Förvaltare av alternativa investeringsfonder 
 Förvaltare av alternativa investeringsfonder 
 Betänkande av  
 AIF-förvaltarutredningen 
  
 Stockholm 2012 
 SOU 2012:67 
 SOU och Ds kan köpas från Knight kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Knight Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst 106 47 Stockholm 
 Orderfax:  
 08-598 
  191 91 Ordertel:  
 08-598 
  191 90  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se Internet: www.fritzes.se 
 Svara på remiss – hur och varför. Statsrådsberedningen (SB PM 2003:2, reviderad  
 2009-05-02) 
  
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som ska svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på http://www.regeringen.se/remiss 
 Textbearbetning och layout har utförts av Regeringskansliet, FA/kommittéservice. 
 Tryckt av Walters. 
 Stockholm 2012 
 ISBN  
 978-91-38-23805-9 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet Blair 
 Regeringen beslutade den 8 september att utse en särskild utredare med uppdrag att lämna förslag till hur Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU av den 8 juni 2011 om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv 2003/41/EG och 2009/65/EG och förordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 1095/20101 ska genomföras i svensk rätt. 
 I uppdraget ingick också att bl.a. ta fram underlag till och ut- arbeta lagförslag som bedöms lämpliga för en ändamålsenlig regle- ring i svensk rätt av alternativa investeringsfonder även i de avseenden som inte omfattas av direktivet om förvaltare av alternativa investe- ringsfonder. (Dir. 2011:77). 
 Som särskild utredare förordnades från den 1 november 2011 justitierådet  
 Hull 
  Lindeblad. 
 Som sakkunniga förordnades från den 1 november 2011 bank- juristen Black, juristen Barnett, departements- sekreteraren Sanders, juristen Walls, ämnesrådet Bentley, verkställande direktören Jones, chefs- juristen Cabrera, professorn Robertson och chefsjuristen Pittman. Robertson entledigades från sitt uppdrag den 3 februari 2012. 
 Som sekreterare anställdes från den 14 september 2011 hovrätts- assessorn Baldwin, från den 3 oktober 2011 bankjuristen Mckenzie och från den 1 november 2011 ekonomen Wheeler. 
  
 Utredningen, som har antagit namnet  
 AIF-förvaltarutredningen, 
  överlämnar betänkandet  
 Förvaltare av alternativa investeringsfonder 
  
 (SOU 2012:67). Uppdraget är med detta slutfört. 
 Stockholm i september 2012 
  
 Hull 
  Lindeblad 
 /Sofia  
 Jordan 
  
 Baldwin 
 HartInnehåll 
  
 Förkortningar..................................................................... 
  
 17 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 21 
  
 Summary .......................................................................... 
  
 33 
  
 Författningsförslag ............................................................. 
  
 45 
  
 1 
  
 Förslag till lag (2013:000) om förvaltare av alternativa 
  
 investeringsfonder................................................................. 
  
 45 
  
 2 
  
 Förslag till lag om ändring i föräldrabalken (1949:381) ... 
  
 116 
  
 3 
  
 Förslag till lag om ändring i kupongskattelagen 
  
 (1970:624) ........................................................................... 
  
 121 
  
 4 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:980) om 
  
 handel med finansiella instrument ..................................... 
  
 127 
  
 5 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:931) om 
  
 individuellt pensionssparande ............................................ 
  
 129 
  
 6 
  
 Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen 
  
 (1994:200) ........................................................................... 
  
 132 
  
 7 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1999:158) om 
  
 investerarskydd ................................................................... 
  
 133 
  
 8 
  
 Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen 
  
 (1999:1229) ......................................................................... 
  
 145 
  
 9 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2000:192) om 
  
 allmänna pensionsfonder  
 (AP-fonder).............................. 
  
 154 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2012:67 
  
 10 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2003:862) om 
  
 finansiell rådgivning till konsumenter ............................... 
  
 156 
  
 11 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2004:46) om 
  
 investeringsfonder............................................................... 
  
 157 
  
 12 
  
 Förslag till lag om ändring i aktiebolagslagen 
  
 (2005:551)............................................................................ 
  
 202 
  
 13 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2007:528) om 
  
 värdepappersmarknaden ..................................................... 
  
 205 
  
 14 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av 
  
 terrorism .............................................................................. 
  
 214 
  
 15 
  
 Förslag till lag om ändring i offentlighets- och 
  
 sekretesslagen (2009:400)................................................... 
  
 216 
  
 16 
  
 Förslag till lag om ändring i socialförsäkringsbalken 
  
 (2010:110)............................................................................ 
  
 217 
  
 17 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2010:751) om 
  
 betaltjänster ......................................................................... 
  
 218 
  
 18 
  
 Förslag till lag om ändring i försäkringsrörelselagen 
  
 (2010:2043).......................................................................... 
  
 221 
  
 19 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2011:755) om 
  
 elektroniska pengar ............................................................. 
  
 224 
  
 20 
  
 Förslag till lag om ändring i skatteförfarandelagen 
  
 (2011:1244).......................................................................... 
  
 226 
  
 21 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2011:1268) om 
  
 investeringssparkonto......................................................... 
  
 236 
  
 1 
  
 Inledning .............................................................. 
  
 239 
  
 1.1 
  
 Utredningens uppdrag och arbete...................................... 
  
 239 
  
 1.2 
  
 Viss terminologi .................................................................. 
  
 240 
  
 6 
  
 SOU 2012:67 
  
 Innehåll 
  
 2 
  
 Bakgrund.............................................................. 
  
 243 
  
 2.1 
  
 Direktivet om förvaltare av alternativa 
  
 investeringsfonder............................................................... 
  
 243 
  
 2.2 
  
 Kommissionens genomförandeåtgärder............................ 
  
 244 
  
 2.3 
  
 Skäl till reglering av fonder och fondsparande.................. 
  
 245 
  
 2.4 
  
 Övrig harmoniserad lagstiftning på finansmarknads- 
  
 området................................................................................ 
  
 249 
  
 2.5 
  
 Fondsparandets organisation och kategorier .................... 
  
 252 
  
 2.5.1 
  
 Harmoniserade fonder .......................................... 
  
 255 
  
 2.5.2  
 Icke-harmoniserade 
  investeringsfonder 
  
 (specialfonder)....................................................... 
  
 256 
  
 2.5.3 
  
 Andra  
 icke-harmoniserade 
  fonder........................ 
  
 257 
  
 2.6 
  
 Den svenska fondmarknaden ............................................. 
  
 263 
  
 2.6.1 
  
 Fondförvaltare ....................................................... 
  
 266 
  
 2.6.2 
  
 Utländska aktörer på den svenska 
  
 fondmarknaden...................................................... 
  
 268 
  
 2.7 
  
 Den svenska riskkapitalmarknaden ................................... 
  
 269 
  
 2.7.1 
  
 Statliga institutioner och företag.......................... 
  
 269 
  
 2.7.2 
  
 Koncernägda riskkapitalföretag............................ 
  
 270 
  
 2.7.3 
  
 Privatägda riskkapitalföretag och 
  
 riskkapitalfonder.................................................... 
  
 270 
  
 3 
  
 Allmänna utgångspunkter ....................................... 
  
 275 
  
 3.1 
  
 Förhållandet mellan  
  
 AIFM-direktivet 
  och den 
  
 nationella regleringen.......................................................... 
  
 275 
  
 3.1.1 Allmän inriktning .................................................. 
  
 275 
  
 3.1.2 Fondernas och förvaltarnas juridiska form.......... 
  
 276 
  
 3.2 
  
 Terminologi......................................................................... 
  
 277 
  
 3.3 
  
 En ny lag.............................................................................. 
  
 279 
  
 3.4 
  
 Den behöriga myndigheten................................................ 
  
 281 
  
 7 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2012:67 
  
 4 
  
 Tillämpningsområdet.............................................. 
  
 283 
  
 4.1 
  
 Definitionen av  
 AIF-fonder ............................................... 
  
 283 
  
 4.1.1 Ta emot kapital från investerare............................ 
  
 283 
  
 4.1.2 Investera enligt en fastställd investeringsstrategi 
  
 till förmån för investerarna.................................... 
  
 284 
  
 4.1.3 
  
 Ingen  
 UCITS-fond................................................ 
  
 285 
  
 4.1.4 Befintliga fonder och företag som omfattas av 
  
 AIFM-direktivet .................................................... 
  
 285 
  
 4.2 
  
 Definitionen av  
 AIF-förvaltare .......................................... 
  
 288 
  
 4.2.1 
  
 Begreppet förvaltare............................................... 
  
 288 
  
 4.2.2 En enda förvaltare – intern och extern 
  
 förvaltning .............................................................. 
  
 289 
  
 4.3 
  
 Undantag ............................................................................. 
  
 290 
  
 4.3.1 
  
 Holdingbolag ......................................................... 
  
 290 
  
 4.3.2 
  
 Pensionsfonder ...................................................... 
  
 290 
  
 4.3.3 Överstatliga institutioner, centralbanker m.fl...... 
  
 291 
  
 4.3.4 Sparprogram för anställda och SPS....................... 
  
 291 
  
 4.3.5 
  
 Koncerninterna fonder .......................................... 
  
 292 
  
 4.4 
  
 Partiellt undantag för  
  
 AIF-fonder 
  som inte överstiger 
  
 vissa tröskelvärden .............................................................. 
  
 293 
  
 4.4.1 
  
 Tröskelvärden och begränsad tillämpning av 
  
 direktivets bestämmelser ....................................... 
  
 293 
  
 4.4.2 
  
 Kommissionens genomförandeåtgärder............... 
  
 294 
  
 5 
  
 Tillstånd och kapitalkrav ......................................... 
  
 297 
  
 5.1 
  
 Förutsättningar för tillstånd............................................... 
  
 297 
  
 5.1.1 Regler om tillståndsplikt och 
  
 kärnverksamheten.................................................. 
  
 297 
  
 5.1.2 
  
 Reglerna om sidoverksamheter............................. 
  
 300 
  
 5.1.3 
  
 Särskilda bestämmelser för 
  
 värdepappersinstitut .............................................. 
  
 302 
  
 5.2 
  
 Ansökan om tillstånd och anmälan om ändringar i 
  
 verksamheten m.m. ............................................................. 
  
 304 
  
 5.2.1 
  
 Ansökan om tillstånd............................................. 
  
 304 
  
 5.2.2 
  
 Förutsättningar för tillstånd.................................. 
  
 307 
  
 5.2.3 Begränsningar i omfattningen av tillståndet......... 
  
 310 
  
 5.2.4 
  
 Tidsfrister för tillståndsprövning.......................... 
  
 311 
  
 8 
 SOU 2012:67 Innehåll 
  
 5.2.5 
  
 Ändringar i verksamheten..................................... 
  
 313 
  
 5.3 
  
 Ägarprövning ...................................................................... 
  
 314 
  
 5.4 
  
 Kapitalkrav .......................................................................... 
  
 316 
  
 5.4.1 
  
 Startkapital ............................................................. 
  
 316 
  
 5.4.2 Kapital beräknat på den förvaltade 
  
 fondförmögenheten............................................... 
  
 317 
  
 5.4.3 Kapital beräknat efter  
 AIF-förvaltarens 
  fasta 
  
 omkostnader .......................................................... 
  
 318 
  
 5.4.4 Hood för att täcka potentiella risker i 
  
 fråga om yrkesansvar............................................. 
  
 320 
  
 5.4.5 Ytterligare regler om kapitalbasen och 
  
 undantag för förvaltare av  
 UCITS-fonder........... 
  
 321 
  
 6 
  
 Marknadsföring...................................................... 
  
 323 
  
 6.1 
  
 Marknadsföring................................................................... 
  
 323 
  
 6.2 
  
 Underrättelse om marknadsföring..................................... 
  
 325 
  
 7 
  
 Olika regler för olika kategorier av investerare ........... 
  
 329 
  
 7.1 
  
 Inledning ............................................................................. 
  
 329 
  
 7.2 
  
 Professionella och  
 icke-professionella 
  investerare............ 
  
 330 
  
 7.3 
  
 Specialfonder....................................................................... 
  
 331 
  
 7.4 
  
 Marknadsföring till  
  
 icke-professionella 
  investerare av 
  
 AIF-fonder 
  som inte är specialfonder ............................... 
  
 333 
  
 7.4.1 
  
 Skydd för kundernas tillgångar samt värdering 
  
 och prissättning ..................................................... 
  
 335 
  
 7.4.2 Likviditet samt värdering och prisinformation.... 
  
 335 
  
 7.4.3 Löpande information om kostnader m.m............ 
  
 338 
  
 7.4.4 
  
 Riskspridning......................................................... 
  
 338 
  
 7.4.5 Information om produkten i sig........................... 
  
 339 
  
 7.4.6 
  
 Passandebedömning .............................................. 
  
 341 
  
 7.5 
  
 AIF-fonder 
  som inte överstiger vissa tröskelvärden ........ 
  
 342 
  
 7.6 
  
 Marknadsföring av specialfonder enbart till 
  
 professionella investerare ................................................... 
  
 343 
  
 9 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2012:67 
  
 8 
  
 Verksamhetsregler.................................................. 
  
 347 
  
 8.1 
  
 Allmänna principer.............................................................. 
  
 347 
  
 8.2 
  
 Intressekonflikter................................................................ 
  
 349 
  
 8.2.1 Identifiering och hantering av intresse- 
  
 konflikter................................................................ 
  
 349 
  
 8.2.2 Information om intressekonflikter till 
  
 investerare............................................................... 
  
 352 
  
 8.2.3 Tjänster som utförs av en primärmäklare 
  
 (prime broker) ....................................................... 
  
 354 
  
 8.3 
  
 Ersättningssystem ............................................................... 
  
 357 
  
 8.4 
  
 Riskhanteringsfunktion och riskhanteringssystem........... 
  
 360 
  
 8.4.1 Finansiell hävstång................................................. 
  
 363 
  
 8.5 
  
 Likviditetshantering ............................................................ 
  
 366 
  
 8.6 
  
 Värdepapperiseringstransaktioner...................................... 
  
 369 
  
 8.7 
  
 Särskilda verksamhetskrav avseende  
  
 AIF-förvaltare 
  som bedriver diskretionär förvaltning av investerings- 
  
 portföljer.............................................................................. 
  
 371 
  
 8.7.1 Investeringar i egenförvaltade fonder................... 
  
 371 
  
 8.7.2 
  
 Investerarskydd...................................................... 
  
 372 
  
 9 
  
 Organisation, värdering och delegering ..................... 
  
 375 
  
 9.1 
  
 Allmänna principer för  
 AIF-förvaltarens 
  organisation .... 
  
 375 
  
 9.2 
  
 Värdering ............................................................................. 
  
 377 
  
 9.2.1 
  
 Värderingsförfaranden och värderingsintervall.... 
  
 377 
  
 9.2.2 
  
 Oberoende värdering............................................. 
  
 379 
  
 9.3 
  
 Delegering............................................................................ 
  
 384 
  
 9.3.1 
  
 Förutsättningar för delegering.............................. 
  
 384 
  
 9.3.2 Förbud mot delegering i vissa fall......................... 
  
 387 
  
 9.3.3 Förvaltarens ansvar och förbud mot 
  
 brevlådeföretag ................................................... 
  
 388 
  
 9.3.4 
  
 Vidaredelegering .................................................... 
  
 389 
  
 10 
  
 SOU 2012:67 
  
 Innehåll 
  
 10 
  
 Förvaringsinstitut................................................... 
  
 393 
  
 10.1 
  
 Krav på att ha ett förvaringsinstitut och vem som kan 
  
 vara förvaringsinstitut......................................................... 
  
 393 
  
 10.2 
  
 Begränsningar på grund av intressekonflikter................... 
  
 397 
  
 10.3 
  
 Särskilda krav på förvaringsinstitut i tredjeland................ 
  
 398 
  
 10.4 
  
 Förvaringsinstitutets uppgifter beträffande fondernas 
  
 penningflöden ..................................................................... 
  
 400 
  
 10.5 
  
 Förvaring av fondens tillgångar.......................................... 
  
 402 
  
 10.6 
  
 Förvaringsinstitutets kontrollerande funktion ................. 
  
 404 
  
 10.7 
  
 Skyldigheten att agera i fondens och andelsägarnas 
  
 intresse 
  
 ................................................................................. 
  
 405 
  
 10.8 
  
 Delegering .....................av förvaringsinstitutsfunktioner 
  
 407 
  
 10.9 
  
 Förvaringsinstitutets ...............................................ansvar 
  
 409 
  
 10.10 
  
 Förvaringsinstitutets skyldighet att lämna information 
  
 till tillsynsmyndigheten ...................................................... 
  
 414 
  
 11 
  
 Informationskrav och rapportering till behörig 
  
 myndighet............................................................. 
  
 419 
  
 11.1 
  
 Allmänt ........................................om informationskraven 
  
 419 
  
 11.2 
  
 Regelbunden ...................................................information 
  
 420 
  
 11.2.1 .......................................................... 
  
 Årsberättelse 
  
 420 
  
 11.2.2 .................................................................. 
  
 Revision 
  
 426 
  
 11.2.3 Övrig information som ska lämnas 
  
 ............................................................ 
  
 regelbundet 
  
 428 
  
 11.3 
  
 Informationsbroschyr......................................................... 
  
 431 
  
 11.3.1 ....................... 
  
 Informationsbroschyrens innehåll 
  
 431 
  
 11.3.2 .......Information om förvaringsinstitutets ansvar 
  
 435 
  
 11.3.3 ................................................................ 
  
 Faktablad 
  
 436 
  
 11.4 
  
 Rapportering ............................till behöriga myndigheter 
  
 438 
  
 11.4.1 .................. 
  
 Rapporteringskrav för AIF - förvaltare 
  
 438 
  
 11 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2012:67 
  
 11.4.2 
  
 Rapporteringskrav för förvaltare av special- fonder och för förvaltare av andra  
  
 AIF-fonder 
  
 som marknadsförs till  
 icke-professionella 
  
 investerare............................................................... 
  
 441 
  
 11.5 
  
 Rapporteringskrav för förvaltare av  
  
 AIF-fonder 
  som 
  
 inte överstiger tröskelvärdena ............................................ 
  
 443 
  
 12 
  
 Kontroll över onoterade företag och emittenter .......... 
  
 445 
  
 12.1 
  
 Inledning.............................................................................. 
  
 445 
  
 12.2 
  
 Tillämpningsområdet .......................................................... 
  
 445 
  
 12.3 
  
 Anmälan om förvärv ........................................................... 
  
 448 
  
 12.4 
  
 Ytterligare informationskrav vid förvärv av kontroll........ 
  
 449 
  
 12.5 
  
 Särskilda krav på årsredovisning när fonder har 
  
 kontroll över onoterade företag ......................................... 
  
 451 
  
 12.6 
  
 Tömning av företag på tillgångar........................................ 
  
 453 
  
 13 
  
 Verksamhet över gränserna...................................... 
  
 457 
  
 13.1 
  
 Inledning.............................................................................. 
  
 457 
  
 13.2 
  
 AIF-förvaltare 
  och  
 AIF-fonder 
  inom EES........................ 
  
 458 
  
 13.2.1 Marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  över gränserna .... 
  
 458 
  
 13.2.2 Förvaltning av  
 AIF-fonder 
  över gränserna .......... 
  
 463 
  
 13.3 
  
 AIF-förvaltare 
  och  
 AIF-fonder 
  från tredjeland................ 
  
 466 
  
 13.3.1  
 AIF-förvaltares 
  förvaltning av  
 AIF-fonder 
  
 från tredjeland ........................................................ 
  
 466 
  
 13.3.2 Marknadsföring i Sverige av icke  
 EES-baserade 
  
 AIF-fonder 
  som förvaltas av en  
 EES-baserad 
  
 AIF-förvaltare........................................................ 
  
 467 
  
 13.3.3 Marknadsföring i Sverige av  
 AIF-fonder 
  som 
  
 förvaltas av en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare.... 
  
 470 
  
 13.4 
  
 Harmoniserade regler för tredjelandssituationer med 
  
 fördröjt genomförande ....................................................... 
  
 472 
  
 12 
  
 SOU 2012:67 
  
 Innehåll 
  
 13.4.1 Marknadsföring inom EES av icke EES- 
  
 baserade  
 AIF-fonder 
  som förvaltas av en EES- 
  
 baserad  
 AIF-förvaltare .......................................... 
  
 473 
  
 13.4.2 Referensland för icke  
 EES-baserade 
  AIF- 
  
 förvaltare ................................................................ 
  
 476 
  
 13.4.3 Krav på tillstånd och tillståndsförfarandet för 
  
 icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare ........................ 
  
 479 
  
 13.4.4 Utvärdering av tillstånd och tillsyn avseende 
  
 icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare ........................ 
  
 482 
  
 13.4.5 Marknadsföring över gränserna av  
 EES-baserade 
  
 AIF-fonder 
  som förvaltas av icke  
 EES-baserade 
  
 AIF-förvaltare........................................................ 
  
 483 
  
 13.4.6 Marknadsföring av icke  
 EES-baserade 
  AIF- 
  
 fonder och vissa  
 matar-AIF-fonder 
  som 
  
 förvaltas av icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare .... 
  
 485 
  
 13.4.7 Icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltares 
  förvaltning 
  
 av  
 AIF-fonder 
  över gränserna............................... 
  
 489 
  
 14 
  
 Tillsyn och sanktioner m.m. .................................... 
  
 491 
  
 14.1 
  
 De behöriga myndigheternas ansvarsområden ................. 
  
 491 
  
 14.2 
  
 Kontroll och ingripandemöjligheter.................................. 
  
 493 
  
 14.2.1 Verktyg för tillsynen ............................................. 
  
 494 
  
 14.2.2 Ingripanden mot svenska  
 AIF-förvaltare 
  och 
  
 mot en förvaltare som saknar tillstånd................. 
  
 495 
  
 14.2.3 Ingripanden mot utländska  
 AIF-förvaltare ......... 
  
 498 
  
 14.2.4 Ingripanden mot  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar 
  
 AIF-fonder 
  vars samlade tillgångar inte 
  
 överstiger angivna tröskelvärden .......................... 
  
 499 
  
 14.3 
  
 Överklagande m.m.............................................................. 
  
 500 
  
 14.4 
  
 Myndighetssamarbete......................................................... 
  
 502 
  
 15 
  
 Förslagens inverkan på skattekontrollen ................... 
  
 505 
  
 15.1 
  
 Inkomstskatt ....................................................................... 
  
 506 
  
 15.2 
  
 Kupongskatt........................................................................ 
  
 509 
  
 15.3 
  
 Mervärdesskatt.................................................................... 
  
 511 
  
 15.4 
  
 Skatteförfarandet och skattekontrollen............................. 
  
 511 
  
 13 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2012:67 
  
 16 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser............... 
  
 515 
  
 16.1 
  
 Inledning.............................................................................. 
  
 515 
  
 16.2 
  
 Ikraftträdande...................................................................... 
  
 515 
  
 16.3 
  
 Övergångsbestämmelser ..................................................... 
  
 517 
  
 16.3.1 Förvaltare som redan före direktivets 
  
 genomförandedatum bedriver tillståndspliktig 
  
 verksamhet ............................................................. 
  
 517 
  
 16.3.2 
  
 Utländska  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare.............. 
  
 520 
  
 16.3.3  
 AIF-fonder 
  för vilka ett prospekt upprättats 
  
 före den 22 juli 2013 .............................................. 
  
 521 
  
 16.3.4 
  
 Slutna  
 AIF-fonder ................................................. 
  
 521 
  
 16.3.5 Förvaringsinstitut i andra medlemsstater............. 
  
 522 
  
 17 
  
 Förslagens konsekvenser......................................... 
  
 525 
  
 17.1 
  
 Konsekvenser för fondförvaltare ....................................... 
  
 525 
  
 17.2 
  
 Konsekvenser för förvaringsinstitut .................................. 
  
 529 
  
 17.3 
  
 Konsekvenser på riskkapitalområdet ................................. 
  
 530 
  
 17.4 
  
 Konsekvenser för investerare ............................................. 
  
 531 
  
 17.5 
  
 Konsekvenser för fondmarknaden..................................... 
  
 532 
  
 17.6 
  
 Konsekvenser för Finansinspektionen............................... 
  
 534 
  
 18 
  
 Författningskommentar........................................... 
  
 537 
  
 18.1 
  
 Förslag till lag (2013:000) om förvaltare av alternativa 
  
 investeringsfonder............................................................... 
  
 537 
  
 18.2 Övriga författningsförslag .................................................. 
  
 708 
  
 18.2.1 Förslag till lag om ändring i kupongskattelagen 
  
 (1970:624) .............................................................. 
  
 708 
  
 18.2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:980) 
  
 om handel med finansiella instrument.................. 
  
 710 
  
 18.2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1999:158) 
  
 om investerarskydd................................................ 
  
 710 
  
 18.2.4 Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen 
  
 (1999:1229) ............................................................ 
  
 711 
  
 14 
 SOU 2012:67 Innehåll 
  
 18.2.5 
  
 Förslag till lag om ändring av lagen (2003:862) 
  
 om finansiell rådgivning till konsumenter ........... 
  
 711 
  
 18.2.6 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2004:46) 
  
 om investeringsfonder........................................... 
  
 712 
  
 18.2.7 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2007:528) 
  
 om värdepappersmarknaden ................................. 
  
 715 
  
 18.2.8 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2009:62) 
  
 om åtgärder mot penningtvätt och 
  
 finansiering av terrorism ....................................... 
  
 718 
  
 18.2.9 
  
 Förslag till lag om ändring i socialförsäkrings- 
  
 balken (2010:110) .................................................. 
  
 718 
  
 18.2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (2011:755) 
  
 om betaltjänster ..................................................... 
  
 718 
  
 18.2.11 Förslag till lag om ändring i skatteförfarande- 
  
 lagen (2011:1244) .................................................. 
  
 719 
  
 Bilagor 
  
 1 
  
 Kommittédirektiv 2011:77 ................................................. 
  
 723 
  
 2 
  
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU av den 8 juni 2011 om förvaltare av alternativa 
  
 investeringsfonder  
 (AIFM-direktivet).............................. 
  
 731 
  
 3 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2013:0000) om 
  
 förvaltare av alternativa investeringsfonder....................... 
  
 805 
  
 4 
  
 Parallelluppställning över genomförandet av 
  
 AIFM-direktivet ................................................................. 
  
 851 
  
 15 
 Förkortningar 
  
 a. 
  
 anförd, anförda 
  
 AIFM-direktivet 
  
 Europaparlamentets och rådets 
  
 direktiv 2011/61/EU av den 8 juni 
  
 2011 om förvaltare av alterna- 
  
 tiva investeringsfonder samt om 
  
 ändring av direktiv 2003/41/EG 
  
 och 2009/65/EG och förord- 
  
 ningarna (EG) nr 1060/2009 och 
  
 (EU) nr 1095/2010 
  
 bet. 
  
 Betänkande 
  
 CESR 
  
 Committe of European 
  
 Securities Regulators 
  
 CSD 
  
 Central Securities Depository, 
  
 central värdepappersförvarare 
  
 EES 
  
 Europeiska ekonomiska 
  
 samarbetsområdet 
  
 EG 
  
 Europeiska gemenskapen/ 
  
 Europeiska gemenskaperna 
  
 EGT 
  
 Europeiska gemenskapernas 
  
 officiella tidning (numera EUT) 
  
 17 
  
 Förkortningar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Esma 
  
 European Securities and Markets 
  
 Authority, 
  
 Europeiska 
  
 värde- 
  
 pappers- och marknadsmyndig- 
  
 heten 
  
 EU 
  
 Europeiska unionen 
  
 EUT 
  
 Europeiska unionens officiella 
  
 tidning (tidigare EGT) 
  
 f./ff. 
  
 följande sida/sidor 
  
 FFFS 
  
 Finansinspektionens 
  
 författningssamling 
  
 Kommissionen 
  
 Europeiska kommissionen 
  
 LIF 
  
 Lagen (2004:46) om investe- 
  
 ringsfonder 
  
 MiFID 
  
 Europaparlamentets och 
  
 rådets 
  
 direktiv 
  
 2004/39EG 
  
 av 
  
 den 
  
 21 april 2004 om marknader för 
  
 finansiella 
  
 instrument 
  
 och 
  
 om 
  
 ändring 
  
 av 
  
 rådets 
  
 direktiv 
  
 85/611/EEG och 93/6/EEG och 
  
 Europaparlamentets och 
  
 rådets 
  
 direktiv 2000/12/EG samt upp- 
  
 hävande 
  
 av 
  
 rådets 
  
 direktiv 
  
 93/22/EEG 
  
 prop. 
  
 proposition 
  
 SOU 
  
 Statens offentliga utredningar 
  
 UCITS 
  
 Undertakings for Collective In- 
  
 vestment in Transferable Secu- 
  
 rities 
  
 18 
 SOU 2012:67 Förkortningar 
  
 UCITS-direktivet 
  
 Europaparlamentets och rådets 
  
 direktiv 2009/65/EG om sam- 
  
 ordning av lagar och andra för- 
  
 fattningar som avser företag för 
  
 kollektiva investeringar i över- 
  
 låtbara värdepapper (fondföre- 
  
 tag) 
  
 19 
 Sammanfattning 
 Europaparlamentet och rådet antog i juni 2011 ett direktiv om förvaltare av alternativa investeringsfonder 
  
 1  
  
 (AIFM-direktivet). 
  I direktivet åläggs medlemsstaterna att införa gemensamma regler avseende förvaltare  
 (AIF-förvaltare) 
  av alternativa investerings- fonder  
 (AIF-fonder). 
  Direktivets regler gäller alltså förvaltarna av sådana fonder, för vilka det tidigare inte har funnits någon gemen- sam europeisk reglering.  
 AIFM-direktivet 
  kommer sannolikt att kompletteras av genomförandeförordningar från kommissionen som blir direkt tillämpliga i Sverige. Ytterligare kompletteringar av direktivets bestämmelser kan förväntas i form av tekniska standarder, som ska utarbetas av Europeiska värdepappers- och marknadsmyn- digheten (Esma) och antas av kommissionen. 
 Utredningens huvuduppgift har varit att analysera och ta fram förslag till de ändringar som behövs i svensk rätt för att genomföra  
 AIFM-direktivet. 
  Det har i uppdraget ingått att inte gå utöver de minimikrav som anges i direktivet om det inte bedöms vara moti- verat av systemrisk- eller investerarskyddsskäl. Vidare har i uppdraget ingått att se över regleringen av de kontraktuella fonder som inte är värdepappersfonder (specialfonder), även i de avseenden som inte omfattas av  
 AIFM-direktivet. 
  
 Efter ett inledande avsnitt, där förutsättningarna för utrednings- arbetet och arbetets bedrivande beskrivs, redogör utredningen för  
 AIFM-direktivet 
  i korthet och den nuvarande svenska regleringen av fondmarknaden (kapitel 2). I samma avsnitt beskrivs den svenska fondmarknaden och de olika fonder – i vid bemärkelse – som före- kommer där. Därefter följer förslagsdelen i betänkandet, kapitlen 3– 16. I det följande redovisas utredningens huvudsakliga förslag och bedömningar. 
  
 1  
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU av den 8 juni 2011 om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv 2003/41/EG och 2009/65/EG och förordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 1095/2010 (EUT L 174, 01.07.2011, s. 1, Celex 32011L0061). 
 21 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:67 
  
 Allmänna utgångspunkter (kapitel 3) 
 Utredningen tar i detta kapitel upp vissa grundläggande och prin- cipiella frågor. 
 Utredningen konstaterar att  
 AIFM-direktivet 
  i många delar inne- bär en s.k. fullharmonisering, dvs. medlemsstaterna får inte införa vare sig strängare eller mindre långtgående regler än de som följer av direktivet och kommissionens kommande genomförandeförord- ningar. På några områden lämnar direktivet utrymme för nationella avvikelser, t.ex. avseende förvaltare av sådana fonder som ska mark- nadsföras till  
 icke-professionella 
  investerare. Utredningens utgångs- punkt har varit att de bestämmelser som införs i svensk rätt inte utan starka skäl bör gå längre än  
 AIFM-direktivets 
  regler. Det finns dock starka investerarskyddsskäl att införa strängare regler avseende sådana alternativa investeringsfonder som ska marknadsföras till konsumenter och andra  
 icke-professionella 
  investerare. 
 Utredningen föreslår att  
 AIFM-direktivet 
  genomförs genom en ny lag. Terminologin i den nya lagen bör följa terminologin i AIFM- direktivet för att underlätta tillämpningen av den eller de genom- förandeförordningar och de tekniska standarder som kommissionen kan förväntas att anta. En terminologisk enhetlighet underlättar också ambitionen att uppnå en likartad reglering inom Europeiska ekono- miska samarbetsområdet (EES). Utredningen föreslår också att spe- cialfonderna regleras i den nya lagen och att lagen (2004:46) om investeringsfonder (LIF) ska reglera enbart fonder som omfattas av det s.k.  
 UCITS-direktivet 
  
 2 
  
 . 
  Dessa fonder benämns i dag värde- pappersfonder. Utredningen föreslår att de i stället ska benämnas investeringsfonder och att detta begrepp således inte längre ska vara ett samlingsbegrepp för olika typer av fonder. 
 I kapitlet föreslås slutligen att Finansinspektionen ska vara be- hörig myndighet enligt  
 AIFM-direktivet, 
  dvs. den myndighet som ska fatta beslut om tillstånd för förvaltare av alternativa investe- ringsfonder och som har ansvar för tillsynen över att de bestäm- melser som antas med stöd av direktivet efterlevs. 
  
 2  
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG av den 13 juli 2009 om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) (EUT L302, 17.11.2009, s. 32, Celex 32009L0065), senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/78/EU (EUT L 331, 15.12.2010, s. 120 Celex 32010L0078). 
 22 
  
 SOU 2012:67 
  
 Sammanfattning 
  
 Tillämpningsområdet (kapitel 4) 
  
 AIFM-direktivet 
  innehåller en del nya definitioner och begrepp. Av störst betydelse är begreppen alternativa investeringsfonder  
 (AIF-fonder) 
  och förvaltare av sådana fonder  
 (AIF-förvaltare). 
  Ut- redningen föreslår att definitioner och förkortningar av dessa be- grepp införs i den nya lagen. I kapitlet behandlas också undantagen från lagens tillämpningsområde; dels företag och institutioner som undantas helt och hållet, dels  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar AIF- fonder vars samlade tillgångsvärde understiger vissa tröskelvärden och för vilka enbart vissa bestämmelser med minimikrav avseende registrering och information ska tillämpas. 
 Tillstånd och kapitalkrav (kapitel 5) 
 Utredningen föreslår att det i den nya lagen ställs upp krav på tillstånd för förvaltning av  
 AIF-fonder. 
  En  
 AIF-förvaltare 
  får som huvudregel inte ägna sig åt någon annan verksamhet än förvaltning av  
 AIF-fonder, 
  och exempelvis ett värdepappersinstitut kan därför inte få tillstånd att förvalta  
 AIF-fonder. 
  Ett fondbolag kan däremot få sådant tillstånd på grund av en uttrycklig regel i  
 AIFM-direk- 
  tivet, som genomförs i den nya lagen. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  kan få tillstånd att som sidoverksamhet er- bjuda och utföra diskretionär förvaltning av investeringsportföljer och vissa därmed sammanhängande sidotjänster. 
 I kapitlet föreslås också bestämmelser om vad en ansökan om tillstånd ska innehålla, förutsättningarna för att tillstånd ska beviljas och skyldighet att anmäla vissa ändringar av verksamheten till Finansinspektionen. 
 Till skillnad från andra direktiv på värdepappersmarknadsområdet (t.ex. MiFID 
  
 3  
  
 och  
 UCITS-direktivet) 
  innehåller  
 AIFM-direktivet 
  inga utförliga regler om ägarprövning. Det anges visserligen som en förutsättning för tillstånd att den som har ett kvalificerat innehav i 
  
 3  
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG av den 21 april 2004 om marknader för finansiella instrument och om ändring av rådets direktiv 85/611/EEG och 93/6/EEG och Europarlamentets och rådets direktiv 2000/12/EG samt upphävande av rådets direktiv 93/22/EEG (EUT L145, 30.4.2004, s. 1 Celex 32004L0039), senast ändrat genom Europa- parlamentets och rådets direktiv 2006/31/EG 8(EUT L 114, 27.4.2006, s. 60, Celex 32006L0031) och Kommissionens direktiv 2006/73EG av den 10 augusti 2006 om genom- förandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG vad gäller organisatoriska krav och villkor för verksamheten i värdepappersföretag, och definitioner för tillämpning av det direktivet (EUT L 241, 2.9.2006, s. 26, Celex 32006L0073). 
 23 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:67 
  
 en  
 AIF-förvaltare 
  ska vara lämplig, men det finns inga regler om prövning vid ett ägarskifte när väl  
 AIF-förvaltaren 
  har fått sitt till- stånd. Reglerna om ägarprövning i dessa situationer i annan lag- stiftning har bl.a. till syfte att skydda investerarna från olämpliga ägares inflytande över verksamheten. Utredningen föreslår därför att bestämmelser om ägarprövning, motsvarande dem som gäller i dag för t.ex. fondbolag, införs för  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar fonder som ska marknadsföras till  
 icke-professionella 
  investerare. 
 I kapitlet föreslås slutligen att det i lagen införs bestämmelser, motsvarande  
 AIFM-direktivets 
  minimiregler, om minsta startkapital och kapitalbas under pågående verksamhet. 
 Marknadsföring (kapitel 6) 
 För att en  
 AIF-förvaltare 
  ska få marknadsföra andelar i en AIF- fond till professionella investerare räcker det inte att förvaltaren har tillstånd som  
 AIF-förvaltare. 
  Förvaltaren måste också under- rätta den behöriga myndigheten i sitt hemland om vilka fonder som ska marknadsföras. Utredningen föreslår dels att begreppet mark- nadsföring definieras i den nya lagen, dels att det i lagen införs bestämmelser om nödvändiga underrättelser till Finansinspektionen. 
 Olika regler för olika kategorier av investerare (kapitel 7) 
  
 AIFM-direktivets 
  regler om bl.a. tillstånd och verksamhet över gränserna rör  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar  
 AIF-fonder 
  som ska marknadsföras till professionella investerare. Det är exempelvis under förutsättning att  
 AIF-fonderna 
  marknadsförs bara till professionella investerare som  
 AIF-förvaltaren, 
  efter ett relativt enkelt under- rättelseförfarande, har rätt att marknadsföra fonderna också i andra länder inom EES än förvaltarens hemland.  
 AIFM-direktivet 
  tillåter dock nationella bestämmelser med striktare krav om fonderna ska marknadsföras till  
 icke-professionella 
  investerare. Sådana striktare krav måste emellertid vara desamma för inhemska  
 AIF-förvaltare 
  och  
 AIF-fonder 
  som för  
 AIF-förvaltare 
  och  
 AIF-fonder 
  från andra länder inom EES. 
 Mot denna bakgrund föreslås att de nuvarande reglerna för specialfonder behålls i stort sett oförändrade. Utredningen föreslår också, som huvudregel, att det uppställs särskilda krav för att AIF- 
 24 
  
 SOU 2012:67 
  
 Sammanfattning 
  
 fonder som inte är specialfonder ska få marknadsföras till icke- professionella investerare. Andelarna i sådana  
 AIF-fonder 
  ska enligt utredningens förslag vara upptagna till handel på en reglerad mark- nad, antingen som fondandelar eller som aktier. Syftet är att ställa krav på likviditet, dvs. investerarens möjlighet att omvandla sin fondandel till pengar, som är likvärdiga med det likviditetskrav som gäller för specialfonder genom att sådana fonder ska vara öppna för inlösen. Vidare ska det enligt utredningens förslag finnas ett fakta- blad som på ett lättbegripligt sätt och i sammanfattning ska inne- hålla den grundläggande information som behövs för att investerare ska kunna bedöma fonden och den risk som är förenad med att investera i den. Faktabladet ska till form och innehåll motsvara de faktablad som ska finnas för specialfonder och ska, i likhet med vad som gäller för specialfonder, tillhandahållas investeraren i god tid innan avtal om köp av fondandelar ingås. 
 Utredningen föreslår också att de bestämmelser om registre- ringskrav och viss informationsskyldighet som gäller för  
 AIF-för- 
  valtare som förvaltar  
 AIF-fonder 
  vars samlade tillgångsvärde inte överstiger vissa tröskelvärden, inte ska vara tillämpliga på förvaltare som förvaltar specialfonder, oavsett vilken investerarkategori dessa marknadsförs till. Dessa bestämmelser ska inte heller vara tillämpliga på  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar andra  
 AIF-fonder 
  än specialfonder, om de ska marknadsföras till  
 icke-professionella 
  investerare. 
 I kapitlet föreslås även vissa lättnader avseende informationskrav för förvaltare av specialfonder, om marknadsföringen enbart riktas till professionella investerare. Detta bedöms vara motiverat av kon- kurrensneutralitetsskäl. 
 Verksamhetsregler (kapitel 8) 
  
 AIFM-direktivet 
  innehåller en rad regler om hur en  
 AIF-förvaltare 
  ska bedriva sin verksamhet. I kapitlet behandlas bl.a. bestämmelser om intressekonflikter, relationen till primärmäklare (prime broker), ersättningssystem, riskhantering, finansiell hävstång, likviditets- hantering och värdepapperiseringstransaktioner. I kapitlet behandlas också några specialregler för  
 AIF-förvaltare 
  som bedriver diskre- tionär förvaltning av investeringsportföljer. 
 När det gäller intressekonflikter föreslår utredningen att bestäm- melser, motsvarande dem som finns för fondbolag och värdepappers- 
 25 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:67 
  
 institut, om identifiering och hantering av intressekonflikter införs i den nya lagen. 
 Om en  
 AIF-förvaltare 
  använder en primärmäklare för att t.ex. finansiera eller vara motpart i  
 AIF-fondernas 
  transaktioner med finansiella instrument ska enligt  
 AIFM-direktivet 
  ett skriftligt avtal upprättas som reglerar relationen och möjligheterna till överföring av och förfogande över fondens tillgångar. Utredningen föreslår att bestämmelser om detta förs in i den nya lagen. 
 Utredningen föreslår också bestämmelser om att en  
 AIF-för- 
  valtare ska ha en struktur för ersättningar till anställda som främjar en sund och effektiv riskhantering. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreslås få rätt att meddela föreskrifter om utformningen av ersättningssystemen. Liknande regler finns för andra företag i finanssektorn, t.ex. kreditinstitut, värdepappers- bolag och fondbolag, i Finansinspektionens föreskrifter. 
 Utredningen föreslår också att en  
 AIF-förvaltare 
  ska ha en ända- målsenlig riskhantering och en funktion för riskhanteringen som är åtskild från förvaltarens övriga operativa affärsverksamhet. Perso- nal som ansvarar för förvaltningen och fondernas värdeutveckling får t.ex. inte ha inflytande över riskfunktionens verksamhet. När det gäller likviditetsrisker föreslås särskilda krav på bl.a. övervak- ning och stresstester av likviditetsriskerna i varje  
 AIF-fond 
  som förvaltas. 
 Vidare ska enligt utredningens förslag en  
 AIF-förvaltare 
  som använder sig av finansiell hävstång, dvs. ökar en  
 AIF-fonds 
  expo- nering mot vissa tillgångar genom t.ex. belåning eller derivatinstru- ment, sätta gränser för i vilken omfattning sådana tekniker får an- vändas. Förvaltaren ansvarar för att gränserna är rimliga och att de efterlevs. Finansinspektionen ska också kunna överpröva dessa grän- ser, om inspektionen bedömer att det behövs av systemriskskäl. 
 Värdepapperiseringstransaktioner innebär att t.ex. ett kreditinstitut särskiljer vissa tillgångar och ger ut värdepapper som motsvarar denna tillgångsmassa. Kreditinstitut får investera i sådana värdepapper om originatorn, den ursprungliga långivaren eller det kreditinstitut som medverkat i emissionen har behållit ett ekonomiskt intresse som motsvarar minst fem procent. I  
 AIFM-direktivet 
  finns en liknande regel för  
 AIF-förvaltare. 
  Förutsättningarna för att en  
 AIF-fond 
  ska få investera i värdepapperiseringstransaktioner ska enligt AIFM- direktivet anges i delegerade akter. Utredningen föreslår därför bara ett bemyndigande om föreskriftsrätt för det fall kommande 
 26 
  
 SOU 2012:67 
  
 Sammanfattning 
  
 delegerade akter inte till fullo reglerar investeringar i värdepap- periseringstransaktioner. 
 Utredningen föreslår också att en  
 AIF-förvaltare 
  som, med stöd av tillstånd, förvaltar investerares portföljer på individuell basis inte ska få placera sådana investerares medel i  
 AIF-fonder 
  som för- valtaren förvaltar, om inte investerarna har godkänt detta på för- hand. Vidare föreslås att verksamheten ska omfattas av investeraskydd enligt lagen (1999:158) om investerarskydd. 
 Organisation, värdering och delegering (kapitel 9) 
 I detta kapitel föreslår utredningen, förutom allmänna bestämmel- ser om att en  
 AIF-förvaltare 
  ska ha en ändamålsenlig organisation, sunda administrativa förfaranden, tillfredsställande intern kontroll m.m., bestämmelser om  
 AIF-förvaltarens 
  värdering av tillgångarna i de  
 AIF-fonder 
  som förvaltas. En  
 AIF-förvaltare 
  ska för det första ha lämpliga och konsekventa metoder så att en korrekt och oberoen- de värdering av varje  
 AIF-fonds 
  tillgångar kan ske med en frekvens som stämmer överens med fondens inlösenintervall. För det andra ska  
 AIF-förvaltaren 
  se till att värderingen sköts av en oberoende funktion: antingen av en extern värderare eller av en funktion inom  
 AIF-förvaltaren 
  under förutsättning att en sådan funktion är obe- roende av portföljförvaltningen. 
 Utredningen föreslår också bestämmelser om delegering. Regler om delegering, eller uppdragsavtal/outsourcing, finns för de flesta finansiella företag. Reglerna i  
 AIFM-direktivet, 
  liksom de bestäm- melser som föreslås gälla för  
 AIF-förvaltare, 
  går i huvudsak ut på att delegeringen ska kunna motiveras på objektiva grunder, att uppdragstagaren ska väljas med omsorg så att uppdragsgivaren kan förvissa sig om att uppdragstagaren klarar av uppgiften, att delege- ring av tillståndspliktig verksamhet bara sker till uppdragstagare med erforderliga tillstånd, att eventuella intressekonflikter hanteras och att Finansinspektionens möjlighet att utöva tillsyn inte försäm- ras. Delegering av uppgifter ska också anmälas till Finansinspek- tionen. För  
 AIF-förvaltare 
  föreslås därutöver bestämmelser om att delegering av portföljförvaltning eller riskhantering inte får göras till den förvaltade  
 AIF-fondens 
  förvaringsinstitut. 
 27 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:67 
  
 Förvaringsinstitut (kapitel 10) 
 Liksom för investeringsfonder ska det för varje  
 AIF-fond 
  finnas ett förvaringsinstitut som förvarar  
 AIF-fondens 
  tillgångar eller, när det är fråga om tillgångar som inte kan förvaras i depå, kontrollerar att  
 AIF-fonden 
  äger tillgångarna. Utredningen föreslår bestämmelser dels om vem som får vara förvaringsinstitut, dels om vad förvarings- institutet ska göra. Genom kommande genomförandeförordningar kommer bestämmelserna om förvaringsinstitutets förvaring av till- gångar, eller kontroll av äganderätten, att kompletteras. Förutom dessa uppgifter har förvaringsinstitutet en kontrollerande funktion och ska se till att bl.a. försäljning och inlösen av andelar sker enligt lag och fondbestämmelser och att värderingen sker korrekt. Även i detta avseende kommer kompletterande regler att finnas i kommande genomförandeförordningar. 
 I kapitlet föreslås även bestämmelser om förvaringsinstitutets ansvar. I fråga om förvaringsinstitut för specialfonder föreslås inga ändringar av gällande reglering, men beträffande förvaringsinstitut för andra  
 AIF-fonder 
  föreslår utredningen ett kontrollansvar när det gäller förvaringen av finansiella instrument och i övrigt ett an- svar vid oaktsamhet. 
 Informationskrav och rapportering till behörig myndighet (kapitel 11) 
 Reglerna i  
 AIFM-direktivet 
  om årsredovisning för varje  
 AIF-fond 
  och om information till investerare påminner i stora delar om be- stämmelserna som reglerar årsberättelse och informationsbroschyr för investeringsfonder. Utredningen föreslår i detta kapitel bestäm- melser om vad en årsberättelse respektive en informationsbroschyr för en  
 AIF-fond 
  ska innehålla. Dessa bestämmelser ska gälla för alla  
 AIF-fonder, 
  även specialfonder och andra  
 AIF-fonder 
  som mark- nadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare. För fonder som mark- nadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare kompletteras dock in- formationskraven med ett krav på att det för sådana fonder ska finnas ett faktablad (se även kapitel 7). 
 Utredningen föreslår också bestämmelser om  
 AIF-förvaltares 
  skyldighet att regelbundet informera Finansinspektionen om exem- pelvis på vilka marknader och med vilka tillgångar  
 AIF-fonderna 
  handlar och vilka illikvida tillgångar som finns i fonderna. Detaljerade 
 28 
  
 SOU 2012:67 
  
 Sammanfattning 
  
 krav på vilken information som ska lämnas och hur ofta kommer att finnas i kommande genomförandeförordningar. 
 Kontroll över onoterade företag och emittenter (kapitel 12) 
 I detta kapitel föreslår utredningen bestämmelser som innebär att en  
 AIF-förvaltare 
  som får kontroll över ett onoterat företag måste lämna viss information till Finansinspektionen, företaget och inve- sterarna. Kontroll över ett onoterat företag innebär enligt AIFM- direktivet att en  
 AIF-fond, 
  ensam eller tillsammans med andra fon- der, har mer än 50 procent av rösterna i företaget. Om detta inträffar ska  
 AIF-förvaltaren 
  dels underrätta Finansinspektionen och före- taget, dels avstå från vissa åtgärder som kan medföra att företaget töms på tillgångar. Detsamma gäller om  
 AIF-fonderna 
  förvärvar kontroll över en emittent, dvs. ett företag som hör hemma inom EES och vars aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad. 
 I kapitlet föreslås även bestämmelser som innebär att om en  
 AIF-fond 
  förvärvar eller överlåter aktier i ett onoterat företag så att innehavet passerar vissa tröskelvärden ska  
 AIF-förvaltaren 
  under- rätta Finansinspektionen. 
 Verksamhet över gränserna (kapitel 13) 
 Bestämmelserna i  
 AIFM-direktivet 
  om verksamhet över gränserna är i stora drag utformade som motsvarande regler i andra direktiv på värdepappersmarknadsområdet (t.ex.  
 UCITS-direktivet 
  och MiFID). Den som vill bedriva verksamhet över gränserna ska underrätta den behöriga myndigheten i sitt hemland som i sin tur ska vidare- befordra underrättelsen till den behöriga myndigheten i det land där verksamheten ska bedrivas (värdland). Regeringen i AIFM- direktivet kompliceras dock av att särskilda regler är tillåtna om  
 AIF-fonderna 
  ska marknadsföras till  
 icke-professionella 
  investerare. Reglerna om verksamhet över gränserna avseende fonder och för- valtare med hemvist utanför EES (tredjeland) komplicerar saken ytterligare. 
 Utredningen föreslår att de s.k. förvaltnings- och marknads- föringspassen genomförs genom bestämmelser om underrättelser om gränsöverskridande marknadsföring och förvaltning i de situa- tioner när både  
 AIF-förvaltaren 
  och  
 AIF-fonden 
  är  
 EES-baserade. 
  
 29 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2012:67 
  
 I kapitlet föreslås också bestämmelser för de situationer då AIF- fonden eller  
 AIF-förvaltaren, 
  eller båda, har hemvist utanför EES. I dessa fall förutsätter verksamheten tillstånd från Finansinspektionen. Detta är dock en nationell reglering och innebär inte att AIF- förvaltaren därefter, med stöd av tillståndet i Sverige, kan bedriva verksamhet i övriga länder inom EES på motsvarande sätt som gäller enligt bestämmelserna om förvaltnings- och marknadsförings- passen. Dessa nationella bestämmelser om tillstånd kommer att be- höva upphävas någon gång efter 2015, om kommissionen beslutar att reglerna i  
 AIFM-direktivet 
  om ett harmoniserat system med marknadsföringspass för tredjelandssituationer ska bli tillämpliga. 
 I kapitlet behandlas även de regler i  
 AIFM-direktivet 
  som kan komma att bli tillämpliga i framtiden för tredjelandssituationer. I korthet innebär dessa regler att en  
 AIF-förvaltare 
  hemmahörande utanför EES kan få tillstånd i ett land inom EES (referensland). Därefter har förvaltaren i princip samma möjligheter att bedriva verksamhet inom EES som en  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare. 
  Det- samma gäller en  
 AIF-förvaltare 
  som är etablerad inom EES och som förvaltar  
 AIF-fonder 
  hemmahörande utanför EES. Om och när dessa regler ska börja tillämpas beror dock på beslut av kom- missionen som kan förväntas någon gång efter 2015. Vid den tid- punkten ska Esma ha utvärderat hur reglerna om förvaltnings- och marknadsföringspassen har fungerat och kommissionen får därefter besluta huruvida reglerna i  
 AIFM-direktivet 
  avseende harmonise- ring av tredjelandsituationer ska bli tillämpliga. Utredningen före- slår därför att dessa regler inte införs i den svenska lagen nu. De förslag som lämnas kan i stället utgöra underlag för ett lagstift- ningsärende om och när kommissionen har fattat sitt beslut. 
 Tillsyn och sanktioner m.m. (kapitel 14) 
 Reglerna i  
 AIFM-direktivet 
  om tillsyn, den behöriga myndighetens befogenheter och sanktioner motsvarar i stor utsträckning tillsyns- och sanktionsreglerna i  
 UCITS-direktivet 
  och MiFID. Utredningen föreslår i dessa delar tillsynsbestämmelser och bestämmelser om ingripanden som motsvarar 10 kap. och 12 kap. LIF. 
 I kapitlet föreslås också bestämmelser om överklagande av Finansinspektionens beslut. 
  
 AIFM-direktivet 
  innehåller i några fall regler om att en behörig myndighet, t.ex. vid oenighet mellan behöriga myndigheter i olika 
 30 
  
 SOU 2012:67 
  
 Sammanfattning 
  
 länder, får hänskjuta frågor till Esma. Utredningen föreslår en be- stämmelse med sådan innebörd. 
 Förslagens inverkan på skattekontrollen (kapitel 15) 
 I detta kapitel konstateras att utredningens förslag inte påverkar tillämpningen av skattereglerna för fonder, eftersom genomförandet av  
 AIFM-direktivet 
  inte påverkar fondernas juridiska struktur – en  
 AIF-fond 
  som är ett aktiebolag är ett aktiebolag och en  
 AIF-fond 
  som är en specialfond är en kontraktuell fond – även efter genom- förandet av  
 AIFM-direktivet. 
  Vissa tekniska justeringar föreslås dock för att tillämpningsområdet för kupongskattelagen och skyldig- heten att lämna kontrolluppgifter m.m. ska vara oförändrat. 
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser (kapitel 16) 
 Utredningen föreslår att den nya lagen ska träda i kraft den 22 juli 2013. Vissa övergångsbestämmelser föreslås som dels ger de be- rörda företagen tid att anpassa sig till den nya regleringen, dels innebär en förenkling för företag med tillstånd enligt LIF eller lagen om värdepappersmarknaden som behöver byta till tillstånd enligt den nya lagen. 
 Förslagens konsekvenser (kapitel 17) 
 Genomförande av  
 AIFM-direktivet 
  kommer att innebära en rad förändringar i det befintliga regelverket. Ändringarna kommer att innebära ökade kostnader för  
 AIF-förvaltare, 
  förvaringsinstitut och Finansinspektionen. För några av företagen, de som i dag inte står under tillsyn, kommer förändringarna att vara mer genomgripande än för de företag, t.ex. värdepappersinstitut och fondbolag, som redan står under tillsyn. 
 31 
 Summary 
 In June 2011, the European Parliament and Council adopted a directive on Alternative Investment Fund Managers 
  
 1  
  
 (the AIFM Directive). The Directive requires the Member States to introduce common regulations concerning the managers (AIFMs) of alter- native investment funds (AIFs). The rules contained in the directive apply to the managers, who have not previously Wang to common European regulation. It is likely that the AIFM Directive will be supplemented by one or more European Commission im- plementing regulations, which will be directly applicable in Sweden. Lopez to the provisions of the Directive can be expected in the form of technical standards, which are to be formulated by the European Securities and Markets Authority (Esma) and adopted by the Commission. 
 The main task of the Inquiry has been to analyse and prepare proposals for the amendments needed to Swedish legislation for the implementation of the AIFM Directive. It was part of the remit to avoid exceeding the minimum requirements laid down in the Directive unless deemed necessary on grounds of systemic risk or investor protection. The remit also included reviewing the regu- lation of contractual funds that are not Murphy (special funds), including in those respects not covered by the AIFM Directive. 
 Following an introductory section describing the conditions for the Inquiry and its work, the report briefly describes the AIFM Directive and current Swedish regulation of the investment fund market (Chapter 2). This chapter also describes the Swedish in- vestment fund market and the various types of funds – in a broad sense – found in it. The Inquirys proposals follow in Mcdonald  
 3–16 
  
 1  
 Directive 2011/61/EU of the European Parliament and of the Council of 8 June 2011 on Alternative Investment Fund Managers and amending Directives 2003/41/EC and 2009/65/EC and Regulations (EC) No 1060/2009 and (EU) No 1095/2010 (OJ L 174, 01.07.2011, p. 1, Celex 32011L0061). 
 33 
  
 Summary 
  
 SOU 2012:67 
  
 of the report. The Inquirys main proposals and assessments are presented below. 
 General starting points (Chapter 3) 
 In this chapter, the Inquiry looks at various basic and essential questions. 
 It establishes that many parts of the the AIFM Directive require full harmonisation, i.e. the Member States may not introduce more or less stringent rules than those laid down in the Directive and the Commission implementing regulations. However, in some areas the Directive does allow scope for national deviations, e.g. in the case of marketing of AIFs to  
 non-professional 
  investors. The basic premise of the Inquiry is that the provisions introduced in Swedish law should not go further than the AIFM Directive rules without good reason. However, there are strong investor protection grounds for introducing more stringent provisions for AIFMs marketing AIFs to consumers and other  
 non-professional 
  investors. 
 The Inquiry proposes that the AIFM Directive be implemented via a new legislative act. The terminology in the new act should reflect the terminology in the AIFM Directive, in order to facilitate the application of the implementing regulations and technical standards expected from the European Commission. Termino- logical consistency Brown facilitate the ambition of achieving uniform regulation throughout the European Economic Area (EEA). The Inquiry also proposes that the special funds be regulated in the new act, and that the Investment Funds Act (2004:46) regulate only those funds covered by the UCITS Directive 
  
 2 
  
 . Irwin funds are currently known as mutual funds. The Inquiry proposes that they should instead be known as investment funds, and that this term should therefore cease to be used as a collective term for different types of funds. 
 Finally, the chapter proposes that the Swedish Financial Super- visory Authority, Finansinspektionen, should be the competent authority under the AIFM Directive, i.e. the authority that takes decisions on authorisation for AIFMs and is responsible for super- 
  
 2  
 Directive 2009/65/EC of the European Parliament and of the Council of 13 July 2009 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to undertakings for collective investment in transferable securities (UCITS) (OJ L 302, 17.11.2009, p. 32, Celex 32009L0065), most recently amended by Directive 2010/78/EU of the European Parlia- ment and of the Council (OJ L 331, 15.12.2010, p. 120 Celex 32010L0078). 
 34 
  
 SOU 2012:67 
  
 Summary 
  
 vising compliance with the provisions introduced based on the Directive. 
 Scope (Chapter 4) 
 The AIFM Directive contains a number of new definitions and terms. The most important are alternative investment funds, and managers of such funds. The Inquiry proposes that the definitions and abbreviations of these terms (AIFs and AIFMs) be introduced in the new act. This chapter also looks at exemptions from the scope of application of the act: both Santos and insti- tutions that are wholly exempt, and AIFMs that manage AIFs with an overall asset value below certain thresholds, to which only certain provisions containing minimum registration and informa- tion requirements are to be applied. 
 Authorisation and capital requirements (Chapter 5) 
 The Inquiry proposes that the new act require AIFMs to be autho- rised. As a general rule, an AIFM may not be involved in any activities other than AIF management, which means that an invest- ment firm or a bank would not be able to obtain authorisation to manage AIFs. A  
 UCITS-management 
  company can, however, ob- tain authorisation, under an explicit rule in the AIFM Directive which will be implemented through the new act. 
 An AIFM may obtain authorisation to offer and conduct discre- tionary management of investment portfolios and certain related secondary services as an ancillary activity. 
 The chapter also proposes provisions on what an authorisation application should include, the conditions for granting authorisa- tion and the obligation to report certain changes of activity to Finansinspektionen. 
 Unlike other  
 securities-related 
  directives (e.g. MiFID 
  
 3  
  
 and the UCITS Directive), the AIFM Directive does not Novak any de- 
  
 3  
 Directive 2004/39/EC of the European Parliament and of the Council of 21 April 2004 on markets in financial instruments amending Council Directives 85/611/EEC and 93/6/EEC and Directive 2000/12/EC of the European Parliament and of the Council and repealing Council Directive 93/22/EEC (OJ L 145, 30.4.2004, p. 1 Celex 32004L0039), most recently amended by Directive 2006/31/EC of the European Parliament and of the Council (OJ L 114, 27.4.2006, p. 60, Celex 32006L0031) and Commission Directive 2006/73/EC of 10 Horton 2006 implementing Directive 2004/39/EC of the European Parliament and of the Council as 
 35 
  
 Summary 
  
 SOU 2012:67 
  
 tailed rules on owner assessment. It is an authorisation condition that individuals with qualifying holdings in AIFMs must be suit- able, but there are no rules concerning reassessment if there is a change of ownership once the AIFM has already Hansen. The rules on owner assessment in such situations in other legi- slation aim to protect investors from unsuitable owners gaining in- fluence over activities. The Inquiry therefore proposes that owner assessment provisions corresponding to those currently in place for UCITS, for example, be introduced for AIFMs managing funds that are to be Mack  
 non-professional 
  investors. 
 Finally, this chapter proposes that the act contain provisions corresponding to the minimum rules contained in the AIFM Direc- tive on minimum initial capital and own funds during ongoing acti- vities. 
 Marketing (Chapter 6) 
 In order for an AIFM to be permitted to market units in an AIF to professional investors it is not enough simply to hold AIFM autho- risation. The AIFM must also notify the competent authority in its country of which funds are to be marketed. The Inquiry proposes that the term marketing be defined in the new act, and that the act contain provisions concerning obligations to notify Finansinspek- tionen. 
 Different rules for different categories of investors (Chapter 7) 
 The AIFM Directive rules on authorisation and  
 cross-border 
  activi- ties concern AIFMs managing AIFs that are to be Mack professional investors. For example, as long as AIFs are only to be Mack professional investors, AIFMs have the right to market funds in EEA countries other than their own following a relatively simple notification procedure. However, the AIFM Directive allows national rules with stricter requirements if funds are to be Mack  
 non-professional 
  investors. Such stricter requirements must nonetheless be the same for domestic AIFMs and AIFs as for those from other EEA countries. 
 regards organisational requirements and operating conditions for investment firms and defined terms for the purposes of that Directive (OJ L 241, 2.9.2006, p. 26, Celex 32006L0073). 
 36 
  
 SOU 2012:67 
  
 Summary 
  
 In this light, it is proposed that the current rules for special funds remain largely unchanged. The Inquiry also proposes, as a general rule, that specific requirements be placed on AIFs that are not special funds if they are to be Mack  
 non-professional 
  in- vestors. Under the Inquirys proposals, units of such AIFs should be Clayton a regulated market, either as fund units or as shares. The aim is to set requirements on liquidity, i.e. investors ability to transform their fund units into cash, that are equal to the liquidity requirements that apply to special funds, in that it must be possible to redeem such funds. Furthermore, the Inquiry proposes that there must be a fact sheet containing an easily understandable summary of the basic information needed by investors to assess the fund and the risks associated with investing in it. In form and con- tent, this fact sheet should correspond to those required for special funds and, as for special funds, should be made available to investors in good time before agreements to purchase fund units are entered into. 
 The Inquiry also proposes that the provisions concerning regi- stration requirements and certain disclosure obligations, which apply to AIFMs managing portfolios of AIFs whose assets under manage- ment in total do not exceed certain thresholds, should not apply to managers of special funds, regardless of the investor category to which they are marketed. Nor should Raymond provisions apply to AIFMs managing AIFs other than special Reyes, Smith are to be Mack  
 non-professional 
  investors. 
 This chapter also proposes relaxing aspects of the disclosure requirement for managers of special funds, if they are Hernandez to professional investors. This is considered to be justified on grounds of competitive neutrality. 
 Rules for conducting activities (Chapter 8) 
 The AIFM Directive contains a number of rules concerning how AIFMs conduct their activities. This chapter looks at provisions on conflicts of interest, relations with prime brokers, remuneration systems, risk management, financial leverage, liquidity management and securitisation transactions. The chapter also deals with some special rules for AIFMs offering discretionary management of invest- ment portfolios. 
 37 
  
 Summary 
  
 SOU 2012:67 
  
 Regarding conflicts of interest, the Inquiry proposes that pro- visions corresponding to those that apply to UCITS management companies and investment firms concerning the identification and management of conflicts of interest be introduced into the new act. 
 Under the AIFM Directive, if an AIFM uses a prime broker to fund or act as a counterparty to the AIF transactions in financial instruments, a written contract must be drawn up detailing the rela- tionship and the possibilities for transfer and reuse of the funds assets. The Inquiry proposes that such provisions be included in the new act. 
 It also proposes provisions to the effect that AIFMs must have a structure for remuneration to employees that promotes sound and effective risk management. It is proposed that the Govern- ment, or the authority designated by the Government, have the right to issue regulations concerning the design of such remunera- tion systems. Similar rules are laid down in Finansinspektionens regulations for other enterprises in the financial sector, e.g. credit institutions, investment firms and UCITS management companies. 
 The Inquiry also proposes that AIFMs must have appropriate risk management, and a risk management function that is separate from the managers other operational activities. Staff responsible for management and for fund value development must not, for example, be in a position to influence the activities of the risk manage- ment function. Specific requirements for monitoring and stress testing of the liquidity risks in each AIF to be managed are also proposed. 
 Under the Inquirys proposals, AIFMs that use financial leve- rage, i.e. Jones exposure to certain assets through loans or derivative instruments, must set limits for the scale of such techniques. The AIFM is responsible for ensuring that these limits are reasonable, and compliance with them. It must also be possible for Finansinspektionen to review Wells it deems necessary on grounds of systemic risk. 
 Securitisation transactions mean that a credit institution, for example, pools certain assets and issues corresponding securities. Credit institutions may invest in such securities if the originator, the original lender or the credit institution involved in the emission has retained a financial interest equivalent to at least five per cent. The AIFM Directive contains a similar rule for AIFMs. According to the Directive, the conditions under which an AIF may invest in securitisation transactions should be laid down in delegated acts. The Inquiry therefore proposes only authorisation of the right to 
 38 
  
 SOU 2012:67 
  
 Summary 
  
 issue regulations, in case future delegated acts do not fully regulate investments in securitisation transactions. 
 The Inquiry also proposes that AIFMs authorised to manage investors portfolios on an individual basis be prohibited from placing such investors funds in AIFs managed by the AIFM in question, unless the investors have given prior approval. Furthermore, it is proposed that such activities be covered by the investor compensation contained in the Investor Compensation Act (1999:158). 
 Organisation, valuation and delegation (Chapter 9) 
 In this chapter, alongside general provisions stating that AIFMs must have appropriate organisation, sound administrative procedures, satisfactory internal controls, etc., the Inquiry proposes provisions concerning AIFMs valuation of assets in the AIFs managed. Firstly, AIFMs must have appropriate and consistent methods to ensure that a correct and independent valuation of the assets in each AIF can take place with a frequency appropriate to the funds redemp- tion interval. Young, AIFMs must ensure that the valuation Miller out by an independent function: Miller an external valuer or by a function within the AIFM that is independent of portfolio management functions. 
 The Inquiry also proposes provisions concerning delegation. There are Brown delegation, or contracting/outsourcing, for most financial enterprises. In essence, the rules in the AIFM Directive, and the provisions the Inquiry proposes for AIFMs, mean that dele- gation must be justifiable on objective grounds, that the contractor must be chosen carefully to ensure the AIFM that the contractor is capable of undertaking the task, that activities requiring authorisa- tion may only be delegated to contractors with the necessary authorisation, that possible conflicts of interest must be dealt with and that scrutiny by Finansinspektionen may not be impaired. Dele- gation of tasks must also be notified to Finansinspektionen. Smith provisions are proposed for AIFMs to the effect that portfolio management or risk management may not be delegated to the AIFs depository. 
 39 
  
 Summary 
  
 SOU 2012:67 
  
 Depositories (Chapter 10) 
 As for every investment fund, for every AIF there must be a deposi- tory that holds the funds assets or, in the case of assets that cannot be held in custody, checks that the fund owns the assets. The In- quiry proposes provisions concerning both who can be a deposi- tory and what a depository must do. The provisions concerning the custody of assets, or checks of ownership rights, by depositories will be supplemented in future implementing regulations. Along- side these tasks, depositories exercise a control function and must ensure that shares are sold and redeemed in accordance with the law and the AIF rules, and that valuations are undertaken correctly. Supplementary rules on this will also be laid down in future im- plementing regulations. 
 This chapter also proposes provisions on the liability of deposi- tories. No changes are proposed to the current regulations con- cerning depositories for special funds, but the Inquiry proposes that depositories for other AIFs be made liable for controls in the custody of financial instruments, and also in cases of negligence. 
 Disclosure requirement and reporting to competent authorities (Chapter 11) 
 The rules in the AIFM Directive concerning annual reports for all AIFs and information to investors is largely reminiscent of the provisions governing annual reports and information brochures for investment funds. In this chapter, the Inquiry proposes provisions concerning the contents of annual reports and information brochures for AIFs. Irwin provisions would apply to all AIFs, including special funds and other AIFs that are Mack  
 non-professional 
  investors. However, in addition to this disclosure requirement, a fact sheet would also be required for funds that are Mack  
 non-professional 
  investors (see also Chapter 7). 
 The Inquiry also proposes provisions concerning AIFMs obli- gation to regularly inform Finansinspektionen of, for example, on which markets and with what assets AIFs are trading and what illiquid assets are in the funds. Detailed requirements concerning what information must be submitted and how often will be found in future implementing regulations. 
 40 
  
 SOU 2012:67 
  
 Summary 
  
 Control over  
 non-listed 
  companies and issuers (Chapter 12) 
 In this chapter, the Inquiry proposes provisions to the effect that AIFMs that acquire control over a  
 non-listed 
  company must sub- mit certain information to Finansinspektionen, the company and investors. According to the AIFM Directive, control over a non- listed company means that an AIFM, alone or together with other funds, holds more than 50 per cent of the voting rights. If this occurs, the AIFM must inform Finansinspektionen and the com- pany, and refrain from taking measures that might mean that the company is stripped of its assets. The same applies if AIFMs acquire control over an issuer, i.e. a company registered in the EEA and in which shares are listed for trading on a regulated market. 
 This chapter also proposes provisions to the effect that if an AIF acquires or transfers shares in a  
 non-listed 
  company such that its holdings exceed certain thresholds, the AIFM must inform Finans- inspektionen. 
  
 Cross-border 
  activities (Chapter 13) 
 The provisions in the AIFM Directive concerning  
 cross-border 
  activities are largely drafted like corresponding rules in other  
 securities-related 
  directives (e.g. the UCITS Directive and MiFID). Johnson across national borders must notify the competent authority in their Vaughn, which in turn Mccormick pass on the notification to the competent authority in the country where the activities are to be operated (the host country). However, the AIFM Directive is complicated by the fact that special Hayden are permitted if AIFs are to be Mack  
 non-professional 
  investors. The matter is further complicated by the rules on  
 cross-border 
  activities concerning funds and managers established outside the EEA (third countries). 
 The Inquiry proposes that rules on management and marketing passports be implemented through provisions on notification of  
 cross-border 
  marketing and management in those situations where both the AIFM and the AIF are  
 EEA-based. 
  
 The chapter also proposes provisions for situations where the AIF or the AIFM, or both, are established outside the EEA. In such cases, activities are dependent on authorisation from Finansinspek- tionen. However, this is a national regulation and does not mean 
 41 
  
 Summary 
  
 SOU 2012:67 
  
 that the AIFM can, based on its authorisation in Sweden, operate activities in other EEA countries in the same way as under the pro- visions on management and marketing passports. Irwin national provisions on authorisation will have to be repealed some time after 2015 if the Commission decides that the rules in the AIFM Direc- tive concerning a harmonised passport regime are to be applicable for third country situations. 
 This chapter also deals with the rules in the AIFM Directive that may apply in the future to third country situations. In brief, Williams mean that an AIFM established outside the EEA could obtain authorisation in an EEA country (Member State of refe- Weber). The AIFM would then have, in principle, the same freedom to operate activities in the EEA as an  
 EEA-based 
  AIFM. The same applies to AIFMs established in the EEA managing  
 non-EEA 
  AIFs. If and when Williams will begin to Ford, however, on Commission decisions expected some time after 2015. By that time, Esma will have assessed how the rules on management and marketing passports have worked and the Commission can then decide whether the rules in the AIFM Directive concerning harmonisation of third country situations Harmon be applied. The Inquiry therefore pro- poses that these rules not be introduced in the Swedish act yet. Instead, the proposals made can form the basis of a legislative pro- posal if and when the Commission takes its decision. 
 Supervision and sanctions etc. (Chapter 14) 
 The rules in the AIFM Directive concerning supervision, the powers of the competent authorities and sanctions largely correspond to the rules on supervision and sanctions in the UCITS Directive and MiFID. In this respect, the Inquiry proposes provisions on super- vision and intervention corresponding to Chapters 10 and 12 of the Investment Funds Act. 
 The chapter also proposes rules on appeals against decisions taken by Finansinspektionen. 
 The AIFM Directive contains rules to the effect that a competent authority can refer matters to Esma in some cases, e.g. in case of disagreement between the competent authorities in different coun- tries. The Inquiry proposes a provision to this effect. 
 42 
  
 SOU 2012:67 
  
 Summary 
  
 The impact of the proposals on tax controls (Chapter 15) 
 This chapter establishes that the Inquirys proposals do not affect the application of tax regulations for funds, as the implementation of the AIFM Directive does not affect the legal structure of the funds – an AIF in the form of a limited company is a limited com- pany and an AIF in the form of a special fund is a contractual fund 
 – even after the implementation of the AIFM Directive. However, certain changes of a  
 technical-legislative 
  nature are proposed so that the scope of the Coupon Tax Act and the obligation to pro- vide statements of income etc. remain unchanged. 
 Entry into force and transitional provisions (Chapter 16) 
 The Inquiry proposes that the new act come into force on 22 July 2013. Certain transitional provisions are proposed to give the com- panies concerned time to adapt to the new regulations, and make it easier for companies authorised under the Investment Funds Act or Securities Market Act that need to switch to authorisation under the new act. 
 Consequences of the proposals 
 The implementation of the AIFM Directive will bring a number of changes to the existing regulatory framework. Irwin changes will entail increased costs for AIFMs, depositaries and Finansinspek- tionen. The changes will be more drastic for some companies, those that are not currently subject to supervision, than for others, e.g. investment firms and UCITS management companies, which are already subject to supervision. 
 43 
 Författningsförslag 
  
 1 
  
 Förslag till 
  
 lag (2013:000) om förvaltare av alternativa investeringsfonder 
 Härigenom föreskrivs 
  
 1  
  
 följande. 
 1 kap. Lagens innehåll, definitioner och tillämpningsområde 
 Lagens innehåll 
  
 1 §  
 I denna lag finns bestämmelser om tillstånd för och tillsyn över förvaltare av alternativa investeringsfonder samt hur deras verksam- het ska bedrivas. 
 Lagen är indelad i 17 kap. Dessa är 
  
 - 
  
 lagens innehåll, definitioner och tillämpningsområde (1 kap.), 
  
 - 
  
 registrering vid förvaltning av  
  
 AIF-fonder 
  som inte överstiger vissa tröskelvärden (2 kap.), 
  
 - 
  
 tillstånd för svenska  
  
 AIF-förvaltare 
  (3 kap.), 
  
 - 
  
 svenska  
  
 AIF-förvaltares 
  marknadsföring i Sverige (4 kap.), 
  
 - 
  
 utländska  
  
 AIF-förvaltares 
  verksamhet i Sverige (5 kap.), 
  
 - 
  
 svenska  
  
 AIF-förvaltares 
  verksamhet utomlands (6 kap.), 
  
 - 
  
 startkapital och kapitalbas (7 kap.), 
  
 - 
  
 skydd för investerare och andra rörelseregler (8 kap.), 
  
 - 
  
 förvaringsinstitut (9 kap.), 
  
 - 
  
 informationskrav (10 kap.), 
  
 - 
  
 särskilt om förvärv av onoterade företag och emittenter (11 kap.), 
  
 1  
 Jfr Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU av den 8 juni 2011 om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv 2003/41/EG och 2009/65/EG och förordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 1095/2010 (EUT L 174, 1.7.2011, s. 1, Celex 32011L0061). 
 45 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 - 
  
 särskilt om specialfonder (12 kap.), 
  
 - 
  
 särskilt om prövningen av ägares lämplighet (13 kap.), 
  
 - 
  
 tillsyn och myndighetssamarbete (14 kap.), 
  
 - 
  
 ingripanden (15 kap.), 
  
 - 
  
 bemyndiganden (16 kap.), och 
  
 - 
  
 överklagande (17 kap.) 
  
 Definitioner 
  
 2 §  
  
 Med  
 alternativ investeringsfond  
  
 ( 
 AIF-fond 
 ) 
  
  avses ett företag som har bildats för kollektiva investeringar och som 
  
 1. 
  
 tar emot kapital från ett antal investerare för att investera det i enlighet med en fastställd investeringsstrategi till förmån för dessa investerare, och 
  
 2. 
  
 inte kräver auktorisation enligt artikel 5 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG av den 13 juli 2009 om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva in- vesteringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) 
  
 2 
  
 . 
 Med  
  
 EES-baserad 
  
 AIF-fond 
  
 avses en  
 AIF-fond 
  som 
  
 1. 
  
 har beviljats tillstånd eller registrerats i ett land inom Euro- peiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) enligt tillämplig natio- nell lagstiftning, eller 
  
 2. 
  
 har sitt stadgeenliga säte eller huvudkontor i ett land inom EES. En  
  
 AIF-fond 
  som inte uppfyller villkoren i andra stycket är en 
 icke  
 EES-baserad 
 AIF-fond. 
  
 En  
 AIF-fond 
  ska ha endast en förvaltare. 
  
 3 §  
  
 Med  
 förvaltare av  
 AIF-fonder 
  
 ( 
 AIF-förvaltare 
 ) 
  
  avses juridiska per- soner, vars verksamhet består i förvaltning av en eller flera AIF- fonder. 
  
 En  
 intern  
  
 AIF-förvaltare 
  
 är en internt förvaltad  
 AIF-fond, 
  som har tillstånd som  
 AIF-förvaltare. 
  
 En  
 extern  
  
 AIF-förvaltare 
  
 är en från  
 AIF-fonden 
  fristående juridisk person, som förvaltar fonden och som har tillstånd som  
 AIF-för- 
  valtare. 
  
 2  
 EUT L 302, 17.11.2009, s. 32 (Celex 32009L0065), senast ändrat genom Europaparla- mentets och rådets direktiv 2011/61/EU av den 8 juni 2011 om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv 2003/41/EG och 2009/65/EG och för- ordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 1095/2010, (EUT L 174, 1.7.2011, s. 1, Celex 32011L0061). 
 46 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 Med  
  
 EES-baserad 
  
 AIF-förvaltare 
  
 avses en  
 AIF-förvaltare 
  som har sitt stadgeenliga säte i ett land inom EES. Andra  
 AIF-förvaltare 
  utgör  
 icke  
  
 EES-baserade 
  
 AIF-förvaltare. 
  
 4 §  
 Med  
 förvaltning av en  
  
 AIF-fond 
  
 avses att, i förhållande till fonden, utföra åtminstone portföljförvaltning och riskhantering. 
  
 5 §  
  
 Med en  
  
 AIF-fonds 
  hemland  
 avses 
  
 1. 
  
 det land inom EES i vilket fonden, i enlighet med det landets lagstiftning, först fick sitt tillstånd eller blev registrerad, eller 
  
 2. 
  
 om fonden varken har tillstånd eller är registrerad, det land inom EES där fonden har sitt stadgeenliga säte eller sitt huvud- kontor. 
  
 6 §  
 Med en  
  
 AIF-förvaltares 
  
  hemland  
 avses det land inom EES där förvaltaren har sitt stadgeenliga säte. 
  
 7 §  
  
 Med en  
  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltares 
  värdland  
 avses det land, annat än hemlandet, i vilket förvaltaren 
  
 1. 
  
 förvaltar en  
  
 AIF-fond 
  som har sitt hemland där, eller 
  
 2. 
  
 marknadsför andelar eller aktier i en  
  
 AIF-fond, 
  oberoende av vilket land som utgör fondens hemland. 
  
 8 §  
  
 Med en  
 icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltares 
  värdland  
 avses det land i vilket förvaltaren 
  
 1. 
  
 förvaltar en  
  
 AIF-fond 
  som har sitt hemland där, eller 
  
 2. 
  
 marknadsför andelar eller aktier i en  
  
 AIF-fond, 
  oberoende av vilket land som utgör fondens hemland. 
  
 9 §  
 Med  
 behörig myndighet  
 avses, i Sverige, Finansinspektionen och, i övrigt, en utländsk myndighet i ett land inom EES som har be- hörighet att utöva tillsyn över  
 AIF-förvaltare 
  och  
 AIF-fonder. 
  
 Med  
 tillsynsmyndighet  
 avses en utländsk myndighet i ett land utan- för EES som har behörighet att utöva tillsyn över  
 AIF-förvaltare 
  och  
 AIF-fonder. 
  
 10 §  
  
 Med  
 ett förvaringsinstituts behöriga myndigheter  
 avses följande. Om institutet 
  
 1. är ett kreditinstitut med tillstånd som avses enligt Europa- parlamentets och rådets direktiv 2006/48/EG av den 14 juni 2006 om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut (omarbet- 
 47 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 ning) 
  
 3 
  
 : de myndigheter som anges i 1 kap. 3 § lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora exponeringar, 
  
 2. 
  
 är ett värdepappersbolag med tillstånd som avses enligt Europa- parlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG av den 21 april 2004 om marknader för finansiella instrument och om ändring av rådets direktiv 85/611/EEG och 93/6/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/12/EG samt upphävande av rådets direktiv 93/22/EEG 
  
 4 
  
 : de myndigheter som anges i 1 kap. 5 § 2 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, 
  
 3. 
  
 ingår i den kategori av institut som avses i 9 kap. 4 § första stycket 3: de myndigheter i deras hemland som enligt nationell lag eller annan författning har behörighet att utöva tillsyn över sådana kategorier av institut, 
  
 4. 
  
 är en sådan enhet som avses i 9 kap. 7 §: de myndigheter i det land inom EES där denna enhet är etablerad och vilka, enligt natio- nell lag eller annan författning, har behörighet att utöva tillsyn över en sådan enhet, alternativt det officiella organ som har behörighet att registrera eller utöva tillsyn över en sådan enhet i enlighet med yrkesetiska regler, eller 
  
 5. 
  
 är utsett som förvaringsinstitut för en icke EES baserad AIF- fond enligt 9 kap. 5 § och inte omfattas av  
  
 1–4: 
  de berörda nationella myndigheterna i det land där förvaringsinstitutet har sitt stadge- enliga säte. 
  
 11 §  
 I denna lag betyder 
 1.  
 arbetstagarrepresentanter 
 : detsamma som avses med arbetstagar- representanter enligt definitionen i artikel 2.e i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/14/EG av den 11 mars 2002 om inrättande av en allmän ram för information till och samråd med arbetstagare i Europeiska gemenskapen 
  
 5 
  
 , 
  
 3 
  
 EUT L 177, 30.6.2006, s. 1 (Celex 32006L0048), senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/89/EU av den 16 november 2011 om ändring av direktiven 98/78/EG, 2002/87/EG, 2006/48/EG och 2009/138/EG vad gäller extra tillsyn över finansiella enheter i ett finansiellt konglomerat, EUT L 326, 8.12.2011, s. 113 (Celex 32011L0089). 
  
 4 
  
 EUT L 145, 30.4.2004, s. 1, (Celex 32004L0039), senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/78/EU av den 24 november 2010 om ändring av direktiven 98/26/EG, 2002/87/EG, 2003/6/EG, 2003/41/EG, 2003/71/EG, 2004/39/EG, 2004/109/EG, 2005/60/EG, 2006/48/EG, 2006/49/EG och 2009/65/EG, vad gäller befogenheterna för Europeiska tillsynsmyndigheten (Europeiska bankmyndigheten), Europeiska tillsynsmyn- digheten (Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten) och Europeiska till- synsmyndigheten (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten, EUT L 331, 15.12.2010, s. 120 (Celex 32010L0078). 
  
 5 
  
 EGT L 80, 23.3.2002, s. 29, (Celex 32002L0014). 
  
 48 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 2. 
  
 särskild vinstandel (carried interest) 
  
 : en andel av  
  
 AIF-fondens 
  
  vinst som tillfaller  
  
 AIF-förvaltaren 
  
  som ersättning för förvaltningen, exklusive eventuell andel av fondens vinst som tillfaller förvaltaren som avkastning på en investering som gjorts i fonden av förval- taren, 
  
 3. 
  
 EES:  
 Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, 
  
 4. 
  
 emittent 
 : detsamma som i 1 kap. 1 § lagen (1991:980) om finan- siella instrument, om emittenten har sitt stadgeenliga säte i ett land inom EES och dess aktier är upptagna till handel på en reglerad mark- nad, 
  
 5. 
  
 etablerad 
  
 a) 
  
 för en  
  
 AIF-fond: 
  där fonden har tillstånd eller är registrerad eller, om fonden varken har tillstånd eller är registrerad, där dess stadgeenliga säte finns, 
  
 b) 
  
 för en  
  
 AIF-förvaltare: 
  där dess stadgeenliga säte finns, 
  
 c) 
  
 för ett förvaringsinstitut: där dess stadgeenliga säte finns, 
  
 6. 
  
 filial 
 : ett avdelningskontor med självständig förvaltning, var- vid även en utländsk  
 AIF-förvaltares 
  etablering av flera driftställen 
  
 i 
  
 Sverige ska anses som en enda filial, 
  
 7. 
  
 finansiell hävstång 
 : en metod genom vilken en  
 AIF-förvaltare 
  ökar exponeringen för en förvaltad  
 AIF-fond 
  genom lån av kon- tanter eller värdepapper, eller med användning av derivatinstrument eller på något annat sätt, 
  
 8. 
  
 finansiellt instrument 
 : detsamma som i 1 kap. 4 § 1 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, 
  
 9. 
  
 fondföretag 
 : detsamma som i 1 kap. 1 § 8 lagen (2004:46) om investeringsfonder, 
  
 10. 
  
 holdingbolag 
 : ett bolag med aktieinnehav i ett eller flera andra bolag, vars affärsidé är att fullfölja en eller flera affärsstrategier genom sina dotterföretag, närstående företag eller ägarintressen för att bidra till deras värde på lång sikt, och som är ett bolag vilket antingen 
  
 a) 
  
 handlar för egen räkning och vars aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad, eller 
  
 b) 
  
 har etablerats inte huvudsakligen för att generera avkastning åt sina investerare genom avyttring av sina dotterföretag eller när- stående företag, vilket framgår av bolagets årsredovisning eller andra offentliga handlingar, 
  
 11. 
  
 investeringsfond 
 : detsamma som i 1 kap. 1 § 25 lagen om in- vesteringsfonder, 
  
 12. 
  
 kapitalbas 
 : detsamma som i 3 kap. lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora exponeringar, 
 49 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 13. 
  
 kontroll 
 : utöver vad som anges i 11 kap., det som avses med ägarkontroll enligt artikel 1 i rådets sjunde direktiv 83/349/EEG av den 13 juni 1983 grundat på artikel 54.3 g i fördraget om sam- manställd redovisning 
  
 6 
  
 , 
  
 14. 
  
 kvalificerat innehav 
 : ett direkt eller indirekt ägande i en AIF- förvaltare, om innehavet beräknat på det sätt som anges i 1 kap. 1 a § lagen om investeringsfonder representerar tio procent eller mer av kapitalet eller av samtliga röster eller annars möjliggör ett väsentligt inflytande över ledningen av förvaltaren, 
  
 15. 
  
 marknadsföring 
 : direkt eller indirekt erbjudande eller place- ring, på  
 AIF-förvaltarens 
  initiativ eller för  
 AIF-förvaltarens 
  räkning, av andelar eller aktier i en  
 AIF-fond 
  som denne förvaltar och som riktar sig till investerare med hemvist eller stadgeenligt säte i unionen, 
  
 16. 
  
 matar-AIF-fond 
 : 
  en  
 AIF-fond 
  som 
  
 a) 
  
 placerar minst 85 procent av sina tillgångar i andelar eller aktier i en annan  
  
 AIF-fond 
 (mottagar-AIF-fond), 
  eller 
  
 b) 
  
 placerar minst 85 procent av sina tillgångar i fler än en mot-  
  
 tagar-AIF-fond 
  förutsatt att dessa fonder har identiska investerings- strategier, eller 
  
 c) 
  
 på annat sätt har en exponering på minst 85 procent av sina tillgångar mot en sådan  
  
 mottagar-AIF-fond, 
  
 17. 
  
 mottagar-AIF-fond 
 : 
  en  
 AIF-fond 
  i vilken en annan  
 AIF-fond 
  investerar eller mot vilken denna fond har en exponering i enlighet med punkt 16, 
  
 18. 
  
 moderföretag  
 och  
 dotterföretag 
 : detsamma som i 1 kap. 4 § årsredovisningslagen (1995:1594), 
  
 19. 
  
 nära förbindelser 
 : detsamma som i 1 kap. 2 § lagen om in- vesteringsfonder, varvid det som där föreskrivs om fondbolag i stället ska tillämpas på  
 AIF-förvaltare, 
  
 20. 
  
 onoterat företag 
 : ett företag som har sitt stadgeenliga säte i ett land inom EES och vars aktier inte är upptagna till handel på en reglerad marknad, 
  
 21. 
  
 primärmäklare  
 (prime broker): kreditinstitut, värdepappers- bolag, värdepappersföretag eller annan lagreglerad enhet som står under fortlöpande tillsyn, vilka erbjuder professionella investerare tjänster för att främst finansiera eller utföra transaktioner med finansiella instrument som motpart, och som även kan tillhandahålla 
  
 6  
 EGT L 193, 18.7.1983, s. 1 (Celex 31983L0349). 
 50 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 andra tjänster, såsom clearing, avveckling, depåtjänster, värdepap- perslån, skräddarsydda tekniska lösningar och stödtjänster, 
 22.  
 professionell investerare 
 : en sådan investerare som avses i 8 kap. 16 eller 17 § lagen om värdepappersmarknaden, 
  
 23. 
  
 reglerad marknad 
 : detsamma som i 1 kap. 5 § 20 lagen om värdepappersmarknaden, 
  
 24. 
  
 specialfond 
 : en  
 AIF-fond 
  som förvaltas enligt denna lag och uppfyller de särskilda villkoren i 12 kap., 
  
 25. 
  
 specialföretag för värdepapperisering 
  
 : ett företag vars enda syfte är att genomföra en eller flera värdepapperiseringstransaktioner i den mening som avses i artikel 1.2 i Europeiska centralbankens förordning (EG) nr 24/2009 av den 19 december 2008 om statistik över tillgångar och skulder hos finansiella företag som deltar i värde- papperiseringstransaktioner och annan lämplig verksamhet för att uppnå detta mål, och 
  
 26. 
  
 startkapital 
 : det kapital som avses i artikel 57 första stycket a och b i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/48/EG. 
 Lagens tillämpningsområde 
  
 12 §  
 Denna lag gäller för  
 AIF-förvaltare 
  som är etablerade i Sverige och som har tillstånd att förvalta en eller flera  
 AIF-fonder, 
  obero- ende av om dessa fonder är  
 EES-baserade 
  eller icke  
 EES-baserade. 
  
 För utländska  
 AIF-förvaltare 
  gäller bestämmelserna i denna lag i tillämpliga delar. 
 I 2 kap. finns särskilda bestämmelser för  
 AIF-förvaltare 
  som för- valtar portföljer av  
 AIF-fonder 
  vars sammanlagda tillgångar inte över- stiger vissa tröskelvärden. 
 Undantag 
  
 13 §  
 Denna lag ska inte tillämpas på  
 AIF-förvaltare 
  i den mån de förvaltar en eller flera  
 AIF-fonder 
  vars enda investerare är  
 AIF-för- 
  valtaren, dess moderföretag eller dotterföretag eller andra dotter- företag till dessa moderföretag, under förutsättning att inget av dem är en  
 AIF-fond. 
  
 Lagen ska inte heller tillämpas på 1. holdingbolag, 
 51 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 2. 
  
 tjänstepensionsinstitut, som omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/41/EG av den 3 juni 2003 om verksamhet 
  
 i 
  
 och tillsyn över tjänstepensionsinstitut 
  
 7 
  
 , i den mån de inte förval- tar  
 AIF-fonder, 
  
 3. 
  
 överstatliga institutioner och internationella organisationer, i de fall då dessa förvaltar  
  
 AIF-fonder 
  och i den mån sådana fonder agerar i allmänhetens intresse, 
  
 4. 
  
 nationella centralbanker, nationella, regionala eller lokala myn- digheter och organ eller andra institut som förvaltar fonder som är anknutna till system för social trygghet och pensionssystem, 
  
 5. 
  
 program för anställdas andelsägande eller sparande, eller 
  
 6. 
  
 specialföretag för värdepapperisering. 
  
 2 kap. Registrering vid förvaltning av  
 AIF-fonder 
  som inte överstiger vissa tröskelvärden 
  
 1 §  
 För förvaltare som förvaltar portföljer av  
 AIF-fonder 
  vars sammanlagda tillgångar inte överstiger de tröskelvärden som anges i 2 § tillämpas bara bestämmelserna i detta kapitel, om inte förval- taren väljer att söka tillstånd som  
 AIF-förvaltare 
  enligt denna lag. 
 Första stycket gäller inte  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar special- fonder eller som avser att marknadsföra  
 AIF-fonder 
  till  
 icke-pro- 
  fessionella investerare i Sverige. 
 Tröskelvärden 
  
 2 §  
 Bestämmelserna i  
 3–5 
  §§ gäller för  
 AIF-förvaltare 
  med port- följer av  
 AIF-fonder 
  
 1. 
  
 vars tillgångar, inklusive sådana som förvärvats genom finan- siell hävstång, inte överstiger 100 miljoner euro, eller 
  
 2. 
  
 vars tillgångar inte överstiger 500 miljoner euro, om AIF- fondportföljerna består av  
  
 AIF-fonder 
  utan finansiell hävstång och utan rätt till inlösen under en period på fem år från dagen för den första placeringen i  
 AIF-fonden. 
  
 7  
 EUT L 235, 23.9.2003, s. 10 (Celex 32003L0041), senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU, EUT L 174, 1.7.2011, s. 1 (Celex 32011L0061). 
 52 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 Registrering 
  
 3 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som avses i 2 § ska anmäla sig för registrering hos Finansinspektionen. Vid registreringstillfället ska uppgifter om  
 AIF-förvaltaren 
  samt tilltänkta  
 AIF-fonder 
  och dess investerings- strategier lämnas till inspektionen. 
 Underrättelseskyldighet 
  
 4 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska regelbundet informera Finansinspek- tionen om de huvudsakliga instrument som  
 AIF-fonderna 
  handlar med samt om  
 AIF-fondernas 
  viktigare exponeringar och största koncentrationer. 
 Finansinspektionen ska underrättas om  
 AIF-förvaltaren 
  inte längre uppfyller villkoren enligt 2 §. 
 Tillståndsplikt 
  
 5 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som inte längre uppfyller villkoren i 2 § ska ansöka om tillstånd enligt 3 kap. 1 §. En sådan ansökan ska göras inom 30 kalenderdagar från den dag då tröskelvärdet överskrids, om inte överskridandet är tillfälligt. 
 3 kap. Tillstånd för svenska  
 AIF-förvaltare 
  
 Tillståndsplikt och tillståndets innebörd 
  
 1 §  
 För att förvalta en  
 AIF-fond 
  krävs tillstånd av Finansinspek- tionen, om inte något annat framgår av denna lag. 
 Tillstånd att förvalta en  
 AIF-fond 
  ska omfatta portföljförvaltning och riskhantering. I samband med förvaltning av en  
 AIF-fond 
  får  
 AIF-förvaltaren 
  
 1. 
  
 erbjuda och utföra administrativa funktioner och tjänster, 
  
 2. 
  
 utföra verksamhet med anknytning till fondens tillgångar och förvaltning, samt 
  
 3. 
  
 marknadsföra andelar eller aktier i fonden. 
  
 En  
 AIF-förvaltare 
  får inte ägna sig åt någon annan verksamhet än vad som anges i andra stycket. En extern  
 AIF-förvaltare 
  får dock utföra sidotjänster enligt 2 §, samt förvalta en investeringsfond om 
 53 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 tillstånd för sådan förvaltning har getts enligt lagen (2004:46) om investeringsfonder. 
 Sidoverksamhet 
  
 2 §  
 En extern  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd enligt 1 §, får av Finans- inspektionen ges tillstånd att utföra diskretionär förvaltning av inve- steringsportföljer. 
 En förvaltare med tillstånd till diskretionär förvaltning av investe- ringsportföljer får, efter tillstånd av Finansinspektionen 
  
 1. 
  
 förvara och administrera andelar eller aktier i företag för kollek- tiva investeringar, 
  
 2. 
  
 ta emot medel med redovisningsskyldighet 
  
 3. 
  
 ta emot och vidarebefordra order i fråga om finansiella instru- ment, och 
  
 4. 
  
 lämna investeringsråd. 
  
 Vid erbjudande och tillhandahållande av tjänster enligt första och andra styckena ska 8 kap. 1,  
 9–12, 
  14,  
 19–23, 
  26, 27, 34 §§ och 35 § första stycket lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tillämpas. Medel som tas emot med redovisningsskyldighet enligt andra stycket 2 ska omedelbart avskiljas från förvaltarens egna till- gångar. 
 Förutsättningar för tillstånd 
  
 3 §  
 Finansinspektionen ska ge en  
 AIF-förvaltare 
  med stadgeenligt säte i Sverige tillstånd enligt 1 § om 
  
 1. 
  
 förvaltaren har sitt huvudkontor i Sverige, 
  
 2. 
  
 förvaltaren har tillräckligt startkapital och tillräcklig kapital- bas enligt 7 kap., 
  
 3. 
  
 förvaltarens aktieägare eller medlemmar, som har eller kan för- väntas få kvalificerade innehav, bedöms lämpliga att utöva ett väsent- ligt inflytande över  
  
 AIF-förvaltarens 
  ledning, 
  
 4. 
  
 de personer som ingår i ledningen för förvaltarens verksamhet har tillräcklig insikt och erfarenhet för att delta i ledningen av en AIF- förvaltare samt även i övrigt är lämpliga för en sådan uppgift, och 
  
 5. 
  
 det finns skäl att anta att den planerade verksamheten kommer att bedrivas enligt bestämmelserna i denna lag och andra författ- ningar som reglerar förvaltarens verksamhet. 
  
 54 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 Om tillståndet avser förvaltning av en specialfond ska, utöver vad som anges i första stycket, de villkor som följer av 12 kap. 5 och 13 §§ vara uppfyllda. 
  
 4 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som är ett aktiebolag ska ha en styrelse med minst tre ledamöter samt en verkställande direktör. Andra AIF- förvaltare ska ha en ledning som består av minst tre personer. 
 Ansökan om tillstånd och tillståndsprövning 
  
 5 §  
 En ansökan om tillstånd enligt 1 § ska innehålla 
  
 1. 
  
 uppgifter om vilka som ingår i ledningen för  
  
 AIF-förvaltaren, 
  
 2. 
  
 en ägarförteckning, där kvalificerade innehav och storleken av dessa framgår, 
  
 3. 
  
 en verksamhetsplan med  
  
 AIF-förvaltarens 
  organisationsstruk- 
 tur, 
  
 4. 
  
 information om  
  
 AIF-förvaltarens 
  
 a) 
  
 ersättningssystem enligt 8 kap. 23 §, och 
  
 b) 
  
 rutiner för att delegera eller vidaredelegera funktioner enligt 8 kap.  
  
 15–18 
  §§, 
  
 5. 
  
 information om vilken eller vilka investeringsstrategier som ska användas, 
  
 6. 
  
 uppgift om var  
  
 mottagar-AIF-fonden 
  är etablerad, i de fall den förvaltade fonden är en  
 matar-AIF-fond, 
  
 7. 
  
 fondbestämmelser eller bolagsordning eller motsvarande hand- lingar, 
  
 8. 
  
 rutiner för hur förvaringsinstitut ska utses, samt 
  
 9. 
  
 en informationsbroschyr enligt 10 kap. 1 §. 
  
 Om verksamheten avser förvaltning av specialfonder ska an- sökan också innehålla ett faktablad enligt 10 kap. 2 §. 
 Om  
 AIF-förvaltaren 
  har getts tillstånd att förvalta en investe- ringsfond enligt lagen (2004:46) om investeringsfonder, behöver en ansökan enligt första stycket inte innehålla sådan information som har lämnats in i det tidigare ansökningsärendet, om dessa uppgifter fortfarande är aktuella. 
  
 6 §  
 Finansinspektionen ska, innan inspektionen beslutar om till- stånd, samråda med behörig myndighet i ett annat land inom EES, om  
 AIF-förvaltaren 
  
 55 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 1. 
  
 är eller kan förväntas bli dotterföretag till en  
  
 AIF-förvaltare, 
  ett förvaltningsbolag för fondföretag, ett värdepappersföretag, ett kreditinstitut eller ett försäkringsföretag med tillstånd i det landet, 
  
 2. 
  
