som ger en rimlig uppskattning av marknadsvärdet (4 kap. 14 a § årsredovisnings- lagen). 
  
 Vissa finansiella instrument får inte värderas till verkligt värde (se 4 kap. 14 b § första stycket årsredovisningslagen). Det gäller t.ex. andelar i dotterföretag och vissa skulder. Företag som omfattas av en koncernredovisning som upprättas med tillämpning av internationella redovisningsstandarder och börsnoterade företag får ändå värdera dessa finansiella instrument till verkligt värde. Värderingen till verk- ligt värde förutsätter att värderingen är förenlig med antagna redo- visningsstandarder och att företaget i enligt med dessa standarder lämnar upplysningar om hur värderingen har gjorts. 
  
 6.1.2Värdering av finansiella skulder enligt IFRS 
  
 Av  
 IAS-förordningen, 
  som antogs 2002, följer att börsnoterade före- tag i sin koncernredovisning ska tillämpa de internationella redo- visningsstandarder som har antagits för tillämpning inom EU. IFRS 9 är en sådan standard.  
 IAS-förordningen 
  ger möjlighet att utsträcka förordningens tillämpningsområde så att den omfattar även andra företag och även årsredovisningar. I Sverige har denna möjlighet utnytt- jats på så vis att onoterade företag får upprätta sina koncernredovis- ningar enligt de antagna standarderna. Det är dock inte tillåtet att upprätta årsredovisningen i enlighet med  
 IAS-förordningen. 
  
 IFRS 9 innehåller regler om värdering av finansiella instrument. Enligt standarden ska finansiella skulder som innehas för handels- ändamål, inklusive derivatskulder, värderas till verkligt värde. Därut- över kan ett företag under vissa förutsättningar välja att värdera finan- siella skulder till verkligt värde. Valet kan inte ändras. Ett företag kan välja att värdera en finansiell skuld på det sättet om det 
  
 164 
  
 SOU 2022:29 
  
 En möjlighet att i vissa fall redovisa finansiella skulder … 
  
 1.tar bort eller i betydande utsträckning minskar en bristande över- ensstämmelse i värdering eller redovisning som annars skulle upp- komma vid värdering av tillgångar eller skulder eller redovisning av värdeförändringar på dem, eller 
  
 2.möjliggör att en grupp av finansiella tillgångar, finansiella skulder eller en kombination av dem förvaltas och utvärderas baserat på verkligt värde, i enlighet med en dokumenterad riskhanterings- eller investeringsstrategi (punkt 4.2.2 i IFRS 9). 
  
 Ett exempel på en situation när värdering av en finansiell skuld till verk- ligt värde kan eliminera eller minska bristande överensstämmelse i redovisningen är när ett företag har finansiella tillgångar och finan- siella skulder som är exponerade för en gemensam risk (exempelvis ränterisk) och företaget inte uppfyller kraven för att tillämpa säkrings- redovisning. 
  
 Säkringsredovisning är redovisningsregler som under särskilda villkor får tillämpas när ett företag skyddar sig mot värdeförändringar på tillgångar eller skulder som beror på t.ex. valutakurser eller räntor genom att det tar en motsatt position i ett finansiellt instrument (prop. 2008/09:71 s. 72). 
  
 6.1.3Skillnaden i redovisning av värdeförändringar enligt årsredovisningslagen respektive IFRS 9 
  
 Enligt årsredovisningslagen ska ett företag som huvudregel redovisa en värdeförändring i resultaträkningen, om värderingen har skett till verkligt värde. 
  
 I vissa fall ska värdeförändringen i stället redovisas i en fond för verkligt värde. Det gäller om värdeförändringen avser ett säkrings- instrument och de tillämpade principerna för säkringsredovisning tillåter att värdeförändringen inte redovisas i resultaträkningen eller om värdeförändringen är orsakad av en kursförändring på en mone- tär post som utgör en del av företagets nettoinvestering i en utländsk enhet. Vidare gäller att en värdeförändring på en finansiell tillgång som inte innehas för handelsändamål och inte heller är ett derivatinstru- ment får redovisas i fonden för verkligt värde i stället för i resultat- räkningen (4 kap. 14 d § årsredovisningslagen). 
  
 165 
  
 En möjlighet att i vissa fall redovisa finansiella skulder … 
  
 SOU 2022:29 
  
 Enligt IFRS 9 ska en finansiell skuld värderad till verkligt värde via resultatet redovisas på så sätt att den del av skuldens värdeför- ändring som beror på förändringar i skuldens kreditrisk redovisas sepa- rat i övrigt totalresultat. Värdeförändringar som beror på andra för- hållanden ska redovisas i resultaträkningen (punkt 5.7.7). 
  
 Skillnaden mellan IFRS 9 och årsredovisningslagen är alltså att IFRS 9 tillåter att värdeförändringar på finansiella skulder delas upp och särredovisas i komponenter i resultaträkningen respektive övrigt totalresultat. Att redovisa på det sättet är inte tillåtet enligt årsredo- visningslagen. Detta innebär att ett företag som tillämpar inter- nationella redovisningsstandarder i koncernredovisningen inte kan tillämpa samma standard i den juridiska personen (moderföretaget). 
  
 Rådet för finansiell rapportering har tagit fram kompletterande redovisningsregler för börsnoterade företag som behöver upprätta koncernredovisning i enlighet med internationella redovisningsstan- darder. Rådets rekommendation RFR 2 anger som huvudregel att juridiska personer ska tillämpa de internationella redovisningsstan- darder som tillämpas i koncernredovisningen. Huvudregeln gäller inte om dess tillämpning inte är förenlig med årsredovisningslagen. 
  
 Ett undantag är att ett företag enligt rekommendationen ska redo- visa värdeförändringar på skulder, som vid första redovisningstillfället har värderats till verkligt värde i enlighet med IFRS 9, i resultaträk- ningen i sin helhet (jämför punkten 5.7.7 i IFRS 9). I rekommenda- tionen anges att företag ska upplysa om hur stor del av värdeföränd- ringarna som beror på en förändrad kreditrisk. 
  
 6.1.4Värdering och redovisning inom  
 EU-rätten 
  
 Av  
 EU-rätten 
  framgår att medlemsstaterna får tillåta eller kräva redovisning och värdering av samt upplysningar om finansiella instru- ment i överensstämmelse med internationella redovisningsstandarder som antagits i enlighet med  
 IAS-förordningen 
  (artikel 8.6 i redovis- ningsdirektivet). Möjligheten att låta företag redovisa värdeföränd- ringar av finansiella skulder enligt IFRS 9 finns alltså i redovisnings- direktivet, men har inte genomförts i årsredovisningslagen. 
  
 166 
  
 SOU 2022:29 
  
 En möjlighet att i vissa fall redovisa finansiella skulder … 
  
 6.2Våra direktiv 
  
 Vårt uppdrag är att bedöma om de principer för redovisning av värde- förändringar på finansiella skulder som anges i IFRS 9 ska få till- lämpas även i årsredovisningen av börsnoterade företag och företag som ingår i en koncern som i koncernredovisningen tillämpar IFRS 9. Vi ska även lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 Uppdraget grundar sig på en hemställan till Justitiedepartementet från FAR, Svenska Bankföreningen, Svensk Försäkring och Svenskt Näringsliv. I hemställan anges följande. 
  
 Ett företag bör få tillämpa de principer för redovisning av värde- förändringar på finansiella skulder som anges i IFRS 9 i årsredovis- ningen, om det ingår i en koncern som i koncernredovisningen till- ämpar IFRS 9. Redovisning av värdeförändringar av finansiella skulder i resultaträkningen, som ska göras enligt årsredovisningslagen, kan nämligen kritiseras för att vara missvisande. Skälet är att en försäm- ring av företagets egen kreditvärdighet då redovisas som en intäkt och inverkar positivt på resultatet. 
  
 IFRS 9 innebär en mer försiktig ansats och att redovisning av kreditförluster tidigareläggs. Om en tillämpning av internationella redovisningsstandarder i årsredovisningen tillåts ökar det kvaliteten på de finansiella rapporterna och underlättar företagens kapitalan- skaffning. Att samma redovisningsprinciper används i årsredovisningen och koncernredovisningen förenklar även jämförelser av redovis- ningarna samt minskar företagens administrativa börda. 
  
 6.3Överväganden och förslag 
  
 Förslag: Börsnoterade företag och företag som ingår i en koncern som i koncernredovisningen tillämpar IFRS 9 ska få redovisa en värdeförändring på en finansiell skuld hänförlig till kreditrisk i fonden för verkligt värde i stället för i resultaträkningen. Detta förutsätter att skulden vid det första redovisningstillfället har vär- derats till verkligt värde, att det är förenligt med internationella redovisningsstandarder och att upplysningar om värderingen lämnas i enlighet med dessa standarder. 
  
 167 
  
 En möjlighet att i vissa fall redovisa finansiella skulder … 
  
 SOU 2022:29 
  
 6.3.2Redovisningen av vissa finansiella skulder ger inte en rättvisande bild 
  
 Vad FAR m.fl. har beskrivit i sin hemställan visar att redovisningen av värdeförändringar av finansiella skulder enligt årsredovisnings- lagen inte alltid ger en rättvisande bild av företagets ställning och resul- tat. Vi instämmer således i att det blir missvisande att en försämring av företagets egen kreditvärdighet ska redovisas som en intäkt och inverkar positivt på resultatet. Att presentera den värdeförändring som beror på en förändring i företagets egen kreditvärdighet separat ger bättre information till företagets intressenter. 
  
 Lagstiftaren har tidigare ställt sig bakom en utveckling mot att börs- noterade företag och företag som omfattas av en koncernredovisning som upprättas enligt internationella redovisningsstandarder, inom ramen för årsredovisningslagen, ges större möjlighet att tillämpa inter- nationella redovisningsstandarder i årsredovisningen för den juridiska personen (se prop. 2004/05:24 s. 84 f. och prop. 2008/09:71 s. 73 f.). Även detta mer principiella ställningstagande talar för att redovis- ning av finansiella skulder bör få ske enligt IFRS 9. 
  
 Sammanfattningsvis anser vi att problemet som FAR m.fl. beskriver bör ges en lösning. 
  
 6.3.3Ett nytt undantag bör införas i årsredovisningslagen 
  
 Redan i dag är det tillåtet för en del företag att värdera vissa finan- siella skulder enligt internationella redovisningsstandarder (se 4 kap. 14 b § årsredovisningslagen). Vi anser att företag som använder sig av denna möjlighet ska få redovisa värdeförändringar av sådana finan- siella skulder enligt de principer för redovisning som anges i IFRS 9. 
  
 Enligt det regelverket ska en finansiell skuld värderad till verkligt värde via resultatet redovisas på så sätt att värdeförändringar som beror på förändringar i skuldens kreditrisk redovisas i övrigt total- resultat. Begreppet övrigt totalresultat förekommer i och för sig inte i årsredovisningslagen. För att ge företagen möjlighet att redovisa på samma sätt som IFRS 9 föreskriver bör de kunna redovisa skulden i fonden för verkligt värde, förutsatt att det sker i enlighet med IFRS 9. 
  
 Undantaget bör gälla för börsnoterade företag och företag som omfattas av en koncernredovisning som upprättas enligt internatio- nella redovisningsstandarder. 
  
 168 
  
 SOU 2022:29 
  
 En möjlighet att i vissa fall redovisa finansiella skulder … 
  
 Enligt redovisningsdirektivet får medlemsstaterna tillåta eller kräva redovisning av finansiella instrument i överensstämmelse med de inter- nationella redovisningsstandarder som har antagits av EU (artikel 8.6). Det undantag vi föreslår har därmed stöd i  
 EU-rätten. 
  
 Förslaget löser det specifika problem som FAR m.fl. har identi- fierat. Under utredningsarbetet har det framkommit att det kan finnas ett behov av en mer genomgripande översyn av tillämpnings- området för IFRS. Mot bakgrund av lagstiftarens tidigare uttalanden finns det enligt vår mening därför anledning att i något lämpligt sam- manhang överväga om de börsnoterade företagen borde ges möjlig- het att tillämpa IFRS i den juridiska personen i fler avseenden. Sådana överväganden faller utanför vårt uppdrag. 
  
 169 
  
 7 Konsekvenser 
  
 7.1Konsekvenser av genomförandet av  
 EU-direktivet 
  
 Syftet med att införa den nya lagen är att genomföra direktivet. Direk- tivets syfte är i huvudsak att främja rättvisa och transparens i fråga om multinationella företags skattebetalningar. En närmare beskriv- ning av direktivets syfte finns i avsnitt 3.1.2. 
  
 Eftersom Sverige är medlem i EU är landet skyldigt att genom- föra direktivet. I de fall direktivet ger en valfrihet har utredningen med något undantag valt att inte gå längre än vad direktivet kräver. När- mare överväganden om hur utredningen tagit sig an genomförandet som helhet och de specifika valmöjligheterna finns i avsnitt 3.3.1 samt i anslutning till respektive sakfråga. 
  
 7.1.1Konsekvenser för koncerner och företag med intäkter som överstiger 8 miljarder kronor 
  
 Vi uppskattar att  
 600–1 
  000 företag och filialer kommer att vara skyl- diga att offentliggöra och tillgängliggöra en inkomstskatterapport enligt den nya lagen. En närmare redogörelse för hur vi har räknat finns nedan under respektive företagskategori. 
  
 Moderföretag 
  
 De moderföretag som är rapporteringsskyldiga enligt den nya lagen berörs av förslagen. Utredningen uppskattar att cirka 100 moderföre- tag kommer att behöva upprätta, offentliggöra och tillgängliggöra en inkomstskatterapport. Uppskattningen grundar sig på att det enligt SCB år 2019 fanns 114 koncerner med intäkter som översteg 8 mil- jarder kronor med ett svenskt moderföretag. Därtill har Skatteverket 
  
 171 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2022:29 
  
 uppgett att myndigheten får in cirka 110  
 land-för-land-rapporter 
  per år, som i de flesta fall lämnas av svenska moderföretag. 
  
 Kriterierna för vilka moderföretag som är skyldiga att lämna en  
 land-för-land-rapport 
  stämmer i huvudsak överens med kriterierna för rapporteringsskyldighet i den nya lagen. En skillnad är att tröskel- värdet är en miljard kronor högre i den nya lagen. År 2019 fanns det 124 koncerner med intäkter som översteg 7 miljarder kronor med ett svenskt moderföretag. Detta kan jämföras med uppgiften om 114 koncerner som angetts ovan. Att tröskelvärdet är något högre än i skatteförfarandelagen innebär att cirka 10 moderföretag som i nuläget behöver lämna en  
 land-för-land-rapport 
  inte kommer att behöva offent- liggöra en inkomstskatterapport. 
  
 En annan skillnad mellan rapporteringsskyldigheten i skatteför- farandelagen och den nya lagen är att företag inom banksektorn inte behöver upprätta, offentliggöra och tillgängliggöra en inkomstskatte- rapport om de i stället rapporterar enligt Finansinspektionens före- skrifter och allmänna råd om årsredovisning i kreditinstitut och värde- pappersbolag. Finansinspektionen har uppskattat att cirka 6 koncerner vars intäkter överstiger 8 miljarder kronor kommer att rapportera enligt föreskrifterna. Utifrån denna uppgift bedömer vi att ett fåtal företag kommer att undantas på grund av att de rapporterar på annat sätt. 
  
 Vi bedömer att alla moderföretag som ska upprätta, offentliggöra och tillgängliggöra en inkomstskatterapport också ska lämna en land-  
 för-land-rapport. 
  Uppgifterna som ska lämnas i inkomstskatterapport- en respektive  
 land-för-land-rapporten 
  är i princip desamma och företagen får lämna uppgifterna i inkomstskatterapporten enligt samma beräkningsgrunder som i  
 land-för-land-rapporten. 
  Moderföretagen ska dock upprätta inkomstskatterapporten enligt en särskild mall och särskilda rapporteringsformat, ge in den till Bolagsverket samt pub- licera den på företagets webbplats. Vi bedömer att den ytterligare arbetsbörda som den nya lagens krav innebär kommer att motsvara några timmars arbete per år. Arbetet bör kunna utföras av administra- tiv personal. Kostnaden för detta arbete bör inte uppgå till mer än 15 000 kronor per företag. 
  
 Moderföretagets revisor ska uttala sig om huruvida företaget är rapporteringsskyldigt eller inte och, i så fall, ange om en inkomst- skatterapport har offentliggjorts eller inte. Att revisorn åläggs denna uppgift kommer att medföra en något ökad revisionskostnad för 
  
 172 
  
 SOU 2022:29 
  
 Konsekvenser 
  
 företagen. Revisorns arvode för att granska om inkomstskatterappor- ten har offentliggjorts, utan att granska innehållet, uppskattas till 50  
 000–75 
  000 kr i ett större företag. I förhållande till moderföreta- gets övriga administrativa kostnader bedöms kostnadsökningen för både den administrativa arbetsbördan och revisorn som försumbar. 
  
 Alla medlemsstater i EU ska genomföra direktivet. Våra förslag går i de allra flesta fall inte längre än vad direktivet kräver. Vi bedömer därför att svenska moderföretag i multinationella koncerner inte kom- mer att påverkas negativt i konkurrenshänseende av kraven i den nya lagen i förhållande till andra moderföretag inom EU. 
  
 Under beredningen av kommissionens förslag till direktiv menade vissa företag att ett offentliggörande av rapporterna skulle kunna leda till negativa effekter för deras marknadsposition i förhållande till före- tag utanför EU.1 Genom den nya lagen blir alla mycket stora, multi- nationella koncerner som har minst en filial eller ett dotterföretag i EU föremål för samma krav på offentliggörande, oavsett om de i övrigt är etablerade inom EU eller i ett tredjeland. Det är dock inte säkert att moderföretag utanför EU alltid kommer att lämna alla inkomst- skatteuppgifter som krävs för upprättande av inkomstskatterappor- ten till sina dotterföretag eller filialer som är etablerade i EU. 
  
 Även om dotterföretag och filialer har en skyldighet att begära information från moderföretaget, bedömer vi att alla moderföretag inte kommer att tillhandahålla all information som behövs. Detta antagande görs på grund av att moderföretagen inte är skyldiga att lämna sådan information och för att informationen kan betraktas som känslig att offentliggöra, särskilt om koncernen befinner sig i en etablerings- eller tillväxtfas. 
  
 Moderföretag utanför EU kan alltså välja att offentliggöra inkomst- skatteuppgifter om den del av verksamheten som ligger utanför EU i en inkomstskatterapport eller att inte göra det. Denna valmöjlighet har alla moderföretag som hör hemma utanför EU, oavsett om de har etablerat sig i EU eller inte genom t.ex. dotterföretag. Valmöjlig- heten innebär en konkurrensfördel i förhållande till moderföretag i EU som är skyldiga att offentliggöra inkomstskatteuppgifter. 
  
 Av uppgifterna om inlämnade  
 land-för-land-rapporter 
  drar vi slut- satsen att det rör sig om cirka 100 svenska moderföretag i multi- 
  
 1Sammanfattning av konsekvensbedömningen om bedömning av möjlig ytterligare transparens om inkomstskatteuppgifter, ett följedokument till förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 2013/34/EU vad gäller offentliggörande av inkomstskatteupp- gifter för vissa företag och filialer av den 12 april 2016. 
  
 173 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2022:29 
  
 nationella koncerner som får en konkurrensnackdel i förhållande till cirka 500 moderföretag utanför EU som är etablerade i Sverige genom dotterföretag eller filialer. 
  
 Direktivets krav innebär också att moderföretag i Sverige och i övriga delar av EU vars koncernintäkter inte överstiger 8 miljarder kronor respektive 750 miljoner euro får en konkurrensfördel i förhål- lande till de rapporteringsskyldiga moderföretagen. De mindre moder- företagen behöver inte offentliggöra inkomstskatteuppgifter om sin verksamhet och slipper den administrativa börda som ett upprättande och offentliggörande av en inkomstskatterapport innebär. 
  
 Hur stor konkurrensnackdelen blir för de rapporteringsskyldiga moderföretagen är svårt att bedöma. Våra förslag går i huvudsak inte längre än vad direktivet kräver, varför vi inte har redovisat några alter- nativa lösningar till hur direktivet ska genomföras. 
  
 Företag som inte ingår i en koncern 
  
 Vi beräknar att ett fåtal företag (aktiebolag) som inte ingår i en kon- cern kommer att behöva upprätta, offentliggöra och tillgängliggöra en inkomstskatterapport. Skälet är att det enligt SCB fanns tre sådana företag som år 2019 hade intäkter som översteg 8 miljarder kronor. Företag som inte ingår i en koncern behöver inte lämna en  
 land-för- 
  
 land-rapport. 
  Dessa företag kommer därför att behöva samla in de uppgifter som behövs, upprätta en inkomstskatterapport enligt den särskilda mallen och de särskilda rapporteringsformaten samt ge in den till Bolagsverket och publicera den på sin webbplats. Detta arbete bör ta mer tid i anspråk än för ett moderföretag som redan samlat in upp- gifterna för sin  
 land-för-land-rapportering. 
  Vi uppskattar att arbetet bör ta några arbetsdagar i anspråk och att det kan utföras av administra- tiv personal. Kostnaden för företaget uppskattas till cirka 50 000 kronor. 
  
 I fråga om beräkningen av den ökade revisionskostnad som före- tagen kommer att drabbas av hänvisas till vad som anges ovan om moderföretag. 
  
 Vad gäller konkurrensen i förhållande till andra företag vars intäk- ter översteg 8 miljarder kronor i respektive utanför EU hänvisas också till analysen som gjorts ovan om moderföretag. 
  
 174 
  
 SOU 2022:29 
  
 Konsekvenser 
  
 Dotterföretag och filialer 
  
 Vi beräknar att  
 500–900 
  dotterföretag och filialer kommer att behöva offentliggöra och tillgängliggöra en inkomstskatterapport. 
  
 Genom det automatiska utbytet av  
 land-för-land-rapporter 
  tog Skatteverket under 2019 emot 513 rapporter från moderföretag i multi- nationella koncerner som hörde hemma i en stat utanför EU och hade minst ett svenskt dotterföretag eller svenskt fast driftställe.  
 Land-för- 
  
 land-rapporterna 
  omfattade 3 033 svenska dotterföretag och svenska fasta driftställen som ingick i en koncern vars moderföretag hörde hemma i en stat utanför EU. 
  
 År 2019 fanns det enligt SCB 44 svenska dotterföretag som ingick i en koncern vars intäkter översteg 8 miljarder kronor och som hade ett utomeuropeiskt moderföretag. Det fanns ytterligare 10 sådana svenska dotterföretag, om sökfrågan i stället gjordes för koncerner vars intäkter översteg 7 miljarder kronor. Samma år fanns det enligt SCB två utländska företag, som bedrev näringsverksamhet genom en svensk filial, och som ingick i en koncern vars intäkter översteg 8 mil- jarder kronor med ett utomeuropeiskt moderföretag. 
  
 Uppgifterna från Skatteverket respektive SCB skiljer sig åt i fråga om antal dotterföretag och filialer som ingick i koncerner vars intäk- ter översteg  
 7–8 
  miljarder kronor med ett utomeuropeiskt moder- företag. Eftersom Skatteverkets uppgifter grundar sig på hur många rapporter som faktiskt har mottagits, bedömer vi att det är mest rätt- visande att utgå från dessa uppgifter i analysen av hur många inkomst- skatterapporter som kommer att offentliggöras och tillgängliggöras enligt den nya lagen. 
  
 Alla de 3 033 dotterföretag och filialer som ingår i en multi- nationell koncern vars moderföretag hör hemma utanför EU kommer inte att vara skyldiga att offentliggöra och tillgängliggöra en inkomst- skatterapport. Skälen är flera. För det första framgår det inte av Skatte- verkets uppgift hur många dotterföretag som är sådana större företag enligt 1 kap. 3 § 4 andra ledet årsredovisningslagen och hur många av de fasta driftställena som är filialer med en nettoomsättning som uppgår till mer än 80 miljoner kronor. Det får antas att en stor andel av de 3 033 dotterföretagen och filialerna inte kommer att uppfylla storleksvillkoren och således inte behöva offentliggöra och tillgäng- liggöra någon rapport. Det är dock svårt att veta hur många dotter- företag och filialer det rör sig om eftersom Skatteverket inte har 
  
 175 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2022:29 
  
 kunnat lämna information om storleken på dessa. Osäkerheten har beaktats vid den slutliga uppskattningen av antalet rapporter. 
  
 För det andra kan dotterföretag och filialer undantas från rappor- teringsskyldighet om vissa villkor uppfylls. Det gäller om moderföre- taget eller företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen upprättar och tillgängliggör en inkomstskatterapport och samtidigt identifierar ett dotterföretag eller en filial som hör hemma inom EU som har gett in en inkomstskatterapport till Bolagsverket eller mot- svarande myndighet inom EU. 
  
 Det får antas att de flesta utomeuropeiska moderföretagen kom- mer att vara samarbetsvilliga i förhållande till koncernens rapporter- ingsskyldiga dotterföretag och filialer. Vi antar därför att de flesta utomeuropeiska moderföretag kommer att upprätta och tillgänglig- göra en inkomstskatterapport för hela koncernen, vilket innebär att bara ett dotterföretag eller en filial i EU behöver offentliggöra den – övriga dotterföretag och filialer undantas då från rapporteringsskyl- dighet. 
  
 Utifrån detta antagande och uppgiften om att Skatteverket tog emot 513 rapporter från moderföretag i multinationella koncerner som hörde hemma i en stat utanför EU, som hade minst ett svenskt dotter- företag eller svenskt fast driftställe, uppskattar vi att cirka 500 dotter- företag och filialer kommer vara rapporteringsskyldiga. Uppskatt- ningen är dock behäftad med osäkerhet, vilket har beaktats vid den slutliga uppskattningen av antal inkomstskatterapporter. 
  
 För det tredje undantas filialer från rapporteringsskyldighet om företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen ingår i en koncern och det i koncernen även ingår ett rapporteringsskyldigt dotterföretag. År 2019 fanns det enligt SCB två utländska företag, som ingick i en koncern vars intäkter översteg 8 miljarder kronor, och som bedrev näringsverksamhet genom en svensk filial. Utifrån den uppgiften bedömer vi att inga, eller endast ett fåtal, filialer kommer att undantas från rapporteringsskyldighet enligt denna bestämmelse. 
  
 De flesta dotterföretag och filialer som måste offentliggöra och tillgängliggöra en inkomstskatterapport, behöver inte lämna en land-  
 för-land-rapport. 
  Anledningen är att moderföretaget i de flesta fall kommer att lämna en  
 land-för-land-rapport 
  för koncernen i sitt hem- land. Inkomstskatteuppgifterna kommer alltså att finnas tillgängliga i koncernen. 
  
 176 
  
 SOU 2022:29 
  
 Konsekvenser 
  
 Den nya lagens krav kommer att innebära en ökad administrativ börda för de rapporteringsskyldiga dotterföretagen och filialerna. Om en inkomstskatterapport finns tillgänglig, består arbetet i att ge in den till Bolagsverket samt publicera den på företagets, eller ett koncern- företags, webbplats. Vi bedömer att de flesta dotterföretag och filialer kommer att ha en inkomstskatterapport tillgänglig. Anledningen är att företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen eller, i förekommande fall, moderföretaget lojalt förväntas följa direktivets krav. Kostnaden för att offentliggöra och tillgänggöra rapporten bedöms som ringa. 
  
 Om någon inkomstskatterapport inte finns tillgänglig, ska dotter- företagen och filialerna hämta in uppgifterna samt upprätta inkomst- skatterapporten enligt en särskild mall och särskilda rapporterings- format. I vissa fall behöver de även upprätta, tillgängliggöra och offent- liggöra ett uttalande om bristande information. 
  
 Vi bedömer att tidsåtgången och kostnaden för dotterföretagens och filialernas arbete i hög grad kommer att bero på hur mycket infor- mation som tas emot från företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen eller, i förekommande fall, moderföretaget. Om ingen information lämnas, får dotterföretaget eller filialen upprätta en rap- port som endast avser den egna verksamheten och ett uttalande om bristande information. Kostnaden för att samla in uppgifterna och upp- rätta, offentliggöra och tillgängliggöra rapporten uppskattas till cirka 20 000 kronor. Om all nödvändig information om företagets eller koncernens verksamhet lämnas, behöver dotterföretaget eller filialen sammanställa uppgifterna och upprätta rapporten. Kostnaden bör då, med hänsyn till att rapporten innehåller avsevärt fler inkomstskatte- uppgifter, bli något högre. Den uppskattas till cirka 30 000 kronor. 
  
 Vidare bedömer vi att den ökade kostnaden för revisorns arbete med att göra en kontroll och ett uttalande i revisionsberättelsen bör ungefär densamma som för ett moderföretag. Denna kostnad belast- ar dock bara dotterföretag, och inte filialer. 
  
 I jämförelse med dotterföretag och filialer i andra medlemsstater anser vi att den nya lagen inte kommer att påverka svenska dotter- företag och svenska filialer i något större avseende. Alla medlems- stater ska genomföra direktivet. Eftersom vi föreslår att tröskel- värdet avrundas uppåt till 8 miljarder kronor kan den situationen uppstå att ett svenskt dotterföretag undgår rapporteringsskyldighet medan ett dotterföretag i en annan medlemsstat, men i samma kon- 
  
 177 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2022:29 
  
 cern, behöver offentliggöra och tillgängliggöra en inkomstskatte- rapport i sitt hemland, om moderföretaget hör hemma utanför EU och koncernens intäkter precis uppgår till 750 miljoner euro. 
  
 I sådana situationer kommer svenska dotterföretag och filialer att påverkas positivt i förhållande till sina motsvarigheter i EU. Denna situation blir dock inte särskilt vanlig eftersom det är fråga om en avrundning av tröskelvärdet uppåt med cirka 274 miljoner kronor, vilket bedöms som ett mindre belopp i förhållande till koncernens intäkter som överstiger 8 miljarder kronor. 
  
 I jämförelse med dotterföretag och filialer utanför EU anser vi att den nya lagen kommer att innebära en konkurrensnackdel för svenska dotterföretag och svenska filialer. Det handlar om att de svenska före- tagen och filialerna får en ökad administrativ kostnad för att offent- liggöra och tillgängliggöra inkomstskatterapporten samt, för dotter- företagen, även en ökad revisionskostnad. I vissa fall behöver även rapporten upprättas och ett uttalande om bristande information upp- rättas, tillgängliggöras och offentliggöras. 
  
 Dessutom behöver dotterföretagen och filialerna offentliggöra inkomstskatteuppgifter om koncernens eller företagets verksamhet, vilket kan betraktas som känslig information. Hur stor konkurrens- nackdel det blir avgörs av hur koncernen eller företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen uppfattar offentliggörandet av inkomstskatteuppgifter. För företag och koncerner i en tillväxt- eller etableringsfas kan uppgifterna vara känsliga. Direktivets krav kan göra att en multinationell koncern väljer att etablera ett nytt dotterföre- tag i en medlemsstat utanför EU, i stället för i EU, i syfte att undvika att inkomstskatteuppgifter om hela koncernen offentliggörs. Å andra sidan kan informationslämnandet ses som en del av företagets eller koncernens arbete med  
 CSR-frågor 
  och då uppfattas som någonting positivt. 
  
 Direktivets krav innebär också att dotterföretag och filialer i Sverige och i övriga EU, som inte omfattas av direktivets krav, får en konkur- rensfördel i förhållande till de rapporteringsskyldiga dotterföretagen och filialerna. Konkurrensfördelen består i att inte behöva offent- liggöra inkomstskatteuppgifter om sin eller koncernens verksamhet utanför EU och att slippa den administrativa kostnad som ett upp- rättande och offentliggörande av en inkomstskatterapport innebär. 
  
 Hur stor konkurrensnackdelen blir för de rapporteringsskyldiga dotterföretagen och filialerna är svårt att bedöma. Våra förslag går i 
  
 178 
  
 SOU 2022:29 
  
 Konsekvenser 
  
 huvudsak inte längre än vad direktivet kräver, varför det saknas alter- nativa lösningar till hur direktivet ska genomföras. 
  
 7.1.2Konsekvenser för övriga företag 
  
 Företag som ingår i koncerner vars intäkter är lägre än 8 miljarder kronor omfattas inte av lagens tillämpningsområde. Det gör inte hel- ler företag som inte ingår i en koncern vars intäkter är lägre än 8 mil- jarder kronor, dotterföretag som är mindre företag enligt definitionen i årsredovisningslagen och filialer med en nettoomsättning som är lägre än 80 miljoner kronor. Andra företagsformer än aktiebolag och handelsbolag omfattas inte heller av lagens tillämpningsområde. 
  
 Vid utgången av 2021 fanns det cirka 693 000 aktiebolag, cirka 
  
 36 000 handelsbolag och cirka 2 800 filialer registrerade i Bolagsverkets register. Vi bedömer att sammanlagt  
 600–1 
  000 företag och filialer kommer att vara rapporteringsskyldiga enligt den nya lagen. Det innebär att övriga aktiebolag, handelsbolag och filialer inte omfattas. Dessa företag får en konkurrensfördel i förhållande till de rapporter- ingsskyldiga företagen. Företagen besparas från den arbetsbörda och kostnad som krävs för att upprätta en inkomstskatterapport och behö- ver inte heller offentliggöra inkomstskatteuppgifter om sin verksamhet. 
  
 År 2019 fanns det enligt SCB 10 467 företag som uppfyllde defi- nitionen för större företag enligt årsredovisningslagen. Av uppgiften framgår inte hur många av dessa som är aktiebolag och handelsbolag. Utredningen bedömer att större delen utgörs av sådana företag. Slut- satsen har dock inte gått att verifiera, varför uppgiften är osäker. 
  
 Alla aktiebolag och handelsbolag som definieras som sådana större företag kommer att beröras av kravet på uttalande i revisionsberätt- elsen. En revisor behöver således kontrollera om företaget är rappor- teringsskyldigt enligt den nya lagen eller inte, samt göra ett uttalande i revisionsberättelsen. Det extra arvode som revisorn kommer att fak- turera för detta arbete uppskattas till cirka 30 000 kronor. 
  
 I jämförelse med företag som inte behöver ha ett uttalande om rapporteringsskyldighet i revisionsberättelsen får de större aktie- bolagen och handelsbolagen en konkurrensnackdel som består av den ökade revisionskostnaden. Ett sådant uttalande krävs dock enligt direk- tivet. Våra förslag går inte längre än vad som krävs, varför det saknas alternativa lösningar. 
  
 179 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2022:29 
  
 7.1.3Konsekvenser för Bolagsverket och de allmänna förvaltningsdomstolarna 
  
 Bolagsverket kommer att få vissa ökade kostnader genom att myndig- heten ska ta emot inkomstskatterapporter från  
 600–1 
  000 företag och filialer och registrera dem i tillämpligt register samt utföra viss granskning för att säkerställa lagens efterlevnad. Det krävs en anpass- ning och utveckling av Bolagsverkets  
 it-system 
  till en kostnad om cirka en miljon kronor. Därutöver krävs vissa resurser för att ta emot inkomstskatterapporterna och utföra granskning. Bolagsverket bedöm- er att kostnadsökningen ryms inom myndighetens budget. Vi instäm- mer i den bedömningen. 
  
 De beslut om vite som Bolagsverket kan komma att meddela, kan överklagas till de allmänna förvaltningsdomstolarna. Skatteverket har uppgett att myndigheten hittills inte har förelagt något företag om vite i fråga om  
 land-för-land-rapporter. 
  Även om antalet inkomstskatte- rapporter beräknas bli avsevärt större än antalet  
 land-för-land-rappor- 
  ter bedömer vi att Bolagsverket sannolikt inte kommer att förelägga företag om vite i mer än kanske något enstaka fall per år. Slutsatsen är dock osäker. Utifrån denna bedömning kan den ökade arbetsbelast- ningen för de allmänna förvaltningsdomstolarna förväntas öka i för- sumbar omfattning. Vi bedömer att kostnadsökningen ryms inom för- valtningsdomstolarnas budget. 
  