 är eller kan förväntas bli dotterföretag till moderföretaget till en  
  
 AIF-förvaltare, 
  ett förvaltningsbolag för fondföretag, ett värde- pappersföretag, ett kreditinstitut, eller ett försäkringsföretag med tillstånd i det landet, eller 
  
 3. 
  
 kontrolleras eller kan förväntas komma att kontrolleras av samma fysiska eller juridiska personer som har kontroll över en annan  
  
 AIF-förvaltare, 
  ett förvaltningsbolag för fondföretag, ett värde- pappersföretag, ett kreditinstitut, eller ett försäkringsföretag med tillstånd i det landet. 
  
 7 §  
 Om  
 AIF-förvaltaren 
  har eller kan förväntas få nära förbindelser med någon annan, får tillstånd ges bara om förbindelserna inte hindrar en effektiv tillsyn av förvaltarens verksamhet. 
  
 8 §  
 Finansinspektionen ska inom tre månader från det att en full- ständig ansökan har lämnats in skriftligen underrätta  
 AIF-förval- 
  taren om sitt beslut i tillståndsfrågan. Om det finns särskilda skäl får tiden för tillståndsprövningen förlängas med högst tre månader.  
 AIF-förvaltaren 
  ska underrättas om förlängningen. 
 Vid tillämpningen av första stycket ska ansökan anses fullstän- dig när  
 AIF-förvaltaren 
  har lämnat in det som anges i 5 § första stycket  
 1–3, 
  4 a, 5 och 6. I de fall tillståndsansökan gäller förvalt- ning av en specialfond anses ansökan fullständig först när även fond- bestämmelserna för  
 AIF-fonden 
  har lämnats in. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  får inleda sin verksamhet så snart tillstånd enligt 1 § har getts. Om ansökan behöver kompletteras med det som anges i 6 § första stycket 4 b eller  
 7–9, 
  får verksamheten in- ledas tidigast en månad efter det att de saknade uppgifterna har lämnats in. 
 Tillståndets omfattning 
  
 9 §  
 Av tillståndet ska omfattningen av  
 AIF-förvaltarens 
  rätt att för- valta  
 AIF-fonder 
  framgå. Tillståndet får ges en begränsad omfatt- ning i fråga om investeringsstrategier. 
 Av tillståndet ska framgå om  
 AIF-förvaltaren 
  har getts tillstånd för sidoverksamhet enligt 2 §. 
 56 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 Väsentliga ändringar 
  
 10 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som avser att genomföra väsentliga änd- ringar avseende sin verksamhet eller organisation ska anmäla detta till Finansinspektionen. 
 Finansinspektionen ska inom en månad från mottagandet av an- mälan lämna besked till  
 AIF-förvaltaren 
  om ändringarna inte godtas eller föranleder en begränsning av tillståndets omfattning. Om det finns särskilda skäl får tiden förlängas med en månad. Förvaltaren ska underrättas om förlängningen. 
 Ändringarna får genomföras om Finansinspektionen inte mot- sätter sig dessa inom den tid som anges i andra stycket. 
 4 kap. Svenska  
 AIF-förvaltares 
  marknadsföring i Sverige 
 Marknadsföring av  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  till professionella investerare i Sverige 
  
 1 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd enligt 3 kap. 1 § ska underrätta Finansinspektionen innan förvaltaren påbörjar marknadsföring till professionella investerare i Sverige av andelar eller aktier i en av för- valtaren förvaltad 
  
 1. 
  
 AIF-fond 
  
  som hör hemma i Sverige och inte är en special- fond, eller 
  
 2. 
  
 AIF-fond 
  
  som hör hemma i ett annat land inom EES. 
  
 AIF-förvaltaren 
  ska se till att andelar eller aktier i  
 AIF-fonden 
  inte marknadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige samt fastställa och vidta åtgärder som förhindrar sådan marknadsföring. 
  
 2 §  
 Om marknadsföringen enligt 1 § avser en  
 matar-AIF-fond 
  ska också  
 mottagar-AIF-fonden 
  höra hemma inom EES och förvaltas av en  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare. 
  
 Marknadsföring av icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  samt vissa matar-  
 AIF-fonder 
  till professionella investerare 
  
 3 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd enligt 3 kap. 1 § får, efter till- stånd av Finansinspektionen, till professionella investerare i Sverige marknadsföra andelar eller aktier i en av förvaltaren förvaltad 
 1. icke  
 EES-baserad 
 AIF-fond, 
  eller 
 57 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 2. 
  
 matar-AIF-fond 
  
  vars  
 mottagar-AIF-fond, 
  eller dess förvaltare, inte är  
 EES-baserad. 
  
 Tillstånd ska ges om 
  
 1. 
  
 det finns skäl att anta att  
  
 AIF-förvaltaren 
  kommer att uppfylla samtliga krav enligt denna lag och andra författningar som reglerar verksamheten, 
  
 2. 
  
 det mellan Finansinspektionen och tillsynsmyndigheten i det land där  
  
 AIF-fonden 
  eller  
 mottagar-AIF-fonden 
  hör hemma, finns lämpliga samarbetsarrangemang avseende övervakningen av system- risker, och 
  
 3. 
  
 det land, där  
  
 AIF-fonden 
  eller  
 mottagar-AIF-fonden 
  hör hemma, har vidtagit nödvändiga åtgärder för att motverka penning- tvätt och finansiering av terrorism. 
 Tillstånd ska ges även om kraven i 9 kap. inte är uppfyllda, om förvaltaren har sett till att en eller flera enheter har utsetts för att utföra uppgifterna enligt 9 kap. 9, 10 och 12 §§. Förvaltaren ska informera Finansinspektionen om vem som ansvarar för dessa upp- gifter. 
 Marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige 
  
 4 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd enligt 3 kap. 1 § får marknads- föra andelar i en av förvaltaren förvaltad specialfond till icke- professionella investerare i Sverige. 
 Efter tillstånd av Finansinspektionen får en förvaltare som avses i första stycket marknadsföra andelar eller aktier också i andra av förvaltaren förvaltade  
 AIF-fonder 
  till  
 icke-professionella 
  investerare här i landet. 
 Tillstånd ska ges om förvaltaren har vidtagit nödvändiga åtgär- der för att här i landet kunna lösa in andelar eller aktier i fonden samt göra utbetalningar till investerarna, och 
  
 1. 
  
 i fråga om en  
  
 AIF-fond 
  som hör hemma i Sverige: om fonden är upptagen till handel på en reglerad marknad och det för fonden finns ett upprättat faktablad enligt 10 kap. 2 §, eller 
  
 2. 
  
 i fråga om en  
  
 AIF-fond 
  som hör hemma i ett annat land inom EES: om 
 a) fonden i sitt hemland omfattas av en reglering som motsvarar vad som gäller för specialfonder eller, om sådan reglering saknas, fonden ändå motsvarar en specialfond, eller 
 58 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 b) fondens andelar eller aktier är upptagna till handel på en reg- lerad marknad och det finns ett upprättat faktablad för fonden som motsvarar kraven i 10 kap. 2 §. 
 Om marknadsföringen avser andelar eller aktier i en  
 AIF-fond 
  som hör hemma i ett land utanför EES eller i en  
 matar-AIF-fond 
  vars  
 mottagar-AIF-fond, 
  eller dess förvaltare, inte är  
 EES-baserade, 
  ska dessutom 3 § andra och tredje styckena tillämpas. 
 Tillstånd för marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige får ges även om villkoren i  
 andra–fjärde 
  styckena inte är uppfyllda, om det är fråga om andelar eller aktier i en  
 AIF-fond 
  
 1. 
  
 som saknar rätt till inlösen under minst fem år från den första investeringen, och 
  
 2. 
  
 som enligt sin investeringsstrategi generellt inte investerar i finansiella instrument som kräver depåförvaring eller generellt inve- sterar i emittenter eller onoterade företag för att förvärva kontroll enligt 11 kap. 
  
 Underrättelse om marknadsföring 
  
 5 §  
 En underrättelse om marknadsföring till professionella investerare av andelar eller aktier i en  
 AIF-fond 
  ska innehålla 
  
 1. 
  
 en verksamhetsplan med uppgifter om vilken fond som ska marknadsföras och var den är etablerad, 
  
 2. 
  
 fondens fondbestämmelser eller bolagsordning eller motsva- rande handlingar, 
  
 3. 
  
 uppgift om vilket som är fondens förvaringsinstitut, 
  
 4. 
  
 uppgift om var  
  
 mottagar-AIF-fonden 
  hör hemma, om det är fråga om att marknadsföra en  
 matar-AIF-fond, 
  
 5. 
  
 informationsbroschyr enligt 10 kap. 1 §, och 
  
 6. 
  
 vilka åtgärder som har fastställts för att förhindra att marknads- föring sker till  
  
 icke-professionella 
  investerare. 
  
 6 §  
 Finansinspektionen ska senast 20 dagar efter mottagandet av en fullständig underrättelse enligt 5 § meddela  
 AIF-förvaltaren 
  om mark- nadsföringen får påbörjas eller inte. Marknadsföringen får hindras bara om förvaltaren eller dess förvaltning av  
 AIF-fonden 
  inte upp- fyller villkoren i denna lag eller andra författningar som reglerar verksamheten. 
 Marknadsföringen får påbörjas från och med dagen för Finans- inspektionens meddelande enligt första stycket att så får ske. 
 59 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 Om  
 AIF-fonden 
  har ett annat land inom EES än Sverige som hemland, ska Finansinspektionen lämna information till de behöriga myndigheterna i det landet om att marknadsföring av fondens an- delar eller aktier får påbörjas här i landet. 
 Väsentliga ändringar 
  
 7 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som avser att göra väsentliga ändringar av något som har angetts i en underrättelse eller i en ansökan om tillstånd för marknadsföring efter det att verksamheten har inletts, ska skriftligen anmäla detta till Finansinspektionen senast en månad innan ändringen genomförs. Om det är fråga om en redan genom- förd, oplanerad ändring ska dock en anmälan göras omedelbart efter en sådan ändring. 
 Om en planerad ändring innebär att  
 AIF-förvaltaren 
  eller dess förvaltning av en  
 AIF-fond 
  inte längre uppfyller kraven enligt denna lag och andra författningar som reglerar verksamheten, ska Finans- inspektionen utan onödigt dröjsmål meddela förvaltaren om att ändringen inte får genomföras. 
 I 15 kap. finns bestämmelser om åtgärder som ska vidtas mot en  
 AIF-förvaltare 
  som genomfört väsentliga ändringar i strid mot denna bestämmelse. 
 5 kap. Utländska  
 AIF-förvaltares 
  verksamhet i Sverige 
  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  
 Förvaltning av en  
 AIF-fond 
  som hör hemma i Sverige 
  
 1 §  
 En utländsk  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  får, utan tillstånd en- ligt denna lag, förvalta en  
 AIF-fond 
  som hör hemma i Sverige och inte är en specialfond, om förvaltaren i sitt hemland har tillstånd som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU av den 8 juni 2011 om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv 2003/41/EG och 2009/65/EG och förord- ningarna (EU) nr 1060/2009 och (EU) nr 1095/2010 
  
 8  
  
 och omfattar förvaltning av en  
 AIF-fond 
  av motsvarande slag som den som ska förvaltas här i landet. 
  
 8  
 EUT L 174, 1.7.2011, s. 1 (Celex 32011L0061). 
 60 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 Verksamheten får inledas den dag då den behöriga myndigheten i förvaltarens hemland har meddelat förvaltaren att en underrättelse om verksamheten och ett intyg om att förvaltaren har tillstånd som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU har lämnats till Finansinspektionen. 
 Särskilt om förvaltning av en specialfond 
  
 2 §  
 En utländsk  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  som i sitt hemland har tillstånd som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU, får förvalta en specialfond efter tillstånd av Finans- inspektionen. 
 Tillstånd ges i form av godkännande av fondens fondbestäm- melser. Tillstånd ska ges om 
  
 1. 
  
 Finansinspektionen från den behöriga myndigheten i förval- tarens hemland har mottagit en underrättelse om den planerade verksamheten samt ett intyg om att förvaltaren har tillstånd som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU, och 
  
 2. 
  
 förvaltarens verksamhetstillstånd omfattar förvaltning av en  
  
 AIF-fond 
  av motsvarande slag som den specialfond som ska för- valtas här i landet. 
 Vid prövningen enligt andra stycket ska 4 kap. 9 § lagen (2004:46) om investeringsfonder tillämpas. Det som där anges om fondbolag ska i stället avse  
 AIF-förvaltare. 
  Verksamheten får inledas när Finans- inspektionen har meddelat beslut om tillstånd. 
 Marknadsföring av  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  till professionella investerare i Sverige 
  
 3 §  
 En utländsk  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  som i sitt hemland har ett tillstånd som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU får, utan tillstånd enligt denna lag, till professionella investerare i Sverige marknadsföra andelar eller aktier i en av förval- taren förvaltad  
 EES-baserad 
 AIF-fond. 
  
 Marknadsföring av andelar eller aktier i andra  
 AIF-fonder 
  än specialfonder får inledas den dag då den behöriga myndigheten i förvaltarens hemland har meddelat förvaltaren att en underrättelse om verksamheten och ett intyg om att förvaltaren har ett tillstånd 
 61 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU har lämnats till Finansinspektionen. 
  
 4 §  
 Om marknadsföringen enligt 3 § avser en  
 matar-AIF-fond 
  ska också  
 mottagar-AIF-fonden 
  höra hemma inom EES och förvaltas av en  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare. 
  
 Marknadsföring av icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  och vissa matar-  
 AIF-fonder 
  till professionella investerare i Sverige 
  
 5 §  
 En utländsk  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  som i sitt hemland har tillstånd som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU får, efter tillstånd av Finansinspektionen, till profes- sionella investerare i Sverige marknadsföra andelar eller aktier i en av förvaltaren förvaltad 
  
 1. 
  
 icke  
  
 EES-baserad 
 AIF-fond, 
  eller 
  
 2. 
  
 matar-AIF-fond 
  
  vars  
 mottagar-AIF-fond, 
  eller dess förvaltare, inte är  
 EES-baserad. 
  
 Tillstånd ska ges om 
  
 1. 
  
 det finns skäl att anta att  
  
 AIF-förvaltaren 
  kommer att upp- fylla samtliga krav enligt denna lag och andra författningar som reg- lerar verksamheten, 
  
 2. 
  
 det mellan Finansinspektionen och tillsynsmyndigheten i det land där  
  
 AIF-fonden 
  eller  
 mottagar-AIF-fonden 
  hör hemma finns lämpliga samarbetsarrangemang avseende övervakningen av system- risker, och 
  
 3. 
  
 det land där  
  
 AIF-fonden 
  eller  
 mottagar-AIF-fonden 
  hör hemma, har vidtagit nödvändiga åtgärder för att motverka penningtvätt och finansiering av terrorism. 
 Tillstånd får ges även om kraven enligt bestämmelserna om för- varingsinstitut i 9 kap. inte är uppfyllda, om förvaltaren har sett till att en eller flera enheter har utsetts för att utföra uppgifterna enligt 9 kap. 9, 10 och 12 §§. Förvaltaren ska informera Finansinspek- tionen om vem som ansvarar för dessa uppgifter. 
 Verksamheten får inledas när Finansinspektionen har meddelat beslut om tillstånd. 
 62 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 Marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige 
  
 6 §  
 En utländsk  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare, 
  som i sitt hemland har tillstånd som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU, får marknadsföra andelar i en av förvaltaren förvaltad specialfond till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige. 
 Efter tillstånd av Finansinspektionen får förvaltaren marknads- föra andelar eller aktier också i andra av förvaltaren förvaltade AIF- fonder till  
 icke-professionella 
  investerare här i landet. Tillstånd ska ges om förvaltaren har vidtagit nödvändiga åtgärder för att här i landet kunna lösa in andelar eller aktier i fonden samt göra utbetalningar till investerarna och 
  
 1. 
  
 i fråga om en  
  
 AIF-fond 
  som hör hemma i Sverige: om fonden är upptagen till handel på en reglerad marknad och det för fonden finns ett upprättat faktablad enligt 10 kap. 2 §, eller 
  
 2. 
  
 i fråga om en  
  
 AIF-fond 
  som hör hemma i ett annat land inom EES: om 
 a) fonden i sitt hemland omfattas av en reglering som motsvarar vad som gäller för specialfonder eller, om sådan reglering saknas, fonden ändå motsvarar en specialfond, eller 
 b) fonden är upptagen till handel på en reglerad marknad och det för fonden finns ett upprättat faktablad som motsvarar kraven i 10 kap. 2 §. 
 För tillstånd till marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare här i landet av andelar eller aktier i en icke  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  eller en  
 matar-AIF-fond 
  vars  
 mottagar-AIF-fond, 
  eller dess för- valtare inte är  
 EES-baserad 
  ska, utöver vad som anges i andra stycket, även villkoren i 4 § andra och tredje styckena vara uppfyllda. 
 Tillstånd till marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige får ges även om villkoren i  
 första–tredje 
  styckena inte är uppfyllda, om det är fråga om andelar eller aktier i en  
 AIF-fond 
  
 1. 
  
 som saknar rätt till inlösen under minst fem år från den första investeringen, och 
  
 2. 
  
 som enligt sin investeringsstrategi generellt inte investerar i finansiella instrument som kräver depåförvaring eller generellt inve- sterar i emittenter eller onoterade företag för att förvärva kontroll enligt 11 kap. 
  
 Verksamheten får inledas när Finansinspektionen har meddelat beslut om tillstånd. 
 63 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 7 §  
 Verksamhet enligt  
 1–3, 
  5 och 6 §§ får drivas genom att AIF- förvaltaren inrättar en filial i Sverige eller erbjuder och utför tjänster i Sverige från sitt hemland. 
 För  
 AIF-förvaltarens 
  verksamhet i Sverige tillämpas 4 kap. 1 § andra stycket och, vid förvaltning av en specialfond, 12 kap. I fråga om verksamhet som bedrivs genom filial här i landet ska även 8 kap. 1,  
 20–22 
  och 24 §§ tillämpas. För förvaringsinstitut till AIF- fonder som förvaltas enligt denna paragraf tillämpas 9 kap. 
 Väsentliga ändringar 
  
 8 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som avser att göra en väsentlig ändring av något som har angetts i en ansökan om tillstånd efter det att verk- samheten har inletts, ska skriftligen anmäla detta till Finansinspek- tionen senast en månad innan ändringen genomförs. Om det är fråga om en redan genomförd, oplanerad ändring ska dock en anmälan göras omedelbart efter en sådan ändring. 
 Om Finansinspektionen finner att en ändring är godtagbar ska inspektionen utan dröjsmål informera de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  värdland om ändringen. 
 Om en planerad ändring innebär att  
 AIF-förvaltaren 
  eller dess förvaltning av en  
 AIF-fond 
  inte längre uppfyller kraven enligt denna lag och andra författningar som reglerar verksamheten, ska Finans- inspektionen utan onödigt dröjsmål meddela förvaltaren att änd- ringen inte får genomföras. 
 I 15 kap. finns bestämmelser om åtgärder som ska vidtas mot en  
 AIF-förvaltare 
  som genomfört väsentliga ändringar i strid mot denna bestämmelse. 
 Icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  
 Marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  i Sverige 
  
 9 §  
 En icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  får, efter tillstånd av Finans- inspektionen, marknadsföra andelar eller aktier i en av förvaltaren förvaltad  
 AIF-fond 
  till professionella investerare i Sverige. Tillstånd ska ges om 
 1. det finns skäl att anta att den planerade verksamheten kommer att drivas på ett sätt som är förenligt med 10 kap. 1 och  
 4–10 
  §§, 14 kap. 2, 3, 5 och 6 §§ samt 11 kap., 
 64 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 2. 
  
 det finns lämpliga samarbetsarrangemang avseende övervak- ningen av systemrisker mellan å ena sidan Finansinspektionen och, 
  
 å 
  
 andra sidan, tillsynsmyndigheten för den icke  
  
 EES-baserade 
  AIF- förvaltaren, den behöriga myndigheten för en  
 EES-baserad 
  AIF- fond eller tillsynsmyndigheten för en icke  
 EES-baserad 
 AIF-fond, 
  och 
  
 3. 
  
 det land där den icke  
  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  eller den icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonden 
  hör hemma har vidtagit nödvändiga åtgärder för att motverka penningtvätt och finansiering av terrorism. 
 Marknadsföring av andelar eller aktier i en  
 AIF-fond 
  får, efter tillstånd av Finansinspektionen, riktas även till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige. För tillstånd krävs, utöver vad som anges i första stycket 2 och 3, att 
  
 1. 
  
 det finns skäl att anta att  
  
 AIF-förvaltaren 
  kommer att uppfylla samtliga krav enligt denna lag och andra författningar som reglerar verksamheten, 
  
 2. 
  
 förvaltaren i sitt hemland driver motsvarande verksamhet och står under betryggande tillsyn, 
  
 3. 
  
 förvaltaren vidtar nödvändiga åtgärder för att här i landet kunna lösa in aktier eller andelar i fonden och göra utbetalningar till inve- sterarna, och 
  
 4. 
  
 AIF-fonden 
  
 a) 
  
 omfattas av en reglering i sitt hemland som motsvarar vad som gäller för specialfonder eller, om sådan reglering saknas, fonden ändå motsvarar en specialfond, eller 
  
 b) 
  
 är upptagen till handel på en reglerad marknad och det finns ett upprättat faktablad för fonden som motsvarar kraven i 10 kap. 2 §. 
  
 Avser marknadsföringen andelar eller aktier i en icke  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  får tillstånd enligt andra stycket ges även om kraven enligt bestämmelserna om förvaringsinstitut i 9 kap. inte är upp- fyllda, om förvaltaren har sett till att en eller flera enheter har ut- setts för att utföra uppgifterna enligt 9 kap. 9, 10 och 12 §§. För- valtaren ska informera Finansinspektionen om vem som ansvarar för dessa uppgifter. 
 Tillstånd enligt andra stycket får ges utan att villkoren i  
 1–4 
  är uppfyllda om det är fråga om marknadsföring av andelar eller aktier 
  
 i 
  
 en  
  
 AIF-fond 
  som avses i 6 § fjärde stycket. 
 Verksamheten i Sverige får drivas genom att förvaltaren inrättar en filial i Sverige eller erbjuder och utför tjänster i Sverige från sitt hemland. Verksamheten får inledas när Finansinspektionen har med- delat beslut om tillstånd. 
 65 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 Vid en planerad eller en redan genomförd, oplanerad väsentlig ändring av något som har angetts i en ansökan om tillstånd ska 8 § tillämpas. 
 6 kap. Svenska  
 AIF-förvaltares 
  verksamhet utomlands 
 Förvaltning av en  
 AIF-fond 
  i ett land inom EES 
  
 1 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd enligt 3 kap. 1 §, som avser att förvalta en  
 AIF-fond 
  som hör hemma i ett annat land inom EES, ska underrätta Finansinspektionen innan sådan verksamhet inleds första gången. 
 Om förvaltaren ska erbjuda och utföra sina tjänster från Sverige (gränsöverskridande verksamhet), ska underrättelsen innehålla en verksamhetsplan med uppgifter om vilka tjänster som avses och i vilket land eller vilka länder de ska tillhandahållas. 
 Om förvaltaren ska erbjuda och utföra sina tjänster genom en filial i värdlandet (filialverksamhet) ska underrättelsen, utöver vad som anges i andra stycket, innehålla uppgifter om filialens organisa- tion, adress och ansvariga ledning. 
 Av verksamhetsplanen ska, utöver vad som anges i andra stycket, framgå vilka fonder som förvaltaren avser att förvalta och på vilken adress i fondens hemland handlingar kan erhållas. 
 Marknadsföring av en  
 AIF-fond 
  i ett annat land inom EES 
  
 2 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd enligt 3 kap. 1 §, som avser att marknadsföra andelar eller aktier i en  
 AIF-fond 
  i ett annat land inom EES, ska underrätta Finansinspektionen innan verksamheten inleds. 
 En underrättelse om marknadsföring av förvaltade  
 AIF-fonder 
  ska innehålla 
  
 1. 
  
 en verksamhetsplan med uppgifter om vilka  
  
 AIF-fonder 
  som ska marknadsföras, var de hör hemma och i vilka länder marknads- föringen ska ske, 
  
 2. 
  
 AIF-fondernas 
  
  fondbestämmelser, bolagsordning eller mot- svarande handlingar 
 , 
  
 3. 
  
 uppgift om varje  
  
 AIF-fonds 
  förvaringsinstitut, 
  
 4. 
  
 uppgift om var  
  
 mottagar-AIF-fonden 
  hör hemma, om den marknadsförda fonden är en  
 matar-AIF-fond, 
  
 5. 
  
 en informationsbroschyr enligt 10 kap. 1 §, och 
  
 66 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 6. information om de arrangemang som har fastställts för mark- nadsföringen och, i tillämpliga fall, vilka åtgärder som har fastställts för att förhindra att andelar eller aktier i en  
 AIF-fond 
  marknads- förs till icke professionella investerare. 
 Om verksamheten ska bedrivas genom en filial i värdlandet ska underrättelsen också innehålla de uppgifter som anges i 1 § tredje stycket. 
 Särskilda villkor vid verksamhet över gränserna 
  
 3 §  
 Vid förvaltning av en  
 AIF-fond 
  som har sitt hemland i ett annat land inom EES än Sverige krävs att  
 AIF-förvaltaren 
  enligt sitt tillstånd enligt 3 kap. 1 § har rätt att förvalta  
 AIF-fonder 
  av mot- svarande slag som dem som ska förvaltas i värdlandet. 
 Vid marknadsföring av en av förvaltaren förvaltad  
 EES-baserad 
 matar-AIF-fond 
  krävs att  
 mottagar-AIF-fonden, 
  och dess förvaltare, är  
 EES-baserade. 
  
 4 §  
 Om Finansinspektionen bedömer att det inte finns skäl att ifrågasätta att  
 AIF-förvaltaren 
  och dess verksamhet kommer att upp- fylla villkoren enligt denna lag eller andra författningar som reglerar verksamheten,  
 ska  
 inspektionen lämna över underrättelsen med till- hörande handlingar till behörig myndighet i  
 AIF-förvaltarens 
  värd- land 
  
 1. 
  
 inom en månad från mottagandet av en underrättelse om gräns- överskridande verksamhet enligt 1 § andra stycket, 
  
 2. 
  
 inom två månader från mottagandet av en underrättelse om filial- verksamhet enligt 1 § tredje stycket, eller 
  
 3. 
  
 inom 20 arbetsdagar från mottagandet av en underrättelse en- ligt 2 § andra stycket. 
  
 Finansinspektionen ska tillsammans med underrättelsen och till- hörande handlingar även lämna över ett skriftligt intyg om att AIF- förvaltaren har tillstånd att driva sådan verksamhet som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU. I intyget ska omfattningen av förvaltarens tillstånd framgå med uppgift om det finns några begränsningar av vilka investeringsstrategier som får användas. 
 Finansinspektionen ska utan dröjsmål underrätta  
 AIF-förvaltaren 
  när inspektionen lämnar över underrättelsen. Förvaltaren får inleda verksamheten från dagen för inspektionens underrättelse. 
 67 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 Om den  
 AIF-fond 
  som ska marknadsföras hör hemma i ett annat land inom EES än Sverige eller  
 AIF-förvaltarens 
  värdland, ska Finans- inspektionen även underrätta de behöriga myndigheterna i fondens hemland om den avsedda marknadsföringen. 
 Om Finansinspektionen finner att det inte finns förutsättningar för att lämna över underrättelsen och tillhörande handlingar, ska inspektionen meddela beslut om det 
  
 1. 
  
 inom två månader från mottagandet av en underrättelse som avses i första stycket 1, eller 
  
 2. 
  
 inom en månad från mottagandet av en underrättelse som av- ses i första stycket 2 och 3. 
  
 Väsentliga ändringar 
  
 5 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som avser att göra en väsentlig ändring av något som har angetts i en underrättelse enligt 1 eller 2 § efter det att verksamheten har inletts, ska skriftligen anmäla detta till Finans- inspektionen senast en månad innan ändringen genomförs. Om det är fråga om en redan genomförd, oplanerad ändring ska dock en anmälan göras omedelbart efter sådan ändring. 
 Om Finansinspektionen finner att en ändring är godtagbar ska inspektionen utan dröjsmål informera de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  värdmedlemsstat om ändringen. 
 Om Finansinspektionen finner att ändringen inte får göras, ska Finansinspektionen utan dröjsmål underrätta förvaltaren om detta. 
 I 15 kap. finns bestämmelser om åtgärder som ska vidtas mot en  
 AIF-förvaltare 
  som genomfört väsentliga ändringar i strid mot denna bestämmelse. 
 Verksamhet i ett land utanför EES 
  
 6 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd enligt 3 kap. 1 § får, efter till- stånd av Finansinspektionen, förvalta en  
 AIF-fond 
  som hör hemma i ett land utanför EES men som inte marknadsförs inom EES om 
 1. det finns skäl att anta att förvaltaren uppfyller samtliga krav och driver verksamheten enligt bestämmelserna i denna lag utom såvitt avser 9 kap. och 10 kap.  
 4–7 
  §§, och 
 68 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 2. det finns lämpliga arrangemang för samarbete mellan Finans- inspektionen och tillsynsmyndigheten i det land där  
 AIF-fonden 
  hör hemma. 
 Om förvaltaren avser att göra en väsentlig ändring av något som angetts i ansökan om tillstånd, ska förvaltaren skriftligen anmäla detta till Finansinspektionen innan ändringen genomförs. Förvaltaren ska även underrätta Finansinspektionen om väsentliga ändringar i handlingar som har lämnats in tillsammans med underrättelsen. 
 7 kap. Startkapital och kapitalbas 
 Startkapital 
  
 1 §  
 En intern  
 AIF-förvaltare 
  ska ha ett startkapital som vid tid- punkten för beslut om tillstånd motsvarar minst 300 000 euro. 
 En extern  
 AIF-förvaltare 
  ska ha ett startkapital som vid tid- punkten för beslut om tillstånd motsvarar minst 125 000 euro. 
 Kapitalkrav under pågående verksamhet 
  
 2 §  
 En  
 AIF-förvaltares 
  kapitalbas får under pågående verksamhet inte understiga det minsta startkapital som förvaltaren ska ha enligt 1 §. 
  
 3 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar en fondförmögenhet som över- stiger ett belopp motsvarande 250 miljoner euro, ska utöver det startkapital som anges 1 §, ha ytterligare medel i kapitalbasen. 
 De ytterligare medel som avses i första stycket ska motsvara minst 0,02 procent av det belopp med vilket fondförmögenheten överstiger ett belopp motsvarande 250 miljoner euro. I fondför- mögenheten inräknas tillgångar som  
 AIF-förvaltaren 
  har uppdragit åt någon annan att förvalta men inte tillgångar som  
 AIF-förvaltaren 
  förvaltar på uppdrag från någon annan.  
 AIF-förvaltarens 
  kapitalbas, startkapitalet inräknat, behöver dock inte vara högre än 10 miljoner euro. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  får ersätta hälften av de ytterligare medel som avses i första stycket med en garanti för motsvarande belopp, om garantin lämnats av 
 1. ett kreditinstitut eller försäkringsföretag med säte i ett land inom EES, eller 
 69 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 2. ett kreditinstitut eller försäkringsföretag med säte i ett tredje- land, som står under tillsyn som är likvärdig med den som gäller inom EES. 
  
 4 §  
 En  
 AIF-förvaltares 
  kapitalbas får, trots vad som anges i 2 och 3 §§, inte understiga ett belopp som motsvarar 25 procent av dess fasta omkostnader för det föregående året eller, om  
 AIF-förval- 
  tarens verksamhet har pågått kortare tid än ett år, 25 procent av de fasta omkostnader som angetts i  
 AIF-förvaltarens 
  verksamhets- plan. 
 Om omfattningen av  
 AIF-förvaltarens 
  verksamhet har ändrats väsentligt sedan det föregående året eller om Finansinspektionen anser att verksamhetsplanen behöver korrigeras, får inspektionen besluta om ändring av kapitalkravet enligt första stycket. 
 Ett belopp motsvarande kapitalbasen ska investeras i likvida till- gångar och får inte innehålla spekulativa positioner. 
  
 5 §  
 För att täcka risker för skadeståndsansvar på grund av fel eller försumlighet i verksamheten ska en  
 AIF-förvaltare 
  ha antingen till- räckligt med extra medel i kapitalbasen, eller en ansvarsförsäkring mot skadeståndsansvar som är lämplig i förhållande till de risker som ska täckas. 
  
 6 §  
 Med undantag för 4 § tredje stycket och 5 § gäller bestäm- melserna i detta kapitel inte för  
 AIF-förvaltare 
  som är fondbolag med tillstånd enligt lagen (2004:46) om investeringsfonder. 
 8 kap. Skydd för investerare och andra rörelseregler 
 Allmänna krav och principer 
  
 1 §  
 Vid utövandet av sin verksamhet ska en  
 AIF-förvaltare, 
  i enlig- het med denna lag och andra författningar som reglerar verksam- heten, 
  
 1. 
  
 handla hederligt, rättvist, professionellt och på ett sätt som bäst gagnar  
  
 AIF-fonden 
  och dess investerares intressen och upprätthåller allmänhetens förtroende för marknaden, samt 
  
 2. 
  
 förfoga över och effektivt använda sig av resurser och rutiner som är nödvändiga för att den egna verksamheten ska fungera väl. 
  
 70 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 Organisatoriska krav 
  
 2 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska ha tillräckliga resurser för att verksam- heten ska fungera väl. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska ha sunda rutiner för 
  
 1. 
  
 förvaltning av verksamheten och redovisning, 
  
 2. 
  
 drift och förvaltning av sina informationssystem, och 
  
 3. 
  
 intern kontroll. 
  
 AIF-förvaltaren 
  ska särskilt 
  
 - 
  
 upprätta och tillämpa regler för anställdas personliga transak- tioner, 
  
 - 
  
 upprätta och tillämpa regler för investeringar som görs för för- valtarens egen räkning, 
  
 - 
  
 ha rutiner för att kunna säkerställa att varje transaktion som genomförs för en  
  
 AIF-fonds 
  räkning är möjlig att rekonstruera i efterhand med avseende på ursprung, art, motpart, tidpunkt och plats, samt 
  
 - 
  
 ha rutiner för att säkerställa att tillgångarna i de  
  
 AIF-fonder 
  som förvaltaren förvaltar investeras i enlighet med gällande fond- bestämmelser, bolagsordning och lagstiftning. 
 Likviditetshantering 
  
 3 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska ha lämpliga system för likviditetshan- tering och förfaranden för övervakning av likviditetsrisk som gör det möjligt att säkerställa att  
 AIF-fondens 
  likviditetsprofil överens- stämmer med dess underliggande skyldigheter. En  
 AIF-förvaltare 
  ska göra regelbundna stresstester av likviditeten i en  
 AIF-fond. 
  
 Första stycket gäller inte slutna  
 AIF-fonder 
  utan finansiell häv- stång. 
 En  
 AIF-fonds 
  likviditetsprofil, inlösenpolicy och investerings- strategi ska vara inbördes överensstämmande. 
 Riskhanteringsfunktion och riskhanteringssystem 
  
 4 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska ha en riskhanteringsfunktion som är åt- skild från förvaltarens operativa enheter. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska ha lämpliga riskhanteringssystem som kan identifiera, mäta, hantera och övervaka de risker som är rele- 
 71 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 vanta för  
 AIF-fonden. 
  Riskanteringssystemen ska ses över regel- bundet och minst en gång per år. 
 En  
 AIF-förvaltares 
  riskhanteringsfunktion ska särskilt 
  
 - 
  
 tillämpa ett lämpligt dokumenterat förfarande vid investeringar för  
  
 AIF-fondens 
  räkning som överensstämmer med fondens investe- ringsstrategi, mål och riskprofil, 
  
 - 
  
 säkerställa att riskerna i varje enskild placering och deras sam- lade effekt på  
  
 AIF-fonden 
  fortlöpande kan identifieras, mätas, han- teras och övervakas korrekt, samt 
  
 - 
  
 säkerställa att  
  
 AIF-fondens 
  riskprofil motsvarar dess investe- ringsstrategi och mål så som de kommer till uttryck i fondbestäm- melser, bolagsordning eller motsvarande. 
 Fastställande av en högsta tillåten nivå för finansiell hävstång 
  
 5 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som använder sig av finansiell hävstång ska för varje  
 AIF-fond 
  som förvaltaren förvaltar fastställa 
  
 1. 
  
 en högsta tillåtna nivå för sådan hävstång, 
  
 2. 
  
 i vilken utsträckning det finns förfoganderätt över säkerheter, 
  
 och 
  
 3. 
  
 i vilken utsträckning garantier kan lämnas. 
  
 De gränser som har fastställts enligt första stycket ska vara rim- liga och ska följas av  
 AIF-förvaltaren 
  vid varje tidpunkt. 
  
 6 §  
 För att minska systemrisker i det finansiella systemet och för att minska riskerna för störningar på marknaden får Finansinspek- tionen besluta om 
  
 1. 
  
 begränsningar i den nivå för en  
  
 AIF-förvaltares 
  användning av finansiell hävstång som har fastställts enligt 5 §, samt 
  
 2. 
  
 andra begränsningar för  
  
 AIF-fondernas 
  förvaltning. Finansinspektionen ska, innan beslut enligt första stycket med- 
 delas, utbyta information med Europeiska värdepappers- och mark- nadsmyndigheten, Europeiska systemrisknämnden och berörda be- höriga myndigheter, i enlighet med artikel 25 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU. 
 72 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 Värdering 
  
 7 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska för varje  
 AIF-fond 
  som förvaltaren för- valtar säkerställa att det finns lämpliga och konsekventa förfaranden för en korrekt och oberoende värdering av  
 AIF-fondens 
  tillgångar. 
 Värdering av tillgångarna i en  
 AIF-fond 
  och beräkningen av netto- tillgångsvärdet (NAV) ska göras i enlighet med lagstiftningen i det land där fonden är etablerad och enligt fondens fondbestämmelser, bolagsordning eller motsvarande. 
  
 8 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska värdera tillgångarna i en  
 AIF-fond 
  och beräkna nettotillgångsvärdet (NAV) per andel eller aktie. Värde- ringen ska ske med den regelbundenhet som framgår av andra och tredje styckena och minst en gång per år. 
 För en öppen  
 AIF-fond 
  ska en värdering och beräkning enligt första stycket genomföras fortlöpande utifrån vad som är lämpligt med beaktande av fondens tillgångar och dess emissions- och inlösen- intervaller. 
 För en sluten  
 AIF-fond 
  ska en värdering och beräkning enligt första stycket genomföras i samband med en ökning eller minsk- ning av kapitalet i fonden. 
 Resultaten av en värdering och beräkning enligt första stycket ska delges  
 AIF-fondens 
  investerare i enlighet med vad som följer av fondbestämmelserna, bolagsordningen eller motsvarande. 
  
 9 §  
 För fondverksamhet som avser specialfonder gäller, i stället för 8 §, enligt hänvisningen i 12 kap. 7 § vad som följer av 4 kap. 10 § lagen (2004:46) om investeringsfonder. 
 Värderingsfunktion 
  
 10 §  
 En  
 AIF-förvaltares 
  värderingsfunktion får vara internt eller externt organiserad i enlighet med vad som anges i 11 och 12 §§. 
 Värderingen ska utföras opartiskt och professionellt. 
 Krav vid intern värdering 
  
 11 §  
 Vid intern värdering ska  
 AIF-förvaltarens 
  ersättningssystem och andra åtgärder säkerställa att intressekonflikter motverkas och att otillbörlig påverkan på de anställda undviks. Den interna vär- 
 73 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 deringen ska organiseras så att den är funktionellt oberoende av portföljförvaltningen. 
 Krav vid extern värdering 
  
 12 §  
 Extern värdering får utföras av en fysisk eller juridisk person som är oberoende av  
 AIF-fonden, 
 AIF-förvaltaren 
  och andra per- soner med nära anknytning till fonden eller förvaltaren. 
  
 AIF-förvaltaren 
  ska kunna visa att den externa värderaren 
  
 1. 
  
 omfattas av registreringsskyldighet enligt lag, andra författ- ningar eller yrkesetiska regler, 
  
 2. 
  
 kan lämna yrkesmässiga garantier för att värderingen kan ut- föras effektivt, och 
  
 3. 
  
 har utsetts i enlighet med 14 §. 
  
 En  
 AIF-fonds 
  förvaringsinstitut får vara extern värderare om utförandet av dess funktion som förvaringsinstitut hålls åtskild från uppgifterna som värderare och att intressekonflikter kan identi- fieras, hanteras, övervakas och redovisas för  
 AIF-fondens 
  investerare. 
 En extern värderare får inte uppdra åt någon annan att utföra värderingen. 
  
 13 §  
 Bestämmelser om myndighetskontroll av värderingsfunktionen finns i 14 kap. 7 §. 
 Ansvar 
  
 14 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ansvarar för att  
 AIF-fondens 
  tillgångar vär- deras korrekt, för beräkningen av fondens nettotillgångsvärde samt för redovisningen av detta värde. 
 Oberoende av eventuella överenskommelser i avtal, ska en extern värderare vara ansvarig gentemot  
 AIF-förvaltaren 
  för förluster som förvaltaren åsamkas till följd av att den externa värderaren upp- såtligen eller av oaktsamhet brustit i utförandet av sina uppgifter. 
 Uppdragsavtal 
  
 15 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  får uppdra åt någon annan att utföra visst arbete eller vissa funktioner om 
 1. uppdragsavtalet kan motiveras på objektiva grunder, 
 74 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 2. 
  
 uppdragstagaren är kvalificerad för uppgiften och förfogar över tillräckliga resurser för att utföra den, 
  
 3. 
  
 uppdraget inte hindrar 
  
 a) 
  
 förvaltaren från att handla i investerarnas intresse, eller 
  
 b) 
  
 Finansinspektionens tillsyn över förvaltaren, och 
  
 4.  
 AIF-förvaltaren 
  kan övervaka den anförtrodda verksamheten och ge de anvisningar som behövs för en sund förvaltning samt med omedelbar verkan säga upp avtalet, om det är i investerarnas gemen- samma intresse. 
  
 AIF-förvaltaren 
  ska underrätta Finansinspektionen om uppdrags- avtalet innan det träder i kraft. 
 Delegering av uppgifter får inte ske i sådan omfattning att AIF- förvaltaren inte längre kan anses utgöra  
 AIF-fondens 
  faktiska för- valtare. 
 Uppdragsavtal avseende portföljförvaltning eller riskhantering 
  
 16 §  
 Uppdragsavtal som omfattar portföljförvaltning eller riskhante- ring får endast ingås 
  
 1. 
  
 med uppdragstagare som har beviljats tillstånd för diskretio- när portföljförvaltning eller registrerats som förvaltare av tillgångar och är föremål för tillsyn, eller 
  
 2. 
  
 om Finansinspektionen i förväg har godkänt uppdragstagaren. Om uppdragstagaren inte är etablerad inom EES krävs, utöver 
  
 villkoren i första stycket, att det finns ett samarbete mellan Finans- inspektionen och tillsynsmyndigheten i uppdragstagarens hemland. 
  
 17 §  
 Ett sådant uppdrag som avses i 16 § får inte ges till AIF- fondens förvaringsinstitut eller till någon som institutet delegerat uppgifter. 
 Om ett sådant uppdrag som avses i 16 § ges till någon vars intressen kan komma i konflikt med  
 AIF-förvaltarens 
  intressen eller med investerarnas gemensamma intresse måste uppdragstagaren 
  
 1. 
  
 hålla portföljförvaltnings- eller riskhanteringsuppgifterna åt- skilda från övriga oförenliga uppgifter, och 
  
 2. 
  
 identifiera, hantera och övervaka intressekonflikterna och redo- visa dessa för  
  
 AIF-fondens 
  investerare. 
 75 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 Vidaredelegering 
  
 18 §  
 En uppdragstagare får vidaredelegera ett visst arbete och vissa funktioner till någon annan under förutsättning att 
  
 1. 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  på förhand har godkänt en sådan delegering, 
  
 2. 
  
 Finansinspektionen har underrättats innan avtal om vidare- delegering träder i kraft, och 
  
 3. 
  
 uppdragstagaren fortlöpande övervakar de tjänster som till- handahålls av den som vidaredelegerats uppgifterna. 
  
 Vid vidaredelegering gäller  
 15–17 
  §§ i fråga om dem som har delegerats respektive vidaredelegerats uppgifter. 
 Om den som har vidaredelegerats visst arbete eller vissa funk- tioner i sin tur uppdrar åt någon annan att utföra sådana uppgifter gäller villkoren i första och andra styckena i tillämpliga delar. 
 Ansvar 
  
 19 §  
 Ett uppdragsavtal enligt  
 15–18 
  §§ fråntar inte  
 AIF-förvaltaren 
  dess ansvar enligt denna lag. 
 Uppföranderegler m.m. 
 Intressekonflikter 
  
 20 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska vidta alla rimliga åtgärder för att und- vika intressekonflikter och för att identifiera, hantera och redovisa dem som trots detta uppkommer. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska ha organisatoriska och administrativa system som förhindrar att  
 AIF-fondens 
  intressen eller dess investerares gemensamma intressen påverkas negativt av intressekonflikter. 
 En investerare i en  
 AIF-fond 
  får inte ges förmånligare villkor än övriga investerare, om det inte framgår av fondens fondbestämmel- ser, bolagsordning eller motsvarande. 
  
 21 §  
 Om de åtgärder som  
 AIF-förvaltaren 
  har vidtagit enligt 20 § inte är tillräckliga för att förhindra att investerarnas intressen kan komma att påverkas negativt, ska förvaltaren tydligt informera inve- sterarna om arten av eller orsaken till intressekonflikterna innan förvaltaren utför något uppdrag för deras räkning. 
 76 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska vidta åtgärder för att förebygga de problem som orsakar att investerares intressen kan komma att påverkas negativt. 
 Primärmäklare 
  
 22 §  
 Om en  
 AIF-förvaltare 
  använder sig av en primärmäklares tjänster ska villkoren för samarbetet anges i ett skriftligt avtal. I avtalet ska särskilt anges om det finns möjligheter till överföring av och förfoganderätt över  
 AIF-fondens 
  tillgångar. Avtalet får inte stå i strid mot  
 AIF-fondens 
  fondbestämmelser, bolagsordning eller motsvarande och ska innehålla en bestämmelse om att  
 AIF-fondens 
  förvaringsinstitut ska få del av innehållet i avtalet. 
 Ersättningssystem 
  
 23 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska ha ett ersättningssystem som främjar en sund och effektiv riskhantering. 
 Särskilda krav för  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd för diskretionär förvaltning investeringsportföljer 
  
 24 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd för diskretionär förvaltning av investeringsportföljer får inte placera en sådan investerares till- gångar i en  
 AIF-fond 
  som förvaltaren direkt eller på någon annans uppdrag förvaltar, om inte investeraren har godkänt detta på för- hand. 
 Tystnadsplikt 
  
 25 §  
 Enskildas förhållanden till en  
 AIF-fond, 
  en  
 AIF-förvaltare 
  eller ett förvaringsinstitut får inte obehörigen röjas. 
 I det allmännas verksamhet tillämpas i stället bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). 
 77 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 Uppgiftsskyldighet 
  
 26 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  och ett förvaringsinstitut är skyldiga att lämna ut uppgifter om enskildas förhållanden till förvaltaren och in- stitutet, om det under en utredning enligt bestämmelserna om för- undersökning i brottmål begärs av undersökningsledare eller om det i ett ärende om rättslig hjälp i brottmål på framställning av en annan stat eller en mellanfolklig domstol begärs av åklagare. 
 Om skyldighet för  
 AIF-förvaltare 
  och förvaringsinstitut att lämna uppgifter till överförmyndaren finns bestämmelser i 16 kap. 10 a § föräldrabalken. 
 9 kap. Förvaringsinstitut 
 Allmänna bestämmelser om förvaringsinstitut 
  
 1 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska för varje  
 AIF-fond 
  som förvaltaren för- valtar se till att ett förvaringsinstitut utses. 
 Förvaringsinstitutet ska handla hederligt, rättvist, oberoende och professionellt samt uteslutande i  
 AIF-fondens 
  och investerarnas intresse. 
  
 2 §  
 Ett förvaringsinstitut ska hålla verksamhet som förvarings- institut åtskild från verksamheter som kan komma i konflikt med  
 AIF-förvaltarens, 
 AIF-fondens 
  eller investerarnas intressen. 
 Förvaringsinstitutet ska identifiera, hantera och övervaka even- tuella intressekonflikter. Sådana konflikter ska redovisas för fondens investerare. 
 Skriftligt avtal 
  
 3 §  
  
 AIF-förvaltaren 
  eller  
 AIF-fonden 
  och förvaringsinstitutet ska ingå ett skriftligt avtal som reglerar förhållandet mellan parterna. I avtalet ska bland annat anges det informationsutbyte och den sam- ordning som krävs för att institutet ska kunna utföra sina uppgifter för fondens räkning i enlighet med kraven i denna lag och andra författningar. 
 78 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 EES-baserade 
 AIF-fonders 
  förvaringsinstitut 
  
 4 §  
 Ett förvaringsinstitut för en  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  ska vara 1. ett kreditinstitut som 
  
 a) 
  
 har stadgeenligt säte inom EES, och 
  
 b) 
  
 har beviljats tillstånd som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/48/EG, 
  
 2. 
  
 ett värdepappersföretag som 
  
 a) 
  
 har stadgeenligt säte inom EES, 
  
 b) 
  
 omfattas av kapitalkraven i enlighet med artikel 20.1 i Europa- parlamentets och rådets direktiv 2006/49/EG av den 14 juni 2006 om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut (omarbet- ning) 
  
 9 
  
 , och 
  
 c) 
  
 har beviljats tillstånd som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG, inbegripet sidotjänster för förvaring och hand- havande av finansiella instrument för kunders räkning och som har egna medel motsvarande det startkapital som anges i artikel 9 i det direktivet, eller 
  
 3. 
  
 andra institut som står under fortlöpande tillsyn och som den 21 juli 2011 hör till de kategorier som har godtagits såsom förva- ringsinstitut enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG. 
  
 Förvaringsinstitutet ska vara etablerat i  
 AIF-fondens 
  hemland. 
 Icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonders 
  förvaringsinstitut 
  
 5 §  
 Som förvaringsinstitut för icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  kan utses kreditinstitut eller annan enhet av samma slag som anges i 4 § första stycket 1 och 2 utan att villkoren däri är uppfyllda, under förutsättning att förvaringsinstitutet uppfyller kraven i 6 §. 
 Ett förvaringsinstitut enligt första stycket ska vara etablerat i det tredjeland där  
 AIF-fonden 
  är etablerad eller i hemlandet för den  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar fonden. 
  
 9  
 EUT L 177, 30.6.2006, s. 201 (Celex 32006L0049), senast ändrat genom Europaparla- mentets och rådets direktiv 2010/78/EU (EUT L 331, 15.12.2010, s. 120, Celex32010L0078). 
 79 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 Särskilda krav på förvaringsinstitut utanför EES 
  
 6 §  
 Ett utsett förvaringsinstitut som är etablerat utanför EES ska vid varje tidpunkt 
  
 1. 
  
 omfattas av effektiv reglering, inbegripet minimikapitalkrav, och effektiv tillsyn av verksamheten med samma verkan som unions- rätten, och 
  
 2. 
  
 enligt avtal vara ansvarigt gentemot  
  
 AIF-fonden 
  eller dess investerare i enlighet med  
 17–20 
  §§ samt uttryckligen utfästa sig att uppfylla villkoren i  
 13–16 
  §§. 
 Mellan det land där förvaringsinstitutet är etablerat och de länder inom EES där den icke  
 EES-baserade 
 AIF-fondens 
  aktier eller an- delar avses att marknadsföras samt, i förekommande fall,  
 AIF-för- 
  valtarens hemland ska det fortlöpande finnas 
  
 1. 
  
 en skriftlig överenskommelse som uppfyller bestämmelserna i artikel 26 i OECD:s modellavtal för skatter på inkomst och för- mögenhet och som säkerställer ett effektivt informationsutbyte i skatteärenden, och 
  
 2. 
  
 en skriftlig överenskommelse mellan ländernas behöriga myn- digheter om samarbete och informationsutbyte. 
  
 Landet där förvaringsinstitutet är etablerat ska också ha vidtagit nödvändiga åtgärder för att motverka penningtvätt och finansiering av terrorism. 
 Förvaringsinstitut för vissa typer av slutna  
 AIF-fonder 
  
 7 §  
 För en  
 AIF-fond 
  får till förvaringsinstitut utses andra än sådana som anges i 4 och 5 §§, om 
  
 1. 
  
 investerarna saknar rätt till inlösen under fem år från den första investeringen, och 
  
 2. 
  
 fonden enligt sin investeringsstrategi 
  
 a) 
  
 generellt inte investerar i finansiella instrument som kräver depåförvaring, eller 
  
 b) 
  
 generellt investerar i emittenter eller onoterade företag för att förvärva kontroll enligt 11 kap. 
  
 En fysisk eller juridisk person får utses till förvaringsinstitut för sådana  
 AIF-fonder 
  som avses i första stycket om 
  
 1. 
  
 funktionen som förvaringsinstitut utgör en del av den fysiska eller juridiska personens yrkes- eller affärsverksamhet för vilken gäller 
  
 80 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 registreringsskyldighet enligt lag, andra författningar eller yrkes- etiska regler, och 
 2. det finns finansiella och yrkesmässiga garantier för att rele- vanta förvaringsinstitutsuppgifter och därmed förenade åtaganden kan utföras på ett effektivt sätt. 
 Begränsningar på grund av intressekonflikter 
  
 8 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  får inte utses som förvaringsinstitut. 
 Första stycket gäller även för en primärmäklare som verkar som motpart till en  
 AIF-fond 
  för vilken den är primärmäklare, om inte verksamheten som förvaringsinstitut hålls åtskild från tillhanda- hållandet av tjänster i egenskap av primärmäklare. En sådan mäklare ska dessutom ha rutiner för att kunna identifiera, hantera, övervaka och redovisa intressekonflikter för  
 AIF-fondens 
  investerare. 
 Förvaringsinstitutets uppgifter 
 Övervakning av penningflöden 
  
 9 §  
 Förvaringsinstitutet har till uppgift att övervaka  
 AIF-fondens 
  penningflöden. 
 Förvaringsinstitutet ska särskilt se till att betalningar som mot- tagits från investerare och alla likvida medel i  
 AIF-fonden 
  bokförs på likvidkonton som har öppnats i  
 AIF-fondens 
  namn eller i AIF- förvaltarens eller förvaringsinstitutets namn för fondens räkning. 
 Likvidkonton enligt första stycket ska öppnas hos sådana enheter som avses i artikel  
 18.1.a–c 
  i kommissionens direktiv 2006/73/EG av den 10 augusti 2006 om genomförandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG vad gäller organisatoriska krav och villkor för verksamheten i värdepappersföretag, och definitioner för tillämpning av det direktivet 
  
 10 
  
 . Likvidkonton får även öppnas hos någon annan enhet av samma slag, på relevanta marknader där sådana konton krävs, om enheten är föremål för effektiv reglering av och tillsyn över verksamheten, som har samma verkan som unionsrätten och som genomdrivs effektivt och i enlighet med principerna i artikel 16 i nämnda direktiv. 
  
 10  
 EUT L 241, 2.9.2006, s. 26 (Celex 32006L0073). 
 81 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 Om likvidkontot har öppnats i förvaringsinstitutets namn för  
 AIF-fondens 
  räkning får medel som tillhör förvaringsinstitutet eller sådana enheter som avses i andra stycket inte finnas på samma konto. 
 Förvaring av  
 AIF-fondens 
  tillgångar 
  
 10 §  
 Förvaringsinstitutet ska 
 1. depåförvara 
  
 a) 
  
 alla finansiella instrument som kan registreras på ett konto för finansiella instrument som har öppnats hos förvaringsinstitutet, och 
  
 b) 
  
 alla finansiella instrument som fysiskt kan levereras till för- varingsinstitutet, samt 
  
 2. kontrollera  
 AIF-förvaltarens, 
  för  
 AIF-fondens 
  räkning, eller  
 AIF-fondens 
  äganderätt till övriga tillgångar samt föra och hålla ett uppdaterat register över dem. 
 Förvaringsinstitutet får inte utan godkännande av  
 AIF-förval- 
  taren eller  
 AIF-fonden 
  förfoga över de tillgångar som avses i första stycket. 
  
 11 §  
 För att fullgöra sina uppgifter enligt 10 § första stycket 1 ska förvaringsinstitutet se till att alla finansiella instrument registreras på ett separat konto hos institutet i  
 AIF-fondens 
  namn, eller i AIF- förvaltarens namn för fondens räkning, och i enlighet med prin- ciperna i artikel 16 i kommissionens direktiv 2006/73/EG. 
 För att fullgöra sina uppgifter enligt 10 § första stycket 2 ska förvaringsinstitutet lägga uppgifter eller handlingar från  
 AIF-förval- 
  taren eller  
 AIF-fonden 
  samt andra tillgängliga handlingar till grund för sin bedömning av äganderätten till tillgångarna. 
 Förvaringsinstitutets övriga uppgifter 
  
 12 §  
 Förvaringsinstitutet ska, utöver vad som anges i 9 och 10 §§, verkställa  
 AIF-förvaltarens 
  instruktioner, om de inte strider mot bestämmelserna i denna lag eller annan författning, fondbestämmel- serna eller bolagsordningen, samt se till att 
 1. försäljning, emission, återköp, inlösen och makulering av an- delar eller aktier i  
 AIF-fonden 
  genomförs enligt bestämmelserna i denna lag, kommissionens förordning (EU) nr XXX/201X av den 
 82 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 X X XXX om genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU, fondbestämmelserna eller bolagsordningen, 
  
 2. 
  
 värdet av andelarna eller aktierna i  
  
 AIF-fonden 
  beräknas en- ligt denna lag, kommissionens förordning (EU) nr XXX/201X av den X X XXX om genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU, fondbestämmelserna eller bolagsordningen, 
  
 3. 
  
 ersättningar för transaktioner som berör en  
  
 AIF-fonds 
  till- gångar betalas in till fonden utan dröjsmål, och 
  
 4. 
  
 AIF-fondens 
  
  intäkter används enligt bestämmelserna i denna lag, kommissionens förordning (EU) nr XXX/201X av den X X XXX om genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU, fondbestämmelserna eller bolagsordningen. 
 Uppdragsavtal 
  
 13 §  
 Förvaringsinstitutet får inte uppdra åt annan att utföra andra förvaringsinstitutsfunktioner än förvaring av tillgångar och kontroll av äganderätten enligt 10 §. 
 Delegering enligt första stycket förutsätter att förvaringsinsti- tutet 
  
 1. 
  
 kan visa att det finns ett objektivt skäl för delegering av upp- gifterna och att avsikten inte är att kringgå kraven i denna lag eller annan författning, 
  
 2. 
  
 har handlat professionellt vid valet av uppdragstagare, och 
  
 3. 
  
 regelbundet övervakar uppdragstagaren och dennes rutiner av- seende delegerade uppgifter. 
  
 Övriga villkor för uppdragsavtal 
  
 14 §  
 Förvaringsinstitutet ska, utöver vad som anges i 13 § och, om inget annat följer av 15 §, förvissa sig om att uppdragstagaren 
  
 1. 
  
 har den struktur och den sakkunskap som krävs i förhållande till uppdraget, 
  
 2. 
  
 omfattas av en effektiv reglering, inbegripet minimikapital- krav, avseende depåförvaringsuppgifter, effektiv tillsyn över verk- samheten i den berörda jurisdiktionen och regelbunden extern granskning för att säkerställa att de finansiella instrumenten finns i uppdragstagarens besittning, 
  
 83 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 3. 
  
 håller de anförtrodda tillgångarna åtskilda från egna och andras tillgångar så att de alltid går att identifiera, 
  
 4. 
  
 använder  
  
 AIF-fondens 
  tillgångar endast om  
 AIF-förvaltaren 
  eller  
 AIF-fonden 
  har gett sitt godkännande och efter anmälan till förvaringsinstitutet, samt 
  
 5. 
  
 uppfyller de allmänna skyldigheter och respekterar de förbud som anges i 1, 2, 10 och 11 §§. 
  
 Särskilda bestämmelser vid uppdragsavtal avseende depåförvaringsuppgifter utanför EES 
  
 15 §  
 Om lagstiftningen i ett land utanför EES kräver att vissa finan- siella instrument depåförvaras av en lokal enhet och det inte finns någon sådan enhet som uppfyller kraven i 14 § 2, får förvarings- institutet ändå uppdra depåförvaringsfunktioner åt enheten. Detta får dock ske endast i den omfattning som är nödvändig enligt tredjelandets lagstiftning och endast så länge det inte finns lokala enheter som uppfyller dessa krav. 
 För delegering enligt första stycket krävs dessutom att 
  
 1. 
  
 AIF-fondens 
  
  investerare dessförinnan har informerats om att delegeringen är nödvändig enligt tredjelandets lagstiftning och om de omständigheter som motiverar delegeringen, och 
  
 2. 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  eller fonden har gett instruktioner till förvar- ingsinstitutet att delegera depåförvaringen av de finansiella instru- menten till en lokal enhet. 
 Vidaredelegering 
  
 16 §  
 En uppdragstagare får vidaredelegera uppgifter enligt 13 §, om samtliga villkor som uppställs för förvaringsinstitutets delegering är uppfyllda. I sådant fall ska även det som anges i  
 17–20 
  §§ gälla i för- hållande till dem som har delegerats respektive vidaredelegerats upp- gifter. 
 Ansvar vid förlust av finansiella instrument som depåförvaras 
  
 17 §  
 Om förvaringsinstitutet eller dess uppdragstagare har förlorat finansiella instrument som depåförvarats enligt 10 § första stycket 1, ska institutet utan onödigt dröjsmål återlämna finansiella instrument 
 84 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 av identisk typ eller ett belopp motsvarande värdet till  
 AIF-fonden 
  eller dess förvaltare för fondens räkning. 
 Förvaringsinstitutet är inte ansvarigt enligt första stycket om institutet kan visa att förlusten är orsakad av en yttre händelse utan- för institutets rimliga kontroll, och vars konsekvenser var omöjliga att undvika trots vidtagande av alla rimliga ansträngningar. För- varingsinstitutet är inte heller skadeståndsskyldigt om förutsätt- ningarna enligt 20 eller 21 § är uppfyllda. 
 Ansvar för övriga skador 
  
 18 §  
 Om  
 AIF-fonden 
  eller dess investerare tillfogats annan skada än sådan som avses i 17 § genom att förvaringsinstitutet uppsåtligen eller av oaktsamhet har överträtt denna lag eller andra författningar som reglerar verksamheten, ska institutet ersätta skadan. 
  
 19 §  
 Ett uppdrag åt annan att utföra förvaring av tillgångar och kontroll av äganderätten enligt 10 § fråntar inte förvaringsinstitutet dess ansvar enligt denna lag. Detta gäller även om uppdragstagaren har vidaredelegerat uppgiften. 
 Ansvarsbefrielse 
  
 20 §  
 Trots vad som anges i 19 § får förvaringsinstitutet befrias från ansvar för förlust av finansiella instrument som depåförvarats av en uppdragstagare, om förvaringsinstitutet kan visa att 
  
 1. 
  
 samtliga krav för delegering enligt 13 och 14 §§ är uppfyllda, 
  
 2. 
  
 det finns ett skriftligt avtal mellan institutet och uppdrags- tagaren som uttryckligen överför ansvaret till uppdragstagaren och gör det möjligt för  
  
 AIF-förvaltaren 
  eller  
 AIF-fonden, 
  eller insti- tutet för deras räkning, att framställa krav mot uppdragstagaren, och 
  
 3. 
  
 det finns ett skriftligt avtal mellan institutet och  
  
 AIF-för- 
  valtaren eller  
 AIF-fonden 
  som uttryckligen tillåter, och fastställer ett objektivt skäl för, ansvarsbefrielse för institutet. 
  
 21 §  
 Om förvaringsinstitutet har delegerat depåförvaringsuppgifter enligt 15 § får institutet befrias från ansvar för förlust av finansiella instrument, om 
 85 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 1. 
  
 AIF-fondens 
  
  fondbestämmelser eller bolagsordning uttryck- ligen tillåter en sådan ansvarsbefrielse, 
  
 2. 
  
 AIF-fondens 
  
  investerare, innan de gjorde sin investering, har blivit korrekt informerade om möjligheten till och förutsättning- arna för en sådan ansvarsbefrielse, 
  
 3. 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  eller  
 AIF-fonden 
  har gett instruktioner till förvaringsinstitutet om att delegera depåförvaringen av de finansiella instrumenten till en lokal enhet i tredjelandet, 
  
 4. 
  
 det finns ett skriftligt avtal mellan förvaringsinstitutet och  
  
 AIF-förvaltaren 
  eller  
 AIF-fonden 
  som uttryckligen tillåter en sådan befrielse, och 
  
 5. 
  
 det finns ett skriftligt avtal mellan förvaringsinstitutet och uppdragstagaren som uttryckligen överför ansvaret till uppdrags- tagaren och gör det möjligt för  
  
 AIF-förvaltaren 
  eller  
 AIF-fonden, 
  eller institutet för deras räkning, att framställa krav mot uppdrags- tagaren för förlust av finansiella instrument. 
 Ansvar för förvaringsinstitut för specialfonder 
  
 22 §  
 För förvaringsinstitut för specialfonder gäller, i stället för vad som anges i  
 17–21 
  §§, att om en fondandelsägare eller en  
 AIF-för- 
  valtare tillfogats skada genom att förvaringsinstitutet överträtt denna lag eller fondbestämmelserna ska institutet ersätta skadan. 
 Förvaringsinstitutets informationsskyldighet 
  
 23 §  
 På begäran av sina behöriga myndigheter ska ett förvarings- institut lämna all information som institutet har fått vid utförandet av förvaringsuppgifter och som  
 AIF-fondens 
  och  
 AIF-förvaltarens 
  behöriga myndigheter kan behöva. Förvaringsinstitutets behöriga myndigheter ska utan dröjsmål lämna den mottagna informationen till fondens och förvaltarens behöriga myndigheter. 
 86 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 10 kap. Informationskrav 
 Informationsbroschyr 
  
 1 §  
 För varje  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  som  
 AIF-förvaltaren 
  förvaltar och för varje  
 AIF-fond 
  som förvaltaren marknadsför inom EES ska det finnas en aktuell informationsbroschyr. Informationsbroschyren ska innehålla uppgifter om 
  
 1. 
  
 fondens investeringsstrategi och mål samt de omständigheter under vilka dessa kan ändras, 
  
 2. 
  
 var  
  
 mottagar-AIF-fonden 
  är etablerad om  
 AIF-fonden 
  är en  
 matar-AIF-fond 
  samt information om var de underliggande fonderna är etablerade om  
 AIF-fonden 
  är en  
 fond-i-fond, 
  
 3. 
  
 de tillgångsslag vilka fonden får placera i och fondens riskprofil, inklusive information om användande av finansiell hävstång, 
  
 4. 
  
 de viktigaste rättsliga följderna av en investering i fonden, 
  
 5. 
  
 AIF-förvaltare, 
  
  förvaringsinstitut, revisorer och andra tjänste- leverantörer, 
  
 6. 
  
 ansvarsförsäkring eller tillgängliga medel för att täcka even- tuella skadeståndsanspråk i enlighet med 7 kap. 5 §, 
  
 7. 
  
 delegering av förvaltnings- och förvaringsfunktioner, 
  
 8. 
  
 principer och rutiner för värdering av tillgångarna i fonden, 
  
 9. 
  
 hantering av likviditetsrisker och rätt till inlösen samt för- farande och villkor för emission och försäljning av andelar eller aktier, 
  
 10. 
  
 avgifter och andra kostnader samt maximibelopp för direkta och indirekta avgifter och kostnader som belastar fondens investerare, 
  
 11. 
  
 förvaltarens principer för likabehandling av investerare och rätt till förmånligare villkor för någon investerare i fonden, 
  
 12. 
  
 fondens primärmäklare samt relevanta arrangemang mellan sådan mäklare och fonden, 
  
 13. 
  
 hur och när regelbunden information om fonden enligt 8 och 9 §§ lämnas, 
  
 14. 
  
 den senaste årsberättelsen enligt 4 § och det senaste beräk- nade nettotillgångsvärdet eller marknadsvärdet för fondens andelar eller aktier, samt 
  
 15. 
  
 historisk avkastning. 
  
 För en  
 AIF-fond 
  som omfattas av ett krav på att offentliggöra prospekt behöver  
 AIF-förvaltaren 
  endast lämna information enligt första stycket som inte redan framgår av prospektet. 
 87 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 Faktablad 
  
 2 §  
 För  
 AIF-fonder 
  som en  
 AIF-förvaltare 
  marknadsför i Sverige till  
 icke-professionella 
  investerare ska det finnas ett aktuellt fakta- blad. 
 Faktabladet ska på ett lättbegripligt sätt och i sammanfattning innehålla den grundläggande information som behövs för att inve- sterare ska kunna bedöma  
 AIF-fonden 
  och den risk som är förenad med att investera i den. 
 Innehållet i faktabladet ska vara rättvisande och tydligt och får inte vara vilseledande. Det ska stämma överens med relevanta delar i informationsbroschyren. 
 Av faktabladet ska  
 AIF-fondens 
  rättsliga ställning framgå. 
 Om faktablad inte lämnas ska marknadsföringslagen (2008:486) tillämpas, med undantag av bestämmelserna i  
 29–36 
  §§ om marknads- störningsavgift. Sådan information ska anses vara väsentlig enligt 10 § tredje stycket den lagen. 
 Tillhandahållande av information om  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs i Sverige till  
 icke-professionella 
  investerare 
  
 3 §  
 Informationsbroschyren och faktabladet ska på begäran kost- nadsfritt tillhandahållas den som avser att köpa aktier eller andelar i en  
 AIF-fond 
  som marknadsförs i Sverige till  
 icke-professionella 
  investerare. Denne ska, med undantag för de fall som avses i 8 kap. 22 a § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, även utan begäran tillhandahållas faktabladet i god tid innan avtal ingås. 
 Om  
 AIF-förvaltaren 
  genom marknadsföring erbjuder allmän- heten att köpa aktier eller andelar i en  
 AIF-fond 
  som avses i första stycket, ska det av erbjudandet framgå att det finns ett faktablad och en informationsbroschyr och var dessa finns att tillgå. 
 Årsberättelse 
  
 4 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska inom sex månader från utgången av varje räkenskapsår tillhandahålla en årsberättelse för varje 
  
 1. 
  
 EES-baserad 
  
 Wade 
  som förvaltaren förvaltar, och 
  
 2. 
  
 AIF-fond 
  
  som förvaltaren marknadsför inom EES. Årsberättelsen ska på begäran lämnas till fondens investerare. 
 Årsberättelsen ska göras tillgänglig för Finansinspektionen och, om 
 88 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 fondens hemland inte är Sverige, den behöriga myndigheten i AIF- fondens hemland. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar en  
 AIF-fond 
  som omfattas av ett krav på att offentliggöra en årsredovisning i enlighet med Europa- parlamentets och rådets direktiv 2004/109/EG av den 15 december 2004 om harmonisering av insynskraven angående upplysningar om emittenter vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad och om ändring av direktiv 2001/34/EG 
  
 11 
  
 , ska på begäran av  
 AIF-fondens 
  investerare lämna den kompletterande information som anges i 5 §, om den inte redan framgår av årsredovisningen. 
  
 5 §  
 Årsberättelsen ska innehålla 
  
 1. 
  
 en balansräkning eller motsvarande, 
  
 2. 
  
 en resultaträkning eller motsvarande, 
  
 3. 
  
 en verksamhetsberättelse, 
  
 4. 
  
 information om väsentliga förändringar i den information som ska lämnas i informationsbroschyren enligt 1 §, och 
  
 5. 
  
 information om ersättningar. 
  
 Uppgifterna om räkenskaperna i årsberättelsen ska sammanställas i enlighet med 
  
 1. 
  
 bestämmelserna om redovisning i  
  
 AIF-fondens 
  hemland eller, om det är fråga om en icke  
 EES-baserad 
 AIF-fond, 
  i det land där fonden är etablerad, samt 
  
 2. 
  
 AIF-fondens 
  
  fondbestämmelser, bolagsordning eller motsvar- 
 ande. 
  
 6 §  
 Information om ersättningar i enlighet med 5 § första stycket 5 ska innehålla 
  
 1. 
  
 det sammanlagda ersättningsbeloppet till anställda under året fördelat på fasta och rörliga ersättningar med uppgift om antal er- sättningsmottagare, samt 
  
 2. 
  
 totalt ersättningsbelopp till verkställande ledning och anställda som väsentligt påverkar  
  
 AIF-fondens 
  riskprofil. 
 Om  
 AIF-fonden 
  har betalat ut särskilda vinstandelar till AIF- förvaltaren ska information och beloppsuppgifter avseende de sär- skilda vinstandelarna lämnas. 
  
 11  
 EUT L 390, 31.12.2004 s. 38 (Celex 32004L0109). 
 89 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 7 §  
  
 AIF-förvaltarens 
  eller  
 AIF-fondens 
  revisorer ska granska de räkenskaper som ligger till grund för årsberättelsen. Granskningen ska utföras av någon med behörighet att utföra revision i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/43/EG av den 17 maj 2006 om lagstadgad revision av årsbokslut och sammanställd redovisning 
  
 12 
  
 . Revisionsberättelsen, med eventuella anmärkningar, ska i sin helhet återges i årsberättelsen. 
 Revisionen av räkenskaperna i årsberättelsen för en icke EES- baserad  
 AIF-fond 
  får utföras i enlighet med internationella revisions- standarder som är tillämpliga i det land där fonden är etablerad. 
 Information om förvaringsinstitutets ansvar 
  
 8 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska informera investerare innan de investerar i en  
 AIF-fond, 
  om det finns avtal genom vilket förvaringsinstitutet har friskrivit sig från ansvar för förlust av finansiella instrument som depåförvaras av tredje part. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska utan dröjsmål informera investerare om ändringar som rör förvaringsinstitutets ansvar. 
 Information om risk och likviditetshantering 
  
 9 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska för varje  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  som  
 AIF-förvaltaren 
  förvaltar och för varje  
 AIF-fond 
  som förvaltaren marknadsför inom EES regelbundet lämna information till investe- rarna om 
  
 1. 
  
 andelen illikvida tillgångar i fonden, 
  
 2. 
  
 förändringar i fondens likviditetshantering, och 
  
 3. 
  
 fondens aktuella riskprofil och de riskhanteringssystem som tillämpas. 
  
 12  
 EUT L 157, 9.6.2006, s. 87 (Celex 32006L0043). 
 90 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 Information om finansiell hävstång 
  
 10 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  som använder finansiell hävstång eller som inom EES marknadsför  
 AIF-fonder 
  som använder finansiell hävstång, ska för varje sådan  
 AIF-fond 
  regelbundet lämna information till investerarna om 
  
 1. 
  
 det totala beloppet för den finansiella hävstång som fonden använt, 
  
 2. 
  
 förändringar i den högsta nivå av finansiell hävstång som för- valtaren får använda för fondens räkning, samt 
  
 3. 
  
 rätt att förfoga över säkerheter eller andra garantier som har lämnats enligt ordningen för finansiell hävstång. 
  
 11 kap. Särskilt om förvärv av onoterade företag och emittenter 
 Kontroll över onoterade företag och emittenter 
  
 1 §  
 En  
 AIF-fond 
  har kontroll över ett onoterat företag om AIF- fonden innehar mer än 50 procent av rösterna i företaget. 
 Vid beräkningen av  
 AIF-fondens 
  innehav ska, förutom innehav i fonden, räknas med aktieinnehav 
  
 1. 
  
 i andra  
  
 AIF-fonder 
  som förvaltas av samma  
 AIF-förvaltare, 
  om det finns en överenskommelse mellan fonderna avseende kon- trollen av företaget, 
  
 2. 
  
 i  
  
 AIF-fonder 
  som förvaltas av andra  
 AIF-förvaltare, 
  om det finns en överenskommelse mellan dem och en eller flera av AIF- förvaltarens fonder avseende kontrollen av företaget, 
  
 3. 
  
 i företag som kontrolleras av en  
  
 AIF-fond 
  som  
 AIF-förval- 
  taren förvaltar, och 
  
 4. 
  
 av andra, fysiska eller juridiska personer, som innehar aktierna 
  
 i 
  
 eget namn men som agerar för  
  
 AIF-fonden 
  eller ett företag som kontrolleras av fonden. 
 Beräkningen av rösträttsandelen ska ske med utgångspunkt i alla aktier som det onoterade företaget har gett ut, även om rösträtten för vissa aktier inte kan utövas. 
  
 2 §  
 En  
 AIF-fond 
  har kontroll över en emittent med säte i Sverige om  
 AIF-fonden 
  innehar tre tiondelar av röstetalet för samtliga aktier. 
 Vid beräkningen av innehavet ska 1 § andra och tredje styckena tillämpas. 
 91 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 För emittenter med säte i en annan medlemsstat ska definitionen av kontroll i den medlemsstatens lag gälla. 
  
 3 §  
 Bestämmelserna i detta kapitel om kontroll över onoterade företag ska inte tillämpas på innehav i företag som är 
  
 1. 
  
 små eller medelstora företag i den mening som avses i arti- kel 2.1 i bilagan till kommissionens rekommendation 2003/361/EG av den 6 maj 2003 avseende definitionen av mikroföretag samt små och medelstora företag, eller 
  
 2. 
  
 specialföretag vars syfte är att förvärva, inneha eller admini- strera fastigheter. 
  
 4 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska underrätta Finansinspektionen, om för- värv eller överlåtelser av aktier i ett onoterat företag leder till att andelen rösträtter som innehas av en  
 AIF-fond 
  som förvaltaren förvaltar överskrider eller underskrider tröskelvärdena 10, 20, 30, 50 och 75 procent. 
  
 5 §  
 Om förvärv eller överlåtelser i en  
 AIF-fond 
  som förvaltaren för- valtar leder till att fonden ensam eller tillsammans med andra, enligt 1 § andra stycket, fått kontroll över ett onoterat företag, ska för- valtaren underrätta Finansinspektionen, företaget och företagets kända aktieägare. 
 En sådan underrättelse ska innehålla information om andelen röst- rätter som förvaltaren kontrollerar och om hur rösträtterna förvär- vades, vilka tidigare aktieägare som varit involverade i transaktionen, vilka fysiska eller juridiska personer som utövat rösträtten samt eventuella överlåtelsekedjor. Underrättelsen ska även ange datum för när kontrollen förvärvades. 
  
 6 §  
 I en underrättelse enligt 5 § till företaget ska  
 AIF-förvaltaren 
  begära att företagets styrelse utan onödigt dröjsmål informerar arbetstagarrepresentanterna eller, om sådana inte finns, de anställda, om förvärvet av kontroll och den information som avses i 5 § andra stycket. 
  
 7 §  
 Underrättelser enligt 4 och 5 §§ ska skickas så snart som möj- ligt, dock senast tio arbetsdagar efter det att något tröskelvärde har passerats eller kontrollen har uppnåtts. 
 92 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 8 §  
 En  
 AIF-förvaltare, 
  vars fonder har förvärvat kontroll över ett onoterat företag eller en emittent, ska underrätta Finansinspek- tionen, företaget och företagets kända aktieägare om 
  
 1. 
  
 vilka fonder som har förvärvat kontroll, 
  
 2. 
  
 den policy som tillämpas för att förebygga och hantera intresse- konflikter, särskilt mellan förvaltaren, fonden och företaget, inbe- gripet uppgifter om de särskilda skyddsmekanismer som inrättats för att se till att alla avtal mellan förvaltaren eller fonden och före- taget ingås enligt normala marknadsmässiga villkor (armlängdsprin- cipen), och 
  
 3. 
  
 den policy som tillämpas för företagets externa och interna kommunikation, särskilt till de anställda. 
  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska också, vid förvärv av kontroll i ett onoterat företag, underrätta företaget och kända aktieägare om sina avsikter 
  
 i 
  
 fråga om det onoterade företagets framtida verksamhet och för- väntade effekter på sysselsättningen, inbegripet väsentliga ändringar i anställningsvillkoren. Förvaltaren ska begära att styrelsen informe- rar arbetstagarrepresentanter eller, om sådana inte finns, de anställda om detta. 
  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska, vid förvärv av kontroll i ett onoterat före- tag, informera Finansinspektionen och investerarna i fonden om hur förvärvet har finansierats. 
  
 9 §  
 Årsredovisningen i ett onoterat företag som kontrolleras av en  
 AIF-fond, 
  eller  
 AIF-fondens 
  egen årsberättelse, ska innehålla en rättvisande översikt över utvecklingen av företagets verksamhet som återspeglar situationen i slutet av den period som omfattas av årsredovisningen. Årsredovisningen ska även innehålla uppgifter om 
  
 1. 
  
 bolagets förväntade framtida utveckling, 
  
 2. 
  
 viktiga händelser som har inträffat efter räkenskapsårets slut, 
  
 och 
  
 3. 
  
 den information om förvärv av egna aktier som föreskrivs i arti- kel 22.2 i rådets direktiv 77/91/EEG. 
  
 AIF-förvaltaren 
  ska begära att styrelsen i det onoterade före- taget informerar arbetstagarrepresentanter eller, om sådana inte finns, de anställda, om årsredovisningen för det onoterade företaget eller ta in årsredovisningsinformationen för varje onoterat företag i sin egen redovisning. 
  
 AIF-förvaltaren 
  ska se till att 
 93 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 1. 
  
 styrelsen lämnar information enligt första stycket 1 till arbets- tagarrepresentanter eller de anställda senast fyra månader efter ut- gången av företagets räkenskapsår, och 
  
 2. 
  
 information enligt första stycket 2 görs tillgänglig för fondens investerare senast fyra månader efter utgången av företagets räken- skapsår, om informationen finns tillgänglig. I vart fall ska informa- tionen göras tillgänglig samtidigt med företagets årsredovisning. 
  
 10 §  
 En  
 AIF-förvaltare, 
  vars fonder får kontroll över ett onoterat företag eller en emittent, får under 24 månader efter förvärvet inte underlätta, stödja, rösta för eller ge instruktioner om följande. 
  
 1. 
  
 Utdelningar till aktieägarna när nettotillgångarna enligt före- tagets årsredovisning på bokslutsdagen för det senaste räkenskaps- året understiger eller, till följd av en sådan utdelning skulle under- stiga, det tecknade kapitalet jämte de reserver som inte får utdelas enligt lag eller bolagsordning. Om den icke inbetalade delen av det tecknade kapitalet inte ingår i tillgångarna enligt balansräkningen, ska detta belopp dras av från det tecknade kapitalet. 
  
 2. 
  
 Utdelningar till aktieägarna som skulle överstiga vinsten för det senast avslutade räkenskapsåret jämte balanserad vinst och be- lopp från reserver som får användas för detta och med avdrag för balanserad förlust och belopp som enligt lag eller bolagsordning har avsatts till reserver. 
  
 3. 
  
 Förvärv av egna aktier som företaget gör, inbegripet aktier som tidigare förvärvats av företaget samt innehas av det och aktier som förvärvats av personer som agerar i eget namn men för företagets räkning, och som skulle leda till att nettotillgångarna understiger det belopp som anges i 1. 
  
 För förvärv av egna aktier ska, utöver vad som anges i första stycket 3, gälla punkterna  
 b–h 
  i artikel 20.1 i Rådets andra direktiv 77/91/EEG av den 13 december 1976 om samordning av de skydds- åtgärder som krävs i medlemsstaterna av de i artikel 58 andra stycket 
  
 i 
  
 fördraget avsedda bolagen i bolagsmännens och tredje mans in- tressen när det gäller att bilda ett aktiebolag samt att bevara och ändra dettas kapital, i syfte att göra skyddsåtgärderna likvärdiga 
  
 13 
  
 . 
  
 13  
 EGT L 26, 31.1.1977, s. 1 (Celex 31977L0091), senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/109/EG av den 16 september 2009 om ändring av rådets direktiv 77/91/EEG, 78/855/EEG och 82/891/EEG och av direktiv 2005/56/EG vad gäller rappor- terings- och dokumentationskrav i samband med fusioner och delningar (EUT L 259, 2.10.2009, s. 14, Celex 32009L0109). 
 94 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska göra sitt yttersta för att förhindra sådana utdelningar, kapitalminskningar, aktieinlösen eller förvärv av egna aktier som avses i första och andra styckena. 
 12 kap. Särskilt om specialfonder 
 Specialfondens rättsliga ställning 
  
 1 §  
 En specialfond kan inte förvärva rättigheter eller ta på sig skyl- digheter. Fonden kan inte heller föra talan inför domstol eller någon annan myndighet. 
 Egendom som ingår i en specialfond får inte utmätas. Fondandelsägarna svarar inte för förpliktelser som avser fonden. Lagen (1904:48 s. 1) om samäganderätt ska inte tillämpas på del- 
 ägarskap i en specialfond. 
 Förvaltningen av en specialfond 
  
 2 §  
  
 AIF-förvaltaren 
  företräder andelsägarna i alla frågor som rör en specialfond.  
 AIF-förvaltaren 
  handlar vid förvaltningen av fonden i eget namn och ska därvid ange fondens beteckning. 
  
 AIF-förvaltaren 
  får använda tillgångarna i en specialfond för att fullgöra förpliktelser som ingåtts som ett led i förvaltningen av fonden och för att ställa säkerhet för fullgörandet av sådana för- pliktelser. 
 Vid förvaltningen av en specialfond ska  
 AIF-förvaltaren 
  handla uteslutande i fondandelsägarnas gemensamma intresse. 
  
 AIF-förvaltaren 
  ska handla oberoende av förvaringsinstitutet. 
  
 3 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  får inte ha hand om egendom som ingår i en specialfond som  
 AIF-förvaltaren 
  förvaltar. 
  
 4 §  
 Om en fondandelsägare tillfogats skada genom att  
 AIF-för- 
  valtaren överträtt denna lag eller fondbestämmelserna, ska  
 AIF-för- 
  valtaren ersätta skadan. 
 95 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 Fondbestämmelser 
  
 5 §  
 För varje specialfond ska det finnas fondbestämmelser som upp- rättas av  
 AIF-förvaltaren. 
  För fondbestämmelserna ska 4 kap. 8– 9 b §§ lagen (2004:46) om investeringsfonder tillämpas. Vad som där anges om investeringsfond ska avse specialfond och vad som anges om fondbolag ska avse  
 AIF-förvaltare. 
  
 6 §  
 I fondbestämmelserna ska det anges om fonden riktar sig till allmänheten eller till en avgränsad krets investerare. I det senare fallet ska kretsen anges. Fondbestämmelserna ska även innehålla upplysning om 
  
 1. 
  
 i vilka avseenden fonden avviker från vad som gäller för inve- steringsfonder, 
  
 2. 
  
 vilken risknivå som eftersträvas, och 
  
 3. 
  
 vilket riskmått som används. 
  
 Fondandelar och inlösen av fondandelar 
  
 7 §  
 För andelar i en specialfond och inlösen av sådana andelar ska 4 kap.  
 10–14 
  §§ lagen (2004:46) om investeringsfonder tillämpas. Vad som där anges om investeringsfond ska avse specialfond och vad som anges om fondbolag ska avse  
 AIF-förvaltare. 
  
 8 §  
 Fondbestämmelserna för en specialfond får, under förutsätt- ning av Finansinspektionens godkännande, innehålla begränsningar av möjligheten att förvärva fondandelar. Specialfonder som marknads- förs till  
 icke-professionella 
  investerare måste vara öppna för inlösen av andelar minst en gång om året. 
 Information om specialfonder 
  
 9 §  
 Informationsbroschyren för en specialfond som ska marknads- föras i Sverige till  
 icke-professionella 
  investerare ska, utöver vad som anges i 11 kap. 1 §, innehålla fondbestämmelserna för fon- den. Därutöver ska det på en framträdande plats i informations- broschyren och allt övrigt marknadsföringsmaterial avseende fonden anges 
 96 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 1. 
  
 om fondens värde kan variera kraftigt på grund av fondens sam- mansättning och de förvaltningsmetoder  
  
 AIF-förvaltaren 
  använder sig av, och 
  
 2. 
  
 att fonden är en specialfond. 
  
 10 §  
 För specialfonder som ska marknadsföras i Sverige till icke- professionella investerare ska 4 kap. 17 § lagen (2004:46) om inve- steringsfonder tillämpas. Vad som där anges om investeringsfond ska avse specialfond och vad som anges om fondbolag ska avse  
 AIF-förvaltare. 
  
 Årsberättelse och halvårsredogörelse 
  
 11 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar en specialfond som ska mark- nadsföras i Sverige till  
 icke-professionella 
  investerare ska för sådana fonder tillhandahålla 
  
 1. 
  
 en halvårsredogörelse för räkenskapsårets första sex månader inom två månader från halvårets utgång, och 
  
 2. 
  
 i stället för vad som anges i 10 kap. 4 § första meningen, en årsberättelse senast fyra månader efter utgången av varje räken- skapsår. 
  
 Den senaste årsberättelsen och, i förkommande fall, halvårsredo- görelse som publicerats därefter ska på begäran kostnadsfritt till- handahållas den som avser att köpa andelar i en sådan specialfond som avses i första stycket.  
 AIF-förvaltaren 
  ska i samband med att förvaltaren lämnar den information som avses i 9 § tillfråga andels- ägarna om de vill ha årsberättelsen och halvårsredogörelsen. 
 Information om kostnader 
  
 12 §  
 För specialfonder som marknadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare ska 4 kap.  
 22–23 
  §§ lagen (2004:46) om investerings- fonder tillämpas. Vad som där anges om investeringsfond ska avse specialfond och vad som anges om fondbolag ska avse  
 AIF-förval- 
  tare. 
 97 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 Placeringsbestämmelser 
  
 13 §  
 Finansinspektionen ska vid godkännandet av fondbestämmel- serna för en specialfond pröva om fonden har en lämplig fördelning av placeringar med hänsyn till de krav som bör uppställas på risk- spridning. 
 För förvaltningen av medlen i en specialfond gäller bestämmel- serna i 5 kap. lagen (2004:46) om investeringsfonder, om inte Finans- inspektionen har tillåtit undantag. Derivatinstrument får dock ha andra underliggande tillgångar än dem som anges i 5 kap. 12 § lagen om investeringsfonder, om instrumenten är föremål för handel på någon finansiell marknad och inte medför en skyldighet att leverera den underliggande tillgången. 
  
 14 §  
 Om medel i en specialfond till minst 85 procent av fondens värde ska placeras i andelar i en investeringsfond eller i en special- fond tillämpas 5 a kap. 5 § första stycket och andra stycket  
 1–6, 
  6 § första stycket, 8 §, 9 §,  
 11–16 
  §§,  
 18–20 
  §§,  
 22–25 
  §§, 27 § första och andra styckena, 29 §, 30 § 2, 31 §,  
 33–37 
  §§, 38 § första stycket 2 och andra stycket, 39 §,  
 41–46 
  §§, 49 § första stycket, 50 och 51 §§, 52 § 1, 53 § samt 54 § 1 och 2 lagen (2004:46) om investe- ringsfonder. Det som anges om en investeringsfond eller en matar- fond ska avse specialfonden och det som anges om en mottagarfond ska avse den fond som specialfondens medel placeras i. Hänvis- ningar till placering enligt 9 § ska avse en specialfonds placering enligt denna paragraf. 
  
 15 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska för varje specialfond som marknadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare beräkna och till Finansinspek- tionen redovisa fondens risknivå. 
 Fusion av specialfonder 
  
 16 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  får, efter tillstånd av Finansinspektionen, lägga samman specialfonder. Tillstånd får ges till en fusion mellan en eller flera överlåtande specialfonder och en övertagande investe- ringsfond. 
 Bestämmelserna om fusion av investeringsfonder i 8 kap.  
 1–16 
  §§ lagen (2004:46) om investeringsfonder gäller på motsvarande sätt för en fusion som avses i första stycket. 
 98 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 Delning av specialfonder 
  
 17 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  får, efter tillstånd av Finansinspektionen, dela en specialfond. Tillstånd till delning ska lämnas om åtgärden kan anses förenlig med investerarnas intressen. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  som har fått tillstånd till en delning ska genast underrätta investerarna om den planerade åtgärden och Finans- inspektionens beslut. Denna information ska också finnas att tillgå hos  
 AIF-förvaltaren 
  och förvaringsinstitutet. En delning får genom- föras tidigast tre månader från dagen för Finansinspektionens be- slut. 
 Upphörande och överlåtelse av förvaltningen av en specialfond 
  
 18 §  
 För upphörande och överlåtelse av förvaltningen av en special- fond ska 9 kap. lagen (2004:46) om investeringsfonder tillämpas. Vad som där anges om investeringsfond ska avse specialfond och vad som anges om fondbolag ska avse  
 AIF-förvaltare. 
  
 13 kap. Särskilt om prövningen av ägares lämplighet 
  
 1 §  
 Bestämmelserna i  
 2–12 
  §§ gäller för andra  
 AIF-förvaltare 
  än fondbolag som förvaltar  
 AIF-fonder 
  som ska marknadsföras till icke- professionella investerare. 
  
 2 §  
 Om ett direkt eller indirekt förvärv av aktier eller ägarandelar i en  
 AIF-förvaltare 
  skulle medföra att förvärvarens sammanlagda inne- hav utgör ett kvalificerat innehav, krävs tillstånd av Finansinspek- tionen för förvärvet. Detsamma gäller ett förvärv som innebär att ett kvalificerat innehav ökas 
  
 1. 
  
 så att det uppgår till eller överstiger 20, 30 eller 50 procent av aktiekapitalet eller röstetalet för samtliga aktier eller motsvarande, eller 
  
 2. 
  
 så att  
  
 AIF-förvaltaren 
  blir dotterbolag. 
 Tillstånd enligt första stycket ska inhämtas före förvärvet. An- sökan om tillstånd ska göras skriftligen. Om förvärvet har gjorts genom bodelning, arv, testamente, bolagsskifte eller på annat liknande sätt, krävs i stället tillstånd för att förvärvaren ska få behålla aktierna. Förvärvaren ska då ansöka om tillstånd inom sex månader efter för- värvet. 
 99 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 Finansinspektionen ska inom två arbetsdagar från det att en full- ständig ansökan kom in till inspektionen skicka en bekräftelse till förvärvaren om att ansökan har tagits emot. 
  
 3 §  
 Tillstånd ska ges till förvärv som avses i 2 §, om förvärvaren bedöms lämplig att utöva ett väsentligt inflytande över ledningen av en  
 AIF-förvaltare 
  och det kan antas att det tilltänkta förvärvet är ekonomiskt sunt. Hänsyn ska tas till förvärvarens sannolika påver- kan på verksamheten i  
 AIF-förvaltaren. 
  
 Vid bedömningen enligt första stycket ska förvärvarens anseende och kapitalstyrka beaktas. Det ska också beaktas om 
  
 1. 
  
 den som till följd av förvärvet kommer att ingå i styrelsen eller ledningen för en  
  
 AIF-förvaltare 
  eller vara verkställande direk- tör eller motsvarande i detta företag eller vara ersättare för någon av dem, har tillräcklig insikt och erfarenhet för att delta i ledningen av en  
 AIF-förvaltare 
  och även i övrigt är lämplig för en sådan upp- gift, 
  
 2. 
  
 det finns skäl att anta att förvärvaren kommer att motverka att  
  
 AIF-förvaltarens 
  verksamhet drivs på ett sätt som är förenligt med denna lag och andra författningar som reglerar bolagets verk- samhet, och 
  
 3. 
  
 det finns skäl att anta att förvärvet har samband med eller kan öka risken för 
  
 a) 
  
 penningtvätt enligt 1 kap. 5 § 6 lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism, eller 
  
 b) 
  
 brott enligt 2 § 2, 3 § eller 4 § lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall, såvitt avser brott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. 
  
 Om förvärvaren är ett blandat finansiellt holdingföretag, ska det vid bedömningen av förvärvarens anseende särskilt beaktas om dess ledning uppfyller de krav som ställs på ledningen i ett sådant före- tag enligt 5 kap. 16 § lagen (2006:531) om särskild tillsyn över finan- siella konglomerat. 
 Om förvärvet skulle leda till nära förbindelser mellan  
 AIF-för- 
  valtaren och någon annan, ska tillstånd ges bara om förbindelserna inte hindrar en effektiv tillsyn av bolaget. 
 100 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 4 §  
 Finansinspektionens beslut i en fråga om tillstånd till förvärv som avses i 2 § ska meddelas inom 60 arbetsdagar från det att den bekräftelse som avses i 2 § tredje stycket skickades (bedömnings- perioden). Om Finansinspektionen begär kompletterande uppgif- ter, får bedömningsperioden förlängas. 
 Finansinspektionen ska anses ha beviljat tillstånd till förvärvet, om inspektionen inte inom bedömningsperioden har meddelat be- slut i fråga om ansökan. 
 Om Finansinspektionen beviljar tillstånd till ett förvärv, får in- spektionen besluta en viss tid inom vilken förvärvet ska genom- föras. Inspektionen får besluta att förlänga tiden. 
  
 5 §  
 Den som har beslutat att avyttra ett kvalificerat innehav eller en så stor del av ett kvalificerat innehav att innehavet därigenom kom- mer att understiga någon av de i 2 § första stycket angivna gräns- erna, ska skriftligen underrätta Finansinspektionen om detta. 
  
 6 §  
 När en  
 AIF-förvaltare 
  får kännedom om ett förvärv eller en avyttring av aktier eller ägarandelar i företaget som kräver tillstånd enligt 2 § eller underrättelse enligt 5 §, ska bolaget snarast anmäla förvärvet eller avyttringen till Finansinspektionen. 
 När en  
 AIF-förvaltare 
  i andra fall får kännedom om att det har nära förbindelser med någon annan, ska förvaltaren snarast anmäla det till Finansinspektionen. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska årligen till Finansinspektionen anmäla namnen på de ägare som har ett kvalificerat innehav av aktier eller ägarandelar i företaget samt storleken på innehaven. 
  
 7 §  
 Om en juridisk person har ett kvalificerat innehav i en  
 AIF-för- 
  valtare, ska den juridiska personen snarast anmäla ändringar av vilka som ingår i dess ledning till Finansinspektionen. 
  
 8 §  
 Finansinspektionen får besluta att ägaren till ett kvalificerat inne- hav av aktier eller ägarandelar vid stämman eller motsvarande inte får företräda fler aktier än som motsvarar ett innehav som inte är kvalificerat om 
 1. ägaren motverkar eller kan antas komma att motverka att  
 AIF-förvaltarens 
  verksamhet drivs på ett sätt som är förenligt med kraven i denna lag och andra författningar som reglerar förvaltarens verksamhet, 
 101 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 2. 
  
 ägaren i väsentlig utsträckning har åsidosatt sina skyldigheter 
  
 i 
  
 näringsverksamhet eller i andra ekonomiska angelägenheter eller gjort sig skyldig till allvarlig brottslighet, 
  
 3. 
  
 ägaren är ett blandat finansiellt holdingföretag och dess led- ning inte uppfyller de krav som ställs på ledningen i ett sådant före- tag enligt 5 kap. 16 § lagen (2006:531) om särskild tillsyn över finansiella konglomerat, eller 
  
 4. 
  
 det finns skäl att anta att innehavet har samband med eller kan öka risken för 
  
 a) penningtvätt enligt 1 kap. 5 § 6 lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism, eller 
 b) brott enligt 2 § 2, 3 § eller 4 § lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall, såvitt avser brott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. 
 Om den som har ett kvalificerat innehav av aktier eller ägar- andelar inte har ansökt om tillstånd till ett förvärv som avses i 2 §, får Finansinspektionen besluta att innehavaren vid stämman inte får företräda aktierna till den del de omfattas av ett krav på tillstånd. 
 Om någon i strid mot ett beslut av Finansinspektionen har ett kvalificerat innehav av aktier eller ägarandelar, får innehavaren inte företräda aktierna eller andelarna vid stämman eller motsvarande till den del innehavet står i strid mot beslutet. 
  
 9 §  
 Finansinspektionen får förelägga en ägare som avses i 8 § första stycket att avyttra så stor del av aktierna eller andelarna att inne- havet därefter inte är kvalificerat. En ägare som avses i 8 § andra eller tredje stycket får föreläggas att avyttra så stor del av aktierna eller andelarna att innehavet inte står i strid mot inspektionens be- slut. 
  
 10 §  
 Aktier eller andelar som omfattas av ett förbud enligt 8 § eller föreläggande enligt 9 § ska inte räknas med när det krävs samtycke av ägare till en viss del av aktierna eller andelarna i  
 AIF-förvaltaren 
  för att ett beslut ska bli giltigt eller en befogenhet ska få utövas. Detta gäller dock inte om en förvaltare har förordnats enligt 11 §. 
  
 11 §  
 Om det finns särskilda skäl, får Finansinspektionen ansöka om att tingsrätten förordnar en lämplig person att som förvaltare före- träda sådana aktier eller andelar som enligt 8 § inte får företrädas av ägaren. En sådan ansökan prövas av tingsrätten i den ort där ägaren 
 102 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 har sin hemvist. Om ägaren inte har hemvist i Sverige prövas an- sökan av Stockholms tingsrätt. 
 En förvaltare har rätt till skälig ersättning för arbete och utlägg. Ersättningen ska betalas av ägaren till aktierna eller andelarna och ska på begäran förskotteras av  
 AIF-förvaltaren. 
  Om den betalnings- skyldige inte godtar förvaltarens anspråk, fastställs ersättningen av tingsrätten. 
  