 7.1.4Konsekvenser för enskilda 
  
 Förslagen innebär inte några kostnader eller andra konsekvenser för enskilda. 
  
 7.2Konsekvenser av en förändrad koncerndefinition 
  
 Avsnittet inleds med en redogörelse för konsekvenserna inom redo- visningsrätten. Därefter berörs konsekvenserna inom skatterätten och associationsrätten. Slutligen behandlas konsekvenserna för vissa branscher. 
  
 Som ett led i vår konsekvensanalys har vi, på de områden som vi har identifierat att våra förslag kan få särskild betydelse, samrått med före- trädare för näringslivet. Det gäller riskkapitalbranschen, finansiella 
  
 180 
  
 SOU 2022:29 
  
 Konsekvenser 
  
 företag, stiftelser och byggbranschen. Vi har ställt frågor om vad det skulle innebära för företag inom respektive bransch om kravet på ägar- andel tas bort och koncerndefinitionen i stället enbart bygger på att moderföretaget har ett bestämmande inflytande över dotterföretaget, hur många företag som då skulle komma att konsolideras samt vilka konsekvenser en sådan konsolidering i så fall skulle få på andra om- råden än redovisningsrätten. 
  
 7.2.1Konsekvenser för företag på redovisningsområdet 
  
 Bolagsverket registrerade 602 759 årsredovisningar år 2021. Av dessa hade 8 746 årsredovisningar en egen eller bifogad koncernredovis- ning, vilket är 1,5 procent av det totala registrerade antalet årsredovis- ningar. 
  
 Enligt SCB fanns det 3 856 svenska moderföretag som uppfyllde gränsvärdet för större företag i årsredovisningslagen och 64 711 svenska moderföretag som inte uppfyllde gränsvärdet under 2019. 
  
 Frågan om ett företag är skyldigt att upprätta koncernredovisning eller inte avgörs med tillämpning av bestämmelserna i årsredovisnings- lagen, närmare bestämt koncerndefinitionen och reglerna om skyldig- het eller undantag från skyldighet att upprätta koncernredovisning. Detta gäller både börsnoterade och onoterade företag. 
  
 De allra flesta företag torde inte påverkas av förslaget när det gäl- ler skyldigheten att upprätta koncernredovisning. Anledningen är att de flesta koncernförhållanden baseras på rösträttsmajoritet. Försla- get innebär att ett koncernförhållande kan uppstå om ett företag har bestämmande inflytande över ett annat företag, t.ex. genom avtal, utan att äga andelar i det andra företaget. Vi bedömer att sådana företags- förhållanden är ovanliga när det gäller företag som inte redan i dag ingår i en koncern. 
  
 Det kan dock inte uteslutas att något eller några företag, som inte i dag ingår i en koncern, kommer att göra det enligt förslaget. Dessa företag påverkas på så sätt att de behöver upprätta en koncernredo- visning, om de anses som moderföretag. För börsnoterade företag inne- bär detta att  
 IFRS-regelverket 
  som helhet blir tillämpligt (artikel 4 i  
 IAS-förordningen), 
  vilket leder till en ökad administrativ börda och ökade kostnader för de berörda företagen. För onoterade företag gäl- ler att koncernredovisningen ska upprättas enligt årsredovisnings- 
  
 181 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2022:29 
  
 lagen. Även för dessa företag leder förslaget till en ökad administra- tiv börda och ökade kostnader. 
  
 Vi bedömer att förslaget torde få störst påverkan på frågan om vilka företag som ska ingå i koncernredovisningen. 
  
 Börsnoterade företag är skyldiga att upprätta koncernredovisning enligt internationella redovisningsstandarder som antagits för tillämp- ning inom EU. Det innebär att IFRS 10 avgör vilka företag som ska ingå i koncernredovisningen. Börsnoterade företag påverkas därför inte av förslaget avseende denna fråga. Detsamma gäller de företag som frivilligt tillämpar IFRS vid upprättandet av koncernredovisning. 
  
 För onoterade företag som upprättar koncernredovisning enligt års- redovisningslagen innebär förslaget att fler företag kommer att omfat- tas av en koncernredovisning. Skälet är att koncerndefinitionen utvid- gas något. Vi bedömer att de företag som redan i dag konsolideras, kommer att göra det även enligt förslaget. Därtill kommer fler företag – i vilka moderföretaget har ett bestämmande inflytande utan att äga en andel i det andra företaget – att konsolideras. Som framgår nedan är det svårt att avgöra hur många företag som inte konsolide- ras i dag, men som ska konsolideras enligt förslaget. Det är också svårt att avgöra inom vilka branscher dessa företag finns. 
  
 Sett i förhållande till det totala antalet företag som upprättar en årsredovisning drar utredningen slutsatsen att det endast är ett fåtal av dessa företag som berörs. Skälet är att många företag redan i dag om- fattas av en koncernredovisning som upprättas med tillämpning av internationella redovisningsstandarder. Ett annat skäl är att förslaget får praktisk betydelse för komplexa företagsstrukturer där ett före- tag har bestämmande inflytande över ett annat företag utan att äga andelar i det andra företaget, vilket inte torde tillhöra vanligheterna. 
  
 Även om begreppet bestämmande inflytande inte är nytt, innebär en ändrad koncerndefinition ofrånkomligen en viss ökad administra- tiv kostnad för företagen eftersom de behöver sätta sig in i de nya reglerna och se över hur verksamheten påverkas av förslaget. 
  
 För företag som redan i dag ingår i en koncern innebär förslaget att bedömningar av om bestämmande inflytande föreligger kommer att behöva göras även i fråga om företag där andelar inte innehas i det andra företaget. För företag som ingår i komplicerade konstella- tioner av företag innebär sådana bedömningar en extra arbetsbörda. Hur stor den administrativa kostnaden blir beror i hög grad på kom- plexiteten av företagens mellanhavanden. 
  
 182 
  
 SOU 2022:29 
  
 Konsekvenser 
  
 7.2.2Koncerndefinitionen inom andra rättsområden än redovisningsrätten 
  
 Eftersom förslaget innebär att något fler företag än tidigare kommer att ingå i en koncern, kommer tillämpningsområdet för många regler att utvidgas till att avse fler företag. Alla företag som i dag ingår i en koncern och de företag som kommer att göra det enligt förslaget, behöver informera sig om den nya definitionen. De behöver även förhålla sig till de regler om koncerner som finns i associationsrätten och andra lagar. För de berörda företagen innebär förslaget en ökad administrativ börda och ökade kostnader. 
  
 Utvidgningen av begreppen koncern, moderföretag och dotter- företag får konsekvenser för alla regler där begreppen förekommer, vilket är i över 70 lagar. Här finns inte utrymme att redogöra för alla regler som berörs. I det följande tas de mest centrala reglerna upp. 
  
 7.2.3Konsekvenser inom skatteområdet 
  
 Begreppen koncern, moderföretag och dotterföretag används i många olika sammanhang på skatterättens område. Konsekvenserna för de bestämmelser som innehåller dessa begrepp är att tillämpningsom- rådet utvidgas eftersom förslaget innebär att fler företag kommer att ingå i en koncern än i dag. 
  
 I inkomstskattelagen är det vanligt förekommande att regler hän- visar till årsredovisningslagens definition. I det följande tar vi därför upp konsekvenser av förslaget avseende några av dessa bestämmelser. 
  
 Förslaget påverkar bestämmelserna om personaloptioner eftersom kretsen av företag som ett förvärv av andelar eller teckningsoptioner genom utnyttjande av personaloptioner kan ske i utvidgas (11 a kap. inkomstskattelagen). Förfarandet sker utan skattekonsekvenser för innehavaren respektive utfärdaren av personaloptionen. Även vill- koren som ska vara uppfyllda för att ett förvärv ska kunna ske utan skattekonsekvenser kommer att utsträckas till att gälla fler företag. 
  
 Förslaget om ändrad koncerndefinition påverkar reglerna om av- dragsbegränsningar för tidigare års underskott (40 kap. inkomstskatte- lagen). Eftersom förslaget innebär att fler företag kommer att ingå i en koncern, kommer det uppkomma fler ägarförändringar som leder till att en beloppsspärr och en koncernbidragsspärr inträder. Förslaget om att utvidga vad som avses med ägarförändringar innebär att under- 
  
 183 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2022:29 
  
 skottsreglerna inte kommer att användas i strid med reglernas syfte. Såvitt kan bedömas får förslaget i denna del inte några andra beaktans- värda skattemässiga konsekvenser. 
  
 Gällande avdragsbegränsning vid negativt räntenetto (24 kap. 22 § inkomstskattelagen) påverkas definitionen av företag i intressegemen- skap, där en hänvisning till årsredovisningslagens koncerndefinition ingår. Förslaget medför en utvidgning av den krets av företag som ingår i en koncern, och därmed i en intressegemenskap. Det innebär att antalet företag som omfattas av den gemensamma femmiljoners- gränsen blir fler. 
  
 Vidare påverkas när rätten att utnyttja kvarstående negativa ränte- netton upphör (24 kap. 27 § inkomstskattelagen). Förslaget innebär att fler företag kommer att ingå i en koncern vilket medför att bestäm- melsen kommer att träffa fler företag. Vidare innebär förslaget om en utvidgning av begreppet ägarförändringar i reglerna om kvarstå- ende negativa räntenetton att dessa regler inte kommer att användas i strid med deras syfte. Såvitt kan bedömas får förslaget i denna del inte några andra beaktansvärda skattemässiga konsekvenser. 
  
 När det gäller ägarförändringar som berör avdragsbegränsningar för tidigare års underskott och kvarstående negativa räntenetton, kan förslaget medföra en risk för att det uppkommer fler situationer där ett företag som kan ge koncernbidrag till ett annat företag inte ingår i samma koncern som mottagaren. Ytterligare en tänkbar konsekvens är att skatteflyktslagen inte skulle bedömas vara tillämplig på sådana situationer. Se vidare avsnitt 4.5.5. 
  
 Reglerna om ränta vid finansiella leasingavtal berörs av förslaget (24 a kap. 3 § inkomstskattelagen). Definitionen avser egentligen före- tag i intressegemenskap och är därför vidare än enbart koncernen. Förslaget kan komma att utöka kretsen av företag som är skyldiga att tillämpa reglerna eftersom gränsen för reglernas tillämplighet gäl- ler på koncernnivå. Gränsen gäller leasingavgifter för finansiella leasing- avtal överstigande en miljon kronor. 
  
 Även bestämmelserna om vissa situationer med gränsöverskrid- ande inslag innehåller en definition av företag i intressegemenskap, där koncerndefinitionen ingår (24 b kap. 3 § inkomstskattelagen). Förslaget innebär att hybridreglernas tillämplighet utsträcks till fler situationer eftersom det innebär att fler företag kommer att ingå i en koncern. 
  
 184 
  
 SOU 2022:29 
  
 Konsekvenser 
  
 Vidare berörs reglerna om s.k. tonnagebeskattning på så sätt att fler företag behöver ansöka om godkännande för tonnagebeskattning utifrån att de ingår i en koncern där det finns ett godkänt företag eller ett företag som ansökt om godkännande (39 b kap. 7 § inkomst- skattelagen; jämför 13 a kap. 5 och 6 §§ skatteförfarandelagen). 
  
 Förslaget skulle kunna påverka möjligheten att göra investerar- avdrag i ett visst företag eftersom de gränsvärden som ska vara upp- fyllda mäts på koncernnivå (43 kap. 3 § inkomstskattelagen). Mätningen sker i medeltal vilket innebär att påverkan kan ske i båda riktningarna beroende på värdena i det företag som kommer att konsolideras enligt förslaget. 
  
 Sammanfattningsvis kommer förslaget att påverka tillämpningen av många olika skatterättsliga regler, framför allt i inkomstskatte- lagen genom att tillämpningsområdet utvidgas. Det bör dock fram- hållas att vi bedömer att det handlar om relativt få företag, i förhåll- ande till det totala antalet företag. 
  
 Förslaget bedöms inte på något beaktansvärt sätt öka risken för skatteundandragande eller i övrigt leda till några betydande skatte- mässiga fördelar eller nackdelar. Den allmänna utgångspunkten inom skatterätten att regelverket ska vara neutralt avseende skattebelast- ningen för verksamhet som bedrivs i flera olika koncernföretag och verksamhet som bedrivs i ett och samma företag ligger i linje med förslaget. 
  
 7.2.4Konsekvenser för aktiebolag 
  
 Vid utgången av 2021 fanns cirka 693 000 aktiebolag registrerade i Bolagsverkets register. Det är svårt att uppskatta hur många av dessa aktiebolag som kommer att påverkas av en ändrad koncerndefini- tion. Vi bedömer att många av de företag som kommer att behöva konsolidera andra företag och företag som kommer att konsolideras är aktiebolag. Skälet är att aktiebolag är en vanlig företagsform för företag som ingår i koncerner. Aktiebolag kommer således att påver- kas på olika sätt. I förhållande till antalet bolag torde dock endast ett fåtal påverkas. 
  
 Exempel på bestämmelser i aktiebolagslagen vars tillämpning på- verkas av förslaget är följande. 
  
 185 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2022:29 
  
 Styrelsens upplysningsplikt (7 kap. 32 och 57 §§) 
  
 I en koncern omfattar styrelsens och den verkställande direktörens upplysningsplikt gentemot aktieägarna även bolagets förhållanden med avseende på andra koncernföretag. Om bolaget är ett moder- bolag avser upplysningsplikten även koncernredovisningen och för- hållanden beträffande dotterföretagen som kan inverka på bedöm- ningen av ett ärende på dagordningen eller av bolagets ekonomiska situation. Eftersom något fler företag kommer att konsolideras, kom- mer styrelsens upplysningsplikt i de fallen att utvidgas. 
  
 Revisorsjäv (9 kap. 17 §) 
  
 Eftersom något fler företag än i dag kommer att ingå i en koncern, kan det uppstå fler situationer då revisorn i ett aktiebolag är jävig. För aktiebolag kan det medföra en något minskad möjlighet att använda vissa revisorer. Om revisorn exempelvis äger aktier i ett företag som inte ingår i koncernen enligt den hittillsvarande koncerndefinitionen, men som aktiebolaget har ett bestämmande inflytande över på grund av avtal, skulle revisorn inte få kvarstå som revisor i bolaget. Situa- tionen torde knappast förekomma i praktiken. Jämför avsnitt 7.2.14. 
  
 Försiktighetsprincipen (17 kap. 3 §) 
  
 Vid bedömningen av om en värdeöverföring får äga rum ska ett moder- bolag ta hänsyn till de krav som koncernverksamhetens art, omfatt- ning och risker ställer på koncernens egna kapital samt till koncern- ens konsolideringsbehov, likviditet och ställning i övrigt. Eftersom något fler företag kommer att konsolideras med förslaget kommer tillämpningsområdet för försiktighetsprincipen att utvidgas. Det kan innebära att vissa moderbolag inte kan göra en värdeöverföring, om de juridiska personer som ska konsolideras enligt förslaget har en ekonomisk ställning som påverkar moderbolaget negativt. Hur van- ligt förekommande sådana situationer blir är svårt att uppskatta. 
  
 186 
  
 SOU 2022:29 
  
 Konsekvenser 
  
 Dotterföretags förvärv av aktier (19 kap. 2 och 3 §§) 
  
 Ett dotterföretag får, med vissa undantag, inte teckna aktier i moder- bolaget och får inte heller ta emot aktier i moderbolaget som pant. Något fler bolag kommer att betraktas som dotterföretag enligt för- slaget och därmed kommer fler bolag att träffas av förbudet. Det är svårt att veta hur vanligt förekommande det är att specialföretag, som vi bedömer kommer att vara de som framför allt kommer att kon- solideras med förslaget, förvärvar aktier i det företag som kan komma att betraktas som moderföretag enligt förslaget. Vi bedömer i vart fall att det gäller ett fåtal specialföretag. 
  
 Förvärv av egna aktier i vissa publika bolag (19 kap. 15 §) 
  
 Det finns ett förbud för börsnoterade bolag att förvärva egna aktier i den mån bolagets innehav av egna aktier efter förvärvet kommer att uppgå till mer än en tiondel av samtliga aktier i bolaget. Vid beräk- ningen ska aktierna i bolaget, som innehas av dess dotterföretag, anses som bolagets. Förslaget innebär att publika bolags möjligheter att för- värva egna aktier i vissa fall minskar, eftersom något fler juridiska per- soner kommer att konsolideras. 
  
 Låneförbudet (21 kap.) 
  
 För låneförbudet är koncerndefinitionen av central betydelse på flera sätt. 
  
 Ett aktiebolag får inte lämna penninglån till den som äger aktier, är styrelseledamot eller verkställande direktör i bolaget eller i annat bolag i samma koncern (det generella utlåningsförbudet). Detsamma gäller släktingar till dessa personer och juridiska personer över vilken någon av de nämnda personerna har ett bestämmande inflytande. 
  
 Eftersom något fler företag kommer att konsolideras, kommer kretsen av personer som ett bolag inte får lämna penninglån till i vissa fall att utvidgas. Om ett bolags förhållande till ett annat företag är komplext, kan bedömningen av om ett koncernförhållande föreligger bli svår att göra. Det kan få konsekvenser på så sätt att ett aktiebolag måste försäkra sig om att den som är låntagare inte kan komma att betraktas som närstående till ett dotterföretag. 
  
 187 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2022:29 
  
 Det finns ett undantag från det generella låneförbudet som gäller om gäldenären är ett företag i en koncern i vilket det långivande bolaget ingår. Detta innebär att förslaget i viss mån utvidgar undan- tagskretsen. 
  
 Ett bolag får inte heller ge förskott, lämna lån eller ställa säkerhet för lån i syfte att gäldenären eller honom närstående fysisk eller juri- disk person ska förvärva aktier i bolaget eller överordnat bolag i samma koncern (förvärvslåneförbudet). Förslaget innebär att kretsen av lån- tagare och mottagare av förskott eller säkerhet i viss mån utvidgas. Förbudet blir således tillämpligt på något fler transaktioner än tidigare. 
  
 Konsekvenserna av låneförbudet diskuteras även i avsnitt 4.5.4. 
  
 Tvångsinlösen av aktier (22 kap. 1 §) 
  
 En tvångsinlösen av aktier förutsätter att majoritetsägaren, själv eller tillsammans med ett eller flera dotterföretag, innehar mer än nio tion- delar i ett svenskt aktiebolag eller att majoritetsägarens dotterföretag innehar mer än nio tiondelar av aktierna i bolaget. Eftersom något fler företag kommer att bedömas som dotterföretag utvidgas i viss mån kretsen av dotterföretag som kan inneha aktier för tvångsinlösen. 
  
 Riktade emissioner (16 kap.) 
  
 Bestämmelserna om riktade emissioner gäller när publika aktiebolag och dotterbolag till sådana bolag beslutar om 
  
 –nyemission av aktier eller emission av teckningsoptioner eller konvertibler, 
  
 –överlåtelse av aktier, teckningsoptioner eller konvertibler som har getts ut av ett bolag inom samma koncern, och 
  
 –vissa typer av lån. 
  
 Dotterbolaget ska vara ett dotterföretag i den mening som avses i aktiebolagslagen. Bestämmelserna träffar inte dotterbolag till privata aktiebolag. Reglernas tillämpningsområde kommer i viss mån att ut- vidgas enligt förslaget eftersom något fler företag kommer att bedömas som dotterbolag. 
  
 188 
  
 SOU 2022:29 
  
 Konsekvenser 
  
 7.2.5Konsekvenser för ekonomiska föreningar 
  
 Enligt SCB finns det cirka 7 400 ekonomiska föreningar. Vi bedömer att få ekonomiska föreningar kommer att beröras av förslaget. Skälet är att det torde vara ovanligt att ekonomiska föreningars koncernför- hållanden baseras på praktisk majoritet eller på ägarliknande förhållan- den (t.ex. avtal) utan något formellt ägande. 
  
 I det följande behandlas de regler i föreningslagen som innehåller begreppen moderföretag, dotterföretag och koncern. Generellt gör 
  
 viantagandet att konsekvenserna av förslaget blir desamma som med avseende på de ovan nämnda reglerna i aktiebolagslagen, dvs. att regler- nas tillämpningsområde i någon mån ökar då antalet dotterföretag som ska konsolideras ökar. 
  
 Upplysningsplikt (6 kap. 29 §) 
  
 Om någon medlem begär det och styrelsen anser att det kan göras utan väsentlig skada för föreningen, ska upplysningar lämnas om dels förhållanden som kan inverka på bedömningen av ett ärende på stäm- man, dels förhållanden som kan inverka på bedömningen av fören- ingens ekonomiska situation. 
  
 I en förening som ingår i en koncern avser upplysningsplikten även föreningens förhållande till andra koncernföretag. Om föreningen är en moderförening, avser upplysningsplikten också koncernredovis- ningen och sådana förhållanden som anges ovan i fråga om dotter- företag. 
  
 Styrelsens ansvar för den ekonomiska situationen (7 kap. 4 §) 
  
 Styrelsen ska fortlöpande bedöma föreningens ekonomiska situation. Om föreningen är en moderförening, omfattar styrelsens ansvar även koncernens ekonomiska situation. 
  
 189 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2022:29 
  
 Jäv för en styrelseledamot och verkställande direktör (7 kap. 23 och 34 §§) 
  
 En styrelseledamot eller en verkställande direktör får inte handlägga en fråga om avtal mellan föreningen och en juridisk person som sty- relseledamoten eller den verkställande direktören ensam eller tillsam- mans med någon annan får företräda. Denna regel gäller dock inte om föreningens motpart är ett företag i samma koncern eller i en företagsgrupp av motsvarande slag. 
  
 Anmälan om aktieinnehav (7 kap. 46 §) 
  
 En styrelseledamot och en verkställande direktör ska till föreningens styrelse anmäla sitt innehav av aktier i ett aktiebolag inom samma kon- cern som föreningen när de tillträder sitt uppdrag, om någon sådan anmälan inte har gjorts dessförinnan. Förändringar i aktieinnehavet ska anmälas inom en månad. 
  
 Revisorsjäv (8 kap. 19 §) 
  
 En person får inte vara revisor om han eller hon, utöver det som nor- malt sammanhänger med medlemskap i föreningen, står i skuld till denna eller något annat företag i samma koncern eller har en skyl- dighet som föreningen eller ett sådant företag har ställt säkerhet för. Den som inte är behörig att vara revisor i en moderförening får inte heller vara revisor i dess dotterföretag. 
  
 Begränsningar av utrymmet för värdeöverföring (12 kap. 4 §) 
  
 Föreningen får genomföra en värdeöverföring till medlemmar eller andra endast om den framstår som försvarlig med hänsyn till de krav som verksamhetens art, omfattning och risker ställer på storleken av det egna kapitalet, och föreningens konsolideringsbehov, likviditet och ställning i övrigt. Om föreningen är en moderförening, ska hän- syn tas även till de krav som koncernverksamhetens art, omfattning och risker ställer på koncernens egna kapital och till koncernens kon- solideringsbehov, likviditet och ställning i övrigt. 
  
 190 
  
 SOU 2022:29 
  
 Konsekvenser 
  
 7.2.6Konsekvenser för stiftelser 
  
 Enligt SCB finns det cirka 4 400 stiftelser. Vi bedömer att förslaget kommer att få liten, eller ingen, effekt på dessa. 
  
 Vårt förslag till ändrad koncerndefinition innebär inte att stiftel- ser kommer att konsolideras som dotterföretag. Så är inte heller fal- let i dag, eftersom det inte går att äga andelar i en stiftelse. 
  
 Det kan inte uteslutas att ett svenskt moderföretag enligt för- slaget kan komma att konsolidera en utländsk stiftelse, förutsatt att företaget har ett bestämmande inflytande över den utländska stiftel- sen. Det är svårt att uppskatta hur vanligt förekommande en sådan konsolidering blir. Vi bedömer att situationen är ovanlig. 
  
 Vi bedömer sammanfattningsvis att få svenska stiftelser påverkas från redovisningssynpunkt. Skälet är att det torde vara mycket ovan- ligt att stiftelsers koncernförhållanden baseras på praktisk majoritet eller på ägarliknande förhållanden (t.ex. avtal) utan något formellt ägande. 
  
 De bestämmelser som innehåller begreppet koncern i stiftelse- lagen rör bl.a. revision (4 kap.). Det finns även bestämmelser som inne- håller begreppet dotterföretag, exempelvis regeln som gäller till vilka en stiftelse får lämna penninglån (2 kap. 6 §). Tillämpningen av dessa bestämmelser torde knappast påverkas av den ändrade koncerndefi- nitionen. 
  
 7.2.7Konsekvenser för bostadsutvecklingsföretag 
  
 Bostadsutvecklingsföretag som inte i dag ingår i en koncern påver- kas av förslaget på så sätt att de kan behöva upprätta koncernredo- visning, om de har bestämmande inflytande över exempelvis en bo- stadsrättsförening (jämför avsnitt 7.2.1). 
  
 Eftersom börsnoterade bostadsutvecklingsföretag upprättar kon- cernredovisning med tillämpning av internationella redovisningsstan- darder berörs dessa företag inte av förslaget såvitt gäller vilka företag som ingår i koncernredovisningen. I detta avseende berörs onoterade företag som bedriver bostadsutveckling med inriktning mot upplåtelse av bostadsrätter av förslaget eftersom de kan behöva konsolidera vissa av de bostadsrättsföreningar som är kopplade till företagets verk- samhet. Det beror på hur relationen mellan bostadsutvecklingsföre- taget och bostadsrättsföreningen ser ut och gäller, i så fall, under 
  
 191 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2022:29 
  
 uppförandefasen innan andelsägarna har blivit medlemmar i fören- ingen (jämför Bokföringsnämndens hemställan). Konsolidering för- utsätter att bostadsutvecklingsföretaget har ett bestämmande infly- tande över bostadsrättsföreningen. 
  
 Vi har inte kunnat uppskatta hur många onoterade företag som bedriver bostadsutveckling med inriktning mot upplåtelse av bostads- rätter i dag. Antalet torde variera över tid. Enligt SCB:s allmänna före- tagsregister finns det cirka 700 företag i branschkategorin Byggentre- prenörer/Utvecklare av byggprojekt. Alla dessa företag bedriver dock inte bostadsutveckling med inriktning mot upplåtelse av bostadsrätter. Vidare kan det finnas sådana bostadsutvecklingsföretag i andra bransch- kategorier. Siffran bedöms ändå ge viss vägledning i fråga om hur många sådana företag som kan tänkas beröras av förslaget. 
  
 Boverket har inte kunnat ange antalet pågående byggnationer av flerbostadshus som ska tas över av nybildade bostadsrättföreningar. 
  
 Under 2021 nyregistrerades 957 bostadsrättsföreningar. Det går inte att säga hur många av dessa som var kopplade till ett onoterat bostadsutvecklingsföretag. Det är också svårt att uppskatta hur många av bostadsrättsföreningarna som ett onoterat bostadsutvecklings- företag under uppförandefasen hade ett bestämmande inflytande över. Trots detta bedöms även dessa siffror i någon mån ge vägledning i fråga om hur många bostadsrättsföreningar som kan komma att kon- solideras under uppförandet av föreningarnas hus. 
  
 Som vi anför i avsnitt 4.5.2 gör vi bedömningen att förslaget inte påverkar bostadsbyggandet. Vi föreslår vidare att den nya koncern- definitionen inte ska tillämpas förrän 2025. De onoterade företagen får därmed möjlighet att anpassa sig, i likhet med de börsnoterade bostadsutvecklingsföretag som tillämpar IFRS. 
  
 7.2.8Konsekvenser för företag som har ett bestämmande inflytande över specialföretag 
  
 Vi bedömer att s.k. specialföretag är en typ av företag som kan behöva konsolideras, om ett annat företag har bestämmande inflytande över specialföretaget. Med specialföretag menar vi sådana företag som ska- pas för att utföra en i förväg bestämd, specifik uppgift och ofta utmärks av att det bestämmande inflytandet inte utövas via ägande utan på andra sätt. 
  
 192 
  
 SOU 2022:29 
  
 Konsekvenser 
  
 De specialföretag som framför allt kan antas kommer att kon- solideras om förslaget genomförs är sådana företag som skapats i syfte att lösa finansieringen för ett visst projekt. Sådana företag kan före- komma i olika typer av branscher. 
  
 Som angetts tidigare, kommer förslaget att beröra företag som inte i dag ingår i en koncern på så sätt att de kan behöva upprätta kon- cernredovisning, om de har bestämmande inflytande över ett special- företag (jämför avsnitt 7.2.1). Vi bedömer dock att de flesta företag som i dag inte behöver konsolidera ett specialföretag, men som kom- mer att behöva göra det enligt förslaget, redan i dag är moderföretag till andra dotterföretag. 
  
 I fråga om vilka företag som ska omfattas av en koncernredo- visning, får förslaget ingen påverkan på de företag som tillämpar IFRS vid upprättande av koncernredovisning. Dessa företag behöver enligt IFRS 10 konsolidera specialföretag som de har bestämmande inflyt- ande över. För övriga företag innebär förslaget att vissa specialföre- tag, som inte konsolideras med den hittillsvarande koncerndefini- tionen, kommer att behöva konsolideras. 
  
 Det finns en särskild typ av specialföretag på försäkringsområdet. Det är aktiebolag eller ekonomiska föreningar som, utan att vara för- säkringsföretag eller utländska försäkringsgivare, övertar försäkrings- risker från ett försäkringsföretag eller en  
 EES-försäkringsgivare. 
  Specialföretaget finansierar enligt försäkringsrörelselagen till fullo sin exponering för riskerna genom inkomster från emissioner av skulde- brev eller någon annan liknande form av finansiering, för vilken rät- ten till återbetalning är underordnad företagens skyldigheter enligt avtal om riskövertagande. Enligt Finansinspektionen är denna typ av specialföretag hittills mycket ovanliga. 
  
 Det finns en annan typ av specialföretag som används inom ramen för finansiering, s.k. värdepapperisering. Det är ett förfarande på kredit- institutsområdet som innebär att relativt homogena tillgångar med förutsägbara betalningsflöden omvandlas till obligationer eller andra lätt omsättningsbara värdepapper. Ett specialföretag har till syfte att äga vissa fordringar och förmedla betalningsflöden från kredit- tagarna till de som investerat i värdepapperen (prop. 2015/16:9 s. 491). Än så länge är specialföretag för värdepapperisering sällsynta i Sverige. 
  
 Vi har genom våra underhandskontakter med företrädare för  
 bygg-, 
  finans- och riskkapitalbranschen inte kunnat klargöra hur många före- tag, som inte konsolideras med dagens koncerndefinition, som kom- 
  
 193 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2022:29 
  
 mer att göra det om kravet på ägarandel tas bort och koncern- definitionen i stället enbart bygger på att moderföretaget har ett bestämmande inflytande över dotterföretaget. Företrädarna har inte heller närmare kunnat ange vilken typ av företag, eller hur många företag, som berörs av förslaget. 
  
 Mot bakgrund av karaktären på de företagsstrukturer där special- företag kommer till användning, dvs. där det bestämmande inflytan- det inte utövas via ägande utan på andra sätt, bedömer vi att ett fåtal företag påverkas av förslaget på så sätt att ett eller flera specialföretag ska konsolideras. 
  
 Konsekvensen av en konsolidering blir att moderföretaget och de företag som moderföretaget har ett bestämmande inflytande över (dotterföretagen) presenteras som en ekonomisk enhet i koncern- redovisningen. En sådan koncernredovisning ger en mer rättvisande bild än en koncernredovisning som inte omfattar de företag som moderföretaget har bestämmande inflytande över. 
  
 Låt säga att ett företag bildar ett specialföretag i syfte att lösa finan- sieringen för ett visst projekt, och företaget enligt förslaget behöver konsolidera specialföretaget i redovisningen eftersom företaget har bestämmande inflytande över specialföretaget, men ingen ägarandel. Då kommer koncernredovisningen ge en bättre bild av de risker som finns med projektet för moderföretaget än om specialföretaget inte konsolideras. Om konsolidering inte sker i en sådan situation finns inte kreditrisken avspeglad i koncernredovisningen, vilket kan på- verka moderföretagets externa intressenter negativt. 
  
 7.2.9Konsekvenser inom private equity 
  
 Vi bedömer att förslaget kommer att leda till att vissa riskkapital- fonder kommer att konsolideras. Det har inte varit möjligt att utreda hur många sådana fonder det finns. Enligt Finansinspektionen finns det 16 auktoriserade  
 AIF-förvaltare 
  (varav två är internt förvaltade) med investeringsstrategin riskkapitalfonder. Av förarbetena till lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder framgår att storleken på  
 AIF-förvaltarna 
  kan variera kraftigt (prop. 2012/13:155 s. 412 f.). Ett fondbolag kan förvalta allt från en enstaka fond till över 100 fonder. 
  
 194 
  
 SOU 2022:29 
  
 Konsekvenser 
  
 Riskkapitalfonder som är baserade i Sverige är i allmänhet aktie- bolag. Fonderna finns inom de flesta branscher. 
  
 Bolagen som riskkapitalfonderna investerar i kallas portföljbolag. Enligt Swedish Private Equity  Venture Capital Association (SVCA) finns det finns drygt 1 100 portföljbolag i Sverige. I dag torde mer- parten av de svenska portföljbolagen, som normalt ingår som en del av en fondstruktur vid en private  
 equity-investering, 
  inte konsolide- ras. I vart fall verkar det inte vara vanligt förekommande. 
  
 Vi bedömer att vissa portföljbolag kommer att konsolideras enligt förslaget. Det har inte varit möjligt att uppskatta hur många portfölj- bolag det är fråga om. 
  
 Sammanfattningsvis innebär förslaget ur ett redovisningsperspek- tiv att fler företag inom private equity kommer att konsolideras. Några negativa konsekvenser för dessa företag, annat än att de måste hålla sig informerade om den nya koncerndefinitionens innebörd, har vi inte identifierat. 
  
 7.2.10Konsekvenser för kreditinstitut och värdepappersföretag 
  
 Enligt Finansinspektionen finns det 117 kreditinstitut, varav uppskatt- ningsvis 23 institut som upprättar koncernredovisning, och 120 värde- pappersföretag, varav uppskattningsvis 25 företag som upprättar kon- cernredovisning. 
  
 Lagen om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag, som reglerar när ett sådant företag är skyldigt att upprätta koncern- redovisning och hur den ska upprättas, hänvisar till årsredovisnings- lagens koncerndefinition. Det innebär att förslaget berör företag som inte i dag ingår i en koncern på så sätt att de kan behöva upprätta kon- cernredovisning, om de har bestämmande inflytande över ett annat företag (jfr avsnitt 7.2.1). 
  
 Vi bedömer dock att det endast är få, om ens några, kreditinstitut och värdepappersföretag som kommer att behöva upprätta koncern- redovisning enbart på grund av förslaget. De allra flesta kreditinsti- tut och värdepappersföretag som kommer att behöva konsolidera företag enligt förslaget torde redan enligt den hittillsvarande defini- tionen betraktas som moderföretag. 
  
 I fråga om vilka företag som ska omfattas av en koncernredovis- ning berörs inte de företag som tillämpar IFRS vid upprättande av kon- 
  
 195 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2022:29 
  
 cernredovisning av förslaget. För övriga företag innebär förslaget att kravet på ägarandel tas bort. Vi bedömer att fler företag kommer att konsolideras enligt förslaget än vad som görs i dag. Hur många före- tag det rör sig om är svårt att uppskatta. 
  