 12 §  
 Om en  
 AIF-förvaltare 
  har nära förbindelser med någon annan och detta hindrar en effektiv tillsyn av  
 AIF-förvaltaren, 
  får Finans- inspektionen förelägga innehavare av aktier eller andelar som med- för att förbindelserna är nära att avyttra så stor del av aktierna eller andelarna att så inte längre är fallet. 
 Finansinspektionen får även besluta att den eller de som omfattas av ett föreläggande enligt första stycket inte får företräda aktierna eller andelarna vid stämman eller motsvarande. I så fall ska bestäm- melserna i 11 § tillämpas. 
 14 kap. Tillsyn och myndighetssamarbete 
 Tillsynen och dess omfattning 
  
 1 §  
 Finansinspektionen har tillsyn över  
 AIF-förvaltare 
  med till- stånd enligt 3 eller 5 kap. och förvaringsinstitut som driver verk- samhet efter tillstånd av Finansinspektionen eller motsvarande be- hörig myndighet utomlands. 
 För svenska  
 AIF-förvaltare 
  och svenska förvaringsinstitut om- fattar tillsynen att verksamheten drivs enligt denna lag, andra för- fattningar som reglerar företagets verksamhet, fondbestämmelserna, företagets bolagsordning, stadgar eller reglemente och interna in- struktioner som har sin grund i en författning som reglerar före- tagets verksamhet. 
 För  
 AIF-förvaltare 
  och förvaringsinstitut som driver verksam- het från filial i Sverige eller marknadsför eller förvaltar  
 AIF-fonder 
  i Sverige omfattar tillsynen att företaget följer de lagar och andra författningar som gäller för företagets verksamhet i Sverige samt, när en specialfond förvaltas enligt 5 kap. 2 §, det som anges i fond- bestämmelserna. 
 103 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 Information till Finansinspektionen 
  
 2 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska regelbundet informera Finansinspektionen om 
  
 1. 
  
 de marknader på vilka förvaltaren är medlem eller bedriver aktiv handel, 
  
 2. 
  
 de instrument som förvaltaren huvudsakligen handlar med, och 
  
 3. 
  
 varje  
  
 AIF-fonds 
  huvudsakliga exponeringar och riskkoncen- trationer. 
  
 AIF-förvaltaren 
  ska för varje  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  som för- valtas och för varje  
 AIF-fond 
  som marknadsförs inom EES infor- mera Finansinspektionen om 
  
 1. 
  
 andelen illikvida tillgångar i fonden, 
  
 2. 
  
 förändringar i fondens likviditetshantering, 
  
 3. 
  
 fondens riskprofil och riskhanteringssystem, 
  
 4. 
  
 de huvudsakliga kategorier av tillgångar som fonden har inve- steringar i, och 
  
 5. 
  
 resultatet av genomförda stresstester. 
  
 3 §  
 På begäran av Finansinspektionen ska en  
 AIF-förvaltare 
  till inspektionen lämna 
  
 1. 
  
 en, vid utgången av varje kvartal, uppdaterad förteckning över de  
  
 AIF-fonder 
  som förvaltaren förvaltar, och 
  
 2. 
  
 årsberättelser för dels de  
  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  som för- valtaren förvaltar, dels de  
 AIF-fonder 
  som förvaltaren marknadsför inom EES. 
  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar specialfonder ska i stället för första stycket 2 tillämpa 4 §. 
  
 4 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar en specialfond ska för en sådan fond ge in informationsbroschyr och årsberättelse samt, i förekom- mande fall, faktablad och halvårsredogörelse till Finansinspektionen så snart de färdigställts. 
  
 5 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar  
 AIF-fonder 
  som i betydande grad använder finansiell hävstång ska för varje sådan  
 AIF-fond 
  regelbundet informera Finansinspektionen om den samlade nivån på finansiell hävstång och den finansiella hävstångens sammansätt- ning. Informationen ska innehålla uppgift om  
 AIF-fondens 
  fem mest betydande långivare och om de belopp som lånats från dessa. 
 104 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 Första stycket ska även tillämpas av icke  
 EES-baserade 
  AIF- förvaltare med tillstånd enligt 5 kap. 9 §, att i Sverige marknadsföra  
 AIF-fonder 
  som i betydande grad använder finansiell hävstång. 
  
 6 §  
 Om det behövs för att övervaka risker i det finansiella systemet får Finansinspektionen begära att en  
 AIF-förvaltare 
  lämnar ytter- ligare information till Finansinspektionen. Finansinspektionen ska i så fall informera Europeiska värdepappers- och marknadsmyndig- heten. 
 Myndighetskontroll av värderingsfunktionen 
  
 7 §  
 Om värderingen utförs av en extern värderare ska  
 AIF-för- 
  valtaren underrätta Finansinspektionen. Om förutsättningarna enligt 8 kap. 12 § andra stycket inte är uppfyllda får Finansinspektionen ålägga förvaltaren att utse en annan värderare. 
 Utförs värderingsfunktionen av  
 AIF-förvaltaren 
  internt får Finans- inspektionen besluta att förvaltarens värderingar ska kontrolleras av en utomstående värderare eller, om det är lämpligt, en revisor. 
  
 8 §  
  
 AIF-förvaltare 
  ska lämna Finansinspektionen upplysningar om sin verksamhet och därmed sammanhängande omständigheter enligt föreskrifter som meddelats med stöd av denna lag. 
  
 AIF-förvaltare 
  och förvaringsinstitut ska, utöver det som anges i första stycket, lämna Finansinspektionen de upplysningar som inspektionen begär. 
  
 9 §  
 För övervakningen av att bestämmelserna i denna lag, kom- missionens förordning nr (EU) XXX/201X av den X X XXX och föreskrifter meddelade med stöd av lagen följs, får Finansinspek- tionen begära att 
  
 1. 
  
 en fysisk eller juridisk person tillhandahåller uppgifter, hand- lingar eller annat, och 
  
 2. 
  
 den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken kommer till förhör på tid och plats som inspektionen bestämmer. 
  
 Första stycket gäller inte i den utsträckning uppgiftslämnandet skulle strida mot den i lag reglerade tystnadsplikten för advokater. 
 Finansinspektionen får förelägga den som inte följer en begäran enligt första stycket att fullgöra sin skyldighet. 
 105 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 Platsundersökning 
  
 10 §  
 Finansinspektionen får, när det är nödvändigt, genomföra en undersökning hos 
  
 1. 
  
 en  
  
 AIF-förvaltare 
  som driver verksamhet i Sverige, samt 
  
 2. 
  
 ett förvaringsinstitut. 
  
 Finansinspektionen får även genomföra en undersökning hos ett företag som har fått i uppdrag av en  
 AIF-förvaltare 
  som driver verksamhet i Sverige att utföra visst arbete eller vissa funktioner, om det behövs för tillsynen av  
 AIF-förvaltaren. 
  
 Samarbete mellan behöriga myndigheter m.m. 
  
 11 §  
 Finansinspektionen ska i sin tillsynsverksamhet samarbeta och utbyta information med andra behöriga myndigheter, Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten samt Europeiska system- risknämnden, i den utsträckning som följer av Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU. 
  
 12 §  
 Finansinspektionen ska inom ramen för sin befogenhet, efter begäran från en behörig myndighet i ett annat land inom EES, lämna eller kontrollera information som behövs för att den utländska myndigheten ska kunna utöva sin tillsyn enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU. Den utländska myndigheten får närvara vid kontroll som utförs av inspektionen. 
  
 13 §  
 Finansinspektionen ska inom ramen för sin befogenhet, efter begäran från en tillsynsmyndighet i ett land utanför EES, lämna eller kontrollera information som behövs för att den utländska myn- digheten ska kunna utöva sin tillsyn. Detta gäller dock bara i den utsträckning det följer av ett avtal om samarbete som Finansinspek- tionen, med stöd av regeringens bemyndigande, har ingått med den utländska myndigheten. 
 Om en begäran avser rättslig hjälp i brottmål, gäller i stället lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål. 
  
 14 §  
 Finansinspektionen får hänskjuta frågor som rör ett för- farande av en annan behörig myndighet inom EES till Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten för tvistlösning i de fall 
 106 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 som framgår av artiklarna 21.6, 42.1, 45.10, 50.4 och 55 i Europa- parlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU. 
  
 15 §  
 Finansinspektionen får ta ut avgifter för prövning av anmäl- ningar och ansökningar enligt denna lag. 
 För att bekosta Finansinspektionens övervakning enligt denna lag ska  
 AIF-förvaltare 
  som anges i 1 § betala årliga avgifter. 
 Regeringen får meddela föreskrifter om avgifter enligt första och andra styckena. 
 15 kap. Ingripanden 
 Ingripanden mot svenska  
 AIF-förvaltare 
  
 1 §  
 Om en  
 AIF-förvaltare 
  har åsidosatt sina skyldigheter enligt denna lag, andra författningar som reglerar förvaltarens verksam- het, fondbestämmelserna, bolagsordningen eller interna instruktioner som har sin grund i en författning som reglerar förvaltarens verk- samhet, ska Finansinspektionen ingripa. 
 Finansinspektionen ska då förelägga förvaltaren att inom viss tid begränsa verksamheten i något avseende, minska riskerna i den eller vidta någon annan åtgärd för att komma till rätta med situationen, meddela ett förbud att verkställa beslut eller utfärda en anmärk- ning. Om överträdelsen är allvarlig, ska förvaltarens tillstånd åter- kallas eller, om det är tillräckligt, varning meddelas. 
  
 2 §  
 Finansinspektionen får avstå från ingripande enligt 1 § om en överträdelse är ringa eller ursäktlig, om  
 AIF-förvaltaren 
  gör rättelse eller om något annat organ har vidtagit åtgärder mot förvaltaren som bedöms tillräckliga. 
  
 3 §  
 Om någon som ingår i en  
 AIF-förvaltares 
  ledning eller styrelse eller är verkställande direktör eller motsvarande inte uppfyller de krav som anges i 3 kap. 3 § 4 ska Finansinspektionen återkalla för- valtarens tillstånd. Detta får dock ske bara om inspektionen först har beslutat att påtala för förvaltaren att personen inte uppfyller kraven och han eller hon ändå finns kvar i ledningen, styrelsen eller som verkställande direktör efter det att en av inspektionen bestämd tid på högst tre månader har gått ut. 
 107 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 I stället för att återkalla tillståndet får Finansinspektionen be- sluta att en ledningsperson, styrelseledamot eller verkställande direk- tör inte längre får ha den ställningen. Inspektionen får då förordna en ersättare. Ersättarens uppdrag gäller till dess förvaltaren har utsett en ny styrelseledamot, verkställande direktör eller lednings- person. 
 Det som sägs i första och andra styckena om verkställande direk- tör ska tillämpas även på en ersättare för verkställande direktör. 
  
 4 §  
 Finansinspektionen ska återkalla en  
 AIF-förvaltares 
  tillstånd om förvaltaren 
  
 1. 
  
 har fått tillståndet genom att lämna falska uppgifter eller på något annat otillbörligt sätt, 
  
 2. 
  
 inte inom ett år från det att tillstånd beviljades har börjat driva sådan verksamhet som tillståndet avser, 
  
 3. 
  
 har förklarat sig avstå från tillståndet, eller 
  
 4. 
  
 under en sammanhängande tid av sex månader inte har drivit sådan verksamhet som tillståndet avser. 
  
 I de fall som avses i första stycket 1, 2 och 4 får i stället varning meddelas om det är tillräckligt. 
  
 5 §  
 Innan Finansinspektionen återkallar tillståndet för en  
 AIF-för- 
  valtare som förvaltar  
 AIF-fonder 
  i ett annat land inom EES, ska inspektionen samråda med den behöriga myndigheten i fondens hemland. 
  
 6 §  
 Finansinspektionen ska omedelbart underrätta behöriga myn- digheter i de andra länder inom EES där en  
 AIF-förvaltare 
  mark- nadsför andelar i en  
 AIF-fond 
  som förvaltaren förvaltar, när någon åtgärd enligt 1, 3 eller 4 § har vidtagits mot förvaltaren. 
  
 7 §  
 Om en behörig myndighet har underrättat Finansinspektionen om att en  
 AIF-förvaltare 
  överträtt föreskrifter som gäller i det landet för förvaltaren, får inspektionen vidta de åtgärder som anges i 1 § mot förvaltaren, om det föreligger någon omständighet som avses där. Inspektionen ska underrätta den behöriga myndigheten om vilka åtgärder som vidtas. 
 108 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 Ingripanden mot  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar  
 AIF-fonder 
  som inte överstiger vissa tröskelvärden 
  
 8 §  
 Om en  
 AIF-förvaltare 
  som med stöd av bestämmelserna i 2 kap. endast är registrerad, har åsidosatt sina skyldigheter enligt denna lag ska Finansinspektionen ingripa. 
 Finansinspektionen ska då förelägga förvaltaren att inom viss tid vidta åtgärder för att komma till rätta med situationen, meddela ett förbud att verkställa beslut eller utfärda en anmärkning. Om över- trädelsen är allvarlig, ska förvaltaren avregistreras eller, om det är tillräckligt, varning meddelas. Finansinspektionen får avstå från in- gripande om en överträdelse är ringa eller ursäktlig, om förvaltaren gör rättelse. 
 Straffavgift 
  
 9 §  
 Om en  
 AIF-förvaltare 
  har fått anmärkning eller varning får Finansinspektionen besluta att förvaltaren ska betala en straffavgift. Detta gäller dock inte om varningen bara omfattar fall som avses i 4 § första stycket 2 eller 4. 
 Avgiften tillfaller staten. 
  
 10 §  
 Straffavgiften ska uppgå till lägst 5 000 kronor och högst 50 miljoner kronor. Avgiften får inte överstiga tio procent av förval- tarens omsättning under närmast föregående räkenskapsår. Om överträdelsen har skett under förvaltarens första verksamhetsår eller om uppgifter om omsättningen annars saknas eller är bristfälliga, får omsättningen uppskattas. 
  
 11 §  
 När straffavgiftens storlek beslutas, ska särskild hänsyn tas till hur allvarlig den överträdelse är som har föranlett anmärkningen eller varningen och hur länge överträdelsen har pågått. 
 Förseningsavgift 
  
 12 §  
 Om en  
 AIF-förvaltare 
  inte i tid lämnar de upplysningar som förvaltaren är skyldig att lämna får Finansinspektionen besluta att förvaltaren ska betala en förseningsavgift på högst 100 000 kronor. 
 Avgiften tillfaller staten. 
 109 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verkställighet av beslut om straffavgift och förseningsavgift 
  
 13 §  
 En straffavgift eller förseningsavgift ska betalas till Finans- inspektionen inom 30 dagar från det att avgiftsbeslutet har vunnit laga kraft eller den längre tid som anges i beslutet. 
  
 14 §  
 Finansinspektionens beslut om straffavgift eller försenings- avgift får verkställas enligt utsökningsbalkens bestämmelser, om avgiften inte har betalats inom den tid som anges i 13 §. 
  
 15 §  
 Om straffavgiften eller förseningsavgiften inte betalas inom den tid som anges i 13 §, ska Finansinspektionen lämna den obe- talda avgiften för indrivning. Bestämmelser om indrivning av stat- liga fordringar finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. 
  
 16 §  
 En straffavgift eller förseningsavgift som har beslutats faller bort i den utsträckning verkställighet inte har skett inom fem år från det att beslutet vann laga kraft. 
 Ingripanden mot utländska  
 AIF-förvaltare 
  
 17 §  
 Om en  
 AIF-förvaltare 
  som driver verksamhet i Sverige efter tillstånd eller underrättelse enligt 5 kap. åsidosätter sina skyldig- heter enligt denna lag eller andra författningar som reglerar för- valtarens verksamhet i Sverige eller fondbestämmelserna för en specialfond som förvaltas enligt 5 kap. 2 §, får Finansinspektionen förelägga förvaltaren att göra rättelse. 
 Om  
 AIF-förvaltaren 
  inte följer föreläggandet, ska Finansinspek- tionen underrätta behörig myndighet i förvaltarens hemland. 
 Om rättelse inte sker och detta innebär att investerares intressen i Sverige skadas eller att den finansiella stabiliteten hotas, får Finans- inspektionen förelägga förvaltaren att inom viss tid begränsa verk- samheten i något avseende, minska riskerna i den eller vidta någon annan åtgärd för att komma till rätta med situationen, meddela ett förbud att verkställa beslut eller utfärda en anmärkning, eller för- bjuda förvaltaren att påbörja nya transaktioner i Sverige. Inspektionen får också besluta att förvaltaren inte längre får förvalta en AIF- fond. Innan en åtgärd enligt detta stycke vidtas ska inspektionen underrätta behörig myndighet i förvaltarens hemland. 
 110 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 18 §  
 Om en  
 AIF-förvaltare 
  som driver verksamhet i Sverige med stöd av 5 kap. har fått sitt verksamhetstillstånd återkallat i hem- landet, får Finansinspektionen genast förbjuda förvaltaren att be- driva verksamhet i Sverige. 
  
 19 §  
 Om Finansinspektionen har skäl att anta att en  
 AIF-förvaltare 
  som driver verksamhet i Sverige åsidosätter sina skyldigheter enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU i annat fall än som avses i artikel 12 eller 14, ska Finansinspektionen underrätta behörig myndighet i förvaltarens hemland. 
 Om rättelse inte sker och detta innebär att investerares intressen i Sverige skadas eller att den finansiella stabiliteten hotas, får Finans- inspektionen förelägga förvaltaren att inom viss tid begränsa verk- samheten i något avseende, minska riskerna i den eller vidta någon annan åtgärd för att komma till rätta med situationen, meddela ett förbud att verkställa beslut eller utfärda en anmärkning, eller för- bjuda förvaltaren att påbörja nya transaktioner i Sverige. Inspek- tionen får också besluta att förvaltaren inte längre får förvalta en  
 AIF-fond. 
  Innan en åtgärd enligt detta stycke vidtas ska inspek- tionen underrätta behörig myndighet i förvaltarens hemland. 
  
 20 §  
 Om en utländsk  
 AIF-förvaltare 
  som driver verksamhet i Sverige med stöd av tillstånd enligt 5 kap. 9 § åsidosätter sina skyldigheter enligt denna lag eller andra författningar som reglerar förvaltarens verksamhet i Sverige gäller 1 och 2 §§. 
 Finansinspektionen ska underrätta behörig tillsynsmyndighet i förvaltarens hemland om de åtgärder som enligt 1 § har vidtagits med stöd av denna paragraf. 
 Ingripande mot den som saknar tillstånd m.m. 
  
 21 §  
 Om någon driver sådan verksamhet som omfattas av denna lag utan att vara berättigad till det, ska Finansinspektionen förelägga den som driver verksamheten att upphöra med den. 
 Om det är osäkert om lagen är tillämplig på en viss verksamhet, får inspektionen förelägga den som driver verksamheten att lämna de upplysningar om verksamheten som inspektionen behöver för att bedöma om så är fallet. 
 111 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 Ett föreläggande enligt denna paragraf som avser ett utländskt företag får riktas mot såväl företaget som den som i Sverige är verk- sam för företagets räkning. 
 Vite 
  
 22 §  
 Ett föreläggande eller förbud enligt denna lag får förenas med vite. 
 16 kap. Bemyndiganden 
  
 1 §  
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka uppgifter som, utöver vad som fram- går av denna lag och kommissionens förordning (EU) nr XXX/201X av den X X XXX om genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU samt av kommissionens antagna tek- niska standarder, ska ingå i 
  
 - 
  
 en anmälan för registrering samt underrättelse som avses i 2 kap., 
  
 - 
  
 en ansökan om tillstånd som avses i  
  
 3–6 
  kap., 
  
 - 
  
 en underrättelse som avses i 4 och 6 kap., 
  
 - 
  
 en anmälan om väsentlig ändring som avses i  
  
 3–6 
  kap., 
  
 - 
  
 ett intyg enligt 6 kap. 4 §, 
  
 - 
  
 en verksamhetsplan som avses i 3, 4 och 6 kap., 
  
 - 
  
 en informationsbroschyr enligt 10 kap. 1 §, samt 
  
 - 
  
 vilka handlingar och övrig information som ska lämnas till Finansinspektionen tillsammans med en sådan anmälan för registre- ring, ansökan om tillstånd, underrättelse eller anmälan om väsentlig ändring och hur dessa handlingar, i tillämpliga fall, ska överlämnas till behöriga myndigheter inom EES och arkiveras samt på vilket språk de ska upprättas. 
  
 2 §  
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 
  
 1. 
  
 vad en  
  
 AIF-förvaltare 
  ska iaktta för att uppfylla skyldigheterna 
  
 i 
  
 4 kap. 4 § andra stycket, 5 kap. 4 § tredje stycket, 5 § andra stycket 2 c och 8 § tredje stycket 2, 
  
 2. 
  
 vilka poster som, utöver vad som framgår av denna lag och kommissionens förordning (EU) nr XXX/201X av den X X XXX om genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 
  
 112 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 2011/61/EU samt av kommissionen antagna tekniska standarder, får räknas in i startkapitalet och egna medel enligt 7 kap. 1, 2 och 5 §§, 
  
 3. 
  
 vilka uppgifter som, utöver vad som framgår av denna lag och kommissionens förordning (EU) nr XXX/201X av den X X XXX om genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU samt av kommissionen antagna tekniska standarder, ska ingå i underrättelser enligt 8 kap. 15 och 18 §§ och i en ansökan om godkännande enligt 8 kap. 16 § samt vilken information och vilka handlingar som samtidigt ska lämnas till Finansinspektionen, 
  
 4. 
  
 en  
  
 AIF-förvaltares 
  ersättningssystem och vad förvaltaren ska iaktta för att uppfylla villkoren enligt 8 kap. 23 §, 
  
 5. 
  
 vilka uppgifter som ska ingå i ett faktablad enligt 10 kap. 2 §, på vilket språk det ska upprättas och hur det ska tillhandahållas, 
  
 6. 
  
 vilka uppgifter som, utöver vad som framgår av denna lag och kommissionens förordning (EU) nr XXX/201X av den X X XXX om genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU samt av kommissionen antagna tekniska standarder, ska ingå i underrättelser enligt 11 kap. 4, 5 och 8 §§ samt vilken in- formation och vilka handlingar som samtidigt ska lämnas till Finans- inspektionen, 
  
 7. 
  
 innehållet i årsberättelser och halvårsredogörelser enligt 12 kap. 
  
 11 §, 
  
 8. 
  
 hur beräkning och redovisning av en specialfonds risknivå ska utföras enligt 12 kap. 15 §, 
  
 9. 
  
 handläggningen av tillståndsärenden enligt 13 kap.  
  
 2–4 
  §§, 
  
 10. 
  
 vilka upplysningar som  
  
 AIF-förvaltare 
  ska lämna till Finans- inspektionen enligt 14 kap. 7 §, samt 
  
 11. 
  
 närmare bestämmelser om avgifter enligt 14 kap. 15 §. 
  
 17 kap. Överklagande 
  
 1 §  
 Finansinspektionens beslut enligt 15 kap. 21 § andra stycket får inte överklagas. 
 Andra beslut av Finansinspektionen enligt denna lag får över- klagas hos allmän förvaltningsdomstol. Detta gäller dock inte ären- den som avses i 20 § första stycket 5 förvaltningslagen (1986:223). 
 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Finansinspektionen får bestämma att ett beslut om förbud, före- 
 läggande eller återkallelse ska gälla omedelbart. 
 113 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 2 §  
 Om Finansinspektionen i ett ärende om tillstånd enligt 3 kap. inte meddelar beslut inom sex månader från det att ansökan gavs in, ska inspektionen underrätta sökanden om skälen för detta. Sökanden får därefter begära förklaring av kammarrätten att ärendet onödigt uppehålls. Har inspektionen inte meddelat beslut inom sex månader från det att en sådan förklaring har lämnats, ska det anses som att ansökan har avslagits. 
 Om Finansinspektionen inte lämnar över en underrättelse som avses i 6 kap. 4 § första stycket till behörig myndighet i utlandet inom den tid som anges i paragrafen från det att underrättelsen togs emot och inte heller inom samma tid meddelar beslut enligt fjärde stycket samma paragraf, ska inspektionen underrätta sökanden om skälen för detta. Sökanden får därefter begära förklaring av kammar- rätten att ärendet onödigt uppehålls. 
 Om underrättelsen inte har lämnats över inom två månader från det att en sådan förklaring har meddelats av domstol, ska det anses som att Finansinspektionen fattat ett beslut om att inte överlämna sökandens underrättelse till en behörig myndighet i det avsedda värdlandet. 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 22 juli 2013. 
  
 2. 
  
 En förvaltare som vid ikraftträdandet driver verksamhet som omfattas av tillståndsplikt enligt denna lag eller som avses i Europa- parlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU, ska anpassa sin verk- samhet så att den uppfyller uppställda krav samt, såvitt avser för- valtare som är etablerade i Sverige, underrätta Finansinspektionen om vilka  
  
 AIF-fonder 
  som ska marknadsföras i här i landet eller i andra länder inom EES och senast den 22 juli 2014 hos inspektionen antingen ansöka om tillstånd eller anmäla sig för registrering. 
  
 3. 
  
 Bestämmelserna i 4 kap. 1 och  
  
 5–7 
  §§ och 6 kap.  
 1–5 
  §§ ska inte tillämpas vid marknadsföring av andelar eller aktier i AIF- fonder som omfattas av ett prospekt, under prospektets giltighets- tid, under förutsättning att det har utarbetats och offentliggjorts före den 22 juli 2013 och i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/71/EG av den 4 november 2003 om de prospekt 
 114 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 som ska offentliggöras när värdepapper erbjuds till allmänheten eller tas upp till handel och om ändring av direktiv 2001/34/EG 
  
 14 
  
 . 
  
 4. 
  
 En förvaltare som vid ikraftträdandet förvaltar en sådan AIF- fond som avses i 9 kap. 7 § första stycket, får fortsätta driva verk- samheten utan tillstånd enligt denna lag, om fonden därefter inte gör ytterligare investeringar. 
  
 5. 
  
 En förvaltare som förvaltar en sådan  
  
 AIF-fond 
  som avses i 9 kap. 7 § första stycket och vars teckningstid har löpt ut före den 21 juli 2011 och som upprättats för en tidsperiod som löper ut senast den 22 juli 2016, får fortsätta verksamheten utan tillstånd enligt denna lag. Förvaltaren ska dock tillämpa bestämmelserna i 10 kap.  
 4–7 
  §§ och, i förekommande fall, 11 kap. 
  
 6. 
  
 För en  
  
 AIF-fond 
  som inte är en specialfond får, fram till den 22 juli 2017, ett kreditinstitut med säte i ett land inom EES utses till fondens förvaringsinstitut även om fonden inte hör hemma i samma land inom EES där institutet har sitt säte. 
  
 14  
 EUT L 345, 31.12.2003, s.  
 64–89 
  (Celex 32003L0071), senast ändrat genom Europaparla- mentets och rådets direktiv 2010/78/EU av den 24 november 2010 om ändring av direktiven 98/26/EG, 2002/87/EG, 2003/6/EG, 2003/41/EG, 2003/71/EG, 2004/39/EG, 2004/109/EG, 2005/60/EG, 2006/48/EG, 2006/49/EG och 2009/65/EG, vad gäller befogenheterna för Europeiska tillsynsmyndigheten (Europeiska bankmyndigheten), Europeiska tillsynsmyndig- heten (Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten) och Europeiska tillsyns- myndigheten (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten), EUT L 331, 15.12.2010, s.  
 120–161(Celex 
  32010L0078). 
 115 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 2 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i föräldrabalken (1949:381) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om föräldrabalken 
  
 15 
  
 att 13 kap. 5 och 19 §§, 14 kap. 5 och 21 §§ samt 16 kap. 10 a § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 13 kap. 
 5 § 
  
 16 
  
 Den omyndiges tillgångar får utan samtycke av överförmyn- daren placeras i 
  
 1. 
  
 skuldförbindelser som har utfärdats eller garanterats av stat eller kommun, 
  
 2. 
  
 skuldförbindelser som har utfärdats av Svenska skeppshypo- tekskassan eller av en bank eller av ett kreditmarknadsföretag enligt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse eller av ett ut- ländskt bankföretag eller ett annat utländskt kreditinstitut som är underkastat en offentlig reglering som väsentligen stämmer över- ens med den som gäller för banker eller andra kreditinstitut här i landet, med undantag för förlagsbevis eller andra skuldförbindelser som medför rätt till betalning först efter utfärdarens övriga ford- ringsägare, eller 
  
 3. andelar i en  
 värdepappers- 
  
 3. andelar i en  
 investerings- 
  
 fond  
 som avses i lagen (2004:46) 
  
 fond  
 som avses i lagen (2004:46) 
  
 om investeringsfonde 
 r  
 eller i ett 
  
 om investeringsfonder eller i ett 
  
 utländskt fondföretag som är 
  
 utländskt fondföretag som är 
  
 underkastat en offentlig regle- 
  
 underkastat en offentlig regle- 
  
 ring som väsentligen stämmer 
  
 ring som väsentligen stämmer 
  
 överens med den som gäller för 
  
 överens med den som gäller för 
  
 värdepappersfonder  
 här i landet. 
  
 investeringsfonder  
 här i landet. 
  
 Den omyndiges tillgångar får vidare utan överförmyndarens samtycke lånas ut mot säkerhet av panträtt på grundval av inteck- ning i fast egendom inom sextio procent av det senast fastställda taxeringsvärdet. 
  
 15 
  
 Lagen omtryckt 1995:974. 
  
 16 
  
 Senaste lydelse 2011:454. 
  
 116 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 19 § 
  
 17 
  
 Om det av någon särskild anledning behövs för att trygga för- valtningen, får överförmyndaren 
  
 1. 
  
 besluta att  
  
 3–7 
  §§ ska tillämpas även i andra fall än som följer av 2 § , 
  
 2. 
  
 begränsa möjligheten att ta ut pengar som har satts in hos bank, kreditmarknadsföretag eller värdepappersbolag, utöver vad som följer av 8 §, 
  
 3. 
  
 besluta att värdehandlingar ska förvaras och förvaltas av ett värdepappersinstitut enligt lagen (2007:528) om värdepappers- marknaden eller ett motsvarande utländskt institut som är under- kastat en offentlig reglering som väsentligen stämmer överens med den som gäller för värdepappersinstitut i Sverige, 
  
 4. genom meddelande till en 
  
 4. genom meddelande till en 
  
 central 
  
 värdepappersförvarare, 
  
 central värdepappersförvarare, 
  
 den som för ett register enligt 
  
 den som för ett register enligt 
  
 4 kap. 11 § lagen (2004:46) om 
  
 4 kap. 11 § lagen (2004:46) om 
  
 investeringsfonde 
 r  
 eller den som 
  
 investeringsfonder eller den som 
  
 har 
  
 registrerats som förvaltare 
  
 har 
  
 registrerats som förvaltare 
  
 av 
  
 finansiella instrument eller 
  
 av 
  
 finansiella instrument eller 
  
 andelar i investeringsfonder, be- 
  
 andelar i investeringsfonder  
 eller 
  
 gränsa 
  
 föräldrars möjlighet att 
  
 specialfonder 
 , begränsa föräldrars 
  
 förfoga över rättigheter som regi- 
  
 möjlighet att förfoga över rättig- 
  
 streras enligt lagen (1998:1479) 
  
 heter som registreras enligt lagen 
  
 om kontoföring av finansiella in- 
  
 (1998:1479) om kontoföring av 
  
 strument eller som avses i lagen 
  
 finansiella instrument eller som 
  
 om investeringsfonder, och 
  
 avses i lagen om investerings- 
  
 fonder, och 
  
 5. genom meddelande till den som ska betala pengar till den omyn- dige besluta att pengarna ska sättas in hos bank eller kreditmark- nadsföretag. 
 Meddelas beslut enligt första stycket 3, ska föräldrarna träffa avtal med ett värdepappersinstitut på villkor som överförmyndaren har godkänt. 
 Ett värdepappersinstitut är skyldigt att träffa ett sådant avtal om förvaring och förvaltning som avses i andra stycket. Avtalet får inte träffas på sämre villkor än de som värdepappersinstitutet erbjuder andra enskilda personer vid samma typ av avtal. 
  
 17  
 Senaste lydelse 2008:910. 
 117 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 14 kap. 
 5 § 
  
 18 
  
 Den enskildes tillgångar får utan samtycke av överförmyndaren placeras i 
  
 1. 
  
 skuldförbindelser som har utfärdats eller garanterats av stat eller kommun, 
  
 2. 
  
 skuldförbindelser som har utfärdats av Svenska Skeppshypo- tekskassan eller av en bank eller av ett kreditmarknadsföretag enligt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse eller av ett ut- ländskt bankföretag eller ett annat utländskt kreditinstitut som är underkastat en offentlig reglering som väsentligen stämmer över- ens med den som gäller för banker eller andra kreditinstitut här i landet, med undantag för förlagsbevis eller andra skuldförbindelser som medför rätt till betalning först efter utfärdarens övriga ford- ringsägare, eller 
  
 3. andelar i en  
 värdepappers- 
  
 3. andelar i en  
 investerings- 
  
 fond  
 som avses i lagen (2004:46) 
  
 fond  
 som avses i lagen (2004:46) 
  
 om investeringsfonder eller i ett 
  
 om investeringsfonder eller i ett 
  
 utländskt fondföretag som är 
  
 utländskt fondföretag som är 
  
 underkastat en offentlig regle- 
  
 underkastat en offentlig regle- 
  
 ring som väsentligen stämmer 
  
 ring som väsentligen stämmer 
  
 överens med den som gäller för 
  
 överens med den som gäller för 
  
 värdepappersfonder  
 här i landet. 
  
 investeringsfonder  
 här i landet. 
  
 Den enskildes tillgångar får vidare utan överförmyndarens sam- tycke lånas ut mot säkerhet av panträtt på grundval av inteckning i fast egendom inom sextio procent av det senast fastställda taxe- ringsvärdet. 
 21 § 
  
 19 
  
 Om det behövs för att trygga förvaltningen, får överförmyn- daren 
  
 1. 
  
 begränsa möjligheten att ta ut pengar som har satts in hos bank, kreditmarknadsföretag eller värdepappersbolag, utöver vad som följer av 8 §, 
  
 2. 
  
 besluta att värdehandlingar ska förvaras och förvaltas av ett värdepappersinstitut enligt lagen (2007:528) om värdepappers- marknaden eller ett motsvarande utländskt institut som är under- 
  
 18 
  
 Senaste lydelse 2011:454. 
  
 19 
  
 Senaste lydelse 2008:910. 
  
 118 
 SOU 2012:67 Författningsförslag 
 kastat en offentlig reglering som väsentligen stämmer överens med den som gäller för värdepappersinstitut i Sverige, 
 3. genom meddelande till den som ska betala pengar till den en- skilde besluta att pengarna ska sättas in hos bank eller kreditmark- 
  
 nadsföretag, och 
  
 4. genom meddelande till en 
  
 4. genom meddelande till en 
  
 central värdepappersförvarare, 
  
 central värdepappersförvarare, 
  
 den som för ett register enligt 
  
 den som för ett register enligt 
  
 4 kap. 11 § lagen (2004:46) om 
  
 4 kap. 11 § lagen (2004:46) om 
  
 investeringsfonder eller den som 
  
 investeringsfonder eller den som 
  
 har 
  
 registrerats 
  
 som förvaltare 
  
 har 
  
 registrerats som förvaltare 
  
 av finansiella instrument 
  
 eller 
  
 av 
  
 finansiella instrument eller 
  
 andelar i investeringsfonder, be- 
  
 andelar i investeringsfonder  
 eller 
  
 gränsa ställföreträdarens möjlig- 
  
 i specialfonder,  
 begränsa ställ- 
  
 het att förfoga över rättigheter 
  
 företrädarens möjlighet att för- 
  
 som 
  
 registreras 
  
 enligt 
  
 lagen 
  
 foga över rättigheter som regi- 
  
 (1998:1479) om kontoföring av 
  
 streras enligt lagen (1998:1479) 
  
 finansiella instrument eller som 
  
 om 
  
 kontoföring av finansiella 
  
 avses i lagen om investerings- 
  
 instrument eller som avses i lagen 
  
 fonder. 
  
 om investeringsfonder. 
  
 Meddelas beslut enligt första stycket 2, ska ställföreträdaren träffa avtal med ett värdepappersinstitut på villkor som överför- myndaren har godkänt. 
 Ett värdepappersinstitut är skyldigt att träffa ett sådant avtal om förvaring och förvaltning som avses i andra stycket. Avtalet får inte träffas på sämre villkor än de som värdepappersinstitutet erbjuder andra enskilda personer vid samma typ av avtal. 
 16 kap. 
 10 a § 
  
 20 
  
 En bank är skyldig att på begäran lämna överförmyndaren de uppgifter som behövs för överförmyndarens tillsynsverksamhet. 
 Första stycket gäller också Första stycket gäller också kreditmarknadsföretag, värde- kreditmarknadsföretag, värde- pappersbolag, centrala värde- pappersbolag, centrala värde- pappersförvarare, kontoförande pappersförvarare, kontoförande institut, fondbolag, förvarings- institut, fondbolag,  
  
 AIF-för- 
  
 institut, företag som driver in-  
 valtare,  
 förvaringsinstitut, före- 
  
 20  
 Senaste lydelse 2008:910. 
 119 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 låningsverksamhet enligt lagen 
  
 tag som driver inlåningsverk- 
  
 (2004:299) 
  
 om inlåningsverk- 
  
 samhet enligt lagen (2004:299) 
  
 samhet och 
  
 utländska företag 
  
 om inlåningsverksamhet och ut- 
  
 som driver motsvarande verk- 
  
 ländska företag som driver mot- 
  
 samhet från en filial i Sverige. 
  
 svarande verksamhet från en filial 
  
 i Sverige. 
  
 Denna lag träder i kraft den 22 juli 2013. 
 120 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 3 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i kupongskattelagen (1970:624) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om kupongskattelagen att 1, 2, 4, 11 b och 11 c §§ ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1§ 
  
 21 
  
 Kupongskatt ska betalas enligt denna lag till staten för utdelning 
  
 av annat slag än som avses i 
  
 42 kap. 16 § inkomstskattelagen 
  
 (1999:1229) på aktie i svenskt aktiebolag. 
  
 Vad i denna lag sägs om aktie 
  
 Vad  
 som  
 i denna lag sägs om 
  
 i svenskt aktiebolag gäller även 
  
 aktie i svenskt aktiebolag gäller 
  
 aktie i europabolag med säte i 
  
 även aktie i europabolag med säte 
  
 Sverige och andel i svensk inve- 
  
 i Sverige och andel i svensk in- 
  
 steringsfond. 
  
 vesteringsfond  
 och svensk special- 
  
 fond 
 . 
  
 I ärenden och mål om kupongskatt gäller bestämmelserna i skatte- förfarandelagen (2011:1244) om 
  
 1. 
  
 ersättning för kostnader för ombud, biträde eller utredning i 
  
 43 
  
 kap., 68 kap. 2 § och 71 kap. 4 §, 
  
 2. 
  
 bevissäkring och betalningssäkring i 45 kap., 46 kap., 68 kap. 
  
 1 
  
 och 3 §§, 69 kap. och 71 kap. 1 §, samt 
  
 3. 
  
 uppgifter och handlingar som ska undantas från kontroll i 
  
 47 
  
 kap. och 68 kap. 1 och 3 §§. 
  
 2§ 
  
 22 
  
 I denna lag förstås med 
  
 AIF-förvaltare: 
  detsamma som anges i 1 kap. 3 § lagen (2013:000) om förvaltare av alternativa inve- steringsfonder, 
 avstämningsbolag: aktiebolag som är avstämningsbolag enligt 1 kap. 10 § aktiebolagslagen (2005:551), 
 central värdepappersförvarare: företag som har auktorisation som central värdepappersförvarare enligt lagen (1998:1479) om konto- föring av finansiella instrument, 
  
 21 
  
 Senaste lydelse 2011:1246. 
  
 22 
  
 Senaste lydelse 2011:935. 
  
 121 
 Författningsförslag SOU 2012:67 
 egen aktie: aktie som innehas av bolaget självt, 
 fondbolag: aktiebolag som driver fondverksamhet enligt lagen (2004:46) om investeringsfonder, 
 förvaltningsbolag: ett utländskt företag som förvaltar en investe- 
  
 ringsfond i Sverige, 
  
 förvaringsinstitut:  
 en bank 
  
 förvaringsinstitut:  
 ett 
  
 företag 
  
 eller ett annat kreditinstitut som 
  
 som är förvaringsinstitut 
  
 enligt 
  
 enligt lagen om investerings- 
  
 lagen om investeringsfonder  
 eller 
  
 fonder förvarar tillgångarna i en 
  
 lagen om förvaltare av alternativa 
  
 investeringsfond och som sköter 
  
 investeringsfonder som  
 förvarar 
  
 in- och utbetalningar avseende 
  
 tillgångarna i en investerings- 
  
 fonden, 
  
 fond  
 eller i en specialfond  
 och 
  
 som sköter in- och utbetalningar 
  
 avseende fonden, 
  
 utdelningstillfälle: för avstämningsbolag den i 4 kap. 39 § aktie- bolagslagen avsedda dagen för avstämning och för andra aktiebolag liksom i fråga om investeringsfond den dag då utdelningen blir till- gänglig för lyftning, 
 utdelningsberättigad: den som är berättigad att lyfta utdelning för egen del vid utdelningstillfället. 
 Med utdelning avses även 
  
 1. 
  
 återbetalning till aktieägarna vid minskning av aktiekapitalet eller reservfonden enligt 20 kap. 1 § första stycket 3 eller 35 § 3 aktiebolagslagen, 
  
 2. 
  
 utskiftning vid bolagets likvidation enligt 25 kap. 38 § aktie- bolagslagen, 
  
 3. 
  
 utbetalning till aktieägare vid bolagets förvärv av egna aktier genom ett förvärvserbjudande som har riktats till samtliga aktie- ägare eller samtliga ägare till aktier av ett visst slag, 
  
 4. 
  
 utbetalning av fusionsvederlag till aktieägare enligt 23 kap. 26 § aktiebolagslagen till den del vederlaget utgörs av annat än aktier i det övertagande bolaget, 
  
 5. utbetalning av fusionsvederlag till andelsägare enligt 8 kap. 
  
 14 
  
 § lagen om investeringsfonder till den del vederlaget utgörs av 
  
 annat än andelar i den övertagande fonden, och 
  
 6. utbetalning av delningsvederlag till aktieägare enligt 24 kap. 
  
 28 
  
 § aktiebolagslagen som avser 
  
 a) delning enligt 24 kap. 1 § andra stycket 1 samma lag till den del 
  
 vederlaget utgörs av annat än aktier i de övertagande bolagen, eller 
 122 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 b) delning enligt 24 kap. 1 § andra stycket 2 samma lag till den del vederlaget utgörs av annat än ersättning som enligt 42 kap. 16 b § inkomstskattelagen (1999:1229) inte ska tas upp. 
 4§ 
  
 23 
  
 Skattskyldighet föreligger för utdelningsberättigad om denne är fysisk person, som är begränsat skattskyldig, dödsbo efter sådan per- son eller utländsk juridisk person, och utdelningen ej är hänförlig till inkomst av näringsverksamhet som bedrivits från fast driftställe här i riket. Skattskyldighet föreligger dock inte för utdelnings- berättigad utländsk juridisk person för sådan del av utdelningen som motsvarar det belopp som ska beskattas hos delägaren enligt 5 kap. 2 a § eller 39 a kap. 13 § inkomstskattelagen (1999:1229). 
 För handelsbolag, europeisk ekonomisk intressegruppering, kom- manditbolag och rederi föreligger skattskyldighet för den del av utdelningen som ej är hänförlig till inkomst av näringsverksamhet som bedrivits från fast driftställe här i riket och som belöper på delägare eller medlem som är begränsat skattskyldig. 
 Skattskyldighet föreligger slutligen för utdelningsberättigad, som innehar aktie under sådana förhållanden, att annan därigenom obe- hörigen beredes förmån vid beslut om inkomstskatt eller vinner befrielse från kupongskatt. 
 Skattskyldighet föreligger inte för person som avses i 3 kap. 17 §  
 2–4 
  inkomstskattelagen. 
 Skattskyldighet föreligger inte heller för en juridisk person i en främmande stat som är medlem i Europeiska unionen, om den inne- har 10 procent eller mer av andelskapitalet i det utdelande bolaget och uppfyller villkoren i artikel 2 i rådets direktiv 2011/96/EU av den 30 november 2011 om ett gemensamt beskattningssystem för moderbolag och dotterbolag hemmahörande i olika medlemsstater. 
  
 24 
  
 Skattskyldighet föreligger inte heller för utländskt bolag som avses i 2 kap. 5 a § inkomstskattelagen och som motsvarar ett så- dant svenskt företag som avses i 24 kap. 13 §  
 1–4 
  den lagen, för utdelning på aktie om aktien är en sådan näringsbetingad andel som avses i 24 kap. 14 § första stycket 1 eller 2 samma lag. 
 Som förutsättning för skattefrihet enligt sjätte stycket gäller att utdelningen skulle ha omfattats av bestämmelserna om skattefrihet i 24 kap.  
 17–22 
  §§ eller 25 a kap. 5, 6 och 8 §§ inkomstskattelagen, 
  
 23 
  
 Senaste lydelse 2012:272. 
  
 24 
  
 EUT L 345, 29.12.2011, s. 8, (Celex 320110096). 
  
 123 
  
 Vid utdelning på andel i en investeringsfond som förvaltas av ett fondbolag  
  
 eller en special- fond som förvaltas av en AIF- förvaltare  
  
 ska bolaget  
  
 eller för- valtaren  
  
 ansvara för de uppgifter som den centrala värdepappers- förvararen har enligt 7 §, 8 § första och andra styckena,  
  
 9–11, 
  
  20 och 22 §§. 
  
 Uppgift enligt 7 § första stycket ska lämnas av den som registreringen avser enligt lagen (2004:46) om investerings- 
  
 Författningsförslag SOU 2012:67 
 om det utländska bolaget varit ett svenskt företag. I fråga om inne- havs tid enligt 24 kap. 20 § samma lag gäller dock att andelen alltid ska ha innehafts minst ett år vid utdelningstillfället. 
 Skattskyldighet för utdelning föreligger inte heller för handels- bolag, europeisk ekonomisk intressegruppering, kommanditbolag eller i utlandet delägarbeskattade juridiska personer om motsvarande utdelning hade varit skattefri enligt femte eller sjätte stycket om delägaren själv hade varit utdelningsberättigad. Vid bedömningen av om utdelningen hade varit skattefri ska aktieinnehavet bestäm- mas utifrån storleken på delägarens indirekta innehav. 
  
 Skattskyldighet föreligger inte 
  
 Skattskyldighet föreligger inte 
  
 heller för  
 fondföretag enligt 1 kap. 
  
 heller för  
 utländska investerings- 
  
 1 § första stycket 8 lagen (2004:46) 
  
 fonder eller utländska special- 
  
 om investeringsfonder  
 som hör 
  
 fonder  
 som hör hemma i en stat 
  
 hemma i en stat inom Euro- 
  
 inom 
  
 Europeiska 
  
 ekonomiska 
  
 peiska ekonomiska samarbets- 
  
 samarbetsområdet eller i en stat 
  
 området eller i en stat med vilken 
  
 med vilken Sverige har ingått ett 
  
 Sverige har ingått ett skatteavtal 
  
 skatteavtal 
  
 som 
  
 innehåller en 
  
 som innehåller en artikel om in- 
  
 artikel 
  
 om 
  
 informationsutbyte 
  
 formationsutbyte eller ett avtal 
  
 eller ett avtal om informations- 
  
 om informationsutbyte i skatte- 
  
 utbyte i skatteärenden. 
  
 ärenden. 
  
 11 b§ 
  
 25 
  
 Vid utdelning på andel i en investeringsfond som förvaltas av ett fondbolag ska bolaget an- svara för de uppgifter som den centrala värdepappersförvararen har enligt 7 §, 8 § första och andra styckena,  
 9–11, 
  20 och 22 §§. 
 Uppgift enligt 7 § första stycket ska lämnas av den som registreringen avser enligt lagen (2004:46) om investerings- 
  
 25  
 Senaste lydelse 2011:935. 
 124 
  
 Vid utdelning på andel i en investeringsfond som förvaltas av ett förvaltningsbolag  
  
 eller en specialfond som förvaltas av en utländsk  
  
 AIF-förvaltare 
  
 ska för- varingsinstitutet ansvara för de uppgifter som den centrala värde- pappersförvararen har enligt 7 §, 8 § första och andra styckena,  
  
 9–11, 
  
  20 och 22 §§. 
  
 125 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 fonder. Uppgiften ska lämnas på det sätt som föreskrivs i 7 § andra stycket i samband med registre- ringen av andelsinnehavet samt i övrigt när fondbolaget eller för- valtaren begär det. Om utdel- ning på andel i en investerings- fond inte har betalats ut på grund av att andelsägaren inte regi- strerats, ska skatt inte innehållas före utbetalning av utdelningen. 
 Det som sägs om fondbolaget i denna paragraf gäller även värde- pappersbolag och svenska kredit- institut som har tillstånd för fond- verksamhet enligt 1 kap. 5 § lagen om investeringsfonder. 
 Av 1 kap. 1 § första stycket 14 lagen om investeringsfonder fram- går att ett förvaringsinstitut sköter in- och utbetalningar avseende en investeringsfond. 
  
 fonder  
 eller lagen (2013:000) om förvaltare av alternativa investe- ringsfonder 
 . Uppgiften ska lämnas på det sätt som föreskrivs i 7 § andra stycket i samband med registreringen av andelsinnehavet samt i övrigt när fondbolaget 
 ,  
 AIF-förvaltaren 
 eller förvaltaren begär det. Om utdelning på an- del i en investeringsfond  
 eller i en specialfond  
 inte har betalats ut på grund av att andelsägaren inte registrerats, ska skatt inte innehållas före utbetalning av ut- delningen. 
  
 11 c§ 
  
 26 
  
 Vid utdelning på andel i en investeringsfond som förvaltas av ett förvaltningsbolag ska för- varingsinstitutet ansvara för de uppgifter som den centrala värde- pappersförvararen har enligt 7 §, 8 § första och andra styckena,  
 9–11, 
  20 och 22 §§. 
  
 26  
 Senaste lydelse 2011:935. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 Uppgift enligt 7 § första stycket ska lämnas av den som registreringen avser enligt lagen (2004:46) om investeringsfonder. Uppgiften ska lämnas på det sätt som föreskrivs i 7 § andra stycket i samband med registre- ringen av andelsinnehavet samt i övrigt när förvaringsinstitutet begär det. Om utdelning på an- del i en investeringsfond inte har betalats ut på grund av att andels- ägaren inte registrerats, ska skatt inte innehållas före utbetalning av utdelningen. 
 Förvaltningsbolaget ska omedelbart lämna förvarings- institutet upplysning om för- hållande som är av betydelse för frågan om innehållande av kupongskatt. 
 Uppgift enligt 7 § första stycket ska lämnas av den som registreringen avser enligt lagen (2004:46) om investeringsfonder  
 eller lagen (2013:000) om för- valtare av alternativa investe- ringsfonder 
 . Uppgiften ska läm- nas på det sätt som föreskrivs i 7 § andra stycket i samband med registreringen av andelsinnehavet samt i övrigt när förvarings- institutet begär det. Om utdel- ning på andel i en investerings- fond  
 eller i en specialfond  
 inte har betalats ut på grund av att andelsägaren inte registrerats, ska skatt inte innehållas före utbetal- ning av utdelningen. 
 Förvaltningsbolaget  
 eller den utländske  
  
 AIF-förvaltaren 
  
 ska omedelbart lämna förvarings- institutet upplysning om för- hållande som är av betydelse för frågan om innehållande av kupongskatt. 
 Denna lag träder i kraft den 22 juli 2013. 
 126 
  
 Ett moderföretag till ett fond- bolag behöver inte lägga sam- man sitt innehav av aktier med aktier som ingår i en investe- ringsfond som förvaltas av bo- laget enligt lagen (2004:46) om investeringsfonder  
  
 eller en special- fond som förvaltas enligt lagen (2013:000) om förvaltare av alternativa investeringsfonder 
  
 , om bolaget utnyttjar rösträtten för aktierna oberoende av moder- företaget. 
  
 127 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 4 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument att 2 kap. 2 § och 4 kap. 16 § ska ha följ- ande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 kap. 
  
 2 § 
  
 27 
  
 Bestämmelserna om prospekt i denna lag tillämpas inte, om de överlåtbara värdepapperen utgörs av 
  
 1. andelar i en investerings- 
  
 1. andelar i en investerings- 
  
 fond eller i ett sådant fondföre- 
  
 fond eller i ett sådant fondföre- 
  
 tag som avses i 1 kap 7  
 eller 9 § 
  
 tag som avses i 1 kap. 7 lagen 
  
 lagen (2004:46) om investerings- 
  
 (2004:46) om investerings- 
  
 fonder, eller 
  
 fonder, eller  
 i en  
 AIF-fond 
  som 
  
 inte är av sluten typ, eller 
  
 2. penningmarknadsinstrument med kortare löptid än ett år. 
 4 kap. 
 16 § 
  
 28 
  
 Ett moderföretag till ett fond- bolag behöver inte lägga sam- man sitt innehav av aktier med aktier som ingår i en investe- ringsfond som förvaltas av bo- laget enligt lagen (2004:46) om investeringsfonder, om bolaget utnyttjar rösträtten för aktierna oberoende av moderföretaget. 
  
 27 
  
 Senaste lydelse 2007:535. 
  
 28 
  
 Senaste lydelse 2011:880. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 Första stycket ska också tillämpas på moderföretag till ett så- dant förvaltningsbolag som avses i 1 kap 6 § första stycket lagen om investeringsfonder, i fråga om aktier som bolaget förvaltar i en- lighet med bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets direk- tiv 2009/65/EG av den 13 juli 2009 om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag). Detsamma gäller aktier som förvaltas av ett motsvarande förvaltningsbolag som inte har säte i en stat inom EES. 
 Denna lag träder i kraft den 22 juli 2013. 
 128 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 5 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1993:931) om individuellt pensionssparande 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1993:931) om indivi- duellt pensionssparande att 2 kap. 3, 4 och 11 §§ ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 kap. 
 Vid sparande i en investe- ringsfond  
 skall  
 pensionsspar- medlen för spararens räkning placeras i en sådan investerings- fond som avses i lagen (2004:46) om investeringsfonder 
 .  
 Pensions- sparmedlen får även placeras i ett utländskt fondföretag som är underkastat lagstiftning eller annan offentlig reglering som väsentligen stämmer överens med den som gäller för investerings- fonder här i landet. 
 3 § 
  
 29 
  
 Vid sparande i en investe- ringsfond  
 eller specialfond ska  
 pensionssparmedlen för spararens räkning placeras i en sådan inve- steringsfond som avses i lagen (2004:46) om investeringsfonder  
 eller en sådan specialfond som av- ses i lagen (2013:000) om för- valtare av alternativa investe- ringsfonder 
 . Pensionssparmedlen får även placeras i ett utländskt fondföretag som är underkastat lagstiftning eller annan offentlig reglering som väsentligen stäm- mer överens med den som gäller för investeringsfonder  
 eller spe- cialfonder här i landet 
 . 
 Vid sparande i andra fond- papper än andelar i en investe- ringsfond skall pensionsspar- medlen för spararens räkning placeras i fondpapper som är upptagna till handel på en reg- lerad marknad eller en motsvar- 
 4 § 
  
 30 
  
 Vid sparande i andra fond- papper än andelar i en investe- ringsfond  
 eller en specialfond  
 skall pensionssparmedlen för spararens räkning placeras i fondpapper som är upptagna till handel på en reglerad marknad eller en mot- 
  
 29 
  
 Senaste lydelse 2004:60. 
  
 30 
  
 Senaste lydelse 2007:539. 
  
 129 
 Författningsförslag SOU 2012:67 
  
 ande marknad utanför Euro- 
  
 svarande marknad utanför Euro- 
  
 peiska ekonomiska samarbets- 
  
 peiska ekonomiska samarbets- 
  
 området. 
  
 området. 
  
 3 kap. 
  
 11 § 
  
 31 
  
 Pensionssparinstitutet  
 skall  
 år- 
  
 Pensionssparinstitutet  
 ska  
 år- 
  
 ligen ge kontoinnehavaren 
  
 en 
  
 ligen ge kontoinnehavaren en 
  
 skriftlig redovisning av förvalt- 
  
 skriftlig redovisning av förvalt- 
  
 ningen av tillgångarna på pen- 
  
 ningen av tillgångarna på pen- 
  
 sionssparkontot. I redovisningen 
  
 sionssparkontot. I redovisningen 
  
 skall  
 anges 
  
 ska  
 anges 
  
 1. tillgångarnas ingående och 
  
 1. tillgångarnas ingående och 
  
 utgående värde, 
  
 utgående värde, 
  
 2. tillgångarnas placering, 
  
 2. tillgångarnas placering, 
  
 3. köp, försäljningar och andra 
  
 3. köp, försäljningar och andra 
  
 omplaceringar som skett, 
  
 omplaceringar som skett, 
  
 4. belopp som har betalats 
  
 4. belopp som har betalats 
  
 eller utbetalats, 
  
 eller utbetalats, 
  
 5. räntor och utdelningar, och 
  
 5. räntor och utdelningar, och 
  
 6. skatter och avgifter som 
  
 6. skatter och avgifter som 
  
 dragits från kontot. 
  
 dragits från kontot. 
  
 Om tillgångarna under 
  
 året 
  
 Om tillgångarna under året 
  
 varit placerade i andelar i en så- 
  
 varit placerade i andelar i en så- 
  
 dan investeringsfond som avses 
  
 dan investeringsfond som avses 
  
 i lagen (2004:46) om investe- 
  
 i lagen (2004:46) om investe- 
  
 ringsfonder,  
 skall  
 det i redovis- 
  
 ringsfonder  
 eller specialfond som 
  
 ningen dessutom anges hur stort 
  
 avses i lagen (2013:000) om för- 
  
 belopp av de totala kostnader 
  
 valtare av alternativa investe- 
  
 som belastat fonden under det 
  
 ringsfonder 
 ,  
 ska  
 det i redovis- 
  
 närmast föregående kalenderåret 
  
 ningen dessutom anges hur stort 
  
 som hänför sig till andelsinne- 
  
 belopp av de totala kostnader 
  
 havet. Det  
 skall  
 framgå hur stor 
  
 som belastat fonden under det 
  
 del av beloppet som avser förvalt- 
  
 närmast föregående kalenderåret 
  
 ningskostnader, inklusive kost- 
  
 som hänför sig till andelsinne- 
  
 nader för förvaring av fondtill- 
  
 havet. Det  
 ska  
 framgå hur stor 
  
 gångarna. 
  
 del av beloppet som avser förvalt- 
  
 ningskostnader, inklusive kost- 
  
 31  
 Senaste lydelse 2004:60. 
 130 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 nader för förvaring av fondtill- gångarna. 
 Denna lag träder i kraft den 22 juli 2013. 
 131 
  
 Med  
  
 värdepappershandel  
  
 för- stås 
  
 1. omsättning och förmedling av aktier, andra andelar och fordringar, oavsett om de repre- senteras av värdepapper eller inte, och 
  
 2. förvaltning av investerings- fonder enligt lagen (2004:46) om investeringsfonder  
  
 och spe- cialfonder enligt lagen (2013:000) om förvaltare av alternativa inve- steringsfonder 
  
 . 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 6 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om mervärdesskattelagen (1994:200) att 3 kap. 9 § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 3 kap. 
 9 § 
  
 32 
  
 Från skatteplikt undantas omsättning av bank- och finansierings- tjänster samt sådan omsättning som utgör värdepappershandel eller därmed jämförlig verksamhet. 
 Med  
 bank- och finansieringstjänster  
 avses inte notariatverksam- het, inkassotjänster, administrativa tjänster avseende factoring eller uthyrning av förvaringsutrymmen. 
  
 Med  
  
 värdepappershandel  
  
 för- stås 
  
 1. omsättning och förmedling av aktier, andra andelar och fordringar, oavsett om de repre- senteras av värdepapper eller inte, och 
 2. förvaltning av investerings- fonder enligt lagen (2004:46) om investeringsfonder. 
 Denna lag träder i kraft den 22 juli 2013. 
  
 32  
 Senaste lydelse 2004:61. 
 132 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 7 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1999:158) om investerarskydd 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1999:158) om investerar- skydd att  
 1–4, 
  6, 7, 9, 10, 12, 13, 16,  
 20–24, 
 26–30 
  och 32 §§ ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 § 
  
 33 
  
 Denna lag innehåller bestäm- 
  
 Denna lag innehåller bestäm- 
  
 melser om ersättning för förlust 
  
 melser om ersättning för förlust 
  
 av investerares finansiella instru- 
  
 av investerares finansiella instru- 
  
 ment och medel hos ett värde- 
  
 ment och medel hos ett värde- 
  
 pappersinstitut, ett fondbolag 
  
 pappersinstitut, ett fondbolag, 
  
 eller  
 ett förvaltningsbolag (inve- 
  
 ett förvaltningsbolag,  
 eller en 
  
 sterarskydd). 
  
 AIF-förvaltare 
  
 (investerarskydd). 
  
 Frågor om investerarskyddet handläggs av den myndighet som 
  
 regeringen bestämmer. 
  
 2 § 
  
 34 
  
 I denna lag betyder: 
  
 I denna lag betyder: 
  
 1. värdepappersinstitut: det- 
  
 1. 
  
 värdepappersinstitut: det- 
  
 samma som anges i 1 kap. 5 § 27 
  
 samma som anges i 1 kap. 5 § 27 
  
 lagen (2007:528) om värdepap- 
  
 lagen (2007:528) om värdepap- 
  
 persmarknaden, 
  
 persmarknaden, 
  
 2. fondbolag: ett sådant bolag 
  
 2. 
  
 fondbolag: ett sådant bolag 
  
 som anges i 1 kap. 
  
 1 § 7 
  
 lagen 
  
 som 
  
 anges i 1 kap. 
  
 1 § 7 
  
 lagen 
  
 (2004:46) om investeringsfonder, 
  
 (2004:46) om investeringsfonder, 
  
 3. förvaltningsbolag: ett så- 
  
 3. 
  
 förvaltningsbolag: ett så- 
  
 dant utländskt företag som an- 
  
 dant utländskt företag som an- 
  
 ges i 1 kap. 1 § 13 lagen om 
  
 ges i 
  
 1 kap. 1 § 13 lagen om 
  
 investeringsfonder, 
  
 som 
  
 driver 
  
 investeringsfonder, 
  
 som 
  
 driver 
  
 verksamhet från filial i Sverige 
  
 verksamhet från filial i Sverige 
  
 med stöd av 1 kap. 6 § samma lag, 
  
 med stöd av 1 kap. 6 § samma lag, 
  
 4. investerare: den som an- 
  
 4. 
  
 investerare: den som an- 
  
 litat ett värdepappersinstitut, ett 
  
 litat ett värdepappersinstitut, ett 
  
 33 
  
 Senaste lydelse 2007:1434. 
  
 34 
  
 Senaste lydelse 2008:278. 
  
 133 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 fondbolag eller ett förvaltnings- bolag för utförande av en inve- steringstjänst eller den för vars räkning tjänsten utförs, 
 5. investeringstjänst: en så- dan tjänst som avses i 2 kap. 1 § och 2 § första stycket 1 lagen om 
  
 värdepappersmarknaden, 
  
 7 kap. 
  
 1 § andra stycket 9 
  
 lagen 
  
 (2004:297) om bank- och finan- sieringsrörelse samt 1 kap. 4 § såvitt avser diskretionär port- följförvaltning, 3 kap. 1 § och 7 kap. 1 § första stycket 1 och 2 lagen om investeringsfonder, 
  
 6. 
  
 finansiella instrument: det- samma som anges i 1 kap. 4 § första stycket 1 lagen om värde- pappersmarknaden, och 
  
 7. 
  
 garantimyndigheten: den myndighet som handlägger frågor om investerarskyddet. 
  
 fondbolag eller ett förvaltnings- bolag för utförande av en inve- steringstjänst eller den för vars räkning tjänsten utförs, 
 5. investeringstjänst: en sådan tjänst som avses i 2 kap. 1 § och 
  
 2 § 
  
 första 
  
 stycket 1 
  
 lagen om 
  
 värdepappersmarknaden, 
  
 7 kap. 
  
 1 § 
  
 andra 
  
 stycket 
  
 9 
  
 lagen 
  
 (2004:297) om bank- och finan- sieringsrörelse samt 1 kap. 4 § såvitt avser diskretionär port- följförvaltning, 3 kap. 1 § och 7 kap. 1 § första stycket 1 och 2 lagen om investeringsfonder  
 samt 3 kap. 2 § lagen (2013:000) om förvaltare av alternativa inve- steringsfonder såvitt avser diskre- tionär förvaltning av investerings- portföljer, 
  
 6. 
  
 finansiella instrument: det- samma som anges i 1 kap. 4 § första stycket 1 lagen om värde- pappersmarknaden, och 
  
 7. 
  
 garantimyndigheten: den myndighet som handlägger frågor om investerarskyddet. 
  
 8. 
  
 AIF-förvaltare: 
  
  detsamma som anges i 1 kap. 3 § lagen om förvaltare av alternativa investe- ringsfonder. 
  
 3 § 
  
 35 
  
 Investerarskyddet omfattar 
  
 Investerarskyddet omfattar 
  
 1. finansiella instrument som 
  
 1. finansiella instrument som 
  
 tillhör en investerare och som 
  
 tillhör en investerare och som 
  
 ett svenskt värdepappersinstitut, 
  
 ett svenskt värdepappersinstitut, 
  
 en filial i Sverige till ett ut- 
  
 en filial i Sverige till ett ut- 
  
 35  
 Senaste lydelse 2004:65. 
  
 134 
  
 SOU 2012:67 Författningsförslag 
  
 ländskt värdepappersinstitut, ett 
  
 ländskt värdepappersinstitut, ett 
  
 fondbolag  
 eller  
 en filial till ett 
  
 fondbolag 
 ,  
 en filial till ett 
  
 förvaltningsbolag förfogar över i 
  
 förvaltningsbolag 
 , en  
  
 AIF-för- 
  
 samband med att en investe- 
  
 valtare eller en filial i Sverige till 
  
 ringstjänst utförs, och 
  
 en utländsk  
 AIF-förvaltare 
 för- 
  
 fogar över i samband med att en 
  
 investeringstjänst utförs, och 
  
 2. medel som ett svenskt 
  
 2. medel som ett svenskt 
  
 värdepappersinstitut, 
  
 en filial i 
  
 värdepappersinstitut, en filial 
  
 i 
  
 Sverige till ett utländskt värde- 
  
 Sverige till ett utländskt värde- 
  
 pappersinstitut, ett 
  
 fondbolag 
  
 pappersinstitut, ett fondbolag, 
  
 eller  
 en filial till ett förvaltnings- 
  
 en filial till ett förvaltnings- 
  
 bolag har tagit emot med redo- 
  
 bolag 
 , en  
 AIF-förvaltare 
  eller en 
  
 visningsskyldighet i 
  
 samband 
  
 filial i Sverige till en utländsk 
  
 med att en investeringstjänst 
  
 AIF-förvaltare 
 har tagit emot 
  
 utförs. 
  
 med redovisningsskyldighet 
  
 i 
  
 samband med att en investe- 
  
 ringstjänst utförs. 
  
 Rätt till ersättning enligt denna lag föreligger inte om medlen 
  
 kan ersättas enligt lagen (1995:1571) om insättningsgaranti. 
  
 4 § 
  
 36 
  
 Ett 
  
 svenskt 
  
 värdepappers- 
  
 Ett 
  
 svenskt 
  
 värdepappers- 
  
 institut  
 och  
 ett fondbolag som 
  
 institut, ett fondbolag  
 eller en 
  
 har fått tillstånd att tillhanda- 
  
 AIF-förvaltare 
  
 som har fått till- 
  
 hålla investeringstjänster 
  
 tillhör 
  
 stånd att tillhandahålla investe- 
  
 investerarskyddet enligt 
  
 denna 
  
 ringstjänster tillhör 
  
 investerar- 
  
 lag. 
  
 skyddet enligt denna lag. 
  
 Investerarskyddet 
  
 omfattar 
  
 Investerarskyddet 
  
 omfattar 
  
 även tillgångar enligt 3 § hos ett 
  
 även tillgångar enligt 3 § hos ett 
  
 svenskt 
  
 värdepappersinstituts 
  
 svenskt 
  
 värdepappersinstituts 
 , 
  
 eller  
 fondbolags filial i ett annat 
  
 fondbolags  
 eller  
 AIF-förvaltares 
  
 land inom Europeiska ekono- 
  
 filial i ett annat land inom Euro- 
  
 miska samarbetsområdet (EES). 
  
 peiska 
  
 ekonomiska 
  
 samarbets- 
  
 området (EES). 
  
 Garantimyndigheten 
  
 får på 
  
 Garantimyndigheten får 
  
 på 
  
 ansökan av ett svenskt värde- 
  
 ansökan av ett svenskt värde- 
  
 pappersinstitut 
  
 eller 
  
 ett 
  
 fond- 
  
 pappersinstitut 
 , 
  
 fondbolag 
  
 eller 
  
 36  
 Senaste lydelse 2007:1434. 
 135 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 bolag besluta om att skyddet 
  
 en  
 AIF-förvaltare 
 besluta om att 
  
 enligt denna lag skall omfatta 
  
 skyddet enligt denna lag skall 
  
 även tillgångar 
  
 enligt 
  
 3 § 
  
 som 
  
 omfatta även 
  
 tillgångar 
  
 enligt 
  
 finns hos en filial till institutet 
  
 3 § som finns hos en filial till 
  
 eller  
 fondbolaget i ett land utan- 
  
 institutet 
 ,  
 fondbolaget  
 eller AIF- 
  
 för EES. 
  
 förvaltaren  
 i ett land utanför 
  
 EES. 
  
 6 § 
  
 37 
  
 Garantimyndigheten 
  
 får på 
  
 Garantimyndigheten får på 
  
 ansökan av ett utländskt värde- 
  
 ansökan av ett utländskt värde- 
  
 pappersinstitut 
  
 från ett 
  
 land 
  
 pappersinstitut 
  
 från ett 
  
 land 
  
 inom EES  
 eller  
 ett förvalt- 
  
 inom EES, ett förvaltningsbolag 
  
 ningsbolag besluta att institutets 
  
 eller en utländsk  
 AIF-förvaltare 
  
 eller  
 bolagets filial i Sverige  
 skall 
  
 besluta att institutets 
 ,  
 bolagets 
  
 tillhöra det svenska investerar- 
  
 eller  
 AIF-förvaltarens 
 filial i 
  
 skyddet som komplettering till 
  
 Sverige  
 ska  
 tillhöra det svenska 
  
 det skydd som gäller för insti- 
  
 investerarskyddet som komplet- 
  
 tutet  
 eller  
 bolaget i hemlandet 
  
 tering till det skydd som gäller 
  
 (kompletteringsskydd). 
  
 för institutet 
 ,  
 bolaget  
 eller AIF- 
  
 förvaltaren  
 i hemlandet (kom- 
  
 pletteringsskydd). 
  
 Detsamma gäller för ett utländskt värdepappersinstitut från ett land utanför EES, om dess filial i Sverige tillhör ett skydd i hem- landet som uppfyller minst de krav som gäller inom EES. 
 När ersättning fastställs enligt denna lag skall i fall som avses i första och andra styckena avdrag göras för den ersättning en inve- sterare som anlitat filialen kan få från skyddet i institutets hemland. 
  
 7 § 
  
 38 
  
 En investerare har rätt till er- 
  
 En investerare har rätt till er- 
  
 sättning från investerarskyddet 
  
 sättning från 
  
 investerarskyddet 
  
 om ett värdepappersinstitut, ett 
  
 om ett värdepappersinstitut, ett 
  
 fondbolag  
 eller  
 ett förvaltnings- 
  
 fondbolag 
 ,  
 ett förvaltningsbolag 
  
 bolag som tillhör skyddet för- 
  
 eller en  
 AIF-förvaltare 
 som till- 
  
 sätts i konkurs och investeraren 
  
 hör skyddet försätts i konkurs 
  
 inte från institutet  
 eller  
 bolaget 
  
 och investeraren inte från insti- 
  
 kan få ut finansiella instrument 
  
 tutet 
 ,  
 bolaget 
  
 eller  
 AIF-förval- 
  
 37 
  
 Senaste lydelse 2007:1434. 
  
 38 
  
 Senaste lydelse 2004:65. 
  
 136 
 SOU 2012:67 Författningsförslag 
  
 eller medel som avses i 3 §. 
  
 taren  
 kan få ut finansiella instru- 
  
 ment eller medel som avses i 3 §. 
  
 Om en filial till ett utländskt 
  
 Om en filial till ett utländskt 
  
 värdepappersinstitut  
 eller  
 en filial 
  
 värdepappersinstitut 
 ,  
 en filial till 
  
 till 
  
 ett förvaltningsbolag tillhör 
  
 ett förvaltningsbolag 
  
 eller 
  
 en 
  
 investerarskyddet, har investerare 
  
 filial till en utländsk  
 AIF-för- 
  
 som anlitat filialen även rätt till 
  
 valtare  
 tillhör investerarskyddet, 
  
 ersättning om en behörig myn- 
  
 har investerare som anlitat filialen 
  
 dighet i institutets  
 eller  
 bolagets 
  
 även rätt till ersättning om en 
  
 hemland förklarat att finansiella 
  
 behörig myndighet i institutets 
 , 
  
 instrument och medel hos insti- 
  
 bolagets  
 eller  
 AIF-förvaltarens 
  
 tutet  
 eller  
 bolaget inte är till- 
  
 hemland förklarat att finansiella 
  
 gängliga. Vad som sägs i denna 
  
 instrument och medel hos insti- 
  
 lag om konkursbeslut skall i så- 
  
 tutet 
 ,  
 bolaget  
 eller  
 AIF-för- 
  
 dana fall tillämpas på motsvar- 
  
 valtaren  
 inte är tillgängliga. Vad 
  
 ande sätt. 
  
 som sägs i denna lag om konkurs- 
  
 beslut skall i sådana fall tillämpas 
  
 på motsvarande sätt. 
  
 9 § 
  
 39 
  
 Ersättningen, 
  
 tillsammans 
  
 Ersättningen, 
  
 tillsammans 
  
 med eventuell utdelning i värde- 
  
 med eventuell utdelning i värde- 
  
 pappersinstitutets, fondbolagets 
  
 pappersinstitutets, fondbolagets, 
  
 eller  
 förvaltningsbolagets kon- 
  
 förvaltningsbolagets 
  
 eller AIF- 
  
 kurs, ersättning genom insti- 
  
 förvaltarens 
  
 konkurs, ersättning 
  
 tutets, fondbolagets  
 eller  
 förvalt- 
  
 genom institutets, fondbolagets, 
  
 ningsbolagets ansvarsförsäkring 
  
 förvaltningsbolagets 
  
 eller AIF- 
  
 och skadestånd enligt 7 kap. 2 § 
  
 förvaltarens  
 ansvarsförsäkring och 
  
 lagen (1998:1479) om konto- 
  
 skadestånd enligt 7 kap. 2 § lagen 
  
 föring av finansiella instrument, 
  
 (1998:1479) om kontoföring av 
  
 för en förlust som enligt denna 
  
 finansiella 
  
 instrument, 
  
 för 
  
 en 
  
 lag är ersättningsgill, får uppgå 
  
 förlust som enligt denna lag är 
  
 till 
  
 sammanlagt 
  
 högst 250 000 
  
 ersättningsgill, får uppgå till sam- 
  
 kronor för varje institut eller bo- 
  
 manlagt högst 250 000 kronor 
  
 lag. 
  
 för varje institut eller bolag. 
  
 39  
 Senaste lydelse 2004:65. 
 137 
  
 Om en person har anlitat ett värdepappersinstitut, ett fond- bolag 
  
 ,  
  
 ett förvaltningsbolag  
  
 eller en  
  
 AIF-förvaltare 
  
 helt eller del- vis för någon annans räkning, skall denne ha rätten till ersätt- ning. Rätten till ersättning skall i sådant fall prövas som om den personen själv har anlitat insti- tutet 
  
 ,  
  
 bolaget  
  
 eller  
  
 AIF-förval- 
  
  taren 
  
 . 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 10 § 
  
 40 
  
 Om en person har anlitat ett värdepappersinstitut, ett fond- bolag  
 eller  
 ett förvaltningsbolag helt eller delvis för någon annans räkning, skall denne ha rätten till ersättning. Rätten till ersätt- ning skall i sådant fall prövas som om den personen själv har anlitat institutet  
 eller  
 bolaget. 
  
 12 § 
  
 41 
  
 Andelsägare i en investe- 
  
 Andelsägare i en investe- 
  
 ringsfond enligt lagen (2004:46) 
  
 ringsfond enligt lagen (2004:46) 
  
 om investeringsfonder har inte 
  
 om investeringsfonder 
  
 eller 
  
 en 
  
 rätt till ersättning för tillgångar 
  
 specialfond 
  
 enligt 
  
 lagen 
  
 som ingår i fonden. 
  
 (2013:0000) 
  
 om förvaltare 
  
 av 
  
 alternativa investeringsfonder  
 har 
  
 inte rätt till ersättning för till- 
  
 gångar som ingår i fonden. 
  
 Investerarskyddet gäller inte heller för tillgångar som omfattas 
  
 av lagen (1993:931) om individuellt pensionssparande. 
  
 13 § 
  
 42 
  
 Ett värdepappersinstitut, ett 
  
 Ett värdepappersinstitut, 
  
 ett 
  
 fondbolag  
 eller  
 ett förvaltnings- 
  
 fondbolag 
 ,  
 ett förvaltningsbolag 
  
 bolag som tillhör investerar- 
  
 eller en  
 AIF-förvaltare 
 som till- 
  
 skyddet kan inte få ersättning 
  
 hör investerarskyddet kan 
  
 inte 
  
 från detta. 
  
 få ersättning från detta. 
  
 16 § 
  
 43 
  
 Om förvaltaren i ett värde- Om förvaltaren i ett värde- pappersinstituts  
 eller  
 ett fond- pappersinstituts 
 ,  
 ett fondbolags bolags konkurs finner att en  
 eller en  
  
 AIF-förvaltares 
  
 konkurs 
  
 40 
  
 Senaste lydelse 2004:65. 
  
 41 
  
 Senaste lydelse 2004:65. 
  
 42 
  
 Senaste lydelse 2004:65. 
  
 43 
  
 Senaste lydelse 2007:1434. 
  
 138 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 investerare kan ha rätt till er- sättning från investerarskyddet,  
 skall  
 förvaltaren genast infor- mera investeraren om detta. För- valtaren skall också lämna de uppgifter till garantimyndigheten som myndigheten behöver för att kunna ta ställning till en in- vesterares ersättningskrav. 
 finner att en investerare kan ha rätt till ersättning från investerar- skyddet,  
 ska  
 förvaltaren genast informera investeraren om detta. Förvaltaren skall också lämna de uppgifter till garantimyndigheten som myndigheten behöver för att kunna ta ställning till en in- vesterares ersättningskrav. 
 20 § 
  
 44 
  
 Ett värdepappersinstitut, ett 
  
 Ett värdepappersinstitut, ett 
  
 fondbolag  
 och  
 ett förvaltnings- 
  
 fondbolag 
 ,  
 ett förvaltningsbolag 
  
 bolag ska informera sina kunder 
  
 och en  
 AIF-förvaltare 
 ska infor- 
  
 om 
  
 mera sina kunder om 
  
 1. det skydd som gäller hos 
  
 1. det skydd som gäller hos 
  
 institutet  
 eller  
 bolaget för till- 
  
 institutet 
 ,  
 bolaget  
 eller  
  
 AIF-för- 
  
 gångar som avses i 3 §, 
  
 valtaren  
 för tillgångar som avses 
  
 i 3 §, 
  
 2. den ersättningsnivå som 
  
 2. den ersättningsnivå som 
  
 gäller för skyddet, och 
  
 gäller för skyddet, och 
  
 3. formerna för utbetalning 
  
 3. formerna för utbetalning 
  
 av ersättning från skyddet. 
  
 av ersättning från skyddet. 
  
 Informationen ska hållas tillgänglig på svenska språket. 
 Om information som anges i första eller andra stycket inte läm- nas ska marknadsföringslagen (2008:486) tillämpas, med undantag av bestämmelserna i  
 29–36 
  §§ om marknadsstörningsavgift. Sådan information ska anses vara väsentlig enligt 10 § tredje stycket mark- nadsföringslagen. 
 21 § 
  
 45 
  
 I fråga om ersättningar som 
  
 I fråga om ersättningar som 
  
 har betalats ut från investerar- 
  
 har betalats ut från investerar- 
  
 skyddet träder staten in i inve- 
  
 skyddet träder staten in i inve- 
  
 sterarens rätt mot värdepappers- 
  
 sterarens rätt mot värdepappers- 
  
 institutet, fondbolaget  
 eller  
 för- 
  
 institutet, fondbolaget 
 ,  
 förvalt- 
  
 valtningsbolaget med företrädes- 
  
 ningsbolaget  
 eller  
 AIF-förvaltaren 
  
 rätt framför investeraren intill det 
  
 med företrädesrätt framför inve- 
  
 44 
  
 Senaste lydelse 2008:502. 
  
 45 
  
 Senaste lydelse 2004:65. 
  
 139 
 Författningsförslag SOU 2012:67 
  
 utgivna beloppet. 
  
 steraren intill det utgivna be- 
  
 loppet. 
  
 När ett utländskt skydds- 
  
 När ett utländskt skydds- 
  
 system har betalat ut ersättning 
  
 system har betalat ut ersättning 
  
 med anledning av att ett svenskt 
  
 med anledning av att ett svenskt 
  
 värdepappersinstitut 
  
 eller 
  
 ett 
  
 värdepappersinstitut 
 ,  
 ett fond- 
  
 fondbolag 
  
 försatts i 
  
 konkurs, 
  
 bolag  
 eller en svensk  
 AIF-för- 
  
 träder det utländska skydds- 
  
 valtare  
 försatts i konkurs, träder 
  
 systemet in i investerarens rätt 
  
 det utländska skyddssystemet in 
  
 mot värdepappersinstitutet  
 eller 
  
 i investerarens rätt mot värde- 
  
 fondbolaget med företrädesrätt 
  
 pappersinstitutet 
 , 
  
 fondbolaget 
  
 framför 
  
 investeraren 
  
 intill 
  
 det 
  
 eller  
 AIF-förvaltaren 
 med före- 
  
 utgivna beloppet. 
  
 trädesrätt framför investeraren 
  
 intill det utgivna beloppet. 
  
 22 § 
  
 46 
  
 Om en investerare har rätt 
  
 Om en investerare har rätt 
  
 till ersättning enligt en ansvars- 
  
 till ersättning enligt en ansvars- 
  
 försäkring som har tecknats av 
  
 försäkring som har tecknats av 
  
 ett värdepappersinstitut, ett fond- 
  
 ett värdepappersinstitut, ett fond- 
  
 bolag  
 eller 
  
 ett förvaltningsbolag 
  
 bolag 
 ,  
 ett förvaltningsbolag  
 eller 
  
 och om ersättning har betalats 
  
 en  
 AIF-förvaltare 
 och om ersätt- 
  
 ut enligt denna lag för de till- 
  
 ning har betalats ut enligt denna 
  
 gångar 
  
 som 
  
 försäkringsersätt- 
  
 lag för de tillgångar som försäk- 
  
 ningen avser, träder staten in i 
  
 ringsersättningen 
  
 avser, träder 
  
 investerarens rätt till ersättning 
  
 staten in i investerarens rätt till 
  
 enligt ansvarsförsäkringen 
  
 med 
  
 ersättning enligt 
  
 ansvarsförsäk- 
  
 företrädesrätt 
  
 framför 
  
 investe- 
  
 ringen med företrädesrätt fram- 
  
 raren intill det utgivna beloppet. 
  
 för investeraren intill det utgivna 
  
 beloppet. 
  
 Om en investerare har rätt till skadestånd enligt 7 kap. 2 § lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument och ersätt- ning har betalats ut från investerarskyddet för de tillgångar som skadeståndet avser, träder staten in i investerarens rätt till ersätt- ning enligt den lagen med företrädesrätt framför investeraren intill det utgivna beloppet. 
  
 46  
 Senaste lydelse 2004:65. 
 140 
  
 Garantimyndigheten  
  
 ska  
  
 underrätta Finansinspektionen, om ett värdepappersinstitut 
  
 ,  
  
 ett fondbolag  
  
 eller en  
  
 AIF-förvaltare 
  
 som tillhör investerarskyddet inte fullgör sina skyldigheter enligt denna lag. 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 23 § 
  
 47 
  
 Garantimyndigheten  
 skall  
 underrätta Finansinspektionen, om ett värdepappersinstitut  
 eller  
 ett fondbolag som tillhör inve- sterarskyddet inte fullgör sina skyldigheter enligt denna lag. 
  
 24 § 
  
 48 
  
 Om en filial som avses i 6 § 
  
 Om en filial som avses i 6 § 
  
 första stycket tillhör investerar- 
  
 första stycket tillhör investerar- 
  
 skyddet och 
  
 värdepappersinsti- 
  
 skyddet 
  
 och värdepappersinsti- 
  
 tutet 
  
 eller 
  
 förvaltningsbolaget 
  
 tutet 
 ,  
 förvaltningsbolaget 
  
 eller 
  
 inte 
  
 fullgör 
  
 sina 
  
 skyldigheter 
  
 AIF-förvaltaren 
  
 inte fullgör sina 
  
 enligt denna lag, ska garanti- 
  
 skyldigheter enligt 
  
 denna 
  
 lag, 
  
 myndigheten underrätta tillsyns- 
  
 ska garantimyndigheten 
  
 under- 
  
 myndigheten 
  
 i institutets  
 eller 
  
 rätta tillsynsmyndigheten i insti- 
  
 bolagets hemland om detta. Myn- 
  
 tutets 
 ,  
 bolagets  
 eller  
 AIF-för- 
  
 digheten ska samarbeta med den 
  
 valtarens 
  
 hemland 
  
 om 
  
 detta. 
  
 tillsynsmyndigheten i fråga om 
  
 Myndigheten ska samarbeta med 
  
 åtgärder som vidtas för att säker- 
  
 den tillsynsmyndigheten i fråga 
  
 ställa att institutet  
 eller  
 bolaget 
  
 om åtgärder som vidtas för att 
  
 fullgör sina skyldigheter. 
  
 säkerställa att institutet 
 ,  
 bolaget 
  
 eller  
 AIF-förvaltaren 
 fullgör sina 
  
 skyldigheter. 
  
 Om institutet 
  
 eller  
 bolaget 
  
 Om institutet 
 ,  
 bolaget  
 eller 
  
 ändå inte fullgör sina skyldig- 
  
 AIF-förvaltaren 
 ändå inte full- 
  
 heter 
  
 får garantimyndigheten 
  
 gör sina skyldigheter får garanti- 
  
 förelägga det att vidta rättelse 
  
 myndigheten förelägga 
  
 det 
  
 att 
  
 inom viss tid, dock minst ett år. 
  
 vidta rättelse inom viss tid, dock 
  
 Institutet  
 eller  
 bolaget ska er- 
  
 minst ett år. Institutet 
 ,  
 bolaget 
  
 inras om att skyddet inte längre 
  
 eller  
 AIF-förvaltaren 
 ska erinras 
  
 ska gälla för filialen, om det inte 
  
 om att skyddet inte längre ska 
  
 fullgör sina 
  
 skyldigheter. Har 
  
 gälla för filialen, om det inte full- 
  
 institutet  
 eller  
 bolaget inte vid- 
  
 gör sina skyldigheter. Har insti- 
  
 tagit 
  
 rättelse inom föreskriven 
  
 tutet 
 ,  
 bolaget  
 eller  
 AIF-förval- 
  
 tid får garantimyndigheten be- 
  
 taren  
 inte vidtagit rättelse inom 
  
 47 
  
 Senaste lydelse 2007:1434. 
  
 48 
  
 Senaste lydelse 2007:1434. 
  
 141 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 sluta att skyddet inte längre ska 
  
 föreskriven tid får garanti- 
  
 gälla för filialen. Ett sådant be- 
  
 myndigheten besluta att skyddet 
  
 slut får meddelas endast om till- 
  
 inte längre ska gälla för filialen. 
  
 synsmyndigheten 
  
 i institutets 
  
 Ett sådant beslut får meddelas 
  
 eller  
 bolagets hemland har sam- 
  
 endast om tillsynsmyndigheten i 
  
 tyckt till beslutet. 
  
 institutets 
 ,  
 bolagets  
 eller AIF- 
  
 förvaltarens  
 hemland har sam- 
  
 tyckt till beslutet. 
  
 26 § 
  
 49 
  
 Om ett svenskt värdepap- 
  
 Om ett svenskt värdepap- 
  
 persinstituts 
  
 eller 
  
 fondbolags 
  
 persinstituts 
 , 
  
 fondbolags 
  
 eller 
  
 filial i ett land utanför EES till- 
  
 AIF-förvaltares 
  
 filial i ett land 
  
 hör investerarskyddet enligt 4 § 
  
 utanför EES tillhör investerar- 
  
 tredje stycket och institutet  
 eller 
  
 skyddet enligt 4 § tredje stycket 
  
 fondbolaget inte fullgör de skyl- 
  
 och institutet 
 ,  
 fondbolaget  
 eller 
  
 digheter som enligt denna lag 
  
 AIF-förvaltaren 
 inte fullgör de 
  
 gäller för filialen, får garanti- 
  
 skyldigheter 
  
 som enligt denna 
  
 myndigheten 
  
 förelägga institutet 
  
 lag gäller för filialen, får garanti- 
  
 eller  
 fondbolaget att vidta rättelse 
  
 myndigheten förelägga institutet 
 , 
  
 inom viss tid. Har rättelse inte 
  
 fondbolaget  
 eller  
 AIF-förval- 
  
 skett inom föreskriven tid får 
  
 taren  
 att vidta rättelse inom viss 
  
 myndigheten besluta att skyddet 
  
 tid. Har rättelse inte skett inom 
  
 inte längre ska gälla för filialen. 
  
 föreskriven tid får myndigheten 
  
 Har 
  
 myndigheten 
  
 beslutat att 
  
 besluta att skyddet inte längre 
  
 skyddet inte längre ska gälla, ska 
  
 ska gälla för filialen. Har myn- 
  
 den 
  
 underrätta Finansinspek- 
  
 digheten beslutat att skyddet inte 
  
 tionen och tillsynsmyndigheten 
  
 längre ska gälla, ska den under- 
  
 i det land där filialen finns om 
  
 rätta Finansinspektionen och till- 
  
 beslutet. 
  
 synsmyndigheten i det land där 
  
 filialen finns om beslutet. 
  
 27 § 
  
 50 
  
 När garantimyndigheten har 
  
 När garantimyndigheten har 
  
 beslutat 
  
 att 
  
 investerarskyddet 
  
 beslutat 
  
 att 
  
 investerarskyddet 
  
 inte längre  
 skall  
 gälla för till- 
  
 inte längre  
 ska  
 gälla för till- 
  
 gångar hos ett värdepappers- 
  
 gångar hos ett värdepappers- 
  
 institut, 
  
 ett 
  
 fondbolag  
 eller  
 ett 
  
 institut, 
  
 ett fondbolag 
 ,  
 ett 
  
 för- 
  
 49 
  
 Senaste lydelse 2007:1434. 
  
 50 
  
 Senaste lydelse 2007:1434. 
  
 142 
  
 Ett beslut om att skyddet inte längre  
  
 ska  
  
 gälla hos ett värde- pappersinstitut, ett fondbolag 
  
 ,  
  
 ett förvaltningsbolag  
  
 eller en  
  
 AIF-förvaltare 
  
 inverkar inte på skyddet av de tillgångar som om- fattades av skyddet när beslutet meddelades. Motsvarande gäller när Finansinspektionen återkallat ett tillstånd att driva bank- rörelse, finansieringsrörelse eller värdepappersrörelse eller ett till- stånd för ett fondbolag att för- valta någon annans finansiella instrument  
  
 eller ett tillstånd för en  
  
 AIF-förvaltare 
  
  till diskretionär förvaltning av investeringsport- följer. 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 förvaltningsbolag,  
 skall  
 institutet  
 eller  
 bolaget informera berörda investerare om beslutet. 
  
 valtningsbolag  
 eller en  
 AIF-för- 
  valtare ska  
 institutet 
 ,  
 bolaget  
 eller  
 AIF-förvaltaren 
 informera be- rörda investerare om beslutet. 
  
 28 § 
  
 51 
  
 Ett beslut om att skyddet inte längre  
 skall  
 gälla hos ett värde- pappersinstitut, ett fondbolag  
 eller  
 ett förvaltningsbolag inver- kar inte på skyddet av de till- gångar som omfattades av skyddet när beslutet meddelades. Mot- svarande gäller när Finansinspek- tionen återkallat ett tillstånd att driva bankrörelse, finansierings- rörelse eller värdepappersrörelse eller ett tillstånd för ett fond- bolag att förvalta någon annans finansiella instrument 
 . 
  
 29 § 
  
 52 
  
 De 
  
 värdepappersinstitut, 
  
 De 
  
 värdepappersinstitut, 
  
 fondbolag 
  
 och  
 förvaltningsbolag 
  
 fondbolag 
 , 
  
 förvaltningsbolag  
 och 
  
 som tillhör investerarskyddet ska 
  
 AIF-förvaltare 
  
 som tillhör inve- 
  
 betala avgifter till garantimyn- 
  
 sterarskyddet ska betala avgifter 
  
 digheten. 
  
 till garantimyndigheten. 
  
 Institutens  
 och  
 bolagens sam- 
  
 Institutens 
 ,  
 bolagens  
 och AIF- 
  
 manlagda avgifter ska motsvara 
  
 förvaltarnas  
 sammanlagda avgifter 
  
 vad som är nödvändigt för en 
  
 ska motsvara vad som är nöd- 
  
 långsiktig finansiering av skyddet 
  
 vändigt för en långsiktig finan- 
  
 och för att täcka garantimyndig- 
  
 siering av skyddet och för att täcka 
  
 hetens administrationskostnader. 
  
 garantimyndighetens administra- 
  
 Vid beräkningen av avgiften ska 
  
 tionskostnader. Vid beräkningen 
  
 51 
  
 Senaste lydelse 2006:539. 
  
 52 
  
 Senaste lydelse 2007:1434. 
  
 143 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 beaktas hur stor andel skyddade 
  
 av avgiften ska beaktas hur stor 
  
 tillgångar som finns hos insti- 
  
 andel skyddade tillgångar 
  
 som 
  
 tutet  
 eller  
 bolaget jämfört med 
  
 finns hos institutet 
 ,  
 bolaget  
 eller 
  
 samtliga skyddade tillgångar. Av- 
  
 AIF-förvaltaren 
 jämfört med 
  
 gift som avser myndighetens ad- 
  
 samtliga skyddade tillgångar. Av- 
  
 ministrationskostnader får emel- 
  
 gift som avser myndighetens ad- 
  
 lertid fördelas lika mellan samt- 
  
 ministrationskostnader får 
  
 emel- 
  
 liga institut  
 och  
 bolag som till- 
  
 lertid fördelas lika mellan samtliga 
  
 hör investerarskyddet. 
  
 institut 
 ,  
 bolag  
 och  
 AIF-förvaltare 
  
 som tillhör investerarskyddet. 
  
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får 
  
 meddela föreskrifter om hur avgiften ska beräknas. 
  
 30 § 
  
 53 
  
 Om skyddet för ett värde- 
  
 Om skyddet för ett värde- 
  
 pappersinstitut, 
  
 ett 
  
 fondbolag 
  
 pappersinstitut, 
  
 ett fondbolag 
 , 
  
 eller  
 ett förvaltningsbolag börjar 
  
 ett förvaltningsbolag  
 eller 
  
 en 
  
 eller upphör att gälla under ett 
  
 AIF-förvaltare 
  
 börjar eller upp- 
  
 löpande kalenderår får garanti- 
  
 hör att gälla under ett löpande 
  
 myndigheten ta hänsyn till detta 
  
 kalenderår får 
  
 garantimyndig- 
  
 när avgiften för skyddet fast- 
  
 heten ta hänsyn till detta när av- 
  
 ställs. 
  
 giften för skyddet fastställs. 
  
 32 § 
  
 54 
  
 Ett värdepappersinstitut, 
  
 ett 
  
 Ett värdepappersinstitut, 
  
 ett 
  
 fondbolag  
 och  
 ett förvaltnings- 
  
 fondbolag 
 ,  
 ett förvaltningsbolag 
  
 bolag som omfattas av inve- 
  
 och en  
 AIF-förvaltare 
 som om- 
  
 sterarskyddet 
  
 skall 
  
 lämna 
  
 de 
  
 fattas av investerarskyddet 
  
 ska 
  
 uppgifter till garantimyndigheten 
  
 lämna de uppgifter till garanti- 
  
 som myndigheten behöver för att 
  
 myndigheten som myndigheten 
  
 fastställa institutets  
 eller  
 bolagets 
  
 behöver för att fastställa insti- 
  
 avgift och i övrigt för sin verk- 
  
 tutets 
 ,  
 bolagets  
 eller  
 AIF-för- 
  
 samhet enligt denna lag. 
  
 valtarens  
 avgift och i övrigt för 
  
 sin verksamhet enligt denna lag. 
  
 Denna lag träder i kraft den 22 juli 2013. 
  
 53 
  
 Senaste lydelse 2007:1434. 
  
 54 
  
 Senaste lydelse 2007:1434. 
  
 144 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 8 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om inkomstskattelagen att 2 kap. 3 §, 3 kap. 19 §, 6 kap. 5, 10 a och 13 §§, 15 kap. 1 §, 17 kap. 15 §, 42 kap. 8, 43 och 44 §§, 44 kap. 6 §, 48 kap. 2, 7, 18 och 21 §§, samt rubrikerna närmast före 6 kap. 5 och 13 §§, 17 kap. 15 §, 42 kap. 43 § och 44 kap. 6 § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 
  
 kap. 
  
 3§ 
 Bestämmelserna om juridiska personer ska inte tillämpas på 
  
 - 
  
 dödsbon, 
  
 - 
  
 svenska handelsbolag, eller 
  
 - 
  
 juridiska personer som förvaltar samfälligheter och som avses i 6 kap. 6 § andra stycket. 
  
 Bestämmelserna om juridiska 
  
 Bestämmelserna om juridiska 
  
 personer ska tillämpas också på 
  
 personer ska tillämpas också på 
  
 investeringsfonder. 
  
 investeringsfonder  
 och på special- 
  
 fonder 
 . 
  
 Särskilda bestämmelser om dödsbon efter dem som var begrän- sat skattskyldiga vid dödsfallet finns i 4 kap. 3 §. 
 Att bestämmelserna om svenska handelsbolag gäller också för europeiska ekonomiska intressegrupperingar framgår av 5 kap. 2 §. 
 I vilka fall utländska associationer anses som eller behandlas som juridiska personer framgår av 6 kap. 8 §. 
 3 kap. 
 19§ 
  
 55 
  
 Den som är begränsat skattskyldig är skattskyldig för kapital- vinst på sådana tillgångar och förpliktelser som avses i andra stycket, om han vid något tillfälle under det kalenderår då avyttringen sker eller under de föregående tio kalenderåren har varit bosatt i Sverige eller stadigvarande vistats här. Skattskyldigheten gäller oavsett i vilket inkomstslag kapitalvinsten ska tas upp. Skattskyldigheten gäller också 
  
 55  
 Senaste lydelse 2011:1271. 
 145 
 Författningsförslag SOU 2012:67 
 belopp som motsvarar en kapitalvinst och som enligt 51 kap. 3 och 4 §§ ska tas upp i inkomstslaget näringsverksamhet. 
  
 Skattskyldigheten enligt första 
  
 Skattskyldigheten enligt första 
  
 stycket omfattar delägarrätter 
  
 stycket 
  
 omfattar 
  
 delägarrätter 
  
 enligt 
  
 48 kap. 
  
 2 §, 
  
 andelar 
  
 i 
  
 enligt 
  
 48 kap. 
  
 2 §, 
  
 andelar 
  
 i 
  
 svenska handelsbolag och i ut- 
  
 svenska handelsbolag och i ut- 
  
 landet delägarbeskattade juridiska 
  
 landet delägarbeskattade juridiska 
  
 personer. Skattskyldigheten om- 
  
 personer. Skattskyldigheten om- 
  
 fattar dock inte 
  
 fattar dock inte 
  
 1. andelar i investeringsfonder, 
  
 1. andelar i investeringsfonder 
  
 eller 
  
 och i specialfonder 
 , eller 
  
 2. delägarrätter som förvaras 
  
 2. delägarrätter som förvaras 
  
 på ett investeringssparkonto, för- 
  
 på ett investeringssparkonto, för- 
  
 utom 
  
 tillgångar 
  
 som avses 
  
 i 
  
 utom tillgångar 
  
 som avses 
  
 i 
  
 42 kap. 38 §. 
  
 42 kap. 38 §. 
  
 Undantaget 
  
 från 
  
 skattskyl- 
  
 Undantaget 
  
 från 
  
 skattskyl- 
  
 dighet i andra stycket 2 gäller 
  
 dighet i andra stycket 2 gäller 
  
 inte kapitalvinster på andra del- 
  
 inte kapitalvinster på andra del- 
  
 ägarrätter än andelar i investe- 
  
 ägarrätter än andelar i investe- 
  
 ringsfonder som anses ha av- 
  
 ringsfonder  
 eller 
  
 i specialfonder 
  
 yttrats enligt 44 kap. 8 a §. 
  
 som anses ha avyttrats enligt 
  
 44 kap. 8 a §. 
  
 Vid tillämpningen av denna paragraf gäller att 
  
 1. 
  
 delägarrätter som getts ut av ett utländskt företag eller an- delar i en i utlandet delägarbeskattad juridisk person bara omfattas om de förvärvats under tiden som den skattskyldige har varit obe- gränsat skattskyldig i Sverige, och 
  
 2. 
  
 delägarrätter och andelar som har ersatt delägarrätter eller an- delar som avses i 1 ska anses förvärvade vid samma tidpunkt som det ursprungliga förvärvet. 
  