 Förslaget kan innebära att det blir svårare att bedöma om ett kon- cernförhållande föreligger i mer komplicerade företagsstrukturer. Sådana bedömningar innebär en ökad administrativ börda för kredit- institut och värdepappersföretag som medför kostnader. Hur stor kostnad det är fråga om är svårt att uppskatta eftersom det beror på hur komplexa strukturerna är. 
  
 Vårt förslag medför att tillämpningsområdet för de bestämmelser i tillsynsförordningen som innehåller begreppen koncern, moderföre- tag eller dotterföretag utvidgas. Detsamma gäller lagen om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag, lagen om bank- och finansieringsrörelse, lagen om värdepappersmarknaden, lagen om kapi- talbuffertar, lagen om handel med finansiella instrument och lagen om värdepappersfonder. 
  
 Vid tillämpning av dessa bestämmelser kommer företagen att behöva göra en bedömning av om det uppstår ett koncernförhållan- de med avseende på fler företag än sådana som de äger andelar i. Ju mer komplexa företagsstrukturer det är fråga om, desto mer kom- plicerade blir bedömningarna. 
  
 När det handlar om krav på företagens verksamhet och organi- sation påverkas företagen negativt genom att fler företag kan komma att ingå i de koncerner som omfattas av kraven. 
  
 De regler som finns om gruppbaserad tillsyn, fastställande och beräkning av kontracykliska kapitalbuffertar samt offentliggörande av de behöriga myndigheterna i kapitaltäckningsdirektivet och om exponeringar mot överförd kreditrisk i tillsynsförordningen påver- kas inte av förslaget. Skälet är att med moderföretag avses ett företag som utövar ett faktiskt bestämmande inflytande över ett annat. Den definitionen överensstämmer i huvudsak med vårt förslag. 
  
 Förslaget innebär även att koncerndefinitionen i lagen om sär- skild tillsyn över finansiella konglomerat ändras. Det medför att kret- sen av företag som ingår i ett finansiellt konglomerat kan komma att utvidgas eftersom fler företag förväntas ingå i en koncern. 
  
 196 
  
 SOU 2022:29 
  
 Konsekvenser 
  
 7.2.11Konsekvenser för försäkringsföretag och tjänstepensionsföretag 
  
 Enligt Finansinspektionen finns det 227 försäkringsföretag och 14 tjänstepensionsföretag. Finansinspektionen bedömer att ett  
 50-tal 
  av dessa företag upprättar koncernredovisning. Det finns inga för- säkringsföretag och tjänstepensionsföretag som är börsnoterade. 
  
 Försäkringsföretag och tjänstepensionsföretag tillämpar lagen om årsredovisning i försäkringsföretag som hänvisar till årsredovisnings- lagens koncerndefinition. Eftersom det inte finns några börsnote- rade försäkringsföretag eller tjänstepensionsföretag innebär det att samtliga företag berörs av förslaget, både i fråga om skyldighet att upprätta koncernredovisning och i fråga om vilka företag som ska omfattas av en sådan redovisning. Undantag görs för de företag som frivilligt tillämpar IFRS vid upprättande av koncernredovisning (jfr 7 kap. 6 § lagen om årsredovisning i försäkringsföretag). 
  
 Övriga försäkringsföretag och tjänstepensionsföretag som upp- rättar koncernredovisning med tillämpning av lagen om årsredovis- ning i försäkringsföretag påverkas av förslaget på så sätt att fler företag än innan kommer att konsolideras. Det är svårt att uppskatta hur många företag som det handlar om. 
  
 Förslaget kan innebära att det blir svårare att bedöma om ett kon- cernförhållande föreligger i mer komplicerade företagsstrukturer. Sådana bedömningar innebär en ökad administrativ börda för försäk- ringsföretag och tjänstepensionsföretag som medför kostnader. Hur stor kostnad det är fråga om är svårt att uppskatta eftersom det beror på hur komplexa strukturerna är. 
  
 Vårt förslag innebär att såväl aktiebolagslagens som förenings- lagens koncerndefinitioner ändras. Eftersom försäkringsaktiebolag tillämpar aktiebolagslagens koncerndefinition samt ömsesidiga försäk- ringsföretag och försäkringsföreningar tillämpar föreningslagens kon- cerndefinition får förslaget genomslag i alla bestämmelser i försäkrings- rörelselagen som innehåller begreppen moderföretag, dotterföretag och koncern. Detsamma gäller reglerna i lagen om försäkringsdistri- bution och lagen om tjänstepensionsföretag. 
  
 Som framgår ovan, bedömer vi att förslaget innebär att fler för- säkringsföretag och tjänstepensionsföretag än i dag kommer att kon- solideras. Det har inte varit möjligt att uppskatta hur många det rör sig om. 
  
 197 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2022:29 
  
 I de lagar som rör försäkringsföretag och tjänstepensionsförtag och som innehåller begreppen koncern, moderföretag eller dotter- företag behöver en bedömning göras av om en koncern föreligger. Ju mer komplicerade företagsstrukturerna är, desto svårare blir det att göra bedömningen. Att bedömningen kan bli svårare att göra inne- bär att förslaget kan medföra en ökad administrativ kostnad för före- tagen. Hur stor denna kostnad blir beror på komplexiteten i företags- strukturerna. 
  
 Företrädare för försäkringsbranschen har vid underhandskontak- ter framhållit att det inte är lämpligt att förändra koncerndefinitionen i nuläget eftersom det pågår en översyn av Peters  
 II-regelverket. 
  Vi bedömer dock att den pågående översynen inte utgör något bärande skäl emot att vårt förslag genomförs. 
  
 7.2.12Konsekvenser för större företag 
  
 Det finns flera krav i redovisningslagstiftningen som bara gäller större företag. Dessa krav påverkas av om företaget ingår i en koncern och, i så fall, vilka företag som ingår i koncernen. 
  
 Ett exempel på ett sådant krav är upprättandet av hållbarhets- rapporter enligt årsredovisningslagen. Hållbarhetsrapporten ska bl.a. innehålla de hållbarhetsupplysningar som behövs för förståelsen av företagets utveckling, ställning och resultat och konsekvenserna av verksamheten. Kravet gäller om ett företag eller en koncern uppfyller mer än ett av följande villkor: a) medelantalet anställda har under vart och ett av de två senaste räkenskapsåren uppgått till mer än 250, 
  
 b)den redovisade balansomslutningen har för vart och ett av de två senaste räkenskapsåren uppgått till mer än 175 miljoner kronor, c) den redovisade nettoomsättningen har för vart och ett av de två senaste räkenskapsåren uppgått till mer än 350 miljoner kronor. Företag som är dotterföretag undantas från kravet om företaget och dess samtliga dotterföretag omfattas av en hållbarhetsrapport för koncernen. 
  
 Ett annat krav på rapportering gäller större företag med verksam- het i utvinningsindustrin eller inom avverkning av naturskog (lagen om rapportering av betalningar till myndigheter). Om företaget ingår i en koncern ska moderföretaget upprätta rapporten som då ska avse samtliga företag som ingår i koncernen. 
  
 198 
  
 SOU 2022:29 
  
 Konsekvenser 
  
 Förslaget om ändrad koncerndefinition innebär att de krav som större företag är underställda kan omfatta fler företag än i dag, efter- som fler företag än i dag kan antas ingå i koncerner. Det innebär även att fler koncerner kan bli rapporteringsskyldiga eftersom fler företag kommer att ingå i en koncern. Detta medför att de administrativa kost- naderna för t.ex. upprättandet av rapporter ökar. På det stora hela vän- tas förslaget dock inte leda till några beaktansvärda konsekvenser i detta avseende. 
  
 7.2.13Konsekvenser för företag som är kreditgivare, leverantörer och kunder 
  
 Företag som är kreditgivare, leverantörer och kunder till företag som ingår i en koncern kommer att påverkas positivt av förslaget. Skälet är att de får en mer rättvisande bild av en koncerns ekonomiska ställ- ning och resultat då ett moderföretag måste konsolidera samtliga juri- diska personer som det har ett bestämmande inflytande över. Sådan information är av avgörande betydelse för en väl fungerande mark- nad inom alla branscher. 
  
 7.2.14Konsekvenser för revisorer och revision 
  
 Förslaget kan leda till att det blir svårare för revisorer att veta huru- vida ett koncernförhållande föreligger eftersom det inte längre krävs en ägarandel i dotterföretaget. Mot den bakgrunden bedömer vi att förslaget i viss mån skulle kunna öka kostnaden för revision i de före- tag som ingår i komplexa konstellationer av företag. 
  
 Förslaget innebär vidare att revisorsjäv möjligen kan föreligga i fler situationer än tidigare eftersom koncerndefinitionen utvidgas. Om en revisor exempelvis äger aktier i ett företag som inte ingår i samma koncern som revisorsklienten enligt den hittillsvarande koncerndefi- nitionen, kan revisorn enligt förslaget vara jävig om revisorsklienten enligt den föreslagna definitionen behöver konsolidera det andra före- taget (på grund av att ett bestämmande inflytande föreligger). 
  
 Redan i dag finns det dock bestämmelser som i praktiken hindrar en revisor från att äga aktier i ett företag enligt den beskrivna situa- tionen. En revisor ska nämligen för varje uppdrag i revisionsverksam- heten pröva om det finns omständigheter som kan rubba förtroendet 
  
 199 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2022:29 
  
 för hans eller hennes opartiskhet eller självständighet (21 a § revisors- lagen [2001:883]). Sammantaget bedömer vi att förslaget får liten, om ens någon, påverkan i fråga om revisorsjäv. 
  
 7.2.15Konsekvenser för myndigheter och allmänna förvaltningsdomstolar 
  
 Som framgår ovan förekommer begreppen koncern, moderföretag och dotterföretag i flera lagar som rör Finansinspektionens tillsyn över kreditmarknadsinstitut, värdepappersföretag, försäkringsföretag och tjänstepensionsföretag. Förslaget innebär därför att Finansinspek- tionen kommer att behöva informera sig om de nya reglerna och till- lämpa dem i sin tillsyn. Myndigheten behöver även överväga om vissa föreskrifter behöver uppdateras. 
  
 Vidare innebär förslaget att Bokföringsnämnden kommer att behöva uppdatera sin normgivning. 
  
 Bolagsverket kommer att påverkas av förslaget i samband med hand- läggningen av vissa ärenden då myndigheten ska bedöma om ett kon- cernförhållande kan föreligga. Då görs en kontroll genom gransk- ning av röstlängden för bolagsstämmoprotokollet. Sådana kontroller görs i dag exempelvis vid handläggning av ärenden om ändring av räkenskapsår för att anpassa räkenskapsåret till koncernen och i ären- den om ändring av företagsnamn för att styrka rätten till att använda delar av ett koncernnamn. 
  
 Förslaget innebär att dessa kontroller inte längre med säkerhet visar om ett koncernförhållande föreligger. Bolagsverket får i stället kontrollera förekomsten av ett koncernförhållande genom att begära in en försäkran från företagets företrädare (exempelvis styrelseleda- mot och verkställande direktör). 
  
 En annan av Bolagsverkets uppgifter är att godkänna säkerheter från bostadsutvecklingsföretag som garanterar återbetalning av insats- belopp och eventuell upplåtelseavgift, exempelvis om inte projektet kan genomföras  
 (12–14 
  §§ bostadsrättsförordningen [1991:630]). Försla- get kan påverka bedömningen av om sådana säkerheter är tillräckliga. Enligt vår mening kan Bolagsverket, med beaktande av den föreslagna koncerndefinitionen, även i fortsättningen göra väl avvägda bedöm- ningar i denna fråga. 
  
 Även Skatteverket berörs av förslaget. Det gäller både i fråga om underskottsreglerna och reglerna om kvarstående negativa ränte- 
  
 200 
  
 SOU 2022:29 
  
 Konsekvenser 
  
 netton. Därutöver kommer tillämpningsområdet för många regler som hänvisar till begreppen koncern, moderföretag och dotterföre- tag att ändras. Skatteverket behöver informera sig om de nya reglerna och uppdatera sin normgivning. 
  
 7.2.16Konsekvenser för enskilda 
  
 Förslaget syftar till att företag som utåt sett framstår som en ekono- misk enhet också ska presenteras på det sättet i redovisningen. På det sättet ökar transparensen för externa intressenterna. Enskilda externa intressenter som t.ex. aktieägare, borgenärer, kunder och anställda påverkas därför positivt av förslaget. 
  
 7.3Konsekvenser av en ny uppställningsform för eget kapital 
  
 Enligt SCB finns det cirka 4 400 stiftelser, 28 100 ideella föreningar och 10 800 samfälligheter i Sverige som kommer att påverkas av de föreslagna förändringarna. I praxis har dessa företag sedan länge redo- visat enligt den uppställningsform för eget kapital som gäller för aktiebolag. De företag som fortsätter att redovisa enligt denna praxis påverkas inte av förslagen utan för dem blir den nya uppställnings- formen en kodifiering av den praktiska tillämpningen. 
  
 Bokföringsnämnden kom 2016 ut med ett nytt allmänt råd med till- hörande vägledning Årsredovisning i mindre företag, K2. Av vägled- ningen framgår att bl.a. stiftelser, ideella föreningar och samfällighe- ter ska följa uppställningsformen för eget kapital för Övriga företag. Detsamma framgår av Bokföringsnämndens allmänna råd med till- hörande vägledning Årsredovisning och koncernredovisning, K3. De företag som tillämpar K2 kommer således, om förslaget genomförs, kunna tillämpa den äldre praxis som gällde före 2016. De företag som tillämpar K3 kommer att kunna tillämpa den föreslagna uppställnings- formen som är anpassad efter behoven i bl.a. stiftelser, ideella fören- ingar och samfälligheter. Redovisningen för dessa företag blir mer rätt- visande och anpassade efter verksamhetsbehovet. 
  
 De cirka 230 företag som är registrerade som ”Övriga svenska juri- diska personer bildade enligt särskild lagstiftning” förutsätts använda den föreslagna uppställningsformen för eget kapital. Detsamma gäl- 
  
 201 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2022:29 
  
 ler europeiska grupperingar för territoriellt samarbete och  
 Eric-kon- 
  sortier. Som diskuterats i avsnitt 5.3, passar uppställningsformen bra för de allra flesta av dessa företag. Deras redovisning blir då mer rätt- visande och anpassade efter verksamhetsbehovet. Det kan dock inte uteslutas att den föreslagna uppställningsformen inte passar riktigt alla dessa företag, som i stället kan behöva använda den hittillsva- rande uppställningsformen för Övriga företag. 
  
 Vi bedömer att förslaget inte kommer att medföra någon, eller endast en mindre, ökad administrativ kostnad för de berörda före- tagen. Skälet är att förslaget överensstämmelser med den praxis som gällde fram till 2016. 
  
 Om förslaget inte blir verklighet kommer redovisningen i bl.a. stif- telser, ideella föreningar och samfällighetsföreningar fortsatt att vara sämre anpassad efter verksamheternas särskilda behov och därmed mindre rättvisande. 
  
 Bokföringsnämnden behöver i viss mån se över och uppdatera sin normgivning. I övrigt bedöms inte några förvaltningsmyndigheter påverkas av förslagen. 
  
 Enskilda påverkas genom att de får tillgång till mer rättvisande års- redovisningar och årsbokslut i bl.a. stiftelser, ideella föreningar och sam- fälligheter. Några negativa konsekvenser för enskilda förväntas inte. 
  
 Vilka uppställningsformer för eget kapital som ska gälla för andra företag än aktiebolag och vissa handelsbolag regleras inte i redovis- ningsdirektivet. Vidare regleras europeiska grupperingar för territoriellt samarbete och  
 Eric-konsortier 
  i  
 EGTS-förordningen2, 
  som utpekar nationell rätt i medlemsstaterna som styrande beträffande bl.a. upp- rättande och offentliggörande av en grupperings årsredovisning. Natio- nell rätt styr även europabolag och europakooperativ. Förslaget över- ensstämmer därför med  
 EU-rätten. 
  
 7.4Konsekvenser av en ny valmöjlighet för redovisning av vissa finansiella skulder 
  
 Börsnoterade företag berörs av förslaget eftersom de tillämpar IFRS vid upprättandet av koncernredovisning. Vid utgången av december 2021 fanns det enligt SCB 1 033 svenska börsnoterade företag. 
  
 2Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1082/2006 av den 5 juli 2006 om en euro- peisk gruppering för territoriellt samarbete. 
  
 202 
  
 SOU 2022:29 
  
 Konsekvenser 
  
 Förslaget omfattar även företag som omfattas av en koncernredo- visning som upprättas enligt IFRS. Det innebär att en del företag som tillämpar Bokföringsnämndens vägledning, Årsredovisning och kon- cernredovisning, K3, i juridisk person berörs. De ges då samma möj- lighet som börsnoterade företag att redovisa vissa finansiella skulder enligt IFRS. Det har inte varit möjligt att ta reda på hur många svenska företag som omfattas av en koncernredovisning som upprättas enligt de internationella standarderna. 
  
 De finansiella skulder som förslaget tar sikte på förekommer ofta hos finansiella företag, t.ex. banker och försäkringsföretag. Det hand- lar bl.a. om obligationer. Enligt SCB finns det cirka 40 bankaktiebolag, cirka 80 försäkringsaktiebolag och cirka 70 ömsesidiga försäkringsföre- tag. Mot denna bakgrund uppskattar utredningen att cirka 200 före- tag kommer att beröras av förslaget. Hur många som kommer att använda möjligheten att redovisa enligt förslaget är svårt att förutse. 
  
 De företag som väljer att redovisa enligt IFRS 9 i juridisk person får en bättre överensstämmelse mellan koncernredovisningen och års- redovisningen. Enhetliga redovisningsprinciper minskar också före- tagens administrativa börda. Förslaget väntas alltså inte medföra någon ökad administrativ börda. 
  
 Att redovisningen i juridisk person får göras enligt internationella redovisningsstandarder medför en ökad jämförbarhet mellan börs- noterade företags finansiella rapporter inom EU. Därigenom under- lättas den ekonomiska och finansiella integrationen. Om de finansiella rapporterna upprättas utifrån ett gemensamt och internationellt accep- terat regelverk, blir det också lättare för investerare att värdera före- tag i olika länder. Det innebär i sin tur en utvidgning och fördjupning av de europeiska kapitalmarknaderna, bättre prisbildning och högre effektivitet (jfr prop. 2008/09:71 s. 73 f.). 
  
 Förslaget leder till att redovisningen i en koncern som tillämpar de internationella redovisningsstandarderna i den juridiska personen blir mer rättvisande eftersom IFRS 9 innebär att en försämring av företagets egen kreditvärdighet inte längre kommer att redovisas som en intäkt och därmed inte ge en positiv resultatpåverkan. Att årsredo- visningen blir mer rättvisande påverkar årsredovisningens intressent- er, t.ex. kunder, leverantörer och borgenärer, positivt. 
  
 Om förslaget inte genomförs kvarstår skillnaderna i hur företag redovisar vissa förändringar av finansiella skulder i koncern- respek- tive årsredovisningen att kvarstå. Därtill kommer en försämring av 
  
 203 
  
 Konsekvenser 
  
 SOU 2022:29 
  
 företagets egen kreditvärdighet fortfarande att behöva redovisas som en intäkt och därmed ge en positiv resultatpåverkan, vilket är miss- visande. Någon alternativ lösning på det problem som FAR m.fl. har beskrivit har inte identifierats. 
  
 Förslaget bedöms inte få några skattemässiga konsekvenser. Bokföringsnämnden påverkas av förslaget genom att nämnden 
  
 behöver uppdatera sin normgivning, något som även gäller Rådet för finansiell rapportering. Finansinspektionen måste informera sig om de nya reglerna. Övriga myndigheter påverkas inte av förslaget. 
  
 Som framgår av avsnitt 6.3.2 överensstämmer förslaget med EU- rätten. 
  
 7.5Konsekvenser för jämställdhet mellan kvinnor och män 
  
 Våra förslag innebär i allt väsentligt ändringar och tillägg i den redo- visningsrättsliga och associationsrättsliga lagstiftningen. Vi bedömer att förslaget inte får någon betydelse för jämställdheten mellan kvin- nor och män. Enligt vår uppfattning finns därför inte heller någon relevant statistik att redovisa. 
  
 7.6Övriga konsekvenser 
  
 Enligt vår bedömning kommer förslagen i betänkandet inte att få några ytterligare konsekvenser av det slag som anges i kommittéförord- ningen (1998:1474) eller förordningen (2007:1244) om konsekvens- utredning vid regelgivning. Det är således vår bedömning att förslagen t.ex. inte får några konsekvenser för brottsligheten och det brottsföre- byggande arbetet eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. 
  
 204 
  
 8Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 8.1Ikraftträdande 
  
 8.1.1Skyldigheten för vissa företag att offentliggöra inkomstskatteuppgifter 
  
 Förslag: Författningsändringarna ska träda i kraft den 1 juni 2023 och tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 maj 2024. 
  
 Medlemsstaterna ska senast den 22 juni 2023 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att genomföra direk- tivet om offentliggörande av inkomstskatteuppgifter (artikel 2). Både företagen och Bolagsverket behöver tid på sig för förberedelser. Det finns därför ingen anledning att låta den nya lagstiftningen gällande  
 EU-direktivet 
  träda i kraft tidigare än vad direktivet anger. 
  
 Vidare framgår av direktivet att medlemsstaterna ska säkerställa att lagar, förordningar och administrativa bestämmelser som införli- var direktivet tillämpas senast från det första räkenskapsårets begyn- nelsedatum från eller efter den 22 juni 2024 (artikel 48g). Företagen behöver som sagt viss tid på sig för att förbereda sig. Det finns därför inte heller skäl att låta den nya lagstiftningen tillämpas tidigare än vad direktivet föreskriver. 
  
 205 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 SOU 2022:29 
  
 8.1.2En modernare koncerndefinition 
  
 Förslag: Författningsändringarna ska träda i kraft den 1 januari 2025 och tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 december 2024. 
  
 De ändrade koncerndefinitioner som föreslås påverkar många lagar som innehåller begreppen koncern, moderföretag och dotterföretag såväl inom redovisningsrätten som associationsrätten. Därtill före- kommer begreppen i de finansiella rörelselagarna. Det kan antas att de ändrade definitionerna i en del fall leder till att företag som tidigare inte betraktades som dotterföretag kommer att göra det, och kanske även tvärtom. 
  
 Företagen behöver därför gott om tid på sig att förbereda sig inför tillämpningen av de nya reglerna. Finansinspektionen behöver tid för att förbereda sin tillsyn och uppdatera sina föreskrifter. Vidare behöver Bokföringsnämnden tid på sig för att uppdatera sin norm- givning. Vi bedömer därför att författningsförändringarna bör träda i kraft först den 1 januari 2025. 
  
 En vedertagen princip för lagstiftning på redovisningsområdet är att de bestämmelser som företagen är skyldiga att följa inte ändras under löpande räkenskapsår. 
  
 8.1.3Uppställningsformerna för eget kapital och redovisningen av vissa finansiella skulder 
  
 Förslag: Författningsändringarna ska träda i kraft den 1 juni 2023 och tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds när- mast efter den 31 maj 2023. 
  
 Vi bedömer att förslagen såvitt avser uppställningsformer för eget kapital kan träda i kraft så snart som möjligt med hänsyn till den tid som de återstående leden i lagstiftningsprocessen kan väntas ta. De stiftelser, ideella föreningar och samfällighetsföreningar m.fl. som berörs av författningsförändringarna behöver inte någon längre tid för anpassningar, eftersom förslaget i princip överensstämmer med praxis. 
  
 206 
  
 SOU 2022:29 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 Författningsändringarna som gäller redovisning av vissa finansiella skulder innebär inget krav på, utan endast en möjlighet till, redovis- ning enligt internationella redovisningsstandarder för vissa företag. Förslagen bör kunna träda i kraft så snart som möjligt. 
  
 Mot denna bakgrund bör de nya reglerna träda i kraft den 1 juni 2023 och tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds när- mast efter den 31 maj 2023. 
  
 8.2Övergångsbestämmelser 
  
 Bedömning: Det behövs inga särskilda övergångsbestämmelser. 
  
 Det behövs inga särskilda övergångsbestämmelser som gäller inkomst- skatterapportering, uppställningsformer för eget kapital eller redovis- ning av vissa finansiella skulder. 
  
 I samband med ikraftträdandet av den föreslagna koncerndefi- nitionen kommer det sannolikt att uppstå koncernförhållanden enbart på grund av författningsändringen, som alltså inte bygger på en fak- tisk förändring av ägandet eller inflytandet i ett annat företag. Sådana koncernförhållanden kan ha sin grund i avtal som tecknats före ikraft- trädandet. 
  
 Motsvarande torde gälla om koncerngrunden består i rätten att utse eller avsätta mer än hälften av ledamöterna i styrelsen eller mot- svarande ledningsorgan, om denna rätt har uppkommit före ikraft- trädandet. 
  
 Det sagda föranleder enligt vår bedömning inte att det finns något behov av övergångsbestämmelser. Det är tillräckligt att förändringen inte genomförs under ett pågående räkenskapsår. 
  
 En särskild fråga är om den nya koncerndefinitionen innebär sådana ägarförändringar som avses i underskottsreglerna (40 kap. 10 § inkomst- skattelagen) och reglerna om kvarstående negativa räntenetton (24 kap. 27 § inkomstskattelagen). 
  
 Med ägarförändringar avses i sammanhanget bl.a. att ett företag får det bestämmande inflytandet över ett annat företag. Av inkomst- skattelagens ordalydelse följer enligt vår uppfattning att ikraftträdan- det av förslaget i sig inte kan leda till en sådan ägarförändring. Skälet är att det i samband med ikraftträdandet inte sker någon faktiskt för- 
  
 207 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 SOU 2022:29 
  
 ändring i ägandet eller inflytandet. Sådana förändringar har ju redan skett, i de flesta fall genom avtal som ingåtts före ikraftträdandet. 
  
 Vid införandet av den hittillsvarande koncerndefinitionen fram- fördes uppfattningen att det inte var osannolikt att samtliga kon- cernförhållanden som uppstått från och med ikraftträdandet skulle anses utgöra ägarförändringar i den mening som avses i underskotts- reglerna. Det anfördes även att rättsläget torde vara mycket oklart.1 
  
 Som diskuteras i avsnitt 7.2 bedömer vi att relativt få företag, som inte konsolideras enligt den hittillsvarande koncerndefinitionen, kom- mer att konsolideras enligt förslaget. Mot denna bakgrund bedömer vi, även med beaktande av de ovan nämnda synpunkterna, att det inte är motiverat med särskilda övergångsregler som tar sikte på ägar- förändringar i den mening som avses i reglerna om underskott och kvarstående negativa räntenetton. 
  
 Det innebär att ikraftträdandet inte i sig leder till att det sker en sådan ägarförändring som avses i inkomstskattelagen. Ett förhållande mellan två företag, som i dagsläget inte utgör en koncern, men som kommer att göra det från och med ikraftträdandet av förslaget, leder alltså inte till att beloppsspärren eller koncernbidragsspärren inträder. Det medför inte heller att rätten att utnyttja det nya dotterföretagets kvarstående negativa räntenetton upphör. 
  
 Med hänsyn till att vi föreslår att den nya koncerndefinitionen ska träda i kraft först den 1 januari 2025 bedömer vi vidare att det inte behövs några särskilda övergångsbestämmelser som rör andra mellanhavanden som påverkas av en ändrad koncerndefinition. 
  
 1Se Baran, M. Den nya koncerndefinitionen i aktiebolagslagen och ägarförändring enligt under- skottsavdragslagen, SvSkT 1997:6 s. 585. 
  
 208 
  
 9 Författningskommentar 
  
 9.1Förslaget till lag (2023:000) 
  
 om offentliggörande av inkomstskatteuppgifter 
  
 Lagens innehåll 
  
 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om skyldigheten för vissa företag att upprätta, offentliggöra och tillgängliggöra en rapport om inkomst- skatteuppgifter (inkomstskatterapport). 
  
 Lagen genomför Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2021/2101 av den 24 november 2021 om ändring av direktiv 2013/34/EU vad gäller offentliggörande av inkomstskatteuppgifter för vissa företag och filialer. 
  
 Paragrafen beskriver lagens innehåll och syfte. Övervägandena finns i avsnitt 3.3.1. 
  
 I första stycket beskrivs vad lagen reglerar. Med företag avses även filialer. Den rapport om inkomstskatteuppgifter som vissa företag behöver upprätta, offentliggöra och tillgängliggöra benämns i lagen inkomstskatterapport. 
  
 I andra stycket anges att lagen genomför vissa ändringar av Europa- parlamentets och rådets direktiv 2013/34/EU av den 26 juni 2013 om årsbokslut, koncernredovisning och rapporter i vissa typer av företag, om ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/43/EG och om upphävande av rådets direktiv 78/660/EEG och 83/349/EEG (redovisningsdirektivet). Se artikel  
 48a–48h 
  i direktivet. 
  
 209 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2022:29 
  
 Företag som ska rapportera 
  
 2 § Ett aktiebolag eller handelsbolag som inte ingår i en koncern ska årligen upprätta en inkomstskatterapport, om 
  
 1.bolaget är skattskyldigt i minst en annan stat eller jurisdiktion än Sverige på grund av verksamhet som bedrivs från ett fast driftsställe där, och 
  
 2.bolagets intäkter under vart och ett av de två senaste räkenskapsåren har uppgått till mer än 8 miljarder kronor. 
  
 Paragrafen anger när ett aktiebolag eller handelsbolag, som inte ingår i en koncern, är rapporteringsskyldigt. Övervägandena finns i av- snitt 3.3.2 och 3.3.3. Genom paragrafen genomförs delvis artikel 48b.1 och 2 i direktivet. 
  
 Rapporteringsskyldigheten består i att upprätta en inkomstskatte- rapport. Att rapporten ska offentliggöras och tillgängliggöras följer av 19 och 22 §§. 
  
 Av första punkten framgår att paragrafen bara omfattar aktiebolag och handelsbolag med verksamhet i minst en annan stat eller juris- diktion än Sverige. Med aktiebolag avses även bankaktiebolag och för- säkringsaktiebolag. Övriga företagsformer, t.ex. ekonomiska före- ningar, faller utanför paragrafens tillämpningsområde. 
  
 Med fast driftsställe avses detsamma som i 2 kap. 29 § inkomst- skattelagen (1999:1229). Med koncern avses detsamma som i 1 kap. 4 § årsredovisningslagen (1994:1554). Med jurisdiktion avses en stat eller en  
 icke-statlig 
  jurisdiktion med skattemässig autonomi i fråga om bolagsskatt. 
  
 I andra punkten anges det tröskelvärde för företagets intäkter som avgör om företaget behöver rapportera eller inte. Med intäkter avses nettoomsättning enligt definitionen i 1 kap. 3 § första stycket 3 års- redovisningslagen. Med räkenskapsår avses detsamma som i 3 kap. bokföringslagen (1999:1078). 
  
 3 § Ett moderföretag ska årligen upprätta en inkomstskatterapport, om 
  
 1.moderföretaget är ett aktiebolag eller handelsbolag, 
  
 2.moderföretaget upprättar koncernredovisning, 
  
 3.det i koncernen ingår minst ett företag som hör hemma i en annan stat eller jurisdiktion än Sverige eller som är skattskyldigt i en annan stat eller jurisdiktion än Sverige på grund av verksamhet som bedrivs från ett fast driftsställe där, och 
  
 4.koncernens intäkter under vart och ett av de två senaste räkenskaps- åren har uppgått till mer än 8 miljarder kronor. 
  
 210 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningskommentar 
  
 Paragrafen anger vilka moderföretag som är rapporteringsskyldiga. Övervägandena finns i avsnitt 3.3.2 och 3.3.3. Genom paragrafen genomförs delvis artikel 48b.1 och 2 i direktivet. 
  
 Rapporteringsskyldigheten består i att upprätta en inkomstskatte- rapport. Att rapporten ska offentliggöras och tillgängliggöras följer av 19 och 22 §§. 
  
 Enligt första punkten omfattas aktiebolag och handelsbolag. Med moderföretag avses detsamma som i 1 kap. 4 § årsredovisningslagen. 
  
 I andra punkten anges att paragrafen omfattar moderföretag som upprättar koncernredovisning. Med koncernredovisning menas de finansiella rapporter som upprättas av ett moderföretag i en koncern, i vilka tillgångar, skulder, aktiekapital, inkomster och utgifter redo- visas som för en enda ekonomisk enhet (artikel 48a.1 2). Bestäm- melser om skyldigheten att upprätta koncernredovisning finns i 7 kap. årsredovisningslagen. Härav följer att det närmare bestämt rör sig om det yttersta moderföretaget, dvs. det moderföretag som inte kon- trolleras av något annat företag. Är företaget både moderföretag och dotterföretag träffas det inte av paragrafen. 
  
 Av tredje punkten framgår att paragrafen omfattar multinationella koncerner. Koncerner som bara har sin verksamhet i Sverige faller utanför paragrafens tillämpningsområde. Med verksamhet avses även verksamhet som bedrivs genom fasta driftställen. I fråga om vad som avses med jurisdiktion hänvisas till författningskommentaren till 2 §. Vilka företag som ingår i koncernen styrs av det tillämpliga regel- verket för moderföretaget som upprättar koncernredovisning. 
  
 I fjärde punkten anges tröskelvärdet som avgör om företaget är rapporteringsskyldigt. Tröskelvärdet tar sikte på de intäkter som fram- går av koncernredovisningen. För ett moderföretag som inte tillämpar sådana internationella redovisningsstandarder som antagits med stöd av förordning (EG) nr 1606/2002 avses med intäkter nettoomsätt- ning. För moderföretag som tillämpar de nämnda standarderna avses med intäkter samma sak som enligt dessa standarder (artikel 48a.2). 
  
 4 § Ett dotterföretag ska årligen offentliggöra en inkomstskatterapport, om 
  
 1.dotterföretaget är ett aktiebolag eller handelsbolag, 
  
 2.dotterföretaget omfattas av en koncernredovisning som upprättas av ett moderföretag som hör hemma utanför Europeiska unionen, 
  
 3.dotterföretaget är ett större företag enligt 1 kap. 3 § 4 andra ledet årsredovisningslagen (1995:1554), och 
  
 4.koncernens intäkter under vart och ett av de två senaste räkenskaps- åren har uppgått till mer än 8 miljarder kronor. 
  
 211 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2022:29 
  
 Om en inkomstskatterapport inte redan har upprättats, ska dotter- företaget upprätta en sådan rapport. Innan dess ska dotterföretaget begära att moderföretaget som avses i första stycket 2 lämnar den information som behövs för att rapporten ska kunna upprättas. 
  
 Om moderföretaget inte lämnar den information som krävs enligt andra stycket, ska dotterföretaget ändå upprätta en inkomstskatterapport så långt det går. Dotterföretaget ska även göra ett uttalande om att moderföretaget som upprättar koncernredovisningen inte har lämnat den information som behövs. 
  
 Paragrafen anger vilka dotterföretag som är rapporteringsskyldiga. Övervägandena finns i avsnitt 3.3.2 och 3.3.3. I paragrafen genomförs delvis artikel 48b.4 i direktivet. 
  
 Första stycket, som förutsätter att det rapporteringsskyldiga dotter- företaget har tillgång till en inkomstskatterapport, anger i vilka fall dotterföretaget ska offentliggöra rapporten. Med dotterföretag avses detsamma som i 1 kap. 4 § årsredovisningslagen. 
  
 Enligt första punkten omfattas aktiebolag och handelsbolag. Övriga företag faller utanför paragrafens tillämpningsområde. 
  
 I andra punkten anges att moderföretaget ska höra hemma utan- för EU för att dotterföretaget ska omfattas av paragrafen. Det moder- företag som avses är det som upprättar koncernredovisning för fler- talet företag i koncernen. Det moderföretaget kontrolleras inte av något annat moderföretag. 
  