 Vad som sägs i fjärde stycket tillämpas inte i fråga om delägar- rätter som getts ut av ett utländskt företag eller andelar i en i ut- landet delägarbeskattad juridisk person som har ersatt svenska del- ägarrätter och andelar i svenska handelsbolag. 
 146 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 6 kap. 
 Svenska investeringsfonder 
 Svenska investeringsfonder är inte skattskyldiga för inkomst av tillgångar som ingår i fonden. 
 Utländska investeringsfonder 
 är begränsat skattskyldiga. 
 Utländska investeringsfonder 
 Utländska investeringsfonder 
 är inte skattskyldiga för inkomst av tillgångar som ingår i fonden. 
 Svenska investeringsfonder  
 och specialfonder 
  
 5§ 
  
 56 
  
 Svenska investeringsfonder  
 och specialfonder  
 är inte skatt- skyldiga för inkomst av till- gångar som ingår i fonden. 
 10 a§ 
 Utländska investeringsfonder  
 och utländska specialfonder  
 är be- gränsat skattskyldiga. 
 Utländska investeringsfonder  
 och utländska specialfonder 
  
 13§ 
  
 57 
  
 Utländska investeringsfonder  
 och utländska specialfonder  
 är inte skattskyldiga för inkomst av till- gångar som ingår i fonden. 
 15 kap. 
 1§ 
  
 58 
  
 Ersättningar för varor, tjänster och inventarier, avkastning av till- gångar, kapitalvinster samt alla andra inkomster i näringsverksam- 
  
 heten ska tas upp som intäkt. 
  
 Utöver bestämmelserna i detta 
  
 Utöver bestämmelserna i detta 
  
 kapitel 
  
 finns bestämmelser om 
  
 kapitel 
  
 finns bestämmelser om 
  
 inkomster i 8,  
 17–39, 
 44–48, 
  49– 
  
 inkomster i 8,  
 17–39, 
 44–48, 
  49– 
  
 52, 55 och 
  
 60 kap. I 42 kap. 43 
  
 52, 55 och 
  
 60 kap. I 42 kap. 43 
  
 och 44 §§ 
  
 finns även bestäm- 
  
 och 44 §§ 
  
 finns även 
  
 bestäm- 
  
 melser 
  
 om 
  
 schablonintäkt vid 
  
 melser 
  
 om 
  
 schablonintäkt vid 
  
 innehav 
  
 av 
  
 andelar i investe- 
  
 innehav 
  
 av 
  
 andelar i 
  
 investe- 
  
 56 
  
 Senaste lydelse 2011:1271. 
  
 57 
  
 Senaste lydelse 2011:1271. 
  
 58 
  
 Senaste lydelse 2011:1271. 
  
 147 
 Författningsförslag SOU 2012:67 
  
 ringsfond.  
 ringsfonder eller i specialfonder 
 . 
  
 Bestämmelser om värdering av inkomster i annat än pengar finns i 61 kap. 
 17 kap. 
 Fusion, delning eller annan om- bildning av investeringsfonder 
 Fusion, delning eller annan om- bildning av investeringsfonder  
 och specialfonder 
  
 15§ 
  
 59 
  
 Fusion eller delning av inve- 
  
 Fusion eller delning av inve- 
  
 steringsfonder enligt 
  
 8 kap. 
  
 1, 
  
 steringsfonder enligt 8 kap. 1, 
  
 24 och 25 §§ lagen (2004:46) om 
  
 24 och 25 §§ lagen (2004:46) om 
  
 investeringsfonder ska inte leda 
  
 investeringsfonder  
 och special- 
  
 till att delägarna ska ta upp en 
  
 fonder enligt 12 kap. 16 och 17 §§ 
  
 intäkt. Detsamma gäller när en 
  
 lagen (2013:000) om förvaltare 
  
 specialfond ombildas 
  
 till 
  
 en 
  
 av alternativa investeringsfonder 
  
 värdepappersfond 
 . Ersättning 
  
 i 
  
 ska inte leda till att delägarna ska 
  
 pengar ska dock tas upp som in- 
  
 ta upp en intäkt. Detsamma gäller 
  
 täkt det beskattningsår fusionen 
  
 när en specialfond ombildas till 
  
 eller delningen sker. 
  
 en  
 investeringsfond 
 . Ersättning i 
  
 pengar ska dock tas upp som in- 
  
 täkt det beskattningsår fusionen eller delningen sker. 
 Efter en fusion eller delning anses som anskaffningsvärde för de nya andelarna det anskaffningsvärde som sammanlagt gällde för de äldre andelarna. Om en fond delas och den skattskyldige får andelar i mer än en nybildad fond, ska det anskaffningsvärde som gällde för de äldre andelarna fördelas på de nya andelarna i förhållande till dessa nybildade fonders värde vid delningen. 
 Det som sägs om fusion i första och andra styckena gäller även vid en gränsöverskridande fusion enligt 8 kap. 17 § lagen om inve- steringsfonder. 
  
 Första–tredje 
  styckena gäller även sådana utländska investerings- fonder som har bildats i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG av den 13 juli 2009 om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investe- 
  
 59  
 Senaste lydelse 2011:1271. 
 148 
  
 Första stycket tillämpas också vid förvärv av marknadsnoterade andelar i en investeringsfond  
  
 eller i en specialfond  
  
 som bara inne- håller svenska fordringsrätter. 
  
 Schablonintäkt vid innehav av an- delar i en investeringsfond  
  
 eller i en specialfond 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 ringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) 
  
 60 
  
 , när respektive fond hör hemma i en stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet om fusionen, den gränsöverskridande fusionen eller delningen har skett i enlighet med lagstiftningen i den berörda staten eller de be- rörda staterna. 
 42 kap. 
 8§ 
 Räntekompensation som förvärvaren av ett skuldebrev betalar till överlåtaren för upplupen men inte förfallen ränta behandlas som ränta. 
 Första stycket tillämpas också vid förvärv av marknadsnoterade andelar i en investeringsfond som bara innehåller svenska fordrings- rätter. 
 Schablonintäkt vid innehav av andelar i en investeringsfond. 
 43§ 
  
 61 
  
 Den som vid ingången av ett 
  
 Den som vid ingången av ett 
  
 kalenderår har ägt andelar i en 
  
 kalenderår har ägt andelar i en 
  
 investeringsfond ska ta upp en 
  
 investeringsfond  
 eller i en special- 
  
 schablonintäkt. Intäkten ska be- 
  
 fond  
 ska ta upp en schablon- 
  
 räknas till 0,4 procent av kapital- 
  
 intäkt. Intäkten ska beräknas till 
  
 underlaget enligt 44 §. 
  
 0,4 procent av kapitalunderlaget 
  
 enligt 44 §. 
  
 Första stycket gäller inte an- 
  
 Första stycket gäller inte an- 
  
 delar i en investeringsfond som 
  
 delar i en investeringsfond  
 eller i 
  
 vid kalenderårets ingång förvaras 
  
 en specialfond  
 som vid kalender- 
  
 på ett investeringssparkonto. 
  
 årets ingång förvaras på ett inve- 
  
 steringssparkonto. 
  
 60 
  
 EUT L 302, 17.11.2009, s. 32, (Celex 32009L0065). 
  
 61 
  
 Senaste lydelse 2011:1271. 
  
 149 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 Kapitalunderlaget utgörs av värdet vid ingången av kalender- året på de andelar i en investe- ringsfond som vid denna tid- punkt ägs av den skattskyldige. 
 Vid beräkningen av kapital- underlaget ska andelar i en inve- steringsfond som utgör lagertill- gångar och som enligt 17 kap. 20 § tas upp till det verkliga vär- det inte ingå. 
 44§ 
  
 62 
  
 Kapitalunderlaget utgörs av värdet vid ingången av kalender- året på de andelar i en investe- ringsfond  
 eller i en specialfond  
 som vid denna tidpunkt ägs av den skattskyldige. 
 Vid beräkningen av kapital- underlaget ska andelar i en inve- steringsfond  
 eller i en specialfond  
 som utgör lagertillgångar och som enligt 17 kap. 20 § tas upp till det verkliga värdet, inte ingå. 
 44 kap. 
  
 Upplösning av investeringsfond 
  
 Upplösning av  
 en  
 investerings- 
  
 fond  
 eller en specialfond 
  
 6§ 
  
 Om en investeringsfond upp- 
  
 Om en investeringsfond  
 eller 
  
 löses, anses varje andelsägare ha 
  
 en specialfond  
 upplöses, anses 
  
 avyttrat sin andel. 
  
 varje andelsägare ha avyttrat sin 
  
 andel. 
  
 48 kap. 
 2§ 
 Med delägarrätt avses 
  
 - 
  
 aktie, 
  
 - 
  
 rätt på grund av teckning av aktier, 
  
 - 
  
 teckningsrätt, 
  
 - 
  
 fondaktierätt, 
  
 - 
  
 andel i en investeringsfond, 
  
 - 
  
 andel i en ekonomisk för- ening, och 
  
 - 
  
 annan tillgång med liknande 
  
 Med delägarrätt avses 
  
 - 
  
 aktie, 
  
 - 
  
 rätt på grund av teckning av aktier, 
  
 - 
  
 teckningsrätt, 
  
 - 
  
 fondaktierätt, 
  
 - 
  
 andel i en investeringsfond  
  
 och i en specialfond, 
  
 - 
  
 andel i en ekonomisk för- ening, och 
  
 - 
  
 annan tillgång med liknande 
  
 62  
 Senaste lydelse 2011:1271. 
 150 
 SOU 2012:67 Författningsförslag 
 konstruktion eller verkningssätt. konstruktion eller verkningssätt. 
 Bestämmelserna om delägarrätter ska tillämpas också på 
  
 - 
  
 vinstandelsbevis och kapitalandelsbevis som avser lån i svenska kronor, 
  
 - 
  
 konvertibel i svenska kronor, 
  
 - 
  
 inlösenrätt och säljrätt som avser aktier, 
  
 - 
  
 termin och option vars underliggande tillgångar består av aktier eller termin och option som avser aktieindex, och 
  
 - 
  
 annan tillgång med liknande konstruktion eller verkningssätt. Andel i privatbostadsföretag anses inte som delägarrätt. 
  
 7§ 
  
 63 
  
 Vid beräkningen av omkostnadsbeloppet ska det genomsnittliga omkostnadsbeloppet för samtliga delägarrätter eller fordringsrätter av samma slag och sort som den avyttrade användas. Det genom- snittliga omkostnadsbeloppet ska beräknas med hänsyn till inträffade 
  
 förändringar i innehavet. 
  
 Om en andel i en investe- 
  
 Om en andel i en investe- 
  
 ringsfond är förvaltarregistrerad 
  
 ringsfond  
 eller i en specialfond  
 är 
  
 enligt 4 kap. 12 § lagen (2004:46) 
  
 förvaltarregistrerad enligt 4 kap. 
  
 om investeringsfonder, ska vid 
  
 12 § lagen (2004:46) om investe- 
  
 tillämpning av 
  
 genomsnitts- 
  
 ringsfonder  
 eller 12 kap. 7 § lagen 
  
 metoden enligt 
  
 första stycket 
  
 (2013:00) om förvaltare av alter- 
  
 bortses från andra andelar i 
  
 nativa investeringsfonder 
 , ska vid 
  
 samma fond som är registrerade 
  
 tillämpning av 
  
 genomsnitts- 
  
 i annan förvaltares eller andels- 
  
 metoden enligt 
  
 första stycket 
  
 innehavarens eget namn. 
  
 bortses från andra andelar i 
  
 samma fond som är registrerade 
  
 i annan förvaltares eller andels- 
  
 innehavarens eget namn. 
  
 Vid tillämpningen av bestämmelserna i första stycket ska närings- betingade andelar och näringsbetingade aktiebaserade delägarrätter som uppfyller villkoren om innehavstid i 25 a kap. 6 eller 7 § om de avyttras eller hade avyttrats vid den tidpunkt som bedömningen avser, inte anses vara av samma slag och sort som andra närings- betingade andelar och näringsbetingade aktiebaserade delägarrätter i det aktuella företaget. 
  
 63  
 Senaste lydelse 2011:1271. 
 151 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 Vid tillämpningen av bestämmelserna i första stycket ska bort- ses från delägarrätter eller fordringsrätter av samma slag och sort som förvaras på ett investeringssparkonto. Detta gäller dock inte tillgångar som avses i 42 kap. 38 §. 
 I 18 c §, 48 a kap. 16 § och 49 kap. 29 § finns ytterligare undan- tag från bestämmelsen i första stycket som gäller partiella fissioner, andelsbyten med framskjuten beskattning och uppskovsgrundande andelsbyten. 
  
 18 § 
  
 64 
  
 Fusion eller delning av inve- 
  
 Fusion eller delning av inve- 
  
 steringsfonder enligt  
 8 kap. 
  
 1, 
  
 steringsfonder enligt  
 8 kap. 1, 
  
 24 och  
 25 §§  
 lagen  
 (2004:46)  
 om 
  
 24 och  
 25 §§  
 lagen  
 (2004:46)  
 om 
  
 investeringsfonder ska inte leda 
  
 investeringsfonder  
 eller special- 
  
 till att kapitalvinster tas upp hos 
  
 fonder enligt 12 kap. 16 och 17 §§ 
  
 delägarna. Detsamma gäller när 
  
 lagen (2013:000) om förvaltare 
  
 en specialfond ombildas till en 
  
 av alternativa investeringsfonder 
  
 värdepappersfond 
 . 
  
 Ersättning 
  
 i 
  
 ska inte leda till att kapital- 
  
 pengar ska dock tas upp som 
  
 vinster tas upp hos delägarna. 
  
 kapitalvinst det 
  
 beskattningsår 
  
 Detsamma gäller när en special- 
  
 fusionen eller delningen sker. 
  
 fond ombildas till en  
 investe- 
  
 ringsfond 
 . Ersättning i pengar 
  
 ska dock tas upp som kapital- 
  
 vinst det beskattningsår fusionen eller delningen sker. 
 Efter en fusion eller delning anses som anskaffningsutgift för de nya andelarna det sammanlagda omkostnadsbelopp som skulle ha använts om de äldre andelarna hade avyttrats. Om en fond delas och den skattskyldige får andelar i mer än en nybildad fond, ska det sammanlagda omkostnadsbeloppet fördelas på de nya andelarna i förhållande till dessa nybildade fonders värde vid delningen. 
 Det som sägs om fusion i första och andra styckena gäller även vid en gränsöverskridande fusion enligt 8 kap. 17 § lagen om investerings- fonder. 
  
 Första–tredje 
  styckena gäller även sådana utländska investerings- fonder som har bildats i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG av den 13 juli 2009 om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investe- 
  
 64  
 Senaste lydelse 2011:937. 
 152 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 ringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) 
  
 65 
  
 , när respektive fond hör hemma i en stat inom Europeiska ekonomiska samarbets- området om fusionen, den gränsöverskridande fusionen eller del- ningen har skett i enlighet med lagstiftningen i den berörda staten eller de berörda staterna. 
 21§ 
  
 Kapitalförluster på marknads- 
  
 Kapitalförluster på marknads- 
  
 noterade andelar i investerings- 
  
 noterade andelar i investerings- 
  
 fonder som innehåller bara 
  
 fonder  
 eller i specialfonder  
 som 
  
 svenska fordringsrätter ska dras 
  
 innehåller bara svenska fordrings- 
  
 av i sin helhet. 
  
 rätter ska dras av i sin helhet. 
  
 Denna lag träder i kraft den 22 juli 2013. 
  
 65  
 EUT L 302, 17.11.2009, s. 32 (Celex 32009L0065). 
 153 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 9 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (2000:192) om allmänna pensionsfonder  
 (AP-fonder) 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2000:192) om allmänna pensionsfonder  
 (AP-fonder) 
  att 5 kap. 2 och 7 §§ ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 5 kap. 
  
 2 § 
  
 66 
  
 Sjunde  
 AP-fonden 
  ska ingå samarbetsavtal enligt 64 kap. 19 § 2 socialförsäkringsbalken med Pensionsmyndigheten samt göra de 
  
 åtaganden som anges i samma paragraf. 
  
 Fondbestämmelserna för de 
  
 Fondbestämmelserna 
  
 för de 
  
 fonder som förvaltas av Sjunde 
  
 fonder som förvaltas av Sjunde 
  
 AP-fonden 
  får inte tillåta att 
  
 AP-fonden 
  får inte tillåta att 
  
 medel delas ut till någon annan 
  
 medel delas ut till någon annan 
  
 än Pensionsmyndigheten. Sjunde 
  
 än Pensionsmyndigheten. Sjunde 
  
 AP-fonden 
  får inte heller genom 
  
 AP-fonden 
  får inte heller genom 
  
 fonderna utöva sådan fondverk- 
  
 fonderna utöva sådan fondverk- 
  
 samhet som avser förvaltning av 
  
 samhet som avser förvaltning av 
  
 specialfonder enligt  
 6 kap. lagen 
  
 specialfonder 
  
 enligt 
  
 lagen 
  
 (2004:46) om investeringsfonder 
 . 
  
 (2013:00) om förvaltare av alter- 
  
 nativa investeringsfonder 
 . 
  
 7 § 
  
 67 
  
 Följande bestämmelser i lagen 
  
 Följande bestämmelser i lagen 
  
 (2004:46) om investeringsfonder 
  
 (2004:46) om investeringsfonder 
  
 ska gälla för förvaltningen av 
  
 ska gälla för förvaltningen av 
  
 fonderna: 
  
 fonderna: 
  
 - 2 kap. 18 § om förbud för 
  
 - 2 kap. 18 § om förbud för 
  
 vissa personer med insynsställ- 
  
 vissa personer med insynsställ- 
  
 ning att handla med en investe- 
  
 ning att handla med en investe- 
  
 ringsfond, 
  
 ringsfond, 
  
 - 2 kap. 21 § första stycket 
  
 - 2 kap. 21 § 
  
 första 
  
 stycket 
  
 om skadestånd, 
  
 om skadestånd, 
  
 66 
  
 Senaste lydelse 2010:1281. 
  
 67 
  
 Senaste lydelse 2009:1460 
  
 . 
  
 154 
 SOU 2012:67 Författningsförslag 
  
 - 4 kap. 2 § om 
  
 företrädare 
  
 - 4 kap. 2 § om företrädare 
  
 för andelsägarna i en investe- 
  
 för andelsägarna i en investe- 
  
 ringsfond m.m., 
  
 ringsfond m.m., 
  
 - 4 kap. 8 och 9 §§ om upp- 
  
 - 4 kap. 8 och 9 §§ om upp- 
  
 rättande och 
  
 godkännande av 
  
 rättande och godkännande av 
  
 fondbestämmelser, 
  
 fondbestämmelser, 
  
 - 4 kap. 13 § första stycket 
  
 - 4 kap. 13 § första stycket 
  
 om inlösen av fondandelar, 
  
 om inlösen av fondandelar, 
  
 - 4 kap.  
 15–23 
  §§ om infor- 
  
 - 4 kap.  
 15–23 
  §§ om infor- 
  
 mation om en investeringsfond, 
  
 mation om en investeringsfond, 
  
 - 5 kap. 1,  
 3–19 
  och  
 21–25 
  §§ 
  
 - 5 kap. 1,  
 3–19 
  och  
 21–25 
  §§ 
  
 om placering av medel i en 
  
 om placering av medel i en 
  
 värdepappersfond  
 m.m., samt 
  
 investeringsfond  
 m.m., samt 
  
 - 10 kap. 8 § om skyldighet 
  
 - 10 kap. 8 § om skyldighet 
  
 för revisor att anmäla vissa för- 
  
 för revisor att anmäla vissa för- 
  
 hållanden till Finansinspektionen. 
  
 hållanden till Finansinspektionen. 
  
 Vid tillämpningen av de be- 
  
 Vid tillämpningen av de be- 
  
 stämmelser som anges i första 
  
 stämmelser som anges i första 
  
 stycket ska fonderna anses som 
  
 stycket ska fonderna anses som 
  
 värdepappersfonder  
 och Pensions- 
  
 investeringsfonder  
 och Pensions- 
  
 myndigheten 
  
 som 
  
 fondandels- 
  
 myndigheten som fondandels- 
  
 ägare. Det som föreskrivs om 
  
 ägare. Det som föreskrivs om 
  
 fondbolag ska avse Sjunde AP- 
  
 fondbolag ska avse Sjunde AP- 
  
 fonden. 
  
 fonden. 
  
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får, utom såvitt avser 2 kap. 18 § om förbud för vissa personer med insynsställning att handla med en investeringsfond och 2 kap. 21 § första stycket om skadestånd, meddela föreskrifter om avvikelser från de bestämmelser som anges i första stycket och i ett enskilt fall besluta om undantag från dessa bestämmelser. 
 Denna lag träder i kraft den 22 juli 2013. 
 155 
  
 Bestämmelserna i 4 och 5 §§ gäller inte finansiell rådgivning som tillhandahålls av 
  
 1. fondbolag enligt 7 kap. 1 § första stycket 3 lagen (2004:46) om investeringsfonder, 
  
 2. försäkringsförmedlare enligt 
  
 5 kap. 1 § första stycket lagen (2005:405) om försäkringsför- medling, eller 
  
 3. värdepappersinstitut och ut- ländska värdepappersföretag en- ligt lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden 
  
 , 
  
 4.  
  
 AIF-förvaltare 
  
  enligt 3 kap. 
  
 2 § lagen (2013:000) om förvaltare av alternativa investeringsfonder. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 10 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (2003:862) om finansiell rådgivning till konsumenter 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2003:862) om finansiell rådgivning till konsumenter att 3 a § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 3 a § 
  
 68 
  
 Bestämmelserna i 4 och 5 §§ gäller inte finansiell rådgivning som tillhandahålls av 
 1. fondbolag enligt 7 kap. 1 § första stycket 3 lagen (2004:46) om investeringsfonder, 
 2. försäkringsförmedlare enligt 
 5 kap. 1 § första stycket lagen (2005:405) om försäkringsför- medling, eller 
 3. värdepappersinstitut och ut- ländska värdepappersföretag en- ligt lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden 
 . 
  
 Denna lag träder i kraft den 22 juli 2013. 
  
 68  
 Senaste lydelse SFS  
 2007:560. 
  
 156 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 11 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (2004:46) om investeringsfonder 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2004:46) om investe- ringsfonder 
  
 dels  
 att 1 kap. 8 och 9 §§, 6 kap. samt 8 kap. 24 § 
  
 69  
  
 ska upphöra att gälla, 
  
 dels  
 att rubriken närmast före 8 kap. 24 § 
  
 70  
  
 ska utgå, 
  
 dels  
 att 1 kap. 1, 5, 6 och 6  
 b–6 
  d §§, 2 kap. 12, 13, 15, 15 a och 15 c §§, 3 kap. 4 §, 4 kap. 8, 16 och 16 a §§, 5 kap. 1, 2,  
 4–18, 
  20, 24 och 25 §§, 5 a kap. 1, 5 och 6 §§, 7 kap. 1, 2 och 24 §§, 8 kap.  
 1–5, 
 7–14, 
 16–18 
  och  
 21–24 
  §§, 10 kap. 1 §, 12 kap. 5 och 15 §§, 13 kap. 1 § samt rubriken till 5 kap. ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 kap. 
 1 § 
  
 71 
  
 I denna lag betyder 
  
 1. 
  
 behörig myndighet 
 : utländsk myndighet som har behörighet att utöva tillsyn över fondföretag eller förvaltningsbolag, 
  
 2. 
  
 derivatinstrument 
 : optioner, terminer och swappar samt andra likartade finansiella instrument, 
  
 3. 
  
 EES 
 : Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, 
  
 4. 
  
 egna medel 
 : detsamma som i artikel 2.1 l i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG av den 13 juli 2009 om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag), ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/78/EU, 
  
 5. 
  
 filial 
 : ett avdelningskontor med självständig förvaltning, var- vid även ett fondbolags, ett förvaltningsbolags eller ett fondföre- tags etablering av flera driftställen ska anses som en enda filial, 
  
 69 
  
 Senaste lydelse av 
  
 1 
  
 kap. 8 § 2011:882 
  
 1 
  
 kap. 9 § 2011:882 
  
 6 
  
 kap. 3 § 2011:882 
  
 6 
  
 kap. 4 § 2011:882 
  
 8 
  
 kap. 24 § 2011:882 
  
 70 
  
 Senaste lydelse 2011:882 
  
 71 
  
 Senaste lydelse 2011:882. 
  
 157 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 6. 
  
 finansiellt instrument 
 : överlåtbara värdepapper, fondandelar, penningmarknadsinstrument, derivatinstrument samt annan rättig- het eller förpliktelse avsedd för handel på värdepappersmarknaden, 
  
 7. 
  
 fondbolag 
 : ett svenskt aktiebolag som har fått tillstånd enligt 4 § att driva fondverksamhet, 
 8.  
 fondföretag 
 : ett utländskt företag 
  
 a) 
  
 som i sitt hemland har till- stånd för verksamhet där det enda syftet är att göra kollektiva inve- steringar i sådana tillgångar som anges i 5 kap. 1 § andra stycket  
  
 eller 6 kap. 2 § andra stycket 
 , med kapital från allmänheten eller från en särskilt angiven och avgränsad krets investerare, 
  
 b) 
  
 som tillämpar principen om riskspridning, och 
  
 c) 
  
 vars andelar på begäran av innehavarna återköps eller inlöses med medel ur företagets till- gångar, 
  
 8.  
 fondföretag 
 : ett utländskt företag 
  
 a) 
  
 som i sitt hemland har till- stånd för verksamhet där det enda syftet är att göra kollektiva investeringar i sådana tillgångar som anges i 5 kap. 1 § andra stycket, med kapital från allmän- heten eller från en särskilt an- given och avgränsad krets inve- sterare, 
  
 b) 
  
 som tillämpar principen om riskspridning, och 
  
 c) 
  
 vars andelar på begäran av innehavarna återköps eller inlöses med medel ur företagets till- gångar, 
  
 9. 
  
 fondföretags hemland 
 : det land där fondföretaget har fått så- dant tillstånd som avses i  
 8 a 
 , 
  
 10. 
  
 fondverksamhet 
 : förvaltning av en investeringsfond, försälj- ning och inlösen av andelar i fonden samt därmed sammanhäng- ande administrativa åtgärder, 
  
 11. 
  
 företagsgrupp 
 : grupp för sammanställd redovisning enligt rådets sjunde direktiv 83/349/EEG av den 13 juni 1983 grundat på artikel 
  
 54.3 
  
 g i fördraget om sammanställd redovisning, senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/49/EG, eller grupp som enligt erkända internationella redovisningsregler ska lämna motsvarande redovisning, 
  
 12. 
  
 förvaltningsbolag 
 : ett utländskt företag som i sitt hemland har tillstånd att förvalta fondföretag, 
  
 13. 
  
 förvaltningsbolags hemland 
 : det land där bolaget har sitt säte, 
  
 14. 
  
 förvaringsinstitut 
 : en bank eller ett annat kreditinstitut som förvarar tillgångarna i en investeringsfond och som sköter in- och utbetalningar avseende fonden, 
  
 15. 
  
 investeringsfond: värdepap- 
  
 persfond eller specialfond, 
 158 
 SOU 2012:67 Författningsförslag 
 16.  
 kvalificerat innehav 
 : ett direkt eller indirekt ägande i ett före- tag, om innehavet beräknat på det sätt som anges i 1 a § represen- terar 10 procent eller mer av kapitalet eller av samtliga röster eller annars möjliggör ett väsentligt inflytande över ledningen av före- 
  
 taget, 
  
 17.  
 matarfond 
 : en  
 värdepap- 
  
 17.  
 matarfond 
 : en  
 investe- 
  
 persfond  
 vars medel placeras i 
  
 ringsfond  
 vars medel placeras i 
  
 enlighet med tillstånd enligt 
  
 enlighet med tillstånd enligt 
  
 5 a kap. 6 §, 
  
 5 a kap. 6 §, 
  
 18.  
 matarfondföretag 
 : ett fondföretag som i sitt hemland har så- dant tillstånd som avses i artikel 58 i Europaparlamentets och 
  
 rådets direktiv 2009/65/EG, 
  
 19.  
  
 mottagarfond 
  
 : en  
 värde- 
  
 19.  
  
 mottagarfond 
  
 : en  
 investe- 
  
 pappersfond  
 som 
  
 ringsfond  
 som 
  
 a) har minst en matarfond eller 
  
 a) har minst en matarfond eller 
  
 ett matarfondföretag bland sina 
  
 ett matarfondföretag bland sina 
  
 andelsägare, 
  
 andelsägare, 
  
 b) inte är en matarfond, och 
  
 b) inte är en matarfond, och 
  
 c) vars medel inte placeras i 
  
 c) vars medel inte placeras i 
  
 en matarfond eller ett matar- 
  
 en matarfond eller ett matar- 
  
 fondföretag, 
  
 fondföretag, 
  
 20.  
 mottagarfondföretag 
 : ett fondföretag som 
  
 a) 
  
 i sitt hemland har sådant tillstånd som avses i artikel 5 i Europa- parlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG, 
  
 b) 
  
 har minst en matarfond eller ett matarfondföretag bland sina andelsägare, 
  
 c) 
  
 inte är ett matarfondföretag, och 
  
 d) 
  
 inte placerar medel i en matarfond eller ett matarfondföretag, 21. reglerad marknad: detsamma som i 1 kap. 5 § 20 lagen 
  
 (2007:528) om värdepappersmarknaden, 
  
 22. 
  
 penningmarknadsinstrument 
 : statsskuldväxlar, bankcertifikat samt sådana andra finansiella instrument som normalt omsätts på penningmarknaden, är likvida och har ett värde som vid varje tid- punkt exakt kan fastställas, 
  
 23. 
  
 specialfond: en fond vars 
  
 andelar kan lösas in på begäran av andelsägare och som består av finansiella tillgångar, om den bildats genom kapitaltillskott från allmän- heten eller från en särskilt angiven och avgränsad krets investerare 
 159 
 Författningsförslag SOU 2012:67 
 och ägs av dem som skjutit till kapital samt förvaltas enligt be- stämmelserna i 6 kap., 
 24.  
 startkapital 
 : detsamma som i artikel 2.1 k i Europaparla- mentets och rådets direktiv 2009/65/EG, 
  
 25.  
  
 värdepappersfond 
 :  
 en fond 
  
 25.  
  
 investeringsfond 
  
 : en fond 
  
 vars andelar kan lösas in på be- 
  
 vars andelar kan lösas in på be- 
  
 gäran av andelsägare och som 
  
 gäran av andelsägare och som 
  
 består av finansiella tillgångar, 
  
 består av finansiella tillgångar, 
  
 om den bildats genom kapital- 
  
 om den bildats genom kapital- 
  
 tillskott från allmänheten och ägs 
  
 tillskott från allmänheten och ägs 
  
 av dem som skjutit till kapital 
  
 av dem som skjutit till kapital 
  
 samt förvaltas enligt bestämmel- 
  
 samt förvaltas enligt bestämmel- 
  
 serna i 5 kap. eller 5 a kap., och 
  
 serna i 5 kap. eller 5 a kap., och 
  
 26.  
 överlåtbart värdepapper 
 : 
  
 a) 
  
 aktier och andra värdepapper som motsvarar aktier samt depå- bevis för aktier, 
  
 b) 
  
 obligationer och andra skuldförbindelser, med undantag av penningmarknadsinstrument, samt depåbevis för skuldförbindelser, och 
  
 c) 
  
 värdepapper av annat slag som ger rätt att förvärva sådana överlåtbara värdepapper som anges i a och b genom teckning eller utbyte. 
  
 Överlåtbart värdepapper omfattar inte tekniker och instrument som avses i 5 kap. 1 § tredje stycket. 
 Med återköp eller inlösen av andelar enligt första stycket 8, 23 och 25 jämställs att andelarna är upptagna till handel på en reglerad marknad, om det är säkerställt att andelarnas noterade värde inte i väsentlig mån avviker från det värde som avses i 4 kap. 10 § tredje stycket. 
 Tillstånd för fondverksamhet som avser specialfonder får ges av Finansinspektionen även till värde- pappersbolag och svenska kredit- institut som har tillstånd för port- följförvaltning avseende finansiella 
 5 § 
  
 72 
  
 Ett fondbolag får av Finans- inspektionen ges tillstånd att för- valta en  
 AIF-fond. 
  
 72  
 Senaste lydelse 2011:882. 
 160 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 instrument enligt 2 kap. 1 § 4 lagen 
 (2007:528) om värdepappers- marknaden. 
  
 För sådan  
 fondverksamhet  
 som avses i första stycket  
 ska följande bestämmelser tillämpas: 
  
 - 
  
 2 kap. 1 § 2, 5 och 6, 2 § tredje stycket , 7 § första stycket , 9 § , samt 17 och 17  
  
 b–21 
  §§ 3), 
  
 - 
  
 3 kap. , 
  
 - 
  
 4 kap., 
  
 - 
  
 6 kap., 
  
 - 
  
 8 kap. 24 och 25 §§, 
  
 - 
  
 9 kap. 4), 
  
 - 
  
 10 kap. 1 § första och andra styckena samt 2 §, och 
  
 - 
  
 12 kap.  
  
 1–4 
  samt  
 7–14 
  §§. Ett värdepappersbolag eller ett 
 svenskt kreditinstitut får inleda sin fondverksamhet så snart tillstånd enligt första stycket har getts. 
 För sådan  
 verksamhet  
 som av- ses i första stycket  
 gäller bestäm- melserna i lagen (2013:000) om förvaltare av alternativa investe- ringsfonder i tillämpliga delar. 
  
 6 § 
  
 73 
  
 Ett förvaltningsbolag som hör hemma inom EES och som i sitt hemland har tillstånd att driva sådan verksamhet som avses i Europa- parlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG, får 
  
 1. 
  
 driva verksamhet från filial i Sverige med början två månader efter det att Finansinspektionen från en behörig myndighet i för- valtningsbolagets hemland har tagit emot en underrättelse som inne- håller 
  
 a) en plan för den avsedda verksamheten i Sverige med uppgift om filialens organisation och vilka tjänster som ska erbjudas, och 
 b) uppgift om filialens adress och ansvariga ledning, och 
  
 2. 
  
 driva verksamhet genom att från sitt hemland erbjuda och tillhandahålla tjänster i Sverige med början så snart Finansinspek- tionen från en behörig myndighet i förvaltningsbolagets hemland har tagit emot en underrättelse som innehåller en plan för den av- sedda verksamheten med uppgift om vilka tjänster som ska erbjudas. 
  
 73  
 Senaste lydelse 2011:882. 
 161 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 Om de tjänster som ska er- 
  
 Om de tjänster som ska er- 
  
 bjudas enligt första stycket inne- 
  
 bjudas enligt första stycket inne- 
  
 fattar förvaltning av en  
 värde- 
  
 fattar förvaltning av en  
 investe- 
  
 pappersfond 
 , ska verksamhets- 
  
 ringsfond 
 , ska verksamhets- 
  
 planen också innehålla uppgift 
  
 planen också innehålla uppgift 
  
 om 
  
 om 
  
 1. förvaltningsbolagets system 
  
 1. förvaltningsbolagets system 
  
 för riskhantering, och 
  
 för riskhantering, och 
  
 2. vilka åtgärder förvaltnings- 
  
 2. vilka åtgärder förvaltnings- 
  
 bolaget vidtagit för att uppfylla 
  
 bolaget vidtagit för att uppfylla 
  
 kraven i 6 c §. 
  
 kraven i 6 c §. 
  
 Finansinspektionen får besluta att verksamhet får påbörjas tidi- gare än vad som anges i första stycket 1. 
 Ett förvaltningsbolag får driva verksamhet i Sverige bara i den utsträckning verksamheten omfattas av förvaltningsbolagets verk- 
  
 samhetstillstånd i hemlandet. 
  
 6 b § 
  
 74 
  
 Ett förvaltningsbolag som får 
  
 Ett förvaltningsbolag som får 
  
 driva verksamhet i Sverige enligt 
  
 driva verksamhet i Sverige enligt 
  
 6 § får av Finansinspektionen ges 
  
 6 § får av Finansinspektionen ges 
  
 tillstånd att förvalta en  
 värde- 
  
 tillstånd att förvalta en  
 investe- 
  
 pappersfond 
 . Tillstånd ges i form 
  
 ringsfond 
 . Tillstånd ges i form av 
  
 av godkännande av fondbestäm- 
  
 godkännande 
  
 av 
  
 fondbestäm- 
  
 melserna enligt 4 kap. 9 §. Till- 
  
 melserna enligt 4 kap. 9 §. Till- 
  
 stånd ska ges om 
  
 stånd ska ges om 
  
 1. 
  
 förvaltningsbolaget 
  
 i 
  
 sitt 
  
 1. 
  
 förvaltningsbolaget 
  
 i 
  
 sitt 
  
 hemland har tillstånd att förvalta 
  
 hemland har tillstånd att förvalta 
  
 fondföretag av motsvarande slag 
  
 fondföretag av motsvarande slag 
  
 som den  
 värdepappersfond 
  
 som 
  
 som 
  
 den  
 investeringsfond 
  
 som 
  
 ska förvaltas, 
  
 ska förvaltas, 
  
 2. 
  
 förvaltningsbolaget 
  
 till 
  
 2. 
  
 förvaltningsbolaget 
  
 till 
  
 Finansinspektionen 
  
 har 
  
 lämnat 
  
 Finansinspektionen 
  
 har 
  
 lämnat 
  
 det avtal med förvaringsinstitutet 
  
 det avtal med förvaringsinstitutet 
  
 som 
  
 avses i 3 kap. 
  
 4 § 
  
 och, i 
  
 som 
  
 avses i 
  
 3 kap. 4 § 
  
 och, i 
  
 förekommande fall, uppgifter om 
  
 förekommande fall, uppgifter om 
  
 uppdrag som lämnats till någon 
  
 uppdrag som lämnats till någon 
  
 annan att förvalta  
 värdepappers- 
  
 annan att förvalta 
  
 investerings- 
  
 74  
 Senaste lydelse 2011:882. 
 162 
 SOU 2012:67 Författningsförslag 
  
 fonden 
  
 eller 
  
 sköta 
  
 därmed 
  
 fonden 
  
 eller 
  
 sköta 
  
 därmed 
  
 sammanhängande administration, 
  
 sammanhängande administration, 
  
 3. fondbestämmelserna upp- 
  
 3. fondbestämmelserna upp- 
  
 fyller kraven i 4 kap. 8 och 9 §§, 
  
 fyller kraven i 4 kap. 8 och 9 §§, 
  
 och 
  
 och 
  
 4. det finns skäl att anta att 
  
 4. det finns skäl att anta att 
  
 bolaget kommer att driva verk- 
  
 bolaget kommer att driva verk- 
  
 samheten enligt denna lag och 
  
 samheten enligt denna lag och 
  
 andra författningar som gäller för 
  
 andra författningar som gäller för 
  
 förvaltning av en  
 värdepappers- 
  
 förvaltning av en  
 investerings- 
  
 fond. 
  
 fond 
 . 
  
 Uppgifter 
  
 enligt 
  
 första 
  
 Uppgifter 
  
 enligt 
  
 första 
  
 stycket 2 
  
 behöver inte 
  
 lämnas 
  
 stycket 2 
  
 behöver inte 
  
 lämnas 
  
 om förvaltningsbolaget redan för- 
  
 om förvaltningsbolaget redan för- 
  
 valtar en 
  
 värdepappersfond  
 och 
  
 valtar en 
  
 investeringsfond  
 och 
  
 tidigare lämnat samma uppgifter 
  
 tidigare lämnat samma uppgifter 
  
 till Finansinspektionen. 
  
 till Finansinspektionen. 
  
 Om ett förvaltningsbolag avser att göra ändringar av betydelse beträffande något som avses i första stycket 2 efter det att verk- samheten inletts, ska bolaget underrätta Finansinspektionen om detta. 
 6 c § 
  
 75 
  
 Ett förvaltningsbolag som för- 
  
 Ett förvaltningsbolag som för- 
  
 valtar en  
 värdepappersfond  
 efter 
  
 valtar en  
 investeringsfond  
 efter 
  
 tillstånd enligt 6 b § ska vidta 
  
 tillstånd enligt 6 b § ska vidta 
  
 nödvändiga åtgärder för att här i 
  
 nödvändiga åtgärder för att här i 
  
 landet kunna 
  
 landet kunna 
  
 - göra utbetalningar till andels- 
  
 - göra utbetalningar till andels- 
  
 ägarna, 
  
 ägarna, 
  
 - lösa in andelar, 
  
 - lösa in andelar, 
  
 - lämna den information som 
  
 - lämna den information som 
  
 bolaget är skyldigt att tillhanda- 
  
 bolaget är skyldigt att tillhanda- 
  
 hålla, och 
  
 hålla, och 
  
 - hantera klagomål. 
  
 - hantera klagomål. 
  
 75  
 Senaste lydelse 2011:882. 
 163 
 Författningsförslag SOU 2012:67 
  
 6 d § 
  
 76 
  
 För den förvaltning av en 
  
 För den förvaltning av en 
  
 värdepappersfond  
 som ett för- 
  
 investeringsfond  
 som ett för- 
  
 valtningsbolag utför efter att ha 
  
 valtningsbolag utför efter att ha 
  
 fått tillstånd 
  
 enligt 6 
  
 b § gäller 
  
 fått tillstånd 
  
 enligt 6 
  
 b § gäller 
  
 2 kap. 15 c §, 3 kap., 4 kap.  
 1–3 
  
 2 kap. 15 c §, 3 kap., 4 kap.  
 1–3 
  
 och  
 8–23 
  §§, 
  
 5 kap. 
  
 1 och 3– 
  
 och  
 8–23 
  §§, 
  
 5 kap. 
  
 1 och 3– 
  
 25 §§, 5 a kap., 8 kap. och 9 kap. 
  
 25 §§, 5 a kap., 8 kap. och 9 kap. 
  
 Det som anges där om fond- 
  
 Det som anges där om fond- 
  
 bolag ska i stället gälla förvalt- 
  
 bolag ska i stället gälla förvalt- 
  
 ningsbolaget. 
  
 ningsbolaget. 
  
 Vid 
  
 sådan förvaltning 
  
 som 
  
 Vid 
  
 sådan förvaltning 
  
 som 
  
 avses i första stycket ska det 
  
 avses i första stycket ska det 
  
 som anges i 
  
 9 kap. 
  
 1 § första 
  
 som anges i 
  
 9 kap. 
  
 1 § första 
  
 stycket 1 i stället avse fall när 
  
 stycket 1 i stället avse fall när 
  
 förvaltningsbolagets tillstånd åter- 
  
 förvaltningsbolagets tillstånd åter- 
  
 kallats av behörig myndighet i 
  
 kallats av behörig myndighet i 
  
 bolagets hemland eller Finans- 
  
 bolagets hemland eller Finans- 
  
 inspektionen enligt 12 kap. 15 § 
  
 inspektionen enligt 12 kap. 15 § 
  
 tredje stycket beslutat att bo- 
  
 tredje stycket beslutat att bo- 
  
 laget inte längre får förvalta en 
  
 laget inte längre får förvalta en 
  
 värdepappersfond. 
  
 investeringsfond. 
  
 2 kap. 
  
 12 § 
  
 77 
  
 Avser ett fondbolag som för- 
  
 Avser ett fondbolag som för- 
  
 valtar  
 värdepappersfonder  
 att in- 
  
 valtar  
 investeringsfonder  
 att in- 
  
 rätta en filial i ett annat land 
  
 rätta en filial i ett annat land 
  
 inom EES, ska bolaget under- 
  
 inom EES, ska bolaget under- 
  
 rätta Finansinspektionen innan 
  
 rätta Finansinspektionen innan 
  
 verksamheten påbörjas. Under- 
  
 verksamheten påbörjas. Under- 
  
 rättelsen ska innehålla 
  
 rättelsen ska innehålla 
  
 1. en plan för den avsedda 
  
 1. en plan för den avsedda 
  
 verksamheten 
  
 med uppgift 
  
 om 
  
 verksamheten 
  
 med uppgift 
  
 om 
  
 filialens 
  
 organisation 
  
 och 
  
 vilka 
  
 filialens 
  
 organisation 
  
 och 
  
 vilka 
  
 tjänster som ska erbjudas, och 
  
 tjänster som ska erbjudas, och 
  
 2. uppgift om i vilket land 
  
 2. uppgift om i vilket land 
  
 filialen 
  
 ska 
  
 inrättas 
  
 samt 
  
 om 
  
 filialen 
  
 ska 
  
 inrättas 
  
 samt 
  
 om 
  
 76 
  
 Senaste lydelse 2011:882. 
  
 77 
  
 Senaste lydelse 2011:882. 
  
 164 
 SOU 2012:67 Författningsförslag 
  
 filialens adress och ansvariga led- 
  
 filialens adress och ansvariga led- 
  
 ning. 
  
 ning. 
  
 Om de tjänster som ska erbjudas innefattar förvaltning av ett fondföretag som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG i det land där filialen ska inrättas, ska planen också innehålla uppgift om 
  
 1. 
  
 fondbolagets system för riskhantering, och 
  
 2. 
  
 åtgärder som fondbolaget vidtagit för att i fondföretagets hemland kunna 
  
 - göra utbetalningar till andelsägarna, - lösa in andelar, 
 - lämna den information som bolaget är skyldigt att tillhanda- hålla, samt 
 - hantera klagomål. 
 13 § 
  
 78 
  
 Finner Finansinspektionen i fall som avses i 12 § att det inte finns skäl att ifrågasätta fondbolagets administrativa struktur eller finan- siella situation, ska inspektionen inom två månader från det att underrättelsen togs emot lämna över den till behörig myndighet i det land där filialen ska inrättas. Tillsammans med underrättelsen ska inspektionen lämna uppgift om det investerarskydd som gäller för fondbolagets kunder. 
  
 Om underrättelsen avser så- 
  
 Om underrättelsen avser så- 
  
 dana tjänster som anges i 12 § 
  
 dana tjänster som anges i 12 § 
  
 andra stycket, ska Finansinspek- 
  
 andra stycket, ska Finansinspek- 
  
 tionen även lämna över ett intyg 
  
 tionen även lämna över ett intyg 
  
 om att fondbolaget har tillstånd 
  
 om att fondbolaget har tillstånd 
  
 att driva sådan verksamhet som 
  
 att driva sådan verksamhet som 
  
 avses i Europaparlamentets och 
  
 avses i Europaparlamentets och 
  
 rådets direktiv 2009/65/EG. I 
  
 rådets 
  
 direktiv 2009/65/EG. I 
  
 intyget ska omfattningen av fond- 
  
 intyget ska omfattningen av fond- 
  
 bolagets tillstånd beskrivas och 
  
 bolagets tillstånd beskrivas och 
  
 uppgift lämnas om huruvida det 
  
 uppgift lämnas om huruvida det 
  
 finns 
  
 några 
  
 begränsningar för 
  
 finns 
  
 några 
  
 begränsningar för 
  
 vilka 
  
 slag av 
  
 värdepappersfonder 
  
 vilka 
  
 slag av 
  
 investeringsfonder 
  
 som bolaget får förvalta. 
  
 som bolaget får förvalta. 
  
 78  
 Senaste lydelse 2011:882. 
 165 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 Finansinspektionen ska underrätta fondbolaget när inspektionen lämnar över underrättelsen. 
 Om Finansinspektionen finner att det inte finns förutsättningar för att lämna över den underrättelse som avses i första stycket, ska inspektionen meddela beslut om det inom två månader från det att underrättelsen togs emot. 
  
 15 § 
  
 79 
  
 Avser ett fondbolag som för- 
  
 Avser ett fondbolag som för- 
  
 valtar  
 värdepappersfonder  
 att er- 
  
 valtar  
 investeringsfonder  
 att er- 
  
 bjuda och tillhandahålla tjänster 
  
 bjuda och tillhandahålla tjänster 
  
 i ett annat land inom EES utan 
  
 i ett annat land inom EES utan 
  
 att inrätta filial där, ska bolaget 
  
 att inrätta filial där, ska bolaget 
  
 underrätta 
  
 Finansinspektionen 
  
 underrätta 
  
 Finansinspektionen 
  
 innan verksamheten 
  
 påbörjas. 
  
 innan verksamheten 
  
 påbörjas. 
  
 Underrättelsen ska innehålla 
  
 Underrättelsen ska innehålla 
  
 1. en plan för den 
  
 avsedda 
  
 1. en plan för den 
  
 avsedda 
  
 verksamheten med uppgift om 
  
 verksamheten med uppgift om 
  
 vilka tjänster som ska erbjudas, 
  
 vilka tjänster som ska erbjudas, 
  
 och 
  
 och 
  
 2. uppgift 
  
 om i vilket land 
  
 2. uppgift 
  
 om i vilket land 
  
 verksamheten ska drivas. 
  
 verksamheten ska drivas. 
  
 Om de tjänster som ska erbjudas innefattar förvaltning av ett fondföretag som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG i det land där verksamheten ska drivas, ska planen också innehålla uppgift om 
  
 1. 
  
 fondbolagets system för riskhantering, och 
  
 2. 
  
 åtgärder som fondbolaget vidtagit för att i fondföretagets hemland kunna 
  
 - göra utbetalningar till andelsägarna, - lösa in andelar, 
 - lämna den information som bolaget är skyldigt att tillhanda- hålla, och 
 - hantera klagomål. 
  
 79  
 Senaste lydelse 2011:882. 
 166 
 SOU 2012:67 Författningsförslag 
 15 a § 
  
 80 
  
 Finansinspektionen ska inom en månad från det att en under- rättelse som avses i 15 § togs emot lämna över den till behörig myndighet i det land där verksamheten ska drivas. Tillsammans med underrättelsen ska inspektionen lämna uppgift om det investerar- 
  
 skydd som gäller för fondbolagets kunder. 
  
 Om underrättelsen avser så- 
  
 Om underrättelsen avser så- 
  
 dana tjänster som anges i 15 § 
  
 dana tjänster som anges i 15 § 
  
 andra stycket, ska Finansinspek- 
  
 andra stycket, ska Finansinspek- 
  
 tionen även lämna över ett intyg 
  
 tionen även lämna över ett intyg 
  
 om att fondbolaget har tillstånd 
  
 om att fondbolaget har tillstånd 
  
 att driva sådan verksamhet som 
  
 att driva sådan verksamhet som 
  
 avses i Europaparlamentets och 
  
 avses i Europaparlamentets och 
  
 rådets direktiv 2009/65/EG. I 
  
 rådets 
  
 direktiv 2009/65/EG. I 
  
 intyget ska omfattningen av fond- 
  
 intyget ska omfattningen av fond- 
  
 bolagets tillstånd beskrivas och 
  
 bolagets tillstånd beskrivas och 
  
 uppgift lämnas om huruvida det 
  
 uppgift lämnas om huruvida det 
  
 finns 
  
 några 
  
 begränsningar för 
  
 finns 
  
 några 
  
 begränsningar för 
  
 vilka 
  
 slag av 
  
 värdepappersfonder 
  
 vilka 
  
 slag av 
  
 investeringsfonder 
  
 som bolaget får förvalta. 
  
 som bolaget får förvalta. 
  
 15 c § 
  
 81 
  
 Avser 
  
 ett 
  
 fondbolag 
  
 som 
  
 Avser 
  
 ett 
  
 fondbolag 
  
 som 
  
 förvaltar 
  
 värdepappersfonder  
 att 
  
 förvaltar 
  
 investeringsfonder 
  
 att 
  
 marknadsföra andelar i en sådan 
  
 marknadsföra andelar i en sådan 
  
 fond i ett annat land inom EES, 
  
 fond i ett annat land inom EES, 
  
 ska bolaget underrätta Finans- 
  
 ska bolaget underrätta Finans- 
  
 inspektionen innan verksamheten 
  
 inspektionen innan verksamheten 
  
 påbörjas. Bestämmelser om vilka 
  
 påbörjas. Bestämmelser om vilka 
  
 uppgifter 
  
 och 
  
 handlingar 
  
 som 
  
 uppgifter 
  
 och 
  
 handlingar 
  
 som 
  
 underrättelsen 
  
 ska 
  
 innehålla 
  
 underrättelsen 
  
 ska 
  
 innehålla 
  
 finns i kommissionens förord- 
  
 finns i kommissionens förord- 
  
 ning (EU) nr 584/2010 av den 
  
 ning (EU) nr 584/2010 av den 
  
 1 juli 2010 om genomförande av 
  
 1 juli 2010 om genomförande av 
  
 Europaparlamentets 
  
 och rådets 
  
 Europaparlamentets 
  
 och rådets 
  
 direktiv 2009/65/EG vad gäller 
  
 direktiv 2009/65/EG vad gäller 
  
 den skriftliga anmälans och fond- 
  
 den skriftliga anmälans och fond- 
  
 företagsintygets form och inne- 
  
 företagsintygets form och inne- 
  
 80 
  
 Senaste lydelse 2011:882. 
  
 81 
  
 Senaste lydelse 2011:882. 
  
 167 
 Författningsförslag SOU 2012:67 
  
 håll, elektronisk kommunikation 
  
 håll, elektronisk kommunikation 
  
 mellan behöriga myndigheter i 
  
 mellan behöriga myndigheter i 
  
 samband med anmälan, förfar- 
  
 samband med anmälan, förfar- 
  
 anden för kontroller på plats 
  
 anden för kontroller på plats 
  
 och utredningar samt informa- 
  
 och utredningar samt informa- 
  
 tionsutbyte mellan behöriga myn- 
  
 tionsutbyte mellan behöriga myn- 
  
 digheter. 
  
 digheter. 
  
 Finansinspektionen ska inom 
  
 Finansinspektionen ska inom 
  
 tio arbetsdagar från det att en 
  
 tio arbetsdagar från det att en 
  
 fullständig underrättelse togs 
  
 fullständig underrättelse togs 
  
 emot lämna över den till behörig 
  
 emot lämna över den till behörig 
  
 myndighet i det land där verk- 
  
 myndighet i det land där verk- 
  
 samheten ska drivas. Tillsam- 
  
 samheten ska drivas. Tillsam- 
  
 mans med underrättelsen ska in- 
  
 mans med underrättelsen ska in- 
  
 spektionen även lämna ett intyg 
  
 spektionen även lämna ett intyg 
  
 om att  
 värdepappersfonden  
 upp- 
  
 om att  
 investeringsfonden  
 upp- 
  
 fyller kraven i Europaparla- 
  
 fyller kraven i Europaparla- 
  
 mentets och rådets direktiv 
  
 mentets och rådets direktiv 
  
 2009/65/EG. Finansinspektionen 
  
 2009/65/EG. Finansinspektionen 
  
 ska meddela fondbolaget när in- 
  
 ska meddela fondbolaget när in- 
  
 spektionen lämnar över under- 
  
 spektionen lämnar över under- 
  
 rättelsen. 
  
 rättelsen. 
  
 Fondbolaget ska offentliggöra de handlingar som lämnats tillsam- mans med underrättelsen. 
 3 kap. 
 4 § 
  
 82 
  
 Förvaringsinstitutet ska med fondbolaget ingå ett skriftligt avtal som reglerar förhållandet mellan parterna, exempelvis det informa- tionsutbyte och den samordning som krävs för att institutet och bolaget ska kunna uppfylla kraven i denna lag och andra författ- ningar. Avtalet ska innehålla åtminstone sådana uppgifter som anges i artiklarna  
 30–33, 
  35 och 37 i kommissionens direktiv 2010/43/EU av den 1 juli 2010 om genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG när det gäller organisatoriska krav, intressekonflikter, uppföranderegler, riskhantering och innehållet i avtalet mellan ett förvaringsinstitut och ett förvaltningsbolag. 
  
 82  
 Senaste lydelse 2011:882. 
 168 
 SOU 2012:67 Författningsförslag 
 Avtalet får omfatta flera investeringsfonder 
 .  
 I avtalet ska anges vilka investeringsfonder som omfattas. 
  
 I ett avtal som ingås mellan ett 
  
 I ett avtal som ingås mellan ett 
  
 förvaringsinstitut och ett för- 
  
 förvaringsinstitut och ett för- 
  
 valtningsbolag som förvaltar en 
  
 valtningsbolag som förvaltar en 
  
 värdepappersfond  
 efter tillstånd 
  
 investeringsfond  
 efter tillstånd 
  
 enligt 1 kap. 6 b § ska det före- 
  
 enligt 1 kap. 6 b § ska det före- 
  
 skrivas att svensk lag är tillämp- 
  
 skrivas att svensk lag är tillämp- 
  
 lig på avtalet. 
  
 lig på avtalet. 
  
 4 kap. 
 8 § 
  
 83 
  
 För varje investeringsfond ska det finnas fondbestämmelser som upprättats av fondbolaget. 
 Fondbestämmelserna ska ange 
  
 1. 
  
 namnet på fonden, fondbolaget och förvaringsinstitutet, 
  
 2. 
  
 grunderna för fondens placeringsinriktning och för placeringen av fondmedlen, med särskild upplysning om huruvida medel ska placeras i sådana derivatinstrument som anges i 5 kap. 12 §, 
  
 3. 
  
 vilka andelsklasser som ska finnas och vilka villkor som är förenade med dem, 
  
 4. 
  
 om utdelning ska ske och, i så fall, grunderna och sättet för utdelning, 
  
 5. 
  
 grunderna för beräkning av fondens och fondandelarnas värde, inklusive de värderingsprinciper som används vid värderingen av 
  
 onoterade tillgångar och sådana derivatinstrument som anges i 5 kap. 12 § andra stycket, 
  
 6. 
  
 grunderna för beräkning av försäljnings- och inlösenpris för fondandelarna, 
  
 7. 
  
 var och hur försäljning och inlösen av fondandelar ska ske, 
  
 8. 
  
 grunderna för beräkning av fondbolagets och förvaringsinsti- tutets ersättning från fonden, 
  
 9. 
  
 fondbolagets avgifter för försäljning, förvaltning och inlösen av andelar, 
  
 10. 
  
 hur pantsättning av fondandelar ska gå till, 
  
 11. 
  
 fondens räkenskapsår, 
  
 83  
 Senaste lydelse 2011:882. 
 169 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 12. 
  
 när och var försäljnings- och inlösenpriset för fondandelarna samt fondens halvårsredogörelse och årsberättelse ska offentlig- göras, samt 
  
 13. 
  
 var ändringar av fondbestämmelserna ska tillkännages. 
  
 För fonder där fondmedlen placeras enligt bestämmelserna i 5 kap. 8 §, ska det dessutom anges de emittenter eller garanter som gett ut eller garanterat sådana skuldförbindelser som fondmedlen till mer än 35 procent av fondens värde avses att placeras i. 
 För specialfonder ska det anges om fonden riktar sig till allmän- heten eller till en avgränsad krets investerare. I det senare fallet ska kretsen anges. Fondbestämmel- serna ska även innehålla upplys- ning om 
  
 1. 
  
 i vilka avseenden fonden av- viker från vad som gäller för värdepappersfonder, 
  
 2. 
  
 vilken risknivå som efter- strävas, och 
  
 3. 
  
 vilket riskmått som används. 
  
 16 § 
  
 84 
  
 I informationsbroschyren och i allt övrigt marknadsförings- material avseende fonden ska följande uppgifter anges på en fram- trädande plats: 
  
 1. 
  
 fondens placeringsinriktning, för det fall medel i fonden placeras 
  
 i 
  
 andra tillgångar än överlåtbara värdepapper och penningmark- nadsinstrument eller om fonden är en indexfond enligt 5 kap. 7 §, 
  
 2. 
  
 om fondens värde kan variera kraftigt på grund av fondens sammansättning och de förvaltningsmetoder fondbolaget använder sig av, och 
  
 3. 
  
 om fonden har tillstånd enligt 5 kap. 8 §, de emittenter eller garanter som gett ut eller garanterat sådana skuldförbindelser som fondmedlen till mer än 35 procent av fondens värde placerats i eller avses att placeras i. 
  
 84  
 Senaste lydelse 2011:882. 
 170 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 Om fonden är en specialfond, ska detta framgå av informations- broschyren och allt övrigt mark- nadsföringsmaterial avseende fon- den. 
 16 a § 
  
 85 
  
 För varje investeringsfond ska det finnas ett aktuellt faktablad. Faktabladet ska på ett lättbegripligt sätt och i sammanfattning 
 innehålla den grundläggande information som behövs för att inve- sterare ska kunna bedöma fonden och den risk som är förenad med att investera i den. 
 Innehållet i faktabladet ska vara rättvisande och tydligt och får inte vara vilseledande. Det ska stämma överens med relevanta delar 
  
 i informationsbroschyren. 
  
 Bestämmelser om hur fakta- 
  
 Bestämmelser om hur fakta- 
  
 bladet  
 för en värdepappersfond 
  
 bladet ska vara utformat och om 
  
 ska vara utformat och om dess 
  
 dess innehåll finns i kommis- 
  
 innehåll finns i kommissionens 
  
 sionens 
  
 förordning 
  
 (EU) 
  
 nr 
  
 förordning (EU) nr 583/2010 av 
  
 583/2010 av den 1 juli 2010 om 
  
 den 1 juli 2010 om genom- 
  
 genomförande 
  
 av Europaparla- 
  
 förande av Europaparlamentets 
  
 mentets 
  
 och 
  
 rådets 
  
 direktiv 
  
 och rådets direktiv 2009/65/EG 
  
 2009/65/EG 
  
 rörande 
  
 basfakta 
  
 rörande basfakta för investerare 
  
 för investerare och villkor som 
  
 och villkor som ska uppfyllas 
  
 ska uppfyllas när faktablad med 
  
 när faktablad med basfakta för 
  
 basfakta 
  
 för 
  
 investerare 
  
 eller 
  
 investerare eller prospekt till- 
  
 prospekt tillhandahålls på annat 
  
 handahålls på annat varaktigt 
  
 varaktigt medium än papper eller 
  
 medium än papper eller på en 
  
 på en webbplats. 
  
 webbplats.  
 Det som anges i för- 
  
 ordningen ska i tillämpliga delar gälla också för faktablad för en specialfond. Om fonden är en specialfond ska detta framgå av faktabladet. 
  
 85  
 Senaste lydelse 2011:882. 
 171 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 5 kap. Förvaltning av  
 värde- pappersfonder 
  
 5 kap. Förvaltning av  
 investe- ringsfonder 
  
 1 § 
  
 86 
  
 Varje  
 värdepappersfond  
 ska ha 
  
 Varje  
 investeringsfond  
 ska ha 
  
 en lämplig fördelning av place- 
  
 en lämplig fördelning av place- 
  
 ringar med hänsyn till den risk- 
  
 ringar med hänsyn till den risk- 
  
 spridning som är förenad med 
  
 spridning som är förenad med 
  
 fondens placeringsinriktning en- 
  
 fondens placeringsinriktning en- 
  
 ligt fondbestämmelserna. 
  
 ligt fondbestämmelserna. 
  
 Medel i en  
 värdepappersfond 
  
 Medel i 
  
 en  
 investeringsfond 
  
 får, med de begränsningar som 
  
 får, med de begränsningar som 
  
 följer av detta kapitel, placeras i 
  
 följer av detta kapitel, placeras i 
  
 likvida finansiella tillgångar som 
  
 likvida finansiella tillgångar som 
  
 utgörs av överlåtbara värde- 
  
 utgörs av överlåtbara värde- 
  
 papper, penningmarknadsinstru- 
  
 papper, penningmarknadsinstru- 
  
 ment, 
  
 derivatinstrument 
  
 och 
  
 ment, 
  
 derivatinstrument 
  
 och 
  
 fondandelar samt på konto i 
  
 fondandelar samt på konto i 
  
 kreditinstitut. I fonden får det 
  
 kreditinstitut. I fonden får det 
  
 också ingå likvida medel som 
  
 också ingå likvida medel som 
  
 behövs 
  
 för 
  
 förvaltningen 
  
 av 
  
 behövs 
  
 för 
  
 förvaltningen 
  
 av 
  
 fonden. 
  
 fonden. 
  
 Ett fondbolag får använda sig 
  
 Ett fondbolag får använda sig 
  
 av tekniker och instrument som 
  
 av tekniker och instrument som 
  
 hänför sig till överlåtbara värde- 
  
 hänför sig till överlåtbara värde- 
  
 papper 
  
 och 
  
 penningmarknads- 
  
 papper 
  
 och 
  
 penningmarknads- 
  
 instrument i syfte att effek- 
  
 instrument i syfte att effek- 
  
 tivisera förvaltningen av till- 
  
 tivisera förvaltningen av till- 
  
 gångarna i en  
 värdepappersfond 
 . 
  
 gångarna i en  
 investeringsfond 
 . 
  
 Om fondbolaget använder sig av 
  
 Om fondbolaget använder sig av 
  
 derivatinstrument för att effek- 
  
 derivatinstrument för att effek- 
  
 tivisera 
  
 förvaltningen, ska 
  
 de 
  
 tivisera 
  
 förvaltningen, ska 
  
 de 
  
 bestämmelser i detta kapitel som 
  
 bestämmelser i detta kapitel som 
  
 gäller 
  
 för 
  
 derivatinstrument 
  
 gäller 
  
 för 
  
 derivatinstrument 
  
 tillämpas. 
  
 tillämpas. 
  
 86  
 Senaste lydelse 2008:282. 
 172 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 Ett fondbolag  
 skall  
 ha ett sys- tem för riskhantering som gör det möjligt för fondbolaget att vid varje tidpunkt kontrollera och bedöma den risk som är knuten till de positioner som tas i en  
 värdepappersfond  
 och hur positionerna påverkar fondens riskprofil. 
 Om fondbolaget investerar i sådana derivatinstrument som avses i 12 § andra stycket,  
 skall  
 bolagets system för riskhante- ring även möjliggöra en exakt och oberoende bedömning av värdet på dessa derivatinstru- ment. 
 Fondbolaget  
 skall  
 för varje  
 värdepappersfond det  
 förvaltar till Finansinspektionen regelbundet lämna information om riskhan- teringen. 
 2 § 
 Ett fondbolag  
 ska  
 ha ett sys- tem för riskhantering som gör det möjligt för fondbolaget att vid varje tidpunkt kontrollera och bedöma den risk som är knuten till de positioner som tas i en  
 investeringsfond  
 och hur positionerna påverkar fondens riskprofil. 
 Om fondbolaget investerar i sådana derivatinstrument som avses i 12 § andra stycket,  
 ska  
 bolagets system för riskhante- ring även möjliggöra en exakt och oberoende bedömning av värdet på dessa derivatinstru- ment. 
 Fondbolaget  
 ska  
 för varje  
 in- vesteringsfond som bolaget  
 för- valtar till Finansinspektionen regelbundet lämna information om riskhanteringen. 
 Medel i en  
 värdepappersfond  
 får placeras i penningmarknads- instrument som är, eller i över- låtbara värdepapper som är eller inom ett år från emissionen av- ses bli, 
  
 1. 
  
 upptagna till handel på en reglerad marknad eller en mot- svarande marknad utanför EES, eller 
  
 2. 
  
 föremål för regelbunden handel vid någon annan mark- nad som är reglerad och öppen 
  
 3 § 
  
 87 
  
 Medel i en  
 investeringsfond  
 får placeras i penningmarknads- instrument som är, eller i över- låtbara värdepapper som är eller inom ett år från emissionen av- ses bli, 
  
 1. 
  
 upptagna till handel på en reglerad marknad eller en mot- svarande marknad utanför EES, eller 
  
 2. 
  
 föremål för regelbunden handel vid någon annan mark- nad som är reglerad och öppen 
  
 87  
 Senaste lydelse 2008:882. 
 173 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 för allmänheten. för allmänheten. 
 En förutsättning för placeringar enligt första stycket är att marknaden finns angiven i fondbestämmelserna eller är godkänd av Finansinspektionen för sådana placeringar. 
  
 Medel i en  
 värdepappersfond  
 får placeras i andra penning- marknadsinstrument än dem som anges i 3 § om reglerna för emissionen eller emittenten av instrumenten medför ett särskilt skydd för investeraren och det är instrument som 
  
 1. 
  
 getts ut eller garanteras av en stat, av en delstat, av en central, regional eller lokal myn- dighet i ett land inom EES, av en centralbank i ett land inom EES, av Europeiska central- banken, av Europeiska unionen, av Europeiska investeringsbanken eller av en mellanstatlig orga- nisation i vilken en eller flera stater inom EES är medlemmar, eller 
  
 2. 
  
 getts ut av ett företag vars finansiella instrument omsätts på en marknad som anges i 3 § första stycket, eller 
  
 3. 
  
 getts ut eller garanteras av ett organ som antingen är före- mål för tillsyn i enlighet med de kriterier som fastställs i gemen- skapslagstiftningen eller som om- fattas av och följer sådana till- synsregler som motsvarar dessa kriterier, eller 
  
 4 § 
  
 88 
  
 Medel i en  
 investeringsfond  
 får placeras i andra penning- marknadsinstrument än dem som anges i 3 § om reglerna för emissionen eller emittenten av instrumenten medför ett särskilt skydd för investeraren och det är instrument som 
  
 1. 
  
 getts ut eller garanteras av en stat, av en delstat, av en central, regional eller lokal myn- dighet i ett land inom EES, av en centralbank i ett land inom EES, av Europeiska central- banken, av Europeiska unionen, av Europeiska investeringsbanken eller av en mellanstatlig orga- nisation i vilken en eller flera stater inom EES är medlemmar, eller 
  
 2. 
  
 getts ut av ett företag vars finansiella instrument omsätts på en marknad som anges i 3 § första stycket, eller 
  
 3. 
  
 getts ut eller garanteras av ett organ som antingen är före- mål för tillsyn i enlighet med de kriterier som fastställs i gemen- skapslagstiftningen eller som om- fattas av och följer sådana till- synsregler som motsvarar dessa kriterier, eller 
  
 88  
 Senaste lydelse 2007:562. 
 174 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 4. getts ut av ett bolag som tillhör de kategorier som god- känts av Finansinspektionen, förutsatt att investeringar i så- dana instrument omfattas av ett skydd för investerarna som är likvärdigt med det som följer av punkterna  
 1–3 
  och som 
  
 a) 
  
 har kapital och reserver som uppgår till ett belopp som motsvarar minst 10 miljoner euro och lägger fram och offentliggör redovisning i enlighet med rådets fjärde direktiv 78/660/EEG av den 25 juli 1978 grundat på artikel 54.3 g i fördraget om årsbokslut i vissa typer av bolag, senast ändrat genom Europa- parlamentets och rådets direktiv 2006/46/EG, 
  
 b) 
  
 är en enhet, som inom en grupp företag som omfattar ett eller flera företag som har gett ut aktier som är inregistrerade vid en reglerad marknad, ägnar sig åt gruppens finansiering, eller 
  
 c) 
  
 är en enhet som ägnar sig åt att finansiera värdepapperisering som omfattas av kreditförstärk- ning från en bank. 
  
 4. getts ut av ett bolag som tillhör de kategorier som god- känts av Finansinspektionen, förutsatt att investeringar i så- dana instrument omfattas av ett skydd för investerarna som är likvärdigt med det som följer av punkterna  
 1–3 
  och som 
  
 a) 
  
 har kapital och reserver som uppgår till ett belopp som motsvarar minst 10 miljoner euro och lägger fram och offentliggör redovisning i enlighet med rådets fjärde direktiv 78/660/EEG av den 25 juli 1978 grundat på artikel 54.3 g i fördraget om årsbokslut i vissa typer av bolag, senast ändrat genom Europa- parlamentets och rådets direktiv 2006/46/EG, 
  
 b) 
  
 är en enhet, som inom en grupp företag som omfattar ett eller flera företag som har gett ut aktier som är inregistrerade vid en reglerad marknad, ägnar sig åt gruppens finansiering, eller 
  
 c) 
  
 är en enhet som ägnar sig åt att finansiera värdepapperisering som omfattas av kreditförstärk- ning från en bank. 
  
 I en  
 värdepappersfond  
 får det ingå andra överlåtbara värde- papper och penningmarknads- instrument än de som anges i 3 och 4 §§, dock högst till 10 pro- cent av fondens värde. 
  
 5 § 
  
 89 
  
 I en  
 investeringsfond  
 får det ingå andra överlåtbara värde- papper och penningmarknads- instrument än de som anges i 3 och 4 §§, dock högst till 10 pro- cent av fondens värde. 
  
 89  
 Senaste lydelse 2008:282. 
 175 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 Om upptagande till handel eller regelbunden handel enligt 3 § inte har skett inom ett år från emissionen och de förvärvade värde- papperen eller instrumenten inte ryms inom gränsen enligt första stycket, ska de avyttras så snart det lämpligen kan ske. Skälig hän- syn ska då tas till fondandelsägarnas intressen. 
 Om det i en fond ingår överlåtbara värdepapper som ännu inte är, men som inom ett år från emissionen avses bli, upptagna till handel eller föremål för regelbunden handel enligt 3 § eller sådana andra överlåtbara värdepapper och penningmarknadsinstrument som avses i första stycket, ska fondbolaget informera Finans- inspektionen om detta, om värdet av dessa överlåtbara värdepapper och penningmarknadsinstrument överstiger 10 procent av fondens värde. 
  
 6 § 
  
 90 
  
 I en  
 värdepappersfond  
 får, om 
  
 I en  
 investeringsfond  
 får, om 
  
 inte annat följer av andra stycket 
  
 inte annat följer av andra stycket 
  
 eller  
 19–22 
  §§, överlåtbara värde- 
  
 eller  
 19–22 
  §§, överlåtbara värde- 
  
 papper och penningmarknads- 
  
 papper och penningmarknads- 
  
 instrument från en och samma 
  
 instrument från en och samma 
  
 emittent inte uppgå till mer än 
  
 emittent inte uppgå till mer än 
  
 5 procent av fondens värde. 
  
 5 procent av fondens värde. 
  
 Överlåtbara värdepapper och penningmarknadsinstrument från en och samma emittent får dock uppgå till 
  
 1. 
  
 högst 35 procent av fondens värde om de är utgivna eller garan- terade av en stat, av en kommun eller en statlig eller kommunal myndighet i ett land inom EES eller av en mellanstatlig organisa- tion i vilken en eller flera stater inom EES är medlemmar, 
  
 2. 
  
 högst 25 procent av fondens värde om de består av skuld- förbindelser utgivna enligt lagen (2003:1223) om utgivning av säkerställda obligationer eller av motsvarande utländska skuldför- bindelser, under förutsättning att det sammanlagda värdet av fondens innehav av sådana skuldförbindelser är högst 80 procent av fondens värde, och 
  
 3. 
  
 högst 10 procent av fondens värde i andra fall än som sägs under 1 eller 2, under förutsättning att det sammanlagda värdet av sådana tillgångar som har högre värde än som sägs i första stycket är högst 40 procent av fondens värde. 
  
 90  
 Senaste lydelse 2008:282. 
 176 
 SOU 2012:67 Författningsförslag 
  
 I en  
 värdepappersfond  
 får det 
  
 I en  
 investeringsfond  
 får det 
  
 inte ingå överlåtbara värde- 
  
 inte ingå överlåtbara värde- 
  
 papper och 
  
 penningmarknads- 
  
 papper och 
  
 penningmarknads- 
  
 instrument som getts ut av 
  
 instrument som getts ut av 
  
 emittenter i en och samma före- 
  
 emittenter i en och samma före- 
  
 tagsgrupp till sammanlagt 
  
 mer 
  
 tagsgrupp till sammanlagt 
  
 mer 
  
 än 20 procent av fondens värde. 
  
 än 20 procent av fondens värde. 
  
 7 § 
  
 Bestämmelserna i 6 § gäller 
  
 Bestämmelserna i 6 § gäller 
  
 inte för en  
 värdepappersfond  
 vars 
  
 inte för en  
 investeringsfond  
 vars 
  
 medel enligt fondbestämmelserna 
  
 medel enligt fondbestämmelserna 
  
 skall  
 placeras i aktier eller skuld- 
  
 ska  
 placeras i aktier eller skuld- 
  
 förbindelser i syfte att efterbilda 
  
 förbindelser i syfte att efterbilda 
  
 sammansättningen av ett 
  
 visst 
  
 sammansättningen av ett 
  
 visst 
  
 aktieindex eller index för skuld- 
  
 aktieindex eller index för skuld- 
  
 förbindelser 
  
 (indexfond), 
  
 om 
  
 förbindelser 
  
 (indexfond), 
  
 om 
  
 indexet har godkänts för detta 
  
 indexet har godkänts för detta 
  
 ändamål av Finansinspektionen. 
  
 ändamål av Finansinspektionen. 
  
 Inspektionen 
  
 får godkänna ett 
  
 Inspektionen 
  
 får godkänna ett 
  
 index om det 
  
 index om det 
  
 1. har en 
  
 tillräckligt diversi- 
  
 1. har en 
  
 tillräckligt diversi- 
  
 fierad sammansättning, 
  
 fierad sammansättning, 
  
 2. utgör en lämplig referens 
  
 2. utgör en lämplig referens 
  
 för den marknad det hänför sig 
  
 för den marknad det hänför sig 
  
 till, och 
  
 till, och 
  
 3. offentliggörs på lämpligt vis. 
  
 3. offentliggörs på lämpligt vis. 
  
 I en indexfond får det, med de begränsningar som följer av 19 och 20 §§, ingå aktier eller skuldförbindelser som getts ut av en och samma emittent eller av emittenter i en och samma företagsgrupp till högst 20 procent av fondens värde. Om det råder exceptionella marknadsförhållanden på den marknad som indexet avser får sådana placeringar, efter tillstånd av Finansinspektionen, uppgå till 35 pro- cent av fondens värde. Placeringar upp till denna gräns får bara tillåtas i fråga om aktier eller skuldförbindelser utgivna av en enda emittent eller av emittenter inom en enda företagsgrupp. 
 Bestämmelserna i 6 § gäller inte för  
 värdepappersfonder  
 där medlen, efter tillstånd av Finans- 
 8 § 
 Bestämmelserna i 6 § gäller inte för  
 investeringsfonder  
 där medlen, efter tillstånd av Finans- 
 177 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 inspektionen, får placeras i obli- 
  
 inspektionen, får placeras i obli- 
  
 gationer och andra skuldför- 
  
 gationer och andra skuldför- 
  
 bindelser som getts ut eller 
  
 bindelser som getts ut eller 
  
 garanterats av en stat, av en 
  
 garanterats av en stat, av en 
  
 kommun eller en statlig eller 
  
 kommun eller en statlig eller 
  
 kommunal myndighet i ett land 
  
 kommunal myndighet i ett land 
  
 inom EES eller av något mellan- 
  
 inom EES eller av något mellan- 
  
 statligt organ i vilket en eller 
  
 statligt organ i vilket en eller 
  
 flera stater inom EES är med- 
  
 flera stater inom EES är med- 
  
 lemmar. 
  
 Skuldförbindelserna 
  
 lemmar. 
  
 Skuldförbindelserna 
  
 måste dock komma från minst 
  
 måste dock komma från minst 
  
 sex olika emissioner och de som 
  
 sex olika emissioner och de som 
  
 kommer från en och samma 
  
 kommer från en och samma 
  
 emission 
  
 får 
  
 inte 
  
 överstiga 
  
 emission 
  
 får 
  
 inte 
  
 överstiga 
  
 30 procent av fondens värde. 
  
 30 procent av fondens värde. 
  
 Frågan om 
  
 tillstånd enligt 
  
 Frågan 
  
 om 
  
 tillstånd enligt 
  
 första stycket prövas i samband 
  
 första stycket prövas i samband 
  
 med att Finansinspektionen god- 
  
 med att Finansinspektionen god- 
  
 känner fondbestämmelserna. Till- 
  
 känner fondbestämmelserna. Till- 
  
 stånd får ges bara om fond- 
  
 stånd får ges bara om fond- 
  
 andelsägarna kan anses bli till- 
  
 andelsägarna kan anses bli till- 
  
 försäkrade ett skydd som är lik- 
  
 försäkrade ett skydd som är lik- 
  
 värdigt med det som tillkommer 
  
 värdigt med det som tillkommer 
  
 andelsägare i  
 värdepappersfonder 
  
 andelsägare 
  
 i  
 investeringsfonder 
  
 för vilka de gränser som anges i 
  
 för vilka de gränser som anges i 
  
 6,21 och 22 §§ är tillämpliga. 
  
 6,21 och 22 §§ är tillämpliga. 
  
 9 § 
  
 91 
  
 Oavsett det som sägs i 6 § får 
  
 Oavsett det som sägs i 6 § får 
  
 sådana överlåtbara värdepapper 
  
 sådana 
  
 överlåtbara värdepapper 
  
 eller 
  
 penningmarknadsinstru- 
  
 eller 
  
 penningmarknadsinstru- 
  
 ment som är förenade med rätt 
  
 ment som är förenade med rätt 
  
 till nyteckning förvärvas till en 
  
 till nyteckning förvärvas till en 
  
 värdepappersfond 
  
 om 
  
 förvärvet 
  
 investeringsfond 
  
 om 
  
 förvärvet 
  
 grundas på tidigare innehav. 
  
 grundas på tidigare innehav. 
  
 91  
 Senaste lydelse 2008:282. 
 178 
 SOU 2012:67 Författningsförslag 
  
 10 § 
  
 Medel i en  
 värdepappersfond 
  
 Medel i en 
  
 investeringsfond 
  
 får placeras på konto hos svenska 
  
 får placeras på konto hos svenska 
  
 kreditinstitut och utländska 
  
 kreditinstitut 
  
 och utländska 
  
 kreditinstitut med säte inom EES 
  
 kreditinstitut med säte inom EES 
  
 samt hos andra utländska kredit- 
  
 samt hos andra utländska kredit- 
  
 institut om dessa omfattas av 
  
 institut om dessa omfattas av 
  
 tillsynsregler som motsvarar dem 
  
 tillsynsregler som motsvarar dem 
  
 som fastställs i gemenskaps- 
  
 som fastställs i gemenskaps- 
  
 lagstiftningen. 
  
 lagstiftningen. 
  
 Kontot får ha en bindningstid om högst tolv månader. Oavsett bindningstiden måste emellertid villkoren för kontot vara sådana att det finns möjlighet att genom uppsägning göra medlen omedelbart tillgängliga för fonden. 
  
 I en  
 värdepappersfond  
 får det, med de begränsningar som följer av 21 och 22 §§, ingå insätt- ningar i ett och samma kredit- institut eller i kreditinstitut som ingår i en och samma företags- grupp till högst 20 procent av fondens värde. 
  
 11 § 
  
 I en  
 investeringsfond  
 får det, med de begränsningar som följer av 21 och 22 §§, ingå insätt- ningar i ett och samma kredit- institut eller i kreditinstitut som ingår i en och samma företags- grupp till högst 20 procent av fondens värde. 
  
 12 § 
  
 92 
  
 Medel i en  
 värdepappersfond 
  
 Medel 
  
 i 
  
 en  
 investeringsfond 
  
 får placeras i derivatinstrument, 
  
 får placeras i derivatinstrument, 
  
 om dessa omsätts på en reglerad 
  
 om dessa omsätts på en reglerad 
  
 marknad enligt 3 § och 
  
 marknad enligt 3 § och 
  
 1. underliggande tillgångar ut- 
  
 1. underliggande tillgångar ut- 
  
 görs av eller hänför sig till 
  
 görs av eller hänför sig till 
  
 - någon av de tillgångar som 
  
 - någon av de tillgångar som 
  
 medel i en  
 värdepappersfond  
 får 
  
 medel i en  
 investeringsfond  
 får 
  
 placeras i enligt 1 § andra 
  
 placeras 
  
 i 
  
 enligt 1 § andra 
  
 stycket första meningen, 
  
 stycket första meningen, 
  
 - finansiella index, 
  
 - finansiella index, 
  
 - räntesatser, 
  
 - räntesatser, 
  
 92  
 Senaste lydelse 2008:282. 
 179 
 Författningsförslag SOU 2012:67 
  
 - växelkurser, eller 
  
 - växelkurser, eller 
  
 - utländska valutor, och 
  
 - utländska valutor, och 
  
 2. sådana underliggande till- 
  
 2. sådana underliggande till- 
  
 gångar enligt fondbestämmel- 
  
 gångar enligt fondbestämmel- 
  
 serna får ingå i fonden. 
  
 serna får ingå i fonden. 
  
 Medel får också placeras i derivatinstrument enligt första stycket som handlas direkt mellan parterna, om 
  
 1. 
  
 motparten omfattas av tillsyn och tillhör de kategorier av företag som godkänts som motparter av Finansinspektionen, och 
  
 2. 
  
 derivatinstrumenten är föremål för en daglig, tillförlitlig och kontrollerbar värdering och de vid varje tidpunkt på fondbolagets begäran kan säljas, lösas in eller avslutas genom en utjämnande transaktion till ett rimligt värde. 
  
 13 § 
  
 93 
  
 De gränser som anges i 6 § tillämpas, med de ytterligare be- gränsningar som kan följa av 21 och 22 §§, på motsvarande sätt i fråga om exponeringar mot emittent som gett ut de överlåtbara värde- papper eller penningmarknadsinstrument som utgör underliggande tillgång i derivatinstrument. Det gäller dock inte i fråga om index- 
  
 baserade derivatinstrument. 
  
 En  
 värdepappersfonds  
 samman- 
  
 En  
 investeringsfonds  
 samman- 
  
 lagda exponeringar som hänför 
  
 lagda exponeringar som hänför 
  
 sig till derivatinstrument får inte 
  
 sig till derivatinstrument får inte 
  
 överskrida fondens värde. 
  
 överskrida fondens värde. 
  
 Exponeringarna ska beräknas med hänsyn till värdet av under- liggande tillgångar, motpartsrisken, kommande marknadsrörelser, derivatinstrumentens återstående löptid och den tid som finns till- gänglig för att lösa in instrumenten. 
 Om ett överlåtbart värdepapper eller ett penningmarknads- instrument innefattar ett derivatinstrument, ska även detta beaktas vid beräkning av exponeringar enligt första och andra styckena. 
  
 93  
 Senaste lydelse 2008:282. 
 180 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 I en  
 värdepappersfond  
 får, med de ytterligare begräns- ningar som kan följa av 21 och 22 §§, exponeringen mot en och samma motpart vid transak- tioner med sådana derivatinstru- ment som avses i 12 § andra stycket uppgå till högst 10 pro- cent av fondens värde, när mot- parten är ett sådant kreditinsti- tut som anges i 10 §. I andra fall får exponeringen uppgå till högst 5 procent av fondens värde. 
  
 14 § 
  
 I en  
 investeringsfond  
 får, med de ytterligare begränsningar som kan följa av 21 och 22 §§, expo- neringen mot en och samma motpart vid transaktioner med sådana derivatinstrument som avses i 12 § andra stycket uppgå till högst 10 procent av fondens värde, när motparten är ett så- dant kreditinstitut som anges i 10 §. I andra fall får expone- ringen uppgå till högst 5 pro- cent av fondens värde. 
  
 Medel i en  
 värdepappersfond  
 får placeras i andelar i 
  
 1. 
  
 andra  
 värdepappersfonder 
 , 
  
 2. 
  
 fondföretag som uppfyller förutsättningarna i 1 kap. 7 § och 
  
 3. 
  
 specialfonder  
  
 och fondföre- tag som uppfyller förutsättning- arna i 1 kap. 9 §,  
 såvida fonderna  
 och fondföretagen 
  
 a) 
  
 gör kollektiva investeringar 
  
 i 
  
 sådana tillgångar som anges i detta kapitel med kapital från allmänheten, 
  
 b) 
  
 tillämpar principen om riskspridning, 
  
 c) 
  
 är öppna för utträde och ger andelsägarna ett skydd som är likvärdigt det som ges andels- ägare i en  
  
 värdepappersfond 
 , och 
  
 d) 
  
 för varje räkenskapsår läm- nar årsberättelse och halvårs- redogörelse som innehåller så- dan information som är nöd- vändig för att man  
  
 skall  
 kunna 
 15 § 
  
 Medel i en  
 investeringsfond  
 får placeras i andelar i 
  
 1. 
  
 andra  
 investeringsfonder 
 , 
  
 2. 
  
 fondföretag som uppfyller förutsättningarna i 1 kap. 7 § och 
  
 3. 
  
 specialfonder  
  
 enligt lagen (2013:000) om förvaltare av alter- nativa investeringsfonder och mot- svarande utländska  
  
 AIF-fonder 
 , 
  såvida fonderna 
 a) gör kollektiva investeringar 
  
 i 
  
 sådana tillgångar som anges i detta kapitel med kapital från allmänheten, 
  
 b) tillämpar principen om riskspridning, 
 c) är öppna för utträde och ger andelsägarna ett skydd som är likvärdigt det som ges andels- ägare i en  
 investeringsfond 
 , och 
 d) för varje räkenskapsår läm- nar årsberättelse och halvårs- redogörelse som innehåller så- dan information som är nöd- vändig för att man  
 ska  
 kunna 
 181 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 bedöma tillgångarna, ansvars- frågor, avkastning och händelser som inträffat under den aktuella rapporteringsperioden. 
  
 Medel i en  
 värdepappersfond  
 får placeras i andra fonder eller fondföretag enligt första stycket bara om dessa, enligt sina fond- bestämmelser eller sin bolagsord- ning, får placera högst 10 pro- cent av sina medel i andelar i andra fonder eller fondföretag. 
  
 I en  
 värdepappersfond  
 får det, med de begränsningar som följer av 19 §, ingå andelar i en och samma fond eller ett och samma fondföretag med högst 20 pro- cent av  
 värdepappersfondens  
 värde. 
  
 Placeringar i sådana andelar som avses i 15 § första stycket 3 får sammanlagt uppgå till högst 30 procent av en  
 värdepappers- fonds  
 värde. 
  
 Medel i en  
 värdepappersfond  
 får placeras i andelar i en annan fond eller i ett fondföretag även om  
 värdepappersfonden  
 däri- genom kommer att överskrida någon av de gränser som anges i 6, 11, 14, 21 och 22 §§. 
  
 bedöma tillgångarna, ansvars- frågor, avkastning och händelser som inträffat under den aktuella rapporteringsperioden. 
  
 Medel i en  
 investeringsfond  
 får placeras i andra fonder eller fondföretag enligt första stycket bara om dessa, enligt sina fond- bestämmelser eller sin bolagsord- ning, får placera högst 10 pro- cent av sina medel i andelar i andra fonder eller fondföretag. 
  
 16 § 
  
 I en  
 investeringsfond  
 får det, med de begränsningar som följer av 19 §, ingå andelar i en och samma fond eller ett och samma fondföretag med högst 20 pro- cent av  
 investeringsfondens  
 värde. 
  
 Placeringar i sådana andelar som avses i 15 § första stycket 3 får sammanlagt uppgå till högst 30 procent av en  
 investerings- fonds  
 värde. 
 17 § 
  
 Medel i en  
 investeringsfond  
 får placeras i andelar i en annan fond eller i ett fondföretag även om  
 investeringsfonden  
 däri- genom kommer att överskrida någon av de gränser som anges i 6, 11, 14, 21 och 22 §§. 
  
 Om en betydande del av medlen i en  
 värdepappersfond  
 placeras i fondandelar enligt 15 §,  
 skall  
 informationsbroschyren och faktabladet rörande  
 värdepap- 
  
 18 § 
 Om en betydande del av medlen i en  
 investeringsfond  
 placeras i fondandelar enligt 15 §,  
 ska  
 informationsbroschyren och faktabladet rörande  
 investerings- 
  
 182 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 persfonden  
 samt årsberättelsen för fonden innehålla uppgifter både om den högsta avgift som får tas ut för förvaltningen av fonden och om den högsta avgift som får tas ut för förvaltningen av de fonder eller fondföretag i vars fondandelar medlen placeras. 
 Om medel i en  
 värdepappers- fond  
 placeras i andelar i en fond eller fondföretag som i sin tur förvaltas, direkt eller genom upp- drag, av samma fondbolag som  
 värdepappersfonden  
 eller av en fondförvaltare som direkt eller indirekt har samma ledning eller ägare som  
 värdepappersfondens  
 fondbolag, får fondbolaget inte ta ut någon avgift för förvärv eller inlösen av andelarna i den fond eller det fondföretag som fond- medlen har placerats i. 
  
 fonden  
 samt årsberättelsen för fonden innehålla uppgifter både om den högsta avgift som får tas ut för förvaltningen av fonden och om den högsta avgift som får tas ut för förvaltningen av de fonder eller fondföretag i vars fondandelar medlen placeras. 
 Om medel i en  
 investerings- fond  
 placeras i andelar i en fond eller fondföretag som i sin tur förvaltas, direkt eller genom upp- drag, av samma fondbolag som  
 investeringsfonden  
 eller av en fondförvaltare som direkt eller indirekt har samma ledning eller ägare som  
 investeringsfondens  
 fondbolag, får fondbolaget inte ta ut någon avgift för förvärv eller inlösen av andelarna i den fond eller det fondföretag som fond- medlen har placerats i. 
 20 § 
  
 94 
  
 Ett fondbolag får inte till en 
  
 Ett fondbolag får inte till en 
  
 värdepappersfond  
 förvärva aktier 
  
 investeringsfond  
 förvärva aktier 
  
 med sådan rösträtt som gör det 
  
 med sådan rösträtt som gör det 
  
 möjligt för fondbolaget att ut- 
  
 möjligt för fondbolaget att ut- 
  
 öva ett väsentligt inflytande över 
  
 öva ett väsentligt inflytande över 
  
 ledningen av ett företag. 
  
 ledningen av ett företag. 
  
 Om ett fondbolag förvaltar 
  
 Om ett fondbolag förvaltar 
  
 flera  
 värdepappersfonder 
 , fond- 
  
 flera  
 investeringsfonder 
 , fond- 
  
 företag eller  
 specialfonder 
 , gäller 
  
 företag eller  
  
 AIF-fonder 
 , 
  gäller 
  
 bestämmelsen i första stycket 
  
 bestämmelsen i första stycket 
  
 det sammanlagda aktieinnehavet 
  
 det sammanlagda aktieinnehavet 
  
 i fonderna och fondföretagen. 
  
 i fonderna och fondföretagen. 
  
 94  
 Senaste lydelse 2011:882. 
 183 
 Författningsförslag SOU 2012:67 
 24 § 
  
 95 
  
 Finansinspektionen får för 
  
 Finansinspektionen får för 
  
 en  
 värdepappersfond  
 tillåta av- 
  
 en  
 investeringsfond  
 tillåta av- 
  
 vikelser från de villkor som 
  
 vikelser från de villkor som 
  
 anges i 6, 7, 8, 11, 14, 16, 21 eller 
  
 anges i 6, 7, 8, 11, 14, 16, 21 eller 
  
 22 § och från fondbestämmel- 
  
 22 § och från fondbestämmel- 
  
 serna under sex månader från 
  
 serna under sex månader från 
  
 det att verksamheten påbörjades, 
  
 det att verksamheten påbörjades, 
  
 ändrade fondbestämmelser bör- 
  
 ändrade fondbestämmelser bör- 
  
 jade tillämpas eller en fusion 
  
 jade tillämpas eller en fusion 
  
 genomfördes. 
  
 genomfördes. 
  
 Om värdet av tillgångar i en  
 värdepappersfond  
 kommer att överskrida någon av gränserna i detta kapitel  
 skall  
 rättelse vidtas så snart det lämpligen kan ske. Skälig hänsyn  
 skall  
 då tas till fondandelsägarnas intressen. 
 25 § 
 Om värdet av tillgångar i en  
 investeringsfond  
 kommer att över- skrida någon av gränserna i detta kapitel  
 ska  
 rättelse vidtas så snart det lämpligen kan ske. Skälig hänsyn  
 ska  
 då tas till fondandels- ägarnas intressen. 
 5 a kap. 
 1 § 
  
 96 
  
 Bestämmelserna i 5 kap. 1 andra stycket,  
 3–12 
  och  
 15–22 
  §§ gäller inte för en matarfond. I stället ska bestämmelserna i denna paragraf tillämpas. 
  
 Medel i en matarfond får pla- 
  
 Medel i en matarfond får pla- 
  
 ceras i andelar i 
  
 ceras i andelar i 
  
 - en  
 värdepappersfond  
 som inte 
  
 - en  
 investeringsfond  
 som inte 
  
 är en matarfond och vars medel 
  
 är en matarfond och vars medel 
  
 inte placeras i en matarfond eller 
  
 inte placeras i en matarfond eller 
  
 ett matarfondföretag, eller 
  
 ett matarfondföretag, eller 
  
 - ett fondföretag som har så- 
  
 - ett fondföretag som har så- 
  
 dant tillstånd som avses i Europa- 
  
 dant tillstånd som avses i Europa- 
  
 parlamentets och rådets direktiv 
  
 parlamentets och rådets direktiv 
  
 2009/65/EG och som inte är ett 
  
 2009/65/EG och som inte är ett 
  
 matarfondföretag och vars medel 
  
 matarfondföretag och vars medel 
  
 inte placeras i en matarfond eller 
  
 inte placeras i en matarfond eller 
  
 95 
  
 Senaste lydelse 2011:882. 
  
 96 
  
 Senaste lydelse 2011:882. 
  
 184 
 SOU 2012:67 Författningsförslag 
 ett matarfondföretag. ett matarfondföretag. 
 Placeringen ska uppgå till minst 85 procent av matarfondens 
  
 värde. 
  
 5 § 
  
 97 
  
 Avser ett fondbolag att pla- 
  
 Avser ett fondbolag att pla- 
  
 cera en  
 värdepappersfonds  
 medel 
  
 cera en  
 investeringsfonds  
 medel 
  
 enligt 1 § ska bolaget ansöka om 
  
 enligt 1 § ska bolaget ansöka om 
  
 Finansinspektionens tillstånd till 
  
 Finansinspektionens tillstånd till 
  
 detta. 
  
 detta. 
  
 Följande handlingar ska lämnas tillsammans med ansökan: 
  
 1. 
  
 nya eller ändrade fondbestämmelser för fonden, 
  
 2. 
  
 den avsedda mottagarfondens fondbestämmelser, 
  
 3. 
  
 fondernas informationsbroschyrer och faktablad, 
  
 4. 
  
 det avtal eller de rutiner som avses i 9 och 11 §§, 
  
 5. 
  
 det avtal mellan förvaringsinstituten som avses i 16 §, 
  
 6. 
  
 det avtal mellan revisorerna som avses i 20 §, 
  
 7. 
  
 i förekommande fall, den underrättelse som ska lämnas till andelsägarna enligt 7 §, och 
  
 8. 
  
 om fondmedlen ska placeras i ett fondföretag, intyg från be- hörig myndighet i företagets hemland om att det uppfyller kraven i 1 § andra stycket. 
  
 6 § 
  
 98 
  
 Tillstånd att placera medel enligt 1 § ges av Finansinspektionen i form av godkännande av fondbestämmelserna enligt 4 kap. 9 § första stycket. Tillstånd ska ges om kraven i detta kapitel är uppfyllda och fondbestämmelserna i övrigt uppfyller kraven i 4 kap. 8 § och 9 § andra eller tredje stycket. 
  
 Om ansökan avser en änd- 
  
 Om ansökan avser en änd- 
  
 ring av fondbestämmelserna som 
  
 ring av fondbestämmelserna som 
  
 innebär att placering ska ske i en 
  
 innebär att placering ska ske i en 
  
 annan mottagarfond eller att en 
  
 annan mottagarfond eller att en 
  
 värdepappersfonds 
  
 placerings- 
  
 investeringsfonds 
  
 placerings- 
  
 inriktning ändras till sådan som 
  
 inriktning ändras till sådan som 
  
 avses i 
  
 1 §, ska Finansinspek- 
  
 avses i 
  
 1 §, ska Finansinspek- 
  
 tionen 
  
 underrätta 
  
 fondbolaget 
  
 tionen 
  
 underrätta 
  
 fondbolaget 
  
 om sitt beslut inom 15 arbets- 
  
 om sitt beslut inom 15 arbets- 
  
 97 
  
 Senaste lydelse 2011:882. 
  
 98 
  
 Senaste lydelse 2011:882. 
  
 185 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 dagar från det att en fullständig 
  
 dagar från det att en fullständig 
  
 ansökan lämnats in. Om an- 
  
 ansökan lämnats in. Om an- 
  
 sökan 
  
 avser fondbestämmelser 
  
 sökan 
  
 avser fondbestämmelser 
  
 för en ny fond eller fond- 
  
 för en ny fond eller fond- 
  
 bestämmelser 
  
 som 
  
 ändras 
  
 på 
  
 bestämmelser 
  
 som 
  
 ändras 
  
 på 
  
 annat sätt än som en följd av den 
  
 annat sätt än som en följd av den 
  
 nya placeringsinriktningen 
  
 ska 
  
 nya placeringsinriktningen 
  
 ska 
  
 Finansinspektionen 
  
 underrätta 
  
 Finansinspektionen 
  
 underrätta 
  
 fondbolaget om sitt beslut inom 
  
 fondbolaget om sitt beslut inom 
  
 den frist som anges i 4 kap. 9 § 
  
 den frist som anges i 4 kap. 9 § 
  
 fjärde stycket. 
  
 fjärde stycket. 
  
 7 kap. 
  
 1 § 
  
 99 
  
 Ett 
  
 fondbolag 
  
 som 
  
 enligt 
  
 Ett 
  
 fondbolag 
  
 som 
  
 enligt 
  
 1 kap. 4 § har tillstånd för port- 
  
 1 kap. 4 § har tillstånd för port- 
  
 följförvaltning 
  
 avseende 
  
 finan- 
  
 följförvaltning 
  
 avseende 
  
 finan- 
  
 siella instrument får, efter till- 
  
 siella instrument får, efter till- 
  
 stånd av inspektionen, som ett 
  
 stånd av inspektionen, som ett 
  
 led i verksamheten 
  
 led i verksamheten 
  
 1. ta emot fondandelar för för- 
  
 1. ta emot fondandelar för för- 
  
 varing, dock inte sådana fond- 
  
 varing, dock inte sådana fond- 
  
 andelar som ingår i en investe- 
  
 andelar som ingår i en investe- 
  
 ringsfond som förvaltas av fond- 
  
 ringsfond  
 eller en  
 AIF-fond 
 som 
  
 bolaget, 
  
 förvaltas av fondbolaget, 
  
 2. ta emot medel med redo- 
  
 2. ta emot medel med redo- 
  
 visningsskyldighet, 
  
 och 
  
 lämna 
  
 visningsskyldighet, 
  
 och 
  
 lämna 
  
 investeringsråd avseende sådana 
  
 investeringsråd avseende sådana 
  
 finansiella instrument som avses 
  
 finansiella instrument som avses 
  
 i 5 kap. 
  
 i 5 kap. 
  
 Medel som tas emot med 
  
 Medel som tas emot med 
  
 redovisningsskyldighet 
  
 enligt 
  
 redovisningsskyldighet 
  
 enligt 
  
 första stycket 2  
 skall  
 omedelbart 
  
 första stycket 2  
 ska  
 omedelbart 
  
 avskiljas från bolagets egna till- 
  
 avskiljas från bolagets egna till- 
  
 gångar. 
  
 gångar. 
  