 Tredje punkten innebär att bara större dotterföretag omfattas. De dotterföretag som inte uppfyller gränsvärdena i årsredovisnings- lagen faller utanför lagens tillämpningsområde. 
  
 Fjärde punkten anger tröskelvärdet som avgör om dotterföretaget är rapporteringsskyldigt. Tröskelvärdet tar sikte på de intäkter som framgår av koncernredovisningen och ska räknas om till motsvarande belopp i den nationella valutan där moderföretaget hör hemma. Den växelkurs som gällde den 21 december 2021, avrundat till närmaste tusental, ska då tillämpas. I fråga om vad som avses med intäkter hän- visas till författningskommentaren till 3 §. 
  
 Andra stycket reglerar de fall då dotterföretaget inte har tillgång till en inkomstskatterapport. Dotterföretaget ska då upprätta en rap- port på egen hand. Dessförinnan ska dotterföretaget begära att moder- företaget lämnar all information som krävs för att dotterföretaget ska kunna upprätta en rapport med det innehåll som framgår av 13– 16 §§. Begäran ska ställas till det moderföretag som upprättar kon- 
  
 212 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningskommentar 
  
 cernredovisningen. Bestämmelsen behöver bara tillämpas om informa- tionen inte redan finns tillgänglig för dotterföretaget. 
  
 Tredje stycket handlar om situationen att moderföretaget inte läm- nar den information som dotterföretaget har begärt. Dotterföretaget ska då på egen hand upprätta en inkomstskatterapport med all den information som företaget förfogar över. Dessutom ska dotterföre- taget uttala att moderföretaget inte har lämnat den information som behövs. Uttalandet ska tas in i en handling som ska hanteras på samma sätt som en rapport (se 21 och 24 §§). 
  
 Dotterföretagets skyldighet att tillgängliggöra inkomstskatte- rapporten på en webbplats följer av 22 §. 
  
 5 § En filial ska årligen offentliggöra en inkomstskatterapport, om 
  
 1.företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen motsvarar ett svenskt aktiebolag och hör hemma utanför Europeiska unionen, och 
  
 a) ingår i en koncern vars intäkter under vart och ett av de två senaste räkenskapsåren har uppgått till mer än 8 miljarder kronor, och koncernredo- visningen upprättas av ett moderföretag som hör hemma utanför Europeiska unionen, eller 
  
 b) företagets intäkter under vart och ett av de två senaste räkenskaps- åren har uppgått till mer än 8 miljarder kronor, och 
  
 2.filialens nettoomsättning under vart och ett av de två senaste räken- skapsåren har uppgått till mer än 80 miljoner kronor. 
  
 Om en inkomstskatterapport inte redan har upprättats, ska filialen upp- rätta en sådan rapport. Innan dess ska filialen begära att företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen eller, om företaget ingår i en koncern, det moderföretag som avses i första stycket 1 a lämnar den infor- mation som behövs för att rapporten ska kunna upprättas. 
  
 Om företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen eller moder- företaget inte lämnar den information som krävs enligt andra stycket, ska filialen ändå upprätta en inkomstskatterapport så långt det går. Filialen ska även göra ett uttalande om att företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen eller moderföretaget som upprättar koncernredovisningen inte har lämnat den information som behövs. 
  
 Paragrafen reglerar vilka filialer som är rapporteringsskyldiga. Över- vägandena finns i avsnitt 3.3.2 och 3.3.3. Paragrafen genomför delvis artikel 48b.5 i direktivet. 
  
 Första stycket, som förutsätter att den rapporteringsskyldiga filialen har tillgång till en inkomstskatterapport, anger när filialen ska offentliggöra en rapport. 
  
 Enligt 10 § lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. är den verk- ställande direktören ansvarig för filialens verksamhet. När det i lagen 
  
 213 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2022:29 
  
 anges att en filial har en viss skyldighet är det därför den verkställande direktören som är ansvarig för att skyldigheterna uppfylls. 
  
 I första punkten anges att det är en filial genom vilken ett företag som motsvarar ett svenskt aktiebolag bedriver näringsverksamhet och hör hemma utanför EU som omfattas. Om företaget ingår i en kon- cern ska enligt första punkten a även det moderföretag som upprättar koncernredovisningen för flertalet företag i koncernen höra hemma utanför EU. 
  
 För att omfattas av paragrafen ska koncernens konsoliderade intäk- ter, enligt vad som framgår av koncernredovisningen, överstiga trös- kelvärdet. Vilka företag som ingår i koncernen styrs av det tillämpliga regelverket för moderföretaget som upprättar koncernredovisning. Om företaget inte ingår i en koncern gäller enligt första punkten b att intäkterna enligt årsredovisningen ska överstiga tröskelvärdet för att filialen ska bli rapporteringsskyldig. 
  
 Tröskelvärdet ska räknas om till motsvarande belopp i den nationella valutan där moderföretaget eller, i förekommande fall, företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen hör hemma. Den växelkurs som gällde den 21 december 2021, avrundat till närmaste tusental, ska då tillämpas. I fråga om vad som avses med intäkter hänvisas till författningskommentaren till 3 §. 
  
 I fråga om vad som avses med intäkter hänvisas till författnings- kommentaren till 3 §. 
  
 Av andra punkten framgår att bara större filialer omfattas av para- grafen. Gränsvärdet avser nettoomsättningen och är detsamma som för större företag enligt 1 kap. 3 § första stycket 4 andra ledet c års- redovisningslagen. 
  
 Andra stycket reglerar de fall då filialen inte har tillgång till en inkomstskatterapport. Det är filialens verkställande direktör som ansvarar för att informationen inhämtas. Se vidare författningskom- mentaren till 4 § andra stycket. 
  
 När det gäller tredje stycket, se författningskommentaren till 4 § tredje stycket. 
  
 6 § Ett dotterföretag som inte är skyldigt att offentliggöra en inkomst- skatterapport och, i förekommande fall, göra ett uttalande enligt 4 § ska ändå göra det, om dotterföretaget inte har något annat syfte än att kringgå denna lag. Detsamma gäller en filial i fråga om 5 §. 
  
 214 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningskommentar 
  
 Första stycket gäller bara om dotterföretaget är ett aktiebolag eller handels- bolag eller om företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen mot- svarar ett svenskt aktiebolag. 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser om rapporteringsskyldighet i vissa fall för att förhindra att lagen kringgås. Övervägandena finns i avsnitt 3.3.3. Paragrafen genomför delvis artikel 48b.7 i direktivet. 
  
 Enligt första stycket ska dotterföretag och filialer alltid offentlig- göra en inkomstskatterapport och, i förekommande fall, ett uttalande om bristande information om företagen inte har något annat syfte än att kringgå lagen. Så skulle exempelvis kunna vara fallet om ett moderföretag som hör hemma utanför EU etablerar flera mindre dotterföretag, som inte når upp till gränsvärdet i 4 § första stycket 3, eller flera mindre filialer, som inte når upp till gränsvärdet i 5 § första stycket 2, i stället för att etablera ett större dotterföretag eller en större filial som når upp till gränsvärdena. 
  
 Om det enda syftet med att dela upp verksamheterna i företaget eller koncernen på detta sätt är att undgå rapporteringsskyldighet skulle de mindre dotterföretagen eller filialerna bli rapporteringsskyl- diga enligt paragrafen. 
  
 Av hänvisningen till 4 respektive 5 § framgår att, om en inkomst- skatterapport inte redan är upprättad, dotterföretaget eller filialen på egen hand ska upprätta en rapport och dessförinnan begära informa- tionen från företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen eller, i förekommande fall, moderföretaget som upprättar koncern- redovisning. Om informationen inte lämnas ska dotterföretaget eller filialen upprätta en rapport så långt det går och även uttala att den begärda informationen inte har lämnats (jämför 4 § andra och tredje styckena samt 5 § andra och tredje styckena). Rapporten, och i före- kommande fall uttalandet, ska även tillgängliggöras enligt  
 22–24 
  §§. 
  
 Utöver detta syfte att kringgå lagen förutsätter paragrafens till- lämpning enligt andra stycket att dotterföretaget är ett aktiebolag eller handelsbolag och det företag som bedriver näringsverksamhet genom filialen motsvarar ett svenskt aktiebolag. Övriga villkor som anges i 4 och 5 §§ behöver inte vara uppfyllda för att rapporteringsskyldig- heten ska inträda. De undantag från rapporteringsskyldighet som fram- går av  
 7–10 
  §§ gäller inte heller om det finns ett syfte att kringgå lagen. 
  
 215 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2022:29 
  
 Undantag från skyldigheten att rapportera 
  
 7 § Ett bolag som inte ingår i en koncern eller är ett moderföretag är inte skyldigt att rapportera enligt 2 eller 3 §, om 
  
 1. bolaget är ett 
  
 a)kreditinstitut som avses i 1 kap. 1 § första stycket lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag, 
  
 b)värdepappersbolag som avses i 1 kap. 4 b § lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden, eller 
  
 c)finansiellt holdingföretag som avses i 1 kap. 1 § andra stycket lagen om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag, och 
  
 2. bolaget i sin årsredovisning eller moderföretaget i koncernredovis- ningen, för varje land där företaget eller koncernen bedriver verksamhet, lämnar följande uppgifter om verksamheten: 
  
 a)namnen på företagen som bedriver verksamheten, verksamhetens art och var verksamheten bedrivs, 
  
 b)omsättningen, 
  
 c)medeltalet anställda, 
  
 d)resultatet före skatt, 
  
 e)skatten på resultatet, och 
  
 f)statliga subventioner. 
  
 Ett moderföretag är inte heller skyldigt att upprätta en inkomstskatte- rapport om ett företag i samma koncern uppfyller villkoren i första stycket. 
  
 Enligt paragrafen är bolag som inte ingår i en koncern respektive moderföretag inte skyldiga att rapportera, om företaget offentliggör en rapport som motsvarar en inkomstskatterapport. Övervägandena finns i avsnitt 3.3.3. Paragrafen genomför artikel 48b.3 i direktivet. 
  
 Paragrafen får tillämpas när företaget offentliggör en rapport enligt artikel 89 i kapitaltäckningsdirektivet. Artikel 89 har genomförts i svensk rätt genom Finansinspektionens föreskrifter och allmänna råd om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag (FFFS 2008:25). 
  
 Första stycket anger under vilka förutsättningar ett finansiellt före- tag undantas från rapporteringsskyldighet. 
  
 Av första punkten framgår att undantaget gäller kreditinstitut, värde- pappersbolag och finansiella holdingföretag. Det är samma företag som tillämpar Finansinspektionens föreskrifter och allmänna råd. 
  
 Enligt andra punkten ska rapporten som ersätter inkomstskatte- rapporten offentliggöras i årsredovisningen eller koncernredovis- ningen. Vidare anges vilka uppgifter rapporten ska innehålla. Uppgif- terna ska avse all verksamhet som bedrivs i bolaget, om bolaget inte ingår i en koncern. För ett moderföretag ska uppgifterna avse all verk- 
  
 216 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningskommentar 
  
 samhet som omfattas av koncernredovisningen. Kraven i bestäm- melserna överensstämmer med de krav som ställs enligt 5 kap. 25 § och 7 kap. 4 § i Finansinspektionens föreskrifter och allmänna råd. 
  
 Av andra stycket framgår att ett moderföretag även undantas om ett företag inom samma koncern är ett kreditinstitut, ett värdepappers- bolag eller ett finansiellt holdingföretag och det företaget offentlig- gör en rapport med det innehåll och på det sätt som föreskrivs i första stycket. Med koncern avses detsamma som i 1 kap. 4 § årsredovis- ningslagen. 
  
 8 § Ett dotterföretag är inte skyldigt att rapportera enligt 4 §, om dess moderföretag som upprättar koncernredovisning 
  
 1.upprättar en inkomstskatterapport med det innehåll som föreskrivs 
  
 i 
 13–17 
  §§, 
  
 2.tillgängliggör rapporten på sin webbplats på det sätt som föreskrivs 
  
 i22 och 23 §§, och 
  
 3.anger namn och registrerat säte för minst ett dotterföretag eller namn och adress för minst en filial som hör hemma inom Europeiska unionen och dotterföretaget eller filialen senast ett år efter räkenskapsårets slut har offent- liggjort rapporten genom att ge in en bestyrkt kopia av den eller ett elektro- niskt original till Bolagsverket eller registreringsmyndigheten i den stat där dotterföretaget eller filialen hör hemma. 
  
 Paragrafen reglerar när ett dotterföretag är undantaget från rapport- eringsskyldighet. Övervägandena finns i avsnitt 3.3.3. Paragrafen genomför delvis artikel 48b.6 i direktivet. 
  
 I paragrafen anges de villkor som krävs för att dotterföretaget ska vara undantaget från rapporteringsskyldighet. 
  
 Enligt första och andra punkterna ska moderföretaget upprätta en inkomstskatterapport och göra den tillgänglig. 
  
 Av tredje punkten framgår att moderföretaget i inkomstskatterap- porten ska ange ett dotterföretag eller en filial som hör hemma inom EU och som har offentliggjort en rapport genom att ge in den till Bolagsverket eller registreringsmyndigheten i den stat där företaget hör hemma. Dotterföretaget kan vara det svenska dotterföretag som annars är rapporteringspliktigt enligt 4 §. I så fall behöver dotterföre- taget inte tillgängliggöra rapporten, förutsatt att dess moderföretag som upprättar koncernredovisning upprättar och tillgängliggör den i stället. Dotterföretaget ska dock offentliggöra rapporten genom att ge in den till Bolagsverket. 
  
 217 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2022:29 
  
 Det angivna dotterföretaget eller den angivna filialen kan också vara en del av samma koncern och höra hemma i en annan medlems- stat. Då krävs att dotterföretaget eller filialen har offentliggjort inkomst- skatterapporten genom att ge in den till registreringsmyndigheten i hemlandet. I detta fall befrias det svenska dotterföretaget både från skyldigheten att tillgängliggöra och offentliggöra rapporten. 
  
 9 § En filial är inte skyldig att rapportera enligt 5 § om företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen eller, om företaget ingår i en koncern, moderföretaget som upprättar koncernredovisning 
  
 1.upprättar en inkomstskatterapport med det innehåll som föreskrivs 
  
 i 
 13–17 
  §§, 
  
 2.tillgängliggör rapporten på sin webbplats på det sätt som föreskrivs 
  
 i22 och 23 §§, och 
  
 3.anger namn och registrerat säte för minst ett dotterföretag eller namn och adress för minst en filial som hör hemma inom Europeiska unionen och dotterföretaget eller filialen senast ett år efter räkenskapsårets slut offentlig- gör rapporten genom att ge in en bestyrkt kopia av den eller ett elektroniskt original till Bolagsverket eller registreringsmyndigheten i den stat där dotterföretaget eller filialen hör hemma. 
  
 Paragrafen reglerar när en filial är undantagen från rapporteringsskyl- dighet. Övervägandena finns i avsnitt 3.3.3. Paragrafen genomför del- vis artikel 48b.6 i direktivet. 
  
 Paragrafen har motsvarande utformning som 8 §. Skillnaden är att om företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen inte ingår i en koncern, är det företaget som ska upprätta och tillgänglig- göra inkomstskatterapporten. I så fall ska inkomstskatterapporten offentliggöras antingen av den rapporteringsskyldiga filialen eller av en annan filial inom EU som företaget i fråga bedriver näringsverk- samhet genom. I övrigt hänvisas till författningskommentaren till 8 §. 
  
 10 § En filial är inte heller skyldig att rapportera enligt 5 § om företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen ingår i en koncern och det i koncernen även ingår 
  
 1.ett sådant dotterföretag som avses i 4 § första stycket, eller 
  
 2.ett utländskt dotterföretag som hör hemma inom Europeiska unionen och är ett sådant företag som avses i artikel 1.1 och 3.3 eller 3.4 i Europa- parlamentets och rådets direktiv 2013/34/EU av den 26 juni 2013 om års- bokslut, koncernredovisning och rapporter i vissa typer av företag, i den ursprungliga lydelsen. 
  
 218 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningskommentar 
  
 Paragrafen reglerar ytterligare en situation då filialer undantas från rapporteringsskyldighet. Övervägandena finns i avsnitt 3.3.3. Para- grafen genomför delvis artikel 48b.5 i direktivet. 
  
 Enligt paragrafen är en filial undantagen från rapporteringsskyldig- het om företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen ingår i en koncern och det även ingår ett rapporteringsskyldigt dotter- företag i koncernen som hör hemma i EU. Dotterföretaget kan enligt första punkten höra hemma i Sverige. 
  
 Dotterföretaget kan enligt andra punkten också höra hemma i en annan medlemsstat i EU. Med utländskt dotterföretag avses den definition av dotterföretag som gäller i den medlemsstat där företag- et hör hemma. Om dotterföretaget enligt andra punkten hör hemma i EU, men inte i Sverige, ska det uppfylla vissa gränsvärden och ha en sådan företagsform som framgår av redovisningsdirektivet. I fråga om gränsvärdet och företagsformen är hänvisningen utformad så att den avser redovisningsdirektivet i en viss angiven lydelse, en s.k. statisk hänvisning. Villkoren enligt andra punkten motsvarar i huvudsak de villkor som ställs upp i 4 § första stycket. 
  
 När skyldigheten att rapportera upphör 
  
 11 § Ett företag som har varit skyldigt att rapportera enligt  
 2–5 
  §§ behöver inte längre göra det, om intäkterna för företaget eller för den koncern som företaget ingår i har varit lägre än 8 miljarder kronor under vart och ett av de två senaste räkenskapsåren. 
  
 Paragrafen reglerar när ett företags rapporteringsskyldighet upphör. Övervägandena finns i avsnitt 3.3.3. Paragrafen genomför delvis arti- kel 48b.1, 2, 4 och 5 i direktivet. 
  
 Av paragrafen framgår att ett företags rapporteringsskyldighet upp- hör, om företagets eller koncernens intäkter enligt års- eller kon- cernredovisningen har understigit tröskelvärdet under två år i följd. Det innebär att om företagets intäkter överstiger tröskelvärdet år 1 och 2, blir företaget rapporteringsskyldigt (om övriga villkor också är uppfyllda) första gången för år 2. Om intäkterna understiger trös- kelvärdet år 3, kommer företaget att vara rapporteringsskyldigt även för år 3. Om intäkterna understiger tröskelvärdet både år 3 och 4, upp- hör företagets rapporteringsskyldighet år 4. 
  
 219 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2022:29 
  
 Om ett företags rapporteringsskyldighet har upphört enligt para- grafen, krävs det att intäkterna under två räkenskapsår i följd överstiger tröskelvärdet för att rapporteringsskyldighet ska uppkomma på nytt. 
  
 12 § En filial som har varit skyldig att rapportera enligt 5 § behöver inte längre göra det, om nettoomsättningen för filialen har varit lägre än 80 miljoner kronor under vart och ett av de två senaste räkenskapsåren. 
  
 Paragrafen reglerar när en filials rapporteringsskyldighet upphör. Övervägandena finns i avsnitt 3.3.3. Paragrafen genomför delvis arti- kel 48b.5 i direktivet. 
  
 Paragrafen anger, på motsvarande sätt som 11 §, att en filials rappor- teringsskyldighet upphör då filialens nettoomsättning understiger tröskelvärdet under två år i följd. Se vidare författningskommenta- ren till den paragrafen. 
  
 Rapporteringsskyldigheten för en filial kan upphöra antingen då den egna nettoomsättningen understiger tröskelvärdet under två år i följd enligt denna paragraf eller enligt vad som föreskrivs i 11 §. 
  
 Inkomstskatterapportens innehåll 
  
 13 § En inkomstskatterapport ska innehålla följande uppgifter. 
  
 1.Namnet på företaget som upprättar rapporten. Om ett dotterföretag upprättar rapporten ska även namnet på moderföretaget som upprättar koncernredovisning anges. Detsamma gäller för en filial om det företag som bedriver näringsverksamhet genom filialen ingår i en koncern. 
  
 2.Vilket räkenskapsår rapporten avser. 
  
 3.Vilken valuta som beloppen i rapporten anges i. 
  
 4.Om rapporten avser en koncern: vilka dotterföretag som omfattas av koncernredovisningen och som hör hemma inom Europeiska unionen eller 
  
 ien jurisdiktion som är upptagen i en gällande och offentliggjord förteck- ning över stater eller jurisdiktioner utanför Europeiska unionen som av med- lemsstaterna gemensamt har bedömts vara icke samarbetsvilliga på skatte- området. 
  
 5.En kort beskrivning av vilken slags verksamhet som företaget eller koncernen bedriver. 
  
 6.Antalet anställda. 
  
 7.Intäkterna inklusive transaktioner med närstående parter. 
  
 8.Vinsten eller förlusten före inkomstskatt. 
  
 9.Årets ackumulerade inkomstskatt. 
  
 10.Betald inkomstskatt. 
  
 11.Ackumulerade vinstmedel. 
  
 220 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningskommentar 
  
 I paragrafen anges vad en inkomstskatterapport ska innehålla. Över- vägandena finns i avsnitt 3.3.4. Paragrafen genomför delvis arti- kel  
 48c.1–3 
  i direktivet. 
  
 Uppgifterna i rapporten ska avse det senare av de två på varandra följande räkenskapsår då företagets eller koncernens intäkter har överstigit 8 miljarder kronor (jämför  
 2–5 
  §§). 
  
 Av första punkten framgår att namnet på företaget som upprättar inkomstskatterapporten ska anges. Avseende dotterföretag och filia- ler ska även namnet på moderföretaget som upprättar koncernredo- visning eller företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen anges. 
  
 Enligt andra och tredje punkterna ska anges det räkenskapsår som inkomstskatterapporten avser och vilken valuta som används. 
  
 Den fjärde punkten gäller bara koncerner. Inkomstskatterappor- ten ska innehålla en förteckning över samtliga dotterföretag som omfattas av koncernredovisningen det relevanta räkenskapsåret, och som hör hemma i EU eller i en jurisdiktion som finns omnämnd i bilaga I och II till rådets slutsatser om EU:s reviderade förteckning över icke samarbetsvilliga jurisdiktioner på skatteområdet. 
  
 Av femte punkten framgår att inkomstskatterapporten ska inne- hålla en kortfattad beskrivning av vilken slags verksamhet som bedrivs, t.ex. om det rör sig om tillverkning, försäljning eller finansiella tjänster. 
  
 I sjätte punkten avses antalet anställda i s.k. heltidsekvivalenter, jämför 8 kap. 53 a § andra stycket 2 aktiebolagslagen (2005:551). 
  
 Av sjunde punkten framgår att intäkterna inklusive transaktioner med närstående parter ska anges. Intäkterna kan beräknas på två olika sätt. Enligt den första metoden summeras nettoomsättningen, övriga rörelseintäkter, intäkter från ägarintressen med undantag av utdel- ningar från företag i samma koncern, intäkter från övriga värdepap- per och fordringar som utgör anläggningstillgångar, samt övriga ränte- intäkter och liknande intäkter. 
  
 De nämnda posterna återfinns i punkterna 1, 4 och  
 9–11 
  i bilaga 2 och i punkt 1, 6 och  
 Mack 
  i bilaga 3 till årsredovisningslagen. Samma poster finns i bilaga V och VI i redovisningsdirektivet. 
  
 Den andra metoden som intäkterna får beräknas på är enligt det tillämpliga regelverk som ligger till grund för upprättandet av före- tagets års- eller koncernredovisning, exklusive värdejusteringar och utdelningar från företag i samma koncern. 
  
 221 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2022:29 
  
 Innebörden av begreppet intäkter skiljer sig alltså åt beroende på om det är fråga om intäkter vid beräkningen av tröskelvärdet eller om intäkter som inkomstskatterapporten ska innehålla. 
  
 Av åttonde punkten framgår att vinsten eller förlusten före inkomst- skatt ska anges. 
  
 Av nionde punkten framgår att årets ackumulerade inkomstskatt under det aktuella räkenskapsåret ska anges. Den ska beräknas som den aktuella skattekostnaden medtagen i beskattningsbar vinst eller förlust för räkenskapsåret per företag och filialer i den berörda skatte- jurisdiktionen. Att det är ”årets” inkomstskatt som ska anges innebär att det inte (nödvändigtvis) handlar om den bokförda skattekostnaden. Årets ackumulerade inkomstskatt ska endast avse affärshändelser under det aktuella redovisningsåret i företaget och ska inte omfatta upp- skjutna skatter eller avsättningar för osäkra skatteskulder. 
  
 Enligt tionde punkten ska inkomstskatt som har betalats enligt den s.k. kontantmetoden framgå. Det innebär att den ska beräknas som den inkomstskatt som faktiskt har betalats för det aktuella räken- skapsåret per företag och filial i respektive skattejurisdiktion. Upp- giften ska omfatta källskatter som betalats av andra företag (närstående företag och fristående företag) för betalningar till företag och filialer inom koncernen. Om företag A med hemvist i skattejurisdiktion A uppbär räntor i skattejurisdiktion B, ska källskatten i skattejurisdik- tion B följaktligen rapporteras av företag A. 
  
 Slutligen framgår det av elfte punkten att ackumulerade vinstmedel vid räkenskapsårets slut ska anges. Med ackumulerad vinst avses sum- man av vinster från tidigare räkenskapsår och det aktuella räkenskaps- året för vilka det ännu inte beslutats om utdelning. När det gäller filialer ska den ackumulerade vinsten avse det företag som bedriver näringsverksamhet genom filialen. 
  
 Uppgifterna ska fyllas i rapporten enligt den mall och i de elek- troniska rapporteringsformat som  
 EU-kommissionen 
  har bestämt, se 17 §. 
  
 14 § Företaget får beräkna de uppgifter som avses i 13 § enligt anvis- ningarna i avsnitt III delarna B och C i bilaga III till rådets direktiv 2011/16/EU av den 15 februari 2011 om administrativt samarbete i fråga om beskattning, i lydelsen enligt rådets direktiv (EU) 2016/881. 
  
 Det ska anges i inkomstskatterapporten om den har upprättats med till- lämpning av första stycket eller inte. 
  
 222 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningskommentar 
  
 Paragrafen ger företagen möjlighet att redovisa uppgifter beräknade på samma sätt som motsvarande uppgifter i en s.k.  
 land-för-land- 
  rapport. Övervägandena finns i avsnitt 3.3.4. Paragrafen genomför artikel 48c.3 och 10 i direktivet. 
  
 Av första stycket framgår att ett företag får redovisa de uppgifter som avses i 13 § enligt de beräkningsgrunder som framgår av vissa avsnitt i en bilaga till rådets direktiv 2011/16/EU av den 15 februari 2011 om administrativt samarbete i fråga om beskattning och om upphävande av direktiv 77/799/EEG (direktivet om administrativt samarbete i fråga om beskattning). Direktivet har genomförts i svensk rätt genom 33 a kap. skatteförfarandelagen (2011:1244), som ålägger vissa företag att upprätta en  
 land-för-land-rapport. 
  I bilagan finns allmänna anvisningar och särskilda instruktioner för hur  
 land-för- 
  
 land-rapporten 
  ska fyllas i. 
  
 Företaget har alltså möjlighet att använda samma uppgifter i inkomstskatterapporten som använts i  
 land-för-land-rapporten. 
  Om ett företag väljer att inte följa de anvisningar som framgår av bilagan till direktivet om administrativt samarbete i fråga om beskattning ska uppgifterna i inkomstskatterapporten beräknas enligt de anvisningar som finns i författningskommentaren till 13 §. 
  
 Av andra stycket framgår att det i inkomstskatterapporten ska anges om uppgifterna har beräknats enligt vad som gäller för en land-  
 för-land-rapport 
  eller enligt 13 §. 
  
 15 § Inkomstskatterapporten ska avse all verksamhet som 
  
 1.bedrivs i bolaget, om rapporten ska upprättas enligt 2 §, 
  
 2.ingår i koncernredovisningen, om rapporten ska upprättas eller offent- liggöras enligt 3 eller 4 §, 
  
 3.bedrivs i företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen eller, om företaget ingår i en koncern, den koncernredovisning som företaget omfattas av, om rapporten ska upprättas eller offentliggöras enligt 5 §. 
  
 Uppgifterna i inkomstskatterapporten ska redovisas 
  
 1.för var och en av medlemsstaterna i Europeiska unionen, 
  
 2.för var och en av de jurisdiktioner som den 1 mars det räkenskapsår för vilket rapporten upprättas finns angivna i bilaga I i en förteckning som avses i 13 § 4, 
  
 3.för var och en av de jurisdiktioner som den 1 mars det räkenskapsår för vilket rapporten upprättas och den 1 mars föregående räkenskapsår finns an- givna i bilaga II i en förteckning som avses i 13 § 4, och 
  
 4.i samlad form för övriga jurisdiktioner. 
  
 Uppgifter om en viss verksamhet får inte hänföras till fler än en medlems- stat eller jurisdiktion. 
  
 223 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2022:29 
  
 Paragrafen reglerar vilken verksamhet som ska redovisas i en inkomst- skatterapport. Övervägandena finns i avsnitt 3.3.4. Paragrafen genom- för delvis artikel 48c.1 och 5 i direktivet. 
  
 De uppgifter som inkomstskatterapporten enligt 13 § ska innehålla ska hänföras till varje jurisdiktion på grundval av verksamhetsställe, förekomsten av ett fast driftsställe eller en varaktig affärsverksamhet som kan vara inkomstskattepliktig i den skattejurisdiktionen. Upp- gifterna ska tolkas mot bakgrund av verksamheten i koncernen eller i företaget som inte ingår i en koncern. 
  
 Om verksamheten i flera företag inom en koncern är inkomst- skattepliktig inom en skattejurisdiktion, ska uppgifterna som rör den skattejurisdiktionen avse den samlade verksamheten inom koncernen, inbegripet dess filialer, i den skattejurisdiktionen. 
  
 Av första stycket framgår vilka verksamheter som inkomstskatte- rapporten ska avse. För ett bolag som inte ingår i en koncern ska rapporten avse all verksamhet som bedrivs i bolaget. För moderföre- tag och dotterföretag ska rapporten avse samtliga verksamheter i alla företag som ingår i koncernredovisningen för det relevanta räken- skapsåret. För en filial ska rapporten avse samtliga verksamheter i företaget som bedriver verksamhet genom filialen eller, om före- taget ingår i en koncern, samtliga verksamheter i alla koncernföretag som ingår i koncernredovisningen för det relevanta räkenskapsåret. 
  
 Andra stycket anger hur uppgifterna ska redovisas i inkomst- skatterapporten. 
  
 Av första punkten framgår att uppgifterna ska redovisas separat för varje medlemsstat i EU. Om en medlemsstat omfattar flera skatte- jurisdiktioner ska uppgifterna läggas samman på medlemsstatsnivå. 
  
 Enligt andra och tredje punkterna ska uppgifterna redovisas sepa- rat för vissa jurisdiktioner som framgår av bilaga I och II till rådets slutsatser om EU:s reviderade förteckning över icke samarbetsvilliga jurisdiktioner på skatteområdet. 
  
 I fjärde punkten anges att uppgifterna ska redovisas i samlad form för övriga jurisdiktioner. 
  
 Av tredje stycket framgår att uppgifter om en viss verksamhet inte får hänföras till fler än en medlemsstat eller jurisdiktion. 
  
 16 § I inkomstskatterapporten ska beloppen anges i samma valuta som används i koncernredovisningen. Om ett företag som inte ingår i en koncern upprättar en rapport, ska beloppen anges i samma valuta som företaget använder i årsredovisningen. 
  
 224 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningskommentar 
  
 Om ett dotterföretag inte har fått den information som behövs från moderföretaget enligt 4 § andra stycket ska beloppen i inkomstskatterapporten anges i samma valuta som dotterföretaget använder i årsredovisningen. 
  
 Paragrafen reglerar vilken valuta som ska användas i inkomstskatte- rapporten. Övervägandena finns i avsnitt 3.3.4. Paragrafen genomför artikel 48c.8 i direktivet. 
  
 Av första stycket framgår att samma valuta som används i koncern- redovisningen ska användas i inkomstskatterapporten om ett moder- företag, ett dotterföretag eller en filial, om företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen ingår i en koncern, upprättar en rapport. För företag som inte ingår i en koncern är det den valuta som anges i årsredovisningen som ska användas. 
  
 Av andra stycket framgår att om ett dotterföretag har begärt att moderföretaget ska lämna all nödvändig information som behövs för upprättande av inkomstskatterapporten, och moderföretaget inte har gjort det, ska samma valuta som i dotterföretagets årsredovisning användas. 
  
 17 § Inkomstskatterapporten ska upprättas med användning av det formulär och i de elektroniska format som Europeiska kommissionen har fastställt. 
  
 Enligt paragrafen ska ett visst formulär användas när inkomstskatte- rapporten upprättas. Övervägandena finns i avsnitt 3.3.4. Paragrafen genomför artikel 48c.4 i direktivet. 
  
 Paragrafen anger att inkomstskatterapporten måste upprättas enligt den mall och i de elektroniska rapporteringsformat som kommission har bestämt. Kommissionen kommer att i genomförandeakter fastställa mallen och rapporteringsformaten. 
  
 Tillfälligt utelämnande av uppgifter i inkomstskatterapporten 
  
 18 § Ett företag får i inkomstskatterapporten tillfälligt utelämna en eller flera uppgifter som krävs enligt 13 §, om offentliggörandet av uppgiften allvarligt skulle skada marknadspositionen för de företag som rapporten avser. Om en uppgift utelämnas ska företaget tydligt ange det i rapporten tillsammans med en motiverad förklaring till varför utelämnandet sker. 
  
 Uppgifter som utelämnas ska senast fem år efter det att utelämnandet gjordes offentliggöras i en annan inkomstskatterapport. 
  
 225 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2022:29 
  
 Trots det som sägs i denna paragraf får uppgifter om förhållanden som avser de jurisdiktioner som finns angivna i de bilagor som avses i 15 § andra stycket 2 och 3 aldrig utelämnas. 
  
 Av paragrafen framgår att ett företag tillfälligt får utelämna uppgifter i inkomstskatterapporten. Övervägandena finns i avsnitt 3.3.4. Para- grafen genomför delvis artikel 48c.6 i direktivet. 
  
 I första stycket anges när en eller flera uppgifter som inkomst- skatterapporten ska innehålla enligt 13 § tillfälligt får utelämnas. Det är det rapporteringsskyldiga företaget som gör bedömningen om offentliggörandet av en viss uppgift allvarligt skulle skada marknads- positionen för de företag som rapporten avser. 
  
 Ett exempel på när offentliggörandet av inkomstskatteuppgifter om en koncerns multinationella verksamhet skulle kunna skada marknads- positionen är om koncernen är i en känslig etablerings- eller tillväxt- fas. Det kan tänkas att konkurrenter då skulle kunna dra slutsatser om koncernens strategi, vilket företaget kan ha befogad anledning att hemlighålla. 
  
 Varje utelämnande ska tydligt anges i inkomstskatterapporten och följas av en motiverad förklaring till varför utlämnandet sker. Det finns ingenting som hindrar att allt innehåll som enligt 13 § ska vara med i rapporten utelämnas så länge villkoret om skada är upp- fyllt och det finns en förklaring till utelämnandet i rapporten. 
  
 Av andra och tredje styckena framgår att de utelämnade uppgif- terna ska offentliggöras i en annan inkomstskatterapport senast fem år efter att utelämnandet gjordes och att uppgifter om förhållanden som avser vissa jurisdiktioner aldrig får utelämnas. 
  
 Inkomstskatterapporten ska offentliggöras 
  
 19 § Inkomstskatterapporten ska offentliggöras senast ett år efter räken- skapsårets slut genom att en bestyrkt kopia på svenska ges in till Bolags- verket. 
  