 99  
 Senaste lydelse 2007:562. 
 186 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 Ett fondbolag får inte placera en investerares tillgångar i an- delar i en investeringsfond eller ett fondföretag som fondbolaget förvaltar, direkt eller på uppdrag av någon annan fondförvaltare, om inte investeraren har god- känt detta på förhand. 
 2 § 
 Ett fondbolag får inte placera en investerares tillgångar i an- delar i en investeringsfond,  
 en  
  
 AIF-fond 
  
 eller ett fondföretag som fondbolaget förvaltar, direkt eller på uppdrag av någon annan fondförvaltare, om inte investe- raren har godkänt detta på för- hand. 
 8 kap. 
 1 § 
  
 100 
  
 Två eller flera  
 värdepappers- fonder  
 får läggas samman genom att samtliga tillgångar och skulder i en eller flera av fonderna över- förs till en annan fond mot vederlag till andelsägarna i den eller de överlåtande fonderna (fusion). Vid fusionen upplöses den eller de överlåtande fonderna. 
 Fusion kan ske 
  
 1. 
  
 mellan den övertagande  
  
 värdepappersfonden  
 på ena sidan och en eller flera överlåtande  
 värdepappersfonder  
 på den andra (absorption), eller 
  
 2. 
  
 mellan två eller flera över- låtande  
  
 värdepappersfonder  
 genom att de bildar en ny övertagande  
 värdepappersfond  
 (kombination). 
 Två eller flera  
 investerings- fonder  
 får läggas samman genom att samtliga tillgångar och skulder i en eller flera av fonderna över- förs till en annan fond mot vederlag till andelsägarna i den eller de överlåtande fonderna (fusion). Vid fusionen upplöses den eller de överlåtande fonderna. 
 Fusion kan ske 
  
 1. 
  
 mellan den övertagande  
  
 investeringsfonden  
 på ena sidan och en eller flera överlåtande  
 investeringsfonder  
 på den andra (absorption), eller 
  
 2. 
  
 mellan två eller flera över- låtande  
  
 investeringsfonder  
 genom att de bildar en ny övertagande  
 investeringsfond  
 (kombination). 
 2 § 
  
 101 
  
 Vederlaget till andelsägarna i den eller de överlåtande  
 värde- pappersfonderna  
 (fusionsveder- laget) ska bestå av andelar i den 
 Vederlaget till andelsägarna i den eller de överlåtande  
 investe- ringsfonderna  
 (fusionsvederlaget) ska bestå av andelar i den över- 
  
 100 
  
 Senaste lydelse 2011:882. 
  
 101 
  
 Senaste lydelse 2011:882. 
  
 187 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 övertagande  
 värdepappersfonden 
 . 
  
 Om det behövs för att genom- föra fusionen, får fusionsveder- laget även bestå av pengar. Den delen av vederlaget får dock uppgå till högst tio procent av värdet av andelsägarnas andelar i den överlåtande fonden. 
  
 tagande  
 investeringsfonden 
 . Om det behövs för att genomföra fusionen, får fusionsvederlaget även bestå av pengar. Den delen av vederlaget får dock uppgå till högst tio procent av värdet av andelsägarnas andelar i den över- låtande fonden. 
  
 3 § 
  
 102 
  
 Det eller de fondbolag som 
  
 Det eller de fondbolag som 
  
 förvaltar de  
 värdepappersfonder 
  
 förvaltar de  
 investeringsfonder 
  
 som ska ingå i fusionen ska upp- 
  
 som ska ingå i fusionen ska upp- 
  
 rätta en fusionsplan som är 
  
 rätta en fusionsplan som är 
  
 gemensam för fonderna. 
  
 gemensam för fonderna. 
  
 Fusionsplanen ska innehålla uppgifter om 
  
 1. 
  
 vilka fonder som ska ingå i fusionen och vilket slag av fusion enligt 1 § andra stycket som avses, 
  
 2. 
  
 bakgrunden till och syftet med fusionen, 
  
 3. 
  
 fusionens sannolika konsekvenser för fondandelsägarna, 
  
 4. 
  
 vilka metoder som ska användas för värdering av tillgångar och skulder vid tidpunkten för beräkning av utbytesförhållandet enligt 4 §, 
  
 5. 
  
 vilken metod som ska användas för beräkning av det utbytes- förhållande som avses i 4 §, 
  
 6. 
  
 den planerade tidpunkten för genomförandet av fusionen, och 
  
 7. 
  
 tillämpliga regler för överföring av tillgångar och utbyte av fond- andelar. 
  
 Vid kombination ska fusions- planen även innehålla den över- tagande  
 värdepappersfondens  
 fondbestämmelser. 
 Vid kombination ska fusions- planen även innehålla den över- tagande  
 investeringsfondens  
 fondbestämmelser. 
 4 § 
  
 103 
  
 Det eller de fondbolag som avses i 3 § ska fastställa tid- punkten för beräkning av ut- bytesförhållandet mellan andelar 
 Det eller de fondbolag som avses i 3 § ska fastställa tid- punkten för beräkning av ut- bytesförhållandet mellan andelar 
  
 102 
  
 Senaste lydelse 2011:882. 
  
 103 
  
 Senaste lydelse 2011:882. 
  
 188 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 i den överlåtande och den över- tagande  
 värdepappersfonden  
 samt, i förekommande fall, kontant ersättning. Tidpunkten ska fast- ställas till en dag som infaller före den dag då fusionen genom- förs. 
 i den överlåtande och den över- tagande  
 investeringsfonden  
 samt, i förekommande fall, kontant ersättning. Tidpunkten ska fast- ställas till en dag som infaller före den dag då fusionen genomförs. 
 5 § 
  
 104 
  
 Varje förvaringsinstitut för de  
 värdepappersfonder  
 som ska ingå i fusionen ska i ett ut- låtande för var och en av de fonder vars tillgångar institutet förvarar bekräfta att uppgifterna i fusionsplanen enligt 3 § andra stycket 1, 6 och 7 är förenliga med bestämmelserna i denna lag och fondernas fondbestämmelser. 
 Varje förvaringsinstitut för de  
 investeringsfonder  
 som ska ingå i fusionen ska i ett ut- låtande för var och en av de fonder vars tillgångar institutet förvarar bekräfta att uppgifterna i fusionsplanen enligt 3 § andra stycket 1, 6 och 7 är förenliga med bestämmelserna i denna lag och fondernas fondbestämmelser. 
 7 § 
  
 105 
  
 Det eller de fondbolag som förvaltar de  
 värdepappersfonder  
 som ska ingå i fusionen ska på begäran lämna revisorns ytt- rande enligt 6 § kostnadsfritt till andelsägarna i de överlåtande och övertagande  
 värdepappers- fonderna 
 . 
 Det eller de fondbolag som förvaltar de  
 investeringsfonder  
 som ska ingå i fusionen ska på begäran lämna revisorns ytt- rande enligt 6 § kostnadsfritt till andelsägarna i de överlåtande och övertagande  
 investerings- fonderna 
 . 
 8 § 
  
 106 
  
 När tillstånd till fusionen har getts ska de fondbolag som för- valtar  
 värdepappersfonderna  
 som ingår i fusionen tillhandahålla lämplig och rättvisande infor- mation om fusionen till andels- 
 När tillstånd till fusionen har getts ska de fondbolag som för- valtar  
 investeringsfonderna  
 som ingår i fusionen tillhandahålla lämplig och rättvisande infor- mation om fusionen till andels- 
  
 104 
  
 Senaste lydelse 2011:882. 
  
 105 
  
 Senaste lydelse 2011:882. 
  
 106 
  
 Senaste lydelse 2011:882 
  
 . 
  
 189 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 ägarna i fonderna. ägarna i fonderna. 
 Av informationen ska det framgå 
  
 1. 
  
 bakgrunden till och syftet med fusionen, 
  
 2. 
  
 de konsekvenser fusionen kan få för andelsägarna, 
  
 3. 
  
 vilka rättigheter andelsägarna har i samband med fusionen en- ligt 11 §, och 
  
 4. 
  
 uppgifter om förfarandet och den planerade tidpunkten för genomförandet av fusionen. 
  
 Tillsammans med informa- 
  
 Tillsammans 
  
 med informa- 
  
 tionen till andelsägarna i en över- 
  
 tionen till andelsägarna i en över- 
  
 låtande  
 värdepappersfond  
 ska den 
  
 låtande  
 investeringsfond  
 ska den 
  
 övertagande 
  
 värdepappersfondens 
  
 övertagande 
  
 investeringsfondens 
  
 faktablad lämnas. Om fakta- 
  
 faktablad lämnas. Om fakta- 
  
 bladet ändrats i samband med 
  
 bladet ändrats i samband med 
  
 fusionen ska det också lämnas 
  
 fusionen ska det också lämnas 
  
 till andelsägarna i den över- 
  
 till andelsägarna i den över- 
  
 tagande  
 värdepappersfonden. 
  
 tagande  
 investeringsfonden. 
  
 Informationen enligt första– 
  
 Informationen enligt första– 
  
 tredje styckena ska även till- 
  
 tredje styckena ska även till- 
  
 handahållas 
  
 den som innan 
  
 handahållas 
  
 den som innan 
  
 fusionen genomförs tecknar an- 
  
 fusionen genomförs tecknar an- 
  
 delar i någon av  
 värdepappers- 
  
 delar i någon av  
 investerings- 
  
 fonderna  
 samt den som begär 
  
 fonderna  
 samt den som begär 
  
 sådan information som avses i 
  
 sådan information som avses i 
  
 4 kap. 20 § första stycket. 
  
 4 kap. 20 § första stycket. 
  
 9 § 
  
 107 
  
 Det fondbolag som förvaltar 
  
 Det fondbolag som förvaltar 
  
 en överlåtande  
 värdepappersfond 
  
 en överlåtande 
  
 investeringsfond 
  
 ska ansöka om tillstånd till 
  
 ska ansöka om tillstånd till 
  
 fusion hos Finansinspektionen. 
  
 fusion hos Finansinspektionen. 
  
 Följande handlingar ska lämnas tillsammans med ansökan: 
  
 1. 
  
 fusionsplan enligt 3 §, 
  
 2. 
  
 utlåtande av förvaringsinstitut enligt 5 §, 
  
 3. 
  
 revisorns yttrande enligt 6 §, och 
  
 4. 
  
 den information som ska tillhandahållas andelsägarna enligt 8 §. 
  
 107  
 Senaste lydelse 2011:882. 
 190 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 Om en ansökan inte är fullständig, ska Finansinspektionen senast tio arbetsdagar från det att en ansökan har lämnats in begära att fondbolaget kompletterar den. 
  
 10 § 
  
 Finansinspektionen ska ge 
  
 Finansinspektionen ska ge 
  
 tillstånd till en fusion om 
  
 tillstånd till en fusion om 
  
 1. kraven enligt 3, 5, 6, 8 och 
  
 1. kraven enligt 3, 5, 6, 8 och 
  
 9 §§ är uppfyllda, och 
  
 9 §§ är uppfyllda, och 
  
 2. andelarna i den övertag- 
  
 2. andelarna i den övertag- 
  
 ande  
 värdepappersfonden  
 får mark- 
  
 ande  
 investeringsfonden  
 får mark- 
  
 nadsföras i de länder där an- 
  
 nadsföras i de länder där an- 
  
 delarna i den överlåtande  
 värde- 
  
 delarna i den överlåtande  
 inve- 
  
 pappersfonden  
 marknadsförs en- 
  
 steringsfonden  
 marknadsförs en- 
  
 ligt 2 kap. 15 c §. 
  
 ligt 2 kap. 15 c §. 
  
 Finansinspektionen ska inom 20 arbetsdagar från det att en full- ständig ansökan har lämnats in underrätta fondbolaget om sitt beslut i 
  
 tillståndsfrågan. 
  
 11 § 
  
 108 
  
 Andelsägarna i de  
 värdepap- 
  
 Andelsägarna i de  
 investe- 
  
 persfonder  
 som ska ingå i en 
  
 ringsfonder  
 som ska ingå i en 
  
 fusion har rätt att få sina fond- 
  
 fusion har rätt att få sina fond- 
  
 andelar inlösta innan 
  
 fusionen 
  
 andelar inlösta innan 
  
 fusionen 
  
 genomförs, utan att andra avgif- 
  
 genomförs, utan att andra avgif- 
  
 ter tas ut än vad som motsvarar 
  
 ter tas ut än vad som motsvarar 
  
 kostnaderna för 
  
 att 
  
 avveckla 
  
 kostnaderna 
  
 för 
  
 att 
  
 avveckla 
  
 värdepapper med 
  
 anledning av 
  
 värdepapper 
  
 med 
  
 anledning av 
  
 begärd inlösen. 
  
 begärd inlösen. 
  
 I stället för inlösen av fond- 
  
 I stället för inlösen av fond- 
  
 andelarna får andelsägarna låta 
  
 andelarna får andelsägarna låta 
  
 byta dessa mot andelar i en annan 
  
 byta dessa mot andelar i en annan 
  
 värdepappersfond  
 eller ett annat 
  
 investeringsfond  
 eller 
  
 ett annat 
  
 fondföretag med liknande place- 
  
 fondföretag med liknande place- 
  
 ringsinriktning som förvaltas av 
  
 ringsinriktning som förvaltas av 
  
 samma fondbolag eller av ett 
  
 samma fondbolag eller av ett 
  
 bolag som direkt eller indirekt har 
  
 bolag som direkt eller indirekt har 
  
 samma ledning eller ägare som 
  
 samma ledning eller ägare som 
  
 108  
 Senaste lydelse 2011:882. 
 191 
 Författningsförslag SOU 2012:67 
 fondbolaget. fondbolaget. 
 Möjlighet att begära inlösen eller utbyte av fondandelar enligt första och andra styckena ska ges under minst 30 dagar från den dag information om fusionen lämnas till andelsägarna enligt 8 §. Möjlig- heten ska upphöra senast fem arbetsdagar före dagen för beräkning av utbytesförhållandet enligt 4 §. 
 12 § 
  
 109 
  
 Finansinspektionen får, efter 
  
 Finansinspektionen får, efter 
  
 ansökan av ett fondbolag eller 
  
 ansökan av ett fondbolag eller 
  
 utan sådan ansökan, tillåta eller 
  
 utan sådan ansökan, tillåta eller 
  
 kräva att ett fondbolag senare- 
  
 kräva att ett fondbolag senare- 
  
 lägger försäljning och inlösen av 
  
 lägger försäljning och inlösen av 
  
 andelar i en  
 värdepappersfond 
  
 andelar i en  
 investeringsfond  
 som 
  
 som ingår i en fusion, om det är 
  
 ingår i en fusion, om det är 
  
 motiverat med hänsyn till fond- 
  
 motiverat med hänsyn till fond- 
  
 andelsägarnas intressen. En så- 
  
 andelsägarnas intressen. En så- 
  
 dan senareläggning får inte på- 
  
 dan senareläggning får inte på- 
  
 verka andelsägarnas rättigheter 
  
 verka andelsägarnas rättigheter 
  
 enligt 11 §. 
  
 enligt 11 §. 
  
 Finansinspektionen ska underrätta behörig myndighet i ett land där fondandelar marknadsförs enligt 2 kap. 15 c § om sitt beslut. Fondbolaget ska underrätta andelsägarna om beslutet. 
 Så snart orsakerna till senareläggningen upphört ska fondbolaget anmäla detta till Finansinspektionen. 
 13 § 
  
 110 
  
 Värdepappersfonder  
 som in- 
  
 Investeringsfonder  
 som ingår i 
  
 går i en fusion och andelsägarna 
  
 en fusion och andelsägarna i 
  
 i fonderna får inte belastas med 
  
 fonderna får inte belastas med 
  
 kostnader som uppkommer i sam- 
  
 kostnader som uppkommer i 
  
 band med förberedandet och 
  
 samband med förberedandet och 
  
 genomförandet av fusionen. 
  
 genomförandet av fusionen. 
  
 109 
  
 Senaste lydelse 2011:882. 
  
 110 
  
 Senaste lydelse 2011:882. 
  
 192 
 SOU 2012:67 Författningsförslag 
 14 § 
  
 111 
  
 En fusion får genomföras tidigast tre månader från det att Finans- 
  
 inspektionen gett tillstånd till fusionen. 
  
 Vid 
  
 genomförandet 
  
 av 
  
 Vid 
  
 genomförandet 
  
 av 
  
 fusionen inträder följande rätts- 
  
 fusionen inträder följande rätts- 
  
 verkningar. 
  
 verkningar. 
  
 1. Den överlåtande  
 värdepap- 
  
 1. Den överlåtande  
 investe- 
  
 persfondens  
 tillgångar och skulder 
  
 ringsfondens  
 tillgångar och skul- 
  
 överförs 
  
 till 
  
 den 
  
 övertagande 
  
 der överförs till den övertagande 
  
 värdepappersfonden. 
  
 investeringsfonden. 
  
 2. Andelsägarna i den över- 
  
 2. Andelsägarna i den över- 
  
 låtande 
  
 värdepappersfonden 
  
 blir 
  
 låtande 
  
 investeringsfonden 
  
 blir 
  
 andelsägare i 
  
 den 
  
 övertagande 
  
 andelsägare i den 
  
 övertagande 
  
 värdepappersfonden 
  
 och har, i 
  
 investeringsfonden 
  
 och har, i 
  
 förekommande fall, rätt till kon- 
  
 förekommande fall, rätt till kon- 
  
 tant utbetalning av fusionsveder- 
  
 tant utbetalning av fusionsveder- 
  
 lag. 
  
 lag. 
  
 3. Den överlåtande  
 värdepap- 
  
 3. Den överlåtande  
 investe- 
  
 persfonden  
 upplöses. 
  
 ringsfonden  
 upplöses. 
  
 16 § 
  
 112 
  
 Det fondbolag som förvaltar 
  
 Det fondbolag som förvaltar 
  
 den övertagande  
 värdepappers- 
  
 den övertagande 
  
 investerings- 
  
 fonden  
 ska underrätta förvarings- 
  
 fonden  
 ska underrätta förvarings- 
  
 institutet för fonden när över- 
  
 institutet för fonden när över- 
  
 föringen av tillgångar och skulder 
  
 föringen av tillgångar och skulder 
  
 enligt 14 § andra stycket 1 har 
  
 enligt 14 § andra stycket 1 har 
  
 slutförts. 
  
 slutförts. 
  
 Fondbolaget ska underrätta Finansinspektionen när fusionen har genomförts och offentliggöra genomförandet på sin webbplats. 
 17 § 
  
 113 
  
 En  
 värdepappersfond  
 får läggas 
  
 En  
 investeringsfond  
 får läggas 
  
 samman med ett fondföretag 
  
 samman med ett fondföretag 
  
 som i sitt hemland har sådant 
  
 som i sitt hemland har sådant 
  
 tillstånd som avses i Europa- 
  
 tillstånd som avses i Europa- 
  
 parlamentets och rådets direktiv 
  
 parlamentets och rådets direktiv 
  
 111 
  
 Senaste lydelse 2011:882. 
  
 112 
  
 Senaste lydelse 2011:882. 
  
 113 
  
 Senaste lydelse 2011:882. 
  
 193 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 2009/65/EG (gränsöverskridande 
  
 2009/65/EG (gränsöverskridande 
  
 fusion). 
  
 fusion). 
  
 18 § 
  
 114 
  
 Vid 
  
 en 
  
 gränsöverskridande 
  
 Vid 
  
 en 
  
 gränsöverskridande 
  
 fusion 
  
 mellan 
  
 en överlåtande 
  
 fusion 
  
 mellan 
  
 en 
  
 överlåtande 
  
 värdepappersfond  
 och ett över- 
  
 investeringsfond  
 och ett över- 
  
 tagande fondföretag gäller följ- 
  
 tagande fondföretag gäller följ- 
  
 ande 
  
 bestämmelser 
  
 i 
  
 detta 
  
 ande 
  
 bestämmelser 
  
 i detta 
  
 kapitel: 
  
 kapitel: 
  
 1 § om vad en fusion innebär, 
  
 1 § om vad en fusion innebär, 
  
 2 § om fusionsvederlag, 
  
 2 § om fusionsvederlag, 
  
 3 § om fusionsplan, 
  
 3 § om fusionsplan, 
  
 5 § om utlåtande av förvar- 
  
 5 § om utlåtande av förvar- 
  
 ingsinstitut, 
  
 ingsinstitut, 
  
 6 och 7 §§ om revisorsgransk- 
  
 6 och 7 §§ om revisorsgransk- 
  
 ning, 
  
 ning, 
  
 8 § om information till fond- 
  
 8 § om information till fond- 
  
 andelsägare, 
  
 andelsägare, 
  
 9 och  
 19–21 
  §§ om tillstånd 
  
 9 och  
 19–21 
  §§ om tillstånd 
  
 till fusion, 
  
 till fusion, 
  
 11 § 
  
 om 
  
 fondandelsägarnas 
  
 11 § 
  
 om 
  
 fondandelsägarnas 
  
 rättigheter vid en fusion, 
  
 rättigheter vid en fusion, 
  
 12 § om senareläggning av för- 
  
 12 § om senareläggning av för- 
  
 säljning och inlösen av fond- 
  
 säljning och inlösen av fond- 
  
 andelar, 
  
 andelar, 
  
 13 § om kostnader i samband 
  
 13 § om kostnader i samband 
  
 med en fusion, och 
  
 med en fusion, och 
  
 14 § andra stycket och 15 § 
  
 14 § andra stycket och 15 § 
  
 om fusionens rättsverkningar. 
  
 om fusionens rättsverkningar. 
  
 Det som anges om en över- 
  
 Det som anges om en över- 
  
 tagande 
  
 värdepappersfond 
  
 eller 
  
 tagande  
 investeringsfond  
 eller ett 
  
 ett fondbolag som förvaltar en 
  
 fondbolag 
  
 som 
  
 förvaltar en 
  
 sådan fond i  
 1–3 
  och 5 §§, 8 § 
  
 sådan fond i  
 1–3 
  och 5 §§, 8 § 
  
 tredje 
  
 stycket 
  
 första 
  
 meningen 
  
 tredje stycket 
  
 första 
  
 meningen 
  
 och 14 § andra stycket gäller på 
  
 och 14 § andra stycket gäller på 
  
 motsvarande sätt för ett över- 
  
 motsvarande sätt för ett över- 
  
 tagande fondföretag eller ett för- 
  
 tagande fondföretag eller ett för- 
  
 114  
 Senaste lydelse 2011:882. 
 194 
 SOU 2012:67 Författningsförslag 
  
 valtningsbolag som förvaltar ett 
  
 valtningsbolag som förvaltar ett 
  
 sådant fondföretag. 
  
 sådant fondföretag. 
  
 21 § 
  
 115 
  
 Finansinspektionen ska god- 
  
 Finansinspektionen ska god- 
  
 känna att en överlåtande  
 värde- 
  
 känna att en överlåtande  
 inve- 
  
 pappersfond  
 får ingå i en gräns- 
  
 steringsfond  
 får ingå i en gräns- 
  
 överskridande fusion om 
  
 överskridande fusion om 
  
 1. kraven enligt 3, 5, 6, 8, 9 
  
 1. kraven enligt 3, 5, 6, 8, 9 
  
 och 19 §§ är uppfyllda, 
  
 och 19 §§ är uppfyllda, 
  
 2. behörig myndighet i det 
  
 2. behörig myndighet i det 
  
 övertagande fondföretagets hem- 
  
 övertagande fondföretagets hem- 
  
 land inte har meddelat att den 
  
 land inte har meddelat att den 
  
 har invändningar mot den infor- 
  
 har invändningar mot den infor- 
  
 mation som ska lämnas till an- 
  
 mation som ska lämnas till an- 
  
 delsägarna i fondföretaget, och 
  
 delsägarna i fondföretaget, och 
  
 3. andelarna i det övertag- 
  
 3. andelarna i det övertagande 
  
 ande fondföretaget får marknads- 
  
 fondföretaget får marknadsföras i 
  
 föras i de länder där andelarna i 
  
 de länder där andelarna i den 
  
 den överlåtande  
 värdepappers- 
  
 överlåtande 
  
 investeringsfonden 
  
 fonden  
 marknadsförs enligt 2 kap. 
  
 marknadsförs enligt 2 kap. 15 c § 
  
 15 c § samt här i landet. 
  
 samt här i landet. 
  
 Finansinspektionen ska inom 20 arbetsdagar från det att en full- ständig ansökan har lämnats in underrätta fondbolaget om sitt be- slut. 
 Finansinspektionen ska underrätta behörig myndighet i det över- tagande fondföretagets hemland om beslutet. 
  
 22 § 
  
 116 
  
 Vid 
  
 en 
  
 gränsöverskridande 
  
 Vid en gränsöverskridande 
  
 fusion 
  
 där 
  
 en  
 värdepappersfond 
  
 fusion där en  
 investeringsfond  
 är 
  
 är övertagande fond gäller följ- 
  
 övertagande fond gäller följande 
  
 ande bestämmelser i detta kapitel: 
  
 bestämmelser i detta kapitel: 
  
 4 
  
 § om tidpunkt för beräk- 
  
 4 
  
 § om tidpunkt för beräk- 
  
 ning av utbytesförhållande, 
  
 ning av utbytesförhållande, 
  
 7 
  
 § om revisorns yttrande, 
  
 7 
  
 § om revisorns yttrande, 
  
 8 
  
 och 23 §§ om information 
  
 8 
  
 och 23 §§ om information 
  
 till fondandelsägare, 
  
 till fondandelsägare, 
  
 115 
  
 Senaste lydelse 2011:882. 
  
 116 
  
 Senaste lydelse 2011:882. 
  
 195 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 11 § om fondandelsägarnas rättigheter vid en fusion, 
 12 § om senareläggning av för- säljning och inlösen av fond- andelar, 
 13 § om kostnader i samband med en fusion, 
 14 § första stycket om tid- punkt för genomförande av en fusion, samt 
 16 § om underrättelse och offentliggörande. 
 11 § om fondandelsägarnas rättigheter vid en fusion, 
 12 § om senareläggning av för- säljning och inlösen av fond- andelar, 
 13 § om kostnader i samband med en fusion, 
 14 § första stycket om tid- punkt för genomförande av en fusion, samt 
 16 § om underrättelse och offentliggörande. 
  
 23 § 
  
 117 
  
 Finansinspektionen ska, efter 
  
 Finansinspektionen ska, efter 
  
 det att behörig myndighet i det 
  
 det att behörig myndighet i det 
  
 överlåtande fondföretagets hem- 
  
 överlåtande fondföretagets hem- 
  
 land överlämnat en kopia av an- 
  
 land överlämnat en kopia av an- 
  
 sökan om tillstånd till fusionen, 
  
 sökan om tillstånd till fusionen, 
  
 bedöma om informationen till 
  
 bedöma om informationen till 
  
 andelsägarna i den övertagande 
  
 andelsägarna i den övertagande 
  
 värdepappersfonden 
  
 uppfyller 
  
 investeringsfonden 
  
 uppfyller 
  
 kraven i 8 §. Finansinspektionen 
  
 kraven i 8 §. Finansinspektionen 
  
 får senast 15 arbetsdagar från 
  
 får senast 15 arbetsdagar från 
  
 det att kopian av ansökan över- 
  
 det att kopian av ansökan över- 
  
 lämnats begära att det fondbolag 
  
 lämnats begära att det fondbolag 
  
 som förvaltar 
  
 den 
  
 övertagande 
  
 som förvaltar 
  
 den 
  
 övertagande 
  
 värdepappersfonden 
  
 förtydligar 
  
 investeringsfonden 
  
 förtydligar 
  
 informationen. Inspektionen ska 
  
 informationen. Inspektionen ska 
  
 omgående underrätta 
  
 behörig 
  
 omgående 
  
 underrätta behörig 
  
 myndighet i 
  
 det 
  
 överlåtande 
  
 myndighet 
  
 i 
  
 det 
  
 överlåtande 
  
 fondföretagets 
  
 hemland 
  
 om en 
  
 fondföretagets hemland om en 
  
 sådan begäran. 
  
 sådan begäran. 
  
 Finansinspektionen ska senast 20 arbetsdagar från det att fond- bolaget har lämnat in kompletterande information underrätta be- hörig myndighet i det överlåtande fondföretagets hemland om huru- vida informationen uppfyller kraven. 
  
 117  
 Senaste lydelse 2011:882. 
 196 
 SOU 2012:67 Författningsförslag 
  
 26 § 
  
 118 
  
 En  
 värdepappersfond  
 får inte 
  
 En  
 investeringsfond  
 får inte 
  
 ombildas till en specialfond. 
  
 ombildas till en specialfond. 
  
 10 kap. 
  
 1 § 
  
 119 
  
 Finansinspektionen har till- 
  
 Finansinspektionen har till- 
  
 syn över fondbolag, förvalt- 
  
 syn över fondbolag, förvalt- 
  
 ningsbolag som avses i 1 kap. 6 
  
 ningsbolag som avses i 1 kap. 6 §, 
  
 och 8  
 § 
 § 
 , fondföretag som avses i 
  
 fondföretag som avses i 1 kap. 
  
 1 kap. 7  
 och 9 §§  
 samt förvar- 
  
 7 § samt förvaringsinstitut. 
  
 ingsinstitut. 
 För fondbolag och svenska förvaringsinstitut omfattar tillsynen att verksamheten drivs enligt denna lag, andra författningar som reg- lerar företagets verksamhet, fondbestämmelserna, företagets bolags- ordning, stadgar eller reglemente och interna instruktioner som har 
  
 sin grund i en författning som reglerar företagets verksamhet. 
  
 För 
  
 förvaltningsbolag 
  
 och 
  
 För 
  
 förvaltningsbolag 
  
 och 
  
 fondföretag 
  
 samt 
  
 förvarings- 
  
 fondföretag 
  
 samt 
  
 förvarings- 
  
 institut 
  
 som 
  
 driver 
  
 verksamhet 
  
 institut 
  
 som 
  
 driver 
  
 verksamhet 
  
 från filial i Sverige omfattar till- 
  
 från filial i Sverige omfattar till- 
  
 synen att företaget följer de lagar 
  
 synen att företaget följer de lagar 
  
 och andra 
  
 författningar 
  
 som 
  
 och andra 
  
 författningar 
  
 som 
  
 gäller för företagets verksamhet 
  
 gäller för företagets verksamhet 
  
 i Sverige samt, när en  
 värde- 
  
 i Sverige samt, när en  
 inve- 
  
 pappersfond  
 förvaltas enligt 1 kap. 
  
 steringsfond  
 förvaltas enligt 1 kap. 
  
 6 b §, det som anges i fondbe- 
  
 6 b §, det som anges i fondbe- 
  
 stämmelserna. 
  
 stämmelserna. 
  
 12 kap. 
  
 5 § 
  
 120 
  
 Finansinspektionen 
  
 ska 
  
 Finansinspektionen 
  
 ska 
  
 omedelbart underrätta behöriga 
  
 omedelbart underrätta behöriga 
  
 myndigheter i de andra länder 
  
 myndigheter i de andra länder 
  
 inom EES där ett fondbolag 
  
 inom EES där ett fondbolag 
  
 marknadsför andelar i en  
 värde- 
  
 marknadsför andelar i en  
 inve- 
  
 pappersfond 
  
 som bolaget 
  
 för- 
  
 steringsfond 
  
 som bolaget 
  
 för- 
  
 118 
  
 Senaste lydelse 2011:882. 
  
 119 
  
 Senaste lydelse 2011:882. 
  
 120 
  
 Senaste lydelse 2011:882. 
  
 197 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 valtar, när någon åtgärd enligt 1, 
  
 valtar, när någon åtgärd enligt 1, 
  
 3 eller 4 § har vidtagits mot bo- 
  
 3 eller 4 § har vidtagits mot bo- 
  
 laget. 
  
 laget. 
  
 15 § 
  
 121 
  
 Om ett förvaltningsbolag som 
  
 Om ett förvaltningsbolag som 
  
 driver verksamhet i Sverige efter 
  
 driver verksamhet i Sverige efter 
  
 anmälan enligt 1 kap. 6 § åsido- 
  
 anmälan enligt 1 kap. 6 § åsido- 
  
 sätter 
  
 sina 
  
 skyldigheter enligt 
  
 sätter 
  
 sina 
  
 skyldigheter enligt 
  
 denna lag eller andra författ- 
  
 denna lag eller andra författ- 
  
 ningar 
  
 som 
  
 reglerar bolagets 
  
 ningar 
  
 som 
  
 reglerar bolagets 
  
 verksamhet i Sverige eller fond- 
  
 verksamhet i Sverige eller fond- 
  
 bestämmelserna för en  
 värde- 
  
 bestämmelserna för en  
 investe- 
  
 pappersfond  
 som förvaltas enligt 
  
 ringsfond  
 som förvaltas enligt 
  
 1 kap. 
  
 6 b §, får Finansinspek- 
  
 1 kap. 
  
 6 b §, får Finansinspek- 
  
 tionen förelägga bolaget att göra 
  
 tionen förelägga bolaget att göra 
  
 rättelse. 
  
 rättelse. 
  
 Om förvaltningsbolaget inte följer föreläggandet, ska Finans- inspektionen underrätta behörig myndighet i bolagets hemland. 
  
 Om rättelse inte sker, får 
  
 Om rättelse inte sker, får 
  
 Finansinspektionen vidta sådana 
  
 Finansinspektionen vidta sådana 
  
 åtgärder som avses i 1 § andra 
  
 åtgärder som avses i 1 § andra 
  
 stycket 
  
 första 
  
 meningen eller 
  
 stycket 
  
 första 
  
 meningen eller 
  
 förbjuda förvaltningsbolaget att 
  
 förbjuda förvaltningsbolaget att 
  
 påbörja 
  
 nya 
  
 transaktioner i 
  
 påbörja 
  
 nya 
  
 transaktioner i 
  
 Sverige. Inspektionen får också 
  
 Sverige. Inspektionen får också 
  
 besluta att bolaget inte längre 
  
 besluta att bolaget inte längre 
  
 får förvalta en  
 värdepappersfond 
 . 
  
 får förvalta en  
 investeringsfond 
 . 
  
 Innan en åtgärd enligt detta 
  
 Innan en åtgärd enligt detta 
  
 stycke 
  
 vidtas 
  
 ska inspektionen 
  
 stycke 
  
 vidtas 
  
 ska inspektionen 
  
 underrätta behörig myndighet i 
  
 underrätta behörig myndighet i 
  
 bolagets hemland. I brådskande 
  
 bolagets hemland. I brådskande 
  
 fall får inspektionen dock vidta 
  
 fall får inspektionen dock vidta 
  
 en sådan åtgärd utan föregående 
  
 en sådan åtgärd utan föregående 
  
 föreläggande enligt första stycket 
  
 föreläggande enligt första stycket 
  
 eller underrättelse till hemlands- 
  
 eller underrättelse till hemlands- 
  
 myndigheten. Denna, Europeiska 
  
 myndigheten. Denna, Europeiska 
  
 kommissionen 
  
 och Europeiska 
  
 kommissionen 
  
 och Europeiska 
  
 121  
 Senaste lydelse 2012:191. 
 198 
 SOU 2012:67 Författningsförslag 
  
 värdepappers- och marknads- 
  
 värdepappers- och marknads- 
  
 myndigheten ska då underrättas 
  
 myndigheten ska då underrättas 
  
 så snart som möjligt. 
  
 så snart som möjligt. 
  
 Om Finansinspektionen har vidtagit en åtgärd enligt tredje stycket utan föregående föreläggande eller underrättelse till hemlandsmyndig- heten och kommissionen därefter har beslutat att åtgärden ska undan- röjas, ska inspektionen göra det. 
 13 kap. 
 1 § 
  
 122 
  
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 
  
 1. 
  
 vilka poster som får räknas in i startkapitalet enligt 2 kap. 4 §, 
  
 2. 
  
 vilka poster som får räknas in i egna medel enligt 2 kap. 8, 9 och 11 §§, 
  
 3. 
  
 på vilket språk underrättelsen enligt 2 kap. 15 c § första stycket ska skrivas, 
  
 4. 
  
 hur fondbolaget ska offentliggöra handlingarna enligt 2 kap. 15 c § tredje stycket, 
  
 5. 
  
 vad ett fondbolag ska iaktta för att uppfylla skyldigheterna i 2 kap. 17 och 17 b §§, 
  
 6. 
  
 vilken information som ska lämnas i underrättelsen till andels- ägare enligt 4 kap. 9 a § och på vilket sätt underrättelsen ska lämnas, 
  
 7. 
  
 tillhandahållande av informationsbroschyr och faktablad enligt 4 kap. 20 §, 
  
 8. 
  
 på vilket språk informationen enligt 4 kap. 20 § ska tillhanda- hållas, 
  
 9. kriterier för de finansiella tillgångar som medel i en  
 värde- pappersfond  
 får placeras i enligt 5 kap. 1 § andra stycket första meningen, 
 9. kriterier för de finansiella tillgångar som medel i en  
 inve- steringsfond  
 får placeras i enligt 5 kap. 1 § andra stycket första meningen, 
  
 10. 
  
 vilka tekniker och instrument ett fondbolag får använda en- ligt 5 kap. 1 § tredje stycket samt villkor och gränser för sådan an- vändning, 
  
 11. 
  
 det system för riskhantering som ett fondbolag ska ha enligt 5 kap. 2 § första och andra styckena, 
  
 12. 
  
 kriterier för indexfonder enligt 5 kap. 7 §, 
  
 122  
 Senaste lydelse 2011:882. 
 199 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 13. beräkning av exponeringar enligt 5 kap. 13 och 14 §§, 
 14. på vilket sätt underrättelsen till andelsägarna enligt 5 a kap. 7 § ska lämnas, 
  
 15. 
  
 vilka fel och försummelser som ska rapporteras enligt 5 a kap. 
  
 18 §, 
  
 16. 
  
 förutsättningar för överföring av finansiella instrument och förvaltning enligt 5 a kap. 37 och 46 §§, 
  
 17.  
 hur beräkning och redo- visning av en specialfonds risk- nivå ska utföras enligt 6 kap. 4 §, 
 17. kriterier för att en inve- steringsfonds medel ska få place- ras i sådana finansiella tillgångar som avses i artikel 50 a i Europa- parlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG, 
  
 18. 
  
 vilka åtgärder som ett fondbolag ska vidta om det tar emot medel med redovisningsskyldighet enligt 7 kap. 1 §, 
  
 19. 
  
 vilka åtgärder som ett fondbolag ska vidta för att uppfylla de krav som följer av bestämmelserna i 7 kap. 3 §, 
  
 20. 
  
 vad informationen enligt 8 kap. 8 § ska innehålla, hur den ska utformas, på vilket sätt den ska tillhandahållas och vad som ska bi- fogas informationen, 
  
 21. 
  
 på vilket språk de handlingar som ska lämnas tillsammans med ansökan enligt 8 kap. 19 § ska upprättas, 
  
 22. 
  
 vilka upplysningar som fondbolag, förvaltningsbolag, fondföre- tag samt förvaringsinstitut ska lämna till Finansinspektionen enligt 10 kap. 2 § första stycket och när upplysningarna ska lämnas, och 
  
 23. 
  
 sådana avgifter för tillsyn som avses i 10 kap. 11 §. 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 22 juli 2013. 
  
 2. 
  
 Fondbolag, förvaltningsbolag och värdepappersinstitut som vid ikraftträdandet har tillstånd att driva verksamhet avseende special- fonder enligt denna lag får fortsätta med sådan verksamhet, om en ansökan om tillstånd eller anmälan om registrering enligt lagen (2013:000) om förvaltare av alternativa investeringsfonder ges in till Finansinspektionen senast den 22 juli 2014. För bolaget eller förvaltaren ska under denna tid, eller till dess att ansökan slutligt har prövats, bestämmelserna om specialfonder i denna lag i dess tidigare lydelse gälla. Verksamheten ska upphöra den 22 juli 2014 om en ansökan om tillstånd inte har getts in till inspektionen senast den dagen eller, om en ansökan enligt lagen om förvaltare av alter- 
  
 200 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 nativa investeringsfonder har getts in dessförinnan, från dagen för ett lagakraftvunnet beslut genom vilket ansökan har avslagits. 
 3. Ett värdepappersinstitut som den 22 juli 2013 förvaltar en specialfond får, efter Finansinspektionens tillstånd, överlåta förvalt- ningen av fonden till en  
 AIF-förvaltare, 
  om överlåtelsen sker och  
 AIF-förvaltaren 
  har sökt tillstånd enligt lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder, senast den 22 juli 2014. På sådana överlåtelser ska vad som sägs om information och förvaltarens skyl- digheter i 9 kap. 4 och 5 §§ i denna lag tillämpas. 
 201 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 12 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i aktiebolagslagen (2005:551) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om aktiebolagslagen (2005:551) att 5 kap. 6 §, 6 kap. 2 §, 21 kap. 4 och 7 §§ samt rubrikerna närmast före 21 kap. 4 och 7 §§ ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 5 
  
 kap. 
  
 6 § 
 I de fall som avses i 4 kap. 
 43 §  
 skall  
 såväl aktieägaren som rättighetsinnehavaren föras in i aktieboken med uppgift om namn och personnummer, orga- nisationsnummer eller annat identifieringsnummer samt post- adress. Dessutom  
 skall  
 i aktie- boken antecknas vad som gäller om rättigheten. När det styrks att rättigheten har förändrats eller upphört,  
 skall  
 detta anteck- nas. 
  
 Om en god man på grund av 
  
 ett 
  
 förordnande enligt 11 kap. 
  
 3 § 
  
 första stycket 5 föräldra- 
  
 balken förvaltar aktier för en blivande aktieägares räkning,  
 skall  
 den blivande ägaren på anmälan av den gode mannen föras in i aktieboken som aktieägare med anteckning om förordnandet och grunden för detta. 
 Ingår aktier i en investe- ringsfond enligt lagen (2004:46) om investeringsfonder,  
 skall  
 det fondbolag som förvaltar fonden föras in i aktieboken som aktie- ägare i stället för fondandels- ägarna. Därvid  
 ska  
 även fondens 
 I de fall som avses i 4 kap. 
 43 §  
 ska  
 såväl aktieägaren som rättighetsinnehavaren föras in i aktieboken med uppgift om namn och personnummer, orga- nisationsnummer eller annat identifieringsnummer samt post- adress. Dessutom  
 ska  
 i aktie- boken antecknas vad som gäller om rättigheten. När det styrks att rättigheten har förändrats eller upphört,  
 ska  
 detta anteck- nas. 
 Om en god man på grund av 
  
 ett 
  
 förordnande enligt 11 kap. 
  
 3 § 
  
 första stycket 5 föräldra- 
  
 balken förvaltar aktier för en blivande aktieägares räkning,  
 ska  
 den blivande ägaren på anmälan av den gode mannen föras in i aktieboken som aktieägare med anteckning om förordnandet och grunden för detta. 
 Ingår aktier i en investe- ringsfond enligt lagen (2004:46) om investeringsfonder  
 eller i en specialfond enligt lagen (2013:000) om förvaltare av alternativa investeringsfonder 
 ,  
 ska  
 det fond- bolag  
 eller den  
  
 AIF-förvaltare 
  
 202 
 SOU 2012:67 Författningsförslag 
  
 beteckning antecknas. 
  
 som förvaltar fonden föras in i 
  
 aktieboken 
  
 som 
  
 aktieägare 
  
 i stället för 
  
 fondandelsägarna. 
  
 Därvid  
 ska  
 även fondens beteck- 
  
 ning antecknas. 
  
 6 
  
 kap. 
  
 2 § 
  
 Ett aktiebrev  
 skall  
 ange 
  
 Ett aktiebrev  
 ska  
 ange 
  
 1. bolagets firma, organisa- 
  
 1. bolagets firma, organisa- 
  
 tionsnummer 
  
 och 
  
 bolagskate- 
  
 tionsnummer 
  
 och 
  
 bolagskate- 
  
 gori, 
  
 gori, 
  
 2. aktieägarens namn och per- 
  
 2. aktieägarens namn och per- 
  
 sonnummer, 
  
 organisationsnum- 
  
 sonnummer, 
  
 organisationsnum- 
  
 mer eller annat identifierings- 
  
 mer eller annat identifierings- 
  
 nummer, 
  
 nummer, 
  
 3. nummer på de aktier som 
  
 3. nummer på de aktier som 
  
 avses med brevet, 
  
 avses med brevet, 
  
 4. aktiernas slag, om det en- 
  
 4. aktiernas slag, om det en- 
  
 ligt bolagsordningen kan finnas 
  
 ligt bolagsordningen kan finnas 
  
 aktier av olika slag, 
  
 aktier av olika slag, 
  
 5. förbehåll enligt 4 kap. 6, 8, 
  
 5. förbehåll enligt 4 kap. 6, 8, 
  
 18 eller 27 § eller 
  
 20 kap. 31 §, 
  
 18 
  
 eller 27 § 
  
 eller 
  
 20 kap. 31 §, 
  
 om aktierna omfattas av ett så- 
  
 om aktierna omfattas av ett så- 
  
 dant förbehåll, och 
  
 dant förbehåll, och 
  
 6. vilken dag aktiebrevet läm- 
  
 6. vilken dag aktiebrevet läm- 
  
 nades ut. 
  
 nades ut. 
  
 I det fall som avses i 5 kap. 
  
 I det fall som avses i 5 kap. 
  
 6 § tredje stycket 
  
 skall  
 aktie- 
  
 6 § tredje stycket  
 ska  
 aktiebrevet 
  
 brevet i stället för fondandels- 
  
 i 
  
 stället för 
  
 fondandelsägarna 
  
 ägarna ange det fondbolag som 
  
 ange det fondbolag  
 eller den AIF- 
  
 förvaltar fonden liksom fondens 
  
 förvaltare  
 som förvaltar fonden 
  
 beteckning. 
  
 liksom fondens beteckning. 
  
 En uppgift som avses i första stycket 5 kan anges i förkortad form. Förkortningsformer fastställs av regeringen. 
 203 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 21 kap. 
  
 Innehav i investeringsfond 
  
 Innehav i investeringsfond  
 eller 
  
 i specialfond 
  
 4 § 
  
 Den som innehar en andel i 
  
 Den som innehar en andel i 
  
 en investeringsfond anses vid 
  
 en investeringsfond  
 eller i en 
  
 tillämpningen av 1 och 2 §§ inte 
  
 specialfond  
 anses vid tillämp- 
  
 som aktieägare. 
  
 ningen av 1 och 2 §§ inte som 
  
 aktieägare. 
  
 Innehav i investeringsfond 
  
 Innehav i investeringsfond  
 eller 
  
 i specialfond 
  
 7 § 
  
 Den som förvärvar eller inne- 
  
 Den som förvärvar eller inne- 
  
 har en andel i en investerings- 
  
 har en andel i en investerings- 
  
 fond anses vid tillämpningen av 
  
 fond  
 eller i en specialfond  
 anses 
  
 5 § inte som förvärvare av aktier. 
  
 vid tillämpningen av 5 § inte som 
  
 förvärvare av aktier. 
  
 Denna lag träder i kraft den 22 juli 2013. 
 204 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 13 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden 
  
 dels  
 att 1 kap. 4 §, 2 kap. 4 och 5 §§, 8 kap. 19, 22 a, 22 b och 25 §§, 13 kap. 4 § och 16 kap. 3 § ska ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att det i lagen ska införas en ny bestämmelse, 8 kap. 22 c § med följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 
  
 kap. 
  
 4 § 
 I denna lag betyder 
  
 1. 
  
 finansiella instrument 
 : överlåtbara värdepapper, penningmark- nadsinstrument, fondandelar och finansiella derivatinstrument, 
  
 2. 
  
 överlåtbara värdepapper 
 : sådana värdepapper utom betalnings- medel som kan bli föremål för handel på kapitalmarknaden, till exempel: 
  
 a) 
  
 aktier i aktiebolag och motsvarande andelsrätter i andra typer av företag samt depåbevis för aktier, 
  
 b) 
  
 obligationer och andra skuldförbindelser inklusive depåbevis för sådana värdepapper, och 
  
 c) 
  
 andra värdepapper som ger rätt att överlåta eller förvärva så- dana överlåtbara värdepapper som anges i a och b, eller som resul- terar i en kontantavveckling som beräknas utifrån kurser på överlåt- bara värdepapper, valutor, räntor eller avkastningar, råvaror eller andra index eller mått, 
  
 3. 
  
 penningmarknadsinstrument 
 : statsskuldväxlar, inlåningsbevis, företagscertifikat och andra instrument som normalt omsätts på penningmarknaden, dock inte betalningsmedel, 
  
 4.  
 fondandelar 
 : andelar i inve- 
  
 4.  
 fondandelar 
 : andelar i inve- 
  
 steringsfonder, fondföretag och 
  
 steringsfonder,  
  
 AIF-fonder, 
  
 fond- 
  
 andra företag för kollektiva inve- 
  
 företag och andra företag för 
  
 steringar, 
  
 kollektiva investeringar, 
  
 5.  
 finansiella derivatinstrument 
 : sådana derivatinstrument som kan hänföras till någon av följande kategorier: 
 a) optioner, terminskontrakt, swappar, räntesäkringsavtal och varje annat derivatkontrakt som avser värdepapper, valutor, räntor eller 
 205 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 avkastningar, eller andra derivatinstrument, finansiella index eller finansiella mått som kan avvecklas fysiskt eller kontant, 
  
 b) 
  
 optioner, terminskontrakt, swappar, räntesäkringsavtal och varje annat derivatkontrakt som avser råvaror, som måste avvecklas kontant eller kan avvecklas kontant på en av parternas begäran, på grund av ett annat skäl än utebliven betalning eller någon annan händelse som leder till att kontraktet upphör, 
  
 c) 
  
 optioner, terminskontrakt, swappar och varje annat derivat- kontrakt som avser råvaror som kan avvecklas fysiskt förutsatt att de handlas på en reglerad marknad eller en handelsplattform, 
  
 d) 
  
 optioner, terminskontrakt, swappar, terminskontrakt som inte är upptagna till handel på en reglerad marknad eller en motsvarande marknad utanför EES (forwards) och varje annat derivatkontrakt som 
  
 - 
  
 avser råvaror, 
  
 - 
  
 kan avvecklas fysiskt, 
  
 - 
  
 inte omnämns i c och som inte är för kommersiella ändamål, och 
  
 - 
  
 som anses ha egenskaper som andra derivat avseende finansiella instrument, med utgångspunkt från bland annat om clearing och avveckling sker via erkända system för clearing eller om de är före- mål för regelmässiga marginalsäkerhetskrav, 
  
 e) 
  
 derivatinstrument för överföring av kreditrisk, 
  
 f) 
  
 finansiella kontrakt avseende prisdifferenser, 
  
 g) 
  
 optioner, terminskontrakt, swappar, räntesäkringsavtal och varje annat derivatkontrakt som avser klimatvariationer, fraktavgif- ter, utsläppsrätter eller inflationstakten eller någon annan officiell ekonomisk statistik, som måste avvecklas kontant eller kan avveck- las kontant på en av parternas begäran, på grund av ett annat skäl än utebliven betalning eller någon annan händelse som leder till att kontraktet upphör, samt varje annat derivatkontrakt som 
  
 - 
  
 avser tillgångar, rättigheter, skyldigheter, index och åtgärder som inte tidigare omnämnts i denna punkt, och 
  
 - 
  
 anses ha egenskaper som andra derivat avseende finansiella instru- ment, med utgångspunkt från bland annat om det handlas på en reglerad marknad eller en handelsplattform, om clearing och avveck- ling sker via erkända system för clearing eller om de är föremål för regelmässiga marginalsäkerhetskrav. 
  
 Ytterligare bestämmelser om vilka derivatinstrument som om- fattas av första stycket 5 d och g finns i artiklarna 38 och 39 i genom- förandeförordningen. 
 206 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 2 kap. 
 4 § 
  
 123 
  
 I lagen (1993:931) om individuellt pensionssparande finns bestäm- melser om rätt för värdepappersinstitut att driva pensionsspar- rörelse. 
 I lagen (2004:46) om inve- steringsfonder finns bestämmelser om rätt för värdepappersbolag och svenska kreditinstitut som har tillstånd för portföljförvaltning en- ligt 2 kap. 1 § 4 denna lag att driva fondverksamhet som avser specialfonder. 
 2 kap. 
 5 § 
  
 124 
  
 Tillstånd enligt 1 § behövs inte för 
  
 1. 
  
 Sveriges riksbank, Riksgäldskontoret och Kammarkollegiet, 
  
 2. 
  
 anknutna ombud för de verksamheter som anges i 1 kap. 5 § 1, 
  
 3. 
  
 börs som driver verksamhet med stöd av sitt tillstånd, 
  
 4. 
  
 försäkringsföretag med tillstånd enligt försäkringsrörelse- lagen (2010:2043), 
  
 5. 
  
 företag inom en koncern som tillhandahåller investeringstjänster uteslutande till andra företag i koncernen, 
  
 6. 
  
 fysiska och juridiska personer som tillhandahåller investe- ringstjänster, om tjänsten tillhandahålls tillfälligt i samband med annan yrkesmässig verksamhet som regleras av 
  
 a) 
  
 bestämmelser i lag eller annan författning, eller 
  
 b) 
  
 etiska regler som avser yrkesverksamheten i fråga och som inte utesluter att tjänsten tillhandahålls, 
  
 7. 
  
 fysiska och juridiska personer som inte tillhandahåller investe- ringstjänster eller utför investeringsverksamhet utom handel för egen räkning, såvida de inte 
  
 a) 
  
 är marknadsgaranter, eller 
  
 b) 
  
 handlar för egen räkning utanför en reglerad marknad eller en handelsplattform på ett organiserat, frekvent och systematiskt sätt genom att tillhandahålla ett system som är tillgängligt för någon utomstående i syfte att handla med denne, 
  
 123 
  
 Ändringen innebär att andra stycket upphävs. 
  
 124 
  
 Senaste lydelse 2010:2075. 
  
 207 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 8. 
  
 företag som tillhandahåller investeringstjänster som uteslut- ande består i förvaltning av ett program som syftar till delägarskap för de anställda i företaget, 
  
 9. 
  
 företag som tillhandahåller både 
  
 a) 
  
 investeringstjänster som uteslutande består i förvaltning av program som syftar till delägarskap för de anställda i företaget, och 
  
 b) 
  
 andra investeringstjänster än sådana som anges i a uteslutande till andra företag i koncernen, 
  
 10. fondbolag, förvaltnings- bolag och fondföretag som får driva verksamhet enligt lagen (2004:46) om investeringsfonder, 
 10. fondbolag, förvaltnings- bolag och fondföretag som får driva verksamhet enligt lagen (2004:46) om investeringsfonder  
 samt  
  
 AIF-förvaltare 
  
  som får driva verksamhet enligt lagen (2013:000) av förvaltar 
 e  
 alternativa investe- ringsfonder 
 , 
  
 11. 
  
 företag som handlar med finansiella instrument för egen räk- ning eller tillhandahåller investeringstjänster i fråga om derivat- instrument med råvaror som underliggande tillgång eller sådana derivatkontrakt som avses i 1 kap. 4 § första stycket 5 g till kunderna i sin huvudsakliga verksamhet, om 
  
 a) detta utgör en kompletterande verksamhet eller, om företaget ingår i en koncern, detta utgör en kompletterande verksamhet sett till koncernen i dess helhet, och 
 b) den huvudsakliga verksamheten inte utgörs av tillhandahåll- ande av investeringstjänster eller sådana tjänster som avses i 7 kap. 
  
 1 
  
 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, 
  
 12. 
  
 fysiska och juridiska personer som tillhandahåller investe- ringsrådgivning till kund inom ramen för annan yrkesmässig verk- samhet än sådan som omfattas av bestämmelserna i denna lag, om det inte lämnas någon specifik ersättning för rådgivningen, 
  
 13. 
  
 företag vars huvudsakliga verksamhet utgörs av handel för egen räkning med råvaror eller derivatinstrument med råvaror som underliggande tillgång, om företaget inte ingår i en koncern vars huvudsakliga verksamhet utgörs av tillhandahållande av investerings- tjänster eller sådana tjänster som avses i 7 kap. 1 § lagen om bank- och finansieringsrörelse, 
  
 14. 
  
 företag som tillhandahåller investeringstjänster eller utför investeringsverksamhet 
  
 a) som uteslutande består i handel för egen räkning på mark- nader för finansiella terminer, optioner eller andra derivatinstru- 
 208 
 SOU 2012:67 Författningsförslag 
 ment och på avistamarknader bara i syfte att skydda derivatposi- tioner, eller 
 b) som dels handlar på uppdrag av andra medlemmar på mark- naderna som anges i a eller ställer priser för dem, dels garanteras av clearingdeltagare på dessa marknader, om ansvaret för att avtal som 
  
 ingås av företagen fullgörs bärs av clearingdeltagarna, och 
  
 15. verksamhet enligt 1 § 1 
  
 15. verksamhet enligt 1 § 1 
  
 och 5 som drivs av den som är 
  
 och 5 som drivs av den som är 
  
 registrerad för förmedling av alla 
  
 registrerad för förmedling av alla 
  
 slag av försäkringar eller bara 
  
 slag av försäkringar eller bara 
  
 livförsäkringar 
  
 enligt 2 kap. 3 § 
  
 livförsäkringar enligt 2 kap. 3 § 
  
 lagen (2005:405) om försäkrings- 
  
 lagen (2005:405) om försäkrings- 
  
 förmedling, om 
  
 förmedling, om 
  
 a) verksamheten bara är en 
  
 a) verksamheten bara är en 
  
 sidoverksamhet till försäkrings- 
  
 sidoverksamhet till försäkrings- 
  
 förmedlingen 
  
 och 
  
 bara avser 
  
 förmedlingen 
  
 och 
  
 bara 
  
 avser 
  
 mottagande och vidarebefordran 
  
 mottagande och vidarebefordran 
  
 av order avseende andelar i inve- 
  
 av order avseende andelar i inve- 
  
 steringsfonder eller sådana fond- 
  
 steringsfonder eller sådana fond- 
  
 företag som avses i 1 kap. 7  
 och 
  
 företag 
  
 som 
  
 avses 
  
 i 1 kap. 7 § 
  
 9 §§ 
  
 lagen om 
  
 investerings- 
  
 lagen 
  
 om investeringsfonder, 
  
 fonder samt investeringsrådgiv- 
  
 eller andelar i specialfonder som 
  
 ning till kund avseende sådana 
  
 avses lagen (2013:000) om för- 
  
 andelar, 
  
 valtare av alternativa investe- 
  
 ringsfonder och motsvarande ut- 
  
 ländska  
 AIF-fonder 
 samt inve- 
  
 steringsrådgivning till kund av- 
  
 seende sådana andelar. 
  
 b) kunders order vidarebe- 
  
 b) kunders order vidarebefor- 
  
 fordras bara direkt till fondbolag, 
  
 dras bara direkt till fondbolag, för- 
  
 förvaltningsbolag  
 samt  
 fondföre- 
  
 valtningsbolag 
  
 fondföretag, 
  
 samt 
  
 tag som avses i a, och 
  
 AIF-förvaltare 
  
 som avses i a, och 
  
 c) 
  
 försäkringsförmedlaren i 
  
 c) 
  
 försäkringsförmedlaren i 
  
 denna verksamhet inte tar emot 
  
 denna verksamhet inte tar emot 
  
 kunders medel eller fondandelar. 
  
 kunders medel eller fondandelar. 
  
 Tillstånd krävs inte heller för sådan förvaltning av finansiella instrument som är reglerad i någon annan lag. 
 209 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 8 kap. 
 19 § 
  
 125 
  
 Ett värdepappersinstitut får behandla en enhet som ingår i någon av följande grupper som en jämbördig motpart: 
  
 1. 
  
 värdepappersbolag och utländska värdepappersföretag, 
  
 2. 
  
 kreditinstitut, 
  
 3. 
  
 försäkringsföretag, 
  
 4.  
 värdepappersfonder  
 som 
  
 4.  
 investeringsfonder  
 som 
  
 avses i 1 kap. 1 § första stycket 
  
 avses i 1 kap. 1 § första stycket 
  
 25 lagen (2004:46) om investe- 
  
 25 lagen (2004:46) om investe- 
  
 ringsfonder och fondföretag som 
  
 ringsfonder och fondföretag som 
  
 avses i 1 kap. 7 § första stycket 
  
 avses i 1 kap. 7 § första stycket 
  
 första meningen samma lag samt 
  
 första meningen samma lag samt 
  
 fondbolag eller förvaltningsbolag 
  
 fondbolag eller förvaltningsbolag 
  
 som förvaltar dem, 
  
 som förvaltar dem, 
  
 5. 
  
 pensionsfonder och förvaltningsbolag som förvaltar dem, 
  
 6. 
  
 andra finansiella företag än sådana som avses i  
  
 1–5 
  som har tillstånd att driva verksamhet enligt lagstiftningen i det land där de hör hemma eller som regleras i lagstiftning i det landet, 
  
 7. 
  
 företag som är undantagna från tillståndsplikt enligt 2 kap. 5 § första stycket 13 och 14, 
  
 8. 
  
 nationella regeringar och därmed sammanhängande organ, inklusive offentliga organ som har hand om statsskuld, centralbanker och överstatliga organisationer, samt 
  
 9. 
  
 andra företag än sådana som avses i  
  
 1–8, 
  om de ska betraktas som professionella kunder enligt 16 § första stycket  
 1–3. 
  
 Ett värdepappersinstitut får behandla ett företag som inte ingår i någon av grupperna i första stycket som en jämbördig motpart, om företaget 
  
 1. 
  
 begär att bli behandlat som en jämbördig motpart, och 
  
 2. 
  
 får behandlas som en professionell kund enligt 17 § första stycket. 
  
 Ett värdepappersinstitut får behandla ett företag som en jäm- bördig motpart enligt andra stycket bara om företaget får behand- las som en professionell kund enligt 17 § för sådana tjänster och transaktioner. 
  
 125  
 Senaste lydelse 2011:885. 
 210 
 SOU 2012:67 Författningsförslag 
  
 22 a § 
  
 126 
  
 Ett värdepappersinstitut som 
  
 Ett värdepappersinstitut som 
  
 förmedlar 
  
 fondandelar  
 enligt 
  
 förmedlar  
 andelar i investe- 
  
 2 kap. 1 § 1 och 2 eller ger råd 
  
 ringsfonder eller  
 AIF-fonder 
  som 
  
 enligt 2 kap. 1 § 5 till en kund 
  
 marknadsförs till  
 icke-professio- 
  
 ska, utan att kunden begär det, 
  
 nella investerare  
 enligt 2 kap. 1 § 
  
 tillhandahålla kunden faktablad i 
  
 1 och 2 eller ger råd enligt 2 kap. 
  
 god tid innan avtal ingås. 
  
 1 § 5 till en kund ska, utan att 
  
 kunden begär det, tillhandahålla 
  
 kunden faktablad i god tid innan 
  
 avtal ingås. 
  
 22 b § 
  
 127 
  
 Ett värdepappersinstitut ska 
  
 Ett 
  
 värdepappersinstitut 
  
 ska 
  
 till varje kund skyndsamt lämna 
  
 till varje kund skyndsamt lämna 
  
 sådan information som anges i 
  
 sådan information som anges i 
  
 4 kap. 12 § första stycket fjärde 
  
 4 kap. 12 § första stycket fjärde 
  
 meningen 
  
 lagen (2004:46) om 
  
 meningen lagen (2004:46) 
  
 om 
  
 investeringsfonder och som insti- 
  
 investeringsfonder och som insti- 
  
 tutet får från ett fondbolag, för- 
  
 tutet får från ett fondbolag, för- 
  
 valtningsbolag eller annat värde- 
  
 valtningsbolag,  
 en  
  
 AIF-förval- 
  
 pappersinstitut. 
  
 tare  
 eller annat värdepappers- 
  
 institut. 
  
 22 c § 
  
 Ett 
  
 värdepappersinstitut 
  
 får, 
  
 direkt eller indirekt, erbjuda eller 
  
 placera andelar eller aktier i AIF- 
  
 fonder hos kunder inom EES 
  
 endast om andelarna eller aktierna 
  
 får marknadsföras 
  
 enligt 
  
 lagen 
  
 (2013:0000) om 
  
 förvaltare 
  
 av 
  
 alternativa investeringsfonder eller 
  
 Europaparlamentets 
  
 och 
  
 rådets 
  
 direktiv 2011/61/EG. 
  
 126 
  
 Senaste lydelse 2011:885. 
  
 127 
  
 Senaste lydelse 2011:885. 
  
 211 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 25 § 
  
 128 
  
 Ett värdepappersinstitut får tillhandahålla investeringstjänsterna mottagande och vidarebefordran av order i fråga om ett eller flera finansiella instrument och utförande av order avseende finansiella instrument på kunders uppdrag utan att uppfylla kraven i 24 §, om 
 1. tjänsten avser 
  
 a) 
  
 aktier som tagits upp till handel på en reglerad marknad eller på en motsvarande marknad utanför EES, 
  
 b) 
  
 penningmarknadsinstrument, 
  
 c) 
  
 obligationer eller andra former av skuldförbindelser utan derivat- inslag, 
  
 d) andelar i en  
 värdepappers- 
  
 d) andelar i en  
 investerings- 
  
 fond  
 som avses i 1 kap. 1 § första 
  
 fond  
 som avses i 1 kap. 1 § första 
  
 stycket 25 lagen (2004:46) om 
  
 stycket 25 lagen (2004:46) om 
  
 investeringsfonder eller i ett 
  
 investeringsfonder eller i ett 
  
 fondföretag som avses i 1 kap. 7 § 
  
 fondföretag som avses i 1 kap. 7 § 
  
 första stycket första meningen 
  
 första stycket första meningen 
  
 samma lag, eller 
  
 samma lag, eller 
  
 e) andra okomplicerade finansiella instrument, 
  
 2. 
  
 tjänsten tillhandahålls på kundens initiativ, samt 
  
 3. 
  
 kunden klart och tydligt har informerats om att institutet inte kommer att bedöma om instrumentet eller tjänsten passar kunden. 
  
 Information enligt första stycket 3 får lämnas i standardiserad form. 
 13 kap. 
 4 § 
 Överlåtbara värdepapper som har getts ut eller utfärdats av någon som enligt öppenhetsdirektivet har möjlighet att välja hemmedlems- stat får inte tas upp till handel på en reglerad marknad förrän emittenten har valt en stat inom EES som hemmedlemsstat. 
  
 Första stycket gäller inte i 
  
 1. Första stycket gäller inte i 
  
 fråga om 
  
 fråga om 
  
 1. andelar i en investerings- 
  
 andelar i en investeringsfond 
  
 fond eller i ett sådant fondföre- 
  
 eller i ett sådant fondföretag som 
  
 tag som avses i 1 kap. 7  
 eller 9 § 
  
 avses i 1 kap. 7 lagen (2004:46) 
  
 lagen (2004:46) om investe- 
  
 om investeringsfonder,  
 eller an- 
  
 ringsfonder, eller 
  
 delar i en  
 AIF-fond 
  som inte är 
  
 128  
 Senaste lydelse 2011:885. 
  
 212 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 av sluten typ,  
 eller 
  
 2. penningmarknadsinstru- 2. penningmarknadsinstru- ment med kortare löptid än ett år. ment med kortare löptid än ett år. 
 16 kap. 
 3 § 
  
 129 
  
 Bestämmelserna i detta kapitel ska inte tillämpas i fråga om 
  
 1. andelar i en investerings- 
  
 1. andelar i en investerings- 
  
 fond eller i ett sådant fondföre- 
  
 fond eller i ett sådant fondföre- 
  
 tag som avses i 1 kap. 7  
 eller 9  
 § 
  
 tag som avses i 1 kap. 7 § lagen 
  
 lagen (2004:46) om investerings- 
  
 (2004:46) om investeringsfonder, 
  
 fonder, 
  
 eller andelar i en  
 AIF-fond 
  som 
  
 inte är av sluten typ, 
  
 2. 
  
 penningmarknads-instrument 
  
  med en kortare löptid än ett år, 
 eller 
  
 3. 
  
 obligationer eller andra överlåtbara skuldförbindelser som var och en har ett nominellt värde motsvarande minst 100 000 euro och som inte är av sådant slag som anges i 18 kap. 2 § första stycket 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 22 juli 2013. 
  
 129  
 Senaste lydelse 2012:382. 
 213 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 14 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism att 1 kap. 2 § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 kap. 
 2 § 
  
 130 
  
 Denna lag gäller för fysiska och juridiska personer som driver 
  
 1. 
  
 bank- eller finansieringsrörelse enligt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, 
  
 2. 
  
 livförsäkringsrörelse, 
  
 3. 
  
 verksamhet av det slag som beskrivs i 2 kap. 1 § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, 
  
 4. 
  
 verksamhet som kräver anmälan till eller ansökan hos Finans- inspektionen enligt lagen (1996:1006) om anmälningsplikt avseende viss finansiell verksamhet eller lagen (2004:299) om inlåningsverk- samhet, 
  
 5. 
  
 försäkringsförmedling enligt lagen (2005:405) om försäkrings- förmedling, i fråga om sådan verksamhet rörande livförsäkring, be- driven av andra än anknutna försäkringsförmedlare, 
  
 6. 
  
 verksamhet för utgivning av elektroniska pengar enligt lagen (2011:755) om elektroniska pengar, 
  
 7. 
  
 fondverksamhet enligt lagen (2004:46) om investeringsfonder, 
  
 8. 
  
 verksamhet som fastighetsmäklare med fullständig registre- ring enligt fastighetsmäklarlagen (2011:666), 
  
 9. 
  
 verksamhet för kasinospel enligt kasinolagen (1999:355), 
  
 10. 
  
 verksamhet som godkänd eller auktoriserad revisor eller registrerat revisionsbolag, 
  
 11. 
  
 yrkesmässig verksamhet som avser bokföringstjänster eller revisionstjänster men som inte omfattas av 10, 
  
 12. 
  
 yrkesmässig verksamhet som består i att lämna råd i avsikt att påverka storleken på en skatt eller avgift (skatterådgivare), 
  
 130  
 Senaste lydelse 2011:1051. 
 214 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 13. 
  
 yrkesmässig verksamhet som advokat eller biträdande jurist på advokatbyrå, till den del verksamheten avser tjänster som anges i 3 § första stycket, 
  
 14. 
  
 yrkesmässig verksamhet som annan oberoende jurist än som avses i 13, till den del verksamheten avser tjänster som anges i 3 § första stycket, 
  
 15. 
  
 yrkesmässig verksamhet till den del verksamheten avser tjänster som anges i 3 § andra stycket och verksamhetsutövaren inte är en sådan person som avses i  
  
 10–14, 
  
 16. 
  
 yrkesmässig handel med varor, till den del verksamheten av- ser försäljning mot kontant betalning som uppgår till minst ett be- 
  
 lopp som motsvarar 15 000 euro, 
  
 17. 
  
 verksamhet med att som betalningsinstitut tillhandahålla betaltjänster enligt lagen (2010:751) om betaltjänster,  
  
 eller 
  
 18. 
  
 verksamhet med att till- handahålla betaltjänster enligt lagen om betaltjänster utan att vara betalningsinstitut 
  
 . 
  
 17. 
  
 verksamhet med att som betalningsinstitut tillhandahålla betaltjänster enligt lagen (2010:751) om betaltjänster, 
  
 18. 
  
 verksamhet med att till- handahålla betaltjänster enligt lagen om betaltjänster utan att vara betalningsinstitut 
  
 , eller 
  
 19. 
  
 förvaltning av  
  
 AIF-fonder 
  enligt lagen (2013:000) om AIF- förvaltare. 
 Denna lag träder i kraft den 22 juli 2013. 
 215 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 15 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 
 Härigenom förskrivs i fråga om offentlighets- och sekretess- lagen (2009:400) att 30 kap. 5 § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 30 kap. 
  
 5 § 
  
 131 
  
 Sekretess gäller för uppgift om en enskilds personliga eller eko- nomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs och uppgiften förekommer i ärende 
  
 hos en statlig myndighet om innehav av 
  
 1. aktier i bankaktiebolag, 
  
 1. 
  
 aktier 
  
 i bankaktiebolag, 
  
 kreditmarknadsbolag, värdepap- 
  
 kreditmarknadsbolag, värdepap- 
  
 persbolag, fondbolag eller för- 
  
 persbolag, fondbolag 
 ,  
  
 AIF-för- 
  
 säkringsaktiebolag, 
  
 valtare 
  
 eller 
  
 försäkringsaktie- 
  
 bolag, 
  
 2. 
  
 andelar i medlemsbank eller kreditmarknadsförening, eller 
  
 3. 
  
 aktier eller andelar i börs, clearingorganisation, central värde- pappersförvarare, betalningsinstitut eller institut för elektroniska pengar. 
  
 Sekretessen gäller inte beslut av myndigheten och inte heller för uppgift från en annan myndighet om uppgiften inte är sekretess- reglerad där. 
 För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst tjugo år. 
 Denna lag träder i kraft den 22 juli 2013. 
  
 131  
 Senaste lydelse 2011:774. 
 216 
  
 Pensionsmyndigheten får, efter att ha inhämtat yttrande från Finansinspektionen, medge att medlen placeras i  
  
 utländska AIF- fonder som avses i lagen (2013:000) om förvaltare av alter- nativa investeringsfonder, om fonden  
  
 uppfyller krav motsvar- ande dem som ställs i Europa- parlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG av den 13 juli 2009 om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investe- ringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) 
  
 134 
  
 . 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 16 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i socialförsäkringsbalken (2010:110) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om socialförsäkringsbalken (2010:110) att 64 kap. 21 § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 64 kap. 
 21 § 
  
 132 
  
 Pensionsmyndigheten får, efter att ha inhämtat yttrande från Finansinspektionen, medge att medlen placeras i  
 fondföretag som avses i 1 kap. 9 § lagen (2004:46) om investeringsfonder om fond- företaget  
 uppfyller krav motsvar- ande dem som ställs i Europa- parlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG av den 13 juli 2009 om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investe- ringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) 
  
 133 
  
 . 
 Denna lag träder i kraft den 22 juli 2013. 
  
 132 
  
 Senaste lydelse 2011:886. 
  
 133 
  
 EUT L 302, 17.11.2009, s. 32 (Celex 32009L0065). 
  
 134 
  
 EUT L 302, 17.11.2009, s. 32 (Celex 32009L0065). 
  
 217 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 17 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (2010:751) om betaltjänster 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2010:751) om betaltjänster att 1 kap. 7 § och 3 kap. 2 § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 kap. 
 Denna lag gäller inte betal- ningstransaktioner som 
  
 1. 
  
 sker med pappersbaserade instrument som checkar, växlar, kuponger, resecheckar, postanvis- ningar eller utbetalningsavier, 
  
 2. 
  
 består av icke yrkesmässig insamling och leverans av kon- tanter inom ramen för ideell verksamhet eller välgörenhet, 
  
 3. 
  
 genomförs mellan deltagare 
  
 i 
  
 ett system för avveckling av betalningar eller värdepapper, 
  
 4. 
  
 genomförs mellan betal- tjänstleverantörer, deras ombud eller filialer för egen räkning, 
  
 5. 
  
 uteslutande sker i kontan- ter direkt från betalaren till be- talningsmottagaren, utan med- verkan av någon mellanhand, 
  
 6. 
  
 sker från betalaren till be- talningsmottagaren genom en handelskommissionär, eller 
  
 7. 
  
 avser förvaltning, inlösen eller försäljning av finansiella in- strument, vilka genomförs av de personer som deltar i ett system för avveckling enligt 3 samt av värdepappersföretag, kreditinsti- tut, fondbolag, förvaltnings- 
  
 7 § 
 Denna lag gäller inte betal- ningstransaktioner som 
  
 1. 
  
 sker med pappersbaserade instrument som checkar, växlar, kuponger, resecheckar, postanvis- ningar eller utbetalningsavier, 
  
 2. 
  
 består av icke yrkesmässig insamling och leverans av kon- tanter inom ramen för ideell verksamhet eller välgörenhet, 
  
 3. 
  
 genomförs mellan deltagare 
  
 i 
  
 ett system för avveckling av betalningar eller värdepapper, 
  
 4. 
  
 genomförs mellan betal- tjänstleverantörer, deras ombud eller filialer för egen räkning, 
  
 5. 
  
 uteslutande sker i kontan- ter direkt från betalaren till be- talningsmottagaren, utan med- verkan av någon mellanhand, 
  
 6. 
  
 sker från betalaren till be- talningsmottagaren genom en handelskommissionär, eller 
  
 7. 
  
 avser förvaltning, inlösen eller försäljning av finansiella in- strument, vilka genomförs av de personer som deltar i ett system för avveckling enligt 3 samt av värdepappersföretag, kreditinsti- tut, fondbolag, förvaltnings- 
  
 218 
 SOU 2012:67 Författningsförslag 
  
 bolag som tillhandahåller investe- 
  
 bolag 
 ,  
 AIF-förvaltare 
 som till- 
  
 ringstjänster samt andra företag 
  
 handahåller investeringstjänster 
  
 som har tillstånd att förvara 
  
 samt andra företag som har till- 
  
 finansiella instrument. 
  
 stånd att förvara finansiella in- 
  
 strument. 
  
 Denna lag gäller inte heller transaktioner som genomförs mellan ett moderföretag och dess dotterföretag eller mellan dotterföretag till ett och samma moderföretag, utom när en annan betaltjänstleve- rantör än ett företag i samma grupp medverkar som mellanhand. 
 3 kap. 
 2 § 
  
 135 
  
 Ett betalningsinstitut ska vid varje tidpunkt ha en kapitalbas som motsvarar minst startkapitalet enligt 1 § eller ett kapitalkrav beräknat enligt 3 eller 4 §. Betalningsinstitutets kapitalbas får inte underskrida det högsta av dessa två belopp. 
 Vid beräkningen av kapitalbasen och dess sammansättning gäller 3 kap. lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora exponeringar och föreskrifter meddelade med stöd av 13 kap. 1 § 6 samma lag. 
  
 Ett betalningsinstitut som till- 
  
 Ett betalningsinstitut som till- 
  
 hör samma grupp som ett annat 
  
 hör samma grupp som ett annat 
  
 betalningsinstitut, eller ett kredit- 
  
 betalningsinstitut, eller ett kredit- 
  
 institut, 
  
 värdepappersföretag, 
  
 institut, 
  
 värdepappersföretag, 
  
 fondbolag, försäkringsföretag  
 eller 
  
 fondbolag, försäkringsföretag 
 , en 
  
 institut för elektroniska pengar 
  
 AIF-förvaltare 
  eller ett  
 institut 
  
 får inte vid beräkning av kapital- 
  
 för elektroniska pengar får inte 
  
 basen ta med sådana poster som 
  
 vid beräkning av kapitalbasen ta 
  
 ingår i beräkningen av något av 
  
 med sådana poster som ingår i 
  
 dessa företags kapitalbas. 
  
 beräkningen av något av dessa 
  
 företags kapitalbas. 
  
 Ett betalningsinstitut som driver annan verksamhet i enlighet med 5 § får inte vid beräkningen av kapitalbasen ta med sådana poster som ingår i beräkningen av kapitalbasen i sådan annan verksamhet. 
 För ett betalningsinstitut som har bytt redovisningsvaluta gäller att kapitalbasen inte får understiga det högsta av de belopp som följer av 6 och 7 §§ lagen (2000:35) om byte av redovisningsvaluta i finansiella företag. 
  
 135  
 Senaste lydelse SFS 2011:775 
 219 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 Denna lag träder i kraft den 22 juli 2013. 
 220 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 18 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i försäkringsrörelselagen (2010:2043) 
 Härigenom föreslås i fråga om försäkringsrörelselagen (2010:2043) att 6 kap. 3 och 12 §§ ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Förslagen lydelse 
  
 6 kap. 
 3 § 
  
 136 
  
 För skuldtäckning som avses i 1 § får, med de begränsningar som anges i  
 4–9 
  och  
 12–18, 
  följande tillgångar användas: 
  
 1. 
  
 Obligationer eller andra skuldförbindelser som svenska staten, en svensk kommun eller därmed jämförlig samfällighet svarar för. 
  
 2. 
  
 Obligationer eller andra skuldförbindelser som Europeiska unionen eller utländska stater eller centralbanker svarar för. 
  
 3. 
  
 Obligationer eller andra skuldförbindelser som utländsk kom- mun eller därmed jämförlig utländsk samfällighet med befogenhet att kräva in offentlig uppbörd svarar för. 
  
 4. 
  
 Obligationer eller andra skuldförbindelser som internationella organisationer svarar för. 
  
 5. 
  
 Fordringar på premie eller andra fordringar på försäkrings- tagare som har samband med försäkringsavtal, om rättssubjekt som anges i  
  
 1–4 
  svarar för fordran. Ett försäkringsföretag som ingår i en koncern och vars verksamhet uteslutande består i att försäkra risker inom koncernen, får för skuldtäckning även använda fordringar som företag inom koncernen svarar för. Om en fordran enligt denna punkt skulle ha betalats för mer än tre månader sedan, får den dock inte användas för skuldtäckning. 
  
 6. 
  
 Fordringar på premier för skadeförsäkring får, när flera premie- perioder har avtalats och fordringarna avser premier som ännu inte ska betalas för andra perioder än den första, användas för skuld- täckning upp till det belopp som svarar mot avsättningen för försäk- ringsåtagandet, om avsikten är att åtagandet ska sägas upp vid dröjsmål med betalningen. 
  
 7. 
  
 Skuldförbindelser med säkerhet i företagets livförsäkrings- brev, inom återköpsvärdet. 
  
 136  
 Senaste lydelse 2011:461. 
 221 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 8. 
  
 Medel på konto i bank, kreditmarknadsföretag eller utländskt kreditinstitut. 
  
 9. 
  
 Obligationer och andra skuldförbindelser som ett kreditinsti- tut eller ett värdepappersbolag med tillstånd enligt 2 kap. 2 § första stycket 2 och 8 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden svarar för. Med kreditinstitut avses bank, kreditmarknadsföretag och Svenska skeppshypotekskassan. 
  
 10. 
  
 Obligationer och andra skuldförbindelser som ett utländskt kreditinstitut svarar för. 
  
 11. 
  
 Obligationer och andra skuldförbindelser som ett publikt aktiebolag eller ett motsvarande utländskt bolag svarar för. 
  
 12. 
  
 Aktier och andra värdepapper som kan jämställas med aktier, som har getts ut av ett publikt aktiebolag eller ett motsvarande utländskt bolag, med undantag av bolag som avses i 13. 
  
 13. 
  
 Aktier och andra värdepapper som kan jämställas med aktier, som har getts ut av ett publikt aktiebolag eller ett motsvarande ut- ländskt bolag, under förutsättning att bolaget har till uppgift att äga sådana tillgångar som anges i 15. 
  
 14. 
  
 Obligationer eller andra skuldförbindelser och aktier eller andra värdepapper utgivna av ett specialföretag. 
  
 15. 
  
 Fastigheter, tomträtter och byggnader samt andelar i sådan egendom. 
  
 16. 
  
 Skuldförbindelser som fysiska personer och andra subjekt än de som anges i  
  
 1–4 
  och  
 9–11 
  svarar för och för vilka panträtt i fastig- het eller tomträtt har lämnats som säkerhet. Panträtten ska ligga inom en viss andel av fastighetens eller tomträttens värde. 
  
 17. 
  
 Skuldförbindelser som fysiska personer och andra subjekt än de som anges i  
  
 1–4 
  och  
 9–11 
  svarar för och för vilka annan be- tryggande säkerhet än panträtt i fastighet eller tomträtt har lämnats som säkerhet. 
  
 18. 
  
 Kassa. 
  
 19. Andelar i investerings- fonder och i sådana fondföretag som avses i 1 kap. 7 § lagen (2004:46) om investeringsfonder, om de förvaltade tillgångarna huvudsakligen består av tillgångar som får användas för skuldtäck- ning. Vid tillämpningen av denna punkt krävs inte en sådan an- mälan från fondförvaltaren som 
 19. Andelar i investerings- fonder och i sådana fondföretag som avses i 1 kap. 7 § lagen (2004:46) om investeringsfonder  
 samt andelar i specialfonder en- ligt 3 kap. 2 § lagen (2013:000) om förvaltare av alternativa inve- steringsfonder,  
 om de förvaltade tillgångarna huvudsakligen består av tillgångar som får användas 
 222 
 SOU 2012:67 Författningsförslag 
  
 avses i den nämnda paragrafen. 
  
 för skuldtäckning. Vid tillämp- 
  
 ningen av denna punkt krävs inte 
  
 en sådan anmälan från fondför- 
  
 valtaren som avses i den nämnda 
  
 paragrafen. 
  
 20. 
  
 Beslutad överskjutande skatt. 
  
 21. 
  
 Återförsäkringsgivares fordran hos det avgivande försäkrings- företaget (återförsäkringstagaren) som grundas på att återförsäkrings- tagaren har hållit kvar tillgångar som motsvarar en avgiven återför- säkring. 
  
 12 § 
 Av det belopp som ska skuldtäckas får en andel om högst 
  
 1. 
  
 75 procent motsvaras av tillgångar som anges i 3 §  
  
 8–11, 
  varav högst 50 procentenheter får motsvaras av tillgångar som anges i 3 § 11, 
  
 2. 
  
 25 procent motsvaras av tillgångar som anges i 3 § 12, 
  
 3. 
  
 25 procent motsvaras av tillgångar som anges i 3 § 13, 15 och 16, 
  
 4. 
  
 10 procent motsvaras av tillgångar som anges i 3 § 17, och 
  
 5. 
  
 3 procent motsvaras av tillgångar som anges i 3 § 18. 
  
 Andra överlåtbara värdepapper än sådana som avses i 3 § 19 och 4 § första stycket 1, och som inte omsätts på någon reglerad mark- nad eller en motsvarande marknad utanför EES, får uppgå till högst 
  
 10 procent av de tillgångar som används för skuldtäckning. 
  
 Vid tillämpningen av första 
  
 Vid tillämpningen av 
  
 första 
  
 stycket ska även beaktas ett för- 
  
 stycket ska även beaktas ett för- 
  
 säkringsföretags indirekta ägande 
  
 säkringsföretags indirekta ägande 
  
 av tillgångar genom dess inne- 
  
 av tillgångar genom dess inne- 
  
 hav av andelar i investerings- 
  
 hav av andelar i investerings- 
  
 fonder eller placeringar i fond- 
  
 fonder  
 eller 
  
 specialfonder 
  
 eller 
  
 företag som används för skuld- 
  
 placeringar 
  
 i fondföretag 
  
 som 
  
 täckning. 
  
 används för skuldtäckning. 
  
 Denna lag träder i kraft den 22 juli 2013. 
 223 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 19 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (2011:755) om elektroniska pengar 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2011:755) om elektroniska pengar att 3 kap. 2 § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 3 kap. 
  
 2 § 
  
 Ett institut för elektroniska pengar ska vid varje tidpunkt ha en kapitalbas som lägst motsvarar startkapitalet enligt 1 § eller ett kapi- talkrav beräknat enligt 3 §. Institutets kapitalbas får inte under- skrida det högsta av dessa belopp. 
 Vid beräkningen av kapitalbasen och dess sammansättning ska 3 kap. lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora exponeringar och de föreskrifter som har meddelats med stöd av 13 kap. 1 § 6 den lagen tillämpas. Därutöver gäller följande vid beräkningen: 
  
 1. Ett institut för elektro- 
  
 1. Ett institut för elektro- 
  
 niska pengar som tillhör samma 
  
 niska pengar som tillhör samma 
  
 grupp som ett annat institut för 
  
 grupp som ett annat institut för 
  
 elektroniska pengar, eller ett be- 
  
 elektroniska pengar, eller ett be- 
  
 talningsinstitut, kreditinstitut, 
  
 talningsinstitut, kreditinstitut, 
  
 värdepappersföretag, fondbolag 
  
 värdepappersföretag, fondbolag 
 , 
  
 eller försäkringsföretag får vid 
  
 en  
 AIF-förvaltare 
 eller  
 ett  
 försäk- 
  
 beräkning av kapitalbasen inte ta 
  
 ringsföretag får vid beräkning av 
  
 med sådana poster som ingår i 
  
 kapitalbasen inte ta med sådana 
  
 beräkningen av något av dessa 
  
 poster som ingår i beräkningen av 
  
 företags kapitalbas. 
  
 något av dessa företags kapitalbas. 
  
 2. 
  
 Ett institut för elektroniska pengar som bedriver annan verk- samhet i enlighet med 5 § får vid beräkningen av kapitalbasen inte ta med sådana poster som ingår i beräkningen av kapitalbasen i den andra verksamheten. 
  
 3. 
  
 För ett institut för elektroniska pengar som har bytt redovis- ningsvaluta får kapitalbasen inte understiga det högsta av de belopp som följer av 6 och 7 §§ lagen (2000:35) om byte av redovisnings- valuta i finansiella företag. 
  
 224 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 Denna lag träder i kraft den 22 juli 2013. 
 225 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 20 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i skatteförfarandelagen (2011:1244) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om skatteförfarandelagen (2011:1244)  
 dels  
 att rubriken till 21 kap. ska lyda Kontrolluppgift om avytt- ring av fordringsrätter och andra delägarrätter än andelar i inve- 
 steringsfonder och specialfonder, 
  
 dels  
 att 1 kap. 1 §, 20 kap. 1, 3 och 4 §§, 22 kap. 1, 17 och 19 §§, 23 kap. 5 § och 34 kap. 9 §, rubriken till 20 kap. samt rubrikerna närmast före 22 kap. 17 § och 34 kap. 9 § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 kap. 
 1§ 
 I denna lag finns bestämmelser om förfarandet vid uttag av skatter och avgifter. 
 Innehållet i lagen är uppdelat enligt följande. 
 AVDELNING I. INNEHÅLL, TILLÄMPNING OCH DEFINITIONER 
 1 kap. – Lagens innehåll 
 2 kap. – Lagens tillämpning 
 3 kap. – Definitioner och förklaringar 
 AVDELNING II. FÖRETRÄDARE 
 4 kap. – Uppgifter som har lämnats för någon annans räkning 5 kap. – Uppgifts- och betalningsskyldiga företrädare 
 6 kap. – Ombud 
 AVDELNING III. REGISTRERING 7 kap. – Registrering 
 AVDELNING IV. PRELIMINÄR SKATT 8 kap. – Preliminärskattesystemets grunder 
  
 9 
  
 kap. – Godkännande för  
  
 F-skatt 
  
 10 
  
 kap. – Skatteavdrag för preliminär skatt 
  
 11 
  
 kap. – Beräkning av skatteavdrag för preliminär skatt 
  
 12 
  
 kap. – Skattetabeller 
  
 226 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 AVDELNING V. SÄRSKILD INKOMSTSKATT 
 13 kap. – Redovisning och betalning av särskild inkomstskatt 
 AVDELNING VI. KONTROLLUPPGIFTER, DEKLARATIONER OCH ÖVRIGA UPPGIFTER 
 14 kap. – Syftet med kontrolluppgifter 
 15 kap. – Kontrolluppgift om intäkt i inkomstslaget tjänst 
 16 kap. – Kontrolluppgift om intäkt och avdrag i inkomstslaget näringsverksamhet 
 17 kap. – Kontrolluppgift om ränteinkomster och annan avkast- ning på fordringsrätter 
 18 kap. – Kontrolluppgift om ränteutgifter 
 19 kap. – Kontrolluppgift om avkastning på delägarrätter 
  
 20 kap. – Kontrolluppgift om 
  
 20 kap. – Kontrolluppgift om 
  
 avyttring av andelar i investe- 
  
 avyttring av andelar i investe- 
  
 ringsfonder och  
 fondföretag 
  
 ringsfonder och  
 specialfonder 
  
 21 kap. – Kontrolluppgift om 
  
 21 kap. – Kontrolluppgift om 
  
 avyttring av fordringsrätter och 
  
 avyttring av fordringsrätter och 
  
 andra delägarrätter än andelar i 
  
 andra delägarrätter än andelar i 
  
 investeringsfonder och  
 fondföre- 
  
 investeringsfonder och  
 special- 
  
 tag 
  
 fonder 
  
 22 kap. – Kontrolluppgift om vissa andra förhållanden 
 23 kap. – Kontrolluppgift om utländska förhållanden 
 24 kap. – Övriga bestämmelser om kontrolluppgifter 
 25 kap. – Undantag från kontrolluppgiftsskyldighet 
 26 kap. – Skattedeklaration 
 27 kap. – Skalbolagsdeklaration 
 28 kap. – Preliminär inkomstdeklaration 
 29 kap. – Syftet med inkomstdeklaration 
 30 kap. – Vem ska lämna en inkomstdeklaration? 
 31 kap. – Vad ska en inkomstdeklaration innehålla? 
 32 kap. – När och var ska en inkomstdeklaration lämnas? 33 kap. – Särskilda uppgifter 
 34 kap. – Informationsuppgifter 
 35 kap. – Periodiska sammanställningar 
 36 kap. – Anstånd med att lämna deklaration och särskilda upp- gifter 
 37 kap. – Föreläggande 
 38 kap. – Formkrav 
 227 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 AVDELNING VII. DOKUMENTATION 39 kap. – Dokumentationsskyldighet 
 AVDELNING VIII. UTREDNING OCH KONTROLL 
 40 kap. – Skatteverkets skyldighet att utreda och kommunicera 
 41 kap. – Revision 
 42 kap. – Tillsyn över kassaregister och kontrollbesök 
 AVDELNING IX. ERSÄTTNING FÖR KOSTNADER FÖR OMBUD, BITRÄDE ELLER UTREDNING 
 43 kap. – Ersättning för kostnader för ombud, biträde eller utred- ning 
 AVDELNING X. TVÅNGSÅTGÄRDER 44 kap. – Vitesföreläggande 
 45 kap. – Bevissäkring 
 46 kap. – Betalningssäkring 
 AVDELNING XI. Cantu KONTROLL 
 47 kap. – Uppgifter och handlingar som ska undantas från kon- troll 
 AVDELNING XII. SÄRSKILDA AVGIFTER 48 kap. – Förseningsavgift 
 49 kap. – Skattetillägg 
 50 kap. – Kontrollavgift 
 51 kap. – Befrielse från särskilda avgifter 
 52 kap. – Beslut om särskilda avgifter 
 AVDELNING XIII. BESLUT OM SKATTER OCH AVGIFTER 53 kap. – Beslut om skatteavdrag, arbetsgivaravgifter, mervärdes- 
 skatt och punktskatt 
 54 kap. – Beslut om särskild inkomstskatt 
 55 kap. – Beslut om preliminär skatt 
 56 kap. – Beslut och besked om slutlig skatt 
 57 kap. – Skönsmässiga beslut om skatter och avgifter 
 58 kap. – Beslut om säkerhet för slutlig skatt för skalbolag 59 kap. – Ansvar för skatter och avgifter 
 60 kap. – Beslut om befrielse från skatteavdrag, arbetsgivaravgif- ter, mervärdesskatt och punktskatt 
 228 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 AVDELNING XIV. BETALNING OCH ÅTERBETALNING AV SKATTER OCH AVGIFTER 
 61 kap. – Skattekonton 
 62 kap. – Betalning av skatter och avgifter 
 63 kap. – Anstånd med betalning av skatter och avgifter 64 kap. – Återbetalning av skatter och avgifter 
 65 kap. – Ränta 
 AVDELNING XV. OMPRÖVNING SAMT ÖVERKLAGANDE OCH ÄNDRING I BESLUT PÅ GRUND AV SKATTEAVTAL 
 66 kap. – Omprövning 
 67 kap. – Överklagande och ändring i beslut på grund av skatte- avtal 
 AVDELNING XVI. VERKSTÄLLIGHET 68 kap. – Besluts verkställbarhet 
 69 kap. – Verkställighet av beslut om bevissäkring och betalnings- säkring 
 70 kap. – Indrivning 
 71 kap. – Övriga bestämmelser om verkställighet. 
 20 kap. 
  
 Kontrolluppgift om avyttring 
  
 Kontrolluppgift om avyttring 
  
 av andelar i investeringsfonder 
  
 av andelar i investeringsfonder 
  
 och  
 fondföretag 
  
 och  
 specialfonder 
  
 Kontrolluppgift ska lämnas om avyttring av andelar i en investeringsfond eller  
 i ett så- dant fondföretag som driver verk- samhet i Sverige enligt 1 kap. 7 eller 9 § lagen (2004:46) om in- vesteringsfonder. 
  
 1§ 
 Kontrolluppgift ska lämnas om avyttring av andelar i en inve- steringsfond eller  
 i en special- fond 
 . 
 229 
  
 137  
  
 Senaste lydelse 2011:1289. 
  
 230 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 3 § 
  
 137 
  
 Kontrolluppgift om avyttring genom inlösen eller avyttring som 
  
 avses i 44 kap. 8 a § inkomstskattelagen (1999:1229) ska lämnas av 
  
 1. sådana fondbolag som av- 
  
 1. sådana fondbolag som av- 
  
 ses i 1 kap. 1 § första stycket 7 
  
 ses i 1 kap. 1 § första stycket 7 
  
 lagen (2004:46) om investe- 
  
 lagen (2004:46) om investe- 
  
 ringsfonder eller av ett förvar- 
  
 ringsfonder eller av ett förvar- 
  
 ingsinstitut, om förvaltningen av 
  
 ingsinstitut, 
  
 om 
  
 förvaltningen 
  
 investeringsfonden  
 eller fondföre- 
  
 av investeringsfonden har över- 
  
 taget  
 har övergått till institutet, 
  
 gått till institutet, 
  
 2.  
 värdepappersbolag och kre- 
  
 2.  
  
 AIF-förvaltare 
  som för- 
  
 ditinstitut som förvaltar special- 
  
 valtar eller marknadsför andelar i 
  
 fonder enligt 1 kap. 5 § lagen om 
  
 specialfonder i Sverige med stöd 
  
 investeringsfonder, 
  
 av 3 kap. 1 §, 4 kap.  
 1–3 
  §§ eller 
  
 5  
 kap.2–5 
  §§ 
  
 lagen (2013:000) 
  
 om förvaltare av alternativa inve- 
  
 steringsfonder, eller av ett för- 
  
 varingsinstitut om 
  
 förvaltningen 
  
 av specialfonden har övergått till 
  
 institutet, 
  
 3. 
  
 förvaltningsbolag 
  
 som 
  
 3. 
  
 förvaltningsbolag 
  
 som 
  
 driver verksamhet i Sverige enligt 
  
 driver verksamhet i Sverige enligt 
  
 1 kap. 6  
 eller 8 §  
 lagen om  
 inve- 
  
 1 kap. 
  
 6 § 
  
 lagen 
  
 om 
  
 investe- 
  
 stering 
 sfonder, och 
  
 ringsfonder, och 
  
 4. 
  
 fondföretag 
  
 som 
  
 driver 
  
 4. 
  
 fondföretag 
  
 som 
  
 driver 
  
 verksamhet i Sverige enligt 1 kap. 
  
 verksamhet i Sverige enligt 1 kap. 
  
 7  
 eller 9  
 § lagen 
  
 om  
 investe- 
  
 7 § lagen om investeringsfonder. 
  
 ring 
 sfonder 
 . 
  
 Om ett förvaltningsbolag  
 eller 
  
 Om ett förvaltningsbolag 
 ,  
 ett 
  
 ett fondföretag har slutit avtal 
  
 fondföretag 
  
 eller 
  
 en 
  
 utländsk 
  
 med ett värdepappersinstitut om 
  
 AIF-förvaltare 
  
 har slutit avtal 
  
 att ombesörja försäljning och in- 
  
 med ett värdepappersinstitut om 
  
 lösen av andelar, ska kontroll- 
  
 att ombesörja försäljning och in- 
  
 uppgiften i stället lämnas av 
  
 lösen av andelar, ska kontroll- 
  
 värdepappersinstitutet. 
  
 uppgiften i stället lämnas av 
  
 värdepappersinstitutet. 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 Kontrolluppgift om annan av- yttring än inlösen av andelar i en investeringsfond eller  
 i ett så- dant fondföretag som avses i 1 kap. 7 eller 9 § lagen (2004:46) om investeringsfonder  
 ska lämnas av förvaltare, om andelarna är förvaltarregistrerade. 
  
 Om en andel i  
 ett fondföretag  
 inte är förvaltarregistrerad, ska kontrolluppgift lämnas av ett värdepappersinstitut i det fall detta medverkar vid avyttringen. 
  
 4 § 
 Kontrolluppgift om annan av- yttring än inlösen av andelar i en investeringsfond eller i  
 en special- fond  
 ska lämnas av förvaltare, om andelarna är förvaltarregi- strerade. 
 Om en andel i  
 en utländsk investeringsfond eller i en ut- ländsk specialfond  
 inte är för- valtarregistrerad, ska kontroll- uppgift lämnas av ett värdepap- persinstitut i det fall detta med- verkar vid avyttringen. 
 22 kap. 
 1 § 
  
 138 
  
 I detta kapitel finns bestämmelser om skyldighet att lämna kon- trolluppgift om 
  
 - 
  
 överlåtelse av privatbostadsrätt och andelar i vissa bostadsföre- tag (2 och 3 §§), 
  
 - 
  
 upplåtelse av privatbostad eller bostad som innehas med hyres- rätt (4 §), 
  
 - 
  
 samfällighet (5 och 6 §§), 
  
 - 
  
 räntebidrag (7 §), 
  
 - 
  
 pensionsförsäkringar och pensionssparkonton (8 och 9 §§), 
  
 - 
  
 avskattning av pensionsförsäkring (10 §), 
  
 - 
  
 tjänstepensionsavtal (11 §), 
  
 - 
  
 underlag för avkastningsskatt på livförsäkringar (12 §), 
  
 - 
  
 skattereduktion för förmån av hushållsarbete (13 §), 
  
 - 
  
 elcertifikat (14 §), 
  
 - 
  
 utsläppsrätter, utsläppsminskningsenheter och certifierade ut- släppsminskningar (15 §), 
  
 - 
  
 schablonintäkt vid innehav av ett investeringssparkonto (16 §), 
  
 - schablonintäkt vid innehav 
  
 - schablonintäkt vid innehav 
  
 av andelar i investeringsfonder 
  
 av andelar i investeringsfonder 
  
 138  
 Senaste lydelse 2011:1289. 
  
 231 
  
 1. sådana fondbolag som av- ses i 1 kap. 1 § första stycket 7 lagen (2004:46) om investe- ringsfonder eller av ett förvar- ingsinstitut, om förvaltningen av investeringsfonden har över- gått till institutet, 
  
 2.  
  
 AIF-förvaltare 
  
  som förval- tar eller marknadsför andelar i specialfonder i Sverige med stöd av 3 kap. 1 §, 4 kap.  
  