 Med bestyrkt kopia jämställs ett elektroniskt original. 
  
 Bolagsverket ska registrera inkomstskatterapporten i det register som är tillämpligt för det företag som har offentliggjort rapporten. Registreringen ska vara på svenska. Om det företag som registreringen avser begär det, ska registreringen dessutom göras på ett annat officiellt språk inom Europeiska unionen eller på norska eller isländska. 
  
 226 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningskommentar 
  
 Paragrafen reglerar hur inkomstskatterapporten ska offentliggöras. Övervägandena finns i avsnitt 3.3.5. Paragrafen genomför delvis arti- kel 48d.1 i direktivet. 
  
 De företag som inte ingår i en koncern och moderföretagen som ansvarar för att upprätta inkomstskatterapporten ansvarar även för att offentliggöra den. Rapporteringsskyldiga dotterföretag och filia- ler ansvarar som huvudregel för att offentliggöra rapporten. Då har moderföretaget eller, i förekommande fall, företaget som bedriver näringsverksamhet genom filialen upprättat rapporten. I vissa fall är dotterföretag och filialer skyldiga att upprätta en inkomstskatterapport, se 4 § andra och tredje styckena samt 5 § andra och tredje styckena. 
  
 Inkomstskatterapporten ska offentliggöras genom att den ges in till Bolagsverket (jämför motsvarande ordning enligt 8 § lagen [2015:812] om rapportering av betalningar till myndigheter). 
  
 I första stycket anges att inkomstskatterapporten ska ges in i kopia till Bolagsverket och vara skriven på svenska. 
  
 Av andra stycket framgår att inkomstskatterapporten får ges in i ett elektroniskt format. Det går också bra med en på sedvanligt sätt bestyrkt papperskopia. 
  
 Enligt tredje stycket ska inkomstskatterapporten registreras i det tillämpliga registret för det företag som har offentliggjort rapporten. För aktiebolag avses aktiebolagsregistret, för handelsbolag handels- registret och för filialer filialregistret. Därmed blir rapporten lätt till- gänglig för den som vill ta del av den. Registreringen ska ske på svenska och, om företaget begär det, på ett annat språk inom EU eller på norska eller isländska. Detta överensstämmer med det som gäller för en rapport om betalningar till myndigheter. 
  
 20 § Inkomstskatterapporten får överföras elektroniskt till Bolagsverket. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med 
  
 stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela närmare föreskrifter om 
  
 1.elektronisk överföring till Bolagsverket, och 
  
 2.bestyrkande av att en elektronisk kopia överensstämmer med originalet. 
  
 I paragrafen regleras möjligheten att elektroniskt överföra inkomst- skatterapporten till Bolagsverket. Övervägandena finns i avsnitt 3.3.5. Paragrafen genomför delvis artikel 48d.1 i direktivet. 
  
 Av första stycket framgår att rapporten får ges in till Bolagsverket på elektronisk väg. Detta överensstämmer med det som gäller för en 
  
 227 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2022:29 
  
 rapport av betalningar till myndigheter enligt 9 § lagen (2015:812) om rapportering av betalningar till myndigheter. 
  
 Andra stycket innehåller en upplysning om regeringens eller, efter bemyndigande, en myndighets möjlighet att i förordning eller myn- dighetsföreskrifter meddela närmare föreskrifter om elektronisk över- föring och bestyrkande av elektroniska kopior. 
  
 21 § Det som föreskrivs i 19 och 20 §§ om inkomstskatterapportens offent- liggörande gäller även ett uttalande som avses i  
 4–6 
  §§. 
  
 I paragrafen regleras hur ett uttalande om att det i inkomstskatte- rapporten saknas viss information ska offentliggöras. Övervägandena finns i avsnitt 3.3.5. Paragrafen genomför delvis artikel 48d.1 i direk- tivet. 
  
 Ett uttalande om bristande information ska, i förekommande fall, enligt paragrafen offentliggöras på samma sätt som en inkomstskatte- rapport. Det innebär att uttalandet ska vara skrivet på svenska och ges in till Bolagsverket och att det ska registreras i det register som är tillämpligt för det dotterföretag eller den filial som har offentlig- gjort uttalandet. 
  
 Inkomstskatterapporten ska tillgängliggöras 
  
 22 § En inkomstskatterapport som ska offentliggöras enligt 19 § ska även senast ett år efter räkenskapsårets slut kostnadsfritt göras tillgänglig för allmänheten på minst ett av Europeiska unionens officiella språk, på webb- platsen för 
  
 1.företaget som har upprättat rapporten, om företaget är skyldigt att rapportera enligt 2 eller 3 §, 
  
 2.dotterföretaget eller ett företag som ingår i samma koncern, om före- taget är skyldigt att rapportera enligt 4 eller 6 §, eller 
  
 3.filialen, det företag som bedriver näringsverksamhet genom filialen eller ett företag som ingår i samma koncern, om företaget är skyldigt att rapportera enligt 5 eller 6 §. 
  
 Paragrafen reglerar hur inkomstskatterapporten ska tillgängliggöras. Övervägandena finns i avsnitt 3.3.5. Paragrafen genomför delvis arti- kel 48d.2 i direktivet. 
  
 I paragrafen anges att inkomstskatterapporten ska tillgänglig- göras genom att publiceras på webbplatsen för det företag som har upprättat rapporten eller, i vissa fall, på webbplatsen för ett företag 
  
 228 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningskommentar 
  
 som ingår i koncernen. Företaget som ansvarar för att upprätta och offentliggöra inkomstskatterapporten ansvarar även för att den till- gängliggörs. 
  
 Det ska vara gratis att ta del av inkomstskatterapporten. Den ska vara skriven på ett av EU:s officiella språk. De företag som ingår i samma koncern som det rapporteringsskyldiga företaget är desamma som omfattas av koncernredovisningen. 
  
 23 § Inkomstskatterapporten ska under minst fem år vara tillgänglig på den webbplats som avses i 22 §. 
  
 I paragrafen regleras hur länge inkomstskatterapporten ska vara till- gänglig på webben. Övervägandena finns i avsnitt 3.3.5. Paragrafen genomför delvis artikel 48d.4 i direktivet. 
  
 Paragrafen avser alla inkomstskatterapporter som regleras i lagen. Det gäller således de rapporter som upprättas enligt  
 Bell 
  §§, 8 § första stycket 1 och 9 § första stycket 1. En rapport ska under minst fem år vara tillgänglig på den webbplats som avses i 22 §. 
  
 24 § Det som föreskrivs i 22 och 23 §§ om inkomstskatterapportens till- gängliggörande gäller även ett uttalande som avses i  
 4–6 
  §§. 
  
 Enligt paragrafen ska ett uttalande om att det i inkomstskatterappor- ten saknas viss information göras tillgängligt. Övervägandena finns i avsnitt 3.3.5. Paragrafen genomför delvis artikel  
 48d.1–4 
  i direktivet. 
  
 Om ett dotterföretag eller en filial behöver upprätta ett uttalande som anger att moderföretaget eller det företag som bedriver närings- verksamhet genom filialen inte har gjort den nödvändiga informa- tionen tillgänglig ska uttalandet tillgängliggöras på samma sätt som inkomstskatterapporten. Det innebär att uttalandet publiceras på dotterföretagets eller filialens webbplats alternativt på webbplatsen för ett företag i samma koncern. Vidare ska uttalandet vara tillgäng- ligt på webbplatsen under minst fem år. 
  
 Vite 
  
 25 § Om ett företag inte offentliggör en inkomstskatterapport enligt denna lag, får Bolagsverket förelägga den som ensam eller tillsammans med någon annan är skyldig att offentliggöra rapporten att fullgöra sin skyldig- het. Detsamma gäller för ett uttalande som avses i  
 4–6 
  §§. 
  
 229 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2022:29 
  
 Föreläggandet får förenas med vite. 
  
 Frågor om utdömande av vite prövas av Bolagsverket. 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser om vite. Övervägandena finns i avsnitt 3.3.6 och 3.3.8. Paragrafen genomför delvis artikel 51 i redo- visningsdirektivet i fråga om sanktioner för överträdelser av arti- kel  
 48b–48d 
  i direktivet. 
  
 Paragrafen är utformad i nära anslutning till 11 § lagen om rap- portering av betalningar till myndigheter, som ger Bolagsverket möj- lighet att vitesförelägga styrelseledamöter och verkställande direktör i företag som dröjer med att ge in en rapport om betalningar till myn- digheter. 
  
 Första stycket innebär att Bolagsverket har möjlighet att förelägga företrädaren för ett rapporteringsskyldigt företag eller rapporterings- skyldig filial att offentliggöra en inkomstskatterapport. 
  
 Enligt andra stycket får föreläggandet förenas med vite. Vitesföre- läggandet ska inte riktas mot företaget som sådant utan mot dess företrädare. Föreläggandet kan t.ex. riktas mot en eller flera styrelse- ledamöter eller den verkställande direktören i ett aktiebolag. Om före- taget är ett handelsbolag, kan föreläggandet riktas mot var och en som ensam eller tillsammans med annan får företräda bolaget. Hand- lar det om en filial får föreläggandet riktas mot den verkställande direktören. 
  
 Av tredje stycket framgår att om föreläggandet inte följs, kan Bolags- verket förplikta den person mot vilket föreläggandet har riktats att betala vitet. I den situationen tillämpas 9 § lagen (1985:206) om viten. Det innebär bl.a. att vitet inte ska dömas ut om ändamålet med vitet har förlorat sin betydelse och att vitet får jämkas om det finns sär- skilda skäl. 
  
 Överklagande 
  
 26 § Bolagsverkets beslut enligt 25 § får överklagas till allmän förvalt- ningsdomstol. Överklagandet ska ges in till Bolagsverket inom två månader från dagen för beslutet. 
  
 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser om överklagande. Övervägan- dena finns i avsnitt 3.3.8. Paragrafen genomför delvis artikel 51 i redo- 
  
 230 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningskommentar 
  
 visningsdirektivet i fråga om sanktioner för överträdelser av arti- kel  
 48b–48d 
  i direktivet. 
  
 Överklagandetiden är två månader, i likhet med vad som gäller vid överklagande av motsvarande beslut enligt lagen (2015:812) om rapportering av betalningar till myndigheter. Tiden löper från tid- punkten för meddelandet av Bolagsverkets beslut och förutsätter alltså inte att beslutet har delgetts den som beslutet gäller. 
  
 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 
  
 1.Denna lag träder i kraft den 1 juni 2023. 
  
 2.Lagen tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 maj 2024. 
  
 I första punkten anges att den nya lagen träder i kraft den 1 juni 2023. Av andra punkten framgår att lagen tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 maj 2024. För ett rapporteringsskyldigt företag med kalenderår som räkenskapsår måste alltså den första inkomstskatterapporten, som ska avse 2025, offent- 
  
 liggöras senast den 31 december 2026. 
  
 9.2Förslaget till lag om ändring 
  
 i årsredovisningslagen (1995:1554) 
  
 1 kap. Inledande bestämmelser 
  
 Koncern, intresseföretag m.m. 
  
 Koncern- och intresseföretagsdefinitioner 
  
 4 § Ett företag är moderföretag och en juridisk person är dotterföretag om företaget har ett bestämmande inflytande över den juridiska personen. 
  
 Vid bedömningen av om företaget har ett bestämmande inflytande ska det särskilt beaktas om det 
  
 1.innehar mer än hälften av rösterna för samtliga andelar i den juridiska personen, 
  
 2.på grund av avtal med ägare i den juridiska personen förfogar över mer än hälften av rösterna för samtliga andelar, 
  
 3.har rätt att utse eller avsätta mer än hälften av ledamöterna i den juri- diska personens styrelse eller motsvarande ledningsorgan, eller 
  
 231 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2022:29 
  
 4.på grund av avtal med den juridiska personen eller på grund av före- skrift i dess bolagsordning, bolagsavtal eller därmed jämförbara stadgar har rätt att ensamt utöva ett sådant inflytande. 
  
 Vidare är en juridisk person dotterföretag till moderföretaget, om ett annat dotterföretag till moderföretaget eller moderföretaget tillsammans med ett eller flera andra dotterföretag eller flera andra dotterföretag till- sammans har ett bestämmande inflytande över den juridiska personen. 
  
 Moderföretag och dotterföretag utgör tillsammans en koncern. Med koncernföretag avses i denna lag företag i samma koncern. 
  
 Paragrafen innehåller en koncerndefinition. Övervägandena finns i avsnitt  
 4.5.1–4.5.3. 
  
 En koncern består av ett moderföretag och ett eller flera dotter- företag. Dessa företag utgör tillsammans en koncern. I paragrafen har det hittillsvarande kravet på att moderföretaget ska äga minst en andel av den juridiska personen tagits bort. 
  
 Enligt första stycket är ett företag moderföretag om företaget har ett bestämmande inflytande över en juridisk person (dotterföretag- et). En definition av begreppet företag finns i 1 kap. 3 §. 
  
 Orden ”har ett bestämmande inflytande” markerar att bestäm- melsen omfattar alla situationer då företaget kan bestämma över en annan juridisk person. Både det fallet att ett företag har rätt att utöva ett bestämmande inflytande och det fallet att företaget faktiskt utövar ett bestämmande inflytande innebär att det föreligger en kon- cern. Också en s.k. praktisk majoritet kan alltså utgöra ett koncern- förhållande. Sådan majoritet kan föreligga om aktier eller andra an- delar är så spridda att det räcker med mindre än halva röstetalet för samtliga aktier eller andelar i den juridiska personen för att utöva ett bestämmande inflytande på en stämma med delägarna i företaget. En praktisk majoritet kan även föreligga när någon delägare genom ett indirekt innehav – dvs. innehav genom en mellanhand – av andra an- delar kan utöva ett bestämmande inflytande (jämför prop. 1995/96:10, del II, s. 107). 
  
 Begreppet bestämmande inflytande är inte nytt. Begreppet är kännetecknande för koncernbildning och förekommer i paragrafens äldre lydelse och i redovisningsdirektivet liksom i de internationella redovisningsstandarder som har antagits för tillämpning inom EU. För att det bestämmande inflytandet ska kunna ge upphov till ett koncernförhållande krävs att det är förenat med en betydande andel i dotterföretagets resultat. Det kan vara fråga om en direkt andel i vinst eller förlust. Men hit hör också fall där moderbolaget tar ut 
  
 232 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningskommentar 
  
 en betydande andel av dotterföretagets vinst genom prissättningen vid affärstransaktioner (samma prop. s. 107). 
  
 Av första stycket följer, till skillnad från den hittillsvarande lydel- sen av paragrafen, att ett företag bara kan ha ett moderföretag. Om t.ex. ett företag förfogar över mer än hälften av rösterna medan ett annat företag har rätt att utse en majoritet av styrelseledamöterna, måste en bedömning av respektive företags inflytande i den juridiska personen göras. Det är endast det företag som har det verkliga bestäm- mande inflytandet över det andra företaget som är moderföretag. I vissa fall kan det inte vara möjligt att avgöra saken, varvid någon koncern inte föreligger. Hur bedömningen närmare bör göras får utvecklas inom ramen för god redovisningssed. 
  
 Ett bestämmande inflytande kan grunda sig på flera olika omstän- digheter. I andra stycket finns en uppräkning av omständigheter som ska beaktas särskilt vid bedömningen om det finns ett sådant inflytande. Avsikten är att ett koncernförhållande normalt ska anses föreligga om någon av de angivna förutsättningarna är uppfyllda. Förutsätt- ningarna motsvarar i princip vad som har gällt enligt det hittillsvar- ande första stycket, men utan kravet på ägarandel. 
  
 Första punkten tar upp den situationen att ett företag innehar mer än hälften av rösterna för samtliga andelar i en juridisk person. Det uppställs inget krav på att röstandelen ska vara kopplad till ägande- rätt till andelarna; ordet innehar omfattar såväl innehav med ägande- rätt som innehav på annan grund, t.ex. pantsättning. Det avgörande är om moderföretaget har rätt att förfoga över mer än 50 procent av rösterna (jämför samma prop. s. 176 f.). 
  
 Ett företag har som regel ett bestämmande inflytande om det på grund av avtal med ägare i det andra företaget förfogar över mer än hälften av rösterna för samtliga andelar. Den situationen tas upp i andra punkten. Det kan vara fråga om en koncern även om företaget inte äger några andelar i den juridiska personen. 
  
 Enligt tredje punkten föreligger en koncern även när ett företag har rätt att utse eller avsätta mer än hälften av ledamöterna i styrelsen eller det motsvarande ledningsorganet. Liksom i fråga om de övriga koncernsituationerna finns det inte något krav på ägarandel för att det ska vara fråga om en koncernbildning. 
  
 I det fall som beskrivs i fjärde punkten grundas koncernförhållan- det på en rätt att utöva ett bestämmande inflytande antingen på grund av avtal som har träffats med det andra företaget eller på sådana 
  
 233 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2022:29 
  
 bestämmelser i det andra företagets bolagsordning, bolagsavtal eller stadgar som ger företaget en rätt att ensamt utöva ett bestämmande inflytande. En koncernbildning kan även i detta fall föreligga utan att moderföretaget är delägare i den juridiska personen. 
  
 Första–fjärde 
  punkterna anger således de grundläggande koncern- situationerna. Uppräkningen är inte avsedd att vara uttömmande. Det kan finnas situationer där ett bestämmande inflytande föreligger på annan grund. Så kan vara fallet om ett företag kan bestämma över ett annat företags finansiella och operativa strategier på grundval av ett avtal med ägarna av det senare företaget. 
  
 Uppräkningen är inte heller avsedd att vara bindande så att det alltid ska anses föreligga ett koncernförhållande så snart någon av de angivna förutsättningarna är uppfyllda. 
  
 Det kan undantagsvis finnas situationer då ett företag inte har ett bestämmande inflytande över den juridiska personen trots att någon av  
 första–fjärde 
  punkterna är uppfyllda. Så kan vara fallet om ett företag visserligen innehar mer än hälften av rösterna i en annan juri- disk person men inte har rätt att förfoga över dem. En annan situation kan vara om ett företag visserligen har röstmajoritet men bolagets tillgångar är konfiskerade. 
  
 En annan omständighet som kan tala mot att det föreligger ett bestämmande inflytande trots att någon av de angivna situationerna är för handen är då väsentliga beslut om dotterföretagets angelägen- heter kräver godkännande av en eller flera minoritetsägare. 
  
 Begreppet bestämmande inflytande bör tolkas med hänsyn till den praxis som utvecklats inom EU och allmänt vid tillämpningen av de internationella redovisningsstandarderna (IFRS). En naturlig utgångspunkt är att tillämpningen av IFRS är vägledande för när en koncern föreligger, så länge det inte finns skäl mot en sådan tillämp- ning med hänsyn till svenska förhållanden. Den närmare innebörden av begreppet bestämmande inflytande, och hur en avvägning av olika omständigheter ska göras, får utvecklas inom ramen för god redovis- ningssed. 
  
 Av det nya tredje stycket framgår att ett koncernförhållande kan grunda sig också på ett indirekt inflytande eller på det gemensamma inflytande som flera koncernföretag kan utöva tillsammans. Det är alltså koncernföretagens sammantagna inflytande som ligger till grund för bedömningen av om det finns ett bestämmande inflytande över en annan juridisk person. 
  
 234 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningskommentar 
  
 6 § I de fall som avses i 4 §  
 första–tredje 
  styckena och 5 § ska sådana rättig- heter som tillkommer någon som handlar i eget namn men för en annan fysisk eller juridisk persons räkning anses tillkomma den personen. 
  
 Vid bestämmandet av antalet röster i ett dotterföretag eller intresseföre- tag beaktas inte de andelar i dotterföretaget eller intresseföretaget som inne- has av det företaget självt eller av dess dotterföretag. Detsamma gäller andelar som innehas av den som handlar i eget namn men för dotterföre- tagets eller intresseföretagets eller dess dotterföretags räkning. 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser om att ett företag vid pröv- ningen av ett koncernförhållande eller intresseföretagsförhållande i vissa fall ska bortse från rättigheter som tillkommer någon som hand- lar i eget namn för en annan fysisk eller juridisk persons räkning. 
  
 I första stycket ändras hänvisningen till 4 §. Ändringen beror på att den paragrafen får en annan utformning. 
  
 4 kap. Värderingsregler 
  
 Värdering av finansiella instrument 
  
 14 d § Om värdering sker enligt 14 a §, ska värdeförändringen sedan före- gående balansdag redovisas i resultaträkningen. 
  
 I följande fall gäller att värdeförändringen ska redovisas i en fond för verkligt värde i stället för i resultaträkningen: 
  
 1.värdeförändringen avser ett säkringsinstrument och de tillämpade principerna för säkringsredovisning tillåter att en del av eller hela värde- förändringen inte redovisas i resultaträkningen, eller 
  
 2.värdeförändringen är orsakad av en kursförändring på en monetär post som utgör en del av företagets nettoinvestering i en utländsk enhet. 
  
 En värdeförändring på en finansiell tillgång som inte innehas för handels- ändamål och inte heller är ett derivatinstrument får redovisas i fonden för verkligt värde i stället för i resultaträkningen. 
  
 Trots det som sägs i första stycket får ett företag som avses i 3 kap. 4 a § andra stycket redovisa en värdeförändring på en finansiell skuld hänförlig till kredit- risk i fonden för verkligt värde i stället för i resultaträkningen. Detta förutsätter att skulden vid det första redovisningstillfället har värderats till verkligt värde, att det är förenligt med sådana internationella redovisningsstandarder som avses i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1606/2002 av den 19 juli 2002 om tillämpning av internationella redovisningsstandarder, i lydel- sen enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 297/2008, och att upplysningar om värderingen lämnas i enlighet med dessa standarder. 
  
 När det inte längre finns skäl att redovisa ett belopp i fonden för verkligt värde, ska fonden justeras. 
  
 235 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2022:29 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser om när värdeförändringar på ett finansiellt instrument, som värderas enligt 14 a §, ska tas upp i resul- taträkningen respektive redovisas direkt i eget kapital. Övervägan- dena finns i avsnitt 6.3.2. 
  
 Det nya fjärde stycket innebär ett undantag från huvudregeln i första stycket och ger vissa företag möjlighet att redovisa vissa värdeför- ändringar på finansiella skulder enligt internationella redovisnings- standarder. Bestämmelsen är inte tvingande och ett företag kan där- för välja att även fortsättningsvis redovisa finansiella skulder enligt vad som annars gäller enligt årsredovisningslagen. 
  
 Enligt första meningen gäller undantaget bara för de företag som avses i 3 kap. 4 a § andra stycket, dvs. företag vars överlåtbara värde- papper är upptagna till handel på en reglerad marknad och företag som omfattas av en koncernredovisning som upprättas enligt internatio- nella redovisningsstandarder som antagits för tillämpning av EU. Undantaget innebär att en värdeförändring på en finansiell skuld hän- förlig till kreditrisk får redovisas i fonden för verkligt värde i stället för i resultaträkningen. 
  
 Enligt andra meningen förutsätter en tillämpning av undantaget att skulden vid det första redovisningstillfället värderades till verkligt värde. Redovisningen ska även vara förenlig med de internationella redovisningsstandarder som antagits för tillämpning av EU, dvs. IFRS. Det innebär bl.a. att den förevarande bestämmelsen inte kan till- lämpas i fråga om värdeförändringar på finansiella skulder som ingår som en del i en handelsportfölj eller som utgör derivatinstrument. Vidare omfattas bara sådana värdeförändringar som beror på föränd- ringar i företagets egen kreditvärdighet. Värdeförändringar som beror på andra faktorer redovisas i resultaträkningen. Värdeförändringar på de finansiella skulderna delas alltså upp och särredovisas i kom- ponenter i resultaträkningen respektive fonden för verkligt värde. 
  
 6 kap. Förvaltningsberättelse m.m. 
  
 Förvaltningsberättelse 
  
 1 § Förvaltningsberättelsen ska innehålla en rättvisande översikt över utveck- lingen av företagets verksamhet, ställning och resultat. När det behövs för förståelsen av årsredovisningen ska översikten innehålla hänvisningar till och ytterligare upplysningar om de belopp som tas upp i andra delar av årsredovisningen. 
  
 236 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningskommentar 
  
 Upplysningar ska även lämnas om 
  
 1.sådana förhållanden som inte ska redovisas i balansräkningen, resultat- räkningen eller noterna, men som är viktiga för bedömningen av utveck- lingen av företagets verksamhet, ställning och resultat, 
  
 2.sådana händelser av väsentlig betydelse för företaget som har inträffat under räkenskapsåret, 
  
 3.företagets förväntade framtida utveckling inklusive en beskrivning av väsentliga risker och osäkerhetsfaktorer som företaget står inför, 
  
 4.företagets verksamhet inom forskning och utveckling, 
  
 5.företagets filialer i utlandet, 
  
 6.antal och kvotvärde för de egna aktier som innehas av företaget, den andel av aktiekapitalet som dessa aktier utgör samt storleken av den ersätt- ning som har betalats för aktierna, 
  
 7.antal och kvotvärde för de egna aktier som har förvärvats under räken- skapsåret, den andel av aktiekapitalet som dessa aktier utgör samt storleken av den ersättning som har betalats, 
  
 8.antal och kvotvärde för de egna aktier som har överlåtits under räken- skapsåret, den andel av aktiekapitalet som dessa aktier utgör samt storleken av den ersättning som har erhållits, 
  
 9.skälen för de förvärv eller överlåtelser av egna aktier som har skett under räkenskapsåret, och 
  
 10.specificerade förändringar i eget kapital jämfört med föregående års balansräkning. 
  
 Om det är väsentligt för bedömningen av företagets ställning och resultat, ska det även lämnas följande upplysningar om användningen av finansiella instrument: 
  
 1.mål och tillämpade principer för finansiell riskstyrning och, för varje viktig typ av planerad affärshändelse där säkringsredovisning används, till- lämpade principer för säkring, och 
  
 2.exponering för prisrisker, kreditrisker, likviditetsrisker och kassaflödes- risker. 
  
 Utöver sådan information som ska lämnas enligt  
 första–tredje 
  styckena ska förvaltningsberättelsen innehålla sådana hållbarhetsupplysningar som behövs för förståelsen av företagets utveckling, ställning eller resultat och som är relevanta för den aktuella verksamheten, däribland upplysningar om miljö- och personalfrågor. Företag som bedriver verksamhet som är tillstånds- eller anmälningspliktig enligt miljöbalken ska alltid lämna upplysningar om verksamhetens påverkan på den yttre miljön. De upplysningar som lämnas 
  
 ien hållbarhetsrapport som är skild från årsredovisningen enligt 11 § behöver inte lämnas i förvaltningsberättelsen. 
  
 Andra stycket  
 3–5, 
  tredje stycket och fjärde stycket gäller inte mindre företag. 
  
 Andra stycket 10 gäller inte handelsbolag och enskilda näringsidkare. En upplysning enligt andra stycket 10 får lämnas i egen räkning. 
  
 237 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2022:29 
  
 Paragrafen behandlar förvaltningsberättelsens innehåll. Övervägan- dena finns i avsnitt 5.3.4. 
  
 I andra stycket finns en uppräkning av förhållanden som förvalt- ningsberättelsen ska innehålla upplysningar om. I den nya tionde punkten anges att företaget ska specificera förändringar i eget kapital jämfört med föregående års balansräkning. Att så var fallet i fråga om aktiebolag och ekonomiska föreningar framgick av hittillsvarande 2 § andra stycket. 
  
 Enligt det nya sjätte stycket gäller att andra stycket tionde punkten inte gäller handelsbolag och enskilda näringsidkare. Skyldigheten att specificera förändringar i eget kapital jämfört med föregående års balansräkning gäller därmed företag som omfattas av kategorierna Aktiebolag, Ekonomiska föreningar och Övriga företag i bilaga 1 till lagen. 
  
 Av det nya sjunde stycket framgår att företaget får specificera förändringar i eget kapital i egen räkning, dvs. i en separat del av års- redovisningen. Bestämmelsen gäller alla företag förutom handelsbolag och enskilda näringsidkare. Att så var fallet framgick i fråga om aktie- bolag och ekonomiska föreningar av det hittillsvarande 2 § andra stycket. 
  
 2 § I aktiebolag och ekonomiska föreningar ska det i förvaltningsberättelsen även lämnas förslag till dispositioner beträffande bolagets eller föreningens vinst eller förlust. 
  
 Paragrafen innehåller en bestämmelse om att förvaltningsberättelsen i aktiebolag och ekonomiska föreningar ska innehålla ett förslag till dispositioner beträffande vinst och förlust. Övervägandena finns i avsnitt 5.3.4. 
  
 Ändringen innebär att det hittillsvarande andra stycket tas bort. Kravet på att aktiebolag och ekonomiska föreningar ska specificera förändringar i eget kapital jämfört med föregående års balansräkning i förvaltningsberättelsen eller i egen räkning framgår i stället av 1 § andra stycket tionde punkten och sjunde stycket. 
  
 238 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningskommentar 
  
 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 
  
 1.Denna lag träder i kraft, i fråga om 1 kap. 4 och 6 §§ den 1 januari 2025, och i övrigt den 1 juni 2023. 
  
 2.Lagen tillämpas första gången, i fråga om 1 kap. 4 och 6 §§ för det 
  
 räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 december 2024, och i övrigt för det räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 maj 2023. 
  
 Av första punkten framgår att de nya bestämmelserna som gäller koncerndefinitionen träder i kraft den 1 januari 2025 och att övriga bestämmelser träder i kraft den 1 juni 2023. 
  
 Enligt andra punkten ska lagen såvitt avser bestämmelserna om koncerndefinitioner tillämpas första gången för räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 december 2024. Det innebär att ett före- tag som har kalenderår som räkenskapsår tillämpar bestämmelserna för det räkenskapsår som börjar den 1 januari 2025. För ett företag som har brutet räkenskapsår tillämpas de nya bestämmelserna från och med den första dagen då det nya räkenskapsåret inleds. Bestäm- melserna gäller då alla innehav som företaget har per denna tidpunkt och inte enbart på innehav som uppstår efter tidpunkten. 
  
 Övriga bestämmelser ska tillämpas första gången för det räken- skapsår som inleds närmast efter den 31 maj 2023. Ett företag som har kalenderår som räkenskapsår tillämpar bestämmelserna första gången för det räkenskapsår som börjar den 1 januari 2024. 
  
 Bilaga 1 (se författningsförslaget) 
  
 Bilagan innehåller uppställningsformen för balansräkningen. Över- vägandena finns i avsnitt 5.3.1 och 5.3.2. 
  
 Bilagan ändras på så sätt att den hittillsvarande uppställningsfor- men för Övriga företag, dvs. alla företag förutom aktiebolag och eko- nomiska föreningar, endast gäller handelsbolag och enskilda närings- idkare. 
  
 Under rubriken Eget kapital, avsättningar och skulder införs en ny uppställningsform för eget kapital för företag som omfattas av kate- gorin Övriga företag. Uppställningsformen gäller således för alla före- tag förutom aktiebolag, ekonomiska föreningar, handelsbolag och enskilda näringsidkare. Uppställningsformen är anpassad till bl.a. stiftelsers, ideella föreningars och samfällighetsföreningars behov av redovisning av olika poster under eget kapital. Vidare är uppställnings- 
  
 239 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2022:29 
  
 formen mer lik den som gäller för aktiebolag och flexibelt utformad för att kunna anpassas till behoven hos de enskilda företagen. 
  
 Posten Kapital motsvarar aktiekapitalet för ett aktiebolag. Under denna post ska t.ex. en stiftelse ta upp den egendom som stiftelsen för- valtar. Även kapital som utgör överskott av årets resultat får tas upp. 
  
 När det gäller posten Beck ska underhålls- och förnyelsefonden tas upp av vissa samfällighetsföreningar (19 § andra stycket lagen [1973:1150] om förvaltning av samfälligheter). Kapitalinkomstfonden ska tas upp av vissa häradsallmänningar och allmänningsskogar (18– 22 §§ lagen [1952:166] om häradsallmänningar och  
 17–21 
  §§ lagen [1952:167] om allmänningsskogar i Norrland och Dalarna). 
  
 Ett företag som inte berörs av en fond som nämns i uppställnings- formen tar inte upp den i sin balansräkning (jämför 3 kap. 4 § andra stycket). 
  
 Posterna Balanserad vinst eller förlust och Årets resultat överens- stämmer med vad som gäller för uppställningsformen för aktiebolag. 
  
 9.3Förslaget till lag om ändring i aktiebolagslagen (2005:551) 
  
 1 kap. Inledande bestämmelser 
  
 Begreppen moderbolag, dotterföretag och koncern 
  
 11 § Ett aktiebolag är moderbolag och en annan juridisk person är dotter- företag, om aktiebolaget har ett bestämmande inflytande över den juridiska personen. 
  
 Vid bedömningen av om aktiebolaget har ett bestämmande inflytande ska det särskilt beaktas om det 
  
 1.innehar mer än hälften av rösterna för samtliga aktier eller andelar 
  
 iden juridiska personen, 
  
 2.på grund av avtal med ägare i den juridiska personen förfogar över mer än hälften av rösterna för samtliga aktier eller andelar, 
  
 3.har rätt att utse eller avsätta mer än hälften av ledamöterna i den juridiska personens styrelse eller motsvarande ledningsorgan, eller 
  
 4.på grund av avtal med den juridiska personen eller på grund av före- skrift i dess bolagsordning, bolagsavtal eller därmed jämförbara stadgar har rätt att ensamt utöva ett sådant inflytande. 
  
 Vidare är en juridisk person dotterföretag till moderbolaget, om ett annat dotterföretag till moderbolaget eller moderbolaget tillsammans med ett eller flera andra dotterföretag eller flera andra dotterföretag tillsammans har ett bestämmande inflytande över den juridiska personen. 
  
 Moderbolag och dotterföretag utgör tillsammans en koncern. 
  
 240 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningskommentar 
  
 Med koncernföretag avses i denna lag företag i samma koncern. 
  
 Paragrafen innehåller en koncerndefinition. Definitionen motsvarar den nya koncerndefinitionen i 1 kap. 4 § årsredovisningslagen (1995:1554), se kommentaren till den paragrafen. 
  
 12 § I de fall som avses i 11 §  
 första–tredje 
  styckena ska sådana rättigheter som tillkommer någon som handlar i eget namn men för en annan fysisk eller juridisk persons räkning anses tillkomma den personen. 
  
 Vid bestämmandet av antalet röster i ett dotterföretag beaktas inte de aktier och andelar i dotterföretaget som innehas av dotterföretaget självt eller av dess dotterföretag. Detsamma gäller aktier och andelar som innehas av den som handlar i eget namn men för dotterföretagets eller dess dotterföretags räkning. 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser om att ett aktiebolag vid pröv- ningen av ett koncernförhållande eller intresseföretagsförhållande i vissa fall ska bortse från rättigheter som tillkommer någon som hand- lar i eget namn för en annan fysisk eller juridisk persons räkning. 
  
 I första stycket ändras hänvisningen till 11 §. Ändringen beror på att den paragrafen får en annan utformning. 
  
 9 kap. Revision 
  
 Revisionsberättelsen 
  
 34 a § Revisionsberättelsen ska innehålla ett uttalande om huruvida bolaget med avseende på det föregående räkenskapsåret var skyldigt att offentliggöra en sådan inkomstskatterapport som avses i lagen (2023:000) om offentliggörande av inkomstskatteuppgifter. I så fall ska det av uttalandet även framgå om bolaget har offentliggjort rapporten. 
  
 Första stycket gäller inte om bolaget är ett mindre företag enligt 1 kap. 3 § första stycket 5 årsredovisningslagen (1995:1554). 
  
 Paragrafen är ny och reglerar när ett uttalande om inkomstskatte- rapportering ska göras i revisionsberättelsen. Övervägandena finns i avsnitt 3.3.7. Den genomför delvis artikel 48f i direktivet. 
  