 1–3 
  
  §§ eller 5  
  
 kap.2–5 
  
  §§ lagen (2013:0000) om förvaltare av alternativa investeringsfonder, eller av ett förvaringsinstitut om förvalt- ningen av specialfonden har över- gått till institutet, 
  
 3. förvaltningsbolag som driver verksamhet i Sverige enligt 1 kap. 6 § lagen om investeringsfonder, och 
  
 4. fondföretag som driver verksamhet i Sverige enligt 1 kap. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 och  
 fondföretag  
  
 (17–21 
  §§), och 
  
 och  
 specialfonder  
  
 (17–21 
  §§), och 
  
 – gåva (22 §). 
  
 17 § 
  
 139 
  
 Kontrolluppgift ska 
  
 lämnas 
  
 Kontrolluppgift ska 
  
 lämnas 
  
 om schablonintäkt vid 
  
 innehav 
  
 om schablonintäkt vid 
  
 innehav 
  
 av andelar i en investeringsfond 
  
 av andelar i en investeringsfond 
  
 eller  
 i ett sådant fondföretag som 
  
 eller i  
 en specialfond 
 . 
  
 driver verksamhet i Sverige enligt 
  
 1 kap. 7  
 eller  
 9 §  
 lagen (2004:46) 
  
 om investeringsfonder 
 . 
  
 19 § 
  
 140  
  
 Kontrolluppgift ska lämnas av 
 1. sådana fondbolag som av- ses i 1 kap. 1 § första stycket 7 lagen (2004:46) om investe- ringsfonder eller av ett förvar- ingsinstitut, om förvaltningen av investeringsfonden  
 eller fond- företaget  
 har övergått till insti- tutet, 
  
 2.  
 värdepappersbolag och kredit- institut som förvaltar specialfonder enligt 1 kap. 5 § lagen om inve- steringsfonder, 
 3. förvaltningsbolag som driver verksamhet i Sverige enligt 1 kap. 6  
 eller 8 §  
 lagen om investe- ringsfonder, och 
 4. fondföretag som driver verksamhet i Sverige enligt 1 kap. 
  
 139 
  
 Senaste lydelse 2011:1289. 
  
 140 
  
 Senaste lydelse 2011:1289. 
  
 232 
 SOU 2012:67 Författningsförslag 
  
 7  
 eller 9 §  
 lagen om investe- 
  
 7 § lagen om investeringsfonder. 
  
 ringsfonder. 
  
 Om ett förvaltningsbolag 
  
 Om ett förvaltningsbolag, ett 
  
 eller  
 ett fondföretag har slutit 
  
 fondföretag  
 eller en utländsk AIF- 
  
 avtal med ett värdepappersinsti- 
  
 förvaltare  
 har slutit avtal med ett 
  
 tut om att ombesörja försäljning 
  
 värdepappersinstitut om att om- 
  
 och inlösen av andelar, ska kon- 
  
 besörja försäljning och inlösen 
  
 trolluppgiften i stället lämnas av 
  
 av andelar, ska kontrolluppgiften 
  
 värdepappersinstitutet. 
  
 i stället lämnas av värdepappers- 
  
 institutet. 
  
 Om en andel är förvaltarregistrerad ska i stället förvaltaren lämna 
  
 kontrolluppgiften. 
  
 23 kap. 
  
 5 § 
  
 Utländska företag som driver 
  
 Utländska företag som driver 
  
 bankverksamhet, värdepappers- 
  
 bankverksamhet, värdepappers- 
  
 rörelse, fondverksamhet, 
  
 finan- 
  
 rörelse, fondverksamhet, finan- 
  
 sieringsverksamhet  
 eller 
  
 försäk- 
  
 sieringsverksamhet 
 ,  
 försäkrings- 
  
 ringsverksamhet i Sverige utan 
  
 verksamhet  
 eller verksamhet som 
  
 att inrätta en filial eller mot- 
  
 AIF-förvaltare 
  
 i Sverige utan att 
  
 svarande etablering i landet, ska 
  
 inrätta en filial eller motsvarande 
  
 innan verksamheten inleds ge in 
  
 etablering i landet, ska innan 
  
 en skriftlig förbindelse till Finans- 
  
 verksamheten inleds ge in en 
  
 inspektionen om att lämna kon- 
  
 skriftlig förbindelse till Finans- 
  
 trolluppgifter i enlighet med be- 
  
 inspektionen om att lämna kon- 
  
 stämmelserna i denna lag. 
  
 trolluppgifter i enlighet med be- 
  
 stämmelserna i denna lag. 
  
 Skyldigheten att lämna en sådan förbindelse gäller inte ett ut- ländskt företag som hör hemma i en stat inom Europeiska ekono- miska samarbetsområdet (EES) och som på grund av bestämmelser i den staten är förhindrat att lämna kontrolluppgifter. Skyldigheten gäller inte heller försäkringsgivare inom EES som bara meddelar pensionsförsäkring enligt 58 kap. inkomstskattelagen (1999:1229). 
 233 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 34 kap. 
 Uppgifter om anskaffningsutgift Uppgifter om anskaffningsutgift för andelar i investeringsfonder för andelar i investeringsfonder 
 och specialfonder 
 9 § 
  
 141 
  
 Fondbolag  
 och  
 förvaltnings- bolag som ska föra eller låta föra ett register över andelsinne- havare i en investeringsfond ska, då en förvaltare ska föras in i registret enligt 4 kap. 12 § lagen (2004:46) om investeringsfonder, lämna förvaltaren uppgifter om den genomsnittliga anskaffnings- utgiften för de andelar i en investeringsfond som tillhör en andelsägare och som har regi- strerats på förvaltaren i stället för andelsägaren. 
 Vid byte av en förvaltare eller om förvaltaren inte längre ska vara införd i ett register, ska den förvaltare som andelarna i inve- steringsfonden flyttas från lämna den nya förvaltaren, fondbolaget  
 eller  
 förvaltningsbolaget upp- gifter om den genomsnittliga anskaffningsutgiften för de an- delar som flyttas. 
 Första och andra styckena gäller inte andelar i en investe- ringsfond efter det att andelarna har förtecknats på ett investe- 
 Fondbolag 
 ,  
 förvaltningsbolag  
 och  
  
 AIF-förvaltare 
  
 som ska föra eller låta föra ett register över andelsinnehavare i en investe- ringsfond  
 eller i en specialfond  
 ska, då en förvaltare ska föras in i registret enligt 4 kap. 12 § lagen (2004:46) om investeringsfonder, lämna förvaltaren uppgifter om den genomsnittliga anskaffnings- utgiften för de andelar i en inve- steringsfond  
 eller i en special- fond  
 som tillhör en andelsägare och som har registrerats på för- valtaren i stället för andels- ägaren. 
 Vid byte av en förvaltare eller om förvaltaren inte längre ska vara införd i ett register, ska den förvaltare som andelarna i inve- steringsfonden  
 eller special- fonden  
 flyttas från lämna den nya förvaltaren, fondbolaget 
 ,  
 förvalt- ningsbolaget  
 eller  
  
 AIF-förval- 
  
  taren  
 uppgifter om den genom- snittliga anskaffningsutgiften för de andelar som flyttas. 
 Första och andra styckena gäl- ler inte andelar i en investerings- fond  
 eller i en specialfond  
 efter det att andelarna har förtecknats på 
  
 141  
 Senaste lydelse 2011:1289. 
 234 
 SOU 2012:67 Författningsförslag 
 ringssparkonto. ett investeringssparkonto. 
 Denna lag träder i kraft den 22 juli 2013. 
 235 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2012:67 
  
 21 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (2011:1268) om investeringssparkonto 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2011:1268) om investe- ringssparkonto att 6, 13 och 22 §§ ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 6 § Med investeringstillgångar avses 
  
 1. 
  
 finansiella instrument som är upptagna till handel på en reglerad marknad eller en motsvarande marknad utanför Europeiska ekono- miska samarbetsområdet, 
  
 2. 
  
 finansiella instrument som handlas på en handelsplattform, eller 
  
 3. andelar i en investerings- fond. 
 3. andelar i en investerings- fond  
 eller en specialfond. 
  
 13 § 
 Investeringstillgångar får överföras till ett investeringssparkonto från någon annan än kontoinnehavaren bara om tillgångarna över- förs till kontot i samband med kontoinnehavarens förvärv av till- gångarna och om förvärvet har skett 
 1. på en reglerad marknad eller en motsvarande marknad utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet eller en handelsplattform, 
  
 2. 
  
 på så sätt att nya fond- 
  
 2. på så sätt att nya fond- 
  
 andelar utfärdats 
  
 om förvärvet 
  
 andelar utfärdats om förvärvet 
  
 avser 
  
 andelar i en 
  
 investerings- 
  
 avser andelar i en investerings- 
  
 fond 
 , 
  
 fond  
 eller en specialfond 
 , 
  
 3. 
  
 från den som har emitterat tillgångarna om förvärvet grundades på tillgångar som vid förvärvet förvarades på kontot, 
  
 4. 
  
 från investeringsföretaget som vid förvärvet förde investerings- sparkontot, 
  
 5. 
  
 från övertagande bolag om tillgångarna avsåg ersättning till aktieägarna vid en fusion eller delning av aktiebolag och om till- gångarna förvärvades på grund av aktier som vid förvärvet förvarades på kontot, 
  
 6. 
  
 från köpande företag om förvärvet var ett led i ett förfarande om andelsbyte och om tillgångarna förvärvades på grund av andelar som vid förvärvet förvarades på kontot, 
  
 236 
  
 2. på så sätt att fondandelarna löses in i fonden, om överför- ingen avser andelar i en investe- ringsfond  
  
 eller en specialfond, 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningsförslag 
  
 7. 
  
 från en annan kontoinnehavare om tillgångarna vid förvärvet förvarades på dennes investeringssparkonto, eller 
  
 8. 
  
 genom utdelning på tillgångar som vid förvärvet förvarades på investeringssparkontot. 
  
 Investeringstillgångar som har förvärvats på grund av konto- främmande tillgångar som avses i 7 § eller kontofrämmande till- gångar som förvaras på ett investeringssparkonto med stöd av 18 § får inte överföras till kontot. 
 22 § 
 Finansiella instrument får överföras till någon annan än konto- innehavaren om kontoinnehavaren har överlåtit tillgångarna genom försäljning, byte eller liknande överlåtelse av tillgångarna 
 1. på en reglerad marknad eller en motsvarande marknad utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet eller en handelsplatt- form, 
 2. på så sätt att fondandelarna löses in i fonden, om överför- ingen avser andelar i en investe- ringsfond, 
  
 3. 
  
 till den som har emitterat tillgångarna, 
  
 4. 
  
 till investeringsföretaget som vid överlåtelsen förde investe- ringssparkontot, 
  
 5. 
  
 till budgivaren om överlåtelsen var ett led i ett offentligt upp- köpserbjudande, 
  
 6. 
  
 till köpande företag om överlåtelsen var ett led i ett för- farande om andelsbyte, 
  
 7. 
  
 till majoritetsaktieägaren i ett bolag om överlåtelsen var ett led i ett förfarande om inlösen av minoritetsaktier i samma bolag, eller 
  
 8. 
  
 till en annan kontoinnehavare om tillgångarna förs över till för- värvarens investeringssparkonto. 
  
 Kontofrämmande tillgångar får inte överföras från ett investe- ringssparkonto med tillämpning av första stycket 8. 
 Denna lag träder i kraft den 22 juli 2013. 
 237 
 1 Inledning 
  
 1.1 
  
 Utredningens uppdrag och arbete 
  
 Utredningens huvuduppgift har varit att analysera och ta fram för- slag till de förändringar som behövs i svensk rätt för att genomföra Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU av den 8 juni 2011 om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv 2003/41/EG och 2009/65/EG och förordning- arna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 1095/2010 
  
 1  
  
 (AIFM-direktivet). 
  Vidare har i uppdraget ingått bl.a. att se över regleringen av de kon- traktuella fonder (specialfonder) som inte är värdepappersfonder även i de avseenden som inte omfattas av  
 AIFM-direktivet 
  samt be- lysa hur förslagen inverkar på skattekontrollen. 
  
 2 
  
 Utredningen har haft något mindre än ett år på sig att slutföra uppdraget. Tiden har ägnats åt att analysera, motivera och ta fram de relativt omfattande författningsförslag som behövs för att genom- föra  
 AIFM-direktivet. 
  Arbetet har bedrivits i samråd med utred- ningens sakkunniga, bl.a. har hållits ett flertal sammanträden där utredningens överväganden och förslag har diskuterats. Däremellan har sekretariatet haft fortlöpande kontakter med de sakkunniga. Möten har även hållits med företrädare för Svenska Riskkapital- föreningen (SVCA), Fastighetsägarna och Swedish Pensions Fund Association (SPFA). 
  
 AIFM-direktivet 
  har tagits fram under relativt kort tid genom förhandlingar mellan medlemsstaterna i Europeiska Unionen (EU). Liksom andra  
 EU-direktiv 
  är det i många delar kompromisser mellan olika medlemsstaters viljor och önskemål. Direktivet innehåller som en konsekvens av detta lösningar och begrepp som ibland kan vara svårtolkade och ibland kan te sig i viss mån främmande för svensk rättstradition. Det antagna direktivet har dock varit utgångspunkten 
  
 1 
  
 EUT L 174, 01.07.2011, s. 1 (Celex 32011L0061). Direktivet har fogats till betänkandet som bilaga 2. 
  
 2 
  
 Kommittédirektiven (Dir. 2011:77) i dess helhet finns fogade till betänkandet som bilaga 1. 
  
 239 
  
 Inledning 
  
 SOU 2012:67 
  
 och satt ramarna för utredningens uppdrag och arbete. Vid tolk- ningen och beskrivningen av artiklarna i direktivet kommer kom- missionens delegerade akter att få stor betydelse. Kommissionen har getts rätt att specificera och klargöra flera av direktivets bestämmel- ser i delegerade akter. Under utredningsarbetet har några sådana akter ännu inte antagits. Av de förslag som utredningen har tagit del av framgår emellertid att ambitionen verkar vara att de delegerade akterna till stor del ska bestå av förordningar utfärdade av kommis- sionen. Sådana förordningar är direkt tillämpliga i medlemsstaterna utan att något särskilt genomförande krävs, se även avsnitt 2.2. 
 Innehållet i förordningsförslagen ger hjälp för förståelsen av artiklarna i  
 AIFM-direktivet 
  och utredningen har i viss mån använt dem som tolkningshjälp. Förordningsförslagen är dock just förslag som kan komma att ändras. 
 Fortfarande pågår alltså arbetet med att närmare specificera och komplettera reglerna i direktivet. Detta medför, i kombination med att nivå  
 II-reglerna 
  förefaller antas i form av förordningar, att det är vanskligt att nationellt och i detta skede göra uttolkningar av vissa centrala artiklar och begrepp i direktivet. 
  
 1.2 
  
 Viss terminologi 
  
 Att genomföra  
 AIFM-direktivet 
  kräver en förändring av dagens reglering av specialfonder. Regler om specialfonder finns i lagen (2004:46) om investeringsfonder (LIF) och har till  
 AIFM-direk- 
  tivets genomförande varit en rent nationell angelägenhet. AIFM- direktivet reglerar huvudsakligen förvaltarna av alternativa investe- ringsfonder, men påverkar utformningen av den nationella regle- ringen av fonderna i sig. Som framgår av avsnitt 3.3 har utredningen valt att renodla lagstiftningen på så sätt att LIF i fortsättningen ska reglera enbart de fonder och förvaltare som omfattas av UCITS- direktivet medan den nya lagen som genomför  
 AIFM-direktivet 
  ska innehålla bestämmelserna om samtliga alternativa investerings- fonder, inklusive specialfonderna, och regleringen av förvaltarna av dessa fonder. Detta påverkar också terminologin. Det kommer med den lösning som utredningen föreslår inte att finnas något behov av ett samlingsbegrepp för värdepappersfonder och specialfonder eller andra  
 AIF-fonder. 
  En lösning skulle kunna vara att utmönstra det nuvarande samlingsbegreppet investeringsfonder från lagstiftningen. Förkortningen  
 AIF-fonder 
  står dock för  
 alternativa investerings- 
  
 240 
  
 SOU 2012:67 
  
 Inledning 
  
 fonder  
 och enligt  
 AIFM-direktivets 
  definition är de alternativa i för- hållande till just de harmoniserade fonder som vi i dag kallar värde- pappersfonder (eller  
 UCITS-fonder). 
  Enligt utredningens mening är det därför mer konsekvent att värdepappersfonder i stället benämns investeringsfonder. På kort sikt kan det innebära en viss förvirring att låta ett begrepp som investeringsfonder leva kvar i en mer in- skränkt betydelse. På lång sikt innebär det dock en mer logisk lösning. Se vidare i avsnitten 3.3 och 7.3. 
 241 
 2 Bakgrund 
  
 2.1 
  
 Direktivet om förvaltare av alternativa investeringsfonder 
  
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU om förvaltare av alternativa investeringsfonder  
 (AIFM-direktivet) 
  reglerar juridiska personer vars normala verksamhet består i förvaltning av en eller flera alternativa investeringsfonder. I den svenska översättningen av direktivet benämns förvaltarna  
 AIF-förvaltare 
  och fonderna AIF- fonder.  
 AIF-fonder 
  definieras i direktivet som företag för kollek- tiva investeringar, inbegripet dess delfonder, som tar emot kapital från ett antal investerare för att investera det i enlighet med en fastställd investeringspolicy till förmån för dessa investerare, och som inte omfattas av direktiv 2009/65/EG om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investe- ringar i överlåtbara värdepapper  
 (UCITS-direktivet). 
  
 AIFM-direktivet 
  är tillämpligt på alla  
 AIF-förvaltare 
  oavsett de förvaltade  
 AIF-fondernas 
  struktur och rättsliga form. Direktivet reglerar förvaltarna men endast i begränsad utsträckning fonderna, vilka kan vara bildade på kontrakträttslig eller associationsrättslig grund, genom trustlagstiftning, eller på annat sätt. Av de företag för kollektiva investeringar som förekommer på den svenska mark- naden träffas vissa nationellt reglerade investeringsfonder (special- fonder) av definitionen av  
 AIF-fond 
  i  
 AIFM-direktivet. 
  Andra fonder som förekommer i Sverige och som omfattas av direktivets definition är dock inte särskilt reglerade. Det rör sig främst om olika typer av slutna fonder 
  
 1 
  
 , såsom riskkapitalfonder, fastighets- fonder och infrastrukturfonder. Det finns således inte något svenskt regelverk som omfattar alla de former av förvaltare som regleras i  
 AIFM-direktivet. 
  
 1  
 Begreppet sluten fond används här för att beteckna en fond med en begränsad mängd kapital och som generellt sett inte är öppen för inlösen under fondens livstid. 
 243 
  
 Bakgrund 
  
 SOU 2012:67 
  
 I betänkandet lämnas förslag till hur  
 AIFM-direktivet 
  ska genom- föras i nationell rätt. I betänkandet lämnas även förslag till reglering av  
 AIF-fonder 
  i vissa avseenden som inte omfattas av  
 AIFM-direk- 
  tivet. 
  
 2.2 
  
 Kommissionens genomförandeåtgärder 
  
 I  
 AIFM-direktivet 
  finns ett antal bestämmelser som ger kommis- sionen i uppdrag att anta s.k. genomförandeåtgärder med närmare detaljer kring direktivets rambestämmelser. 
  
 2 
  
 Genomförandeåtgärderna till  
 AIFM-direktivet 
  antas på nivå två i enlighet med den s.k. Lamfalussymodellen 
  
 3  
  
 som syftar till att effektivisera lagstiftningsförfarandet inom EU och tillämpas för lag- stiftningen på det finansiella området. Lamfalussymodellen delar in lagstiftningsförfarandet i fyra nivåer där nivå ett utgörs av ram- bestämmelser som antas enligt den normala ordningen för lagstift- ningen inom EU, med direktiv eller förordningar som föreslås av kommissionen och antas av rådet och Europaparlamentet. På nivå två antar kommissionen genomförandeåtgärder som preciserar och närmare anger detaljerna för lagstiftningen på nivå ett. Kommis- sionen kan anta genomförandeåtgärder som direktiv eller som för- ordning. Förfarandet på nivå två har nyligen förändrats i samband med antagandet av Lissabonfördraget och beskrivs närmare nedan. Nivå tre utgörs av gemensamma riktlinjer och rekommendationer. Slutligen ansvarar kommissionen på nivå fyra för att säkerställa att medlemsstaterna genomför lagstiftningen på ett likartat sätt. 
 Genom antagandet av Lissabonfördraget har som nyss nämnts förfarandet för kommissionens genomförandeåtgärder på nivå två ändrats. Den nya ordningen gör skillnad på delegerade akter och genomförandeakter. 
  
 4  
  
 Enligt artikel 57 i  
 AIFM-direktivet 
  har Europa- parlamentet eller rådet rätt att när som helst återkalla kommis- sionens bemyndigande att anta delegerade akter. Europaparlamentet och rådet har också enligt artikel 58 rätt att invända mot de dele- gerade akter som antagits av kommissionen under en period på tre månader efter antagandet. Denna period kan på Europaparlamentets eller rådets initiativ förlängas med tre månader. För genomförande- 
  
 2 
  
 Delegerade akter ska antas enligt artiklarna 3, 4, 9, 12,  
  
 14–25, 
 34–37, 
  40, 42, 53, 67 och 68 i  
 AIFM-direktivet. 
  
 3 
  
 Se bl.a. prop. 2006/07:115 s. 242 f. 
  
 4 
  
 Delegerade akter och genomförandeakter regleras i artikel 290 respektive 291 i Lissabon- fördraget. 
  
 244 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bakgrund 
  
 akter gäller enligt artikel 59 i  
 AIFM-direktivet 
  att de ska beredas i den Europeiska värdepapperskommittén (European Securities Com- mittee, ESC), som är en kommitté under kommissionen med repre- sentanter från medlemsstaterna. 
 Genomförandeakter och delegerade akter kallas i vissa fall tek- niska standarder. I de fallen har Esma (Europeiska Värdepappers- och marknadsmyndigheten 
  
 5 
  
 ) getts i uppdrag att ta fram förslag till genomförandeåtgärder i enlighet med artiklarna  
 10–14 
  i den s.k.  
 Esma-förordningen. 
  
 6 
  
 Esma har ersatt den tidigare s.k. nivå tre- kommittén CESR (Committee of European Securities Regulators). Esmas förslag till tekniska standarder antas av kommissionen, antingen som delegerade akter eller genomförandeakter i enlighet med det förfarande som beskrivits ovan.  
 Esma-förordningen 
  ger även Esma rätt att utfärda riktlinjer och rekommendationer till dels behöriga myndigheter, dels finansiella företag, dvs. sådana åtgärder på nivå tre som beskrivits ovan. Även detta är en uppgift som Esma övertagit från CESR. 
 Som angetts i inledningskapitlet har några genomförandeåtgär- der från kommissionen avseende  
 AIFM-direktivet 
  ännu inte an- tagits. Som utgångspunkt för utredningens arbete har därför ett ut- kast till genomförandeförordning från juni 2012 tagits i beaktande. 
  
 2.3 
  
 Skäl till reglering av fonder och fondsparande 
  
 Huvudskälet bakom reglering på finansmarknadsområdet är som regel antingen samhällets behov av att skydda stabiliteten i det finan- siella systemet, och på så sätt undvika systemrisker, eller konsu- mentskydd. Det främsta exemplet på det förstnämnda är de kapital- täckningsregler som säkerställer att kapitalstyrkan i banker och värdepappersbolag står i paritet med de risker som verksamheten medför, och som därigenom förhindrar spridningen av förluster i det finansiella systemet. På försäkringsområdet har behovet av ett gott konsumentskydd traditionellt sett varit det vägledande motivet för reglering med hänsyn till att konsekvenserna för den enskilde kan bli allvarliga om inte försäkringsbolagen kan fullgöra sina åtag- anden. 
  
 5 
  
 En: European Securities and Markets Authority. 
  
 6 
  
 Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1095/2010 av den 24 november 2010 om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska Värdepappers- och marknads- myndigheten), om ändring av beslut nr 716/2009/EG om upphävande av kommissionens beslut 2009/77/EG. 
  
 245 
  
 Bakgrund 
  
 SOU 2012:67 
  
 Konsumentskyddet har även utpekats som det avgörande motivet bakom den svenska regleringen av fondsparandet. 
  
 7  
  
 Fondsparandet har som regel stor privatekonomisk betydelse för den enskilde spararen. Samtidigt är fondprodukterna ofta komplexa och resul- tatet av fondförvaltningen svårt att utvärdera. Den kollektiva spar- formen gör dessutom att det finns ett behov av reglering av fond- andelsägarnas och fondbolagets inbördes rättigheter så att vissa investerare inte gynnas på bekostnad av andra och så att fond- bolaget handlar i fondandelsägarnas bästa intresse. 
 Frågan om i vilken utsträckning fonder och fondsparande kan ge upphov till systemrisker och därför bör regleras även från en sådan utgångspunkt, har behandlats i tidigare lagstiftningsärenden. 
  
 8  
  
 Då konstaterades bl.a. att fondsparandet har liten påverkan på betal- ningssystemet och kreditgivningen och att fondsparandet därigenom inte påverkar de systemrisker som är motiv till reglering av den finansiella sektorns funktion att hantera betalningar och leverera krediter. Fondbolagen bedömdes inte heller ha självförstärkande kopplingar till vare sig varandra eller till andra aktörer i det finan- siella systemet. Med hänsyn till att tillgångarna i den förvaltade fonden hålls separerade från fondbolagets tillgångar så får finan- siella svårigheter i ett fondbolag dessutom inte några konsekvenser för investerarnas möjlighet att få ut sina tillgångar. Vidare konsta- terades att tidigare exempel på fonder som påverkat det finansiella systemets funktion främst berodde på brister i portföljförvaltning och kreditgivning, faktorer som bättre regleras i andra sammanhang än i fondlagstiftningen. Fondsparandet i sig bedömdes slutligen inte heller kunna förstärka ett förlopp med snabbt fallande tillgångspriser på de finansiella marknaderna. Slutsatsen var därför att konsument- skyddet är det avgörande motivet för att reglera fondsparandet. 
 Skälen bakom  
 AIFM-direktivet 
  
 Efter finanskrisen konstaterade det Europiska rådet och kommis- sionen att alla relevanta aktörer på finansmarknadsområdet bör omfattas av lämplig reglering och tillsyn. Detta överensstämde även med de slutsatser som det globala  
 G20-möte 
  som hölls i november 2008 kom fram till. I kommissionens konsekvensanalys inför fram- tagandet av förslaget till  
 AIFM-direktivet 
  utpekas  
 AIF-förvaltarna 
  
 7 
  
 Se exempelvis prop. 2002/03:150, s. 125 f. 
  
 8 
  
 Se SOU 2002:56 s. 240 f. samt prop. 2002/03:150 s. 126 f. 
  
 246 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bakgrund 
  
 visserligen inte som någon orsak till finanskrisen.  
  
 9  
  
 Kommissionen menade dock att krisen tydliggjort den roll som  
 AIF-förvaltarna 
  spelar på finansmarknaden. Kommissionen pekade även på en rad risker som  
 AIF-förvaltares 
  verksamhet innebär för placerare och motparter samt för stabiliteten och effektiviteten på finansmark- naderna. Dessa risker kan sammanfattas i nedanstående tabell. 
 Tabell 1 Översikt över de centrala riskområdena 
  
 10 
  
 Makroprudentiella 
  
  Direktexponering av systemrelevanta banker (som 
  
 (system-) 
  risker, framför 
  
 tillhandahåller hävstångseffekter) till  
 AIF-sektorn 
  
 allt i samband med 
  
 hävstångseffekter 
  
  Konjunkturförstärkande effekt av flockbeteende, 
  
 riskkoncentrationer inom vissa marknadssegment och 
  
 forcerad neddragning av belåningsgraden som överförs till 
  
 motparterna genom tillgångspriser och marknadslikviditet 
  
 Mikroprudentiella risker 
  
  Eventuella svagheter i interna riskhanteringssystem vad 
  
 avser likviditetsrisker, marknadsrisker, motpartsrisker 
  
 (kreditrisker och avvecklingsrisker) och operativa risker 
  
 Investerarskydd 
  
  Luckor i informationen till placerare om investeringspolicy, 
  
 riskhantering, internförfaranden osv. som utgör hinder för 
  
 effektiv genomlysning 
  
  Intressekonflikter och bristfällig fondförvaltning, framför allt 
  
 i samband med ersättningar, värdering och förvaltning 
  
 Markandseffektivitet och 
  
  Effekter av dynamisk handel och blankningstekniker på 
  
 integritet 
  
 marknadens funktion 
  
  Risk för marknadsmissbruk i samband med vissa tekniker, 
  
 till exempel blankning 
  
 Påverkan på marknaden 
  
  Bristande insyn vid företagsaffärer avseende noterade 
  
 för företagskontroll 
  
 företag (t.ex. genom aktielån,  
 CDF-kontrakt) 
  eller vid 
  
 samagerande genom aktiviststrategier 
  
 AIF-förvaltares 
  kontroll 
  
  Risk för felaktiga incitament vid förvaltning av 
  
 över företag 
  
 portföljföretag, framför allt i samband med 
  
 skuldfinansiering 
  
  Bristande insyn och bristande offentlig granskning av s.k. 
  
 Gibbs 
  
 9 
  
 Commission Staff Working Document Accompanying the proposal for a Directive of the European Parliament and of the Council on Alternative Investment Fund Managers and amending Directives 2004/39/EC and 2009//EC- Impact Assessment, COM(2009) 207, SEC (2009) 576. 
  
 10 
  
 Kommissionens konsekvensanalys, s. 7. 
  
 247 
  
 Bakgrund 
  
 SOU 2012:67 
  
 I konsekvensanalysen konstaterades att det befintliga europeiska regelverk som omfattar  
 AIF-förvaltare 
  är fragmenterat och till stora delar bygger på nationell rätt. Samtidigt är  
 AIF-förvaltarnas 
  verk- samhet i många fall internationell och gränsöverskridande. Det fragmenterade regelverket ansågs därför vara ett hinder för effektiv reglering, tillsyn och övervakning på makronivå. Det ansågs också begränsa marknadsintegrationen och utvecklingen av den inre mark- naden för de finansiella produkter som marknadsförs av  
 AIF-för- 
  valtare. 
 De mål som kommissionen ställde upp för det nya direktivet var följande: 
  
 11 
  
 Säkerställa att  
  
 AIF-förvaltare 
  uppfyller lämpliga krav på aukto- risation och registrering. 
  
 Skapa en ram för övervakning av makroprudentiella risker. 
  
 Tillgodose en fullgod tillsyn och begränsning av mikropruden- tiella risker. 
  
 Ge en samstämd syn på skyddet för professionella investerare i  
  
 AIF-fonder. 
  
 Ökad ansvarighet för  
  
 AIF-förvaltare 
  som har kontroll över och förvaltar företag. 
  
 Utveckling av den inre marknaden för  
  
 AIF-fonder. 
  
 Säkerställa att de vidtagna åtgärderna står i proportion till riskerna och tar tillräcklig hänsyn till  
  
 AIF-förvaltarnas 
  olika affärsmodeller. 
 Motiven bakom  
 AIFM-direktivet 
  kan således för det första sum- meras som ett behov av ett harmonierat regelverk för att bättra på förutsättningarna för övervakning av fondförvaltare vars verksamhet på olika sätt befaras kunna påverka risker i det finansiella systemet. Det rör sig främst om förvaltare av fonder som tillämpar finansiell hävstång (se bl.a. skäl 49 i  
 AIFM-direktivet). 
  I konsekvensanalysen omnämns även råvarufonder i denna kategori. Direktivet innehåller därför bestämmelser som möjliggör för medlemsstaternas tillsyns- myndigheter att påvisa, övervaka och vid behov bemöta system- risker. Genom direktivets bestämmelser kan behöriga myndigheter samla in information om användandet av finansiell hävstång och vidarebefordra den informationen till andra behöriga myndigheter, 
  
 11  
 Kommissionens konsekvensanalys, s. 26 f. 
 248 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bakgrund 
  
 till Esma och till den s.k. Europeiska systemrisknämnden, ESRB (European Systemic Risk Board). 
  
 12 
  
 För det andra finns en vilja att öka den offentliga insynen i och inflytandet över fonder som agerar på marknaden för företags- kontroll, eller s.k. riskkapitalfonder (se bl.a. skäl 53 i  
 AIFM-direk- 
  tivet). Direktivet innehåller därför bestämmelser om hur  
 AIF-för- 
  valtare som förvaltar  
 AIF-fonder 
  som förvärvar kontroll över företag ska agera, exempelvis bestämmelser om information till anställda i sådana företag. 
 Ett tredje motiv till regleringen är att skapa en inre marknad för  
 AIF-förvaltare. 
  På samma sätt som förvaltare av  
 UCITS-fonder 
  ska  
 AIF-förvaltare 
  kunna erhålla ett s.k. marknadsföringspass som inne- bär att de genom ett enkelt registreringsförfarande ska kunna mark- nadsföra andelar i  
 AIF-fonder 
  i hela unionen (se bl.a. skäl 4 i  
 AIFM-direktivet). 
  
 2.4 
  
 Övrig harmoniserad lagstiftning på finansmarknadsområdet 
  
 Vid sidan av den närbesläktade regleringen av  
 UCITS-fonder 
  och förvaltare av  
 UCITS-fonder 
  i  
 UCITS-direktivet 
  har regleringen av  
 AIF-förvaltare 
  och förvaltning av  
 AIF-fonder 
  i  
 AIFM-direktivet 
  kopplingar till viss annan harmoniserad reglering på finansmark- nadsområdet. 
 I Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG av den 21 april 2004 om marknader för finansiella instrument och om änd- ring av rådets direktiv 2000/12/EG samt upphävande av rådets direktiv 93/22/EEG (direktivet om marknader för finansiella instru- ment, MiFID), regleras värdepappersföretags och bankers tillhanda- hållande av investeringstjänster avseende finansiella instrument (exempelvis rådgivning, förmedling och portföljförvaltning) samt handeln med finansiella instrument på reglerade marknader. I direk- tivet finns även kundskyddsregler för främst  
 icke-professionella 
  investerare. Enligt artikel 6.4 i  
 AIFM-direktivet 
  kan en  
 AIF-för- 
  valtare få tillstånd att utöver förvaltning av  
 AIF-fonder 
  tillhanda- hålla vissa andra tjänster som är tillståndspliktiga enligt MiFID (förvaltning av investeringsportföljer, och sidotjänsterna investe- 
  
 12  
 Den Europeiska systemrisknämnden ESRB är inrättad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1092/2010 av den 24 november 2010 om makrotillsyn av det finansiella systemet på  
 EU-nivå 
  och om inrättande av en europeisk systemrisknämnd. 
 249 
  
 Bakgrund 
  
 SOU 2012:67 
  
 ringsrådgivning, förvaring och administration av aktier eller andelar i företag för kollektiva investeringar samt mottagande och vidare- befordran av order beträffande finansiella instrument). MiFID är genomfört i svensk rätt huvudsakligen genom lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. 
 I Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/71/EG av den 4 november 2003 om de prospekt som ska offentliggöras när värde- papper erbjuds till allmänheten eller tas upp till handel och om ändring av direktiv 2001/34/EG (prospektdirektivet) regleras när ett prospekt ska upprättas vid erbjudande av investeringar i över- låtbara värdepapper till allmänheten och den information ett prospekt ska innehålla. Prospektdirektivet är genomfört i svensk rätt huvud- sakligen genom bestämmelser i lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument. Enligt 2 kap. 2 § den lagen är investerings- fonder undantagna från prospektkrav. 
 Harmoniserade regler om den information som en emittent vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad ska offentliggöra finns i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/109/EG av den 15 december 2004 om harmonisering av insynskraven angående upplysningar om emittenter vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad och om ändring av direktiv 2001/34/EG (öppenhetsdirektivet). Där finns bl.a. bestäm- melser om offentliggörande av årsredovisning och halvårsrapport samt flaggningsregler för noterade företag (emittenter). Öppenhets- direktivet är genomfört huvudsakligen genom bestämmelser i lagen om värdepappersmarknaden samt lagen om handel med finansiella instrument. 
 Verksamheten i kreditinstitut regleras i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/48/EG av den 14 juni 2006 om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut (omarbetning), kreditinsti- tutsdirektivet.  
 AIFM-direktivet 
  hänvisar till kreditinstitutsdirek- tivet i fråga om de medel som utgör en  
 AIF-förvaltares 
  kapitalbas (artiklarna  
 56–67). 
  Kreditsinstitutsdirektivet är genomfört i svensk rätt huvudsakligen genom lagen (2004:297) om bank- och finansie- ringsrörelse samt lagen (2006:1372) om kapitaltäckning och stora exponeringar. Kapitalkrav för kreditinstitut och värdepappersbolag regleras i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/49/EG av den 14 juni 2006 om kapitalkrav för värdepappersföretag och kredit- institut (omarbetning), kapitalkravsdirektivet, som genomförts i svensk rätt huvudsakligen genom lagen om kapitaltäckning och stora exponeringar. Kreditinstituts- och kapitalkravsdirektiven 
 250 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bakgrund 
  
 utgör tillsammans de s.k. kapitalkravsdirektiven (CRD Capital Re- quirement Directives). 
 Kommande förändringar i regleringen på finansmarknadsområdet 
 Det europeiska regelverket för värdepappersföretag och handel med finansiella instrument på reglerade marknader är för närvarande under omarbetning. Enligt de förslag till förändringar i MiFID som presenterades av kommissionen i oktober 2011 införs bl.a. gemen- samma regler för handeln med standardiserade derivatkontrakt på s.k.  
 OTF-plattformar 
  (Organised Trading Facilities), särskilt an- passade regler för att underlätta handel med aktier i små och medel- stora företag, bestämmelser som ökar förutsättningarna för över- vakning av s.k. högfrekvent handel i syfte att förhindra möjliga systemrisker, bestämmelser som syftar till att förbättra konkurrens- villkoren för tillhandahållande av vissa efterhandelstjänster (exem- pelvis clearing och avveckling), ökade befogenheter för tillsyns- myndigheter som under särskilda omständigheter föreslås kunna förbjuda vissa typer av produkter och tjänster, skärpt tillsyn över marknaderna för råvaruderivat samt skärpta krav för tillhandahåll- ande av investeringstjänsterna portföljförvaltning och investeringsråd- givning. 
  
 13  
  
 Kommissionens förslag förhandlas för närvarande i rådet. 
 I december 2011 presenterade kommissionen ett förslag till har- moniserat europeiskt regelverk för investeringar i venture capital. I kommissionens förslag till förordning finns bestämmelser om enhetliga regler för marknadsföring av Europeiska venture capital- fonder, som därmed får en gemensam definition. Sådana fonder ska enligt förslaget fritt få marknadsföras till bl.a. professionella investerare i Europa med hjälp av ett marknadsföringspass liknande det som gäller för förvaltare av  
 UCITS-fonder 
  enligt UCITS- direktivet och för  
 AIF-förvaltare 
  enligt  
 AIFM-direktivet. 
  
 14 
  
 Parallellt med det föreslagna regelverket för venture  
 capital-fonder 
  har även ett förslag till harmoniserat regelverk för marknadsföring av fonder för s.k. socialt företagande tagits fram. 
  
 15 
  
 13 
  
 Proposal for a directive of the European Parliament and of the Council on markets of financial instruments and repealing Directive 2004/39/EC of the European Parliament and of the Council, COM(2011) 656, 2011/0298 (COD). 
  
 14 
  
 Proposal for a regulation of the European Parliament and of the Council on European Venture Capital Funds, COM(2011) 860, 2011/0417 (COD). 
  
 15 
  
 Proposal for a regulation of the European Parliament and of the Council on European Social Entrepreneurship Funds, COM(2011) 862, 2011/0418 (COD). 
  
 251 
  
 Bakgrund 
  
 SOU 2012:67 
  
 Ytterligare ett förslag till förordning på finansmarknadsområdet presenterades i juli 2012, där kommissionen föreslår ett harmoni- serat regelverk om standardiserad information som ska lämnas vid erbjudande av investeringar i vissa finansiella produkter till konsu- menter, s.k. Packaged retail investment products, PRIPS. 
  
 16  
  
 Enligt förslaget ska bl.a. fonder (såväl  
 UCITS-fonder 
  som  
 AIF-fonder), 
  s.k. strukturerade produkter innehållande derivatkomponenter, samt vissa typer av försäkringskontrakt av investeringskaraktär omfattas av informationskraven i förordningen. 
 Samtidigt med PRIPS presenterades ett förslag till kommande förändringar i  
 UCITS-direktivet, 
  det s.k. UCITS V. 
  
 17  
  
 Förslaget innehåller främst förtydliganden angående förvaringsinstitutens upp- gifter och ansvar, bestämmelser om ersättningssystem för fond- förvaltare samt harmoniserade sanktionsbestämmelser. 
  
 2.5 
  
 Fondsparandets organisation och kategorier 
  
 Sedan början på  
 1990-talet 
  är den svenska lagstiftningen på fond- området harmoniserad med EU:s  
 UCITS-direktiv. 
  Regleringen finns sedan 2004 i lagen (2004:46) om investeringsfonder (LIF). Investeringsfonder delas i lagstiftningen upp i dels värdepappers- fonder, dels specialfonder. Värdepappersfonder är harmoniserade fonder som uppfyller  
 UCITS-direktivets 
  krav och som efter noti- fiering får marknadsföras fritt inom EU. Tillsyn och tillståndspröv- ning enligt LIF handhas av Finansinspektionen. 
 För värdepappersfonder gäller vissa krav på bl.a. tillgångsallo- kering, belåning, inlösen av fondandelar. Specialfonder kan efter godkännande från Finansinspektionen få undantag ifrån dessa krav. Specialfonder är nationellt reglerade och behöver därför inte följa  
 UCITS-direktivets 
  regler. 
 Värdepappersfonder och specialfonder har det gemensamt att de är kontraktsrättsliga fonder som inte utgör självständiga rättssub- jekt. De kan inte förvärva rättigheter eller ådra sig skyldigheter. De kan inte heller bli föremål för konkursförfarande. Fondandelsägarnas 
  
 16 
  
 Proposal for a regulation of the European Parliament and of the Council on key in- formation documents for investment products, COM(2012) 352/3, 2012/0169 (COD). 
  
 17 
  
 Proposal for a directive of the European Parliament and of the Council amending Directive 2009/65/EC on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to undertakings for collective investment in transferable securities (UCITS) as regards depositary functions, remuneration policies and sanctions, COM(2012) 350/2, 2012/0168 (COD). 
  
 252 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bakgrund 
  
 rätt till fonden är beskuren och begränsar sig till rätten att få sin andel i fonden inlöst och att i vissa fall erhålla utdelning. Värde- pappers- och specialfonder måste även följa vissa gemensamma regler i LIF om förvaltning, fondbestämmelser, information till fondandelsägarna m.m. 
 Utländska fonder som uppfyller  
 UCITS-direktivets 
  krav får, efter att det anmälts till Finansinspektionen, fritt marknadsföras i Sverige. LIF tillåter även, efter Finansinspektionens godkännande, marknadsföring i Sverige av andra utländska fonder än UCITS- fonder, under förutsättning att dessa fonder uppfyller krav mot- svarande dem som ställs på specialfonder. Den rättsliga formen och strukturen på utländska fonder skiljer sig i många fall från den svenska. Utländska fonder som marknadsförs i Sverige kan således vara bildade på kontraktsrättslig eller associationsrättslig grund eller på annat sätt. Termen fondföretag används i LIF för att be- teckna utländska fonder, både  
 UCITS-fonder 
  och andra fonder. 
 Svenska aktiebolag som har tillstånd att bedriva fondverksam- het, dvs. förvalta en investeringsfond och handha försäljning och inlösen av andelar, benämns fondbolag. Tillstånd för fondverksam- het avseende specialfonder får även beviljas svenska kreditinstitut och värdepappersbolag, som har tillstånd för portföljförvaltning av- seende finansiella instrument. Termen förvaltningsbolag används i LIF för att beteckna utländska fondförvaltare som förvaltar UCITS- fonder och andra fonder. 
 Tillgångarna i en investeringsfond ska förvaras av ett förvarings- institut som även på fondbolagets instruktion utför in- och utbetal- ningar i fonden. Förvaringsinstitut kan vara banker eller andra kredit- institut. Syftet med att hålla förvaltningen och förvaringen av fondens tillgångar åtskilda på detta sätt är bl.a. att förvaringsinstitutet ska vara en extra kontrollfunktion som ser till att fondbolaget använder fondens medel i enlighet med fondbestämmelserna. 
 Ansvarsfördelningen, förvaltningen och administrationen av inve- steringsfonder kan beskrivas med följande skiss: 
 253 
  
 Bakgrund 
  
 SOU 2012:67 
  
 Figur 1 Ansvarsfördelning mellan fondbolag och förvaringsinstitut 
 Värdepappersinstitut, mäklare och andra motparter 
  
 Fondbolag 
  
 Förvaringsinstitut 
  
 Fond 
 Investerare/fondandelsägare 
 Avtal 
 Betalningsströmmar 
 Investeringsfonden som juridisk struktur är särskilt lämplig för att ordna den typ av kollektiva investeringar som riktar sig till konsu- menter. Genom investeringsfonden kan enkelt och rimligt kostnads- effektivt en önskvärd kombination av avkastning och risk uppnås, som enskilda sparare annars skulle ha begränsad möjlighet att åstad- komma. Konsumentskyddet har också tidigare angetts som det främsta motivet bakom reglering av fondsparande. 
  
 18  
  
 Investerings- fonden som placeringsform utnyttjas dock även av andra investerare än konsumenter. Det finns exempelvis specialfonder som främst riktar sig till professionella investerare. 
 Den svenska fondlagstiftningen innehåller som ovan nämnts tydliga begränsningar för vilken typ av tillgångar medlen i en fond får placeras i. Det leder till att kollektiva investeringar i sådana till- gångar som helt eller delvis är otillåtna för investeringsfonder som 
  
 18  
 Prop. 2002/03:150 s. 125. 
 254 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bakgrund 
  
 regel organiseras på andra sätt. Det gäller exempelvis investeringar i riskkapital i form av större poster av onoterade aktier, råvaror, fastigheter och infrastruktur. Frågan om LIF även skulle omfatta fonder där medlen främst investeras i andra typer av tillgångar än likvida finansiella tillgångar, exempelvis fastigheter, behandlades i Värdepappersfondsutredningens betänkande SOU 2002:56. Ägande- rätten till fastigheterna, den slutna formen, svårigheten att värdera tillgångarna och långsiktigheten i investeringen angavs då som or- saker till varför investeringsfonden som organisationsform inte ansågs lämplig för denna typ av verksamhet. 
  
 19  
  
 En annan orsak är att denna typ av investeringar främst riktar sig till s.k. institutionella investerare vilket gör konsumentskyddsmotivet mindre relevant. Fonder som investerar i fastigheter och riskkapital och som har sitt säte i Sverige är i regel associationsrättsligt organiserade som aktie- bolag eller kommanditbolag. Andra oreglerade fonder som förvaltas av aktörer som bedriver verksamhet i Sverige är etablerade utom- lands och är därmed organiserade i enlighet med nationell rätt i det land där de är etablerade. 
  
 2.5.1 
  
 Harmoniserade fonder 
  
 Harmoniserade fonder är som nämnts ovan sådana fonder som reg- leras i  
 UCITS-direktivet 
  och därmed, efter en anmälningsprocedur, får marknadsföras fritt inom EU. En  
 UCITS-fond 
  måste vända sig till allmänheten. Det är således inte möjligt att begränsa kretsen av investerare i en  
 UCITS-fond. 
  Eftersom  
 UCITS-fonder 
  vänder sig till allmänheten gäller särskilda placeringsbestämmelser som syftar till att tillvarata investerarnas behov av riskspridning. Placerings- bestämmelserna innebär begränsningar av vilka tillgångsslag fondens medel får placeras i, exempelvis är möjligheterna till exponeringar till följd av placeringar i onoterade värdepapper begränsade. Det finns också begränsningar av vilka riskkoncentrationer en UCITS- fond får ha (i termer av procentuella exponeringar mot en viss mot- part/emittent) samt av möjligheten för fondbolaget att ta upp lån för fondens räkning. Utöver placeringsbestämmelserna gäller sär- skilda skyddsregler för  
 UCITS-fonder, 
  t.ex. att andelar i fonden måste kunna lösas in eller återköpas på fondandelsägarens begäran, att fondandelsägarna ska få tillgång till viss information om fonden och att tillgångarna i fonden ska förvaras hos ett förvaringsinstitut. 
  
 19  
 SOU 2002:56 s. 46 ff. 
 255 
  
 Bakgrund 
  
 SOU 2012:67 
  
 Den svenska motsvarigheten till  
 UCITS-direktivets 
  harmoniserade fonder är värdepappersfonder (1 kap. 1 § första stycket 25 LIF). De krav som ställs på värdepappersfonder motsvarar bestämmelserna i  
 UCITS-direktivet. 
  Därutöver har vissa nationella särregler för värde- pappersfonder införts som går utöver  
 UCITS-direktivets 
  krav (se bl.a. 4 kap. 22 § LIF). 
 Ett viktigt syfte med den gemensamma regleringen för UCITS- fonder är att skapa en gemensam fondmarknad inom EU. Därför innehåller  
 UCITS-direktivet 
  regler om vad som gäller för UCITS- fonder vars andelar marknadsförs i andra medlemsstater än hem- medlemsstaten.  
 UCITS-direktivet 
  tillåter inte en medlemsstat att införa ytterligare nationell reglering för utländska  
 UCITS-fonder. 
  Direktivet innehåller även bestämmelser om att behöriga myndig- heter ska underrättas vid gränsöverskridande marknadsföring av fonder samt om samarbete och informationsutbyte mellan behöriga myndigheter i olika medlemsstater. 
  
 2.5.2 
  
 Icke-harmoniserade 
  
  investeringsfonder (specialfonder) 
  
 Icke-harmoniserade 
  fonder är fonder som inte regleras i UCITS- direktivet och därmed endast får marknadsföras i en medlemsstat i den mån det är förenligt med nationell lagstiftning i den medlems- staten. Investeringsfonder som är etablerade i Sverige, och som inte omfattas av  
 UCITS-direktivet, 
  benämns specialfonder i den svenska fondlagstiftningen. Specialfonder är således endast nationellt regle- rade. 
 För specialfonder och värdepappersfonder gäller vissa gemen- samma bestämmelser i LIF vilka bl.a. omfattar fondernas rättsliga ställning, krav på att tillgångarna ska förvaras av ett förvaringsinsti- tut och krav på fondbestämmelser. Till skillnad mot vad som gäller för värdepappersfonder får en specialfond vända sig till en begrän- sad krets investerare. Vidare får fondbestämmelserna för en special- fond innehålla begränsningar av möjligheten att förvärva fondandelar. En specialfond måste dock vara öppen för inlösen minst en gång per år. Placeringar av fondmedel i en specialfond behöver inte heller följa de placeringsregler som gäller för värdepappersfonder. Undan- tag från placeringsreglerna måste dock godkännas av Finansinspek- tionen. Inspektionen prövar också, vid godkännande av fondbestäm- melserna för en specialfond, om fondens placeringsstrategi är för- enlig med de krav som bör ställas på riskspridning. Alla special- 
 256 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bakgrund 
  
 fonder som är registrerade i Sverige har medgetts något slags undan- tag från de regler som gäller för värdepappersfonder. Vilka undan- tag som medges varierar. De prövas alltid av Finansinspektionen från fall till fall och grundar sig på förhållandena i det enskilda fallet. Vad avser de tillgångar som en specialfond får placera i gäller dock samma regler för specialfonder som för värdepappersfonder med det undantaget att specialfonder tillåts att ha exponeringar som hänför sig till derivatinstrument med andra underliggande till- gångar än vad en värdepappersfond får ha. 
 Specialfonder är således svenska investeringsfonder som fått Finansinspektionens tillstånd att frångå reglerna om värdepappers- fonder i LIF. Den lagen tillåter emellertid även marknadsföring av utländska  
 icke-harmoniserade 
  fonder i Sverige. Sådana fondföretag kan ha en annorlunda juridisk form än de svenska investerings- fonderna. För att en utländsk  
 icke-harmoniserad 
  fond ska få till- stånd att marknadsföras i Sverige krävs dock att Finansinspek- tionen bedömer att det finns betryggande tillsyn över fondföre- taget i dess hemland, att företaget här i landet kan lösa in andelar, göra utbetalningar och även i övrigt kommer att driva sin verksam- het på ett sätt som är förenligt med bestämmelserna i LIF. Det innebär i praktiken att de krav på riskspridning m.m. som gäller för svenska specialfonder även är tillämpliga på  
 icke-harmoniserade 
  utländska fonder vars andelar marknadsförs i Sverige. 
  
 2.5.3 
  
 Andra  
  
 icke-harmoniserade 
  fonder 
 Definitionen av  
 AIF-fond 
  i  
 AIFM-direktivet 
  omfattar – utöver specialfonder – även andra fonder som inte omfattas av den svenska fondlagstiftningen. Det gäller sådana fonder som investerar i andra typer av tillgångar än vad LIF medger att en investeringsfond inve- sterar i, exempelvis riskkapitalfonder, fastighetsfonder eller råvaru- fonder. Det gäller också sådana fonder som tillämpar andra investe- ringsstrategier än vad som är möjligt med hänsyn till placerings- reglerna eller kraven på riskspridning i LIF. 
 257 
  
 Bakgrund 
  
 SOU 2012:67 
  
 Riskkapitalfonder 
 Termen riskkapital är ett samlingsnamn för alla investeringar i före- tags ägarkapital, dvs. investeringar i sådana andelar som ger inne- havaren äganderätt i ett företag. Riskkapitalfonder används emeller- tid ofta som beteckning på bolag med en begränsad livstid som specialiserat sig på investeringar i onoterade företag eller noterade företag som avnoteras efter att de förvärvats av bolaget. En sådan riskkapitalfond bildas ofta av ett s.k. riskkapitalbolag som sköter administrationen av fonden och kontakten med investerarna. Känne- tecknande för riskkapitalfonder är att de är slutna till formen på så sätt att andelarna är begränsade till antalet och inte kan lösas in på begäran. Kapitalet investeras i stället utifrån en i förväg bestämd tidshorisont och fonden likvideras när denna period har löpt ut. Det kapital som investeras i fonden är dessutom i regel avtalat på för- hand. 
 Till skillnad från andra fonder som placerar i aktier tar risk- kapitalfonder ofta ägarkontrollen över portföljbolagen. Det innebär att fondförvaltaren eller riskkapitalbolagets s.k. management team tar ett aktivt ansvar för förvaltningen av bolagen och deltar i den långsiktiga styrningen av bolagens verksamhet genom att de direkt utser styrelse och därmed även indirekt påverkar ledningsgruppens sammansättning. De portföljbolag som fondkapitalet sedan investeras i kan antingen vara onoterade mindre företag med tillväxt- och utvecklingspotential (venture capital) eller etablerade företag med behov av ny ledning eller annan organisationsförändring  
 (buy-out). 
  
 Trots att riskkapitalfonder till vissa delar kan sägas likna inve- steringsfonder föreligger vissa väsentliga skillnader. Riskkapital- fonder är till skillnad från investeringsfonder slutna till formen i den meningen att de baseras på ett i förväg begränsat kapital och det saknas rätt till inlösen under fondens livslängd, som normalt är ca 10 år. Livslängden beror bl.a. på mognadsfasen i de bolag fondens investeringsstrategi är inriktad mot. Riskkapitalfonder riktar sig inte heller till allmänheten utan vanligtvis endast till en begränsad krets institutionella investerare eller personer vars professionella verk- samhet inbegriper investeringar i riskkapital. Det är även vanligt att förvaltaren eller till förvaltaren närstående personer parallellt med fondens övriga investerare själva investerar i en viss andel av fondens totala kapital. Utöver avkastningen på sådana investeringar tar förvaltaren arvode i form av en i förväg avtalad andel av even- tuell vinst vid avveckling av fonden. Den del som tillfaller för- 
 258 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bakgrund 
  
 valtaren brukar kallas carried interest (särskild vinstandel) och är i regel förvaltarens huvudsakliga källa till avkastning. 
 Riskkapitalfonder som är baserade i Sverige är bildade på associa- tionsrättslig grund, som kommanditbolag eller som aktiebolag. I andra jurisdiktioner förekommer dock att riskkapitalfonder har en annan rättslig struktur. Exempelvis är det vanligt förekommande att riskkapitalfonder bildas på kontrakträttslig grund som s.k. limited partnerships på Jersey. Etableringen av en riskkapitalfond börjar dock i praktiken redan innan ett bolag upprättats genom att för- valtaren presenterar ett förslag med en tänkt investeringsstrategi, ett s.k. placeringsmemorandum, för potentiella investerare som ges möjlighet att investera i fonden. De slutgiltiga villkoren förhandlas sedan mellan investerare och förvaltare. De som väljer att investera i fonden förbinder sig att tillföra ett visst belopp. Någon inbetal- ning av kapital till fonden sker dock inte förrän fonden förvärvar portföljbolagen. Först när ett tillräckligt stort kapital på detta sätt garanterats fonden etableras ett bolag som därefter kan börja inve- stera i portföljbolagen. Denna tidpunkt brukar i riskkapitalsamman- hang benämnas first closing. Ytterligare investerare kan under en begränsad tid därefter ansluta sig till fonden. Även i samband med att ytterligare investerare tillkommer kan villkoren för fonden ändras, om övriga investerare godkänner det. Det avtal som reglerar fonden är således inte helt fastställt förrän förvaltaren slutgiltigt stängt fonden för nya investeringar. Successivt under fondens livslängd görs investeringar i portföljbolagen. Kapitalet placeras i allmänhet i aktier, men det förekommer också att kapital tillförs genom kon- vertibla lån eller skuldebrev med option att teckna aktier. När samt- liga investeringar realiserats likvideras fonden. Den eventuella av- kastning som kvarstår efter att investerarna återfått det kapital de skjutit till, inklusive en avtalad årlig avkastning som i regel uppgår till ca 8 procent, fördelas vanligen så att en andel på ca 20 procent tillfaller förvaltaren och resterande del tillfaller övriga investerare. Förvaltarens löpande kostnader under fondens livslängd täcks av ett förskott på vinstdelningen från investerarna. Förskottet uppgår vanligen till ca  
 1,5–2,5 
  procent av fondens avtalade kapital. 
 259 
  
 Bakgrund 
  
 SOU 2012:67 
  
 Fastighetsfonder 
 Fastighetsfonder som begrepp kan användas för att beteckna fonder som direktinvesterar i fastigheter, själva investerar i andra fastig- hetsfonder som i sin tur direktinvesterar i fastigheter (s.k.  
 fond-i- 
  fond) eller ger investerarna exponering mot fastighetsmarknaden genom att investera i aktier i noterade fastighetsbolag. UCITS- direktivet tillåter inte att en  
 UCITS-fond 
  placerar direkt i fastig- heter. LIF tillåter inte heller att en specialfond gör sådana place- ringar. Öppna fonder som direktinvesterar i fastigheter och som riktar sig till konsumenter förekommer dock utomlands och är vanliga bl.a. i Tyskland. 
 Många länder har tillskapat skatteregler för s.k. REITS (Real Estate Investment Trusts) efter en amerikansk förebild. En REIT kan beskrivas som en sluten fond vars främsta syfte är investeringar i fastigheter. En REIT kan vara bildad som aktiebolag eller som stiftelse och är befriad från inkomstskatt under vissa förutsättningar. Skattskyldigheten har i stället överförts till fondens investerare. För att uppnå denna skattestatus krävs att vissa verksamhetsregler är uppfyllda, bl.a. ska den största delen av resultatet (normalt mellan 80 och 100 procent) överföras till andels- eller aktieägarna genom utdelning. Det är även vanligt med krav på diversifiering och risk- spridning samt på att ägandet ska vara spritt på ett större antal per- soner. Möjligheten att införa en svensk motsvarighet till REITS har varit föremål för diskussion i ett flertal tidigare reformförslag och motioner utan att ha lett till någon lagstiftningsåtgärd.  
  
 20 
  
 Fastighetsfonder som direktinvesterar i fastigheter och är etable- rade i Sverige är i regel bildade på associationsrättslig grund som aktiebolag eller kommanditbolag. Svenska fastighetsfonder liknar riskkapitalfonder på så sätt att de är slutna till formen och främst riktar sig till en begränsad grupp professionella och institutionella investerare. Investerarnas avkastning baseras dels på det driftsnetto som fastigheterna genererar under investeringsperioden, dels på det realisationsresultat som uppstår vid avyttring av fondens innehav. 
  
 20  
 Se bl.a. 2000/01:SkU19, 2001/02:SkU15 och 2008/09:Sk285. 
 260 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bakgrund 
  
 Infrastrukturfonder 
 Infrastrukturfonder är fonder som placerar i infrastruktur såsom broar, vägar, kollektivtrafik och energiförsörjning. Att stater helt eller delvis väljer att finansiera investeringar i kollektiva nyttigheter genom försäljning till privata investerare har blivit allt vanligare. Privat finansiering av infrastruktur är ett alternativ till finansiering via statsskulden och är ett sätt att begränsa risken för att kost- naderna för investeringen och dess förvaltning över tiden ska bli för höga. Med hänsyn till att investeringar i infrastruktur kräver en ansenlig mängd kapital, organiseras privat finansiering av infra- struktur ofta så att ett flertal investerare går in med var sin andel. Infrastrukturfonder placerar i sådana infrastrukturandelar alternativt arrenderar infrastruktur under en viss avtalad period. Investeringar i infrastrukturfonder är i regel långsiktiga till sin natur samtidigt som de genererar relativt stabila kassaflöden, vilket efterfrågas av framför allt livförsäkringsbolag och andra aktörer med behov av att matcha långsiktiga åtaganden. 
 Infrastrukturfonder är vanligen organiserade på ett liknande sätt som riskkapitalfonder, och förvaltningen sköts ofta av bolag vars verksamhet även omfattar förvaltning av riskkapitalfonder. Precis som med riskkapitalfonder är infrastrukturfonder även ett sätt att organisera offentliga och privata saminvesteringar i infrastruktur. Vissa infrastrukturfonder som bildats av EU är exempelvis skapade i detta syfte. 
 Råvarufonder 
 Råvarufonder används som beteckning på fonder som på olika sätt är exponerade mot marknaden för olika råvaror. Sådan exponering skapas som regel inte genom direktinvesteringar i råvaror utan genom investeringar i råvaruderivat (vanligen s.k. futures) eller aktier i bo- lag vars värde i sin tur är starkt beroende av priset på en eller flera råvaror, exempelvis gruvindustri, oljebolag, skogs- och massaindu- stri. För branschfonder som investerar i en viss typ av industri kan dock beteckningen råvarufond vara delvis missvisande med hänsyn till att branschfonder i regel är exponerade även för andra risker än prisrisken på råvaror. 
  
 UCITS-direktivets 
  krav på riskspridning hindrar inte att en fond riktar in sig mot placeringar i en viss bransch.  
 UCITS-direktivet 
  
 261 
  
 Bakgrund 
  
 SOU 2012:67 
  
 tillåter dock inte placeringar i derivatinstrument som har råvaror som underliggande tillgång. Med vissa begränsningar medger LIF att en specialfonds medel placeras i råvaruderivat. För detta krävs dels att derivatinstrumenten är föremål för handel på någon finan- siell marknad, dels inte medför leveransskyldighet avseende den underliggande tillgången (6 kap. 2 § LIF). Placeringarna i råvaru- derivat måste dessutom göras med beaktande av kravet på lämplig fördelning av tillgångar med hänsyn till riskspridning. 
 Hedgefonder 
 Hedgefonder kallas ofta sådana fonder vars investeringsstrategier är utformade i syfte att skapa positiv avkastning oavsett utvecklingen på aktiemarknaden. Investeringsstrategin i en hedgefond kan dock även vara konstruerad för att förstärka eller neutralisera marknads- rörelser. För att uppnå sådana effekter utnyttjar hedgefonder i regel någon form av s.k. finansiell hävstång. Finansiell hävstång skapas med hjälp av belåning, derivatinstrument, blankningsaffärer eller på annat sätt och innebär att korrelationen mellan värdeförändringen på en viss investering och fondens avkastning påverkas så att exem- pelvis små rörelser i marknaden för en viss tillgång eller en viss tillgångsportfölj ger stora effekter i fondens avkastning och tvärtom. Hedgefonder kan konstrueras med olika riskprofil. Många hedge- fonder vänder sig till professionella investerare och kräver att ett visst minimikapital investeras, vilket kan uppgå till ett väsentligt belopp. Det finns dock hedgefonder som vänder sig till konsumenter och tillåter mindre investeringar. Förvaltare av hedgefonder tar vid sidan av förvaltningsavgiften i regel ut en prestationsbaserad avgift som en andel av avkastningen över en viss nivå. 
 Med hänsyn till att placeringsreglerna för värdepappersfonder i LIF endast medger exponeringar som hänför sig till derivatinstru- ment och belåning i begränsad utsträckning, är sådana hedgefonder som är etablerade i Sverige specialfonder enligt definitionen i LIF. Sådana specialfonder måste uppfylla det generella kravet på risk- spridning i 6 kap. 2 § LIF. Andra hedgefonder som förvaltas av svenska förvaltare är etablerade utomlands och vänder sig till pro- fessionella investerare. Marknadsföring i Sverige av hedgefonder som är etablerade utomlands, är endast möjligt efter tillstånd från Finansinspektionens (1 kap. 9 § LIF). 
 262 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bakgrund 
  
 2.6 
  
 Den svenska fondmarknaden 
  
 Det privata fondsparandet är i dag en väl etablerad sparform på den svenska marknaden. Sparandet i fonder sker både direkt och in- direkt genom fondförsäkring, inklusive fall då tjänstepension tryggas genom sådan försäkring, samt genom s.k. individuellt pensions- sparande (IPS). Ytterligare en stor andel av fondsparandet sker genom det statliga premiepensionssystemet (PPM). Inräknat både direkt och indirekt sparande är fondsparandet en dominerande spar- form bland svenska hushåll. 
 I figuren visas en fördelning av de svenska hushållens finansiella tillgångar vid utgången av 2011. Kategorin fondandelar omfattar hushållens direktsparande i fonder. Indirekt fondsparande ingår även som en andel av kategorierna individuellt och kollektivt försäk- ringssparande samt bankinlåning (där indirekt ägda fondandelar genom IPS ingår). 
 Figur 2 Hushållens finansiella tillgångar kv. 4 2011 
  
 21 
  
 Bankinlåning 
  
 Övrigt 
  
 18% 
  
  27% 
  
 Aktier 
  
 7% 
  
  Fondandelar 
  
 Koll.  
 försäkrings- 
  
 9% 
  
  sparande inkl.  
  
  PPM  
  
 28% 
  
  Ind. försäkrings-  
  
 sparande 
 11% 
  
 21  
 Diagrammet bygger på Sparbarometern fjärde kvartalet 2011, statistik från SCB samt på uppgifter från Svensk Försäkring. I kategorin övriga tillgångar ingår bl.a. bostadsrättsandelar, obligationer, övrig inlåning samt sedlar och mynt. 
 263 
  
 Bakgrund 
  
 SOU 2012:67 
  
 Vid utgången av 2011 uppgick fondförmögenheten i svenska inve- steringsfonder till ca 1 535 mdkr. Fördelat på fondtyper stod aktie- fonder för ca 789 mdkr, räntefonder för ca 228 mdkr, blandfonder för ca 191 mdkr,  
 fond-i-fonder 
  för ca 174 mdkr och övriga fonder för ca 151 mdkr. 
  
 22 
  
 Den största ägarkategorin på den svenska fondmarknaden är svenska finansiella företag, som äger fondandelar genom bl.a. fond- försäkringsavtal och PPM. Denna andel har successivt ökat under de senaste tio åren och var vid utgången av 2011 större än den andel som ägdes direkt av hushållen. 
 Figur 3 Fondförmögenhet efter ägarkategori kv. 4 2011 
  
 23 
  
 Övriga 
 3% 
  
 Svenska företag 
  
 Hushållens 
  
 18% 
  
 direktsparande 
  
 Ideella 
  
 26% 
  
 organisationer 
  
 3% 
  
  IPS 
  
  3% 
  
 PPM 
  
 Fondförsäkring 
  
 22% 
  
 (inkl. 
  
 företagsägd) 
  
 25% 
  
 Vid utgången av 2011 fanns 535 svenska värdepappersfonder regi- strerade hos Finansinspektionen. Den allra största andelen av dessa (ca 46 %) förvaltas av de svenska storbankernas fondbolag. Den förvaltade förmögenheten i dessa värdepappersfonder uppgick vid samma tidpunkt till 1 224 mdkr. 
  
 24 
  
 22 
  
 Uppgifter från SCB och Finansinspektionen. 
  
 23 
  
 Diagrammet bygger på statistik från Fondbolagens Förening. I underlaget ingår fonder som är förvaltade av medlemmar i Fondbolagens Förening. 
  
 24 
  
 Uppgifter från Finansinspektionen. 
  
 264 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bakgrund 
  
 Antalet specialfonder med tillstånd från Finansinspektionen var vid utgången av 2011 395, varav 73 hade en förvaltad fondför- mögenhet överstigande en mdkr. Den förvaltade i förmögenheten i de specialfonder som fått tillstånd från Finansinspektionen uppgick vid samma tidpunkt till totalt 310 mdkr. Intresset för  
 icke-UCITS- 
  fonder har generellt sett ökat under de senaste 15 åren. Som andel av den totala fondförmögenheten stod specialfonder för ca 3 pro- cent vid utgången av 1998. Vid utgången av 2011 var motsvarande andel 20 procent. 
  
 25 
  
 Figur 4 
  
 Fondförmögenhet i värdepappersfonder respektive specialfonder 
  
 1998–2011 
  
 1 400 000 
  
 Värdepappersfonder (inkl. AP7) 
  
 Specialfonder (f.d. nationella fonder) 
  
 1 200 000 
  
 1 000 000 
  
 800 000 
  
 600 000 
  
 400 000 
  
 200 000 
  
 0 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 2002 
  
 2003 
  
 2004 
  
 2005 
  
 2006 
  
 2007 
  
 2008 
  
 2009 
  
 2010 
  
 2011 
  
 25  
 Fondförmögenhet i specialfonder i relation till total fondförmögenhet, uppgifter från Finansinspektionen. 
 265 
  
 Bakgrund 
  
 SOU 2012:67 
  
 2.6.1 
  
 Fondförvaltare 
  
 I Sverige hade 81 fondbolag beviljats tillstånd för att bedriva fond- verksamhet vid utgången av 2011. Vid samma tidpunkt bedrev 50 utländska förvaltningsbolag fondverksamhet i Sverige, varav 8 via filial. Svenska fondbolag varierar i storlek och förvaltar allt från en enstaka fond till 100 fonder eller fler. De största aktörerna på den svenska marknaden är storbankernas fondbolag som genom tillgången till bankkontor har ett etablerat distributionsnät och tillgång till ett befintligt kundunderlag. Detta har gynnat skapandet av en mass- marknad för fondsparande. De fondbolag som etablerats av livför- säkringsbolag och värdepappersbolag står för ytterligare en stor an- del av den svenska fondmarknaden. 
 Tabell 2 De största svenska fondbolagen sett till förvaltat kapital, kv. 4 2011 
  
 26 
  
 Förvaltare 
  
 Fondvärde, tkr 
  
 Swedbank Robur Fonder AB 
  
 357 719 084 
  
 SEB Investment Management AB 
  
 186 302 803 
  
 Nordea Fonder Aktiebolag 
  
 124 546 670 
  
 Handelsbanken Fonder AB 
  
 117 983 943 
  
 Länsförsäkringar Fondförvaltning AB 
  
 66 994 385 
  
 Henson 
  
 60 629 865 
  
 SPP Fonder AB 
  
 57 216 226 
  
 Skandia Fonder AB 
  
 57 084 662 
  
 Brummer  
 Multi-Strategy 
  AB 
  
 34 839 383 
  
 Folksam LO Fond AB (publ) 
  
 32 385 674 
  
 Lannebo Fonder AB 
  
 25 877 266 
  
 Nektar Asset Management AB 
  
 22 764 442 
  
 Robbins 
  
 22 428 130 
  
 Danske Capital AB 
  
 22 428 055 
  
 East Capital Asset Management AB 
  
 16 344 909 
  
 XACT Fonder AB 
  
 15 927 966 
  
 Didner & privata riskkapitalbolag, koncernägda risk- kapitalföretag (captives) och statliga institutioner och företag. Utöver dessa kategorier verkar även enskilda privata aktörer, s.k. affärs- änglar, som hjälper nystartade företag med rådgivning och finan- siering. 
  
 2.7.1 
  
 Statliga institutioner och företag 
  
 Som namnet antyder ägs statliga riskkapitalföretag till huvuddelen av statligt ägda stiftelser och företag. Alltsedan Företagskapital startade i mitten av  
 1970-talet 
  har svenska staten varit en aktiv aktör på riskkapitalmarknaden. Två stora statliga aktörer är Industri- fonden och ALMI Företagspartner, vars verksamhet består i att stimulera det svenska näringslivet genom investeringar och aktivt ägande i onoterade bolag. Härtill kommer bl.a. Sjätte  
 AP-fonden, 
  som förvaltar allmänna pensionsmedel med uppdraget att nå lång- siktigt hög avkastning genom placeringar på riskkapitalmarknaden (se 3 kap. 1 § lagen 2000:193 om Sjätte  
 AP-fonden). 
  
 Under senare år har statliga venture  
 capital-insatser 
  allt oftare utgjorts av saminvesteringsprojekt där staten investerar i privata 
 269 
  
 Bakgrund 
  
 SOU 2012:67 
  
 venture  
 capital-fonder. 
  Exempel på sådana statliga venture capital- bolag är Fouriertransform, som agerar på fordonsmarknaden, samt Inlandsinnovation, som investerar i tillväxtbolag baserade i Norr- lands inland. Även på europeisk och nordisk nivå förekommer riskkapitalaktörer med statlig anknytning, t.ex. European Invest- ment Fund och Nordiska Investeringsbanken. 
  
 2.7.2 
  
 Koncernägda riskkapitalföretag 
  
 Koncernägda riskkapitalföretag ingår i regel i en koncern vars huvud- sakliga verksamhet inte är riskkapitalverksamhet. Att ett riskkapital- företag är koncernägt innebär att ägarbolaget har mer än 50 procent av aktierna eller på annat sätt innehar ett bestämmande inflytande över företaget. Ett sådant riskkapitalföretag får normalt sett sina investeringsmedel från moderbolaget. Det kan vara fråga om dotter- bolag till banker, försäkringsbolag eller investmentbolag. Inom in- dustrin är det vanligt att stora koncerner har ett dotterbolag som investerar i företag inom koncernens verksamhetsområde, ofta mindre, innovativa företag som befinner sig i ett tidigt utvecklings- stadium. Svenska exempel på koncernägda riskkapitalföretag är Volvo Technology Transfer och SEB Venture Capital. 
  
 2.7.3 
  
 Privatägda riskkapitalföretag och riskkapitalfonder 
  
 Privatägda riskkapitalbolag med gränsöverskridande verksamhet är de dominerande aktörerna på den svenska riskkapitalmarknaden. Sett till antalet fonder/antal investeringar verkar de flesta privata aktörer inom venture  
 capital-området. 
  Sett till fondförmögenheten och investerade belopp dominerar dock de aktörer som är verk- samma inom  
 buy-out. 
  Bland de större riskkapitalbolag som be- driver verksamhet i Sverige märks bland andra EQT, Nordic Capital, Castro, Lewis, Apax, Permira, Altor och IK Investment Part- ners (f.d. Industri Kapital) som huvudsakligen är verksamma inom  
 buy-out. 
  Den svenska  
 buy-out-marknaden 
  har en internationell prägel. Fondernas kapital kommer huvudsakligen från internatio- nella investerare och investeras till stor del utanför Sverige. Inom venture capital är det som ovan nämnts vanligt med saminveste- ringar där svenska staten av näringspolitiska skäl går in som del- finansiär i privata fonder. Detta och det förhållandet att det för- 
 270 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bakgrund 
  
 valtade kapitalet ofta är mindre omfattande gör marknaden för venture capital mer nationellt förankrad. 
 Tidigare var det vanligt att riskkapitalfonder etablerades i Sverige genom svenska kommanditbolag på grund av att vinsterna i fonden därigenom som huvudregel beskattas hos investerarna. Kommandit- bolagskonstruktionen innebär också att kommanditdelägarnas ekonomiska ansvar för fondens åtaganden är begränsat, på ett lik- nande sätt som aktieägarnas i ett aktiebolag. För internationella fonder med en stor andel utländskt kapital är det emellertid numera vanligast att fonderna etableras utanför EES på exempelvis kanal- öarna och struktureras som den engelska motsvarigheten till kom- manditbolag, Limited Partnerships. Valet av jurisdiktion och associa- tionsform styrs främst av juridiska hänsynstaganden, effektivetsskäl och investerarnas hemvist. Bl.a. eftersträvas skattemässig transpa- rens så att de utländska investerarnas avkastning beskattas i deras respektive hemland. 
 Vid sidan av riskkapitalbolag som förvaltar riskkapitalfonder finns oberoende riskkapitalföretag som i regel drivs i form av aktie- bolag. Liksom för andra typer av riskkapitalföretag är affärsidén att investera i onoterade bolag och utveckla verksamheten för att sedan avyttra bolagen. I motsats till vad som gäller för riskkapitalfonder finansieras dock förvärven i oberoende riskkapitalföretag direkt med medel från den egna verksamheten, dvs. genom ägarkapital och banklån. Ägarna till oberoende riskkapitalföretag är vanligtvis privatpersoner eller andra investerare utan någon närmare anknyt- ning till företaget, och deras mål med aktieägandet är normalt endast att få god avkastning på sin investering. Många svenska oberoende riskkapitalföretag är börsnoterade, exempelvis Ratos och Ballard som är noterade på Nasdaq OMX Stockholm. 
  
 30 
  
 Riskkapitalverksamhet eller förvaltning av riskkapitalfonder är i dag inte förenat med tillståndsplikt i Sverige. Några enhetliga defi- nitioner på riskkapitalområdet finns därför inte. Förvaltad förmög- enhet i riskkapitalfonder som investerar i onoterade företag är dess- utom betydligt svårare att mäta än i fonder som investerar i noterade värdepapper. Den statistik som finns att tillgå om branschen är därför begränsad. 
 Antalet investerande medlemmar, dvs. företag som direkt eller indirekt investerar i onoterade bolag, i svenska riskkapitalbolagens branschorganisation, Svenska riskkapitalföreningen (SVCA) var 118 
  
 30  
 Andra oberoende riskkapitalföretag som är noterade på Nasdaq OMX Stockholmsbörsen är CapMan, East Capital Explorer, Naxs och Novestra. 
 271 
  
 Bakgrund 
  
 SOU 2012:67 
  
 vid utgången av 2011. 
  
 31  
  
 De investerande medlemmarna i SVCA är av olika inriktning och storlek och omfattar såväl  
 AP-fonder 
  som noterade investeringsbolag. 
 SVCA publicerar sedan ett antal år tillbaka regelbundet statistik över aktiviteten på den svenska riskkapitalmarknaden. Statistiken omfattar bl.a. information om investeringar i svenska portföljbolag, antalet investeringar och avyttringar inom  
 Jacksonrespektive venture capital samt anskaffat kapital inom  
 Jacksonoch venture capital. 
 Figur 5 Investerat belopp fördelat på venture capital och  
 buy-out 
 2005–2011 
  
 32 
  
 Venture 
  
 Cox 
  
 Totalt 
  
 35000 
  
 32548 
  
 30000 
  
 30558 
  
 26051 
  
 26335 
  
 24739 
  
 25000 
  
 23672 
  
 22075 
  
 20322 
  
 18936 
  
 20000 
  
 16233 
  
 15096 
  
 15000 
  
 12934 
  
 11908 
  
 10000 
  
 8921 
  
 4089 
  
 3976 
  
 5803 
  
 5000 
  
 2162 
  
 2987 
  
 2663 
  
 1990 
  
 0 
  
 2005 
  
 2006 
  
 2007 
  
 2008 
  
 2009 
  
 2010 
  
 2011 
  
 Trenden på riskkapitalmarknaden på senare år har präglats av den internationella finansoron som lett till minskad aktivitet och kapital- anskaffning. I synnerhet har marknaden för venture capital, dvs. investeringar i mindre tillväxtbolag, avtagit kraftigt. Av det kapital som totalt investeras i venture  
 capital-företag 
  har de statliga och offentliga medlen ökat stadigt under de senare åren. 
 Vid sidan av offentlig sektor är pensionsfonder, banker, försäk- ringsbolag och andra fonder som genom  
 fond-i-fond 
  lösningar investerar i riskkapital de dominerande investerarna på riskkapital- marknaden. Som tidigare nämnts görs investeringar i riskkapital 
  
 31 
  
 Uppgifter från SVCA. SVCA har även andra medlemskategorier; individuella medlemmar (privatpersoner som investerar i onoterade företag med ett aktivt ägarengagemang), associ- erade medlemmar (medlemmar som är tjänsteleverantörer till riskkapitalbolag och entrepre- nörer) samt affärsängelnätverk (förmedlare mellan affärsänglar och företag/projekt med finansieringsbehov). 
  
 32 
  
 Källa SVCA. 
  
 272 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bakgrund 
  
 typiskt sett inte av privatpersoner. Av de investeringar som gjordes 2011 på den svenska marknaden stod privata placerare endast för två procent. 
  
 33 
  
 Figur 6 Anskaffat kapital i riskkapitalfonder per typ av investerare 2011 
  
 Företagsinvesterare 
  
 Privatpersoner 
  
 0% 
  
 2% 
  
 Forvaltningsselskapet själv 
  
 Okänt 
  
 (GP) 
  
 7% 
  
 2% 
  
 Stiftelser 
  
 Pensionsfond 
  
 Familiekontor 
  
 7% 
  
 17% 
  
 4% 
  
 Bank 
  
 11% 
  
 Fond 
  
 i 
  
 fond 
  
 Offentlig sektor 
  
 33% 
  
 10% 
  
 Försäkringsbolag 
  
 4%  
 Kapitalmarknad 
 3% 
  
 33  
 Källa SVCA. 
 273 
 3 Allmänna utgångspunkter 
  
 3.1 
  
 Förhållandet mellan  
  
 AIFM-direktivet 
  och den nationella regleringen 
  
 Förslag:  
 De nya bestämmelserna bör inte utan starka skäl gå längre än  
 AIFM-direktivets 
  minimibestämmelser. 
 Med undantag för specialfonder bör  
 AIF-fonders 
  och AIF- förvaltares juridiska form inte regleras genom det nya svenska regelverket. 
  
 3.1.1 
  
 Allmän inriktning 
  
 Ett viktigt syfte bakom  
 AIFM-direktivet 
  är att uppnå harmoniserade krav för tillståndsgivning och tillsyn över förvaltare av  
 AIF-fonder 
  och att skapa ett gemensamt regelverk för att hantera de risker som investerare i  
 AIF-fonder 
  utsätts för (skäl 2 och skäl 3 i direktivet). Direktivet syftar också till att skapa en gemensam marknad för förvaltare av  
 AIF-fonder. 
  En förutsättning för den eftersträvade harmoniseringen är att medlemsstaternas nationella regelverk inte ställer upp ytterligare eller annorlunda krav än dem som följer av det gemensamma regelverket. En utgångspunkt vid genomförandet av direktivet bör därför vara att de svenska lagbestämmelserna ska ansluta sig till den nivå på krav som  
 AIFM-direktivet 
  ställer. Avvik- elser bör endast förekomma i de fall som det finns starka skäl för det, och direktivet ger utrymme för nationella särregler (se t.ex. artikel 43). 
 För många av de  
 AIF-fonder 
  som riktar sig till  
 icke-professio- 
  nella investerare, specialfonderna, finns i dag kundskyddsregler i LIF. Det finns inga skäl att avskaffa dessa, utan de bör behållas och endast  
 AIF-fonder 
  som uppfyller vissa krav bör få marknadsföras 
 275 
  
 Allmänna utgångspunkter 
  
 SOU 2012:67 
  
 till  
 icke-professionella 
  investerare. På detta område bör därför nationella krav som går utöver direktivet ställas, se kapitel 7. 
 För fonder som marknadsförs endast mot professionella investe- rare finns dock inga skäl att ställa krav utöver direktivets. En sådan reglering skulle dessutom bli verkningslös, eftersom direktivets reg- ler om rätten att bedriva verksamhet över gränserna förhindrar att det i Sverige ställs några andra krav än de krav som följer av direk- tivet (artiklarna  
 31–33) 
  på utländska  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  som avser att vara verksamma här i landet. Reglerna ger en för- valtare av  
 AIF-fonder 
  som har tillstånd i sitt hemland en ovillkorlig rätt att marknadsföra sina fonder till professionella investerare i Sverige efter ett särskilt anmälningsförfarande (se om verksamhet över gränserna i kapitel 13). 
  
 3.1.2 
  
 Fondernas och förvaltarnas juridiska form 
  
 AIFM-direktivet 
  reglerar inte  
 AIF-fondernas 
  eller  
 AIF-förvaltarnas 
  rättsliga ställning, med det undantaget att en  
 AIF-förvaltare 
  enligt definitionen i artikel 4.1.b förutsätts vara en juridisk person. Tvärt- om ska direktivets bestämmelser tillämpas oavsett fondens eller för- valtarens legala form/struktur, se artikel 2.2 i direktivet. 
  
 1 
  
 Detsamma bör vara utgångspunkten vid genomförandet i svensk rätt, dvs. ett aktiebolags, ett kommanditbolags eller en utländsk fonds rättsliga ställning ska inte påverkas av de bestämmelser som införs för att genomföra  
 AIFM-direktivet. 
  Ett aktiebolags rätts- handlingsförmåga, skattebehandling m.m. ska vara densamma oav- sett om bolaget faller in under definitionen av  
 AIF-fond 
  eller AIF- förvaltare i  
 AIFM-direktivet. 
  Den rättsliga ställningen ska inte heller påverka tillämpningen av reglerna, dvs. en förvaltare måste leva upp till samtliga regler oavsett i vilken rättslig form denne har valt att organisera sig själv eller fonden. 
 Denna grundprincip bör gälla även för specialfonder. Special- fondernas rättsliga ställning är i dag reglerad i LIF. Regleringen hänger samman med dagens investerarskyddsregler och bör därför behållas i sak oförändrad, se avsnitt 7.3. 
 Det har i tidigare lagstiftningsärenden diskuterats i vilken mån det skulle vara möjligt att under specialfondsregleringen föra in fonder 
  
 1  
 I den svenska versionen av  
 AIFM-direktivet 
  ser både artikel 2.2.b och 2.2.c ut att handla om fondernas legala form/struktur, men detta är antagligen en miss i översättningen. I den engelskspråkiga versionen behandlar artikel 2.2.b fondens legala form och artikel 2.2.c för- valtarens legala struktur. 
 276 
  
 SOU 2012:67 
  
 Allmänna utgångspunkter 
  
 som placerar i helt andra tillgångar än finansiella tillgångar (t.ex. fastigheter och råvaror). 
  
 2  
  
 Slutsatsen var då att detta skulle kräva en modifiering av fondens rättsliga ställning, eller i vart fall förändrade placeringsbestämmelser m.m., och det skulle få stora inverkningar på annan lagstiftning, t.ex. skattereglerna. 
  
 3  
  
 Det ligger inte inom denna utrednings uppdrag, och skulle inte heller vara möjligt inom den givna tidsramen, att föreslå ändringar i detta ställningstagande och ta fram lagförslag som innebär en utvidgning av vilka tillgångsslag special- fonder kan placera i. På grund av den konkurrenssituation som kan komma att uppstå när flera fonder kan marknadsföras gränsöver- skridande kan det dock finnas skäl att för specialfonder som mark- nadsförs endast till professionella investerare göra vissa justeringar i de krav på information m.m. som är tillämpliga, se avsnitt 7.6. Ut- redningens förslag i den delen påverkar dock inte fondernas rättsliga ställning. 
  
 3.2 
  
 Terminologi 
  
 Förslag:  
 De nya begrepp och termer som införs i det nya svenska regelverket i samband med  
 AIFM-direktivets 
  genomförande bör så nära som möjligt ansluta sig till de begrepp och termer som används i  
 AIFM-direktivet. 
  
 I  
 AIFM-direktivet 
  införs och återanvänds en rad facktermer och begrepp, t.ex. alternativa investeringsfonder, professionella investe- rare, finansiell hävstång och prime broker. Vissa av begreppen här- rör från andra direktiv på värdepappersområdet och vissa är nyheter i och med  
 AIFM-direktivet. 
  Vi kan antingen anpassa begrepp och termer så långt det är möjligt till ett språkbruk som ligger närmare svensk lagstiftningstradition eller gå i motsatt riktning och sträva efter att följa den terminologi som används i  
 AIFM-direktivet. 
  
 Eftersom direktivet kommer att kompletteras av en genom- förandeförordning (eventuellt flera) som är direkt tillämplig i med- lemsstaterna samt tekniska standarder från Esma, som innehåller hänvisningar till många av begreppen i  
 AIFM-direktivet, 
  skulle det medföra problem att i svensk lagstiftning avvika alltför mycket från dessa begrepp. Detta i sig är ett skäl att följa terminologin i AIFM- 
  
 2 
  
 Se SOU 2002:56 s. 437 ff. 
  
 3 
  
 Prop. 2002/03:150 s. 249 ff. 
  
 277 
  
 Allmänna utgångspunkter 
  
 SOU 2012:67 
  
 direktivet. Både förvaltare av fonder och behöriga myndigheter agerar i hög utsträckning över gränserna och behöver därför tillämpa flera medlemsstaters lagstiftning i sin verksamhet. En gemensam termi- nologi skulle underlätta detta. Man bör även beakta förändrings- takten i den europeiska lagstiftningen. Under senare år har en mängd direktiv och förordningar på fond- och värdepappersområdet an- tagits och ändrats. I många fall är det grundläggande direktiv och förordningar som har tillkommit eller ändrats (t.ex. UCITS, MiFID, EMIR, CRD). Även den kompletterande lagstiftningen (förordningar och direktiv från kommissionen samt standarder från Esma) och re- kommendationer m.m. ändras i minst samma omfattning. En direktiv- nära terminologi underlättar både anpassningen och tolkningen av de svenska reglerna i förhållande till de förändringar som sker på europeisk nivå. Övervägande skäl talar således för att terminologin i lagen så långt det är möjligt ska stämma överens med termino- login i direktivet. 
  
 4 
  
 Exempel på sådana begrepp är  
 AIF-fond 
  och  
 AIF-förvaltare. 
  Båda begreppen används och är definierade i den svenska översätt- ningen av direktivet, se artikel 4.1.a och 4.1.b. Begreppen är i och för sig förkortningar av alternativ investeringsfond respektive förvaltare av alternativa investeringsfonder, men begreppet AIF- fond är en tautologi alternativ  
 investeringsfond-fond. 
  Det finns således rent språkliga skäl att undvika i vart fall begreppet AIF- fond. Marknadsaktörerna har dock redan anpassat sig till begreppen och de återkommer i detaljreglerna i delegerade akter från kom- missionen och tekniska standarder från Esma. Övervägande skäl talar därför för att använda dessa begrepp oförändrade. 
 En näraliggande fråga är användningen av begreppen EES och EU.  
 AIFM-direktivet 
  är enligt  
 EES-avtalet 
  tillämpligt även i EES- länderna. Rätten att bedriva verksamhet över gränserna m.m. gäller således även  
 AIF-förvaltare 
  i  
 EES-länder. 
  Det är dock EU som är utgångspunkten i texten i  
 AIFM-direktivet. 
  Detta får till följd att benämningar och definitioner i direktivet innehåller begreppet EU i stället för EES. En  
 AIF-förvaltare 
  med hemvist i en medlemsstat kallas t.ex.  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare, 
  inte  
 EES-baserad. 
  För att inte skapa onödig förvirring avseende de förslag som diskuteras i betänkandet och de föreslagna lagreglerna kommer därför begreppen EES och  
 EES-baserad 
  att användas genomgående. 
  
 4  
 Motsvarande bedömning gjordes vid genomförandet av MiFID i svensk rätt, se prop. 2006/07:115 s. 276. 
 278 
  
 SOU 2012:67 
  
 Allmänna utgångspunkter 
  
 3.3 
  
 En ny lag 
  
 Förslag:  
 De nya bestämmelser som följer av  
 AIFM-direktivet 
  genomförs huvudsakligen i en ny lag. Regleringen av special- fonder överförs till den nya lagen. Begreppet värdepappersfond utmönstras ur lagstiftningen och ersätts med begreppet investe- ringsfond, som därmed får en ny innebörd. 
 Det är mot bakgrund av strävan att både i sak och terminologiskt utforma den svenska lagstiftningen så direktivnära som möjligt man bör ta ställning till hur genomförandet av  
 AIFM-direktivet 
  ska ske rent lagtekniskt. Valet står mellan att skapa en helt ny lag eller att göra justeringar i LIF. Ytterligare en faktor som påverkar be- dömningen är de pågående ändringarna av  
 UCITS-direktivet 
  som kommer att påverka LIF. Det är i och för sig möjligt att genomföra direktivets regler genom justeringar av de befintliga bestämmel- serna i LIF. En fördel med en sådan lösning skulle vara att all reg- lering av fonder skulle vara samlad i en och samma lag. Samtidigt skulle det leda till mindre överensstämmelse med  
 AIFM-direktivet, 
  åtminstone vad gäller terminologin. LIF gäller till största delen förvaltare och fonder som omfattas av  
 UCITS-direktivet, 
  och dessa delar av lagen kan inte anpassas till  
 AIFM-direktivet. 
  Regleringen skulle också bli sämre anpassad till de  
 AIF-fonder 
  som i dag inte omfattas av fondlagstiftningen. Ett begrepp som fondbolag t.ex. passar inte särskilt bra för ett riskkapitalbolag. Ett bättre alternativ är därför att skapa en helt ny lag. 
 Nästa fråga är hur den nya lagen ska förhålla sig till LIF när det gäller specialfonderna. Utredningen har övervägt främst två alter- nativ. Ett av dem är att låta regleringen avseende fonderna i sig vara kvar i LIF, varvid den nya lagen endast skulle innehålla bestämmelser avseende  
 AIF-förvaltarna. 
  Problemet med den lösningen är att den inte går att genomföra konsekvent. Det finns ingen klar skiljelinje varken i  
 AIFM-direktivet 
  eller i LIF mellan regler som rör fonderna och regler som rör den som förvaltar fonderna. I många fall är det visserligen tydligt att en regel rör förvaltarna, t.ex. reglerna i direktivet om tillståndsplikt och kapitalkrav, men det är mindre tydligt i andra fall, t.ex. direktivets regler om förvaringsinstitut och användningen av finansiell hävstång. Samma problem finns i LIF. Reglerna om fondbestämmelser i 4 kap. 8 § LIF kan sägas röra fonderna men i samma paragraf åläggs fondbolaget att upprätta 
 279 
  
 Allmänna utgångspunkter 
  
 SOU 2012:67 
  
 fondbestämmelserna. Reglerna om fondandelar och inlösen av fond- andelar i 4 kap.  
 10–14 
  §§ LIF kan också sägas röra fonderna. Men i dessa paragrafer åläggs fondbolaget att värdera andelarna och föra register över andelsägarna m.m. Det finns fler exempel på regler i både  
 AIFM-direktivet 
  och LIF som kan sägas röra både fonderna och den som förvaltar fonderna. Att under dessa förutsättningar reglera specialfonderna delvis i LIF och delvis i den nya lagen riskerar att leda till en ologisk lagstiftning som är svår att tillämpa. Utred- ningen har därför valt alternativet att renodla lagstiftningen så att specialfonderna helt och hållet regleras i den nya lagen och LIF ändras så att den lagen enbart reglerar de fonder som i dag kallas värdepappersfonder. På så sätt samlas all lagstiftning avseende AIF- fonder – både sådana regler som följer av  
 AIFM-direktivet 
  och nationella regler – i en enda lag. Flera av dagens regler, t.ex. om fondernas rättsliga ställning och information om fonderna, kommer dock att vara identiska för både värdepappersfonder och special- fonder. I många fall kommer det därför rent lagtekniskt att finnas hänvisningar i den nya lagen till bestämmelser i LIF. Hänvis- ningarna kommer dock att utformas så att det anges vilka regler som också ska tillämpas på  
 specialfonder 
 . Det alternativ som utred- ningen föreslår, leder till att det inte längre behövs något samlings- begrepp i LIF för olika typer av fonder. Begreppet investerings- fonder skulle därför kunna utmönstras ur lagstiftningen. Utredningen anser dock att begreppet värdepappersfonder ska slopas och i stället ersättas av begreppet investeringsfonder, som därmed får en annan, mer inskränkt betydelse än det hittills har haft. Från att ha omfattat både värdepappersfonder och specialfonder inbegrips i begreppet investeringsfonder endast de fonder som i dag benämns värdepap- persfonder. Begreppet investeringsfonder används förutom i LIF i annan lagstiftning på bl.a. värdepappers- och skatteområdena. Det är möjligt att begreppet också används i andra sammanhang, t.ex. i placeringsreglementen. Det skulle därför kunna finnas skäl att be- hålla begreppet som ett samlingsbegrepp för värdepappersfonder och specialfonder. Att behålla begreppet med denna betydelse skulle också innebära färre följdändringar. Utredningens bedömning är dock att nyttan av att behålla begreppet med nuvarande betydelse i huvudsak är kortsiktig. Vid bedömningen har också beaktats att ett bibehållande av nuvarande terminologi får negativa effekter vad av- ser tydlighet och konsekvens i lagstiftningen. En mer logisk lösning är att begreppet investeringsfonder i fortsättningen ska användas för de fonder som omfattas av  
 UCITS-direktivet 
  och att  
 AIF-fonder 
  
 280 
  
 SOU 2012:67 
  
 Allmänna utgångspunkter 
  
 ska avse de fonder som ryms under definitionen i  
 AIFM-direktivet. 
  I förkortningen  
 AIF-fonder 
  ligger att fonderna är alternativa, och av definitionen av  
 AIF-fonder, 
  artikel 4.1.a i  
 AIFM-direktivet, 
  fram- går att de är alternativa i förhållande till just de fonder som omfattas av  
 UCITS-direktivet, 
  dvs. de fonder som utredningen föreslår ska benämnas investeringsfonder. 
  
 3.4 
  
 Den behöriga myndigheten 
  
 Förslag:  
 Finansinspektionen utses till den behöriga myndigheten i Sverige enligt  
 AIFM-direktivet. 
  
 Enligt artikel 44 i  
 AIFM-direktivet 
  ska varje medlemsstat utse en behörig myndighet som ska fullgöra de skyldigheter som anges i direktivet. Den behöriga myndigheten (eller myndigheterna om en stat vill utse flera) ska vara en offentlig myndighet. 
 Finansinspektionen är den myndighet i Sverige som i dag ger tillstånd till och har tillsyn över företag på värdepappersmarknaden. Inspektionen har också ett internationellt kontaktnät med andra tillsynsmyndigheter, vilket är av stor betydelse för att kunna sam- arbeta på det sätt som krävs enligt artikel 50 i direktivet. Finans- inspektionen bör därför vara den behöriga myndigheten i Sverige enligt  
 AIFM-direktivet. 
  
 I direktivet förekommer begreppet behörig myndighet också i ett annat sammanhang än det ovan berörda, nämligen i förhållande till förvaringsinstitut, och definieras då enligt artikel 4.1.g som den behöriga myndigheten enligt andra direktiv och regler. Den be- höriga myndigheten för ett förvaringsinstitut som är ett kredit- institut är enligt artikel 4.1.g (i) den behöriga myndigheten enligt kreditinstitutsdirektivet och den behöriga myndigheten för ett förvaringsinstitut som är värdepappersinstitut är enligt artikel 4.1.g (ii) den behöriga myndigheten enligt MiFID, osv. Enligt artikel 4.1.g (iv) omfattas även de förvaringsinstitut som inte behöver vara tillstånds- pliktiga finansiella företag, se avsnitt 10.1. Utredningens utgångs- punkt har varit att när begreppet behöriga myndigheter används i förhållande till förvaringsinstitut är det ett sätt att peka på myn- digheter och institutioner som utövar tillsyn över förvaringsinstitut enligt andra regler än  
 AIFM-direktivet. 
  Dessa behöriga myndig- heter utövar inte heller någon tillsyn över  
 AIF-förvaltare, 
  vilket 
 281 
  
 Allmänna utgångspunkter 
  
 SOU 2012:67 
  
 verkar förutsättas för den behöriga myndighet som ska utses enligt artikel 44 i  
 AIFM-direktivet, 
  se artikelns sista stycke. De behöriga myndigheterna i förhållande till förvaringsinstitut finns således redan och ska inte utses enligt artikel 44. 
 282 
 4 Tillämpningsområdet 
  
 4.1 
  
 Definitionen av  
  
 AIF-fonder 
  
 AIFM-direktivets 
  regler är tillämpliga på förvaltare av  
 AIF-fonder. 
  Både begreppet  
 AIF-förvaltare 
  och begreppet  
 AIF-fond 
  definieras i direktivet.  
 AIF-förvaltare 
  definieras som den som förvaltar en AIF- fond. För att förstå tillämpningsområdet är det därför enklast att börja med definitionen av vad en  
 AIF-fond 
  är. 
 Enligt artikel 4.1.a i direktivet ska, enkelt beskrivet, följande rekvi- sit vara uppfyllda för att det ska vara fråga om en  
 AIF-fond. 
  
 Fonden ska ta emot kapital från ett antal investerare. 
  
 Kapitalet ska investeras i enlighet med en definierad investe- ringspolicy till förmån för investerarna. 
  
 Det krävs inget tillstånd enligt  
  
 UCITS-direktivet. 
  
 Definitionen täcker ett flertal olika företeelser, dels sådana som vi i lagstiftningen redan betraktar som fonder, t.ex. specialfonder enligt LIF, dels sådana som vi i dag betraktar som bolagskonstruktioner, t.ex. riskkapitalfonder i form av kommanditbolag. 
  
 4.1.1 
  
 Ta emot kapital från investerare 
  
 Ett första rekvisit för att något ska betraktas som en  
 AIF-fond 
  är att den tar emot kapital från ett antal investerare. Någon uttrycklig gräns för hur många investerare det ska vara finns inte, och antag- ligen är antalet investerare i sig inte särskilt relevant. I så fall borde något annat uttryck, t.ex. allmänheten, ha valts i direktivtexten. 
  
 1 
  
 1 
  
 Se t.ex. om användningen av begreppet allmänheten i prop. 2004/05:158 s.  
  
 63–65 
  avseende 
  
 2 
  
 kap. 1 § lagen om handel med finansiella instrument som bygger på artikel 1.1 i prospekt- direktivet (Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/71/EG av den 4 november 2003 om 
  
 283 
  
 Tillämpningsområdet 
  
 SOU 2012:67 
  
 Viss tolkningshjälp finns i skäl 7 i  
 AIFM-direktivet. 
  Där anges att s.k.  
 family  
  
 office 
 -konstruktioner, 
  som investerar privatpersoners förmögenhet utan att hämta in externt kapital, inte ska anses vara  
 AIF-fonder. 
  Av detta kan man dra slutsatsen att en företeelse som endast rör en begränsad krets personer, som också har någon annan relation till varandra än den aktuella investeringen, t.ex. arbetskam- rater som bildar en aktiesparklubb och har en samägd värdepappers- depå, inte är en  
 AIF-fond. 
  
 4.1.2 
  
 Investera enligt en fastställd investeringsstrategi till förmån för investerarna 
  
 Nästa rekvisit är att avsikten ska vara att kapitalet ska investeras i enlighet med en fastställd investeringspolicy till förmån för investe- rarna. En insamlingsstiftelse som samlar in pengar för andra syften än att gynna dem som skjutit till kapitalet omfattas därför inte. Även andra typer av stiftelser faller utanför definitionen av AIF- fond av detta skäl, t.ex. en pensionsstiftelse som bildats genom kapi- taltillskott och avsättningar från ett eller flera företag som en form av säkerhet för företagets pensionsåtagande. För det första har stift- elsen bildats för att trygga pensionsutfästelser, se 9 § lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelser. För det andra sker utbetal- ningar visserligen till den ursprunglige investeraren – företaget – men bara under vissa i lagen angivna förutsättningar, t.ex. om före- taget gjort en pensionsutbetalning. Man kan därför inte säga att kapi- talet har investerats till förmån för investerarna. 
  
 2  
  
 Likaså innebär denna del av definitionen att verksamhetsdrivande aktiebolag normalt inte ska betraktas som  
 AIF-fonder. 
  Ett aktiebolag tar in kapital från in- vesterare och drivs i vinstsyfte, dvs. för att gynna investerarna. Men bolaget har inte som huvudsyfte att investera kapitalet i tillgångar i enlighet med någon investeringspolicy, utan syftet är normalt att använda kapitalet för att bedriva en viss verksamhet och därigenom ge aktieägarna avkastning. Ett aktiebolag kan dock ha som syfte att investera i vissa tillgångar, och skulle då, om inte något annat undan- tag är tillämpligt (se t.ex. nedan om undantaget för holdingbolag), kunna omfattas. Frågan om ett bolag omfattas av definitionen får i 
 de prospekt som skall offentliggöras när värdepapper erbjuds till allmänheten eller tas upp till handel och om ändring av direktiv 2001/34/EG). 
  
 2  
 I den mån en stiftelse också är ett tjänstepensionsinstitut är den dessutom uttryckligen undantagen enligt artikel 2.3.b, se avsnitt 4.3.2. 
 284 
  
 SOU 2012:67 
  
 Tillämpningsområdet 
  
 första hand avgöras med hjälp av bolagsordningen och hur syftet är angivet där. Bolagets faktiska agerande, som framgår av t.ex. års- redovisning, kan dock påverka bedömningen (jfr definitionen av holdingbolag i artikel 4.1.o i  
 AIFM-direktivet). 
  
 4.1.3 
  
 Ingen  
  
 UCITS-fond 
  
 Det tredje rekvisitet är att fonden inte kräver auktorisation enligt  
 UCITS-direktivet. 
  Enligt det direktivet krävs tillstånd för kollek- tiva investeringskonstruktioner som investerar i vissa finansiella instrument och andra likvida tillgångar samt tillämpar principen om riskspridning. Nyckelbegreppet i sammanhanget är principen om riskspridning. Med detta avses de placeringsrestriktioner som följer av  
 UCITS-direktivet. 
  Det finns t.ex. begränsningar i hur stor andel av tillgångarna i en  
 UCITS-fond 
  som får vara utgivna av samma emittent och i vilken omfattning derivatinstrument får finnas i fonden. En fond som inte placerar i enlighet med dessa begränsningar kan inte ha tillstånd enligt  
 UCITS-direktivet 
  och omfattas istället av  
 AIFM-direktivet. 
  Placeringsreglerna i  
 UCITS-direktivet 
  innebär också att medlen i en värdepappersfond (det svenska namnet på  
 UCITS-fonder, 
  se 1 kap. 1 § 25 LIF) endast får placeras i finansiella instrument och i ett begränsat urval av andra likvida tillgångar (t.ex. medel på konto hos ett kreditinstitut). Detta innebär att fonder där medlen placeras i helt andra tillgångar, t.ex. fastigheter och råvaror, inte kan vara värdepappersfonder. Sådana fonder kan i stället om- fattas av  
 AIFM-direktivet. 
  
 4.1.4 
  
 Befintliga fonder och företag som omfattas av  
  
 AIFM-direktivet 
  
 En svensk specialfond är en sådan företeelse som träffas av AIFM- direktivets definition av en  
 AIF-fond. 
  En specialfond tar emot kapi- tal från allmänheten eller en begränsad krets investerare, kapitalet placeras enligt vissa riktlinjer för andelsägarnas bästa och fonden har inte tillstånd enligt  
 UCITS-direktivet. 
  Definitionen av special- fonder i LIF är utformad så att en specialfond visserligen ska följa principerna om riskspridning, men Finansinspektionen kan medge undantag från placeringsreglerna i 5 kap. LIF (dessa placeringsregler genomför  
 UCITS-direktivets 
  placeringsregler i svensk rätt). 
 285 
  
 Tillämpningsområdet 
  
 SOU 2012:67 
  
 Även olika bolagsformer (t.ex. aktiebolag, handelsbolag och kommanditbolag) kan träffas av  
 AIFM-direktivets 
  definition. Som nämnts ovan blir frågan om sådana bolag ska anses vara  
 AIF-fonder 
  till stor del avhängigt bolagets syfte. Detta i sin tur framgår av företagets bolagsordning eller motsvarande. De allra flesta bolag har som syfte att bedriva någon typ av verksamhet, och inte att investera kapitalet i enlighet med en definierad investeringspolicy. De faller därför utanför direktivets definition. Företag som enligt sin bolagsordning eller motsvarande har som syfte att investera kapitalet i enlighet med en definierad investeringspolicy för att gynna aktie- eller andelsägarna träffas dock av definitionen. Det kan vara fråga om riskkapitalbolag som har till syfte att investera i andra företag för att vid en senare tidpunkt, t.ex. genom en börsintro- duktion, sälja företagen. Även om ett sådant riskkapitalbolag under sitt ägande utvecklar verksamheten och genomför omstruktureringar i de företag bolaget äger bör riskkapitalbolaget ändå betraktas som en  
 AIF-fond. 
  Denna del av verksamheten, rådgivning till företag om kapital- och företagsstruktur, om affärsstrategi m.m., är enligt punkten 2.c i bilaga 1 till  
 AIFM-direktivet 
  sådan verksamhet som ingår i det som en  
 AIF-förvaltare 
  normalt kan ägna sig åt. Huvud- syftet är fortfarande att skapa avkastning för investerarna genom att sälja de företag bolaget äger och inte genom att verksamheten i företagen i sig ska generera vinster. Det senare syftet är enligt  
 AIFM-direktivet 
  vad som skiljer en  
 AIF-fond 
  från ett holding- bolag, se artikel 4.1.o (ii). Även syftet med  
 AIFM-direktivet 
  – att inte bara skydda investerare, utan även att skydda marknadens stabilitet och andra marknadsaktörer, se t.ex. skäl 3 och skäl 8 – talar för en extensiv snarare än en restriktiv tolkning av begreppet  
 AIF-fond. 
  Oavsett detta kan gränsdragningen bli problematisk. Syftet så som det har angetts i bolagsordningen eller motsvarande bör vara den huvudsakliga utgångspunkten. Man kan dock inte bort- se från hur ett bolag eller en fond agerar i praktiken. Om bo- laget/fonden systematiskt genererar avkastning genom att sälja de tillgångar (dotterbolag) bolaget har investerat i ska bolaget, oavsett hur syftet är formulerat i bolagsordningen eller motsvarande, anses vara en  
 AIF-fond 
  (se även nedan om undantaget för holdingbolag vars aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad). Hur bolaget har agerat i praktiken framgår av årsredovisningar m.m., jfr artikel 4.1.o (ii) i  
 AIFM-direktivet. 
  Vad som är en  
 AIF-fond 
  måste dock i första hand tolkas på ett direktivkonformt sätt. För att upp- nå den eftersträvade harmoniseringen kan det inte finnas utrymme 
 286 
  
 SOU 2012:67 
  
 Tillämpningsområdet 
  
 för egna nationella tolkningar.  
 AIFM-direktivet 
  är ett av de direktiv där Esma har ett uppdrag att verka för en gemensam tolkning och tillämpning, och i den mån Esma utfärdar rekommendationer på detta område är det i första hand i dessa som vägledning till tolkningen bör hämtas. 
  
 3 
  
 AIFM-direktivet 
  reglerar  
 AIF-förvaltare 
  och inte fonderna i sig. Det innebär att de svenska reglerna blir tillämpliga och tillstånd i Sverige krävs för de förvaltare som har sitt säte i Sverige (arti- kel 4.1.q). Den  
 AIF-fond 
  som förvaltaren förvaltar kan vara en svensk bolagskonstruktion (t.ex. aktiebolag och kommanditbolag) men även en utländsk motsvarighet (t.ex. en fond enligt utländsk rätt). 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-fond 
  är ett företag för kollektiva investeringar, inbegripet dess delfonder, som 
  
 1. 
  
 tar emot kapital från ett antal investerare för att investera det i enlighet med en fastställd investeringspolicy till förmån för dessa investerare, och 
  
 2. 
  
 inte kräver auktorisation enligt artikel 5 i  
  
 UCITS-direktivet. 
  
 En definition av  
 AIF-fond 
  motsvarande direktivets bör tas in i den nya lagen. 
 Begreppet  
 AIF-fond 
  kommer som nämnts att omfatta en rad redan existerande företag och fonder. Ett aktiebolag kan t.ex. komma att omfattas av definitionen. Aktiebolaget är dock fortfarande ett aktie- bolag och både före och efter genomförandet av  
 AIFM-direktivet 
  kommer samma regler att gälla för dess rättsliga ställning, organisa- tion och verksamhet. Användningen av begreppet  
 AIF-fond 
  för aktiebolaget är enbart ett sätt att betrakta bolaget för tillämpningen av de regler som följer av  
 AIFM-direktivet 
  och ändrar inte vad som i övrigt gäller för bolaget. På samma sätt förhåller sig begreppet  
 AIF-fonder 
  till t.ex. specialfonder. En specialfond är en sorts AIF- fond. Det är dock av de nationella bestämmelserna som special- fondens rättsliga ställning och placeringsbegränsningar framgår, 
  
 4  
  
 och 
  
 3 
  
 Se artikel 16 i  
  
 Esma-förordningen 
  1095/2010/EG. 
  
 4 
  
 Reglerna finns för närvarande i LIF men utredningen föreslår att dessa regler avseende specialfonderna flyttas till den nya lagen, se avsnitt 3.3. 
  
 287 
  
 Tillämpningsområdet 
  
 SOU 2012:67 
  
 inte av reglerna som genomför  
 AIFM-direktivet. 
  I direktivet reg- leras i huvudsak  
 AIF-förvaltarens 
  skyldigheter och detta påverkar inte specialfondens egenskaper. Det faktum att vissa företeelser ur ett perspektiv definieras som aktiebolag eller specialfonder, samtidigt som de ur ett annat perspektiv definieras som  
 AIF-fonder, 
  kan möj- ligen skapa viss förvirring, men utredningens bedömning är att det inte är lämpligt att i grunden förändra den svenska regleringen av t.ex. specialfondernas rättsliga struktur enbart på grund av att special- fonderna är ett av de rättssubjekt som omfattas av definitionen av  
 AIF-fonder. 
  
 4.2 
  
 Definitionen av  
  
 AIF-förvaltare 
  
 4.2.1 
  
 Begreppet förvaltare 
  
 En  
 AIF-förvaltare 
  är enligt artikel 4.1.b i  
 AIFM-direktivet 
  en juri- disk person vars normala verksamhet är att förvalta en eller flera  
 AIF-fonder. 
  Begreppet förvalta är i sin tur definierat som att av- seende en eller flera fonder ägna sig åt portföljförvaltning och risk- hantering (artikel 4.1.w och punkterna 1.a och 1.b i bilaga I till AIFM- direktivet). I artikel 4.1.w anges visserligen portföljförvaltning  
 eller  
 riskhantering, men enligt artikel 6.5.d är det en förutsättning för tillstånd att en förvaltare ägnar sig åt både portföljförvaltning och riskhantering. Det finns inga uttryckliga definitioner av begreppen portföljförvaltning och riskhantering, men portföljförvaltning får anses innebära att fatta och genomföra investeringsbeslut för fon- dens räkning och riskhantering att hantera de risker som uppstår i förvaltningen. Vad gäller riskhantering anges i artikel 15 dessutom vad en förvaltare förväntas göra inom ramen för sin riskhantering och hur funktionen för riskhantering ska organiseras. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltare 
  är en juridisk person vars normala verksamhet består i förvaltning av en eller flera  
 AIF-fonder. 
  Med förvaltning avses portföljförvaltning och riskhantering. 
 288 
  
 SOU 2012:67 
  
 Tillämpningsområdet 
  
 Definitioner av begreppen  
 AIF-förvaltare 
  och förvaltning motsvar- ande direktivets bör tas in i den nya lagen. I lagen bör definitionen av förvaltning utformas så att det framgår att med förvaltning avses både portföljförvaltning och riskhantering; på så sätt genomförs också kravet i artikel 6.5.d. 
  
 4.2.2 
  
 En enda förvaltare – intern och extern förvaltning 
  
 En  
 AIF-fond 
  ska ha en enda förvaltare som ansvarar för efter- levnaden av direktivets regler (artikel 5.1), dvs. för en fond ska det finnas en förvaltare med tillstånd som ansvarar för förvaltningen, kontakten med tillsynsmyndigheten m.m. Ansvaret kan alltså inte delas upp så att en förvaltare ansvarar för portföljförvaltningen och en annan för riskhanteringen. Detta hindrar inte att en ansvarig förvaltare anlitar uppdragstagare för att utföra vissa arbetsuppgifter, se artikel 20. Men det är fortfarande en enda förvaltare som har till- stånd och som ansvarar fullt ut för samtliga krav enligt direktivet. 
 Direktivets bestämmelser ska tillämpas oavsett fondens eller för- valtarens legala form/struktur, se artikel 2.2 i direktivet. 
  
 5  
  
 En för- valtare kan vara antingen en extern eller en intern förvaltare. Med extern förvaltare avses en juridisk person som är en annan än fonden själv, t.ex. motsvarande den svenska konstruktionen med fondbolag och värdepappersfond. Med intern förvaltare avses att fondens legala struktur är sådan att fonden själv kan sköta förvaltningen, t.ex. ett aktiebolag som är en  
 AIF-fond. 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-fond 
  ska ha en enda  
 AIF-förvaltare 
  som an- svarar för förvaltarens skyldigheter enligt lagen. 
 I lagen bör det tas in en bestämmelse som innebär att en  
 AIF-fond 
  ska ha en förvaltare som ensam ansvarar för förvaltarens skyldig- heter enligt lagen. Även bestämmelser som definierar begreppen intern och extern förvaltning bör tas in i den nya lagen. 
  
 5  
 I den svenska versionen av  
 AIFM-direktivet 
  ser både artikel 2.2.b och 2.2.c ut att handla om fondernas legala form/struktur, men detta är antagligen en miss i översättningen. I den engelskspråkiga versionen behandlar artikel 2.2.b fondens legala form och artikel 2.2.c förvaltarens legala struktur. 
 289 
  
 Tillämpningsområdet 
  
 SOU 2012:67 
  
 4.3 
  
 Undantag 
  
 4.3.1 
  
 Holdingbolag 
  
 Enligt artikel 2.3.a i  
 AIFM-direktivet 
  ska direktivet inte tillämpas på holdingbolag. Ett holdingbolag är enligt artikel 4.1.o ett bolag som äger andelar i andra bolag och vars syfte är att genomföra en affärsstrategi genom dessa bolag. Vidare ska ett holdingbolag för att omfattas av undantaget antingen vara upptaget till handel på en reglerad marknad eller så ska bolaget ha ett annat huvudsakligt syfte än att generera avkastning genom att sälja de företag bolaget äger. 
 Detta undantag innebär att börslistade bolag (t.ex. investment- bolag) som investerar i andra bolag normalt är undantagna från tillämpningsområdet. Enbart det faktum att bolagets aktier är upp- tagna till handel på en reglerad marknad räcker dock inte för att undantaget ska vara tillämpligt (jfr skäl 8 i  
 AIFM-direktivet). 
  Samt- liga förutsättningar i artikel 4.1.o måste vara uppfyllda. För det första ska det vara fråga om investeringar i andra företag. Undantaget gäller därför inte en så kallad fastighetsfond i form av ett börslistat bolag som investerar direkt i fastigheter. För det andra ska bolagets syfte vara att genomföra sin affärsstrategi genom de bolag som ägs för att på så sätt generera långsiktig avkastning. Det betyder att det är verksamheten i dotterbolagen som ska generera avkastningen och inte försäljning av dotterbolagen. Det innebär dock inte att ett investmentbolag riskerar att betraktas som en  
 AIF-fond 
  på grund av någon enstaka försäljning av ett dotterbolag. Så länge huvud- syftet är att generera långsiktig avkastning genom verksamheten är bolaget undantaget. 
  
 4.3.2 
  
 Pensionsfonder 
  
 Enligt artikel 2.3.b i  
 AIFM-direktivet 
  är pensionsfonder som om- fattas av tjänstepensionsdirektivet (2003/41/EG) undantagna. Det är i Sverige fråga om tjänstepensionskassor och pensionsstiftelser (se prop. 2004/05:165). 
 290 
  
 SOU 2012:67 
  
 Tillämpningsområdet 
  
 4.3.3 
  
 Överstatliga institutioner, centralbanker m.fl. 
  
 Enligt artikel 2.3.c i  
 AIFM-direktivet 
  är överstatliga institutioner, såsom Europeiska Centralbanken, Europeiska Investeringsbanken m.fl. undantagna. 
 Enligt artikel 2.3.d i direktivet är nationella centralbanker, t.ex. Riksbanken, undantagna. 
 I artikel 2.3.e i direktivet undantas nationella, regionala och lokala myndigheter och organ samt andra institutioner som förvaltar fonder för socialförsäkrings- och pensionssystem. Genom detta undantag ska direktivet inte tillämpas på de svenska  
 AP-fonderna. 
  
 4.3.4 
  
 Sparprogram för anställda och SPS 
  
 Enligt artikel 2.3.f i  
 AIFM-direktivet 
  är sparprogram för anställda undantagna. Företags aktiesparprogam för anställda är ofta konstru- erade så att de anställda köper eller får aktier i företaget med villkor att den anställde får ytterligare aktier efter en viss tid (i de flesta fall ställs även krav på att den anställde fortfarande är anställd, att ett visst resultat har uppnåtts m.m.). Programmen är många gånger utforma- de så att den enskilde anställde har äganderätten till aktierna och direktivet blir då över huvud taget inte tillämpligt. Men i de fall pro- grammet utformats så att anställda samäger aktier eller har del i en fondliknande konstruktion faller sådana företeelser utanför tillämp- ningsområdet med stöd av detta undantag. Någon närmare definition av vilka sparprogram för anställda som avses finns inte i direktivet. Oavsett om sparprogrammet tillhandahålls direkt av arbetsgivaren eller genom en tredje part bör det undantas. Huvudsaken är att det riktar sig till anställda i ett visst företag, en viss myndighet eller lik- nande. 
 Enligt artikel 2.3.g är specialföretag för värdepapperisering undan- tagna. Definitionen av sådana företag i artikel 4.1.an hänvisar till definitionen i artikel 1.2 i Europeiska centralbankens förordning (EG) nr 24/2009 av den 19 december 2008 om statistik över till- gångar och skulder hos finansiella företag som deltar i värde- papperiseringstransaktioner. Med den definitionen avses att en viss tillgångsmassa, t.ex. en del av en banks låneportfölj, överförs till ett separat bolag. Detta bolag emitterar sedan värdepapper, t.ex. obliga- tioner. Den som investerar i värdepapperen tar då risk på just den värdepapperiserade tillgången och inte på den ursprungliga inne- 
 291 
  
 Tillämpningsområdet 
  
 SOU 2012:67 
  
 havaren av tillgången (banken i exemplet). Direktivet ska på grund av undantaget i artikel 2.3.g inte tillämpas på sådana företag. 
  
 4.3.5 
  
 Koncerninterna fonder 
  
 En fond vars enda investerare är den som förvaltar fonden, eller dotter- eller systerbolag till förvaltaren, är undantagen från tillämp- ningsområdet enligt artikel 3.1. En ytterligare förutsättning är att förvaltaren (eller koncernbolag som investerat i fonden) inte själv är en  
 AIF-fond. 
  Ett företag som investerar i fonden får alltså inte självt ha hämtat in kapital från investerare utanför koncernen för att investera i enlighet med en viss investeringsstrategi. Undantaget innebär att en koncern kan samla investeringar i t.ex. värdepapper, och fastigheter i ett dotterbolag vars enda verksamhet är att äga dessa tillgångar utan att arrangemanget är att betrakta som tillstånds- pliktig förvaltning av en  
 AIF-fond. 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 Lagen om  
 AIF-förvaltare 
  ska inte tillämpas på 
  
 1. 
  
 holdingbolag, 
  
 2. 
  
 tjänstepensionsinstitut som omfattas av direktiv 2003/41/EG, i förekommande fall inklusive de auktoriserade enheter som ansvarar för förvaltningen av dessa institut och agerar för deras räkning enligt vad som avses i artikel 2.1 i det direktivet eller kapitalförvaltare som utsetts enligt artikel 19.1 i det direk- tivet, i den mån de inte förvaltar  
  
 AIF-fonder, 
  
 3. 
  
 överstatliga institutioner såsom Europeiska centralbanken, Europeiska investeringsbanken, Europeiska investeringsfonden, europeiska finansiella institut för utveckling och bilaterala ut- vecklingsbanker, Världsbanken, Internationella valutafonden, och andra överstatliga institutioner och liknande internatio- nella organisationer, i de fall då dessa institutioner eller orga- nisationer förvaltar  
  
 AIF-fonder 
  och i den mån dessa fonder agerar i allmänhetens intresse, 
  
 4. 
  
 nationella centralbanker, 
  
 292 
  
 SOU 2012:67 
  
 Tillämpningsområdet 
  
 5. 
  
 nationella, regionala eller lokala myndigheter och organ eller andra institut som förvaltar fonder som är kopplade till sys- tem för social trygghet och pensionssystem, program för anställdas andelsägande och program för anställdas sparande, 
  
 6. 
  
 specialföretag för värdepapperisering, och 
  
 7. 
  
 en fond vars enda investerare är den som förvaltar fonden, eller dotter- eller systerbolag till förvaltaren, förutsatt att investe- raren själv inte är en  
  
 AIF-fond. 
  
 En undantagskatalog motsvarande direktivets bör tas in i den nya lagen. 
  
 4.4 
  
 Partiellt undantag för  
  
 AIF-fonder 
  som inte överstiger vissa tröskelvärden 
  
 4.4.1 
  
 Tröskelvärden och begränsad tillämpning av direktivets bestämmelser 
  
 För fonder som i och för sig träffas av definitionen finns en lättnads- regel som innebär att bara delar av direktivets bestämmelser ska tillämpas om fondernas värde inte understiger vissa tröskelvärden, se artikel 3.2. 
 För att undantaget ska bli tillämpligt krävs att värdet av samtliga fonder som förvaltaren, direkt eller genom närstående bolag, för- valtar understiger 
  
 1. 
  
 100 miljoner euro, eller 
  
 2. 
  
 500 miljoner euro och fonderna inte innehåller några finansiella instrument eller andra konstruktioner (t.ex. krediter) som ger en hävstångseffekt samt investerarna inte har rätt att lösa in sina andelar förrän det har gått fem år från det att de investerade. 
  
 Undantagsregeln är närmast formulerad som en valmöjlighet för medlemsstaterna som ska se till att sådana förvaltare  
 åtminstone  
 uppfyller skyldigheterna i artikel 3.3, dvs. förvaltarna ska registreras hos den behöriga myndigheten. Förvaltarna ska vid registreringen lämna uppgifter om sin identitet och de fonder de förvaltar. De ska vidare informera den behöriga myndigheten om de investerings- strategier som används för fonderna samt regelbundet förse den 
 293 
  
 Tillämpningsområdet 
  
 SOU 2012:67 
  
 behöriga myndigheten med information om de instrument de huvud- sakligen handlar med och fondernas huvudsakliga exponeringar och positioner. Förvaltarna är också skyldiga att underrätta den behöriga myndigheten, om förutsättningarna för denna begränsade tillämp- ning av  
 AIFM-direktivet 
  inte längre är uppfyllda, t.ex. om värdet av fonderna har kommit att överstiga tröskelvärdena. 
 Om en förvaltares fonder skulle komma att överstiga tröskel- värdena ska förvaltaren inom 30 kalenderdagar ansöka om tillstånd enligt huvudregeln för  
 AIF-fonder. 
  
 Förvaltare av fonder som understiger tröskelvärdena kan, enligt artikel 3.4, inte utnyttja rätten att bedriva gränsöverskridande verk- samhet enligt direktivet. En sådan förvaltare kan dock, enligt samma artikel, frivilligt låta sig omfattas av direktivet i dess helhet, och kan då också utnyttja direktivets rätt att gränsöverskrida. 
  
 4.4.2 
  
 Kommissionens genomförandeåtgärder 
  
 Beskrivningen av tröskelvärdena och de övriga kriterierna för att tillämpa tröskelvärdet 500 miljoner euro, är översiktligt formulerade i direktivet. Hur beräkningen ska ske preciseras i kommissionens förslag till genomförandeförordning. I förordningsförslaget finns bestämmelser om att tillfälliga överträdelser av tröskelvärdena inte innebär att en  
 AIF-förvaltare 
  behöver ansöka om tillstånd. Det är  
 AIF-förvaltaren 
  som ska bedöma om överskridandet är tillfälligt. Vid ett tillfälligt överskridande ska  
 AIF-förvaltaren 
  underrätta den behöriga myndigheten utan dröjsmål och i underrättelsen beskriva varför överskridandet har bedömts som tillfälligt. Adams på 30 dagar för att ansöka om tillstånd börjar således löpa från den dag då AIF- förvaltaren har bedömt att överskridandet inte är tillfälligt. 
 Kommissionen har också, i ett förslag till genomförandeförord- ning, preciserat förfarandet att frivilligt låta sig omfattas av hela  
 AIFM-direktivet 
  (opt in). Detta förslag fick utredningen ta del av i slutskedet av utredningsarbetet och det har därför inte kunnat analyseras närmare. 
 294 
  
 SOU 2012:67 
  
 Tillämpningsområdet 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 Endast bestämmelser om registrering och rapportering ska tillämpas på sådana  
 AIF-förvaltare 
  som 
  
 1. 
  
 antingen direkt eller indirekt, genom ett företag till vilket  
  
 AIF-förvaltaren 
  har anknytning genom gemensam ledning eller ägarkontroll, eller genom ett väsentligt direkt eller in- direkt innehav, förvaltar portföljer av  
 AIF-fonder 
  vars förval- tade tillgångar, inklusive tillgångar som förvärvats med använd- ning av finansiell hävstång, sammanlagt inte överstiger tröskel- värdet 100 miljoner euro, och 
  
 2. 
  
 antingen direkt eller indirekt, genom ett företag till vilket  
  
 AIF-förvaltaren 
  har anknytning genom gemensam ledning eller ägarkontroll, eller genom ett väsentligt direkt eller in- direkt innehav, förvaltar portföljer av  
 AIF-fonder 
  vars för- valtade tillgångar sammanlagt inte överstiger tröskelvärdet 500 miljoner euro, om  
 AIF-fondportföljerna 
  består av AIF- fonder utan finansiell hävstång och utan rätt till inlösen under en period på fem år från dagen för den första placeringen i respektive  
 AIF-fond. 
  
 En  
 AIF-förvaltare 
  kan välja att inte tillämpa ovanstående undan- tagsregel. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  som har valt att tillämpa undantaget får inte förvalta specialfonder och får inte marknadsföra  
 AIF-fonder 
  till  
 icke-professionella 
  investerare. 
 För förvaltare av fonder som bara riktar sig till professionella kunder bör en undantagsregel motsvarande direktivets tas in i den nya lagen. I enlighet med ambitionen att utforma de svenska reglerna så direktiv- nära som möjligt bör några andra eller strängare krav inte införas för förvaltare av sådana fonder. Regeln bör utformas så att en för- valtare kan välja att inte utnyttja undantaget, dvs. en förvaltare vars fonder i och för sig understiger tröskelvärdena kan i stället söka tillstånd enligt de vanliga reglerna och omfattas då av samtliga rättig- heter och skyldigheter. Bestämmelser motsvarande direktivets arti- kel  
 3.3.a–e 
  bör tas in i lagen för att tillämpas på förvaltare som väljer att omfattas av undantaget. Undantaget bör dock inte gälla för  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar fonder som ska marknadsföras till  
 icke-professionella 
  investerare, se avsnitt 7.5. Undantaget bör inte 
 295 
  
 Tillämpningsområdet 
  
 SOU 2012:67 
  
 heller tillämpas på den som förvaltar specialfonder, oavsett vilken kategori investerare dessa marknadsförs till, se avsnitt 7.6. För dessa förvaltare bör samma regler gälla oavsett storleken på fonderna. 
 296 
 5 Tillstånd och kapitalkrav 
  
 5.1 
  
 Förutsättningar för tillstånd 
  
 5.1.1 
  
 Regler om tillståndsplikt och kärnverksamheten 
  
 Enligt artikel 6.1 i  
 AIFM-direktivet 
  ska medlemsstaterna säker- ställa att endast förvaltare med erforderliga tillstånd får förvalta AIF- fonder och att förvaltaren även efter det att tillstånd har beviljats fortsätter att uppfylla kraven. 
 Den som förvaltar en  
 AIF-fond 
  får enligt artikel 6.2 och arti- kel 6.3 i direktivet inte ägna sig åt någon annan verksamhet än den som uttryckligen framgår av bilaga 1 till direktivet. En extern AIF- förvaltare kan dock därutöver förvalta  
 UCITS-fonder. 
  Bilaga 1 till direktivet innehåller en katalog av verksamheter. Under punkt 1 i bilagan anges två verksamheter som en förvaltare  
 måste  
 ägna sig åt; portföljförvaltning och riskhantering. Att en förvaltare måste ägna sig åt båda dessa verksamheter följer av artikel 6.5.d. Under punkt 2 i bilagan räknas verksamheter upp som förvaltaren därutöver  
 får  
 ägna sig åt. I uppräkningen ingår administrativa åtgärder och mark- nadsföring avseende de  
 AIF-fonder 
  som förvaltas samt aktiviteter relaterade till de tillgångar som fonderna har investerat i. Sådana övriga aktiviteter är begränsade till vad som behövs för att iaktta fondens och investerarnas intressen. Förvaltaren av en fastighetsfond kan t.ex. ägna sig åt administration av fastigheterna och förvaltaren som investerat i företag kan t.ex. ägna sig åt rådgivning avseende före- tagens kapitalstruktur, strategier m.m. 
 297 
  
 Tillstånd och kapitalkrav 
  
 SOU 2012:67 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 Förvaltning av  
 AIF-fonder 
  ska kräva tillstånd enligt lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  
 En  
 AIF-förvaltare 
  får inte ägna sig åt annan verksamhet än förvaltning av  
 AIF-fonder, 
  samt de sidoverksamheter som anges i lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  En extern  
 AIF-förvaltare 
  får dock där- utöver förvalta  
 UCITS-fonder. 
  
 I den nya lagen bör en bestämmelse införas som, liksom artikel 6.1 i  
 AIFM-direktivet, 
  anger att verksamhet som förvaltare av AIF- fonder endast får bedrivas efter tillstånd från Finansinspektionen. En sådan bestämmelse kan sedan kompletteras med regler om sank- tioner mot den som bedriver verksamhet utan tillstånd, se av- snitt 14.3.2. 
 Frågan om tillståndsplikt är relativt okomplicerad för  
 AIF-för- 
  valtare som redan i dag står under tillsyn, t.ex. den som förvaltar en specialfond. I dessa fall sätts fonden upp på förvaltarens initiativ, fondbestämmelser m.m. färdigställs, och först efter att relevanta till- stånd erhållits och underrättelser m.m. är färdigbehandlade inleds verksamheten. För andra fondkonstruktioner, t.ex. riskkapitalfonder, kan dock processen se annorlunda ut.  
 AIF-förvaltaren 
  kan i dessa fall ta fram ett förslag till avtal som presenteras för några institu- tionella investerare. I avtalet regleras bl.a. hur mycket kapital inve- sterarna åtar sig att investera och fondens inriktning, dvs. vilka investeringar som ska göras. Avtalet är föremål för förhandlingar mellan förvaltaren och investerarna och i ett senare skede när parterna är överens sker en s.k. first closing då fonden de facto startas, dvs. ett kommanditbolag eller någon utländsk motsvarighet sätts upp, och investeringar kan genomföras. I sådana situationer är det mer tveksamt att fastslå när i processen det är fråga om en till- ståndspliktig verksamhet, dvs. när  
 AIF-förvaltaren 
  måste ansöka om tillstånd. Man kan hävda att det knappast är fråga om förvalt- ning av en  
 AIF-fond 
  när det inte finns några tillgångar i fonden att förvalta. Någon fastslagen investeringsstrategi, se artikel 4.1.a (i), finns knappast heller förrän vid tidpunkten för first closing. Med denna utgångspunkt inträder tillståndsplikten vid first closing i det beskrivna exemplet. Det kan dock vara vanskligt att fastslå att det är först vid denna tidpunkt som tillstånd kan sökas. De kon- takter som  
 AIF-förvaltaren 
  tar med investerarna kan betraktas som 
 298 
  
 SOU 2012:67 
  
 Tillstånd och kapitalkrav 
  
 sådan marknadsföring som avses i artikel 4.1.x i  
 AIFM-direktivet, 
  dvs. ett erbjudande från  
 AIF-förvaltaren. 
  Om en  
 AIF-förvaltare 
  vänder sig till investerare i andra länder och åtgärderna där betrak- tas som marknadsföring – vilket kräver tillstånd och underrättelse om gränsöverskridande marknadsföring – kan  
 AIF-förvaltaren 
  hamna i en omöjlig situation om förvaltaren enligt svensk rätt inte kan få tillstånd förrän efter first closing. I dessa situationer bör det där- för vara möjligt att söka och få tillstånd redan inför den första kon- takten med investerare. Den senaste tidpunkten att söka tillstånd bör dock vara vid tidpunkten för first closing. Det bör vara upp till  
 AIF-förvaltaren 
  att själv avgöra när inom denna tidsram som ansökan ska göras. 
 Vad gäller begränsningarna av vilka övriga verksamheter en AIF- förvaltare får ägna sig åt regleras detta i svensk rätt beträffande spe- cialfonder i 1 kap. 4 § LIF. Paragrafen är också det svenska genom- förandet av artikel 5 i  
 UCITS-direktivet. 
  Den artikeln är konstruerad på samma sätt som artikel 6.2 i  
 AIFM-direktivet, 
  dvs. den säger att fondbolag enbart får ägna sig åt förvaltning av fonder och de verksam- heter av administrativ natur som framgår av en bilaga till direktivet. Vid det svenska genomförandet angavs i förarbetena att det inte var nödvändigt att räkna upp de administrativa verksamheterna som an- sågs vara ett förtydligande av vad som ingår i ett fondbolags verk- samhet. 
  
 1  
  
 På samma sätt bör man resonera vid genomförandet av motsvarande regel för  
 AIF-förvaltare. 
  Uppräkningen i punkt 2 i bi- laga 1 till direktivet får, i stället för att föras in i lagtexten, utgöra tolkningsunderlag för vad som får anses ingå i förvaltningen av en  
 AIF-fond. 
  Uppräkningen i  
 AIFM-direktivet 
  är dock, till skillnad från motsvarande uppräkning i  
 UCITS-direktivet, 
  uttömmande. 
  
 2  
  
 En  
 AIF-förvaltare 
  får alltså inte, förutom externa förvaltare som även får förvalta  
 UCITS-fonder, 
  ägna sig åt någon annan verksamhet än den som framgår av bilaga 1 till  
 AIFM-direktivet. 
  När det gäller punkt 1 i bilagan bör det dock framgå av lagtexten att en förvaltare måste ägna sig åt både portföljförvaltning och riskhantering, så att detta framgår av definitionen av förvaltning av en  
 AIF-fond 
  (se avsnitt 4.2.1). 
 En bestämmelse motsvarande artikel 6.2 och artikel 6.3 bör föras in i den nya lagen och definitionen av förvaltning av en  
 AIF-fond 
  bör utformas så att den täcker in kraven i artikel 6.5.d. 
  
 1 
  
 Prop. 2002/03:150 s. 143. 
  
 2 
  
 I artikel 5 i  
  
 UCITS-direktivet 
  anges uttryckligen att det inte var fråga om en uttömmande uppräkning. Motsvarande skrivning saknas i  
 AIFM-direktivet. 
  
 299 
  
 Tillstånd och kapitalkrav 
  
 SOU 2012:67 
  
 5.1.2 
  
 Reglerna om sidoverksamheter 
  
 Enligt artikel 6.4 i  
 AIFM-direktivet 
  får tillstånd ges för vissa sido- verksamheter. De verksamheter det kan bli fråga om är förvaltning av investeringsportföljer, investeringsrådgivning, förvaring och admi- nistration av fondandelar samt mottagande och vidarebefordran av order avseende finansiella instrument. På dessa verksamheter ska, enligt artikel 6.6, artiklarna 12, 13 och 19 i MiFID tillämpas. Att det är fråga om sidoverksamheter framgår av artikel 6.5.a i AIFM- direktivet där det stadgas att ett företag inte kan få tillstånd för att bedriva enbart dessa verksamheter. Vidare är det en förutsättning för tillstånd för övriga sidoverksamheter att förvaltaren har tillstånd för sidoverksamheten förvaltning av investeringsportföljer (arti- kel 6.5.b). En förvaltare måste alltså ha tillstånd för förvaltning av investeringsportföljer för att få tillstånd för någon av verksam- heterna rådgivning, förvaring eller mottagande och vidarebefordran av order. Slutligen sägs i artikel 6.5.c att tillstånd enligt AIFM- direktivet, inte får ges enbart för de administrativa verksamheterna enligt punkt 2 i bilaga 1 till direktivet. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska kunna få tillstånd för förvaltning av investeringsportföljer. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  med sådant tillstånd ska också kunna få tillstånd för investeringsrådgivning, förvaring och administration av fondandelar, mottagande av medel med redovisningsskyldig- het samt mottagande och vidarebefordran av order avseende finan- siella instrument. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  som utför förvaltning av investeringsport- följer ska i denna förvaltning och övrig verksamhet enligt ovan tillämpa bestämmelserna i 8 kap. 1,  
 9–12, 
  14,  
 21–23, 
  26, 27 och 34 §§ samt 35 § första stycket lagen (2007:528) om värdepappers- marknaden. 
 Bestämmelser som reglerar möjligheterna att få tillstånd till sido- verksamheter i enlighet med artikel  
 6.4–6.6 
  bör tas in i den nya lagen. Genom den i avsnitt 4.2.1 föreslagna definitionen av för- valtning, och eftersom tillstånd för förvaltning är en förutsättning för att någon ska kunna få tillstånd för sidoverksamheter behövs inte 
 300 
  
 SOU 2012:67 
  
 Tillstånd och kapitalkrav 
  
 någon uttrycklig reglering av att en förvaltare inte kan få tillstånd för att enbart ägna sig åt sådana administrativa åtgärder som anges i punkt 2 i bilaga 1 till direktivet. Det faktum att vissa artiklar i MiFID ska tillämpas på sidoverksamheterna innebär för svensk del att hänvisning ska ske till de regler i lagen om värdepappersmarknaden som har införts för att genomföra de aktuella artiklarna. 
  
 3 
  
 När det gäller verksamheten förvaltning av investeringsportföljer finns det ingen definition av denna verksamhet i  
 AIFM-direktivet. 
  Med stöd av direktivets krav på att regler i MiFID ska tillämpas på verksamheten kan man anta att verksamheten motsvarar investerings- tjänsten diskretionär portföljförvaltning avseende finansiella instru- ment, 2 kap. 1 § 4 lagen om värdepappersmarknaden, dock med den skillnaden att förvaltningen inte måste avse endast finansiella in- strument. En  
 AIF-förvaltare 
  kan förvalta  
 AIF-fonder 
  som investerar i helt andra tillgångar än finansiella instrument. Det är därför logiskt att en  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd att förvalta fonder med en viss typ av tillgångar också kan ägna sig åt individuell portföljförvalt- ning avseende samma typ av tillgångar. 
 När det gäller sidotjänsten förvaring och administration anges i den svenska versionen av direktivet förvaring och administration av aktier eller andelar i företag för kollektiva investeringar (arti- kel 6.4.b ii) medan det i den engelska versionen heter  
 Oneill 
  and administration in relation to shares or units of collective invest- ment undertakings. En mer direktivnära översättning hade således varit förvaring och administration i samband med andelar i företag för kollektiva investeringar. Så har motsvarande bestämmelse i  
 UCITS-direktivet 
  översatts till svenska (artikel 6.3.b ii i UCITS- direktivet). Av den ordalydelsen framgår att det inte är enbart för- varing av fondandelar det är fråga om utan även förvaring av annan egendom, t.ex. pengar, som har samband med förvaltningen och för- varingen. En  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar investeringsportföljer kan i sin förvaltning komma att ha hand om medel vid köp eller för- säljning av tillgångar i portföljen. Tillståndet bör därför, liksom är fallet i LIF, 
  
 4  
  
 kunna omfatta att ta emot medel med redovisnings- skyldighet. 
  
 3 
  
 Se prop. 2006/07:115 s. 674 beträffande motsvarande bestämmelse i  
  
 UCITS-direktivet. 
  
 4 
  
 Se 7 kap. 1 § 2 LIF. 
  
 301 
  
 Tillstånd och kapitalkrav 
  
 SOU 2012:67 
  
 5.1.3 
  
 Särskilda bestämmelser för värdepappersinstitut 
  
 Bestämmelserna i artikel 6.2 och artikel 6.3 om att en  
 AIF-förval- 
  tare inte får ägna sig åt annat än vissa i  
 AIFM-direktivet 
  utpekade verksamheter innebär att andra tillståndspliktiga företag (än förvaltare av  
 UCITS-fonder) 
  inte får vara  
 AIF-förvaltare. 
  Ett värdepappers- institut, dvs. i Sverige ett värdepappersbolag eller ett kreditinstitut med tillstånd enligt lagen om värdepappersmarknaden, ägnar sig t.ex. åt en rad verksamheter som faller utanför dem som räknas upp i  
 AIFM-direktivet. 
  Ett sådant företag kan därför, enligt huvudregeln, inte få tillstånd enligt direktivet. I artikel 6.8 finns dock en något svårtolkad regel som tar sikte på just värdepappersinstitut. 
 I artikeln anges att ett värdepappersinstitut ska inte behöva auktoriseras enligt detta direktiv för att erbjuda investeringstjänster såsom individuell portföljförvaltning avseende  
 AIF-fonder. 
  Detta kan vid första påseendet te sig som ett undantag från kravet på till- stånd, dvs. ett värdepappersinstitut skulle kunna förvalta en AIF- fond utan tillstånd enligt  
 AIFM-direktivet. 
  Med en sådan tolkning skulle resten av artikel 6.8, att ett värdepappersinstitut endast får erbjuda eller placera, direkt eller indirekt, andelar eller aktier i AIF- fonder till eller hos investerare i unionen i den mån andelarna eller aktierna får marknadsföras i enlighet med detta direktiv förstås som att ett värdepappersinstitut måste uppfylla de övriga kraven i AIFM- direktivet om det ska tillhandahålla andelar i en  
 AIF-fond 
  till kun- der. Så kan dock artikel 6.8 inte tolkas. Ett värdepappersinstitut kan inte med stöd av enbart sina tillstånd enligt MiFID förvalta en AIF- fond. Den verksamhet som över huvud taget skulle kunna komma i fråga är portföljförvaltning, bilaga 1, avsnitt A, p. 4 i MiFID (i Sverige diskretionär portföljförvaltning, 2 kap. 1 § 4 lagen om värdepappersmarknaden). Den verksamheten är dock i MiFID defi- nierad som förvaltning av värdepapper på skönsmässig grund enligt uppdrag från enskilda kunder, se artikel 4.1.9 i MiFID. Förvalt- ningen av en  
 AIF-fond 
  sker inte på uppdrag av enskilda kunder, utan för ett investerarkollektiv. För att ett värdepappersinstitut ska få ett uppdrag från en enskild kund måste investerarkollektivet före- trädas av någon; i detta fall en  
 AIF-förvaltare, 
  antingen en extern förvaltare enligt artikel 5.1.a i  
 AIFM-direktivet, 
  eller, i de fall för- valtaren och fonden är delar av samma juridiska person, fonden/för- valtaren själv, artikel 5.1.b i direktivet. Observera dock att även i de fall förvaltare och fond är delar av samma juridiska person krävs det enligt artikel 5.1.b tillstånd som  
 AIF-förvaltare. 
  Ett värdepappers- 
 302 
  
 SOU 2012:67 
  
 Tillstånd och kapitalkrav 
  
 institut kan därför inte med stöd av sitt tillstånd för diskretionär portföljförvaltning direkt förvalta en  
 AIF-fond. 
  Artikel 6.8 får i stället tolkas så att ett värdepappersinstitut kan förvalta en  
 AIF-fond 
  på uppdrag av en  
 AIF-förvaltare, 
  dvs. på uppdrag av någon som har till- stånd enligt  
 AIFM-direktivet. 
  En  
 AIF-förvaltare 
  kan ju enligt arti- kel 20.1.c delegera förvaltningen till någon som har erforderliga tillstånd för förvaltning. Denne någon skulle kunna vara ett värde- pappersinstitut med tillstånd till portföljförvaltning. Artikel 6.8 inne- bär i det fallet att ett värdepappersinstitut som åtar sig ett sådant uppdrag inte behöver något särskilt tillstånd enligt  
 AIFM-direktivet. 
  Något som ytterligare talar för denna tolkning är utformningen av artikel 6.2. Där anges att den enda verksamhet som en  
 AIF-förval- 
  tare får ägna sig åt, förutom dem som är uppräknade i bilaga 1 till direktivet, är förvaltning av  
 UCITS-fonder. 
  Om avsikten hade varit att en  
 AIF-förvaltare 
  också skulle kunna ägna sig åt investerings- tjänster och ha tillstånd enligt MiFID borde detta ha angetts på samma sätt. 
 När det gäller slutledet i artikel 6.8 om att ett värdepappers- institut endast får tillhandahålla  
 AIF-fonder 
  till investerare i den mån andelarna eller aktierna får marknadsföras i enlighet med detta direktiv får detta förstås som en begränsning av i vilken utsträck- ning ett värdepappersinstitut kan erbjuda investeringstjänster av- seende  
 AIF-fonder. 
  Ett värdepappersinstitut får bara erbjuda inve- sterare sådana fonder inom ramen för verksamheterna mottagande och vidarebefordran av order (2 kap. 1 § 1 lagen om värdepappers- marknaden) och utföra order (2 kap. 1 § 2 samma lag) eller placera investerares medel i sådana fonder inom ramen för diskretionär portföljförvaltning (2 kap. 1 § 4 samma lag) under förutsättning att  
 AIF-förvaltaren 
  har erforderliga tillstånd och, i förekommande fall, att inanmälning till den aktuella medlemsstaten har skett, se kapitel 13 om gränsöverskridande verksamhet. 
 303 
  
 Tillstånd och kapitalkrav 
  
 SOU 2012:67 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 Ett värdepappersinstitut ska inte kunna få tillstånd att förvalta  
 AIF-fonder. 
  Ett värdepappersinstitut kan dock utan tillstånd enligt lagen om  
 AIF-förvaltare 
  förvalta en  
 AIF-fond 
  på uppdrag av en  
 AIF-förvaltare. 
  
 Ett värdepappersinstitut får, direkt eller indirekt, erbjuda eller placera andelar eller aktier i  
 AIF-fonder 
  till eller hos investerare inom EES i den mån andelarna eller aktierna får marknadsföras i enlighet med  
 AIFM-direktivet. 
  
 En bestämmelse som motsvarar första ledet i artikel 6.8 bör tas in i den nya lagen. Bestämmelsen bör dock utformas så att det tydligt framgår att det är förvaltningsuppdrag från en  
 AIF-förvaltare 
  som ett värdepappersinstitut kan åta sig utan särskilt tillstånd. Det andra ledet i artikel 6.8, som begränsar värdepappersinstitutens agerande beträffande  
 AIF-fonder, 
  bör genomföras med en bestämmelse under avsnittet om uppföranderegler i 8 kap. lagen om värdepappersmark- naden. Där finns redan specialbestämmelser om institutens hantering av värdepappersfonder (8 kap. 22 a och 22 b §§). 
  
 5.2 
  
 Ansökan om tillstånd och anmälan om ändringar i verksamheten m.m. 
  
 5.2.1 
  
 Ansökan om tillstånd 
  
 För att få tillstånd att förvalta  
 AIF-fonder 
  krävs en ansökan till den behöriga myndigheten, artikel 7.1 i  
 AIFM-direktivet. 
  Förvaltaren ska vid ansökan tillhandahålla viss information, t.ex. information om ägare, ledande befattningshavare, verksamhetsplan m.m., se arti- kel 7.2. Förvaltaren ska också tillhandahålla information om de fonder som ska förvaltas, t.ex. om investeringsstrategier och förvarings- institut m.m., se artikel 7.3. Reglerna om vilken information som ska tillhandahållas är redan i direktivet relativt detaljerade. Där- utöver kommer informationskraven avseende både innehåll och form att preciseras ytterligare i form av tekniska standarder, utvecklade av Esma och antagna av kommissionen, se artikel 7.6 och arti- kel 7.7. Enligt artikel 7.4 ska en förvaltare som redan har tillstånd enligt  
 UCITS-direktivet 
  inte avkrävas information och dokument som denne redan har lämnat vid ansökan om tillstånd enligt det 
 304 
  
 SOU 2012:67 
  
 Tillstånd och kapitalkrav 
  
 direktivet, förutsatt att informationen fortfarande är aktuell. Slut- ligen ska den behöriga myndigheten kvartalsvis underrätta Esma om givna eller återkallade tillstånd. Esma i sin tur ska föra ett offent- ligt register över alla  
 AIF-förvaltare, 
 AIF-fonder 
  och vilken be- hörig myndighet som utövar tillsyn över respektive förvaltare. 
 I svensk rätt finns i dag regler om tillståndsplikt för att förvalta  
 AIF-fonder 
  endast för den som ska förvalta en specialfond. Enligt 1 kap. 4 § LIF kan ett svenskt aktiebolag av Finansinspektionen få tillstånd att bedriva fondverksamhet. Begreppet fondverksamhet är definierat som förvaltning av investeringsfonder, dvs. både värde- pappersfonder och specialfonder. Bestämmelser om ansökan om till- stånd finns i 2 kap. 6 § LIF och närmare bestämmelser om ansökans innehåll finns i 2 och 2 a kap. Finansinspektionens föreskrifter (FFFS 2008:11) om investeringsfonder. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 Den som ansöker om tillstånd att vara  
 AIF-förvaltare 
  ska tillhandahålla följande uppgifter till Finansinspektionen: 
  
 1. 
  
 Information om de personer som faktiskt leder förvaltarens verksamhet. 
  
 2. 
  
 Identitetsuppgifter för fysiska eller juridiska personer som direkt eller indirekt är aktieägare eller medlemmar i förvaltaren och har kvalificerade innehav samt beloppen för dessa inne- hav. 
  
 3. 
  
 En verksamhetsplan med förvaltarens organisationsstruktur som bland annat innehåller uppgifter om hur den avser att uppfylla sina skyldigheter enligt lagen. 
  
 4. 
  
 Information om ersättningspolicy och ersättningspraxis. 
  
 5. 
  
 Information om arrangemangen för att till tredje part dele- gera och vidaredelegera funktioner. 
  
 Den som ansöker om tillstånd ska även lämna följande uppgifter om varje  
 AIF-fond 
  som denne avser att förvalta: 
  
 1. 
  
 Information om investeringsstrategier, bl.a. om typen av under- liggande fonder, om  
  
 AIF-fonden 
  är en  
 fond-i-fond, 
  förvaltarens policy vad avser användning av finansiell hävstång, riskprofiler 
 305 
  
 Tillstånd och kapitalkrav 
  
 SOU 2012:67 
  
 och uppgifter om andra karakteristika avseende de fonder som denne förvaltar eller avser att förvalta, inklusive uppgifter om de medlemsstater eller tredjeländer där sådana fonder är etable- rade eller förväntas bli etablerade. 
  
 2. 
  
 Information om var  
  
 mottagar-AIF-fonden 
  är etablerad, om  
 AIF-fonden 
  är en  
 matar-AIF-fond. 
  
 3. 
  
 Fondbestämmelser, bolagsordning eller motsvarande handlingar för de fonder som förvaltaren avser att förvalta. 
  
 4. 
  
 Information om arrangemang för att utse förvaringsinstitut för de fonder som förvaltaren avser att förvalta. 
  
 5. 
  
 Informationsbroschyr enligt 10 kap. 1 §. 
  
 I nationell svensk rätt har bestämmelser om ansökningar om till- stånd på finansmarknadsområdet ofta utformats så att själva kravet på ansökan anges i lagen medan de närmare bestämmelserna om vad ansökan ska innehålla anges i myndighetsföreskrifter, se t.ex. 2 kap. 6 § LIF och 3 kap. 8 § lagen om värdepappersmarknaden. I båda dessa lagar finns ett tillägg om att en verksamhetsplan ska bi- fogas ansökan (2 kap. 6 § LIF och 3 kap. 11 § lagen om värde- pappersmarknaden). Vid genomförandet av  
 AIFM-direktivet 
  bör dock, i linje med ambitionen att genomförandet ska vara så direktiv- nära som möjligt, både direktivets krav på ansökan och vilken information som enligt artikel 7.2 och artikel 7.3 ska lämnas, anges i lagen. Ytterligare ett skäl för att uppräkningen av vilken infor- mation som ska lämnas bör finnas i lagtexten är att tidsfristerna för när förvaltaren får inleda sin verksamhet är kopplade till vilken information som har kommit in, se avsnitt 5.2.4. De preciseringar som ska ske enligt artikel 7.6 och artikel 7.7 i direktivet bör däremot ske i form av föreskrifter från Finansinspektionen. Något särskilt bemyndigande behövs dock inte för sådana rena verkställighets- föreskrifter, se 8 kap. 7 § regeringsformen. 
  
 5  
  
 Bestämmelserna om vilken information om  
 AIF-fonderna 
  som ska lämnas enligt arti- kel 7.3.b är någorlunda konkret utformade vad avser information om underliggande fonder i en  
 fond-i-fond, 
  policy för användning av finansiell hävstång och riskprofil. I den svenska versionen av artikeln nämns också att informationen ska inkludera andra upp- gifter om fonderna. I den engelska versionen heter det other 
  
 5  
 Tidigare 8 kap. 13 § regeringsformen, se även prop. 2006/07:115 s. 349. 
 306 
  
 SOU 2012:67 
  
 Tillstånd och kapitalkrav 
  
 characteristics vilket är något mindre vagt. I den mån annat inte klargörs i tekniska standarder får detta anses innebära information om specifika egenskaper hos fonden, t.ex. om placeringarna följer ett visst index, eller sker i viss valuta eller vissa tillgångar. 
 Bestämmelsen om ansökan om tillstånd bör utformas så att den som redan har tillstånd som förvaltare av värdepappersfonder inte behöver tillhandahålla sådan information som redan har skickats in till Finansinspektionen. 
 Genomförandet av reglerna om att den behöriga myndigheten ska informera Esma om tillstånd som getts eller återkallats behandlas i avsnittet om tillsynsmyndighetens uppgifter, se avsnitt 14.5. 
  
 5.2.2 
  
 Förutsättningar för tillstånd 
  
 Enligt artikel 8.1 ska en behörig myndighet ge företag tillstånd enligt direktivet bara om 
  
 myndigheten har förvissat sig om att  
  
 AIF-förvaltaren 
  kommer att uppfylla direktivets krav, 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  har tillräckligt startkapital och tillräcklig kapital- bas, 
  
 de personer som i praktiken leder  
  
 AIF-förvaltarens 
  verksamhet har erforderligt gott anseende och tillräcklig erfarenhet, 
  
 förvaltarens ägare är lämpliga med tanke på behovet av att säker- ställa en sund och ansvarsfull ledning, och 
  
 förvaltaren har huvudkontor och sitt stadgeenliga säte i samma medlemsstat. 
  
 Enligt artikel 8.2 ska de behöriga myndigheterna i andra medlems- stater konsulteras om den förvaltare som ansöker om tillstånd är 
  
 ett dotterföretag till en  
  
 AIF-förvaltare, 
  till ett förvaltningsbolag för fondföretag, till ett värdepappersföretag, till ett kreditinsti- tut eller till ett försäkringsföretag med auktorisation i en annan medlemsstat, 
  
 ett dotterföretag till moderföretaget, till en annan  
  
 AIF-förvaltare, 
  till ett förvaltningsbolag för fondföretag, till ett värdepappers- företag, till ett kreditinstitut eller till ett försäkringsföretag med auktorisation i en annan medlemsstat, eller 
 307 
  
 Tillstånd och kapitalkrav 
  
 SOU 2012:67 
  
 ett företag som kontrolleras av samma fysiska eller juridiska per- soner som de som har kontroll över en annan  
  
 AIF-förvaltare, 
  ett förvaltningsbolag för fondföretag, ett värdepappersföretag, ett kreditinstitut eller ett försäkringsföretag med auktorisation i en annan medlemsstat. 
 Den behöriga myndigheten ska, enligt artikel 8.3, inte bevilja till- stånd om myndigheten är förhindrad att på ett effektivt sätt utöva sina tillsynsfunktioner på grund av 
  
 nära förbindelser mellan  
  
 AIF-förvaltaren 
  och andra fysiska eller juridiska personer, 
  
 lagar eller andra författningar i ett tredjeland som gäller för fysiska eller juridiska personer med vilka  
  
 AIF-förvaltaren 
  har nära för- bindelser, eller 
  
 svårigheter vid tillämpningen av dessa lagar och andra författ- ningar. 
  
 Några krav på att förvaltaren ska vara en viss typ av företag ställs inte i  
 AIFM-direktivet, 
  dock framgår av definitionen i artikel 4.1.b att förvaltaren måste vara en juridisk person. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 Tillstånd att vara  
 AIF-förvaltare 
  får ges bara om 
  
 1. 
  
 det finns skäl att anta att den planerade verksamheten kommer att drivas enligt bestämmelserna i lagen om  
  
 AIF-förvaltare 
  och andra författningar som reglerar  
 AIF-förvaltarens 
  verk- samhet, 
  
 2. 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  har tillräckligt startkapital och tillräcklig kapitalbas, 
  
 3. 
  
 de personer som i praktiken leder  
  
 AIF-förvaltarens 
  verksam- het har erforderligt gott anseende och tillräcklig erfarenhet, 
  
 4. 
  
 förvaltarens ägare är lämpliga med tanke på behovet av att säkerställa en sund och ansvarsfull ledning, och 
  
 5. 
  
 förvaltaren är en juridisk person som har huvudkontor och sitt stadgeenliga säte i Sverige. 
  
 308 
  
 SOU 2012:67 
  
 Tillstånd och kapitalkrav 
  
 För att en  
 AIF-förvaltare 
  som ska förvalta specialfonder ska få tillstånd krävs också att fondbestämmelserna för fonderna är godkända av Finansinspektionen. 
 Finansinspektionen ska innan den beslutar om tillstånd sam- råda med behörig myndighet i ett annat land inom EES om AIF- förvaltaren är 
  
 1. 
  
 ett dotterföretag till en  
  
 AIF-förvaltare, 
  till ett förvaltnings- bolag för fondföretag, till ett värdepappersföretag, till ett kredit- institut eller till ett försäkringsföretag med tillstånd i det landet, 
  
 2. 
  
 ett dotterföretag till moderföretaget, till en annan  
  
 AIF-för- 
  valtare, till ett förvaltningsbolag för fondföretag, till ett värde- pappersföretag, till ett kreditinstitut eller till ett försäkrings- företag med tillstånd i det landet, eller 
  
 3. 
  
 ett företag som kontrolleras av samma fysiska eller juridiska personer som de som har kontroll över en annan  
  
 AIF-för- 
  valtare, ett förvaltningsbolag för fondföretag, ett värdepappers- företag, ett kreditinstitut eller ett försäkringsföretag med tillstånd i det landet. 
 Om  
 AIF-förvaltaren 
  har eller kan förväntas komma att få nära förbindelser med någon annan, får tillstånd ges bara om för- bindelserna inte hindrar en effektiv tillsyn av  
 AIF-förvaltaren. 
  
 Reglerna i artikel 8.1 motsvarar i stort sett 2 kap. 1 § LIF, med ett viktigt undantag, se nästa stycke. Artikel 8.2 motsvarar 2 kap. 5 § LIF och artikel 8.3 har sin motsvarighet i 2 kap. 2 § tredje stycket samma lag. Dessa tre bestämmelser bör därför föras över i stort sett ordagrant till den nya lagen. Dock bör dagens bestämmelse om godkända fondbestämmelser endast gälla för förvaltare av special- fonder. Den ägarprövning som ska göras i samband med ansökan om tillstånd bör göras enligt samma principer som den ägarpröv- ning som ska göras för vissa  
 AIF-förvaltare 
  vid ägarbyten, se av- snitt 5.3. För sådana  
 AIF-förvaltare 
  som inte omfattas av de formella reglerna om ägarprövning vid ägarförändringar bör en förändring av ägandet oftast anses innebära en sådan väsentlig förändring som ska anmälas enligt artikel 10 i  
 AIFM-direktivet, 
  se avsnitt 5.2.5. 
 Enligt 2 kap. 1 § 5 LIF är det en förutsättning för tillstånd att fondbestämmelserna för den eller de fonder som fondbolaget ska förvalta har godkänts av Finansinspektionen enligt 4 kap. 9 § LIF. 
 309 
  
 Tillstånd och kapitalkrav 
  
 SOU 2012:67 
  
 För specialfonder innebär det dels att fondbestämmelserna ska ha det innehåll som lagen kräver, se 4 kap. 8 § LIF, dels att eventuella avvikelser från placeringsbestämmelserna i 5 kap. LIF har godkänts av inspektionen. Ett moment i tillståndsförfarandet som innebär att fondbestämmelserna för varje enskild fond godkänns är en förut- sättning för att inspektionen ska kunna avgöra om fonden har en lämplig fördelning av placeringar med hänsyn till de krav som bör uppställas på riskspridning 
 . 
  
 6  
  
 För att bibehålla detta kundskydd för specialfonder som riktar sig till  
 icke-professionella 
  investerare bör, utöver förutsättningarna i artikel  
 8.1–8.3 
  i direktivet, införas ett krav på godkända fondbestämmelser för de specialfonder som för- valtas. 
 Dagens begränsning för specialfonder i 1 kap. 4 § LIF, att enbart aktiebolag kan få tillstånd, bör ersättas med ett krav på att för- valtaren måste vara en juridisk person. Några investerarskyddsskäl för att behålla dagens begränsning till aktiebolag finns inte. 
  
 5.2.3 
  
 Begränsningar i omfattningen av tillståndet 
  
 Enligt artikel 8.4 får den behöriga myndigheten begränsa räck- vidden av  
 AIF-förvaltarens 
  tillstånd, särskilt i fråga om investerings- strategierna i de fonder som förvaltaren har rätt att förvalta. Vid ansökan ska förvaltaren enligt artikel 7.3.a lämna information om bland annat investeringsstrategierna för de fonder som denne avser att förvalta. Enligt artikel  
 7.3.b–e 
  ska förvaltaren vidare lämna infor- mation i en rad olika avseenden om var och en av de fonder denne avser att förvalta; information om var en eventuell mottagarfond är etablerad, information om fondbestämmelser eller bolagsordning för fonden, information om fondens förvaringsinstitut etc. Arti- kel 8.4 tillsammans med kraven på vad en ansökan ska innehålla i artikel 7.3 får anses innebära att en  
 AIF-förvaltares 
  tillstånd avser tillstånd att förvalta vissa i tillståndsansökan angivna fonder enligt vissa i ansökan angivna investeringsstrategier. Detta stämmer även överens med artikel 10 som innebär att förvaltaren är skyldig att underrätta den behöriga myndigheten om alla planerade ändringar i förhållande till den information som har lämnats vid ansökan om tillstånd och att myndigheten har rätt att begränsa eller inte godta ändringarna. Artikel 8.4 får därutöver anses innebära att den be- 
  
 6  
 Principen om riskspridning ska tillämpas även på specialfonder, se avsnitt 2.2.2 och prop. 2002/03:150 s. 323. 
 310 
  
 SOU 2012:67 
  
 Tillstånd och kapitalkrav 
  
 höriga myndigheten kan begränsa tillståndet så att tillståndet inte omfattar t.ex. en i ansökan angiven investeringsstrategi. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltares 
  tillstånd ska avse förvaltning av vissa i tillståndsansökan angivna  
 AIF-fonder 
  enligt vissa angivna inve- steringsstrategier. 
 Bestämmelserna om tillstånd bör utformas så att det framgår att tillståndet avser att vara  
 AIF-förvaltare 
  för vissa angivna fonder och att tillståndet kan begränsas särskilt i fråga om investeringsstrate- gierna i de  
 AIF-fonder 
  som  
 AIF-förvaltaren 
  har rätt att förvalta. Den typen av begränsningar kan vara aktuella om inspektionen gör bedömningen att förvaltaren inte har resurser eller kompetens för att hantera en viss typ av investeringsstrategier, t.ex. investeringar i vissa tillgångar såsom fastigheter och derivatinstrument. 
  
 5.2.4 
  
 Tidsfrister för tillståndsprövning 
  
 Den behöriga myndigheten ska enligt artikel 8.5 första stycket skriftligen informera sökanden inom tre månader från det att en fullständig ansökan har kommit in, om sökanden har fått tillstånd eller inte. Myndigheten får förlänga tiden med tre månader om det föreligger särskilda omständigheter i ärendet. Sökanden ska i så fall underrättas om förlängningen. 
 Enligt artikel 8.5 andra stycket ska en fullständig ansökan anses ha kommit in när sökanden har lämnat information om förvaltaren enligt artikel  
 7.2.a–d 
  och information om fonderna enligt artikel 7.3.a och 7.3.b. Det innebär att en ansökan ska anses fullständig även om förvaltaren varken har lämnat information om eventuell delegation av förvaltarens uppgifter (artikel 7.2.e) eller information om fondernas fondbestämmelser, förvaringsinstitut m.m. (artikel  
 7.3.c–e). 
  Detta innebär dock inte att förvaltaren kan inleda verksamheten utan att lämna denna information. Enligt artikel 8.5 tredje stycket kan förvaltaren inleda verksamheten så snart han har fått tillstånd men inte tidigare än en månad efter att all information enligt artikel 7.2 och artikel 7.3 har lämnats in. 
 311 
  
 Tillstånd och kapitalkrav 
  
 SOU 2012:67 
  
 Ett annat sätt att uttrycka det hela är att en förvaltare som har lämnat all information som krävs, utom informationen enligt arti- kel 7.2.e eller artikel  
 7.3.c–e, 
  ska få tillstånd (eller inte) inom tre månader från ansökan. Tillståndet är dock villkorat av att den infor- mation som saknas också kommer in. Förvaltaren får inte påbörja verksamheten förrän en månad efter det att all information har kommit in till den behöriga myndigheten. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska inom tre månader från det att en fullständig ansökan har lämnats in underrättas om Finansinspek- tionens beslut i tillståndsfrågan. Adams får förlängas med tre månader om särskilda omständigheter föranleder det. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  får inleda sin verksamhet så snart tillstånd har getts, dock tidigast en månad efter det att en icke fullständig ansökan har kompletterats med information enligt artikel 7.2.e eller  
 7.3.c–e 
  i  
 AIFM-direktivet. 
  
 I 2 kap. 7 § LIF finns en regel som innebär att ett bolag inom sex månader från det att en fullständig ansökan om tillstånd har läm- nats in ska få besked från Finansinspektionen om bolaget har fått tillstånd eller inte. Bolaget får enligt samma bestämmelse inleda verksamheten när tillstånd har getts. 
 I den nya lagen bör en regel om tidsfrister föras in som mot- svarar artikel 8.5 första stycket, dvs. tre månader som huvudregel med möjlighet till förlängning med ytterligare tre månader i vissa fall. Regeln bör utformas så att tidsfristerna förutsätter att infor- mation enligt artikel  
 7.2.a–d 
  och artikel 7.3.a och 7.3.b. har kommit in. Och i de fall information enligt artikel 7.2.e, eller artikel  
 7.3.c–e 
  saknas får förvaltaren påbörja verksamheten tidigast en månad efter det att även denna information har kommit in till Finansinspek- tionen. 
 Samma regel bör gälla för samtliga förvaltare av  
 AIF-fonder 
  med tillägget att tremånadersfristen (och möjligheten till förlängning) även ska omfatta godkännande av fondbestämmelser för specialfonder. 
 312 
  
 SOU 2012:67 
  
 Tillstånd och kapitalkrav 
  
 5.2.5 
  
 Ändringar i verksamheten 
  
 Som nämnts i avsnitt 5.2.3 måste en  
 AIF-förvaltare 
  till den behöriga myndigheten anmäla planerade materiella förändringar i verksam- heten innan förändringen genomförs. Detta följer av artikel 10.1 i  
 AIFM-direktivet. 
  I synnerhet gäller detta för förändringar avseende de förhållanden som förvaltaren har informerat den behöriga myn- digheten om vid ansökan om tillstånd, t.ex. vilka som är förvaltarens ägare, vilka personer som ingår i företagets ledning, vilka fonder som förvaltas och enligt vilka investeringsstrategier. Sedan förvaltaren har anmält förändringen har den behöriga myndigheten en månad på sig att meddela förvaltaren om ändringen godtas eller inte, arti- kel 10.2. Myndigheten kan, om det föreligger särskilda omständig- heter, förlänga tidsfristen ytterligare en månad och förvaltaren ska i så fall underrättas. Om den behöriga myndigheten inte har motsatt sig förändringen inom den utsatta tiden får förvaltaren genomföra förändringen. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag 
 : Om en  
 AIF-förvaltare 
  ska ändra något som angetts i förvaltarens ansökan om tillstånd ska förvaltaren skriftligen under- rätta Finansinspektionen minst en månad innan ändringen genom- förs. 
 Om Finansinspektionen finner att ändringen inte får göras, ska inspektionen meddela beslut om det inom en månad från det att underrättelsen kom in till inspektionen. 
 Inspektionen får förlänga fristen med en månad om det före- ligger särskilda omständigheter. Förvaltaren ska underrättas om en sådan förlängning. 
 Fondbestämmelser för specialfonder och ändringar av dem ska godkännas av Finansinspektionen. Inspektionen ska underrätta förvaltaren om sitt beslut med anledning av ansökan om godkän- nande eller ändringar inom två månader från det att en fullständig ansökan/underrättelse har lämnats in till inspektionen. 
 I svensk rätt finns i dag regler på området endast beträffande special- fonder. Enligt 4 kap. 9 § LIF ska ändringar av fondbestämmelser godkännas av Finansinspektionen. Inspektionen ska inom två mån- ader från det att en fullständig ansökan kom in underrätta bolaget 
 313 
  
 Tillstånd och kapitalkrav 
  
 SOU 2012:67 
  
 om sitt beslut. Därutöver finns det i lagen inga uttryckliga regler som rör anmälan om ändrade förhållanden. Det finns en allmän regel i 10 kap. 2 § LIF som innebär att den som förvaltar en specialfond ska lämna Finansinspektionen information om verksamheten enligt de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. I Finans- inspektionens föreskrifter (FFFS 2008:11) om investeringsfonder finns i 20 kap. närmare bestämmelser om vilka uppgifter som ska lämnas. En förvaltare ska enligt 20 kap. 3 § FFFS 2008:11 informera inspektionen om ändringar i verksamhetsplanen som är av större betydelse och enligt 20 kap. 4 § samma föreskrifter ska förvaltaren också informera inspektionen om väsentliga ändringar i sitt system för riskhantering. 
 För att åstadkomma ett direktivnära genomförande av AIFM- direktivet bör bestämmelsen om att en  
 AIF-förvaltare 
  ska under- rätta Finansinspektionen om väsentliga ändringar i sin verksamhet tas in direkt i lagen. Ytterligare ett skäl för detta är att bestämmel- serna om skyldigheten att anmäla förändringar och rätten att inom viss tid (en + en månad i vissa fall) genomföra dem bör finnas i ett sammanhang. 
 För förvaltare av specialfonder bör därutöver en motsvarighet till det befintliga kravet på Finansinspektionens godkännande av ändrade fondbestämmelser föras in i den nya lagen. Som nämnts i avsnitt 5.2.2 är inspektionens godkännande av fondbestämmelserna en förutsättning för att kunna avgöra om fondens riskspridning är lämplig. Därför bör ändringar av bestämmelserna också i fortsätt- ningen godkännas av inspektionen. Tidsfristen för ett sådant god- kännande enligt dagens regler avviker dock från  
 AIFM-direktivet 
  på så sätt att inspektionen alltid har två månader på sig att fatta beslut. Att granska fondbestämmelser för fonder som riktar sig mot icke- professionella investerare torde kunna utgöra sådana särskilda om- ständigheter som även enligt  
 AIFM-direktivet 
  innebär att tids- fristen kan förlängas till två månader. Tvåmånadersfristen bör därför behållas och skrivas in direkt i lagen. 
  
 5.3 
  
 Ägarprövning 
  
 Förslag 
 : För  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar  
 AIF-fonder 
  som ska marknadsföras till  
 icke-professionella 
  investerare bör regler om ägarprövning motsvarande 11 kap. LIF gälla. 
 314 
  
 SOU 2012:67 
  
 Tillstånd och kapitalkrav 
  
 Som nämnts i avsnitt 5.2.2 krävs att ett företags ägare är lämpliga för att företaget ska få tillstånd som  
 AIF-förvaltare. 
  Förutom kraven i artikel 8.2 i  
 AIFM-direktivet 
  på samråd med behöriga myndigheter i andra länder i vissa fall finns i direktivet inga ytter- ligare bestämmelser om ägarprövning. I denna del avviker AIFM- direktivet från t.ex. MiFID och  
 UCITS-direktivet 
  som innehåller detaljerade krav på ägarprövning när någon förvärvar aktier eller mot- svarande i en  
 AIF-förvaltare 
  som medför att denne får ett kvalifi- cerat innehav, se artiklel 10, 10 a och 10 b i MiFID och artikel 11 i  
 UCITS-direktivet. 
  För ett fondbolag eller ett värdepappersbolag som förvaltar specialfonder är i dag reglerna om ägarprövning i 11 kap. LIF respektive 24 kap. lagen om värdepappersmarknaden tillämpliga. Ett av syftena med bestämmelserna om ägarprövning är att söka förhindra att en ägare får möjlighet att missbruka sin ställ- ning och sitt inflytande över bolagets verksamhet på ett sådant sätt att skyddet för kunderna riskeras. 
  
 7  
  
 Det finns därför skäl att behålla de reglerna även efter genomförandet av  
 AIFM-direktivet, 
  i vart fall för de  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar  
 AIF-fonder 
  som ska mark- nadsföras till  
 icke-professionella 
  kunder. 
 Reglerna om ägarprövning syftar också till att upprätthålla all- mänhetens förtroende för de tillståndspliktiga bolagens stabilitet. 
  
 8  
  
 Det kan anföras som skäl för att reglerna om ägarprövning borde gälla samtliga  
 AIF-förvaltare. 
  En sådan lösning skulle dock inne- bära en svensk reglering utöver minimikraven i  
 AIFM-direktivet. 
  Många olika typer av företag kan komma att falla in under defini- tionen av  
 AIF-förvaltare, 
  och många av dem har, jämfört med t.ex. kreditinstitut, mindre inverkan på det finansiella systemets stabilitet. Det förhållandet och det faktum att man på europeisk nivå valt att avstå från att detaljreglera ägarprövningen vad gäller  
 AIF-förvaltare 
  gör att utredningen bedömer att det inte finns tillräckliga skäl att frångå  
 AIFM-direktivets 
  minimikrav för de  
 AIF-förvaltare 
  som för- valtar  
 AIF-fonder 
  som inte ska marknadsföras till  
 icke-professionella 
  kunder. De regler som finns om ägarprövning vid tillståndsansökan (se avsnitt 5.2.2) och reglerna om att Finansinspektionen kan in- gripa mot  
 AIF-förvaltare 
  om ägarna inte anses lämpliga får anses tillräckliga. 
 När regler om ägarprövning har införts i annan lagstiftning på det finansiella området har det ansetts viktigt att reglerna i Sverige 
  
 7 
  
 Se prop. 1994/95:50 s. 140. 
  
 8 
  
 Se prop. 1994/95:50 s. 140. 
  
 315 
  
 Tillstånd och kapitalkrav 
  
 SOU 2012:67 
  
 ges en enhetlig utformning. 
  
 9  
  
 Utgångspunkten bör därför vara att reglerna om ägarprövning i lagen om  
 AIF-förvaltare 
  utformas med motsvarande regler i LIF och lagen om värdepappersmarknaden som förebild. 
  
 5.4 
  
 Kapitalkrav 
  
 5.4.1 
  
 Startkapital 
  
 Artikel 9 i  
 AIFM-direktivet 
  ställer krav på startkapital och kapitalbas för  
 AIF-förvaltare. 
  Enligt artikel 9.1 ska en förvaltare som är en s.k. intern förvaltare, dvs. fonden och förvaltaren är delar av en och sam- ma juridiska person, 
  
 10  
  
 ha ett startkapital om minst 300 000 euro. En extern  
 AIF-förvaltare 
  ska ha ett startkapital om minst 125 000 euro. Definitionen av vad som avses med startkapital är densamma som i  
 UCITS-direktivet. 
  Med startkapital menas det kapital som avses i artikel 57.a och 57.b i direktivet om rätten att starta och driva verk- samhet i kreditinstitut (2006/48/EG). I nämnda artikel hänvisas vidare till artiklarna 22 och 23 i direktivet om årsbokslut och sam- manställd redovisning för banker och andra finansiella institut (86/635/EG). 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En intern  
 AIF-förvaltare 
  ska ha ett startkapital som motsvarar minst 300 000 euro. En extern  
 AIF-förvaltare 
  ska ha ett startkapital som motsvarar minst 125 000 euro. 
 En  
 AIF-förvaltares 
  egna medel får under pågående verksam- het inte understiga det minsta startkapital som förvaltaren ska ha. 
 Med startkapital avses det kapital som anges i artikel 57 första stycket a och b i direktiv 2006/48/EG. 
 Bestämmelserna om startkapital bör genomföras med genomföran- det av  
 UCITS-direktivet 
  som förebild, 
  
 11  
  
 dvs. bestämmelser om vilket startkapital som krävs för de olika typerna av  
 AIF-förvaltare 
  och en 
  
 9 
  
 Se t.ex. prop. 1994/95:50 s. 138 och prop. 2002/03:150 s. 162. 
  
 10 
  
 Se artikel 5.1.b  
  
 AIFM-direktivet. 
  
 11 
  
 Se prop. 2002/03:150 s.  
  
 151–152. 
  
 316 
  
 SOU 2012:67 
  
 Tillstånd och kapitalkrav 
  
 definition av vad som avses med startkapital som hänvisar till defini- tionen i artikel 4.1.s i  
 AIFM-direktivet, 
  bör tas in i den nya lagen. 
 Det lägsta kravet på startkapital i  
 AIFM-direktivet 
  är detsamma som kravet på startkapital i LIF. Några särskilda regler om detta för förvaltare av specialfonder behövs därför inte. 
  
 5.4.2 
  
 Kapital beräknat på den förvaltade fondförmögenheten 
  
 Vid sidan av startkapitalet ställer  
 AIFM-direktivet 
  upp ett antal kompletterande kapitalkrav. Även dessa krav motsvarar kraven i  
 UCITS-direktivet. 
  Förvaltarens egna medel får enligt artikel 9.3 i  
 AIFM-direktivet 
  inte understiga det ytterligare kapital som mot- svarar 0,02 procent av den förvaltade fondförmögenheten. Detta ytterligare kapital skall emellertid beräknas bara på den del av den förvaltade fondförmögenheten som överstiger motsvarande 250 mil- joner euro. 
 Med förvaltad fondförmögenhet menas de  
 AIF-fonder 
  som för- valtas av  
 AIF-förvaltaren. 
  Kapitalkravet ska räknas även på sådana portföljer som någon annan enligt uppdrag förvaltar för förvaltarens räkning. Motsatsvis räknas inte in sådan förvaltning som förvaltaren utför på uppdrag av en annan  
 AIF-förvaltare. 
  
 Startkapitalet tillsammans med det ytterligare kapital som er- fordras med hänsyn till den förvaltade fondförmögenheten behöver dock som högst uppgå till motsvarande 10 miljoner euro. En AIF- förvaltares kapitalkrav kan dock komma att överstiga detta belopp enligt bestämmelserna som redovisas i nästa avsnitt. 
 Medlemsstaterna får vidare enligt artikel 9.6 i  
 AIFM-direktivet 
  tillåta att en del av kapitalkravet ersätts med en garanti. Den del av kapitalkravet som är beroende av den förvaltade fondförmögen- heten får således till hälften ersättas med en garanti utställd antingen av ett kreditinstitut eller av ett försäkringsföretag. För kreditinsti- tut och försäkringsföretag som har sitt säte utanför EES gäller dock att de skall vara underkastade tillsyn som Finansinspektionen finner vara likvärdig med den som gäller i gemenskapslagstiftningen. 
 317 
  
 Tillstånd och kapitalkrav 
  
 SOU 2012:67 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag 
 : En  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar en fondförmögenhet som överstiger ett belopp motsvarande 250 miljoner euro ska utöver det startkapital som anges ovan ha ytterligare egna medel i kapitalbasen. Dessa ytterligare medel ska motsvara minst 0,02 procent av det belopp med vilket fondförmögenheten överstiger ett belopp motsvarande 250 miljoner euro. I fondförmögen- heten inräknas tillgångar som förvaltaren har uppdragit åt någon annan att förvalta men inte tillgångar som förvaltaren förvaltar på uppdrag av någon annan.  
 AIF-förvaltarens 
  egna medel, start- kapitalet inberäknat, behöver dock inte vara högre än motsvarande 10 miljoner euro. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  får ersätta hälften av de ytterligare medel som avses i första stycket med en garanti för motsvarande be- lopp, om garantin lämnats av 
  
 1. 
  
 ett kreditinstitut eller försäkringsföretag med säte inom EES, eller 
  
 2. 
  
 ett kreditinstitut eller försäkringsföretag med säte utanför EES, som står under tillsyn som är likvärdig med den som fastställs i gemenskapslagstiftningen. 
  
 Även bestämmelserna om kapital beräknat på den samlade fondför- mögenheten bör genomföras med genomförandet av  
 UCITS-direk- 
  tivet som förebild, 
  
 12  
  
 dvs. en bestämmelse som motsvarar 2 kap. 9 § LIF bör tas in i den nya lagen. 
  
 5.4.3 
  
 Kapital beräknat efter  
  
 AIF-förvaltarens 
  fasta omkostnader 
 Oavsett de kapitalkrav som behandlats ovan kräver  
 AIFM-direk- 
  tivet att en  
 AIF-förvaltares 
  kapitalbas alltid minst ska motsvara en fjärdedel av de fasta omkostnaderna för förvaltaren under före- gående år (artikel 9.5 i  
 AIFM-direktivet 
  läst tillsammans med arti- kel 21 i direktivet om kapitalkrav för värdepappersbolag och kredit- institut (2006/49/EG)). Om en förvaltare inte har avslutat ett års verksamhet, inräknat den dag då verksamheten inleddes, ska för- 
  
 12  
 Se prop. 2002/03:150 s.  
 153–155. 
  
 318 
  
 SOU 2012:67 
  
 Tillstånd och kapitalkrav 
  
 valtaren i stället ha en kapitalbas som motsvarar en fjärdedel av det belopp för fasta omkostnader som anges i verksamhetsplanen, såvida inte den behöriga myndigheten kräver att planen justeras. 
 Den behöriga myndigheten får också medge undantag från detta kapitalkrav, om det har inträffat en väsentlig förändring i verksam- heten. 
 Begreppet fasta omkostnader förklaras i den reglering som utgör det svenska genomförandet av direktivet 2006/49/EG, dvs. i lagen(2006:1371) om kapitaltäckning och stora investeringar och framför allt i 31 kap. Finansinspektionens föreskrifter och allmänna råd (FFFS 2007:1) som är baserade på den lagen. Med fasta om- kostnader avses i dessa regler personalkostnader, fastighetskost- nader, lokalkostnader, övriga kontraktsbundna kostnader för t.ex. datorer och annan utrustning samt avskrivningar. 
 För det ytterligare kapital som krävs beroende på förvaltarens fasta omkostnader och den förvaltade fondförmögenheten används uttrycket kapitalbas. Enligt artikel 4.1.ad ska med kapitalbas förstås detsamma som i artiklarna  
 56–67 
  i direktivet om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut (2006/48/EG). I kapitalbasen ingår aktiekapitalet och annat eget kapital, med vissa avdrags- och tilläggsposter. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag 
 : En  
 AIF-förvaltares 
  kapitalbas får inte understiga ett belopp som motsvarar 25 procent av förvaltarens fasta omkost- nader för det föregående året eller, om förvaltarens verksamhet pågått i mindre än ett år, 25 procent av de fasta omkostnader som angetts i bolagets verksamhetsplan. 
 Om omfattningen av  
 AIF-förvaltarens 
  verksamhet ändrats väsentligt sedan det föregående året eller om Finansinspektionen finner att verksamhetsplanen behöver korrigeras, får inspektionen besluta om ändring av kapitalkravet 
 Med kapitalbas avses de medel som anges i artiklarna  
 56–67 
  i direktiv 2006/48/EG. 
 Även reglerna om att en  
 AIF-förvaltares 
  kapitalbas som huvudregel inte får understiga 25 procent av förvaltarens fasta kostnader bör genomföras med genomförandet av  
 UCITS-direktivet 
  som före- 
 319 
  
 Tillstånd och kapitalkrav 
  
 SOU 2012:67 
  
 bild, 
  
 13  
  
 dvs. en bestämmelse som motsvarar 2 kap. 11 § LIF bör tas in i den nya lagen. Även en definition av begreppet kapitalbas bör tas in i lagen och utformas så att den, liksom motsvarande bestäm- melse i LIF, hänvisar till definitionen i direktivet. 
  
 5.4.4 
  
 Kapitalkrav för att täcka potentiella risker i fråga om yrkesansvar 
  
 Utöver de kapitalkrav som redogjorts för ovan ska en  
 AIF-för- 
  valtare också uppfylla vissa kapitalkrav för att täcka eventuella skade- ståndskrav på grund av vårdslöshet i verksamheten. En AIF- förvaltare kan uppfylla detta krav antingen genom ytterligare medel i kapitalbasen (artikel 9.7.a) eller genom en ansvarsförsäkring (arti- kel 9.7.b). 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag 
 : För att täcka potentiella risker i fråga om yrkesansvar som uppstår på grund av  
 AIF-förvaltarens 
  verksamhet ska för- valtaren antingen 
  
 a) 
  
 ha extra kapitalbasmedel som är tillräckliga för att täcka even- tuella risker för skadeståndsansvar som har sin grund i fel eller försumlighet i verksamheten, eller 
  
 b) 
  
 ha en ansvarsförsäkring mot skadeståndsansvar som har sin grund i fel eller försumlighet i verksamheten och som är lämplig i förhållande till de risker som ska täckas. 
  
 Kraven på ytterligare kapital eller försäkring för att täcka skade- ståndsansvar på grund av vårdslöshet bör genomföras så att en be- stämmelse motsvarande artikel 9.7 i  
 AIFM-direktivet 
  förs in i den nya lagen. Bestämmelsen kommer att kompletteras av kommis- sionens genomförandeförordning där det ska preciseras vilka typer av risker försäkringen ska täcka, hur mycket kapitalbasen ska ökas för att täcka riskerna och villkoren för att en ansvarsförsäkring ska anses godtagbar. 
  
 13  
 Se prop. 2002/03:150 s.  
 155–156. 
  
 320 
  
 SOU 2012:67 
  
 Tillstånd och kapitalkrav 
  
 5.4.5 
  
 Ytterligare regler om kapitalbasen och undantag för förvaltare av  
  
 UCITS-fonder 
  
 Kapitalbasen ska enligt artikel 9.8 investeras i likvida tillgångar och får inte innehålla spekulativa positioner. Några närmare bestämmelser från kommissionen eller Esma om vad som avses med likvida till- gångar finns inte. 
 En förvaltare som redan har tillstånd enligt  
 UCITS-direktivet 
  för att förvalta sådana fonder behöver varken uppfylla  
 AIFM-direk- 
  tivets krav på startkapital (artikel 9.1 och artikel 9.2) eller kapital- kraven som beror på förvaltad fondförmögenhet eller fasta kostnader (artikel  
 9.3–9.6). 
  Detta följer av artikel 9.10 i  
 AIFM-direktivet. 
  En sådan förvaltare är redan underkastad motsvarande krav i UCITS- direktivet. Kravet på ytterligare kapital eller försäkring för skade- ståndsansvar samt kravet på att kapitalbasen ska vara investerad i likvida tillgångar (artikel 9.7 och artikel 9.8) gäller dock även en sådan förvaltare. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag 
 : Kapitalbasen, inklusive alla extra kapitalbasmedel, ska investeras i likvida tillgångar eller tillgångar som enkelt kan omvandlas till likvida medel på kort sikt, och får inte innehålla spekulativa positioner. 
 Kraven avseende startkapital och kapitalbas ska inte gälla fond- bolag som förvaltar  
 AIF-fonder. 
  
 En bestämmelse om hur kapitalbasen ska investeras, motsvarande artikel 9.8 i  
 AIFM-direktivet, 
  bör tas in i den nya lagen. Likaså en regel som undantar fondbolag som förvaltar värdepappersfonder från kraven avseende startkapital och kapitalbas enligt artikel  
 9.1–9.6. 
  
 321 
 6 Marknadsföring 
  
 6.1 
  
 Marknadsföring 
  
 Med marknadsföring avses enligt artikel 4.1.x i  
 AIFM-direktivet 
  direkt eller indirekt erbjudande eller placering, på  
 AIF-förvaltarens 
  initiativ eller för  
 AIF-förvaltarens 
  räkning, av andelar eller aktier i en  
 AIF-fond 
  som denne förvaltar och som riktar sig till investerare med hemvist eller stadgeenligt säte i unionen. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 Marknadsföring bör definieras som direkt eller indirekt erbjudande eller placering, på  
 AIF-förvaltarens 
  initiativ eller för  
 AIF-förvaltarens 
  räkning, av andelar eller aktier i en  
 AIF-fond 
  som denne förvaltar och som riktar sig till investerare med hem- vist eller stadgeenligt säte inom EES. 
 En definition motsvarande artikel 4.1.x i  
 AIFM-direktivet 
  bör tas in i den nya lagen. 
 Definitionen i  
 AIFM-direktivet 
  är relativt allmänt hållen men av ordalydelsen indirekt eller direkt erbjudande framgår att det är fråga om åtgärder i tiden före det att andelar eller aktier säljs till kunden. För bedömningen av vilka åtgärder det kan vara fråga om bör vägledning hämtas på närliggande områden. Vid genomförandet av förändringarna i  
 UCITS-direktivet 
  2010/2011 (UCITS IV) be- handlades begreppet marknadsföring utförligt i förarbetena. 
  
 1  
  
 Liksom i LIF bör marknadsföring av andelar i  
 AIF-fonder 
  omfatta alla former av främjande av försäljning av andelar, t.ex. reklam i massmedia, marknadsföring per telefon, post och internet samt särskilda evene- 
  
 1  
 Prop. 2010/11:135 s.  
 126–136. 
  
 323 
  
 Marknadsföring 
  
 SOU 2012:67 
  
 mang för investerare. 
  
 2  
  
 På samma sätt som begreppet marknads- föring har tolkats i LIF bör det inte anses som marknadsföring om försäljning av andelar i en  
 AIF-fond 
  sker helt på investerarens ini- tiativ, t.ex. om en investerare kontaktar ett värdepappersinstitut för att utföra eller förmedla en order avseende en  
 AIF-fond 
  som inte ingår i något erbjudande från institutets sida. Om t.ex. andelar i en  
 AIF-fond 
  är upptagna till handel på en marknadsplats och ett värde- pappersinstitut genomför en kunds order avseende sådana andelar är det inte fråga om marknadsföring. 
 Det finns dock en avgörande skillnad mellan marknadsföring av värdepappersfonder och marknadsföring av  
 AIF-fonder. 
  All mark- nadsföring av värdepappersfonder omfattas av samma regler medan en  
 AIF-fond 
  kan marknadsföras till professionella investerare sam- tidigt som marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare inte är tillåten. En  
 AIF-fond 
  måste kunna marknadsföras till professio- nella investerare utan att detta samtidigt betraktas som otillåten mark- nadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare.  
 AIF-förvaltaren 
  måste t.ex. på sin hemsida och även genom andra kanaler, kunna berätta om och marknadsföra sin verksamhet. En  
 AIF-förvaltare 
  måste dock vidta åtgärder för att förhindra att andelar eller aktier i AIF- fonden marknadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare. Vilka åt- gärder den enskilde  
 AIF-förvaltaren 
  har vidtagit ska också anges när förvaltaren anmäler att en  
 AIF-fond 
  ska marknadsföras, se punk- ten g i bilaga III till  
 AIFM-direktivet 
  och punkten h i bilaga IV. Kraven på vilka åtgärder som bör vidtas bör ställas lägre om fonden enligt sina fondbestämmelser eller motsvarande över huvud taget inte tar emot investeringar från  
 icke-professionella 
  investerare. I de fallen kommer  
 icke-professionella 
  investerare som nås av mark- nadsföringen ändå inte att kunna investera i fonden och det kan vara tillräckligt att  
 AIF-förvaltaren 
  på ett tydligt sätt markerar att marknadsföringen inte vänder sig till  
 icke-professionella 
  investe- rare, t.ex. genom att ange det i marknadsföringen. För en  
 AIF-fond 
  utan sådana begränsningar bör kraven ställas högre och marknads- föring bör inte ske genom kanaler som i första hand leder till icke- professionella investerare, t.ex. värdepappersinstituts webbplatser som vänder sig till privatpersoner. Marknadsföring via t.ex. mass- mediakanaler som i stor utsträckning når fram till  
 icke-professio- 
  nella kunder bör också undvikas. 
  
 2  
 Se prop. 2010/11:135 s. 135. 
 324 
  
 SOU 2012:67 
  
 Marknadsföring 
  
 För marknadsföringen i sig gäller, utöver vad som följer av AIFM- direktivet, även bestämmelserna i marknadsföringslagen (2008:486) för marknadsföring av dessa fonder. 
  
 6.2 
  
 Underrättelse om marknadsföring 
  
 En  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd får marknadsföra andelar i AIF- fonder till professionella investerare i förvaltarens hemland, om villkoren i artikel 31 i  
 AIFM-direktivet 
  är uppfyllda. I de fall då  
 AIF-fonden 
  är en  
 matar-AIF-fond 
  krävs det dessutom att även  
 mottagar-AIF-fonden 
  har ett  
 EES-land 
  som hemland och att den fonden förvaltas av en  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd (artikel 31.1). 
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska, för varje  
 AIF-fond 
  som förvaltaren avser att marknadsföra, skriftligen underrätta sin behöriga myndighet. Underrättelsen ska innehålla den information som anges i bilaga III till  
 AIFM-direktivet, 
  bl.a. information om  
 AIF-fondens 
  namn, en verksamhetsplan, var fonden är etablerad, fondbestämmelser och vem som är förvaringsinstitut (artikel 31.2). Esma får i tekniska standarder specificera formkraven för sådana underrättelser (arti- kel 31.5.a). 
 Inom 20 arbetsdagar från det att en komplett underrättelse har kommit in ska den behöriga myndigheten underrätta  
 AIF-förvaltaren 
  om huruvida denne får börja marknadsföra fonden. Myndigheten får neka  
 AIF-förvaltaren 
  att marknadsföra en  
 AIF-fond 
  endast om förvaltningen skulle strida mot bestämmelser antagna enligt AIFM- direktivet.  
 AIF-förvaltaren 
  kan börja marknadsföra en fond så snart den behöriga myndigheten har fattat ett positivt beslut, dvs. tillåtit marknadsföring. I den mån den behöriga myndigheten för  
 AIF-fonden 
  är en annan än den behöriga myndigheten för AIF- förvaltaren ska den behöriga myndigheten för fonden underrättas (artikel 31.3). 
 Om  
 AIF-förvaltaren 
  planerar materiella ändringar i förhållande till den information om  
 AIF-fonden 
  som lämnats ska  
 AIF-förval- 
  taren skriftligen underrätta den behöriga myndigheten om detta senast en månad innan ändringen genomförs. Om ändringen skulle innebära att verksamheten strider mot  
 AIFM-direktivet 
  ska den behöriga myndigheten, utan onödigt dröjsmål, underrätta  
 AIF-för- 
  valtaren om att ändringen inte får genomföras. Oplanerade änd- ringar ska meddelas omedelbart efter att de har skett. Om en änd- 
 325 
  
 Marknadsföring 
  
 SOU 2012:67 
  
 ring (planerad eller oplanerad) trots allt leder till att reglerna i AIFM- direktivet inte efterlevs, ska den behöriga myndigheten vidta de åtgärder som krävs, inklusive förbjuda marknadsföring av fonden, för att en korrigering ska ske (artikel 31.4). Esma får i tekniska standarder specificera formkraven för  
 AIF-förvaltarens 
  underrätt- elser om ändringar (artikel 31.5.b). 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En svensk  
 AIF-förvaltare 
  som avser att marknadsföra  
 AIF-fonder 
  i Sverige ska skriftligen underrätta Finansinspek- tionen. Underrättelsen ska innehålla viss i lagen närmare angiven information, t.ex. verksamhetsplan och fondbestämmelser eller motsvarande. 
 Fondbestämmelser för specialfonder och ändringar i bestäm- melserna ska godkännas av Finansinspektionen. 
 Förvaltare av andra  
 AIF-fonder 
  än specialfonder, som ska marknadsföras till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige, ska i tillståndsansökan bifoga faktabladet för  
 AIF-fonden 
  samt upp- gift om var andelarna är upptagna till handel. 
 Kraven i artikel 31, som alltså rör marknadsföring till professionella investerare, innebär att en  
 AIF-förvaltare, 
  även om denne redan har tillstånd, måste underrätta Finansinspektionen om en rad detaljer avseende var och en av de  
 AIF-fonder 
  förvaltaren avser att mark- nadsföra i Sverige. Reglerna påminner om befintliga svenska regler för investeringsfonder, vilka innebär att fondbestämmelserna för varje fond ska godkännas av Finansinspektionen, 4 kap. 9 § LIF. Medan reglerna i LIF innebär ett godkännande av varje fond innebär arti- kel 31 i  
 AIFM-direktivet 
  inget formellt godkännande av fonden eller fondbestämmelserna, men om verksamheten skulle strida mot regler- na i  
 AIFM-direktivet 
  kan Finansinspektionen förhindra marknads- föring av fonden. Bestämmelser motsvarande artikel 31 bör tas in i den nya lagen. 
 För specialfonder bör liksom i dag gälla att fondbestämmelserna för varje enskild fond ska godkännas. En ansökan om godkännande av fondbestämmelserna för en specialfond bör betraktas som en underrättelse om att fonderna ska marknadsföras i Sverige, om inte förvaltaren uttryckligen uppgett något annat i sin ansökan. 
 326 
  
 SOU 2012:67 
  
 Marknadsföring 
  
 En  
 AIF-förvaltare 
  måste således dels ha tillstånd för själva verk- samheten som  
 AIF-förvaltare 
  enligt artikel 6.1, dels underrätta Finansinspektionen om vilka  
 AIF-fonder 
  förvaltaren avser att mark- nadsföra i Sverige. Den information om  
 AIF-fonderna 
  som ska tillhandahållas vid tillståndsansökan är i stora delar densamma som ska tillhandahållas vid en underrättelse om marknadsföring; infor- mation om fonderna, fondbestämmelser m.m. Vissa skillnader finns dock, exempelvis ska underrättelsen om att en fond ska marknads- föras innehålla information om vilka åtgärder som vidtagits för att undvika marknadsföring mot  
 icke-professionella 
  investerare. En  
 AIF-förvaltare 
  som startar sin verksamhet bör således i ett samman- hang kunna söka tillstånd och underrätta inspektionen om vilka fonder som ska marknadsföras i Sverige. 
 För andra  
 AIF-fonder 
  än specialfonder, som ska marknadsföras till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige, bör  
 AIF-förvaltarens 
  underrättelse också innehålla faktabladet för  
 AIF-fonden 
  samt upp- gift om var andelarna är upptagna till handel, se avsnitt 7.4.5. 
 Underrättelsen om att en  
 AIF-fond 
  ska marknadsföras är for- mellt sett inte ett tillståndsförfarande, men Finansinspektionen kan förhindra marknadsföring av en fond om verksamheten skulle strida mot reglerna. Om inspektionen bedömer att de åtgärder  
 AIF-för- 
  valtaren vidtagit för att förhindra marknadsföring till  
 icke-professio- 
  nella investerare inte är tillräckliga, kan inspektionen på denna grund förbjuda att fonden marknadsförs. 
 Marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige be- handlas närmare i avsnitt 7.4. 
 Reglerna om marknadsföring vid verksamhet över gränserna be- handlas i kapitel 13. 
 327 
  
 7 
  
 Olika regler för olika kategorier av investerare 
  
 7.1 
  
 Inledning 
  
 Enligt artikel 43.1 andra stycket  
 AIFM-direktivet 
  får medlems- staterna införa striktare krav på  
 AIF-förvaltare 
  och  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs mot  
 icke-professionella 
  investerare (begreppen professionella och  
 icke-professionella 
  investerare behandlas i av- snitt 7.2). De striktare kraven måste dock gälla både inhemska fonder och fonder från andra medlemsstater. 
 Som nämnts i kapitel 3 finns redan i dag svenska kundskydds- regler avseende specialfonder som avviker från reglerna i AIFM- direktivet. Det har i tidigare lagstiftningsärenden konstaterats att hushållens del av det totala fondsparandet är stort och att sparandet har stor privatekonomisk betydelse för den enskilde. Man konsta- terade då också att fondspararen är i ett informationsunderläge i förhållande till fondbolaget, vilket gör att fondsparande som spar- form knappast skulle uppstå utan regler som tillvaratar fondspararens intresse. 
  