 I första stycket anges att revisorn ska göra ett uttalande i revisions- berättelsen om bolaget är skyldigt att offentliggöra en inkomstskatte- rapport eller inte. Om bolaget är rapporteringsskyldigt ska revisorn även ange om bolaget har offentliggjort inkomstskatterapporten. 
  
 241 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2022:29 
  
 Revisorns granskning av inkomstskatterapporten ska ske på i allt väsentligt samma sätt som granskningen av om en bolagsstyrnings- rapport eller hållbarhetsrapport har upprättats eller inte. En gransk- ning av inkomstskatterapportens innehåll krävs således inte, men däremot måste revisorn gå igenom rapporten i sådan omfattning att han eller hon kan konstatera att det är en inkomstskatterapport i egentlig mening. Inte heller behöver revisorn kontrollera om före- taget har tillgängliggjort rapporten enligt 22 § lagen om offentlig- görande av inkomstskatteuppgifter. Den närmare innebörden av revi- sorns kontroll får avgöras inom ramen för god revisionssed. 
  
 Av andra stycket framgår att kravet på att det ska göras ett ut- talande enligt första stycket bara gäller för bolag som är större före- tag enligt definitionen av sådana företag i årsredovisningslagen. 
  
 35 § Utöver vad som följer av  
 29–34 
  a §§ får en revisor i revisions- berättelsen lämna sådana upplysningar som han eller hon anser att aktie- ägarna bör få kännedom om. Om årsredovisningen innehåller uppgifter som har betydelse för upplysningarna, ska revisorn hänvisa till uppgifterna. 
  
 Paragrafen reglerar när en revisor får lämna vissa upplysningar till aktieägarna. 
  
 I paragrafen görs en följdändring med anledning av att 34 a § införs. 
  
 Ikraftträdande 
  
 1.Denna lag träder i kraft, i fråga om 9 kap. 34 a och 35 §§ den 1 juni 2023, och i övrigt den 1 januari 2025. 
  
 2.Lagen tillämpas första gången, i fråga om 9 kap. 34 a och 35 §§ för det räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 maj 2024, och i övrigt för det räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 december 2024. 
  
 Av första punkten framgår att de nya bestämmelserna som gäller kon- cerndefinitionen träder i kraft den 1 januari 2025 och övriga bestäm- melser träder i kraft den 1 juni 2023. 
  
 Av andra punkten framgår att lagen såvitt avser bestämmelserna om koncerndefinitionen ska tillämpas första gången för det räken- skapsår som inleds närmast efter den 31 december 2024. Det innebär att ett företag som har kalenderår som räkenskapsår tillämpar bestäm- melserna för det räkenskapsår som börjar den 1 januari 2025. För företag som har brutet räkenskapsår tillämpas de nya bestämmel- 
  
 242 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningskommentar 
  
 serna från och med den första dagen då det nya räkenskapsåret inleds. Bestämmelserna gäller då alla innehav som företaget har per denna tidpunkt och inte enbart på innehav som uppstår efter tidpunkten. 
  
 Övriga bestämmelser ska tillämpas första gången för räkenskaps- år som inleds närmast efter den 31 maj 2024. Det innebär att ett före- tag som har kalenderår som räkenskapsår tillämpar bestämmelserna första gången för det räkenskapsår som börjar den 1 januari 2025. 
  
 9.4Förslaget till lag om ändring i lagen (2018:672) om ekonomiska föreningar 
  
 1 kap. Inledande bestämmelser 
  
 Koncerner 
  
 10 § En ekonomisk förening är en moderförening och en annan juridisk person är ett dotterföretag, om föreningen har ett bestämmande inflytande över den juridiska personen. 
  
 Vid bedömningen av om den ekonomiska föreningen har ett bestämmande inflytande ska det särskilt beaktas om den 
  
 1.innehar mer än hälften av rösterna för samtliga andelar i den juridiska personen, 
  
 2.på grund av avtal med ägare i den juridiska personen förfogar över mer än hälften av rösterna för samtliga andelar, 
  
 3.har rätt att utse eller avsätta mer än hälften av ledamöterna i den juridiska personens styrelse eller motsvarande ledningsorgan, eller 
  
 4.på grund av avtal med den juridiska personen eller på grund av en föreskrift i dess bolagsordning, bolagsavtal eller därmed jämförbara stadgar har rätt att ensam utöva ett sådant inflytande. 
  
 Vidare är en juridisk person dotterföretag till moderföreningen, om ett annat dotterföretag till moderföreningen eller moderföreningen tillsam- mans med ett eller flera andra dotterföretag eller flera andra dotterföretag tillsammans har ett bestämmande inflytande över den juridiska personen. 
  
 Paragrafen innehåller en koncerndefinition. Definitionen motsvarar den nya koncerndefinitionen i 1 kap. 4 § årsredovisningslagen (1995:1554), se kommentaren till den paragrafen. 
  
 13 § I de fall som avses i 10 § ska sådana rättigheter som innehas av någon som handlar i eget namn, men för en annan fysisk eller juridisk persons räkning, anses tillhöra den personen. 
  
 När antalet röster i ett dotterföretag ska bestämmas ska inte de andelar i dotterföretaget som innehas av dotterföretaget självt eller av dess dotter- 
  
 243 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2022:29 
  
 företag beaktas. Detsamma gäller andelar som innehas av den som handlar i eget namn men för dotterföretagets eller dess dotterföretags räkning. 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser om att en förening vid pröv- ningen av ett koncernförhållande eller  
 intresseföretags-förhållande 
  i vissa fall ska bortse från rättigheter som tillkommer någon som hand- lar i eget namn för en annan fysisk eller juridisk persons räkning. 
  
 I första stycket ändras hänvisningen till 10 §. Ändringen beror på att den paragrafen får en annan utformning. 
  
 Ikraftträdande 
  
 1.Denna lag träder i kraft den 1 januari 2025. 
  
 2.Lagen tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 december 2024. 
  
 De nya bestämmelserna träder i kraft den 1 januari 2025 och ska tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 december 2024. Det innebär att en förening som har kalen- derår som räkenskapsår tillämpar bestämmelserna för räkenskapsår som börjar den 1 januari 2025. För föreningar som har brutet räken- skapsår tillämpas de nya bestämmelserna från och med den första dagen då det nya räkenskapsåret inleds. 
  
 9.5Förslaget till lag om ändring i stiftelselagen (1994:1220) 
  
 1 kap. Inledande bestämmelser 
  
 5 § En stiftelse är moderstiftelse och en annan juridisk person är dotter- företag, om stiftelsen har ett bestämmande inflytande över den juridiska personen. 
  
 Vid bedömningen av om stiftelsen har ett bestämmande inflytande ska det särskilt beaktas om den 
  
 1.innehar mer än hälften av rösterna för samtliga andelar i den juridiska personen, 
  
 2.på grund av avtal med ägare i den juridiska personen förfogar över mer än hälften av rösterna för samtliga andelar, 
  
 3.har rätt att utse eller avsätta mer än hälften av ledamöterna i den juridiska personens styrelse eller motsvarande ledningsorgan, eller 
  
 244 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningskommentar 
  
 4.på grund av avtal med den juridiska personen eller på grund av föreskrift i dess bolagsordning, bolagsavtal eller därmed jämförbara stadgar har rätt att ensamt utöva ett sådant inflytande. 
  
 Vidare är en juridisk person dotterföretag till moderstiftelsen, om ett annat dotterföretag till moderstiftelsen eller moderstiftelsen tillsammans med ett eller flera andra dotterföretag eller flera andra dotterföretag tillsam- mans har ett bestämmande inflytande över den juridiska personen. 
  
 Moderstiftelse och dotterföretag utgör tillsammans en koncern. Med koncernföretag avses i denna lag företag i samma koncern. 
  
 Paragrafen innehåller en koncerndefinition. Definitionen motsvarar den nya koncerndefinitionen i 1 kap. 4 § årsredovisningslagen (1995:1554), se kommentaren till den paragrafen. 
  
 5 a § I de fall som avses i 5 §  
 första–tredje 
  styckena ska sådana rättigheter som tillkommer någon som handlar i eget namn men för en annan fysisk eller juridisk persons räkning anses tillkomma den personen. 
  
 Vid bestämmandet av antalet röster i ett dotterföretag beaktas inte de andelar i dotterföretaget som innehas av det företaget självt eller av dess dotterföretag. Detsamma gäller andelar som innehas av den som handlar i eget namn men för dotterföretagets eller dess dotterföretags räkning. 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser om att en stiftelse vid pröv- ningen av ett koncernförhållande eller intresseföretagsförhållande i vissa fall ska bortse från rättigheter som tillkommer någon som hand- lar i eget namn för en annan fysisk eller juridisk persons räkning. 
  
 I första stycket ändras hänvisningen till 5 §. Ändringen beror på att den paragrafen får en annan utformning. 
  
 Ikraftträdande 
  
 1.Denna lag träder i kraft den 1 januari 2025. 
  
 2.Lagen tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds när- mast efter den 31 december 2024. 
  
 De nya bestämmelserna träder i kraft den 1 januari 2025 och ska till- lämpas första gången för det räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 december 2024. Det innebär att en stiftelse som har kalen- derår som räkenskapsår tillämpar bestämmelserna för räkenskapsår som börjar den 1 januari 2025. För en stiftelse som har brutet räken- skapsår tillämpas de nya bestämmelserna från och med den första dagen då det nya räkenskapsåret inleds. 
  
 245 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2022:29 
  
 9.6Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. 
  
 Bokföring och revision 
  
 14 § För filialens revision gäller, utöver 12 och 13 §§, i tillämpliga delar detsamma som för ett svenskt företag av motsvarande slag. 
  
 Revisionsberättelsen för filialen behöver dock inte innehålla något uttalande om inkomstskatterapportering enligt 9 kap. 34 a § aktiebolagslagen (2005:551) eller 30 a § revisionslagen (1999:1079). 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser om revision av en filial. Över- vägandena finns i avsnitt 3.3.7. 
  
 I andra stycket anges att revisionsberättelsen för en filial inte behöver innehålla ett sådant uttalande om inkomstskatterappor- tering som enligt aktiebolagslagen (2005:551) och revisionslagen (1999:1079) ska göras i revisionsberättelsen för ett aktiebolag eller handelsbolag. Undantaget från kravet på uttalande gäller oavsett om filialen är rapporteringsskyldig enligt lagen (2023:000) om offentlig- görande av inkomstskatteuppgifter eller inte. 
  
 Ikraftträdande 
  
 1.Denna lag träder i kraft den 1 juni 2023. 
  
 2.Lagen tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds när- mast efter den 31 maj 2024. 
  
 I första punkten anges att den nya lagen träder i kraft den 1 juni 2023. Av andra punkten framgår att lagen ska tillämpas första gången 
  
 för det räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 maj 2024. 
  
 9.7Förslaget till lag om ändring i revisionslagen (1999:1079) 
  
 Revisionsberättelsen 
  
 30 a § Revisionsberättelsen för ett handelsbolag ska innehålla ett uttalande om huruvida bolaget med avseende på det föregående räkenskapsåret var skyldigt att offentliggöra en sådan inkomstskatterapport som avses i lagen (2023:000) om offentliggörande av inkomstskatteuppgifter. I så fall ska det av uttalandet även framgå om bolaget har offentliggjort rapporten. 
  
 246 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningskommentar 
  
 Första stycket gäller inte om handelsbolaget är ett mindre företag enligt 1 kap. 3 § första stycket 5 årsredovisningslagen (1995:1554). 
  
 Paragrafen är ny och reglerar när ett uttalande om inkomstskatte- rapportering som ska göras i revisionsberättelsen. Övervägandena finns i avsnitt 3.3.7. Paragrafen genomför delvis artikel 48f i direk- tivet. 
  
 I första stycket anges att revisorn i ett handelsbolag ska göra ett uttalande i revisionsberättelsen om bolaget är skyldigt att offentlig- göra en inkomstskatterapport eller inte. Kravet gäller alltså inga andra företag än handelsbolag. Se vidare författningskommentaren till 9 kap. 34 a § aktiebolagslagen (2005:551). 
  
 Av andra stycket framgår att kravet på uttalandet enligt första stycket bara gäller för handelsbolag som är större företag enligt definitionen av sådana företag i årsredovisningslagen (1995:1554). 
  
 31 § Utöver vad som följer av  
 28–30 
  a §§ får en revisor i revisions- berättelsen lämna sådana upplysningar som han anser att tredje man bör få kännedom om. Om årsredovisningen innehåller uppgifter som har betydelse för upplysningarna, ska revisorn hänvisa till uppgifterna. 
  
 Paragrafen reglerar när en revisor får lämna vissa upplysningar till aktieägarna. 
  
 I paragrafen görs en följdändring med anledning av att 30 a § införs. 
  
 Ikraftträdande 
  
 1.Denna lag träder i kraft den 1 juni 2023. 
  
 2.Lagen tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds när- mast efter den 31 maj 2024. 
  
 I första punkten anges att den nya lagen träder i kraft den 1 juni 2023. Av andra punkten framgår att ett uttalande om inkomstskatte- rapportering i revisionsberättelsen krävs för vissa handelsbolag första gången för det räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 maj 2024. 
  
 247 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2022:29 
  
 9.8Förslaget till lag om ändring i sparbankslagen (1987:619) 
  
 1 kap. Inledande bestämmelser 
  
 2 § En sparbank är moderföretag och en annan juridisk person är dotter- företag, om sparbanken har ett bestämmande inflytande över den juridiska personen. 
  
 Vid bedömningen av om sparbanken har ett bestämmande inflytande ska det särskilt beaktas om den 
  
 1.innehar mer än hälften av rösterna för samtliga aktier eller andelar 
  
 iden juridiska personen, 
  
 2.på grund av avtal med ägare i den juridiska personen förfogar över mer än hälften av rösterna för samtliga andelar, 
  
 3.har rätt att utse eller avsätta mer än hälften av ledamöterna i den juridiska personens styrelse eller motsvarande ledningsorgan, eller 
  
 4.på grund av avtal med den juridiska personen eller på grund av föreskrift i dess bolagsordning, bolagsavtal eller därmed jämförbara stadgar har rätt att ensam utöva ett sådant inflytande. 
  
 Vidare är en juridisk person dotterföretag till moderföretaget, om ett annat dotterföretag till moderföretaget eller moderföretaget tillsammans med ett eller flera andra dotterföretag eller flera andra dotterföretag till- sammans har ett bestämmande inflytande över den juridiska personen. 
  
 Moderföretag och dotterföretag utgör tillsammans en koncern. 
  
 Paragrafen innehåller en koncerndefinition. Definitionen motsvarar den nya koncerndefinitionen i 1 kap. 4 § årsredovisningslagen (1995:1554), se kommentaren till den paragrafen. 
  
 3 § I de fall som avses i 2 §  
 första–tredje 
  styckena ska sådana rättigheter som tillkommer någon som handlar i eget namn men för en annan fysisk eller juridisk persons räkning anses tillkomma den personen. 
  
 Vid bestämmandet av antalet röster i ett dotterföretag beaktas inte de aktier eller andelar i dotterföretaget som innehas av företaget självt eller av dess dotterföretag. Detsamma gäller aktier eller andelar som innehas av den som handlar i eget namn men för dotterföretagets eller dess dotterföretags räkning. 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser om att en sparbank vid pröv- ningen av ett koncernförhållande eller intresseföretagsförhållande i vissa fall ska bortse från rättigheter som tillkommer någon som hand- lar i eget namn för en annan fysisk eller juridisk persons räkning. 
  
 I första stycket ändras hänvisningen till 2 §. Ändringen beror på att den paragrafen får en annan utformning. 
  
 248 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningskommentar 
  
 Ikraftträdande 
  
 1.Denna lag träder i kraft den 1 januari 2025. 
  
 2.Lagen tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds när- mast efter den 31 december 2024. 
  
 De nya bestämmelserna träder i kraft den 1 januari 2025 och ska tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 december 2024. Det innebär att en sparbank som har kalen- derår som räkenskapsår tillämpar bestämmelserna för räkenskapsår som börjar den 1 januari 2025. Detta är det normala för en sparbank. Undantagsvis kan en sparbank ha förkortat eller förlängt räkenskapsår (se 1 kap. 7 § lagen [1995:1559] om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag). I en sådan bank tillämpas de nya bestämmel- serna från och med den första dagen då det nya räkenskapsåret inleds. 
  
 9.9Förslaget till lag om ändring i lagen (2006:531) om särskild tillsyn över finansiella konglomerat 
  
 1 kap. Inledande bestämmelser 
  
 Koncern och ägarintresse 
  
 4 § Ett företag är moderföretag och en annan juridisk person är dotterföre- tag, om företaget har ett bestämmande inflytande över den juridiska personen. 
  
 Vid bedömningen av om företaget har ett bestämmande inflytande ska det särskilt beaktas om det 
  
 1.innehar mer än hälften av rösterna för samtliga aktier eller andelar 
  
 iden juridiska personen, 
  
 2.på grund av avtal med ägare i den juridiska personen förfogar över mer än hälften av rösterna för samtliga aktier eller andelar, 
  
 3.har rätt att utse eller avsätta mer än hälften av ledamöterna i den juri- diska personens styrelse eller motsvarande ledningsorgan, eller 
  
 4.på grund av avtal med den juridiska personen eller på grund av före- skrift i dess bolagsordning, bolagsavtal eller därmed jämförbara stadgar har rätt att ensamt utöva ett sådant inflytande. 
  
 Vidare är en juridisk person dotterföretag till moderföretaget, om ett annat dotterföretag till moderföretaget eller moderföretaget tillsammans med ett eller flera andra dotterföretag eller flera andra dotterföretag tillsammans har ett bestämmande inflytande över den juridiska personen. 
  
 249 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2022:29 
  
 Paragrafen innehåller en koncerndefinition. Definitionen motsvarar den nya koncerndefinitionen i 1 kap. 4 § årsredovisningslagen (1995:1554), se kommentaren till den paragrafen. 
  
 6 § I de fall som avses i 4 och 5 §§ ska sådana rättigheter som tillkommer någon som handlar i eget namn men för en annan fysisk eller juridisk persons räkning anses tillkomma den personen. 
  
 När antalet röster i ett dotterföretag eller ett företag enligt 5 § bestäms, ska inte de aktier eller andelar i respektive företag som innehas av företaget självt eller av dess dotterföretag beaktas. Detsamma gäller aktier eller andelar som innehas av den som handlar i eget namn men för något av företagens eller deras dotterföretags räkning. 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser om att ett företag som tillämpar 4 § vid prövningen av ett koncernförhållande eller intresseföretags- förhållande i vissa fall ska bortse från rättigheter som tillkommer någon som handlar i eget namn för en annan fysisk eller juridisk per- sons räkning. 
  
 I första stycket ändras hänvisningen till 4 §. Ändringen beror på att den paragrafen får en annan utformning. 
  
 Ikraftträdande 
  
 1.Denna lag träder i kraft den 1 januari 2025. 
  
 2.Lagen tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds när- mast efter den 31 december 2024. 
  
 Lagändringen träder i kraft den 1 januari 2025 och ska tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 december 2024. Det innebär att ett företag som har kalenderår som räkenskapsår tillämpar bestämmelserna för räkenskapsår som börjar den 1 januari 2025. Detta är det normala för de företag som omfattas av lagen. Undantagsvis kan det förekomma att annat räkenskapsår tillämpas. I ett sådant företag tillämpas de nya bestämmelserna från och med den första dagen då det nya räkenskapsåret inleds. 
  
 250 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningskommentar 
  
 9.10Förslaget till lag om ändring 
  
 i inkomstskattelagen (1999:1229) 
  
 24 kap. Räntor och utdelningar i inkomstslaget näringsverksamhet 
  
 Kvarstående negativa räntenetton 
  
 27 § Vid ägarförändringar som innebär att ett företag får ett bestämmande inflytande över ett annat företag upphör rätten att utnyttja det företagets kvarstående negativa räntenetton. 
  
 Ett företag anses ha ett bestämmande inflytande över ett annat företag, om företagen efter ägarförändringen tillsammans utgör en koncern av sådant slag som anges i 1 kap. 4 § årsredovisningslagen (1995:1554), eller om det är moderföretag till det andra företaget enligt 35 kap. 2 § eller ska behandlas som ett sådant enligt 35 kap. 2 a § första meningen. 
  
 Första stycket gäller inte om det företag som får det bestämmande in- flytandet ingick i samma koncern som företaget med kvarstående negativa räntenetton redan före ägarförändringen. Första stycket gäller inte heller om 
  
 –företaget med kvarstående negativa räntenetton före ägarförändringen var försatt i resolution enligt lagen (2015:1016) om resolution, 
  
 –Riksgäldskontoret har vidtagit en resolutionsåtgärd enligt 12 kap. 1 § första stycket 2 a, b eller d samma lag som innebär att en ägarförändring sker och som innefattar rätten att utnyttja kvarstående negativa räntenetton, och 
  
 –Europeiska kommissionen vid tidpunkten för ägarförändringen har funnit att åtgärden är förenlig med artikel 107 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. 
  
 I paragrafen anges när möjligheten för ett företag att utnyttja ett kvar- stående negativt räntenetto upphör vid ägarförändringar där det bestäm- mande inflytandet över företaget övergår till annat företag. Över- vägandena finns i avsnitt 4.5.5. 
  
 Situationen att ett företag inte har kunnat dra av ett tidigare beskatt- ningsårs negativa räntenetto i sin helhet regleras i 26 §. Enligt före- varande paragraf upphör rätten att utnyttja avdraget vid vissa ägarför- ändringar. 
  
 Ett bestämmande inflytande föreligger enligt paragrafen liksom hittills om ett  
 moder-dotterföretagsförhållande 
  föreligger enligt kon- cerndefinitionen i årsredovisningslagen (1995:1554). Paragrafen ändras på så sätt att ett företag även ska anses ha ett bestämmande infly- tande över ett annat företag om detta är moderföretag till det andra företaget enligt 35 kap. 2 § eller ska behandlas som ett sådant enligt 35 kap. 2 a § första meningen. 
  
 251 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2022:29 
  
 Enligt 35 kap. 2 § avses med moderföretag ett företag som äger mer än 90 procent av andelarna i ett svenskt aktiebolag eller en svensk ekonomisk förening och som är en svensk juridisk person av visst angivet slag. 
  
 Enligt 35 kap. 2 a § första meningen ska ett utländskt bolag som hör hemma i en stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsom- rådet (EES) och som motsvarar en sådan svensk juridisk person som anges i 2 §, behandlas som ett motsvarande svenskt företag och kan därmed utgöra ett moder- eller dotterföretag om övriga förutsätt- ningar är uppfyllda. 
  
 40 kap. Tidigare års underskott 
  
 Definitioner 
  
 5 § Ett företag anses i detta kapitel ha bestämmande inflytande över ett annat företag om detta är 
  
 a)ett dotterföretag till det förra enligt 
  
 –1 kap. 11 § aktiebolagslagen (2005:551), 
  
 –1 kap.  
 10–14 
  §§ lagen (2018:672) om ekonomiska föreningar, 
  
 –1 kap. 2 § sparbankslagen (1987:619), 
  
 –1 kap. 5 § stiftelselagen (1994:1220), eller 
  
 b)ett helägt dotterföretag till det förra enligt 35 kap. 2 § eller ska behandlas som ett sådant enligt 35 kap. 2 a § första meningen. 
  
 En svensk ideell förening anses ha bestämmande inflytande över ett annat företag om detta är ett dotterföretag till föreningen enligt 1 kap. 4 § årsredovisningslagen (1995:1554). 
  
 Ett utländskt bolag eller en sådan förvärvare som avses i 11 § anses ha bestämmande inflytande över ett företag om detta skulle ha varit ett dotter- företag till bolaget eller personen, om bolaget eller personen hade varit ett svenskt aktiebolag. 
  
 I paragrafen anges när ett företag vid tillämpningen av bestämmel- serna om tidigare års underskott ska anses ha ett bestämmande infly- tande över ett annat företag. Övervägandena finns i avsnitt 4.5.5. 
  
 Ett bestämmande inflytande föreligger enligt paragrafen om ett  
 moder-dotterföretagsförhållande 
  föreligger enligt bl.a. koncerndefi- nitionen i aktiebolagslagen (2005:551). Ändringen har samma inne- börd som ändringen i 24 kap. 27 §. Se författningskommentaren till den paragrafen. 
  
 252 
  
 SOU 2022:29 
  
 Författningskommentar 
  
 Ikraftträdande 
  
 1.Denna lag träder i kraft den 1 januari 2025. 
  
 2.Lagen tillämpas första gången för beskattningsåret 2026. 
  
 Lagändringen träder i kraft den 1 januari 2025 och tillämpas första gången för beskattningsåret 2026. 
  
 253 
  
 Bilaga 1 
  
 Kommittédirektiv 2021:46 
  
 Genomförande av  
 EU-direktiv 
  om offentlig  
 land-för-land-rapportering 
  och några frågor om års- och koncernredovisningar 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 17 juni 2021 
  
 Sammanfattning 
  
 En särskild utredare ska analysera och föreslå vilka författningsänd- ringar som behövs i syfte att anpassa svensk rätt till det  
 EU-direktiv 
  om offentlig  
 land-för-land-rapportering 
  som antas inom kort. Direktivet väntas innebära att multinationella företag som bedriver verksamhet i EU och har en omsättning som överstiger 750 miljoner euro i en särskild rapport ska offentliggöra den skatt de betalar tillsammans med annan relevant skatterelaterad information. Rapporterna ska ge allmänheten tillgång till och möjlighet att bedöma informationen. Utre- daren ska även bedöma två frågor om redovisning och en fråga om koncerndefinitioner. 
  
 Utredaren ska bl.a. 
  
 •bedöma vilka författningsändringar som behövs för att anpassa svensk rätt till det nya  
 EU-direktivet, 
  
 •bedöma om finansiella skulder i en årsredovisning ska få redovisas enligt den internationella redovisningsstandarden IFRS 9, 
  
 •bedöma om uppställningsformerna för eget kapital bör ändras, 
  
 •bedöma om koncerndefinitionerna bör ändras, och 
  
 •lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 Uppdraget ska redovisas senast den 1 juni 2022. 
  
 255 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2022:29 
  
 Uppdraget att anpassa svensk rätt till  
 EU-direktivet 
  om offentlig  
 land-för-land-rapportering 
  
 Den 12 april 2016 lämnade Europeiska kommissionen ett förslag om ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/34/EU. För- slaget gäller offentliggörande av inkomstskatteuppgifter för vissa före- tag och filialer. Kommissionen, Europaparlamentet och Europeiska unionens råd har efter förhandlingar enats om rättsaktens innehåll och beslut om direktivet väntas inom kort. Det kommande EU- direktivet är alltså ett ändringsdirektiv till redovisningsdirektivet (Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/34/EU om årsbok- slut, koncernredovisning och rapporter i vissa typer av företag, om ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/43/EG och om upphävande av rådets direktiv 78/660/EEG och 83/349/EEG). 
  
 I svensk rätt finns sedan tidigare ett krav på offentlig  
 land-för- 
  
 land-rapportering 
  om skatt för banker, se Finansinspektionens före- skrifter och allmänna råd (FFFS 2008:25) om årsredovisning i kredit- institut och värdepappersbolag. För större företag verksamma i utvin- ningsindustrin och inom avverkning av naturskog finns ett krav på offentlig  
 land-för-land-rapportering 
  av vissa betalningar till myndig- heter, se lagen (2015:812) om rapportering av betalningar till myn- digheter. Dessutom finns krav på automatiskt utbyte av  
 land-för- 
  
 land-rapporter 
  på skatteområdet, se lagen (2017:182) om automatiskt utbyte av  
 land-för-land-rapporter 
  på skatteområdet och 33 a kap. skatteförfarandelagen (2011:1244). Uppgifter i sådana  
 land-för-land- 
  rapporter omfattas av skattesekretessen i offentlighets- och sekretess- lagen (2009:400). 
  
 Den preliminära överenskommelsen innebär att multinationella företag verksamma inom EU med en omsättning som överstiger 750 miljoner euro ska utarbeta en  
 land-för-land-rapport 
  om sin världs- omspännande verksamhet. Rapporten ska bl.a. innehålla information om verksamheten, antalet anställda, nettoomsättningen, vinst eller förlust före skatt, det påförda inkomstskattebeloppet, de faktiska inbetalningarna till statskassan under året och ackumulerade vinst- medel. Informationen ska redovisas per medlemsstat. Rapporten ska också redovisa informationen separat för en del av de jurisdiktioner som finns med på EU:s förteckning över  
 icke-samarbetsvilliga 
  juris- diktioner på skatteområdet. För övriga jurisdiktioner ska de aktuella uppgifterna lämnas på en aggregerad nivå. En revisor ska kontrollera 
  
 256 
  
 SOU 2022:29 
  
 Bilaga 1 
  
 om en rapport borde ha lämnats och om så gjorts. Rapporten ska hållas tillgänglig för allmänheten på företagets webbplats under minst fem år. 
  
 Utredaren ska därför 
  
 •analysera det nya  
 EU-direktivet, 
  
 •bedöma vilka författningsändringar som behövs för att anpassa svensk rätt till  
 EU-direktivet 
  och då särskilt beakta att allmän- heten får tillgång till och möjlighet att bedöma informationen i rapporten, och 
  
 •lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 Uppdraget att bedöma om finansiella skulder i årsredovisning ska få redovisas enligt den internationella redovisningsstandarden IFRS 9 
  
 Av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1606/2002 av den 19 juli 2002 om tillämpning av internationella redovisnings- standarder  
 (IAS-förordningen) 
  följer att börsnoterade företag i sin koncernredovisning ska tillämpa de internationella redovisnings- standarder som har antagits för tillämpning inom EU. Årsredovis- ningen för enskilda svenska företag ska emellertid inte upprättas enligt dessa standarder utan enligt årsredovisningslagarna. 
  
 Den internationella standarden International Financial Reporting Standards 9 (IFRS 9) har antagits för tillämpning inom EU. Enligt IFRS 9 ska en s.k. finansiell skuld värderad till verkligt värde via resultatet redovisas på så sätt att värdeförändringar som beror på för- ändringar i skuldens kreditrisk redovisas i övrigt totalresultat. Enligt 4 kap. 14 d § årsredovisningslagen (1995:1554) ska värdeförändringar på en finansiell skuld som värderats till verkligt värde som huvud- regel redovisas i resultaträkningen. Frågan har därför uppkommit om ett företag som i koncernredovisningen redovisar finansiella skulder enligt IFRS 9 ska kunna redovisa på samma sätt i årsredovisningen. 
  
 FAR m.fl. branschorganisationer har i en skrivelse till Justitie- departementet framfört att det för företagen finns flera fördelar med att tillämpa internationella redovisningsstandarder även i årsredovis- ningen (Ju2017/05603). Enligt FAR m.fl. ökar tillämpningen av sådana standarder kvaliteten på de finansiella rapporterna och underlättar företagens kapitalanskaffning. Det är enligt dem motiverat av jäm- 
  
 257 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2022:29 
  
 förbarhetsskäl att använda samma redovisningsprinciper i koncern- redovisningen som i årsredovisningen. FAR m.fl. har också påpekat att om värdeförändringar på skulder redovisas i resultaträkningen innebär det att en försämring av företagets egen kreditvärdighet redovisas som en intäkt och inverkar positivt på resultatet, vilket är missvisande. 
  
 Utredaren ska därför 
  
 •bedöma om de principer för redovisning av värdeförändringar på finansiella skulder som anges i IFRS 9 ska få tillämpas även i års- redovisningen av noterade företag och företag som ingår i en koncern som i koncernredovisningen tillämpar IFRS 9, och 
  
 •lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 Uppdraget att bedöma om uppställningsformerna för eget kapital bör ändras 
  
 Ett företag som tillämpar årsredovisningslagen ska upprätta balans- räkningen enligt den uppställningsform som framgår av bilaga 1 till den lagen. I bilagan anges bl.a. vilken uppställningsform för eget kapital som ska användas av aktiebolag, ekonomiska föreningar och övriga företag. 
  
 Bokföringsnämnden har i en skrivelse till Justitiedepartementet framfört att den uppställningsform för eget kapital som ska användas av kategorin övriga företag passar väl för handelsbolag och enskilda näringsidkare (Ju2017/09984). Nämnden menar dock att uppställ- ningsformen för övriga företag inte beaktar behov och utvecklad praxis i bl.a. stiftelser, ideella föreningar och samfällighetsföreningar. Dessa juridiska personer har enligt nämnden en struktur på eget kapital som mer liknar den i aktiebolag och ekonomiska föreningar än den i t.ex. handelsbolag. Vidare saknar de sådana insättningar och uttag som ska anges enligt uppställningsformen för övriga företag. Bokförings- nämnden föreslår därför att den uppställningsform som i dag gäller för kategorin övriga företag endast ska gälla för handelbolag och enskilda näringsidkare och att en ny uppställningsform ska införas för de juridiska personer som blir kvar i kategorin övriga företag. Nämnden anger vidare att det inte kan uteslutas att vissa företag bör ha möjlighet att välja mellan dessa båda uppställningsformer. 
  
 258 
  
 SOU 2022:29 
  
 Bilaga 1 
  
 Utredaren ska därför 
  
 •bedöma om uppställningsformerna för eget kapital bör ändras, enligt Bokföringsnämndens förslag eller på något annat sätt, 
  
 •bedöma om vissa företag bör ha möjlighet att välja mellan olika uppställningsformer, och 
  
 •lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 Uppdraget att bedöma om koncerndefinitionerna bör ändras 
  
 I 1 kap. 4 § årsredovisningslagen finns en koncerndefinition. Lik- nande definitioner finns i bl.a. aktiebolagslagen (2005:551) och lagen (2018:672) om ekonomiska föreningar. Definitionerna har betydelse vid tillämpningen av ett stort antal regler, bl.a. är årsredovisnings- lagens koncerndefinition avgörande för frågan om när en koncern- redovisning ska upprättas. Enligt koncerndefinitionerna utgör före- tag tillsammans en koncern om ett företag innehar mer än hälften av rösterna i det andra företaget. Företag utgör också tillsammans en koncern om ett företag äger andelar i och därtill innehar vissa rättig- heter eller förfogar över mer än hälften av rösterna i det andra före- taget. Ett företag kan emellertid ha kontroll över ett annat företag utan att inneha några röster eller äga andelar i det andra företaget, t.ex. genom avtal. 
  
 Bokföringsnämnden har i en skrivelse till Justitiedepartementet framfört att 1 kap. 4 § årsredovisningslagen bör ändras så att det klar- görs att ett företag som har kontroll över ett annat företag anses vara moderföretag, oavsett om det äger andelar i det andra företaget (Ju2021/01429). Bokföringsnämnden har påpekat att ett företag som inte vill att koncernredovisningen ska omfatta vad som i praktiken är ett dotterföretag kan göra det genom att konstruera ett ägarliknande förhållande mellan sig och det andra företaget genom avtal i stället för genom formellt ägande. Bokföringsnämnden har också anfört att det är oklart om den nuvarande koncerndefinitionen innebär att mer än ett företag kan uppfylla villkoren för att vara moderföretag. 
  
 Koncerndefinitionerna togs upp av Utredningen om enklare redo- visning (SOU 2009:46). I utredningen framfördes bl.a. att företag som utåt sett framstår som en ekonomisk enhet som regel också bör presenteras på det sättet i redovisningen. Utredningen lämnade för- 
  
 259 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2022:29 
  
 slag till ändring av koncerndefinitionen i 1 kap. 4 § årsredovisnings- lagen och motsvarande bestämmelser i annan lagstiftning. Förslaget mötte viss kritik av remissinstanserna, bl.a. för att det saknades en fullständig analys av följderna av ändringar utanför årsredovisnings- lagen (Ju2009/05053) 
  
 Utredaren ska därför 
  
 •bedöma om koncerndefinitionerna i årsredovisningslagen och i övrig lagstiftning bör ändras så att en koncern i vissa fall ska kunna uppstå utan att ett företag äger andelar i ett annat, 
  
 •bedöma om koncerndefinitionerna i övrigt är tydligt utformade, 
  
 •analysera följderna av en ändring av definitionerna på de rätts- områden som berörs, och 
  
 •lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 Konsekvensbeskrivningar 
  
 Utredaren ska allsidigt och grundligt belysa förslagens konsekvenser för det allmänna, näringslivet och andra intressenter, inklusive kon- sekvenser för möjligheten till skatteundandragande. Om förslagen bedöms medföra ökade kostnader eller intäktsminskningar för det allmänna, ska förslag till finansiering redovisas. 
  
 Utredaren ska utföra och redovisa en jämställdhetsanalys, där statistik ska presenteras, kommenteras och analyseras efter kön. Vid utformningen av förslagen ska hänsyn tas till jämställdhetsanalysen. 
  
 Kontakter och redovisning av uppdraget 
  
 Utredaren ska hålla sig informerad om annat pågående arbete, på både nationell nivå och  
 EU-nivå, 
  som är relevant för utredningen. Utredaren ska föra en dialog med och inhämta synpunkter från myndigheter, organisationer och intressenter i den utsträckning som det behövs. När det gäller  
 EU-direktivet 
  om offentlig  
 land-för-land- 
  rapportering ska utredaren följa genomförandet i de nordiska län- derna och i övriga länder som utredaren bedömer vara av intresse i sammanhanget. 
  
 260 
  
 SOU 2022:29 
  
 Bilaga 1 
  
 Vid utformningen av författningsförslag ska utredaren ansluta till den systematik och terminologi som används i svensk rätt. De lös- ningar som föreslås ska i möjligaste mån ligga i linje med de principer som hittills har legat till grund för lagstiftningen på området. För- slagen ska utformas med hänsyn till företagens totala regelbörda så att förslagen inte leder till högre administrativ belastning eller högre kostnader än vad som är nödvändigt. 
  
 Utredaren ska dokumentera och redovisa författningsförslagen i förhållande till  
 EU-direktivet 
  om offentlig  
 land-för-land-rapportering 
  i en jämförelsetabell. 
  
 Uppdraget ska redovisas senast den 1 juni 2022. 
  
 (Justitiedepartementet) 
  
 261 
  
 Bilaga 2 
  
 Kommittédirektiv 2022:34 
  
 Tilläggsdirektiv till 
  
 Utredningen om skattetransparens 
  
 och några redovisningsfrågor (Ju 2021:06) 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 28 april 2022 
  
 Ändring i uppdraget 
  
 Regeringen beslutade den 17 juni 2021 kommittédirektiven Genom- förande av  
 EU-direktiv 
  om offentlig  
 land-för-land-rapportering 
  och några frågor om års- och koncernredovisningar (dir. 2021:46). Ytter- ligare krav på företags rapportering förväntas i  
 EU-direktivet 
  om företagens hållbarhetsrapportering som antas inom kort. Vidare har frågan om vad som ska krävas för att en årsredovisning ska anses fär- digställd aktualiserats. 
  
 Den särskilda utredaren ska bl.a. 
  
 •ta ställning till hur det nya  
 EU-direktivet 
  om företagens hållbar- hetsrapportering ska genomföras i Sverige, 
  
 •föreslå vad som ska krävas för att en årsredovisning ska anses färdigställd, och 
  
 •lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 Utredningstiden förlängs. Uppdraget enligt dessa tilläggsdirektiv ska redovisas senast den 1 juni 2023. Uppdraget enligt de ursprungliga direktiven ligger fast och ska alltså redovisas senast den 1 juni 2022, men i ett delbetänkande. 
  
 263 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2022:29 
  
 Uppdraget att anpassa svensk rätt till  
 EU-direktivet 
  om företagens hållbarhetsrapportering 
  
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/95/EU av den 22 okto- ber 2014 om ändring av direktiv 2013/34/EU vad gäller vissa stora företags och koncerners tillhandahållande av  
 icke-finansiell 
  informa- tion och upplysningar om mångfaldspolicy innebar att obligatorisk hållbarhetsrapportering infördes för vissa stora företag. 
  
 Sverige har genomfört 2014 års direktiv så att alla stora företag och många stora koncerner ska upprätta en hållbarhetsrapport. I håll- barhetsrapporten ska det finnas upplysningar om miljö, sociala förhåll- anden, personal, respekt för mänskliga rättigheter och motverkande av korruption. Ett företag får välja att tillämpa särskilda riktlinjer vid upprättandet av rapporten, t.ex. ett internationellt ramverk för håll- barhetsredovisning. När det gäller granskning av hållbarhetsrappor- teringen ska revisorn enbart uttala sig om huruvida en hållbarhets- rapport har upprättats eller inte. 
  
 Den 21 april 2021 lämnade Europeiska kommissionen ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 2013/34/EU, direktiv 2004/109/EG, direktiv 2006/43/EG och för- ordning (EU) nr 537/2014 vad gäller företagens hållbarhetsrappor- tering. Förhandlingarna om direktivet pågår och det förväntas kunna antas inom kort. 
  
 Direktivet förväntas innebära att stora företag, stora koncerner och noterade små och medelstora företag ska inkludera en hållbar- hetsrapport som ett särskilt avsnitt i förvaltningsberättelsen. Håll- barhetsrapporten ska innehålla den information som behövs för att förstå företagets eller koncernens inverkan på hållbarhetsfrågor och hur hållbarhetsfrågor påverkar företagets eller koncernens utveck- ling, resultat och ställning. Informationen ska lämnas i enlighet med  
 EU-standarder 
  för hållbarhetsrapportering. Dessa  
 EU-standarder 
  ska kommissionen anta som delegerade akter. Hållbarhetsrapporterna ska granskas av revisor eller annan tredje part. Nya krav på kunskap och erfarenhet ska ställas på revisorer som vill åta sig uppdrag att granska hållbarhetsrapporter. Medlemsstaterna ska ha genomfört direktivet senast 18 månader efter direktivets ikraftträdande. 
  
 Även bestämmelser som inte ändras i de rättsakter som direktivet avser kan vara tillämpliga på de nya rapporteringskraven. Som exem- 
  
 264 
  
 SOU 2022:29 
  
 Bilaga 2 
  
 pel kan nämnas bestämmelser om tillsyn över att rapporterings- kraven följs och krav på effektiva sanktioner. 
  
 Utredaren ska därför 
  
 •ta ställning till hur det nya  
 EU-direktivet 
  om företagens hållbar- hetsrapportering ska genomföras i Sverige, 
  
 •i den utsträckning det behövs belysa olika alternativ för att genom- föra direktivet och redovisa för- och nackdelar med dem, och 
  
 •lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 Uppdraget att föreslå vad som ska krävas för att en årsredovisning ska anses färdigställd När ett företag avslutar den löpande bokför- ingen med en årsredovisning ska den undertecknas. Exempelvis ska årsredovisningen i företag som företräds av en styrelse undertecknas av samtliga styrelseledamöter och eventuell verkställande direktör och i handelsbolag av samtliga obegränsat ansvariga delägare. Årsredo- visningen ska innehålla uppgift om den dag då den undertecknades (2 kap. 7 § årsredovisningslagen [1995:1554]). Efter undertecknandet betraktas årsredovisningen som färdigställd och kan överlämnas till revisor och läggas fram för bolagets stämma. Undertecknande kan ske på traditionellt sätt med penna på papper eller med elektronisk underskrift. 
  
 Årsredovisningen ska innehålla uppgift om händelser av väsentlig betydelse för företaget som inträffar efter räkenskapsårets slut (5 kap. 
  
 22§ årsredovisningslagen). Det är naturligt att tolka denna uppgifts- skyldighet som att den gäller alla händelser av väsentlig betydelse som inträffar fram till det datum som anges i årsredovisningen, vilket alltså är det eller de datum då den undertecknades. Om årsredovis- ningen undertecknas vid olika tillfällen kan detta innebära att var och en som undertecknar handlingen blir tvungen att överväga om det har inträffat händelser av väsentlig betydelse fram till dagen för under- tecknande. 
  
 I många företag fattar styrelsen beslut om årsredovisningen vid ett styrelsemöte. Syftet med ett sådant beslut är att färdigställa års- redovisningen, och det förutsätts normalt att inga uppgifter ska till- föras årsredovisningen efter beslutet. Sådana beslut är emellertid inte reglerade i lag och datum för beslutet behöver inte antecknas i års- redovisningen. Redovisningsutredningen föreslog i slutbetänkandet En översyn av årsredovisningslagarna (SOU 2015:8) att företag som 
  
 265 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2022:29 
  
 företräds av en styrelse skulle få färdigställa årsredovisningen genom ett protokollfört beslut på ett styrelsesammanträde vid vilket samt- liga styrelseledamöter, och i förekommande fall den verkställande direktören, deltar. Det förslaget har inte genomförts. 
  
 Bokföringsnämnden har i en skrivelse till regeringen anfört att reglerna om hur en årsredovisning färdigställs bör ses över (Ju2020/04372). Nämnden menar att det bör övervägas om årsredo- visningen ska innehålla uppgift både om dagen för undertecknande och om dagen för beslut om årsredovisningens innehåll, för det fall ett sådant har fattats. Datumet för styrelsebeslut borde, när ett sådant har fattats, enligt nämnden vara avgörande för frågan om vilken infor- mation som årsredovisningen ska innehålla. Det finns enligt reger- ingens mening också anledning att överväga om årsredovisningar all- tid bör färdigställas genom ett beslut. 
  
 Utredaren ska därför 
  
 •föreslå vad som ska krävas för att en årsredovisning ska anses färdigställd, 
  
 •bedöma om det bör införas krav på att beslut ska fattas om att färdigställa årsredovisningen och i så fall hur ett sådant beslut ska fattas och om årsredovisningen ska innehålla en uppgift om be- slutet, och 
  
 •lämna nödvändiga författningsförslag. 
  
 Kontakter och redovisning av uppdraget Utredaren ska följa genom- förandet av det nya  
 EU-direktivet 
  i de nordiska länderna och i de övriga länder som utredaren bedömer vara av intresse i samman- hanget. Utredaren ska dokumentera och redovisa författningsför- slagen i förhållande till det nya  
 EU-direktivet 
  i en jämförelsetabell. Utredningstiden förlängs. Uppdraget enligt dessa tilläggsdirektiv ska redovisas senast den 1 juni 2023. Uppdraget enligt de ursprungliga direktiven ligger fast och ska alltså redovisas senast den 1 juni 2022, men i ett delbetänkande. 
  
 (Justitiedepartementet) 
  
 266 
  
 SOU 2022:29 
  
 Bilaga 3 
  
 1.12.2021 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 429/1 
  
 I 
  
 (Lagstiftningsakter) 
  
 DIREKTIV 
  
 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV (EU) 2021/2101 
  
 av den 24 november 2021 
  
 om ändring av direktiv 2013/34/EU vad gäller offentliggörande av inkomstskatteuppgifter för vissa 
  
 företag och filialer 
  
 (Text av betydelse för EES) 
  
 EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV 
  
 med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 50.1, 
  
 med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, 
  
 efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, 
  
 med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1), 
  
 i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och 
  
 av följande skäl: 
  
 (1)Transparens är avgörande för en väl fungerande inre marknad. I sina meddelanden av den 27 oktober 2015 med titeln Kommissionens arbetsprogram 2016 – Dags för nya tag och av den 16 december 2014 med titeln Kommissionens arbetsprogram 2015 – En ny start identifierade kommissionen som en prioritering behovet av att reagera på unionsmedborgarnas krav på rättvisa och transparens och behovet av att unionen agerar som en global förebild. Det är av avgörande betydelse att ömsesidighet mellan konkurrenter beaktas i ansträngningarna för att uppnå större transparens. 
  
 (2)I sin resolution av den 26 mars 2019 (3) betonade Europaparlamentet behovet av en ambitiös offentlig landsspecifik rapportering som ett verktyg för att öka företagens transparens och förbättra den offentliga granskningen. Parallellt med rådets arbete för att bekämpa skatteflykt vad gäller bolagsskatt är det nödvändigt att förbättra den offentliga granskningen av den bolagsskatt som tas ut på multinationella företag med verksamhet i unionen, för att ytterligare främja företagens transparens och ansvarstagande, och därigenom bidra till välfärden i våra samhällen. Sådan granskning är också nödvändig för att främja en mer informerad offentlig debatt, i synnerhet om nivån på uppfyllelsen av skattskyldighet hos vissa multinationella företag som är verksamma i unionen och hur uppfyllelsen av skattskyldighet påverkar realekonomin. Fastställandet av gemensamma regler om transparens i fråga om 
  
 (1) EUT C 487, 28.12.2016, s. 62. 
  
 (2) Europaparlamentets ståndpunkt av den 27 mars 2019 (EUT C 108, 26.3.2021, s. 623) och rådets ståndpunkt vid första behandlingen av den 28 september 2021 (ännu inte offentliggjord i EUT). Europaparlamentets ståndpunkt av den 11 november 2021 (ännu inte offentliggjord i EUT). 
  
 (3) EUT C 108, 26.3.2021, s. 8. 
  
 267 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:29 
  
 L 429/2 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.12.2021 
  
 bolagsskatt skulle också tjäna det allmänna ekonomiska intresset genom att tillhandahålla likvärdiga skyddsåtgärder i hela unionen för att skydda investerare, borgenärer och andra tredje parter i allmänhet, och på så sätt bidra till att återupprätta unionsmedborgarnas förtroende för rättvisan i de nationella skattesystemen. En sådan offentlig granskning kan uppnås genom en rapport om inkomstskatteuppgifter, oavsett var det yttersta moderföretaget i en multinationell koncern är etablerat. 
  
 (3)Offentlig landsspecifik rapportering är ett effektivt och lämpligt verktyg för att öka transparensen vad gäller multinationella företags verksamhet och för att möjliggöra för allmänheten att bedöma denna verksamhets inverkan på realekonomin. Den förbättrar även aktieägares möjlighet att korrekt utvärdera de risker som företagen tar, leder till investeringsstrategier som är baserade på korrekt information och ökar beslutsfattares förmåga att bedöma effektiviteten och inverkan av nationell lagstiftning. Offentlig granskning bör genomföras utan att skada investeringsklimatet i unionen eller konkurrenskraften för företag i unionen, inbegripet små och medelstora företag enligt vad som föreskrivs i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/34/EU (4). 
  
 (4)Offentlig landsspecifik rapportering kommer sannolikt också att ha en positiv inverkan på anställdas rätt till information och samråd som föreskrivs i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/14/EG (5) och, genom ökad kunskap om företagens verksamhet, på kvaliteten på den aktiva dialog som förs inom företag. 
  
 (5)Som uppföljning av Europeiska rådets slutsatser av den 22 maj 2013 infördes en översynsklausul i direktiv 2013/34/EU. Enligt den översynsklausulen krävdes det att kommissionen beaktade möjligheten att införa en skyldighet för stora företag i ytterligare industrisektorer att utarbeta en landsspecifik rapportering årligen där hänsyn tas till utvecklingen inom Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD) och resultaten av relaterade europeiska initiativ. 
  
 (6)Unionen har redan infört offentlig landsspecifik rapportering för banksektorn med Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU (6), liksom för utvinnings- och avverkningsindustrin med direktiv 2013/34/EU. 
  
 (7)Genom att införa offentlig landsspecifik rapportering med detta direktiv blir unionen världsledande när det gäller att främja finansiell öppenhet och företagens transparens. 
  
 (8)Mer transparens när det gäller finansiella upplysningar kommer leda till fördelar för alla, eftersom det civila samhället blir mer delaktigt, de anställda bättre informerade och investerarna mindre riskovilliga. Dessutom kommer företagen att gynnas av bättre relationer med sina intressenter, vilket leder till större stabilitet samt lättare tillgång till finansiering tack vare en tydligare riskprofil och ett bättre rykte. 
  
 (9)I sitt meddelande av den 25 oktober 2011 med titeln En förnyad  
 EU-strategi 
  
 2011–2014 
  för företagens sociala ansvar definierade kommissionen företagens sociala ansvar som företagens ansvar för den egna verksamhetens konsekvenser för samhället. Företagens sociala ansvar bör vara företagslett. Myndigheterna kan ha en stödjande roll genom en smart uppsättning av frivilliga policyåtgärder och eventuellt kompletterande lagstiftning. Företagen kan gå utöver efterlevnaden av lagen och bli socialt ansvarstagande genom att integrera ytterligare sociala, miljömässiga, etiska, konsumentrelaterade eller människorättsliga aspekter sin affärsstrategi och verksamhet. 
  
 (4) Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/34/EU av den 26 juni 2013 om årsbokslut, koncernredovisning och rapporter i vissa typer av företag, om ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/43/EG och om upphävande av rådets direktiv 78/660/EEG och 83/349/EEG (EUT L 182, 29.6.2013, s. 19). 
  
 (5) Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/14/EG av den 11 mars 2002 om inrättande av en allmän ram för information till och samråd med arbetstagare i Europeiska gemenskapen (EGT L 80, 23.3.2002, s. 29). 
  
 (6) Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU av den 26 juni 2013 om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut, om ändring av direktiv 2002/87/EG och om upphävande av direktiv 2006/48/EG och 2006/49/EG (EUT L 176, 27.6.2013, s. 338). 
  
 268 
  
 SOU 2022:29 
  
 Bilaga 3 
  
 1.12.2021 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 429/3 
  
 (10)Allmänheten bör ha möjlighet att granska samtliga verksamheter i en koncern om denna har vissa typer av enheter som är etablerade i unionen. När det gäller koncerner som endast bedriver verksamhet inom unionen genom dotterföretag eller filialer bör dessa dotterföretag och filialer offentliggöra och tillgängliggöra rapporten från det yttersta moderföretaget. Om den informationen eller rapporten inte finns tillgänglig eller om det yttersta moderföretaget inte förser dotterföretagen eller filialerna med all nödvändig information, bör dotterföretagen och filialerna utarbeta, offentliggöra och tillgängliggöra en rapport om inkomstskatteuppgifter som innehåller all information som de förfogar över, har erhållit eller förvärvat och en förklaring om att deras yttersta moderföretag inte har gjort den nödvändiga informationen tillgänglig. I syfte att uppnå proportionalitet och ändamålsenlighet bör emellertid kravet på offentliggörande och tillgängliggörande av rapporten om inkomstskatteuppgifter begränsas till medelstora och stora dotterföretag som är etablerade i unionen, och till filialer av jämförbar storlek som öppnats i unionen. Tillämpningsområdet för direktiv 2013/34/EU bör därför i enlighet med detta utökas till filialer som öppnats i en medlemsstat av ett företag som är etablerat utanför unionen och vars rättsliga form kan jämföras med de företagsformer som förtecknas i bilaga I till direktiv 2013/34/EU. Filialer som har lagts ned enligt artikel 37 k i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/1132 (7) bör inte längre omfattas av rapporteringsskyldigheterna i det här direktivet. 
  
 (11)Multinationella koncerner, och i förekommande fall vissa fristående företag, bör förse allmänheten med en rapport om inkomstskatteuppgifter om de överskrider en viss storlek vad gäller intäkter under en period av två på varandra följande räkenskapsår, beroende på koncernens konsoliderade intäkter eller det fristående företagets intäkter. På motsvarande sätt bör en sådan skyldighet upphöra att tillämpas om dessa intäkter inte längre överstiger det relevanta beloppet under en period av två på varandra följande räkenskapsår. I sådana fall bör den multinationella koncernen eller det fristående företaget fortfarande omfattas av rapporteringsskyldigheten för det första räkenskapsår som följer på det senaste räkenskapsår då intäkterna överskred det relevanta beloppet. En sådan multinationell koncern eller ett sådant fristående företag bör återigen omfattas av rapporteringsskyldigheten när dess intäkter på nytt överstiger det relevanta beloppet under en period av två på varandra följande räkenskapsår. Vid fastställande av tillämpningsområdet och med tanke på de många olika ramar för finansiell rapportering som finansiella rapporter kan efterleva, bör intäkter, för företag som styrs av en medlemsstats rätt, ha samma innebörd som nettoomsättning, och bör tolkas i överensstämmelse med den medlemsstatens nationella ram för finansiell rapportering. I artikel 43.2 c i rådets direktiv 86/635/EEG (8) och artikel 66.2 i rådets direktiv 91/674/EEG (9) definieras hur nettoomsättningen för ett kreditinstitut respektive ett försäkringsföretag ska fastställas. För andra företag bör intäkterna bedömas i enlighet med den ram för finansiell rapportering som används vid utarbetandet av deras finansiella rapporter. När det gäller innehållet i rapporten om inkomstskatteuppgifter bör dock en annan definition av intäkter tillämpas. 
  
 (12)För att undvika dubbel rapportering för banksektorn bör yttersta moderföretag och fristående företag som omfattas av direktiv 2013/36/EU och som i sin rapportering i enlighet med artikel 89 i det direktivet inkluderar all sin verksamhet och, när så är lämpligt, alla sina anknutna företags verksamhet som ingår i koncernredovisningen, inbegripet verksamhet som inte omfattas av bestämmelserna i del tre avdelning I kapitel 2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 (10), undantas från de rapporteringskrav som anges i det här direktivet. 
  
 (7) Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/1132 av den 14 juni 2017 om vissa aspekter av bolagsrätt (EUT L 169, 30.6.2017, s. 46). 
  
 (8) Rådets direktiv 86/635/EEG av den 8 december 1986 om årsbokslut och sammanställd redovisning för banker och andra finansiella institut (EGT L 372, 31.12.1986, s. 1). 
  
 (9) Rådets direktiv 91/674/EEG av den 19 december 1991 om årsbokslut och sammanställd redovisning för försäkringsföretag (EGT L 374, 31.12.1991, s. 7). 
  
 (10) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013 om tillsynskrav för kreditinstitut och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 (EUT L 176, 27.6.2013, s. 1). 
  
 269 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:29 
  
 L 429/4 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.12.2021 
  
 (13)Rapporten om inkomstskatteuppgifter bör om tillämpligt inkludera en förteckning över samtliga dotterföretag för det relevanta räkenskapsåret som är etablerade i unionen eller i skattejurisdiktioner som ingår i bilaga I och, i tillämpliga fall, i bilaga II till den relevanta versionen av rådets slutsatser om EU:s reviderade förteckning över icke samarbetsvilliga jurisdiktioner på skatteområdet. För att undvika att skapa en administrativ börda bör det yttersta moderföretaget kunna förlita sig på den förteckning över dotterföretag som ingår i koncernredovisningarna för det yttersta moderföretaget. Rapporten om inkomstskatteuppgifter bör också ge information gällande all verksamhet för samtliga anknutna företag i koncernen som ingår i det yttersta moderföretagets koncernredovisningar eller, beroende på omständigheterna, gällande all verksamhet i det fristående företaget. Informationen bör begränsas till vad som är nödvändigt för att möjliggöra effektiv offentlig granskning, för att säkerställa att offentliggörande inte ger upphov till oproportionella risker eller nackdelar vad gäller konkurrenskraft eller feltolkning avseende företagen 
  
 ifråga. Rapporten om inkomstskatteuppgifter bör göras tillgänglig senast 12 månader efter balansdagen. Kortare tidsfrister för offentliggörande av finansiella rapporter bör inte tillämpas vad gäller rapporten om inkomstskat­ teuppgifter. De bestämmelser som införs genom detta direktiv påverkar inte bestämmelserna i direktiv 2013/34/EU om årsbokslut och koncernredovisningar. 
  
 (14)För att undvika att skapa en administrativ börda bör företag vid utarbetande av en rapport om inkomstskat­ teuppgifter enligt detta direktiv ha rätt att redovisa informationen på grundval av de rapporteringsinstruktioner som fastställs i avsnitt III delarna B och C i bilaga III till rådets direktiv 2011/16/EU (11). I rapporten om inkomstskat­ teuppgifter bör det anges vilken rapporteringsram som har använts. Rapporten om inkomstskatteuppgifter skulle dessutom kunna omfatta en övergripande beskrivning med förklaringar om det finns väsentliga diskrepanser på koncernnivå mellan upplupna skattebelopp och betalda skattebelopp, med beaktande av motsvarande belopp för tidigare räkenskapsår. 
  
 (15)Det är viktigt att säkerställa att de uppgifterna är jämförbara. För det ändamålet bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter för att fastställa en gemensam mall och elektroniska rapporteringsformat, som bör vara maskinläsbara, för redovisningen av rapporten om inkomstskatteuppgifter enligt detta direktiv. Vid fastställandet av den mallen och de rapporteringsformaten bör kommissionen beakta de framsteg som gjorts på området digitalisering och tillgång till information som offentliggörs av företag, särskilt när det gäller utvecklingen av den europeiska gemensamma kontaktpunkten i enlighet med kommissionens meddelande av den 24 september 2020 med titeln En kapitalmarknadsunion för människor och företag – en ny handlingsplan. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (12). 
  
 (16)För att säkerställa en tillräcklig detaljnivå som ger medborgarna möjlighet att bättre bedöma hur multinationella företag bidrar till samhällets välfärd i varje medlemsstat bör uppgifterna delas upp per medlemsstat. Uppgifter om multinationella företags verksamhet bör dessutom redovisas mycket detaljerat när det gäller vissa skattejurisdiktioner 
  
 itredjeland som medför särskilda utmaningar. För samtliga övriga tredjelandsverksamheter bör uppgifterna lämnas i aggregerad form, om inte företaget vill redovisa mer detaljerade uppgifter. 
  
 (17)För vissa skattejurisdiktioner bör mycket detaljerade uppgifter redovisas. Rapporten om inkomstskatteuppgifter bör alltid ange uppgifter separat för varje jurisdiktion som ingår i bilagorna till rådets slutsatser om EU:s reviderade förteckning över icke samarbetsvilliga jurisdiktioner på skatteområdet (13), och efterföljande uppdateringar av dessa som särskilt godkänns två gånger om året – vanligtvis i februari och oktober – och som offentliggörs i  
 C-serien 
  i Europeiska unionens officiella tidning. Bilaga I till de rådsslutsatserna innehåller EU:s förteckning över icke samarbetsvilliga jurisdiktioner på skatteområdet, medan bilaga II innehåller Lägesrapporten i samarbetet med EU i fråga om åtaganden som 
  
 (11) Rådets direktiv 2011/16/EU av den 15 februari 2011 om administrativt samarbete i fråga om beskattning och om upphävande av direktiv 77/799/EEG (EUT L 64, 11.3.2011, s. 1). 
  
 (12) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (EUT L 55, 28.2.2011, s. 13). 
  
 (13) Se rådets slutsatser om EU:s reviderade förteckning över icke samarbetsvilliga jurisdiktioner på skatteområdet samt tillhörande bilagor (EUT C 413 I, 12.10.2021, s. 1), och senare uppdateringar. 
  
 270 
  
 SOU 2022:29 
  
 Bilaga 3 
  
 1.12.2021 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 429/5 
  
 gjorts av samarbetsvilliga jurisdiktioner om att genomföra principer om god förvaltning i skattefrågor. När det gäller bilaga I är de jurisdiktioner som bör beaktas de som fanns förtecknade den 1 mars det räkenskapsår som rapporten om inkomstskatteuppgifter ska utarbetas för. När det gäller bilaga II är de jurisdiktioner som bör beaktas de som fanns omnämnda i den bilagan den 1 mars det räkenskapsår som rapporten om inkomstskatteuppgifter ska utarbetas för och den 1 mars föregående räkenskapsår. 
  
 (18)Ett omedelbart offentliggörande av de uppgifter som ska ingå i rapporten om inkomstskatteuppgifter skulle, i vissa fall, allvarligt kunna skada ett företags marknadsposition. Medlemsstaterna bör därför ha möjlighet att bevilja företag uppskov med offentliggörandet av vissa uppgiftsposter i ett begränsat antal år, förutsatt att de tydligt redovisar uppskovet, ger en motiverad förklaring till det i rapporten samt dokumenterar vad som ligger till grund för motiveringen. De uppgifter som företagen utelämnar bör offentliggöras i en senare rapport. Uppgifter rörande skattejurisdiktioner som ingår i bilagorna I och II till rådets slutsatser om EU:s reviderade förteckning över icke samarbetsvilliga jurisdiktioner på skatteområdet bör aldrig utelämnas. 
  
 (19)För att stärka insynen i företagen och ansvaret gentemot investerare, borgenärer, andra tredjeparter och allmänheten, och för att säkerställa lämplig styrning bör medlemmarna i  
 förvaltnings-, 
  lednings- och tillsynsorganen i det yttersta moderföretaget eller det fristående företag som är etablerat i unionen och som har skyldighet att utarbeta, offentliggöra och tillgängliggöra rapporten om inkomstskatteuppgifter, vara kollektivt ansvariga för att säkerställa att rapporteringsskyldigheterna enligt detta direktiv uppfylls. Eftersom medlemmarna i  
 förvaltnings-, 
  lednings- och tillsynsorganen i de dotterföretag som är etablerade i unionen och som kontrolleras av ett yttersta moderföretag etablerat utanför unionen, eller den person eller de personer som ansvarar för formaliteterna för offentliggörande för filialen, skulle kunna ha begränsad kunskap om innehållet i rapporten om inkomstskatteuppgifter som utarbetats av det yttersta moderföretaget eller en begränsad förmåga att erhålla sådana uppgifter eller en sådan rapport från det yttersta moderföretaget, bör det vara dessa medlemmars eller dessa personers ansvar att efter bästa vetskap och förmåga säkerställa att det yttersta moderföretagets eller det fristående företagets rapport om inkomstskatteuppgifter har utarbetats och offentliggjorts på ett sätt som överensstämmer med detta direktiv, eller att dotterföretaget eller filialen har utarbetat, offentliggjort och tillgängliggjort all information som det eller den förfogar över, har erhållit eller förvärvat, i enlighet med detta direktiv. Om informationen eller rapporten är ofullständig bör det vara dessa medlemmars eller dessa personers ansvar att offentliggöra ett uttalande som anger att det yttersta moderföretaget eller det fristående företaget inte har gjort den nödvändiga informationen tillgänglig. 
  
 (20)För att säkerställa att allmänheten känner till omfånget och efterlevnaden av de rapporteringskrav som införs i direktiv 2013/34/EU genom det här direktivet bör medlemsstaterna kräva att lagstadgade revisorer och revisionsfirmor anger huruvida ett företag var skyldigt att offentliggöra en rapport om inkomstskatteuppgifter och, i så fall, om den rapporten offentliggjordes. 
  
 (21)Medlemsstaternas skyldighet att fastställa sanktioner och vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att dessa sanktioner genomförs enligt direktiv 2013/34/EU tillämpas på överträdelser av de nationella bestämmelser om offentliggörande av inkomstskatteuppgifter av vissa företag och filialer som har antagits enligt det här direktivet. 
  
 (22)Detta direktiv syftar till att öka insynen i företag samt transparens och offentlig granskning av företags inkomstskat­ teuppgifter genom att anpassa den befintliga rättsliga ramen när det gäller de skyldigheter som åligger bolag och företag rörande offentliggörande av rapporter, till skydd för bolagsmännens och tredje mans intressen i den mening som avses i artikel 50.2 g i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt  
 (EUF-fördraget). 
  Enligt vad domstolen särskilt slog fast i mål  
 C-97/96 
  Verband deutscher  
 Wilson 
  (14) avser artikel 50.2 g i  
 EUF-fördraget 
  behovet att skydda tredje mans intressen i allmänhet, utan att särskilja mellan eller utesluta vissa grupper av dem. Begreppet tredje man är således bredare än investerare och borgenärer och omfattar även andra berörda tredje parter, däribland 
  
 (14) Domstolens dom av den 4 december 1997, mål  
 C-97/96 
  Verband deutscher  
 Wilson, 
  ECLI:EU:C:1997:581. 
  
 271 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:29 
  
 L 429/6 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.12.2021 
  
 konkurrenter och allmänheten. Målet att uppnå etableringsfrihet, som institutionerna i mycket allmänna ordalag enligt artikel 50.1 i  
 EUF-fördraget 
  ålagts att förverkliga, kan inte heller inskränkas genom artikel 50.2 i EUF- fördraget. Eftersom detta direktiv endast rör skyldigheter att offentliggöra rapporter om inkomstskatteuppgifter, och inte rör skatteharmonisering, är artikel 50.1 i  
 EUF-fördraget 
  lämplig rättslig grund. 
  
 (23)För att säkerställa att den inre marknaden fungerar fullt ut och att likvärdiga förutsättningar råder mellan multinationella företag i unionen och i tredjeländer bör kommissionen fortsätta att undersöka möjligheterna att åstadkomma ökad rättvisa och skattetransparens. Kommissionen bör i synnerhet, inom ramen för översynsklausulen, undersöka om bland annat en fullständig disaggregering skulle göra detta direktiv mer ändamålsenligt. 
  
 (24)Eftersom målet för detta direktiv inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av dess verkningar, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritets­ principen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. 
  
 (25)Detta direktiv bemöter berörda parters oro över behovet att ta itu med störningar på den inre marknaden, utan att äventyra unionens konkurrenskraft. Det bör inte orsaka en onödig administrativ börda för företag. Omfattningen av de uppgifter som ska offentliggöras står, inom ramen för detta direktiv, generellt sett i proportion till målen att öka insynen i företag och den offentliga granskningen. Detta direktiv står därför i överensstämmelse med de grundläggande rättigheter och iakttar de principer som erkänns särskilt i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. 
  
 (26)I enlighet med den gemensamma politiska förklaringen av den 28 september 2011 från medlemsstaterna och kommissionen om förklarande dokument, har medlemsstaterna åtagit sig att, när det är motiverat, låta anmälan av införlivandeåtgärder åtföljas av ett eller flera dokument som förklarar förhållandet mellan de olika delarna i direktivet och motsvarande delar i de nationella instrumenten för införlivande. Med avseende på detta direktiv anser lagstiftaren att översändandet av sådana dokument är berättigat. 
  
 (27)Direktiv 2013/34/EU bör därför ändras i enlighet med detta. 
  
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 
  
 Artikel 1 
  
 Ändringar av direktiv 2013/34/EU 
  
 Direktiv 2013/34/EU ska ändras på följande sätt: 
  
 1.I artikel 1 ska följande punkt införas: 
  
 ”1a. De samordningsåtgärder som föreskrivs i artiklarna  
 48a–48e 
  och 51 ska också tillämpas på de lagar, förordningar och administrativa bestämmelser i medlemsstaterna som rör filialer som öppnats i en medlemsstat av ett företag som inte styrs av en medlemsstats rätt, men vars juridiska form kan jämföras med de företagsformer som förtecknas i bilaga I. Artikel 2 ska tillämpas på dessa filialer i den utsträckning som artiklarna  
 48a–48e 
  och 51 är tillämpliga på dessa filialer.” 
  
 272 
  
 SOU 2022:29 
  
 Bilaga 3 
  
 1.12.2021 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 429/7 
  
 2.Efter artikel 48 ska följande kapitel införas: 
  
 ”KAPITEL 10a 
  
 RAPPORT OM INKOMSTSKATTEUPPGIFTER 
  
 Artikel 48a 
  
 Definitioner som rör rapportering om inkomstskatteuppgifter 
  
 1.I detta kapitel gäller följande definitioner: 
  
 1.yttersta moderföretag: ett företag som utarbetar koncernredovisning för flertalet företag i koncernen. 
  
 2.koncernredovisning: de finansiella rapporter som utarbetats av ett moderföretag i en koncern, i vilka tillgångar, skulder, aktiekapital, inkomster och utgifter redovisas som för en enda ekonomisk enhet. 
  
 3.skattejurisdiktion: en stat eller en  
 icke-statlig 
  jurisdiktion med skattemässig autonomi i fråga om bolagsskatt. 
  
 4.fristående företag: ett företag som inte ingår i en koncern enligt definitionen i artikel 2.11. 
  
 2.I artikel 48b i detta direktiv ska intäkter ha samma innebörd som 
  
 a)nettoomsättning för företag som styrs av rätten i en medlemsstat som inte tillämpar internationella redovisnings­ standarder som antagits på grundval av förordning (EG) nr 1606/2002, eller 
  
 b)intäkter som definieras av eller i den mening som avses i den ram för finansiell rapportering som ligger till grund för upprättandet av de finansiella rapporterna, för andra företag. 
  
 Artikel 48b 
  
 Företag och filialer som är skyldiga att rapportera inkomstskatteuppgifter 
  
 1.Medlemsstaterna ska kräva att yttersta moderföretag som styrs av deras nationella rätt, om de konsoliderade intäkterna på balansdagen överskred totalt 750 000 000 EUR för vart och ett av de två senaste på varandra följande räkenskapsåren, vilket framgår av deras koncernredovisning, utarbetar, offentliggör och tillgängliggör en rapport om inkomstskatteuppgifter för det senare av dessa två på varandra följande räkenskapsår. 
  
 Medlemsstaterna ska föreskriva att ett yttersta moderföretag inte längre ska omfattas av de rapporteringsskyldigheter som anges i första stycket om de totala konsoliderade intäkterna på balansdagen understiger 750 000 000 EUR för vart och ett av de två senaste på varandra följande räkenskapsåren, vilket framgår av dess koncernredovisning. 
  
 Medlemsstaterna ska kräva att fristående företag som styrs av deras nationella rätt, om intäkterna på balansdagen överskred totalt 750 000 000 EUR för vart och ett av de två senaste på varandra följande räkenskapsåren, vilket framgår av deras årsbokslut, utarbetar, offentliggör och tillgängliggör en rapport om inkomstskatteuppgifter för det senare av dessa två på varandra följande räkenskapsår. 
  
 Medlemsstaterna ska föreskriva att ett fristående företag inte längre ska omfattas av de rapporteringsskyldigheter som anges i tredje stycket om de totala intäkterna på balansdagen understiger 750 000 000 EUR för vart och ett av de två senaste på varandra följande räkenskapsåren, vilket framgår av dess årsbokslut. 
  
 2.Medlemsstaterna ska föreskriva att den regel som anges i punkt 1 inte ska tillämpas på fristående företag eller yttersta moderföretag och deras anknutna företag om sådana företag, inbegripet filialer, är etablerade eller har sina fasta driftsställen eller varaktiga affärsverksamhet inom en enda medlemsstats territorium och inte i någon annan skattejurisdiktion. 
  
 273 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:29 
  
 L 429/8 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.12.2021 
  
 3.Medlemsstaterna ska föreskriva att den regel som anges i punkt 1 i denna artikel inte ska tillämpas på fristående företag och yttersta moderföretag om sådana företag eller deras anknutna företag offentliggör en rapport, i enlighet med artikel 89 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU (*), som innefattar information om all deras verksamhet och, när det gäller yttersta moderföretag, all verksamhet i samtliga anknutna företag som omfattas av koncernredovisningen. 
  
 4.Medlemsstaterna ska kräva att medelstora och stora dotterföretag som avses i artikel 3.3 och 3.4 som styrs av deras nationella rätt och kontrolleras av ett yttersta moderföretag som inte styrs av en medlemsstats rätt, om de konsoliderade intäkterna för det yttersta moderföretaget på balansdagen överskred totalt 750 000 000 EUR för vart och ett av de två senaste på varandra följande räkenskapsåren, vilket framgår av dess koncernredovisning, ska offentliggöra och tillgängliggöra en rapport om inkomstskatteuppgifter avseende det yttersta moderföretaget för det senare av dessa två på varandra följande räkenskapsår. 
  
 Där den informationen eller rapporten inte finns tillgänglig ska dotterföretaget begära att dess yttersta moderföretag tillhandahåller det all information som krävs för att det ska kunna uppfylla sina skyldigheter enligt första stycket. Om det yttersta moderföretaget inte tillhandahåller all nödvändig information ska dotterföretaget utarbeta, offentliggöra och tillgängliggöra en rapport om inkomstskatteuppgifter med all information som det förfogar över, har erhållit eller förvärvat samt ett uttalande som anger att dess yttersta moderföretag inte har gjort den nödvändiga informationen tillgänglig. 
  
 Medlemsstaterna ska föreskriva att medelstora och stora dotterföretag inte längre ska omfattas av de rapporteringsskyl­ digheter som anges i denna punkt om det yttersta moderföretagets totala konsoliderade intäkter på balansdagen understiger 750 000 000 EUR för vart och ett av de två senaste på varandra följande räkenskapsåren, vilket framgår av dess koncernredovisning. 
  
 5.Medlemsstaterna ska kräva att filialer som öppnats på deras territorier av företag som inte styrs av en medlemsstats rätt offentliggör och tillgängliggör en rapport om inkomstskatteuppgifter avseende det yttersta moderföretag eller det fristående företag som avses i sjätte stycket a för det senare av de två senaste på varandra följande räkenskapsåren. 
  
 Om den informationen eller rapporten inte finns tillgänglig ska den eller de personer som utsetts för att utföra de formaliteter för offentliggörande som avses i artikel 48e.2 begära att det yttersta moderföretag eller det fristående företag som avses i sjätte stycket a i den här artikeln tillhandahåller dem all nödvändig information för att de ska kunna uppfylla sina skyldigheter. 
  
 Om all nödvändig information inte tillhandahålls ska filialen utarbeta, offentliggöra och tillgängliggöra en rapport om inkomstskatteuppgifter med all information som de förfogar över, har erhållit eller förvärvat samt ett uttalande som anger att det yttersta moderföretaget eller det fristående företaget inte har gjort den nödvändiga informationen tillgänglig. 
  
 Medlemsstaterna ska föreskriva att de rapporteringsskyldigheter som anges i denna punkt ska tillämpas enbart på filialer som har en nettoomsättning som översteg det tröskelvärde som införlivats enligt artikel 3.2 för vart och ett av de två senaste på varandra följande räkenskapsåren. 
  
 Medlemsstaterna ska föreskriva att en filial som omfattas av rapporteringsskyldigheterna enligt denna punkt inte längre ska omfattas av dessa skyldigheter om dess nettoomsättning understiger det tröskelvärde som införlivats enligt artikel 3.2 för vart och ett av de två senaste på varandra följande räkenskapsåren. 
  
 274 
  
 SOU 2022:29 
  
 Bilaga 3 
  
 1.12.2021 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 429/9 
  
 Medlemsstaterna ska föreskriva att de regler som anges i denna punkt ska tillämpas på en filial endast när följande kriterier är uppfyllda: 
  
 a)Det företag som öppnade filialen är antingen ett anknutet företag i en koncern vars yttersta moderföretag inte styrs av en medlemsstats rätt och vars konsoliderade intäkter på balansdagen överskred totalt 750 000 000 EUR för vart och ett av de två senaste på varandra följande räkenskapsåren, vilket framgår av dess koncernredovisning, eller ett fristående företag vars intäkter på balansdagen överskred totalt 750 000 000 EUR för vart och ett av de två senaste på varandra följande räkenskapsåren, vilket framgår av dess årsbokslut. 
  
 b)Det yttersta moderföretag som avses i led a i detta stycke har inte ett medelstort eller stort dotterföretag enligt vad som avses i punkt 4. 
  
 Medlemsstaterna ska föreskriva att en filial inte längre ska omfattas av de rapporteringsskyldigheter som anges i denna punkt där kriteriet i led a inte längre uppfylls under två på varandra följande räkenskapsår. 
  
 6.Medlemsstaterna ska inte tillämpa de regler som anges i punkterna 4 och 5 i denna artikel om en rapport om inkomstskatteuppgifter utarbetas av ett yttersta moderföretag eller ett fristående företag som inte styrs av en medlemsstats rätt, på ett sätt som överensstämmer med artikel 48c, och uppfyller följande kriterier: 
  
 a)Den görs tillgänglig för allmänheten, kostnadsfritt och i ett elektroniskt rapporteringsformat som är maskinläsbart 
  
 i)på webbplatsen för det yttersta moderföretaget eller det fristående företaget, 
  
 ii)på åtminstone ett av unionens officiella språk, 
  
 iii)senast 12 månader efter balansdagen för det räkenskapsår som rapporten utarbetats för. 
  
 b)Den identifierar namn och registrerat säte för ett enda dotterföretag, eller namn och adress för en enda filial som styrs av en medlemsstats rätt och som har offentliggjort en rapport i enlighet med artikel 48d.1. 
  
 7.Medlemsstater ska kräva att dotterföretag eller filialer som inte omfattas av bestämmelserna i punkterna 4 och 5 i denna artikel offentliggör och tillgängliggör en rapport om inkomstskatteuppgifter, om dessa dotterföretag eller filialer inte tjänar något annat syfte än att kringgå de rapporteringskrav som anges i detta kapitel. 
  
 Artikel 48c 
  
 Innehåll i rapporten om inkomstskatteuppgifter 
  
 1.Den rapport om inkomstskatteuppgifter som krävs enligt artikel 48b ska omfatta uppgifter om samtliga verksamheter för det fristående företaget eller för det yttersta moderföretaget, inbegripet verksamhet för samtliga anknutna företag som ingår i koncernredovisningarna för det relevanta räkenskapsåret. 
  
 2.De uppgifter som avses i punkt 1 ska bestå av följande: 
  
 a)Namnet på det yttersta moderföretaget eller det fristående företaget, det berörda räkenskapsåret, den valuta som används i rapporten samt, om tillämpligt, en förteckning över samtliga dotterföretag som ingår i det yttersta moderföretagets koncernredovisningar för det relevanta räkenskapsåret, som är etablerade i unionen eller i skattejurisdiktioner som ingår i bilagorna I och II till rådets slutsatser om EU:s reviderade förteckning över icke samarbetsvilliga jurisdiktioner på skatteområdet. 
  
 b)En kort beskrivning av arten av deras verksamhet. 
  
 c)Antalet anställda i heltidsekvivalenter. 
  
 275 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:29 
  
 L 429/10 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.12.2021 
  
 d)Intäkterna, som ska beräknas som 
  
 i)summan av nettoomsättningen, övriga rörelseintäkter, intäkter från ägarintressen med undantag av utdelningar från anknutna företag, intäkter från övriga värdepapper och fordringar som är anläggningstillgångar, övriga ränteintäkter och liknande intäkter enligt förteckningarna i bilagorna V och VI till detta direktiv, eller 
  
 ii)inkomsterna, som definieras av den ram för finansiell rapportering som ligger till grund för upprättandet av de finansiella rapporterna, exklusive värdejusteringar och utdelningar från anknutna företag. 
  
 e)Vinst- eller förlustbelopp före inkomstskatt. 
  
 f)Upplupen inkomstskatt under det aktuella räkenskapsåret, vilket ska beräknas som den aktuella skattekostnaden medtagen i beskattningsbar vinst eller förlust för räkenskapsåret per företag och filialer i den berörda skattejuris­ diktionen. 
  
 g)Inkomstskatt som betalats enligt kontantmetoden, vilken ska beräknas som den inkomstskatt som betalats för aktuellt räkenskapsår per företag och filialer i den berörda skattejurisdiktionen. 
  
 h)Ackumulerade vinstmedel i slutet av det aktuella räkenskapsåret. 
  
 Vid tillämpning av led d ska transaktioner till närstående parter ingå i intäkterna. 
  
 Vid tillämpning av led f ska aktuell skatteutgift endast avse verksamheten i ett företag under det aktuella redovisningsåret och ska inte omfatta uppskjutna skatter eller avsättningar för osäkra skatteskulder. 
  
 Vid tillämpning av led g ska betalda skatter omfatta källskatter som betalats av andra företag med avseende på betalningar till företag och filialer inom en koncern. 
  
 Vid tillämpning av led h avses med ackumulerade vinstmedel summan av vinster från tidigare räkenskapsår och det aktuella räkenskapsåret för vilka det ännu inte beslutats om utdelning. När det gäller filialer ska ackumulerade vinstmedel avse de ackumulerade vinstmedlen för det företag som öppnade filialen. 
  
 3.Medlemsstaterna ska tillåta att de uppgifter som förtecknas i punkt 2 i denna artikel rapporteras på grundval av de rapporteringsinstruktioner som avses i avsnitt III delarna B och C i bilaga III till rådets direktiv 2011/16/EU (**). 
  
 4.De uppgifter som avses i punkterna 2 och 3 i denna artikel ska redovisas med hjälp av en gemensam mall och elektroniska rapporteringsformat som är maskinläsbara. Kommissionen ska genom genomförandeakter fastställa denna gemensamma mall och dessa elektroniska rapporteringsformat. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 50.2. 
  
 5.Rapporten om inkomstskatteuppgifter ska redovisa de uppgifter som avses i punkt 2 eller 3 separat för varje medlemsstat. Om en medlemsstat omfattar flera skattejurisdiktioner ska uppgifterna aggregeras på medlemsstatsnivå. 
  
 Rapporten om inkomstskatteuppgifter ska också redovisa de uppgifter som avses i punkt 2 eller 3 i denna artikel separat för varje skattejurisdiktion som, den 1 mars det räkenskapsår för vilket rapporten ska utarbetas, finns förtecknade i bilaga I till rådets slutsatser om EU:s reviderade förteckning över icke samarbetsvilliga jurisdiktioner på skatteområdet, och ska tillhandahålla sådana uppgifter separat för varje skattejurisdiktion som, den 1 mars det räkenskapsår för vilket rapporten ska utarbetas och den 1 mars föregående räkenskapsår, fanns omnämnd i bilaga II till rådets slutsatser om EU:s reviderade förteckning över icke samarbetsvilliga jurisdiktioner på skatteområdet. 
  
 Rapporten om inkomstskatteuppgifter ska också redovisa de uppgifter som avses i punkt 2 eller 3 på aggregerad basis för övriga skattejurisdiktioner. 
  
 276 
  
 SOU 2022:29 
  
 Bilaga 3 
  
 1.12.2021 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 429/11 
  
 Uppgifterna ska hänföras till varje relevant skattejurisdiktion på grundval av verksamhetsställe, förekomsten av ett fast driftsställe eller en varaktig affärsverksamhet som, mot bakgrund av koncernens eller det fristående företagets verksamhet, kan vara inkomstskattepliktiga i den skattejurisdiktionen. 
  
 Om verksamheten i flera anknutna företag kan vara inkomstskattepliktiga inom en enda skattejurisdiktion, ska uppgifterna som rör den skattejurisdiktionen utgöra de samlade uppgifterna avseende sådan verksamhet i varje anknutet företag och dess filialer i den skattejurisdiktionen. 
  
 Uppgifter om en viss verksamhet får inte samtidigt hänföras till fler än en skattejurisdiktion. 
  
 6.Medlemsstaterna får tillåta att en eller flera specifika uppgiftsposter som annars ska offentliggöras i enlighet med punkt 2 eller 3 tillfälligt utelämnas från rapporten, om deras offentliggörande allvarligt skulle skada marknadspo­ sitionen för de företag som rapporten avser. Varje utelämnande ska tydligt anges i rapporten tillsammans med en vederbörligen motiverad förklaring av skälen till detta. 
  
 Medlemsstaterna ska säkerställa att alla uppgifter som utelämnats enligt första stycket offentliggörs i en senare rapport om inkomstskatteuppgifter, inom högst fem år från den dag då uppgifterna ursprungligen utelämnades. 
  
 Medlemsstaterna ska säkerställa att uppgifter rörande skattejurisdiktioner som ingår i bilagorna I och II till rådets slutsatser om EU:s reviderade förteckning över icke samarbetsvilliga jurisdiktioner på skatteområdet, enligt punkt 5 i denna artikel, aldrig får utelämnas. 
  
 7.Rapporten om inkomstskatteuppgifter kan, när så är tillämpligt på koncernnivå, omfatta en övergripande beskrivning med förklaringar till eventuella väsentliga diskrepanser mellan de belopp som offentliggjorts enligt punkt 2 f och g, med beaktande av motsvarande belopp för tidigare räkenskapsår om så är lämpligt. 
  
 8.Den valuta som används i rapporten om inkomstskatteuppgifter ska vara den valuta i vilken koncernredo­ visningen för det yttersta moderföretaget eller det fristående företagets årsbokslut redovisas. Medlemsstaterna ska inte kräva att denna rapport offentliggörs i en annan valuta än den som används i de finansiella rapporterna. 
  
 I det fall som omnämns i artikel 48b.4 andra stycket ska den valuta som används i rapporten om inkomstskatteuppgifter vara den valuta i vilken dotterföretaget offentliggör sina årsbokslut. 
  
 9.De medlemsstater som inte har infört euron får omräkna tröskelvärdet på 750 000 000 EUR till sin nationella valuta. Vid en sådan omräkning ska dessa medlemsstater tillämpa den växelkurs som gäller den 21 december 2021 och som anges i Europeiska unionens officiella tidning. Dessa medlemsstater får öka eller minska tröskelvärdena med högst 5 % för att avrunda beloppet i de nationella valutorna. 
  
 De tröskelvärden som avses i artikel 48b.4 och 48b.5 ska omräknas till motsvarande belopp i den nationella valutan för berörda tredjeländer genom tillämpning av den växelkurs som gäller den 21 december 2021, avrundat till närmaste tusental. 
  
 10.I rapporten om inkomstskatteuppgifter ska det anges om den har utarbetats i enlighet med punkt 2 eller 3 i denna artikel. 
  
 Artikel 48d 
  
 Offentliggörande och tillgänglighet 
  
 1.Rapporten om inkomstskatteuppgifter och det uttalande som omnämns i artikel 48b i detta direktiv ska offentliggöras inom 12 månader från balansdagen för det räkenskapsår som rapporten utarbetats för, enligt vad som föreskrivs av varje medlemsstat i enlighet med artiklarna  
 14–28 
  i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/1132 (***) och i förekommande fall i enlighet med artikel 36 i direktiv (EU) 2017/1132. 
  
 277 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:29 
  
 L 429/12 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.12.2021 
  
 2.Medlemsstaterna ska säkerställa att den rapport om inkomstskatteuppgifter och det uttalande som offentliggörs av företagen i enlighet med punkt 1 i denna artikel görs tillgängliga för allmänheten på minst ett av unionens officiella språk, kostnadsfritt, senast 12 månader efter balansdagen för det räkenskapsår som rapporten utarbetats för, på webbplatsen för 
  
 a)företaget, om artikel 48b.1 är tillämplig, 
  
 b)dotterföretaget eller ett anknutet företag, om artikel 48b.4 är tillämplig, eller 
  
 c)filialen eller det företag som öppnat filialen, eller ett anknutet företag, om artikel 48b.5 är tillämplig. 
  
 3.Medlemsstaterna får undanta företag från skyldigheten att tillämpa reglerna i punkt 2 i denna artikel om den rapport om inkomstskatteuppgifter som offentliggörs i enlighet med punkt 1 i denna artikel samtidigt görs tillgänglig för allmänheten i ett elektroniskt rapporteringsformat som är maskinläsbart på webbplatsen för det register som avses i artikel 16 i direktiv (EU) 2017/1132, och kostnadsfritt för tredjeparter inom unionen. Webbplatsen för de företag och filialer som avses i punkt 2 i den här artikeln ska innehålla information om det undantaget och en hänvisning till det relevanta registrets webbplats. 
  
 4.Den rapport som avses i artikel 48b.1, 48b.4, 48b.5, 48b.6 och 48b.7 och, när så är tillämpligt, det uttalande som avses i punkterna 4 och 5 i den artikeln ska förbli tillgängliga på den relevanta webbplatsen under åtminstone fem år i följd. 
  
 Artikel 48e 
  
 Ansvar för utarbetande, offentliggörande och tillgängliggörande av rapporten om inkomstskatteuppgifter 
  
 1.Medlemsstaterna ska föreskriva att medlemmarna av  
 förvaltnings-, 
  lednings- och tillsynsorganen i de yttersta moderföretag eller de fristående företag som avses i artikel 48b.1, inom ramen för de befogenheter som tillkommer dem enligt nationell rätt, kollektivt ansvarar för att säkerställa att rapporten om inkomstskatteuppgifter utarbetas, offentliggörs och görs tillgänglig i enlighet med artiklarna 48b, 48c och 48d. 
  
 2.Medlemsstaterna ska föreskriva att medlemmarna av  
 förvaltnings-, 
  lednings- och tillsynsorganen i de dotterföretag som avses i artikel 48b.4 i detta direktiv och den eller de personer som utsetts för att utföra de formaliteter för offentliggörande som föreskrivs i artikel 41 i direktiv (EU) 2017/1132 för de filialer som avses i artikel 48b.5 i det här direktivet, inom ramen för de befogenheter som tillkommer dem enligt nationell rätt, kollektivt ansvarar för att säkerställa, efter bästa vetskap och förmåga, att rapporten om inkomstskatteuppgifter utarbetas i överensstämmelse eller i enlighet med, enligt vad som är relevant, artiklarna 48b och 48c, och att den offentliggörs och görs tillgänglig i enlighet med artikel 48d. 
  
 Artikel 48f 
  
 Förklaring från lagstadgad revisor 
  
 Medlemsstaterna ska kräva, om de finansiella rapporterna för ett företag som styrs av en medlemsstats rätt ska vara föremål för revision av en eller flera lagstadgade revisorer eller revisionsfirmor, att det i revisionsberättelsen ska anges huruvida, för det räkenskapsår som föregick räkenskapsåret för vilket den finansiella rapport som revideras utarbetats, företaget hade en skyldighet enligt artikel 48b att offentliggöra en rapport om inkomstskatteuppgifter och, i så fall, huruvida rapporten offentliggjordes i enlighet med artikel 48d. 
  
 Artikel 48g 
  
 Inledningsdatum för rapportering om inkomstskatteuppgifter 
  
 Medlemsstaterna ska säkerställa att lagar, förordningar och administrativa bestämmelser som införlivar artiklarna 48a– 48f tillämpas senast från det första räkenskapsårets begynnelsedatum från eller efter den 22 juni 2024. 
  
 278 
  
 SOU 2022:29 
  
 Bilaga 3 
  
 1.12.2021 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 429/13 
  
 Artikel 48h 
  
 Översynsklausul 
  
 Senast den 22 juni 2027 ska kommissionen lägga fram en rapport om efterlevnad och inverkan av de rapporteringsskyl­ digheter som anges i artiklarna  
 48a–48f, 
  och, med beaktande av situationen på  
 OECD-nivå, 
  behovet av att säkerställa att det finns tillräcklig transparens och behovet av att bevara och säkerställa en konkurrenskraftig miljö för företag och privata investeringar, ska den särskilt se över och bedöma huruvida det vore lämpligt att utvidga skyldigheten att rapportera inkomstskatteuppgifter enligt artikel 48b till att omfatta stora företag och stora koncerner, enligt definitionen i artikel 3.4 respektive 3.7, och utöka innehållet i rapporten om inkomstskatteuppgifter enligt artikel 48c till att omfatta ytterligare poster. I den rapporten ska kommissionen också bedöma inverkan av redovisningen av skatteinformation på aggregerad basis för tredjeländers skattejurisdiktioner enligt artikel 48c.5 och av det tillfälliga utelämnandet av uppgifter enligt artikel 48c.6 på detta direktivs ändamålsenlighet. 
  
 Kommissionen ska överlämna rapporten till Europaparlamentet och rådet, när så är lämpligt tillsammans med ett lagstiftningsförslag. 
  
 _____________ 
  
 (*)Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU av den 26 juni 2013 om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut, om ändring av direktiv 2002/87/EG och om upphävande av direktiv 
  
 2006/48/EG och 2006/49/EG (EUT L 176, 27.6.2013, s. 338). 
  
 (**)Rådets direktiv 2011/16/EU av den 15 februari 2011 om administrativt samarbete i fråga om beskattning och om 
  
 upphävande av direktiv 77/799/EEG (EUT L 64, 11.3.2011, s. 1). 
  
 (***)Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/1132 av den 14 juni 2017 om vissa aspekter av bolagsrätt (EUT L 169, 30.6.2017, s. 46).” 
  
 3.I artikel 49 ska följande punkt införas: 
  
 ”3a. Innan kommissionen antar en delegerad akt, ska den samråda med experter som utsetts av varje medlemsstat i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning (*). 
  
 _____________ 
  
 (*) EUT L 123, 12.5.2016, s. 1.” 
  
 Artikel 2 
  
 Införlivande 
  
 1.Medlemsstaterna ska senast den 22 juni 2023 sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De ska genast underrätta kommissionen om texten till dessa bestämmelser. 
  
 När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda. 
  
 2.Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om texten till de centrala bestämmelser i nationell rätt som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. 
  
 Artikel 3 
  
 Ikraftträdande 
  
 Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. 
  
 279 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2022:29 
  
 L 429/14 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.12.2021 
  
 Artikel 4 
  
 Adressater 
  
 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. 
  
 Utfärdat i Strasbourg den 24 november 2021. 
  
 På Europaparlamentets vägnar 
  
 På rådets vägnar 
  
 Burns 
  
 Marsh 
  
 Ordförande 
  
 Ordförande 
  
 280 
  
 Bilaga 4 
  
 Jämförelsetabell 
  
 Artikel i direktiv (EU) 2021/2101 
  
 Svensk rätt 
  
 Offentliggörande av inkomstskatte- 
  
 uppgifter för vissa företag och filialer 
  
 48a 
  
 – Ingen motsvarighet 
  
 48b.1 första stycket 
  
 3 §, 19 § första stycket och 22 § lagen om 
  
 offentliggörande av inkomstskatteuppgifter 
  
 48b.1 andra och fjärde styckena 
  
 11 § lagen om offentliggörande av 
  
 inkomstskatteuppgifter 
  
 48b.1 tredje stycket 
  
 2 §, 19 § första stycket och 22 § lagen om 
  
 offentliggörande av inkomstskatteuppgifter 
  
 48b.2 
  
 2 § 1 och 3 § 3 lagen om offentliggörande av 
  
 inkomstskatteuppgifter 
  
 48b.3 
  
 7 § lagen om offentliggörande av 
  
 inkomstskatteuppgifter 
  
 48b.4 första och andra styckena 
  
 4 §, 19 § första stycket, 21 §, 22 § och 24 § 
  
 lagen om offentliggörande av 
  
 inkomstskatteuppgifter 
  
 48b.4 tredje stycket 
  
 11 § lagen om offentliggörande av 
  
 inkomstskatteuppgifter 
  
 48b.5  
 första–fjärde 
  styckena och sjätte stycket a 
  
 5 §, 19 § första stycket, 21 §, 22 § och 24 § lagen om offentliggörande av inkomstskatteuppgifter 
  
 48b.5 femte stycket 
  
 12 § lagen om offentliggörande av 
  
 inkomstskatteuppgifter 
  
 48b.5 sjätte stycket b 
  
 10 § lagen om offentliggörande av 
  
 inkomstskatteuppgifter 
  
 48b.5 sjunde stycket 
  
 11 § lagen om offentliggörande av 
  
 inkomstskatteuppgifter 
  
 48b.6 
  
 8 och 9 §§ lagen om offentliggörande av 
  
 inkomstskatteuppgifter 
  
 48b.7 
  
 6 § lagen om offentliggörande av 
  
 inkomstskatteuppgifter 
  
 281 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2022:29 
  
 Artikel i direktiv (EU) 2021/2101 
  
 Svensk rätt 
  
 Offentliggörande av inkomstskatte- 
  
 uppgifter för vissa företag och filialer 
  
 48c.1 
  
 15 § första stycket lagen om offentliggörande av 
  
 inkomstskatteuppgifter 
  
 48c.2 
  
 13 § lagen om offentliggörande av 
  
 inkomstskatteuppgifter 
  
 48c.3 
  
 14 § första stycket lagen om offentliggörande av 
  
 inkomstskatteuppgifter 
  
 48c.4 
  
 17 § lagen om offentliggörande av 
  
 inkomstskatteuppgifter 
  
 48c.5 
  
 15 § andra och tredje styckena lagen om 
  
 offentliggörande av inkomstskatteuppgifter 
  
 48c.6 
  
 18 § lagen om offentliggörande av 
  
 inkomstskatteuppgifter 
  
 48c.7 
  
 – Inte utnyttjad 
  
 48c.8 
  
 16 § lagen om offentliggörande av 
  
 inkomstskatteuppgifter 
  
 48c.9 
  
 2–5 
  §§ lagen om offentliggörande av 
  
 inkomstskatteuppgifter 
  
 48c.10 
  
 14 § andra stycket lagen om offentliggörande av 
  
 inkomstskatteuppgifter 
  
 48d.1 
  
 19 §, 20 § första stycket och 21 § lagen om 
  
 offentliggörande av inkomstskatteuppgifter 
  
 48d.2 
  
 22 och 24 §§ lagen om offentliggörande av 
  
 inkomstskatteuppgifter 
  
 48d.3 
  
 – Inte utnyttjad 
  
 48d.4 
  
 23 och 24 §§ lagen om offentliggörande av 
  
 inkomstskatteuppgifter 
  
 48e.1 
  
 8 kap. 4 § aktiebolagslagen och 2 kap. 1 § 
  
 första stycket och 3 § samt 3 kap. 1 och 3 §§ 
  
 lagen om handelsbolag och enkla bolag 
  
 48e.2 
  
 8 kap. 4 § aktiebolagslagen, 2 kap. 1 § första 
  
 stycket och 3 § samt 3 kap. 1 och 3 §§ lagen om 
  
 handelsbolag och enkla bolag samt 10 § lagen 
  
 om utländska filialer m.m. 
  
 48f 
  
 9 kap. 34 a § aktiebolagslagen och 30 a § 
  
 revisionslagen 
  
 48g 
  
 Ikraftträdandebestämmelser 
  
 48h 
  
 – 
  
 282 
  
 Statens offentliga utredningar 2022 
  
 Kronologisk förteckning 
  
 1.Förbättrade åtgärder när barn misstänks för brott. Ju. 
  
 2.En skärpt syn på brott mot journalister och utövare av vissa samhällsnyttiga funktioner. Ju. 
  
 3.Sveriges tillgång till vaccin mot  
 covid-19 
  – framgång genom samarbete och helgardering. S. 
  
 4.Minska gapet. Åtgärder för jämställda livsinkomster. A. 
  
 5.Innehållsvillkor för public service på internet – och ordningen för beslut vid förhandsprövning. Ku. 
  
 6.Hälso- och sjukvårdens beredskap 
  
 – struktur för ökad förmåga. 
  
 Del 1 och 2. S. 
  
 7.Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2022. Samhället, tekniken och etiken. M. 
  
 8.Rätt och rimligt för statligt anställda. Fi. 
  
 9.Avfallsbeskattning – En fråga om undantag? Fi. 
  
 10.Sverige under pandemin. Volym 1 Samhällets, företagens och enskildas ekonomi. Volym 2 Förutsättningar, vägval och utvärdering. S. 
  
 11.Handlingsplan för en långsiktig utveckling av tolktjänsten för döva, hörselskadade och personer med dövblindhet. S. 
  
 12.Startlån till förstagångsköpare av bostad. Fi. 
  
 13.Godstransporter på väg – vissa frågeställningar kring ett nytt miljö- styrande system. Fi. 
  
 14.Sänk tröskeln till en god bostad. Fi. 
  
 15.Sveriges globala klimatavtryck. M. 
  
 16.Ett förstärkt lagstöd för utlämnande av sekretesskyddade uppgifter till utlandet. Fö. 
  
 17.En modell för att mäta och belöna progression inom sfi. U. 
  
 18.EU:s förordning om terrorism- innehåll på internet – kompletteringar och ändringar i svensk rätt. Ju. 
  
 19.Utökade möjligheter att använda hemliga tvångsmedel. Ju. 
  
 20.Privatkopieringsersättningen i framtiden. Ju. 
  
 21.Rätt för klimatet. M. 
  
 22.Vägen till ökad tillgänglighet 
  
 – delaktighet, tidiga insatser och inom lagens ram. S. 
  
 23.En oavvislig ersättningsrätt? Ju. 
  
 24.Materielförsörjningsstrategi. För vår gemensamma säkerhet. Fö. 
  
 25.Nya krav på betaltjänstleverantörer att lämna uppgifter. Fi. 
  
 26.Extraordinära smittskyddsåtgärder – en bedömning. S. 
  
 27.Begränsningar i möjligheterna för vissa aktörer att få tillstånd att bedriva öppenvårdsapotek. S. 
  
 28.Vår demokrati – värd att värna varje dag. Volym 1 och Volym 2, Antologin 100 år till. Ku. 
  
 29.Inkomstskatterapporter och några redovisningsfrågor. Ju. 
  
 Statens offentliga utredningar 2022 
  
 Systematisk förteckning 
  
 Arbetsmarknadsdepartementet 
  
 Minska gapet. Åtgärder för minskade livsinkomster. [4] 
  
 Finansdepartementet 
  
 Rätt och rimligt för statligt anställda. [8] 
  
 Avfallsbeskattning – En fråga om undantag? [9] 
  
 Startlån till förstagångsköpare av bostad. [12] 
  
 Godstransporter på väg – vissa frågeställningar kring ett nytt miljöstyrande system. [13] 
  
 Sänk tröskeln till en god bostad. [14] 
  
 Nya krav på betaltjänstleverantörer att lämna uppgifter. [25] 
  
 Försvarsdepartementet 
  
 Ett förstärkt lagstöd för utlämnande av sekretesskyddade uppgifter till utlandet [16] 
  
 Materielförsörjningsstrategi. För vår gemensamma säkerhet. [24] 
  
 Justitiedepartementet 
  
 Förbättrade åtgärder när barn misstänks för brott. [1] 
  
 En skärpt syn på brott mot journalister och utövare av vissa samhällsnyttiga funktioner. [2] 
  
 EU:s förordning om terrorisminnehåll på internet – kompletteringar och ändringar i svensk rätt. [18] 
  
 Utökade möjligheter att använda hemliga tvångsmedel. [19] 
  
 Privatkopieringsersättningen i framtiden. [20] 
  
 En oavvislig ersättningsrätt? [23] 
  
 Inkomstskatterapporter och några redovisningsfrågor. [29] 
  
 Kulturdepartementet 
  
 Innehållsvillkor för public service på internet – och ordningen för beslut vid förhandsprövning. [5] 
  
 Vår demokrati – värd att värna varje dag. 
  
 Volym 1 och Volym 2, Antologin 100 år till. [28] 
  
 Miljödepartementet 
  
 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2022. Samhället, tekniken och etiken. [7] 
  
 Sveriges globala klimatavtryck. [15] Rätt för klimatet. [21] 
  
 Socialdepartementet 
  
 Sveriges tillgång till vaccin mot  
 covid-19 
  
 –framgång genom samarbete och helgardering. [3] 
  
 Hälso- och sjukvårdens beredskap 
  
 –struktur för ökad förmåga. Del 1 och 2. [6] 
  
 Sverige under pandemin. Volym 1 Samhällets, företagens och enskildas ekonomi. Volym 2 Förutsättningar, vägval och utvärdering. [10] 
  
 Handlingsplan för en långsiktig utveckling av tolktjänsten för döva, hörselskadade och personer med dövblindhet. [11] 
  
 Vägen till ökad tillgänglighet 
  
 –delaktighet, tidiga insatser och inom lagens ram. [22] 
  
 Extraordinära smittskyddsåtgärder – en bedömning. [26] 
  
 Begränsningar i möjligheterna för vissa aktörer att få tillstånd att bedriva öppenvårdsapotek. [27] 
  
 Utbildningsdepartementet 
  
 En modell för att mäta och belöna progression inom sfi. [17]