 1  
  
 Även om specialfonderna utgör en mindre del av det totala fondsparandet, finns det inga skäl att frångå tidigare bedöm- ningar att skyddsreglerna, för i första hand konsumenter, även bör gälla i fråga om specialfonder. Utbudet av specialfonder verkar också vara stadigt ökande, se avsnitt 2.6. Regleringen av specialfonderna behandlas i avsnitt 7.3. 
 Det finns dock även andra företeelser som i och med genom- förandet av  
 AIFM-direktivet 
  kommer att definieras som  
 AIF-fonder 
  och  
 AIF-förvaltare, 
  t.ex. vissa aktiebolag, se avsnitt 4.1.4. Även om den befintliga regleringen avseende specialfonder bör behållas kvar- står frågan hur t.ex. aktiebolag och andra företeelser ska hanteras. Den frågan behandlas i avsnitt 7.4. 
  
 1  
 Prop. 2002/03:150 s. 128. 
 329 
  
 Olika regler för olika kategorier av investerare 
  
 SOU 2012:67 
  
 I avsnitt 7.5 behandlas tillämpningen av de särskilda bestäm- melserna för förvaltare vars förvaltade  
 AIF-fonders 
  sammanlagda värde inte överstiger vissa tröskelvärden såvitt gäller marknadsför- ing till  
 icke-professionella 
  investerare, och i avsnitt 7.6 behandlas marknadsföring av specialfonder enbart till professionella investerare. 
  
 7.2 
  
 Professionella och  
  
 icke-professionella 
  investerare 
 Utgångspunkten i  
 AIFM-direktivets 
  regler om gränsöverskridande verksamhet är att marknadsföring av  
 AIF-fonderna 
  sker till pro- fessionella investerare. Det är endast i dessa fall som de gemen- samma reglerna ska gälla. Om fonderna ska marknadsföras till icke- professionella investerare kan medlemsstaterna ställa upp egna natio- nella krav. Begreppen professionell och  
 icke-professionell 
  investerare definieras i artikel 4.1.ag respektive artikel 4.1.aj. I artikel 4.1.ag definieras, med hjälp av en hänvisning till bilaga II till MiFID, professionella kunder som huvudsakligen vissa tillståndspliktiga före- tag och företag över en viss storlek.  
 Icke-professionella 
  investerare är enligt artikel 4.1.aj alla som inte är professionella investerare. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En professionell investerare definieras som en sådan kund som avses i 8 kap. 16 eller 17 § lagen om värdepappers- marknaden. Andra investerare är  
 icke-professionella 
  investerare. 
 För att kunna tillämpa olika regler för  
 AIF-fonder 
  som marknads- förs mot professionella investerare respektive  
 AIF-fonder 
  som mark- nadsförs mot  
 icke-professionella 
  investerare bör definitioner mot- svarande artikel 4.1.ag och artikel 4.1.aj tas in i den nya lagen. 
 I svensk rätt har bilaga II till MiFID, som artikel 4.1.ag i AIFM- direktivet hänvisar till, genomförts genom 8 kap. 16 och 17 §§ lagen om värdepappersmarknaden. Definitionen av professionella inve- sterare i den nya lagen bör därför hänvisa till de paragraferna. De investerare som därigenom ska betraktas som professionella inve- sterare är t.ex. företag med tillstånd att verka på finansmarknaderna. Det rör sig också om företag som når upp till vissa storlekskrav när 
 330 
  
 SOU 2012:67 
  
 Olika regler för olika kategorier av investerare 
  
 det gäller balansomslutning, omsättning och eget kapital, samt om stater, statliga myndigheter, centralbanker m.fl. Också företag vars huvudverksamhet är att investera i finansiella instrument betraktas som professionella investerare, även om de inte når upp till de nyss nämnda storlekskraven, se 8 kap. 16 § lagen om värdepappersmark- naden. Därutöver kan andra investerare, också privatpersoner, be- handlas som professionella investerare förutsatt att de själva har be- gärt det och uppfyller vissa krav på erfarenhet m.m., se 8 kap. 17 § lagen om värdepappersmarknaden. 
 I lagen om värdepappersmarknaden finns ingen uttrycklig defi- nition av  
 icke-professionella 
  investerare. Av begreppet icke- professionell framgår i sig att det rör sig om en investerare som inte ska betraktas som professionell och någon definition i lagtexten har inte behövts. På samma sätt bör den nya lagen om  
 AIF-för- 
  valtare utformas. 
  
 7.3 
  
 Specialfonder 
  
 Förslag:  
 Befintliga regler för specialfonder bör behållas i sak, oavsett fondernas storlek. 
 Svenska specialfonder är en kategori fonder som omfattas av direk- tivets definition av  
 AIF-fonder, 
  se närmare om definitionen i av- snitt 4.1. Sådana fonder är i dag utförligt reglerade i LIF. Den största skillnaden mellan regleringen i  
 AIFM-direktivet 
  och i LIF är att  
 AIFM-direktivet 
  i huvudsak reglerar förvaltaren av fonden, och inte fonden i sig. Detta innebär att  
 AIFM-direktivet, 
  till skill- nad från den svenska regleringen av investeringsfonder, saknar be- stämmelser om riskspridning och om i vilka tillgångar medlen i  
 AIF-fonder 
  får placeras (jfr 6 kap. LIF). Utgångspunkten i AIFM- direktivet har också varit att i första hand täcka förvaltningen av fonder som vänder sig till professionella investerare medan den svenska regleringen av specialfonder i många delar syftar till att stärka skyddet för konsumenter, även om reglerna inte uttryckligen tar sikte på konsumenter, utan tar sikte på samtliga investerare. 
  
 2  
  
 I konsekvens med detta finns i den svenska regleringen av special- fonder, förutom bestämmelser om riskspridning, ett flertal regler om information till investerare, se t.ex. bestämmelserna om infor- 
  
 2  
 Se t.ex. prop. 2010/11:135 s. 96 och97 samt prop. 2002/03:150 s. 120 och s. 128. 
 331 
  
 Olika regler för olika kategorier av investerare 
  
 SOU 2012:67 
  
 mationsbroschyr (4 kap. 15 och 16 §§ LIF), faktablad (4 kap. 16 a § LIF) och information om kostnader (4 kap. 22 § LIF). Informa- tionsreglerna utgör en grundläggande beståndsdel i skyddet för investerare i allmänhet och för konsumenter i synnerhet. 
  
 3  
  
 Informa- tionsreglerna i  
 AIFM-direktivet 
  är mer begränsade än i LIF både vad avser form- och innehållskrav (artiklarna 22 och 23). 
 Konsumentskyddsskäl och utveckling mot allt fler specialfonder talar för att de befintliga skyddsreglerna bör behållas. Reglerna bör utformas så att vi dels i sak behåller dagens reglering i 4 kap. 1 och 2 §§ LIF, som bestämmer fondernas rättsliga ställning, dels behåller reglerna om riskspridning, information m.m. En sådan reglering, som går utöver  
 AIFM-direktivet 
  för fonder som riktar sig till icke- professionella investerare, är förenlig med direktivet, se artikel 43. Regleringen kan även, enligt artikel 43, upprätthållas i förhållande till marknadsföring i Sverige av fonder eller förvaltare från andra länder inom EES. 
 För att kunna behålla reglerna om specialfonder i huvudsak oför- ändrade och samtidigt samla alla regler om  
 AIF-fonder 
  i den nya lagen, se avsnitt 3.3, föreslår utredningen att den lagen ska innehålla ett särskilt kapitel om specialfonder. Där bör reglerna om special- fondernas rättsliga ställning (motsvarande 4 kap. 1 och 2 §§ LIF) och reglerna om förvaltningen av fonderna (6 kap. LIF) tas in. När det sedan gäller regler om fondbestämmelser, fondandelar och in- lösen av andelar, placeringsbestämmelser, fusion och delning samt upphörande och överlåtelse av förvaltningen bör det i samma kapi- tel finnas hänvisningar till de regler i LIF som ska tillämpas på spe- cialfonderna. Reglerna om information (t.ex. informationsbroschyr och faktablad) kommer i många delar att vara desamma för special- fonder och för andra  
 AIF-fonder 
  som ska marknadsföras till icke- professionella investerare. Dessa regler bör därför för alla AIF- fonder samlas i kapitlet om informationskrav i den nya lagen. 
  
 3  
 Se prop. 2002/03:150 s. 311. 
 332 
  
 SOU 2012:67 
  
 Olika regler för olika kategorier av investerare 
  
 7.4 
  
 Marknadsföring till  
  
 icke-professionella 
  investerare av  
 AIF-fonder 
  som inte är specialfonder 
  
 Förslag:  
 Utöver specialfonder bör marknadsföring till  
 icke-pro- 
  fessionella investerare få ske endast av  
 AIF-fonder 
  vars aktier eller andelar är upptagna till handel på en reglerad marknad samt för vilka det finns ett faktablad.  
 AIF-förvaltaren 
  ska även vidta nödvändiga åtgärder för att här i landet kunna göra utbetal- ningar till andelsägarna och lösa in andelar. 
 Vissa slutna fonder (riskkapitalfonder) bör undantas från kraven på faktablad och upptagande till handel. 
 Specialfondernas rättsliga ställning regleras i 4 kap. 1 § LIF. Fonden kan inte förvärva rättigheter eller ta på sig skyldigheter, och den kan inte heller föra talan inför domstol eller andra myndigheter. Den egendom som ingår i fonden kan inte utmätas och fonden kan inte försättas i konkurs. Konstruktionen innebär att fonden enbart är en förmögenhetsmassa och äganderätten till förmögenheten till- kommer andelsägarna. 
  
 4  
  
 Enligt 4 kap. 2 § LIF förvaltas fonden av ett fondbolag som företräder andelsägarna i alla frågor som rör fonden. 
 Begreppet  
 AIF-fond 
  i  
 AIFM-direktivet 
  omfattar dock andra rättsliga konstruktioner än just specialfonder. En  
 AIF-fond 
  kan t.ex. vara konstruerad som ett aktiebolag (se t.ex. om fastighets- fonder i avsnitt 2.5.3). Bolagets aktier kan marknadsföras mot  
 icke-professionella 
  investerare med stöd av prospektreglerna. Det är också möjligt att marknadsföra sådana andelar helt utan prospekt med stöd av undantagsreglerna i lagen om handel med finansiella instrument. Ett prospekt behöver t.ex. inte upprättas om erbjudandet riktar sig till ett färre antal än 150  
 icke-professionella 
  investerare, 
  
 5  
  
 vart och ett av de överlåtbara värdepapperen har ett nominellt värde som motsvarar minst 100 000 euro samt det belopp som samman- lagt skall betalas av investerarna motsvarar högst 2,5 miljoner euro. 
  
 6  
  
 I de fall det inte finns något prospekt innebär det att investerarnas rätt till information om vad de investerar i är helt oreglerad. Bolagets aktier kan vara upptagna till handel på en 
  
 4 
  
 Prop. 2002/03:150 s. 225. 
  
 5 
  
 Begreppet kvalificerade investerare som används i 2 kap. lagen om handel med finansiella instrument är numera identiskt med begreppet professionella investerare enligt AIFM- direktivet, se prop. 2011/12:129 s. 46. 
  
 6 
  
 2 kap. 4 § lagen om handel med finansiella instrument. 
  
 333 
  
 Olika regler för olika kategorier av investerare 
  
 SOU 2012:67 
  
 reglerad marknad. Det innebär att det finns vissa krav på likviditet och utgivarens löpande informationsgivning. Men att aktierna/andelarna är upptagna till handel är ingen förutsättning för att de ska få marknadsföras mot konsumenter och andra icke- professionella investerare. Om aktierna inte är upptagna till handel finns inga krav på viss likviditet eller löpande informationsgivning. 
 Man kan således konstatera att reglerna för specialfonder under många år har utvecklats till ett konsumentskydd som ställer krav på bl.a. följande: 
  
 Skydd för kundernas tillgångar (kapitalkrav, förvaringsinstitut m.m.) 
  
 Fungerande värdering och prissättning 
  
 Likviditet (dvs. möjlighet att snabbt omvandla fondandelar till kontanter) 
  
 Information om produkten i sig (fondbestämmelser, faktablad m.m.) 
  
 Löpande information om värdeutveckling, avgifter och kostnader 
  
 Samtidigt kan andra investeringsalternativ, som kan framstå som likvärdiga, marknadsföras till konsumenter utan några som helst krav på ovanstående områden. Detta förhållande har ur ett perspek- tiv inget samband med  
 AIFM-direktivet. 
  Genomförandet av direk- tivet innebär att vissa företag,  
 AIF-förvaltare, 
  kommer att omfattas av tillståndsplikt och kommer att behöva följa vissa regler avseende organisation och verksamhet. De regler som nu gäller för när ett bolag erbjuder aktier till allmänheten eller marknadsför sina tjänster gäller oförändrade efter genomförandet av direktivet. Sett från detta perspektiv kan man hävda att det redan finns fungerande regler om kundskydd m.m., både nationellt och på europeisk nivå, och att genomförandet av  
 AIFM-direktivet 
  inte i sig är skäl att ändra dessa. Men genomförandet av direktivet innebär också att nya företag kommer att stå under Finansinspektionens tillsyn. Att ett företag står under tillsyn innebär ur investerarnas synvinkel en sorts kvali- tetsstämpel.  
 AIF-fonder 
  kommer således i högre grad än tidigare att framstå som ett jämförbart alternativ till värdepappersfonder och specialfonder.  
 AIFM-direktivets 
  regler om gränsöverskridande verksamhet kan också komma att innebära ett ökat utbud av ut- ländska  
 AIF-fonder. 
  En alltför stor skillnad i nivå på kundskyddet skulle kunna leda dels till en snedvridning av konkurrensen, dels till 
 334 
  
 SOU 2012:67 
  
 Olika regler för olika kategorier av investerare 
  
 att konsumenter kan få olika skydd, trots att de kanske med visst fog förväntat sig samma skydd. 
 En lösning skulle i och för sig kunna vara att inte tillåta mark- nadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare av andra  
 AIF-fonder 
  än specialfonder. Det skulle dock få effekten att en rad investe- ringsalternativ som i dag är tillgängliga för alla investerare inte längre skulle få marknadsföras mot  
 icke-professionella 
  investerare. Utred- ningen har bedömt att detta inte är ett realistiskt alternativ. I stället bör man ta ställning till om särskilda krav bör ställas för att AIF- fonder, som inte är specialfonder, ska få marknadsföras till icke- professionella investerare. Det finns, som framgått ovan, skäl både för och mot att ställa sådana krav. Skälen för är dock i begränsad utsträckning ett resultat av  
 AIFM-direktivet. 
  Skillnader i de krav som ställs på olika investeringsalternativ finns redan i dag, men even- tuellt kan utbudet av investeringsalternativ komma att öka. Utred- ningen redogör i det följande för de olika alternativ som har disku- terats. 
  
 7.4.1 
  
 Skydd för kundernas tillgångar samt värdering och prissättning 
  
 På dessa områden ställer  
 AIFM-direktivet 
  krav på samtliga AIF- förvaltare vilka krav motsvarar dem som gäller för specialfonder i LIF (se t.ex. om kapitalkraven i avsnitt 5.4, om värdering i av- snitt 9.2 och om förvaringsinstitut i kapitel 10). Några ytterligare regler behövs inte för att kraven på specialfonder och kraven på andra  
 AIF-fonder 
  ska anses likvärdiga på dessa områden. 
  
 7.4.2 
  
 Likviditet samt värdering och prisinformation 
  
 Likviditetskraven och kraven på prisinformation för investerings- fonder innebär att en fondandel enligt huvudregeln omedelbart ska lösas in på andelsägarens begäran och att fondbolaget fortlöpande ska värdera andelarna, 4 kap. 10 och 13 §§ LIF. Detta innebär att ägaren av en fondandel inom rimlig tid kan omvandla sina andelar till reda pengar. För specialfonder finns dock möjligheter till undan- tag från reglerna om inlösen och värdering, se avsnitt 9.2.1, som innebär att en sådan fond kan vara öppen för inlösen så sällan som en gång per år. 
 335 
  
 Olika regler för olika kategorier av investerare 
  
 SOU 2012:67 
  
 Några uttryckliga krav på rätt till inlösen med någon viss frekvens finns inte i  
 AIFM-direktivet. 
  Det krav som ställs är att  
 AIF-för- 
  valtaren ska anpassa värderingen till  
 AIF-fondens 
  inlösen- och emissionsintervall, se artikel 19 i direktivet och avsnitt 9.2. An- delarnas värde ska dock beräknas och offentliggöras minst en gång per år, se artikel 19.3. 
 I fråga om värderingen är kraven i  
 AIFM-direktivet 
  likvärdiga med vad som gäller för en specialfond. När det gäller rätten till inlösen finns dock en uppenbar skillnad; det finns inget som hindrar att en  
 AIF-fond 
  är öppen för inlösen mer sällan än en gång per år. Det skulle dock vara möjligt att med stöd av befintliga regler på värdepappersområdet ställa upp ett krav på viss likviditet som kan jämställas med kraven i LIF. Ett sätt skulle kunna vara att kräva att andelar i  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare ska vara upptagna till handel på en reglerad marknad. På finansiella instrument som är upptagna till handel ställs det nämligen vissa krav på likviditet i lagen om värdepappersmarknaden. 
 För att ett finansiellt instrument ska få tas upp till handel på en reglerad marknad ska det föreligga förutsättningar för en välordnad och effektiv handel, se 15 kap. 2 § lagen om värdepappersmark- naden. Detta allmänt formulerade krav kompletteras av bestäm- melser i kommissionens genomförandeförordning till MiFID. 
  
 7 
  
 I artikel 36 i genomförandeförordningen till MiFID finns sär- skilda regler för att en andel i ett fondföretag ska få tas upp till handel på en reglerad marknad. Med andelar i fondföretag avses enligt artikel 36.1 i genomförandeförordningen både andelar i  
 UCITS-fonder 
  och andelar i andra fonder, t.ex.  
 AIF-fonder. 
  När en fondandel tas upp till handel på en reglerad marknad ska mark- nadsplatsoperatören beakta andelarnas spridning bland allmänheten 
  
 8  
  
 och att det finns lämpliga arrangemang med marknadsgaranter eller förfaranden för att lösa in andelarna. 
  
 9  
  
 Ägandet måste alltså ha en viss spridning och en marknadsgarant eller förvaltaren ska se till att det finns möjligheter att köpa och sälja (eller lösa in) andelarna för att det ska kunna bli fråga om en välordnad och effektiv handel. Dessa regler innebär i sak ett krav på viss likviditet, dvs. det ska gå 
  
 7 
  
 Kommissionens förordning (EG) nr 1287/2006 av den 10 augusti 2006 om genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG vad gäller dokumenteringsskyldig- heter för värdepappersföretag, transaktionsrapportering, överblickbarhet på marknaden, upptagande av finansiella instrument till handel samt definitioner för tillämpning av det direktivet. 
  
 8 
  
 Artikel 36.3 a i kommissionens genomförandeförordning till MiFID. 
  
 9 
  
 Artikel 36.3 b i kommissionens genomförandeförordning till MiFID. 
  
 336 
  
 SOU 2012:67 
  
 Olika regler för olika kategorier av investerare 
  
 att sälja och köpa andelarna regelbundet. Detta innebär i sin tur att ägaren av en sådan andel inom rimlig tid kan omvandla sina andelar till reda pengar. Vidare ska en marknadsplatsoperatör innan andel- arna tas upp till handel beakta att investerarna får tillräckligt över- blickbar information om andelarnas värde genom den periodiska rapporteringen av tillgångarnas nettovärde. 
  
 10  
  
 Detta innebär att infor- mation om priset/värdet på andelarna ska vara tillgänglig. 
 För aktier upptagna till handel på en reglerad marknad finns liknande krav. Marknadsplatsoperatören ska beakta aktiernas sprid- ning bland allmänheten innan aktien tas upp till handel, 
  
 11  
  
 och infor- mation om bud och transaktioner, dvs. priser, ska offentliggöras så nära realtid som möjligt. 
  
 12 
  
 Likviditetskraven på fondandelar och aktier som är upptagna till handel på en reglerad marknad är inte identiska med de krav som gäller för värdepappersfonder och specialfonder. Men de olika be- stämmelserna leder till samma resultat; att andels/aktieägaren rela- tivt enkelt kan omvandla sitt innehav till pengar. Enligt utredning- ens mening ger likviditetskraven som följer av att en fondandel/aktie är upptagen till handel ett investerarskydd på samma nivå som dagens likviditetskrav för specialfonder. För att  
 AIF-fonder 
  som inte är specialfonder ska få marknadsföras till  
 icke-professionella 
  investe- rare bör därför krävas att andelarna är upptagna till handel på en reglerad marknad. 
 Därutöver bör  
 icke-professionella 
  investerare alltid kunna lösa in sina andelar eller aktier och få utbetalningar i Sverige. Motsvar- ande krav ställs i dag i 1 kap. 7 och 9 §§ LIF. Detta bör gälla såväl svenska som utländska  
 AIF-fonder 
  som ska marknadsföras till  
 icke-professionella 
  investerare här i landet. 
 Det förekommer att riskkapitalfonder vänder sig till investerare som inte är professionella investerare enligt definitionen i 8 kap. 16 och 17 §§ lagen om värdepappersmarknaden. Det kan t.ex. vara fråga om fysiska personer som i och för sig har ett stort placeringsbart kapital (8 kap. 17 § första stycket 2) och erfarenhet av denna typ av investeringar men som inte genomfört det antal transaktioner eller har den erfarenhet från finanssektorn som krävs för att kunna betraktas som professionella enligt 8 kap. 17 § första stycket 1 och 3. Denna typ av fonder är ofta slutna på det sättet att de endast är öppna för inlösen flera år efter den ursprungliga investeringen. 
  
 10 
  
 Artikel 36.3 c i kommissionens genomförandeförordning till MiFID. 
  
 11 
  
 Artikel 35.4 a i kommissionens genomförandeförordning till MiFID. 
  
 12 
  
 Artiklarna 17, 27 och 29 i kommissionens genomförandeförordning till MiFID. 
  
 337 
  
 Olika regler för olika kategorier av investerare 
  
 SOU 2012:67 
  
 Sådana fonder lämpar sig knappast för att tas upp till handel på en reglerad marknad. Enligt förslaget till  
 EU-förordning 
  om risk- kapitalfonder 
  
 13  
  
 ställs särskilda krav på förfarandet när en förvaltare av riskkapitalfonder riktar sig till  
 icke-professionella 
  investerare, se artikel 6 i förordningsförslaget, och det förfarandet utgör ett mer ändamålsenligt kundskydd i förhållande till just dessa fonder. För att inte utestänga investerare och ytterligare försvåra en i dag fung- erande verksamhet bör det finnas ett undantag från kravet på upp- tagande till handel på en reglerad marknad och från kravet på upprättande av faktablad för denna typ av fonder. Undantaget bör gälla sådana slutna fonder för vilka andra förvaringsinstitut än banker m.fl. ska vara tillåtna, se avsnitt 10.1. 
  
 7.4.3 
  
 Löpande information om kostnader m.m. 
  
 För investeringsfonder finns vissa regler om löpande information som saknar motsvarighet i  
 AIFM-direktivet. 
  Det gäller bl.a. krav på löpande information om kostnader. Reglerna är utformade så att fondbolaget minst årligen ska informera varje andelsägare om hur stort belopp av de totala kostnaderna för bl.a. förvaltningen som hänför sig till andelsägarens innehav, se 4 kap. 22 § LIF. Några motsvarande regler finns inte i  
 AIFM-direktivet. 
  Här bör dock beaktas att regeln i LIF utgår från den särskilda juridiska konstruk- tionen  
 fond–fondbolag 
  och att fonden betalar en särskild avgift till fondbolaget. Det låter sig knappast göras att utforma en motsvar- ande regel som fungerar för all typer av  
 AIF-fonder, 
  varför någon regel av detta slag inte bör tas in för  
 AIF-fonder 
  som inte är special- fonder, se vidare i avsnitt 11.2.3. Dock ska andelsägarna alltid få information om kostnader och avgifter i en  
 AIF-fond 
  innan de investerar, se avsnitt 7.4.5. 
  
 7.4.4 
  
 Riskspridning 
  
 Enligt 6 kap. 2 § andra stycket LIF gäller för placeringar av medel i en specialfond bestämmelserna i 5 kap. samma lag om inte Finans- inspektionen har tillåtit undantag. För specialfonder gäller således som huvudregel samma bestämmelser om riskspridning och place- 
  
 13  
 Proposal for a Regulation of the European Parliament and of the Council on European Venture Capital Funds, 2011/0417 (COD). 
 338 
  
 SOU 2012:67 
  
 Olika regler för olika kategorier av investerare 
  
 ringsrestriktioner som för värdepappersfonder. Några motsvarande bestämmelser finns inte i  
 AIFM-direktivet. 
  Det finns vissa bestäm- melser i direktivet som gränsar till frågan om riskspridning, t.ex. att en förvaltare ska sätta upp rimliga gränser för sina hävstångsposi- tioner (artikel 25.3) och att förvaltaren ska ange hur stor andel av tillgångarna som är illikvida och för vilka därför särskilda åtgärder vidtagits (artikel 23.4.a). Dessa bestämmelser utgör dock inga ramar eller begränsningar för placeringarna i sig utan handlar om vad förvaltaren ska göra i vissa situationer. 
 Att införa ett helt nytt krav på riskspridning för sådana AIF- fonder som ska marknadsföras till  
 icke-professionella 
  kunder låter sig dock knappast göras. För att fungera för de olika typer av fonder som kan komma i fråga – fastighetsfonder, investmentbolag, råvaru- fonder m.fl. – skulle ett sådant krav bli mycket allmänt hållet och därmed också i praktiken innehållslöst. 
 Det faktum att något krav på riskspridning inte finns utgör dock enligt utredningens uppfattning inte ett tillräckligt skäl för att för- bjuda marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare av AIF- fonder som redan i dag är tillgängliga.  
 Icke-professionella 
  inve- sterare bör dock informeras om att  
 AIF-fonden 
  inte omfattas av de krav på riskspridning som gäller för specialfonder, se avsnitt 7.4.5. 
  
 7.4.5 
  
 Information om produkten i sig 
  
 Den som erbjuder överlåtbara värdepapper till allmänheten ska nor- malt upprätta ett prospekt som ska innehålla den information en investerare behöver för att bilda sig en uppfattning om emittenten och värdepapperet. 
  
 14  
  
 Syftet med dessa regler är detsamma som syftet med informationsreglerna i LIF och informationsreglerna i  
 AIFM-direktivet, 
  se kapitel 11. Både prospektet och fondernas infor- mationsbroschyr 
  
 15  
  
 syftar till att investeraren ska kunna bilda sig en uppfattning om vad det är han eller hon investerar i. Kraven på prospekt enligt lagen om handel med finansiella instrument om- fattar redan i dag många av de aktier och andelar som efter genom- förandet av  
 AIFM-direktivet 
  kommer att vara andelar/aktier i en  
 AIF-fond. 
  
 14 
  
 2 kap. 1 och 11 §§ lagen om handel med finansiella instrument. Undantaget från prospekt- skyldigheten för fondföretag i 2 kap. 2 § 1 lagen om handel med finansiella instrument gäller endast specialfonder och värdepappersfonder. 
  
 15 
  
 4 kap. 15och 16 §§ LIF och artikel 23 I  
  
 AIFM-direktivet. 
  
 339 
  
 Olika regler för olika kategorier av investerare 
  
 SOU 2012:67 
  
 Prospektreglerna och informationsreglerna i  
 AIFM-direktivet 
  innebär dock att prospektet/informationsbroschyren för  
 AIF-fonder 
  kommer att vara relativt omfattande. För investeringsfonder har bestämmelserna om att det ska finnas en utförlig informations- broschyr för varje fond 
  
 16  
  
 kompletterats med krav på faktablad som på ett lättbegripligt sätt ska sammanfatta den grundläggande infor- mation som behövs för att en investerare ska kunna bedöma fonden och den risk som är förenad med att investera i den. 
  
 17  
  
 Bestämmelser om faktabladets utformning och innehåll finns i kommissionens genomförandeförordning 583/2010. 
  
 18  
  
 Enligt förordningen ska faktabladet bl.a. innehålla information om de huvudkategorier av finansiella instrument som fondmedlen får placeras i och investerarnas möjlighet att begära inlösen av fondandelar samt uppgift om frekvensen för handeln med andelar. Vidare ska fondens risk/avkastningsprofil beskrivas i en sjugradig skala och det ska finnas en redogörelse för fondens avgifter m.m. Förordningens bestämmelser är anpassade till just värdepappersfonder och skulle inte kunna tillämpas direkt på alla typer av  
 AIF-fonder. 
  Ett mer allmänt hållet krav på faktablad som på ett lättbegripligt sätt sammanfattar den grundläggande information som en  
 icke-professionell 
  investerare behöver skulle dock kunna fungera. Ett sådant krav skulle i någon mån kunna överbrygga gapet mellan de informationskrav som gäller special- fonder jämfört med informationskraven för andra  
 AIF-fonder. 
  Utredningen förslår därför att ett krav på faktablad införs för så- dana  
 AIF-fonder 
  som ska marknadsföras till  
 icke-professionella 
  investerare. Närmare förslag avseende faktabladets innehåll för AIF- fonder lämnas i avsnitt 11.3.3. 
 Som framgår av avsnitt 7.4.2 förekommer att vissa riskkapital- fonder vänder sig till investerare som av olika skäl inte kategori- seras som professionella. Sådana fonder bör inte omfattas av kravet på faktablad. 
  
 16 
  
 4 kap. 15 § LIF. 
  
 17 
  
 4 kap. 16 a § LIF. 
  
 18 
  
 Kommissionens förordning (EU) nr 583/2010 av den 1 juli 2010 om genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG rörande basfakta för investerare och villkor som ska uppfyllas när faktablad med basfakta för investerare eller prospekt tillhanda- hålls på annat varaktigt medium än papper eller på en webbplats. 
  
 340 
  
 SOU 2012:67 
  
 Olika regler för olika kategorier av investerare 
  
 7.4.6 
  
 Passandebedömning 
  
 Andelar i en  
 AIF-fond 
  kommer att vara finansiella instrument en- ligt 1 kap. 4 § 4 lagen om värdepappersmarknaden. Den som för- medlar eller utför kunders order i sådana instrument ska normalt ha tillstånd enligt lagen om värdepappersmarknaden och det ställs i den lagen en rad krav på hanteringen. Ett värdepappersinstitut ska t.ex. som huvudregel enligt 8 kap. 24 § genomföra en s.k. passande- bedömning innan en kunds order genomförs eller vidarebefordras. Passandebedömningen innebär att institutet ska inhämta informa- tion om kundens kunskaper och erfarenheter och baserat på den informationen bedöma om tjänsten eller produkten i fråga passar kunden, eller med andra ord bedöma om kunden förstår vad denne ger sig in på. 
  
 19  
  
 Om institutet kommer fram till att produkten inte passar ska kunden informeras om detta. 
 Någon passandebedömning behöver inte genomföras om kunden själv tar initiativet till en transaktion och det är fråga om ett okompli- cerat finansiellt instrument. Vilka instrument som är okomplicerade framgår av 8 kap. 25 § lagen om värdepappersmarknaden. Det är bl.a. fråga om aktier som är upptagna till handel på en reglerad marknad, penningmarknadsinstrument, obligationer och andelar i värdepappersfonder. Andelar i  
 AIF-fonder 
  är inte okomplicerade instrument direkt enligt 8 kap. 25 §. 
  
 20  
  
 Dock följer det av paragrafen att det finns ytterligare en kategori av okomplicerade instrument. För att hamna i den kategorin ställs en rad krav i 15 kap. 11 § FFFS 2007:16. Enligt den bestämmelsen måste det t.ex. finnas ofta åter- kommande möjligheter att avyttra, lösa in eller på annat sätt realisera instrumentet och det måste finnas tillräckligt omfattande och offentligt tillgänglig information om instrumentet som sanno- likt kan förstås utan svårighet av en genomsnittlig  
 icke-professio- 
  nell kund. Detta innebär att endast sådana  
 AIF-fonder 
  som lever 
  
 19 
  
 Kravet på att göra en passandebedömning gäller formellt oberoende av kundkategori. I 
  
 15 
  
 kap. 7 § andra stycket FFFS 2007:16 finns dock en lättnadsregel som innebär att institutet alltid kan utgå från att en professionell kund har erforderliga kunskaper och erfarenheter. Kravet på passandebedömningar omfattar därför i praktiken endast  
  
 icke-professionella 
  kunder. 
  
 20 
  
 Andelar i en  
  
 AIF-fond 
  skulle samtidigt kunna vara t.ex. aktier upptagna till handel på en 
 reglerad marknad och därmed vara okomplicerade finansiella instrument enligt 8 kap. 25 § 1 a. I så fall gäller de högt ställda krav på likviditet och informationslämnande som följer av att andelen är upptagen till handel, se avsnitt 7.4.2. Att någon passandebedömning inte genomförs avseende sådana  
 AIF-fonder 
  torde inte vara något problem. Dessutom kommer detta troligen att ändras i den pågående uppdateringen av MiFID, där kommissionen har föreslagit att det ska klargöras att andelar i  
 AIF-fonder 
  aldrig ska vara okomplicerade instru- ment, se KOM (2011) 656 slutlig. 
 341 
  
 Olika regler för olika kategorier av investerare 
  
 SOU 2012:67 
  
 upp till högt ställda krav på likviditet och information – t.ex. special- fonder där inlösenförfaranden och informationslämnandet motsvarar vad som gäller för värdepappersfonder – kan hanteras utan passande- bedömning. 
 Kraven på passandebedömningar innebär ett förstärkt kundskydd beträffande de  
 AIF-fonder 
  som inte är okomplicerade finansiella instrument och gäller inte för värdepappersfonder. Det är således en avvikelse till konsumentskyddets fördel som i någon mån kan uppväga den nackdel som avsaknaden av krav på löpande informa- tionsgivning och riskspridning utgör. 
 Enligt lagen om värdepappersmarknaden är det värdepappers- instituten som ska göra passandebedömningar. När  
 AIF-förvaltaren 
  själv hanterar kunders order gäller i stället det mer allmänt hållna kravet i artikel 12.1 i  
 AIFM-direktivet 
  på att agera i investerarnas intresse. Kravet på passandebedömningar i lagen om värdepappers- marknaden får dock anses vara normgivande för hur en professio- nell aktör ska hantera kunder som vill investera i finansiella instru- ment och får anses konkretisera vad  
 AIF-förvaltarens 
  skyldighet att tillvarata kundens intressen innebär i dessa fall. Skyldigheten att genomföra passandebedömningar bör således analogivis anses gälla även  
 AIF-förvaltaren 
  själv i förhållande till  
 icke-professionella 
  kunder. 
  
 7.5 
  
 AIF-fonder 
  
  som inte överstiger vissa tröskelvärden 
  
 Förslag:  
 Undantagsregeln i artikel 3.2 i  
 AIFM-direktivet 
  ska inte tillämpas på förvaltare av  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare 
 Enligt artikel 3.2 i  
 AIFM-direktivet 
  ska endast begränsade delar av direktivet tillämpas på förvaltare av fonder vars samlade tillgångs- värde inte överstiger vissa tröskelvärden, se avsnitt 4.4. En sådan förvaltare kan dock alltid välja att avstå från att tillämpa undantaget och istället omfattas av direktivets samtliga regler, se artikel 3.4. 
 För förvaltare av fonder – både specialfonder och andra AIF- fonder – som marknadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare bör dock, oavsett fondernas storlek, samtliga direktivets regler gälla. En sådan lösning är förenlig med  
 AIFM-direktivet 
  eftersom arti- 
 342 
  
 SOU 2012:67 
  
 Olika regler för olika kategorier av investerare 
  
 kel 43.1 andra stycket ger medlemsstaterna rätt att ställa högre krav när fonder marknadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare. 
  
 7.6 
  
 Marknadsföring av specialfonder enbart till professionella investerare 
  
 Förslag:  
 Specialfonder som enligt fondbestämmelserna enbart riktar sig till professionella investerare undantas från kraven på 
  
 - 
  
 faktablad (4 kap. 6 a § LIF), 
  
 - 
  
 tillhandahållande av årsberättelse inom fyra månader efter räkenskapsårets utgång (4 kap. 18 § första stycket 1 LIF), 
  
 - 
  
 halvårsredogörelse (4 kap. 18 § första stycket 2 LIF), 
  
 - 
  
 information om riskhantering (4 kap. 17 § LIF), 
  
 - 
  
 löpande information om avgifter och kostnader (4 kap. 22 § LIF), och 
  
 - 
  
 att fonden ska vara öppen för inlösen minst en gång om året (6 kap. 1 § andra meningen LIF). 
  
 För sådana fonder bör kraven på riskspridning ställas lägre och mer omfattande undantag från placeringsbestämmelserna i 5 kap. LIF tillåtas. 
 Undantagsregeln i artikel 3.2 i  
 AIFM-direktivet 
  ska inte tillämpas på förvaltare av specialfonder oavsett vilken investerar- kategori fonderna marknadsförs till. 
 Att behålla den befintliga regleringen av specialfonder är som fram- gått ovan motiverat främst av konsumentskyddsskäl. I utredningen har diskuterats om man inte borde införa särskilda regler för specialfonder som endast riktar sig till professionella investerare. Förslag i den riktningen har tidigare lagts fram men inte genom- förts, se prop. 2010/11:135 s. 134 och 135 och där gjorda hänvis- ningar. De tidigare förslagen har handlat om undantag från delar av kraven i LIF, t.ex. placeringsreglerna (SOU 2002:56 s. 473 ff.) och kraven på tillstånd för gränsöverskridande marknadsföring (prop. 2010/11:135 s. 134). Som konstaterats tidigare finns det skäl både för och emot en särskild reglering i förhållande till professionella 
 343 
  
 Olika regler för olika kategorier av investerare 
  
 SOU 2012:67 
  
 investerare inom ramen för den befintliga fondlagstiftningen, men frågan är komplex. 
 Genomförandet av  
 AIFM-direktivet 
  kommer dock att innebära att kraven för att utländska  
 AIF-fonder 
  ska få marknadsföras i Sverige sänks, åtminstone vad gäller fonder som enligt gällande rätt faller under LIF:s tillämpningsområde. För en utländsk motsvarighet till en specialfond gäller i dag ett tillståndskrav för marknadsföring i Sverige, och för att få tillstånd ska det bl.a. finnas skäl att anta att verksamheten kommer att bedrivas i enlighet med LIF (1 kap. 9 § LIF). Förutsättningarna för en utländsk motsvarighet till en special- fond är således likvärdiga med förutsättningarna för en svensk specialfond. Efter genomförandet av  
 AIFM-direktivet 
  kommer det dock att vara tillräckligt att  
 AIF-förvaltaren 
  har tillstånd i Sverige eller i sitt hemland och att förvaltaren har underrättat sin behöriga myndighet om att fonden ska marknadsföras i Sverige. För mark- nadsföring till professionella investerare kommer inga ytterligare krav att kunna ställas upp. Detta kan komma att innebära en kon- kurrensnackdel för svenska specialfonder som är underkastade en rad krav på information m.m. som till stor del tillkommit av kon- sumentskyddsskäl. För att fullt ut åtgärda detta skulle krävas en djupare analys än vad denna utrednings tidsram ger utrymme för. Detta gäller särskilt frågan om reglerna om vilka typer av tillgångar en specialfond får placera medlen i. Förändringar på det området kan komma att påverka t.ex. skatteregler och civilrättsliga regler. Dock kan utredningen konstatera att vissa av informationsreglerna i LIF bör kunna förändras utan att det får konsekvenser för annan lagstiftning. Kraven på faktablad i 4 kap. 16 a § LIF och löpande information om avgifter i 4 kap. 22 § LIF är sådana regler som i första hand är till för  
 icke-professionella 
  kunder. Och detsamma kan sägas om kraven på kompletterande information om riskhan- tering i 4 kap. 17 § LIF samt tidsgränsen för att tillhandahålla års- berättelse och kravet på halvårsredogörelse i 4 kap. 18 § första stycket LIF. En specialfond som enligt sina fondbestämmelser endast riktar sig till professionella investerare bör undantas från dessa krav. Att en sådan begränsning av vilka som kan investera i fonden kan göras i fondbestämmelserna, förutsatt att Finansinspek- tionen godkänner det, följer av 6 kap. 1 § LIF (se prop. 2002/03:150 s.  
 251–255). 
  Likaså kan specialfonder som endast är öppna för professionella investerare kunna undantas från kravet på att vara öppna för inlösen minst en gång per år, se 6 kap. 1 § LIF. Regeln får betraktas som ett likviditetskrav för att skydda  
 icke-professio- 
  
 344 
  
 SOU 2012:67 
  
 Olika regler för olika kategorier av investerare 
  
 nella investerare. När det sedan gäller placeringsbestämmelserna kan Finansinspektionen redan i dag enligt 6 kap. 2 § andra stycket LIF, tillåta undantag från huvudregeln om att bestämmelserna i 5 kap. ska tillämpas för förvaltningen av medlen i en specialfond. I de fall då fonden enligt sina fondbestämmelser enbart riktar sig till professionella investerare bör detta inverka på bedömningen av vilka undantag som kan tillåtas. Detsamma gäller bedömningen av vad som enligt 6 kap. 2 § första stycket LIF, är en lämplig fördel- ning av placeringar med hänsyn till de krav som bör uppställas på riskspridning. För en specialfond för enbart professionella investerare bör kraven på riskspridning kunna ställas lägre och mer omfattande undantag från placeringsbestämmelserna i 5 kap. bör kunna tillåtas än för andra specialfonder. 
 När det gäller specialreglerna för  
 AIF-fonder 
  under vissa tröskel- värdena bör samma regel gälla för samtliga specialfonder, dvs. att en  
 AIF-förvaltare 
  inte får förvalta en specialfond om förvaltaren enbart är registrerad och saknar tillstånd. Vissa av de regler som en  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar fonder under vissa tröskelvärden undan- tas från har att göra med den juridiska konstruktionen av en specialfond, t.ex. att fondens tillgångar ska hållas åtskilda från för- valtarens och förvaras av ett förvaringsinstitut. Vidare förutsätter förfarandet med att Finansinspektionen ska medge undantag från placeringsregler m.m. ett tillståndsförfarande. Om en  
 AIF-förval- 
  tare som förvaltar en specialfond skulle undantas från dessa regler måste helt nya regler om fondens konstruktion och ytterligare en variant av tillståndsförfarandet utarbetas. Det har inte funnits ut- rymme att inom utredningens tidsram ta fram något sådant förslag. 
 345 
 8 Verksamhetsregler 
  
 8.1 
  
 Allmänna principer 
  
 Artikel 12 i  
 AIFM-direktivet 
  innehåller rörelseregler och principer för hur en  
 AIF-förvaltare 
  ska bedriva sin verksamhet. Enligt arti- kel 12.1 ska förvaltaren handla hederligt, rättvist samt med veder- börlig skicklighet, aktsamhet och omsorg. Förvaltaren ska vidare följa de regler som finns för verksamheten och i övrigt handla på ett sådant sätt att det bäst gagnar förvaltade fonder, investerare samt marknadens integritet. En förvaltare ska också ha och hushålla med de resurser som krävs för en välfungerande verksamhet. Artikel 12.1 innehåller även en bestämmelse om att verksamheten ska bedrivas så att intressekonflikter undviks. Mer detaljerade bestämmelser om intressekonflikter finns i artikel 14. Förvaltaren ska slutligen, enligt artikel 12.1, behandla alla investerare i  
 AIF-fonderna 
  rättvist. Ingen investerare får behandlas mer förmånligt än någon annan, såvida detta inte följer av fondbestämmelserna eller bolagsordningen. 
 De kriterier som behöriga myndigheter ska tillämpa vid bedöm- ningen av huruvida en förvaltare bedriver sin verksamhet i enlighet med principerna i artikel 12.1 preciseras närmare i kommissionens förslag till genomförandeförordning. Där finns bl.a. riktlinjer för hur en  
 AIF-förvaltare 
  ska agera för att verka i investerarnas bästa intresse, bestämmelser om de rutiner och policies som en AIF- förvaltares förvaltningsfunktion ska använda sig av, riktlinjer för hur en  
 AIF-förvaltare 
  ska agera vid val av motpart, kompetenskrav avseende ledande befattningshavare samt riktlinjer för ersättningar och andra förmåner. Där finns också detaljerade bestämmelser om effektivt resursutnyttjande och orderhantering. Bestämmelserna överensstämmer i stora delar med motsvarande bestämmelser för förvaltningsbolag och värdepappersföretag, men har anpassats till det specifika tillämpningsområdet och den mångfald av organisa- tionsformer och investeringsstrategier som det rymmer. 
 347 
  
 Verksamhetsregler 
  
 SOU 2012:67 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska driva sin verksamhet på ett hederligt, rättvist och professionellt sätt och även i övrigt så att allmänhetens förtroende för marknaden upprätthålls. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska ha och använda de resurser och rutiner som krävs för att verksamheten ska fungera väl. 
 Enskildas förhållanden till en  
 AIF-fond, 
  en  
 AIF-förvaltare 
  eller ett förvaringsinstitut får inte obehörigen röjas. 
 I gällande rätt finns en allmän uppföranderegel i 2 kap. 17 b § LIF som kortfattat innebär att fondverksamhet ska bedrivas hederligt, rättvist och professionellt och på ett sådant sätt att allmänhetens förtroende för fondmarknaden upprätthålls. För värdepappersinstitut finns liknande rörelseregler i 8 kap. lagen om värdepappersmark- naden. På motsvarande sätt bör det i den nya lagen införas en gene- rell rörelseregel om en  
 AIF-förvaltares 
  verksamhet som motsvarar de allmänna principerna för verksamheten i artikel 12.1 i AIFM- direktivet. 
 Som konstaterades i samband med genomförandet av motsvar- ande rörelseregel för fondbolag i svensk rätt, är det en fördel om verksamhetsbestämmelserna utformas i nära anslutning till direk- tivets regler, då detta underlättar den framtida tillämpningen samt kommunikation med gränsöverskridande  
 AIF-förvaltare 
  och tillsyns- myndigheter i andra medlemsstater. 
  
 1  
  
 Samtidigt bör bestämmelsen vara konsekvent med det gällande svenska regelverket för fond- bolag och värdepappersinstitut. Bestämmelsen bör därför utformas på ett sådant sätt att den dels överensstämmer med direktivet, dels efterliknar befintliga svenska rörelseregler för fondbolag respektive värdepappersinstitut i så stor utsträckning som möjligt. Rörelse- regeln bör därför utformas som ett generellt krav på att en AIF- förvaltare ska driva verksamheten hederligt, rättvist och professio- nellt och på ett sätt som upprätthåller allmänhetens förtroende för marknaden, motsvarande bestämmelserna i artikel 12.1.a, b, e och f i  
 AIFM-direktivet. 
  Bestämmelsen bör även innehålla ett krav på att en  
 AIF-förvaltare 
  har och utnyttjar de resurser och rutiner som krävs för att bedriva sin verksamhet, motsvarande artikel 12.1.c. Bestäm- melsen om intressekonflikter i artikel 12.1.d samt kravet på att ingen investerare får ges förmånligare villkor än andra investerare 
  
 1  
 Prop. 2010/11: 135 s. 123. 
 348 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhetsregler 
  
 såvida detta inte framgår av de bestämmelser som styr verksamheten bör dock genomföras genom en särskild paragraf om intressekonflik- ter i den nya lagen. Direktivets bestämmelser om intressekonflikter behandlas i det följande avsnittet. 
 Verksamhetsregler och bestämmelser om tillämpningen av arti- kel 12.1 i  
 AIFM-direktivet 
  finns i kommissionens förslag till genom- förandeförordning. Något bemyndigande för Finansinspektionen att meddela föreskrifter om en  
 AIF-förvaltares 
  verksamhet föreslås därför inte. 
 I den svenska fondlagstiftningen har det sedan länge funnits be- stämmelser om sekretess som är utformade med reglerna om bank- sekretess som förebild. 
  
 2  
  
 Sekretessbestämmelsen för fonder, fondbolag och förvaringsinstitut finns i 2 kap. 19 § LIF. Utredningen har i avsnitt 7.3 föreslagit att nuvarande bestämmelser avseende special- fonder bör behållas i sak. I konsekvens med detta bör således mot- svarande sekretessbestämmelser tas in i den nya lagen och gälla åt- minstone beträffande specialfonder. Den verksamhet som en AIF- förvaltare bedriver, både kärnverksamheten och den verksamhet som kan bedrivas som sidoverksamheter, t.ex. portföljförvaltning, är dock generellt sådan verksamhet som brukar omfattas av tystnadsplikt om kundernas förhållanden. Så är fallet, för förutom fondverksamhet, för värdepappersrörelse enligt 1 kap. 11 § lagen om värdepappersmark- naden och för bankverksamhet enligt 1 kap. 10 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. Tystnadsplikten kan ses som ett moment i kraven på att iaktta investerarnas intressen och bedriva verksamheten hederligt och professionellt och bör därför gälla gene- rellt och inte enbart beträffande specialfonder. En bestämmelse motsvarande 2 kap. 19 § LIF bör därför tas in i den nya lagen. 
  
 8.2 
  
 Intressekonflikter 
  
 8.2.1 
  
 Identifiering och hantering av intressekonflikter 
  
 Artikel 12.1.d och artikel 14.1 i  
 AIFM-direktivet 
  innehåller bestäm- melser om identifiering och hantering av intressekonflikter. En  
 AIF-förvaltares 
  verksamhet kan bl.a. ge upphov till intressekon- flikter mellan förvaltaren själv (eller någon till förvaltaren närstå- ende person) och en fond som denne förvaltar (eller andelsägare i den fonden) och mellan två fonder som  
 AIF-förvaltaren 
  förvaltar 
  
 2  
 Se prop. 1989/90:153 s. 52. 
 349 
  
 Verksamhetsregler 
  
 SOU 2012:67 
  
 eller investerare i de fonderna. Intressekonflikter kan också uppstå om  
 AIF-förvaltarens 
  verksamhet omfattar diskretionär portfölj- förvaltning. Artikel 14.1 i  
 AIFM-direktivet 
  innehåller en uppräk- ning av konstellationer där intressekonflikter kan uppstå, samt ett krav på att en  
 AIF-förvaltare 
  ska ha organisatoriska och admini- strativa system för att bland annat identifiera och hantera intresse- konflikter. Artikel 14.1 innehåller också ett krav på att det i för- valtarens driftsmiljö ska finnas skiljelinjer mellan ansvarsområden och uppgifter som kan uppfattas som inbördes oförenliga eller ge upphov till systematiska intressekonflikter. 
 De intressekonflikter som kan uppstå enligt artikel 14.1 ska kate- goriseras i genomförandebestämmelser från kommissionen. Kom- missionen ska i genomförandebestämmelser även reglera vilka åt- gärder som en  
 AIF-förvaltare 
  ska vidta i syfte att förhindra, hantera, övervaka och informera om intressekonflikter. Enligt kommissionens förslag till genomförandeförordning ska en  
 AIF-förvaltare 
  bl.a. anta en policy för intressekonflikter som är anpassad till förvaltarens stor- lek och verksamhet, och utvärdera i vilken utsträckning förvaltaren själv eller någon till förvaltaren närstående person kan göra finan- siell vinning eller annan förtjänst på bekostnad av en förvaltad fond eller investerarna i en förvaltad fond. Exempel som nämns på situa- tioner där en fond eller investerarna i en fond missgynnas av intresse- konflikter är korsvis handel mellan fonder, motstående positioner i två fonder som förvaltaren kan påverka värdet av och tillhanda- hållande av tjänster från personer som är närstående till förvaltaren. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska vidta alla rimliga åtgärder för att undvika intressekonflikter och för att identifiera, hantera och redovisa dem som trots detta uppkommer. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska ha organisatoriska och administrativa system som förhindrar att  
 AIF-fondens 
  intressen eller dess inve- sterares gemensamma intressen påverkas negativt av intresse- konflikter. 
 En investerare i en  
 AIF-fond 
  får inte ges förmånligare villkor än övriga investerare, om det inte framgår av fondens fondbestäm- melser, bolagsordning eller motsvarande. 
 350 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhetsregler 
  
 Bestämmelserna om intressekonflikter i artiklarna 12.1 och 14.1 i  
 AIFM-direktivet 
  är förhållandevis omfattande och överlappar var- andra i viss mån. I den nya lagen bör dock en mer övergripande be- stämmelse införas med innebörden att en  
 AIF-förvaltare 
  ska identi- fiera och vidta åtgärder mot intressekonflikter i syfte att undvika att investerares intressen kommer till skada. I den mån intresse- konflikter trots detta uppkommer, ska dessa identifieras, hanteras och vid behov redovisas för berörda investerare. Av lagen bör även framgå att en investerare i en  
 AIF-fond 
  inte får behandlas förmånli- gare än någon annan investerare, om det inte framgår av de bestäm- melser som reglerar fondens verksamhet, i enlighet med artikel 12.1 sista stycket i  
 AIFM-direktivet. 
  
 Artikel 14.1 i direktivet innehåller en uppräkning av parts- konstellationer mellan vilka intressekonflikter ska identifieras. Vid genomförandet av direktivet i svensk rätt är det enligt utredningens bedömning inte nödvändigt att uttryckligen räkna upp dessa parts- konstellationer i lagtext. Kravet på att undvika intressekonflikter bör inte tolkas som att det endast gäller intressekonflikter mellan de parter som omnämns i direktivet, utan omfattar samtliga intresse- konflikter som kan komma att påverka en  
 AIF-fonds 
  intressen, eller investerarnas i en  
 AIF-fonds 
  gemensamma intressen, negativt. 
 De åtgärder som ska vidtas mot intressekonflikter omfattar direk- tivets krav på upprättande av organisatoriska och administrativa system och rutiner för att kunna identifiera, förhindra, hantera och övervaka intressekonflikter.  
 AIF-förvaltaren 
  ska exempelvis i sin verksamhet fördela ansvar och uppgifter på ett sådant sätt att intresse- konflikter undviks och så att tydliga skiljelinjer mellan ansvarsom- råden och uppgifter upprätthålls. 
 Intressekonflikter kan inte identifieras och övervakas på indi- viduell investerarnivå. Investerarnas intresse ska därför anses vara liktydigt med investerarna i en  
 AIF-fonds 
  gemensamma intresse eller, i fråga om fonder där fondbestämmelserna eller bolagsord- ningen ger olika investerargrupper olika rätt till exempelvis avkast- ning, det gemensamma intresset för en grupp av investerare vars rättigheter är identiska. 
 För fondbolag och värdepappersinstitut som förvaltar special- fonder infördes nyligen bestämmelser om identifiering och hante- ring av intressekonflikter i 2 kap. 17 och 17 b §§ LIF (se prop. 2010/11:135 s. 121 ff.). Sådana fondförvaltare ska dels ha en orga- nisation som minskar risken för intressekonflikter (17 §), dels vidta alla rimliga åtgärder för att förhindra att fondandelsägares intressen 
 351 
  
 Verksamhetsregler 
  
 SOU 2012:67 
  
 påverkas negativt av intressekonflikter (17 b §). Bestämmelserna bygger på artikel 14.1 i  
 UCITS-direktivet. 
  Kommissionen har genom direktiv 2010/43/EU antagit tillämpningsföreskrifter där de åtgärder som ett förvaltningsbolag förväntas vidta för att identi- fiera, förhindra, hantera eller avslöja intressekonflikter anges. Det direktivet har genomförts i svensk rätt genom föreskrifter från Finansinspektionen. Bestämmelserna om intressekonflikter för förvaltningsbolag och värdepappersföretag i  
 UCITS-direktivet 
  och dess genomförandebestämmelser motsvarar i stor utsträckning de rörelseregler som gäller för värdepappersföretag enligt MiFID samt dess genomförandebestämmelser. Reglerna i MiFID om intresse- konflikter finns införda i 8 kap. 21 § lagen om värdepappersmark- naden. 
 Enligt utredningens bedömning innebär bestämmelserna om intressekonflikter i  
 AIFM-direktivet 
  inte någon lättnad i jämförelse med gällande regler om intressekonflikter för fondbolag och värde- pappersinstitut som förvaltar specialfonder. Någon reglering i övrigt avseende intressekonflikter för förvaltare av  
 AIF-fonder 
  som vänder sig till  
 icke-professionella 
  investerare, utöver den som föreslås gälla för andra  
 AIF-förvaltare, 
  bedöms inte vara motiverad. 
 Närmare bestämmelser om tillämpningen av artikel 14.1 i AIFM- direktivet finns i kommissionens förslag till genomförandeförordning. Något bemyndigande för Finansinspektionen att meddela föreskrifter om en  
 AIF-förvaltares 
  övervakning och hantering av intressekon- flikter föreslås därför inte. 
  
 8.2.2 
  
 Information om intressekonflikter till investerare 
  
 Om de organisatoriska och administrativa system som en AIF- förvaltare upprätthåller för att förhindra att verksamheten ger upp- hov till intressekonflikter inte är tillräckliga för att med rimlig säker- het se till att en investerares intressen påverkas negativt, ska för- valtaren enligt artikel 14.2 i  
 AIFM-direktivet 
  informera investeraren om detta innan förvaltaren åtar sig något uppdrag för dennes räkning. 
 Förvaltaren ska också enligt samma bestämmelse utarbeta lämp- liga program och rutiner för att förebygga de problem som orsakar att verksamheten med tillräcklig säkerhet inte förmår förhindra att investerarnas intressen kommer till skada. 
 Kommissionens förslag till genomförandeförordning innehåller närmare bestämmelser om hur investerare ska informeras om en 
 352 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhetsregler 
  
 AIF-förvaltare 
  gör bedömningen att de åtgärder som vidtagits för att undvika intressekonflikter inte bedöms vara tillräckliga. Där framgår att informationen ska förmedlas på papper eller via en webb- sida. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 Om de åtgärder som en  
 AIF-förvaltare 
  har vidtagit för att identifiera och förhindra intressekonflikter inte räcker för att förhindra att en investerare påverkas negativt av intressekon- flikter, ska  
 AIF-förvaltaren 
  informera investeraren om detta innan förvaltaren utför något uppdrag för investerarens räkning. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska vidta åtgärder för att förebygga de problem som orsakar att investerares intressen kan komma att påverkas negativt. 
 I gällande fondlagstiftning finns inte någon regel som direkt ställer krav på att ett fondbolag eller ett värdepappersinstitut som har tillstånd att förvalta specialfonder ska informera investerarna, om de åtgärder som vidtagits för att identifiera och hantera intresse- konflikter inte bedöms vara tillräckliga. Enligt 12 kap. 7 § Finans- inspektionens föreskrifter om investeringsfonder (FFFS 2008:11) gäller dock att investerarna ska informeras, om inte bolagets orga- nisation eller administrativa åtgärder och rutiner förhindrar att fond- andelsägares intressen påverkas negativt av en intressekonflikt. En- ligt samma bestämmelse ska även styrelsen och den verkställande direktören informeras och fatta nödvändiga beslut för att komma till rätta med situationen. 
 Bestämmelser om att ett värdepappersinstitut ska informera en kund, om de åtgärder som vidtagits för att förebygga intresse- konflikter inte är tillräckliga, liknande artikel 14.2 i  
 AIFM-direk- 
  tivet, finns i artikel 18.2 i MiFID. Den bestämmelsen har genom- förts i svensk rätt i 8 kap. 21 § lagen om värdepappersmarknaden. 
 I den nya lagen bör det införas en bestämmelse som innebär att en  
 AIF-förvaltare, 
  innan denne tar på sig något uppdrag för en in- vesterares räkning, ska informera, om de åtgärder förvaltaren vid- tagit inte bedöms vara tillräckliga för att förhindra att investerarens intressen kan komma till skada. Informationen ska omfatta arten av och källorna till intressekonflikter. 
 353 
  
 Verksamhetsregler 
  
 SOU 2012:67 
  
 Det bör också införas en bestämmelse som säkerställer att en  
 AIF-förvaltare 
  vidtar åtgärder i det fall förvaltaren bedömer att de organisatoriska system som upprättats för att identifiera, förhindra, hantera och övervaka intressekonflikter inte med tillräcklig grad av säkerhet kan förhindra att investerares intressen påverkas negativt. Bestämmelsen innebär att en  
 AIF-förvaltare 
  genom att lämna infor- mation till berörda investerare inte kan friskriva sig från ansvaret att vidta åtgärder för att komma till rätta med bristfälligheter i de organisatoriska och administrativa system som är etablerade för att hantera intressekonflikter. 
 Vissa aktiviteter inom ramen för en  
 AIF-förvaltares 
  verksamhet som kan hävdas stå i strid mot investerarnas intressen är följden av en lagstadgad skyldighet eller av avtalet mellan förvaltaren och fond- andelsägarna. Sådana intressekonflikter kan en  
 AIF-förvaltare 
  inte vidta åtgärder emot. Exempel på sådana intressekonflikter är skyldig- heten att lämna kontrolluppgifter till skattemyndigheten eller att i enlighet med fondbestämmelser, bolagsordning eller liknande ta ut förvaltningsavgifter av investerarna. Intressekonflikter som en AIF- förvaltare inte kan vidta åtgärder emot utgör sådan information som  
 AIF-förvaltaren 
  ska lämna till en investerare innan förvaltaren utför något uppdrag för dennes räkning. 
  
 8.2.3 
  
 Tjänster som utförs av en primärmäklare (prime broker) 
  
 Enligt artikel 14.3 i  
 AIFM-direktivet 
  ska en  
 AIF-förvaltare 
  som för en  
 AIF-fonds 
  räkning använder sig av en s.k. prime broker upprätta ett avtal med villkoren för detta. I avtalet ska särskilt möjligheterna till överföring och förfogande över  
 AIF-fondens 
  tillgångar speci- ficeras. Villkoren ska överensstämma med  
 AIF-fondens 
  fondbestäm- melser eller bolagsordning. Avtalet ska också innehålla en bestäm- melse om att förvaringsinstitutet ska informeras om avtalet. En  
 AIF-förvaltare 
  ska dessutom enligt artikel 14.3 visa vederbörlig skicklighet, aktsamhet och omsorg när den väljer och utser en prime broker med vilken avtal ska ingås. 
 Begreppet prime broker är definierat i artikel 4.1.af i AIFM- direktivet som ett kreditinstitut, reglerat värdepappersföretag eller annan enhet som är föremål för reglering och fortlöpande tillsyn, som, såsom motpart, erbjuder professionella investerare tjänster för att primärt finansiera eller utföra transaktioner med finansiella instrument, och som även kan tillhandahålla andra tjänster, t.ex. 
 354 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhetsregler 
  
 clearing och avveckling, depåtjänster, värdepapperslån, skräddar- sydda tekniska lösningar och stödtjänster. 
 Enligt artikel 21.4 får en prime broker som fungerar som mot- part till en  
 AIF-fond 
  inte vara förvaringsinstitut för den fonden, såvida den inte håller utförandet av sina funktioner som förvarings- institut funktionellt och hierarkiskt åtskilda från sina uppgifter som prime broker, och eventuella intressekonflikter korrekt identifieras, hanteras, övervakas och redovisas för  
 AIF-fondens 
  investerare. Den bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.1 om förvaringsinstitut. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som för en  
 AIF-fonds 
  räkning an- vänder sig av en primärmäklare (prime broker) ska upprätta ett skriftligt avtal med villkoren för samarbetet. I avtalet ska möjlig- heten till överföring av och förfogande över fondens tillgångar specificeras. 
 Avtalet ska överensstämma med fondens fondbestämmelser, bolagsordning eller motsvarande och ska innehålla en bestäm- melse om att förvaringsinstitutet ska få del av innehållet i avtalet. 
 Prime  
 broker-tjänster 
  är ett samlingsnamn på en kombination av tjänster som tillhandahålls av många banker och värdepappersföretag, och som utnyttjas av hedgefonder och andra professionella investe- rare vars verksamhet ger upphov till ett behov av specialiserade investerings- och finansieringstjänster. De tjänster som en prime broker tillhandahåller omfattar i regel handel, clearing, avveckling, värdepappersförvaring, finansiering, värdepapperslån, återköpsavtal och derivattransaktioner. Genom att affärerna tillhandahålls av en motpart kan förvaltningen effektiviseras, exempelvis genom att be- räkningen av värdet på de säkerheter som investeraren behöver ställa till förfogande kan ske på nettobasis. Med hänsyn till de tjänster som tillhandahålls så blir en prime broker i regel en betydelsefull mot- part till den investerare som använder sig av tjänsterna. 
 Enligt utredningens bedömning förekommer det knappast i praktiken att förhållandet mellan en investerare och en bank eller ett värdepappersföretag som tillhandahåller prime  
 broker-tjänster 
  inte regleras i ett skriftligt avtal. De transaktionsavtal som ligger till grund för de tjänster som tillhandahålls av en prime broker är ofta 
 355 
  
 Verksamhetsregler 
  
 SOU 2012:67 
  
 internationellt standardiserade och en investerare eller förvaltare kan ha ingått sådana avtal med fler än en motpart. 
  
 3  
  
 De avtals- reglerade rättigheter vad avser exempelvis överföring och förfog- ande över de förvaltade tillgångarna mellan en prime broker och en investerare kan dock skilja sig åt mellan olika länder. I Sverige ger avtalen inte en prime broker fri förfoganderätt över en fonds samt- liga tillgångar. Sådana prime  
 broker-avtal 
  förekommer dock i andra jurisdiktioner. 
 Det saknas bestämmelser om fondbolags eller värdepappers- instituts förhållanden till leverantörer av prime  
 broker-tjänster 
  i gällande rätt. I det fall ett förvaringsinstitut för en investeringsfond även fungerar som prime broker för den fonden gäller dock bestäm- melserna om oberoende, intressekonflikter, skriftligt avtal samt begränsningarna av möjligheten för ett förvaringsinstitut att ta upp eller bevilja lån för en investeringsfonds räkning i 3 kap. LIF. 
 I den nya lagen bör införas en bestämmelse som innebär att en  
 AIF-förvaltare 
  som använder sig av en prime broker ska upprätta ett skriftligt avtal för detta där möjligheten till förfogande över och överföring av fondens tillgångar framgår. Avtalet ska överensstämma med fondbestämmelserna eller bolagsordningen och förvaringsinsti- tutet ska få del av innehållet i avtalet. 
 Engelska termer som prime broker bör undvikas i svensk lag- text. Utredningen föreslår i stället att den svenska översättningen primärmäklare används i den nya lagen. Med hänsyn till att be- greppet prime broker används i den svenska översättningen av  
 AIFM-direktivet 
  och dessutom enligt utredningens bedömning har en etablerad betydelse på den svenska marknaden, bör dock den engelska termen anges i parentes i den definition som införs i den nya lagen. Definitioner har behandlats i avsnitt 3.2. 
 Enligt andra ledet i artikel 14.3 i  
 AIFM-direktivet 
  ska en AIF- förvaltare visa vederbörlig skicklighet, aktsamhet och omsorg när den väljer och utser en primärmäklare. Enligt utredningens bedöm- ning behövs inte någon särskild bestämmelse i den nya lagen som siktar in sig på valet av primärmäklare. Kravet på att en  
 AIF-för- 
  valtare i sin verksamhet ska handla med skicklighet, aktsamhet och omsorg följer redan av den generella uppföranderegeln som be- handlats ovan i avsnitt 8.1. 
  
 3  
 Exempel på globala standardavtal som ligger till grund för de tjänster som en prime broker tillhandahåller är avtal som är framtagna av ISDA, International Swaps and Derivatives Association, som reglerar handel med  
 OTC-derivat, 
  samt  
 GMSLA-avtal 
  (Global Master Securities Lending Agreement) framtagna av ISLA, International Securities Lending Association, som reglerar värdepapperslån. 
 356 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhetsregler 
  
 Enligt artikel 21.8 i  
 AIFM-direktivet 
  ska tillgångarna i en AIF- fond anförtros ett förvaringsinstitut. Finansiella instrument som kan depåförvaras ska depåförvaras genom registrering på ett konto hos förvaringsinstitutet. Ett förvaringsinstitut kan enligt artikel 21.4 agera primärmäklare under förutsättning att dessa funktioner kan hållas funktionellt och hierarkiskt åtskilda, och att potentiella intresse- konflikter kan identifieras och hanteras. Om en  
 AIF-förvaltare 
  ingår avtal med en primärmäklare som även innefattar depåtjänster, måste den uppgiften ha delegerats av förvaringsinstitutet. Delegering av depåtjänster kan ske under de förutsättningar som framgår av arti- kel 21.11 i  
 AIFM-direktivet, 
  se vidare avsnitt 9.3. De övriga tjänster som en primärmäklare tillhandahåller behöver inte omfattas av dele- geringsarrangemang (se skäl 43 i  
 AIFM-direktivet). 
  
 8.3 
  
 Ersättningssystem 
  
 Enligt artikel 13.1 ska en  
 AIF-förvaltare 
  ha en ersättningspolicy och en ersättningspraxis som är förenlig med och främjar en sund och effektiv riskhantering och inte uppmuntrar till risktagande i strid mot den förvaltade fondens riskprofil eller fondbestämmelser. Policyn ska omfatta alla anställda som i tjänsten utövar ett väsent- ligt inflytande på  
 AIF-förvaltarens 
  eller  
 AIF-fondernas 
  riskprofil. Detta inbegriper enligt direktivet den verkställande ledningen, risktagare, kontrollfunktioner och alla anställda vars totala ersätt- ning gör att de hamnar i samma ersättningsklass som den verkställ- ande ledningen och risktagare. I bilaga II till  
 AIFM-direktivet 
  anges 18 principer som ska tas i beaktande av en  
 AIF-förvaltare 
  vid ut- formningen av ersättningspolicyn. Principerna innebär bl.a. krav på att ersättningspolicyn ska överensstämma med  
 AIF-förvaltarens, 
 AIF-fondernas 
  och investerarnas i dessa fonders intressen, krav på regelbunden översyn och intern granskning av ersättningspolicyn, krav på att det ska finnas en ersättningskommitté, att rörliga ersätt- ningar ska skjutas upp och baseras på långsiktig resultatutvär- dering, att rörlig ersättning i vissa fall delvis ska utgöras av andelar i den förvaltade  
 AIF-fonden 
  eller motsvarande ägarintressen samt krav på en pensionspolicy som överensstämmer med  
 AIF-förvaltarens 
  och den förvaltade  
 AIF-fondens 
  intressen. Ersättningspolicyn ska även innehålla åtgärder för att undvika intressekonflikter. Prin- ciperna ska beaktas i den omfattning som är lämpligt med hänsyn till förvaltarens storlek, organisation samt verksamhetens art, omfatt- 
 357 
  
 Verksamhetsregler 
  
 SOU 2012:67 
  
 ning och komplexitetsgrad. Principerna i bilaga II är baserade på kommissionens rekommendation 2009/384/EG om ersättningspolicy inom finanstjänstesektorn. 
 Artikel 13.2 ger Esma i uppdrag att utforma riktlinjer för ersätt- ningspolicy som är förenliga med bilaga II till  
 AIFM-direktivet 
  samt kommissionens ovan nämnda rekommendation. Några sådana riktlinjer har ännu inte utfärdats av Esma. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska ha ett ersättningssystem som främjar sund och effektiv riskhantering. 
 Finansinspektionen får meddela föreskrifter om hur en AIF- förvaltares ersättningssystem ska utformas för att främja sund och effektiv riskhantering. 
 Bestämmelserna om ersättningspolicy och ersättningspraxis i AIFM- direktivet är förhållandevis detaljerade och saknar motsvarighet i  
 UCITS-direktivet. 
  Bestämmelser motsvarande kommissionens re- kommendation om ersättningspolicy inom finanstjänstesektorn 2009/384/EG har dock implementerats i Sverige genom föreskrifter och allmänna råd från Finansinspektionen. För fondbolag utan till- stånd för diskretionär portföljförvaltning (bland andra) gäller Finans- inspektionens allmänna råd FFFS 2011:2 om ersättningspolicy i för- säkringsföretag, fondbolag, börser, clearingorganisationer och institut för utgivning av elektroniska pengar. Genom det kommande s.k. UCITS  
 V-direktivet 
  förväntas kommissionen föreslå att även för- valtare av  
 UCITS-fonder 
  ska omfattas av direktivbestämmelser om ersättningspolicy och ersättningspraxis. Det finns även skäl att tro att direktivkrav motsvarande kommissionens rekommendation om er- sättningspolicy inom finanstjänstesektorn kommer att genomföras även för andra tillståndspliktiga företag som står under Finans- inspektionens tillsyn. 
 Krav på ersättningssystem i kreditinstitut, värdepappersbolag samt fondbolag med tillstånd för diskretionär portföljförvaltning har nyligen genomförts genom det s.k. CRD  
 III-direktivet. 
  
 4 
  
 Bestäm- melserna innebär att de grundläggande regler om riskhantering som 
  
 4  
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/76/EU av den 24 november 2010 om ändring av direktiv 2006/48/EG och 2006/49/EG vad gäller kapitalkrav för handelslager, värde- papperisering och samlad tillsynsbedömning av ersättningspolitik. 
 358 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhetsregler 
  
 gäller för kreditinstitut, värdepappersbolag och fondbolag med till- stånd för diskretionär portföljförvaltning även omfattar en skyldig- het att upprätthålla en ersättningspolicy och ersättningspraxis som är förenlig med en effektiv riskhantering. Kravet specificeras genom ett tillägg i bilaga V till kreditinstitutsdirektivet med bl.a. principer för ersättningspolicyns utformning och tillämpning. Vid genom- förandet av dessa direktivförändringar i svensk rätt gjorde regeringen bedömningen att bestämmelserna i kapitaltäckningslagen och lagen om värdepappersmarknaden avseende riskhantering även omfattar de risker som kan ligga i system för rörlig ersättning. Vidare gjorde regeringen bedömningen att de åtgärder som ska vidtas för att upp- fylla kraven på riskhantering bör regleras i föreskrifter. 
  
 5  
  
 Finansinspek- tionen fick därigenom i uppdrag att genomföra förändringarna inom ramen för befintliga bemyndiganden att meddela föreskrifter om riskhantering för kreditinstitut, värdepappersbolag och fondbolag. 
 I linje med detta kan det hävdas att det följer av bestämmelserna om riskhantering i artikel 15 i  
 AIFM-direktivet 
  att en  
 AIF-för- 
  valtare ska ha en ersättningspolicy och en ersättningspraxis som överensstämmer med kravet på sund och effektiv riskhantering. (Se avsnitt 8.4 för förslag på genomförande av dessa bestämmelser.) Det finns dock strukturella skillnader mellan bestämmelsen om ersättningspolicy och ersättningspraxis i kreditinstitutsdirektivet och  
 AIFM-direktivet. 
  Artikel 22.1 i kreditinstitutsdirektivet är ut- formad som en precisering av det allmänna kravet på riskhantering och intern kontroll medan artikel 13.1 i  
 AIFM-direktivet 
  är en fristående bestämmelse med detaljerade krav på ersättningspolicy och ersättningspraxis som inte uppmuntrar till risktagande och som inte strider mot riskprofil, fondbestämmelser eller bolagsordningar för de förvaltade  
 AIF-fonderna. 
  Utredningen föreslår därför att ett generellt krav på att en  
 AIF-förvaltare 
  ska ha en ersättningspolicy och en ersättningspraxis som är förenligt med sund och effektiv riskhantering införs som en särskild bestämmelse i den nya lagen. De detaljerade principerna om ersättningspolicyns utformning i bilaga II till  
 AIFM-direktivet 
  är dock enligt utredningens bedöm- ning inte lämpade att direkt överföras till lag. Bestämmelserna i bilagan ska dessutom preciseras genom riktlinjer från Esma. På mot- svarande sätt som skett för kreditinstitut och värdepappersbolag föreslås därför att Finansinspektionen ges ett bemyndigande att ut- 
  
 5  
 Prop. 2010/11:110 s. 100 ff. 
 359 
  
 Verksamhetsregler 
  
 SOU 2012:67 
  
 färda föreskrifter om utformningen av en  
 AIF-förvaltares 
  ersätt- ningssystem. 
 Begreppet ersättningsystem omfattar dels skriftlig ersättnings- policy, dels den praktiska tillämpningen av densamma (ersättnings- praxis). Termen används i motsvarande betydelse i Finansinspek- tionens föreskrifter och allmänna råd FFFS 2011:1 om ersättnings- system i kreditinstitut, värdepappersbolag och fondbolag med tillstånd för diskretionär portföljförvaltning. 
 I direktivet anges vilka personalkategorier som ska omfattas av en  
 AIF-förvaltares 
  ersättningspolicy. Det är emellertid enligt utred- ningens bedömning inte nödvändigt att i lag ange detta. Av kopp- lingen mellan ersättningssystem och sund och effektiv riskhante- ring följer att kravet endast omfattar sådana medarbetare som i tjänsten utövar ett väsentligt inflytande på  
 AIF-förvaltarens 
  eller de förvaltade  
 AIF-fondernas 
  riskprofiler. 
  
 8.4 
  
 Riskhanteringsfunktion och riskhanteringssystem 
  
 Att en  
 AIF-förvaltare 
  som ett led i sin verksamhet måste ägna sig åt riskhantering följer av artikel 6.5 i  
 AIFM-direktivet 
  (se av- snitt 5.1.1). Artikel 15 i direktivet innehåller bestämmelser om hur en  
 AIF-förvaltares 
  riskhanteringsfunktion ska organiseras och hur riskhanteringssystemen ska vara utformade. 
 Enligt artikel 15.1 ska riskhanteringsfunktionen hållas åtskild från operativa enheter, inbegripet portföljförvaltningsfunktionerna. Artikel 15.1 innehåller också ett krav på att den behöriga myndig- heten i förvaltarens hemmedlemsstat ska se över hur riskhante- ringsfunktionen är organiserad. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska enligt artikel 15.2 ha lämpliga riskhante- ringssystem som är relevanta för de förvaltade fondernas investe- ringsstrategier och för de risker som fonderna är exponerade för eller kan komma att exponeras för. Systemen ska regelbundet ses över och vid behov anpassas. 
 Artikel 15.3 innehåller bestämmelser som kopplar riskhanteringen till förvaltningen av fonden genom krav på att investeringar för en  
 AIF-fonds 
  räkning ska vara i linje med fondens investeringsstra- tegi, mål och riskprofil, att riskerna i varje enskild placering ska kunna identifieras, övervakas och mätas korrekt samt att  
 AIF-fondens 
  
 360 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhetsregler 
  
 riskprofil motsvarar den storlek och portföljstruktur som fastställts för fonden. 
 Enligt artikel 15.5 ska kommissionen utfärda genomförande- bestämmelser avseende en  
 AIF-förvaltares 
  riskhanteringssystem och riskhanteringsfunktion. Sådana genomförandebestämmelser finns i kommissionens förslag till genomförandeförordning, som innehåller närmare riktlinjer och regler för riskhanteringsfunktionens organi- sation, ansvar och uppgifter, riskhanteringspolicy, riskmätning och limiter, översyn av riskhanteringssystem m.m. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltares 
  riskhanteringsfunktion ska vara åt- skild från förvaltarens operativa enheter. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska ha lämpliga riskhanteringssystem för att identifiera, mäta, hantera och övervaka de risker som är rele- vanta för  
 AIF-fonden. 
  Riskhanteringssystemen ska ses över regel- bundet och minst en gång per år. 
 En  
 AIF-förvaltares 
  riskhanteringsfunktion ska 
  
 1. 
  
 tillämpa ett lämpligt förfarande vid investeringar för AIF- fondens räkning som överensstämmer med fondens investe- ringsstrategi, mål och riskprofil, 
  
 2. 
  
 säkerställa att riskerna i varje enskild placering och deras samlade effekt på  
  
 AIF-fonden 
  fortlöpande kan identifieras, mätas, hanteras och övervakas, samt 
  
 3. 
  
 säkerställa att  
  
 AIF-fondens 
  riskprofil motsvarar dess investe- ringsstrategi och mål så som de kommer till uttryck i fond- bestämmelser, bolagsordning eller motsvarande. 
 Som framgår av avsnitt 5.1 måste en  
 AIF-förvaltare 
  ägna sig åt både riskhantering och portföljförvaltning för att få tillstånd. Utöver det krav på riskhantering som ingår som ett led i själva definitionen av en  
 AIF-förvaltares 
  verksamhet är det enligt utredningens bedöm- ning inte nödvändigt att införa något ytterligare lagkrav på att en  
 AIF-förvaltare 
  ska ha en riskhanteringsfunktion. En bestämmelse om att en  
 AIF-förvaltares 
  riskhanteringsfunktion i enlighet med första ledet i artikel 15.1 ska vara funktionellt och hierarkiskt åt- skild  
 AIF-förvaltarens 
  operativa verksamhet bör införas i den nya 
 361 
  
 Verksamhetsregler 
  
 SOU 2012:67 
  
 lagen. Att riskhanteringsfunktionen ska övervakas av den behöriga myndigheten i enlighet med andra ledet i artikel 15.1 bedöms inte behöva någon särskild lagregel utan bör ingå som ett led i Finans- inspektionens uppdrag som tillsynsmyndighet. 
 I den nya lagen bör också införas ett krav på att en  
 AIF-förvaltare 
  ska ha riskhanteringssystem motsvarande artikel 15.2. Av lämplig- hetskravet framgår att bestämmelsen om riskhanteringssystemets funktion gäller fortlöpande. Det bör dock uttryckligen framgå av bestämmelsen att riskhanteringssystemen ska ses över regelbundet och minst årligen. 
 De minimikrav avseende det ansvar och de uppgifter som en  
 AIF-förvaltares 
  riskhanteringsfunktion ska ha enligt artikel  
 15.3.a–c 
  bör också framgå av den nya lagen. 
 Enligt gällande rätt ska ett fondbolag ha sunda rutiner för bl.a. förvaltning av verksamheten, redovisning och intern kontroll (2 kap. 17 § LIF). Bestämmelsen omfattar även värdepappersbolag som har tillstånd för fondverksamhet som avser specialfonder. Verksam- hetskraven i LIF bygger på artikel 12 i  
 UCITS-direktivet. 
  Mer specifika krav på ett förvaltnings- och investeringsbolags riskhante- ringsförfarande finns i artikel 51.1 i  
 UCITS-direktivet. 
  Motsvar- ande bestämmelse i svensk rätt finns i 5 kap. 2 § LIF enligt vilken ett fondbolag ska ha ett system för riskhantering som vid varje tid- punkt gör det möjligt att kontrollera och bedöma den risk som är knuten till varje position i en värdepappersfond och hur varje position påverkar fondens riskprofil. Bestämmelsen omfattar även förvalt- ning av specialfonder. Fondbolaget ska regelbundet informera Finans- inspektionen om riskhanteringen. För specialfonder ska dessutom risknivån beräknas och redovisas till Finansinspektionen i enlighet med 6 kap. 4 § LIF. 
 I 6 kap.  
 11-12 
  §§ FFFS 2008:11 finns mer detaljerade bestäm- melser om riskhantering i ett bolag som bedriver fondverksamhet. Enligt dessa bestämmelser ska bl.a. riskhanteringsfunktionen vara organisatoriskt och funktionellt oberoende av de operativa enhet- erna i bolaget. Bestämmelser om riskhanteringssystem finns i 6 a kap. samma föreskrifter. 
 Kravet på riskhanteringssystem i artikel 15.2 i  
 AIFM-direktivet 
  skiljer sig något från motsvarande krav i 5 kap. 2 § LIF på så sätt att en investeringsfonds riskhanteringssystem ska kunna mäta risk vid varje tidpunkt. Vissa  
 AIF-fonder 
  som kan komma att omfattas av den nya lagen investerar i illikvida tillgångar för vilka en tillförlitlig värdering vid varje tidpunkt inte finns att tillgå. För dessa fonder är 
 362 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhetsregler 
  
 det därför inte heller lämpligt att ställa något sådant krav. För fonder som enbart placerar i likvida tillgångar som kan förväntas värderas tillförlitligt vid varje tidpunkt är det dock rimligt att riskhante- ringssystemet ska kunna mäta risk vid varje tidpunkt. Av kravet på att riskhanteringssystemet ska vara lämpligt följer dock att systemet ska vara anpassat till fondens investerings- och riskprofil och där- med att risk ska kunna mätas och övervakas med den regelbunden- het som följer av dessa förutsättningar. För förvaltningen av medlen i en specialfond föreslås att nuvarande bestämmelser i 5 kap. LIF ska gälla även fortsättningsvis om inte Finansinspektionen har tillåtit undantag, se vidare avsnitt 7.3. 
 Enligt utredningens bedömning bör inte några ytterligare krav ställas på förvaltare av  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs till icke- professionella investerare vad avser riskhanteringsfunktion och risk- hanteringssystem, än vad som föreslås gälla för andra  
 AIF-förvaltare. 
  
 Närmare bestämmelser om tillämpningen av artikel 15 i AIFM- direktivet finns i kommissionens genomförandeförordning. Något bemyndigande för Finansinspektionen att meddela föreskrifter om en  
 AIF-förvaltares 
  riskhanteringsfunktion och riskhanteringssystem föreslås därför inte. 
  
 8.4.1 
  
 Finansiell hävstång 
  
 Till skillnad från regleringen av investeringsfonder innehåller inte  
 AIFM-direktivet 
  placeringsregler eller några andra kvalitativa be- gränsningar i de risker som en  
 AIF-fond 
  får ta på sig. Ett undantag är kravet i artikel 15.4 på att en  
 AIF-förvaltare 
  ska fastställa den högsta nivå av finansiell hävstång som ska användas för varje förvaltad AIF- fond. Begreppet finansiell hävstång definieras i artikel 4.1.v i AIFM- direktivet som en metod genom vilken en  
 AIF-förvaltare 
  ökar expo- neringen för en  
 AIF-fond 
  som den förvaltar genom lån av kontanter eller värdepapper, eller genom finansiell hävstång som härrör från derivatinstrument eller på annat sätt. 
 Nivån på den finansiella hävstången ska bl.a. utformas med hän- syn till kopplingar till andra institut i finanstjänstesektorn som skulle kunna utgöra en systemrisk, och storleken, arten samt omfattningen av förvaltarens verksamhet på de berörda marknaderna. Att AIF- förvaltare som använder sig av finansiell hävstång har en potentiell förmåga att genom sin verksamhet sprida och förstärka risker i det finansiella systemet framhålls även i flera av skälen i direktivet (se 
 363 
  
 Verksamhetsregler 
  
 SOU 2012:67 
  
 skäl  
 49–51). 
  Syftet med bestämmelsen i artikel 15.4 är således främst att begränsa riskerna i det finansiella systemet. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska vidare enligt artikel 15.4 ange i vilken utsträckning det finns förfoganderätt över säkerheter eller garantier kan lämnas enligt arrangemanget för finansiell hävstång. Det kan exempelvis röra sig om säkerheter som lämnats inom ramen för clearingsystem för derivathandel, för värdepapperslån eller för annan finansiering. Positionerna i en  
 AIF-fond 
  kan också skyddas av garan- tier som lämnats av antingen  
 AIF-förvaltaren 
  eller någon extern part. Förfoganderätten över lämnade säkerheter och villkoren för garantier får framför allt betydelse vid eventuellt fallissemang hos fondens motpart. 
 Hur den finansiella hävstången ska beräknas specificeras i kom- missionens förslag till genomförandeförordning. Där framgår att den finansiella hävstången ska mätas som förhållandet mellan fondens riskexponering och nettovärdet på tillgångarna i fonden (NAV). Riskexponeringen ska i sin tur beräknas på två sätt, en bruttometod och en nettoberäkning som tar hänsyn till motstående positioner och  
 netting-arrangemang. 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska för varje förvaltad  
 AIF-fond 
  fastställa 
  
 1. 
  
 den högsta nivå av finansiell hävstång som får användas, 
  
 2. 
  
 i vilken utsträckning det finns förfoganderätt över säkerheter, och 
  
 3. 
  
 i vilken utsträckning garantier kan lämnas. 
  
 De gränser som har fastställs ska vara rimliga och ska följas av  
 AIF-förvaltaren 
  vid varje tidpunkt. 
 Finansiell hävstång innebär att känsligheten för värdeförändringar i en specifik underliggande marknadsvariabel höjs. Genom investe- ringar i derivatinstrument kan exempelvis exponeringen för föränd- ringar i priset på aktier, valutor, räntor etc. höjas i en investe- ringsportfölj utan att positionen i de underliggande tillgångarna har ändrats. Små förändringar i underliggande marknadsvariabler kan 
 364 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhetsregler 
  
 på detta sätt skapa stora förändringar i marknadsvärdet på investe- ringsportföljen. Inbördes hävstångseffekter som skapas med derivat- instrument kan dock motverkas av andra positioner i en portfölj. Den totala risken i en portfölj kan därför vara lägre än de individu- ella riskerna i portföljens enskilda positioner. 
 Finansiell hävstång kan också skapas genom belåning av det investerade kapitalet i en investeringsportfölj. Överstiger den totala avkastningen på portföljen låneräntan ökar avkastningen på det investerade kapitalet. Om avkastningen sjunker blir effekten den motsatta. På så sätt ökar känsligheten vid förändringar i ränta och andra marknadsvariabler. Om tillgångarna i portföljen lämnats som säkerheter för lånet så kan investeraren dessutom bli tvungen att snabbt realisera säkerheter i det fall marknadsvärdet skulle sjunka under en viss nivå. Försäljningen kan försvåras av bristande likvi- ditet i tillgångarna. Belåningen ökar på så sätt känsligheten för både marknadsrisk och likviditetsrisk. 
 Finansiell hävstång kan mätas på olika sätt. Vid företagsfinan- siering uttrycks exempelvis ofta hävstången som förhållandet mellan eget och lånat kapital. Hävstången kan också uttryckas som den procentuella värdeförändringen i det investerade kapitalet för varje procents förändring i en underliggande marknadsvariabel. Beräk- ningen blir mer komplicerad när den finansiella hävstången ska beräknas för en portfölj av finansiella instrument som kan innehålla inbördes motverkande positioner. Som nämnts ovan innehåller kommissionens förslag till genomförandeförordning principer och beräkningsmetoder för den totala finansiella hävstången i en AIF- fond. 
 För att genomföra artikel 15.4 i svensk rätt bör det i den nya lagen införas ett generellt krav på att en  
 AIF-förvaltare 
  ska fast- ställa en högsta nivå av finansiell hävstång för varje  
 AIF-fond 
  som förvaltaren förvaltar. Det bör också införas ett krav på att det för varje fond ska fastställas i vilken utsträckning det finns förfog- anderätt över säkerheter och garantier. 
 Den högsta nivån av finansiell hävstång bör fastställas med hän- syn till fondens karaktär och investeringsstrategi, källorna till den finansiella hävstången, motparter, omfattningen av  
 AIF-förvaltarens 
  verksamhet, säkerheter samt omständigheterna i övrigt. En hedge- fond kan exempelvis ha en investeringsstrategi som kräver att nivån för finansiell hävstång fastställs med hänsyn till en rad olika  
 derivat-, 
  säkerhets- och  
 clearing-arrangemang. 
  För en fastighetsfond är i stället fastigheternas belåningsgrad en central faktor för beräkningen 
 365 
  
 Verksamhetsregler 
  
 SOU 2012:67 
  
 av hävstång. För riskkapitalfonder som investerar i onoterade före- tag uppstår frågan om belåningsgraden i portföljföretagen ska tas i beaktande vid bestämningen av den högsta nivån för finansiell häv- stång. Av skäl 78 i  
 AIFM-direktivet 
  framgår emellertid att belåning på portföljbolagsnivå inte ska inkluderas som en sådan indirekt belåning som ska ingå vid beräkning av finansiell hävstång för en  
 AIF-fond. 
  Detta regleras även i kommissionens förslag till genom- förandeförordning. 
 Den högsta nivån av finansiell hävstång bör framgå av fond- bestämmelser, bolagsordning eller liknande. Information om begräns- ningar för användande av finansiell hävstång ska även framgå av den information en  
 AIF-förvaltare 
  ska tillhandahålla i enlighet med arti- kel 23 i  
 AIFM-direktivet 
  (se vidare avsnitt 11.3 om informations- broschyr). 
 Med hänsyn till att beräkningen av finansiell hävstång ska reg- leras i kommissionens genomförandeförordning föreslås inte något bemyndigande för Finansinspektionen att meddela föreskrifter om en  
 AIF-förvaltares 
  användande av finansiell hävstång. 
  
 8.5 
  
 Likviditetshantering 
  
 Artikel 16 i  
 AIFM-direktivet 
  innehåller bestämmelser om likvidi- tetshantering. Enligt artikel 16.1 ska  
 AIF-förvaltare 
  ha ett lämpligt system för likviditetshantering för varje förvaltad  
 AIF-fond 
  som gör det möjligt att övervaka likviditetsrisker och säkerställa att fondens likviditetsprofil överensstämmer med dess skyldigheter. Slutna fonder (dvs. fonder med begränsat kapital vars andelar inte kan lösas in på begäran) utan finansiell hävstång är undantagna från regeln. För att övervaka likviditetssituationen i de förvaltade  
 AIF-fonderna 
  ska en  
 AIF-förvaltare 
  enligt artikel 16.1 andra stycket genomföra regel- bundna stresstester. 
 Likviditetsprofilen i en  
 AIF-fond 
  ska enligt artikel 16.2 vara konsekvent med fondens investeringsstrategi och inlösenpolicy. 
 Kommissionen ska i enlighet med artikel 16.3 i  
 AIFM-direk- 
  tivet anta genomförandebestämmelser som närmare preciserar hur system och förfaranden för likviditetshantering ska vara utformade och hur en  
 AIF-förvaltares 
  investeringsstrategi, likviditetsprofil och inlösenpolicy ska vara inbördes överensstämmande. Sådana genom- förandebestämmelser finns i kommissionens förslag till genom- förandeförordning. Bestämmelserna är anpassade till de varierande 
 366 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhetsregler 
  
 investeringsstrategier som kännetecknar den heterogena grupp fonder som omfattas av direktivets definition av  
 AIF-fond. 
  Likvidi- tetsprofilen i en  
 AIF-fond 
  ska således inte bara övervakas med avseende på den relativa likviditeten i fondens tillgångar och villkor för inlösen, utan även med avseende på vilken typ av investerare som innehar andelar i fonden och storleken på deras innehav. Det inne- bär att likviditetsprofilen i en specifik  
 AIF-fond 
  även kan anpassas till placeringshorisonten hos fondens investerare. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska ha lämpliga system för likvidi- tetshantering och förfaranden för övervakning av likviditetsrisk som gör det möjligt att säkerställa att  
 AIF-fondens 
  likviditets- profil överensstämmer med dess underliggande skyldigheter. En  
 AIF-förvaltare 
  ska genomföra regelbundna stresstester av lik- viditeten i en  
 AIF-fond. 
  Slutna  
 AIF-fonder 
  utan finansiell häv- stång ska undantas från dessa krav. 
 Likviditetsprofil, inlösenpolicy och investeringsstrategi i en  
 AIF-fond 
  ska vara inbördes överensstämmande. 
 Det finns ingenting som tyder på att det generella kravet i arti- kel 15.2, att en  
 AIF-förvaltare 
  ska ha lämpliga riskhanteringssystem för att kunna mäta, hantera, och övervaka alla relevanta risker inte även omfattar likviditetsrisk. Det kan i detta perspektiv anses onödigt att likviditetshanteringen därutöver anges i en särskild bestämmelse i  
 AIFM-direktivet. 
  Bestämmelsen i artikel 16 kopplar dock kravet på system på likviditetshantering till förhållandena i varje enskild fond som en  
 AIF-förvaltare 
  förvaltar. Systemet för likviditetshan- tering ska för varje fond anpassas till de specifika krav som fondens placeringsstrategi och inlösenpolicy ställer. Slutna fonder utan finan- siell hävstång är dessutom undantagna från kravet med hänsyn till att behovet av likviditet för exempelvis inlösen av andelar får anses vara mindre för dessa fonder. Likviditetshanteringen och de förfaran- den som inrättats inom ramen för denna kan därmed i direktivets mening betraktas som en från den övriga riskhanteringen fristående verksamhet. Med hänsyn till att  
 AIF-fonder 
  (med undantag för specialfonder) inte omfattas av några placeringsbestämmelser eller generella likviditetskrav på de tillgångar som medel i fonden får 
 367 
  
 Verksamhetsregler 
  
 SOU 2012:67 
  
 placeras i kan det vidare anses befogat med en generell regel som säkerställer att likviditeten i fonden motsvarar fondens åtaganden mot dess investerare. Vid genomförandet av artikel 16 i  
 AIFM-direk- 
  tivet i svensk rätt talar detta för att införa en särskild bestämmelse om likviditetshantering i den nya lagen. 
 I gällande rätt innebär placeringsreglerna i 5 kap. LIF att möj- ligheterna för en värdepappersfond att investera i illikvida tillgångar, exempelvis onoterade värdepapper, är kraftigt beskuren. Placerings- reglerna utgör därmed inte bara en begränsning av de risker som en värdepappersfond kan ta på sig utan säkerställer även att fonden har en likviditetsprofil som möjliggör att fondandelsägarna kan få sina andelar inlösta på begäran i enlighet med 4 kap. 13 § LIF. Place- ringsreglerna omfattar även specialfonder såvida inte Finansinspek- tionen medgett undantag. För en specialfond är det tillräckligt att, om Finansinspektionen medgett undantag, inlösen av fondandelar kan ske minst en gång per år (6 kap. 1 § LIF). Utöver placerings- reglerna och det generella kravet på riskhantering i 5 kap. 2 § LIF finns inte några särskilda regler om likviditetshantering införda i LIF. 
 Finansinspektionen har emellertid i enlighet med genomför- andebestämmelser till  
 UCITS-direktivet 
  
 6 
  
 i föreskrifter preciserat vad som gäller för de riskhanteringsprocesser som ett bolag som driver fondverksamhet ska ha. Bl.a. ska det enligt 6 a kap. FFFS 2008:11 finnas en lämplig process för hantering av likviditetsrisker som säkerställer att kravet på att fondandelsägarna ska kunna få sina andelar inlösta kan uppfyllas. Enligt samma bestämmelse ska bolaget genomföra regelbundna stresstester som gör det möjligt att bedöma varje fonds likviditetsrisk under extraordinära omständigheter. Bo- laget ska också säkerställa att likviditetsprofilen för tillgångarna i en investeringsfond är förenlig med de villkor för inlösen av fond- andelar som gäller för fonden. 
 De föreslagna bestämmelserna om likviditetshantering i den nya lagen bedöms motsvara gällande regler för specialfonder och bör därför omfatta alla  
 AIF-förvaltare, 
  med undantag för förvaltare av slutna fonder utan finansiell hävstång. I enlighet med förslagen i avsnitt 7.3 föreslås dessutom dagens placeringsregler och krav på inlösen gälla även fortsättningsvis för specialfonder, i den mån Finansinspektionen inte beviljat undantag. 
 Detaljerade bestämmelser om en  
 AIF-förvaltares 
  likviditetshan- tering finns i kommissionens förslag till genomförandeförordning. 
  
 6  
 Bestämmelserna bygger på artikel 40.3 och 40.4 i Kommissionens direktiv 2010/43/EU. 
 368 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhetsregler 
  
 Något bemyndigande för Finansinspektionen att meddela före- skrifter om en  
 AIF-förvaltares 
  likviditetshantering förslås därför inte införas i den nya lagen. 
  
 8.6 
  
 Värdepapperiseringstransaktioner 
  
 Artikel 17 i  
 AIFM-direktivet 
  ger kommissionen i uppdrag att anta genomförandebestämmelser avseende en  
 AIF-förvaltares 
  investe- ringar i värdepapperiseringstransaktioner för en  
 AIF-fonds 
  räkning. En  
 AIF-förvaltare 
  ska bl.a. kunna investera i värdepapperiserade till- gångar emitterade den 1 januari 2011 eller senare endast om origi- natorn, det medverkande kreditinstitutet eller den ursprungliga lån- givaren behållit ett ekonomiskt nettointresse på minst fem procent. 
 Genom artikel 63 i  
 AIFM-direktivet 
  införs motsvarande bestäm- melser för  
 UCITS-fonder 
  genom införande av en ny artikel 50a i  
 UCITS-direktivet. 
  
 I kommissionens förslag till genomförandeförordning specificeras närmare hur andelen ekonomiskt nettointresse ska beräknas samt vilka kvalitativa krav som ska gälla för originatorn och det med- verkande kreditinstitutet respektive den  
 AIF-förvaltare 
  som för en  
 AIF-fonds 
  räkning investerar i värdepapperiserade tillgångar. Enligt förslaget gäller kraven endast värdepapperiserade tillgångar som emitterats den 1 januari 2011 eller senare. Efter den 31 december 2014 ska bestämmelserna omfatta alla värdepapperiserade tillgångar för vilka förändringar gjorts i de underliggande exponeringarna från det datumet. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Bedömning:  
 Genomförandet av artikel 17 och artikel 63 i AIFM- direktivet i svensk rätt om de krav som ska vara uppfyllda för att medel i en  
 AIF-fond 
  respektive en investeringsfond ska få investeras i värdepapperiserade tillgångar som emitterats efter den 1 januari 2011 föranleder inte någon lagändring. 
 Värdepapperiserade tillgångar är värdepapper som tillkommit genom en värdepapperiseringstransaktion. Värdepapperisering innebär för- enklat att ett företag (originatorn) skiljer av en grupp av tillgångar och de intäkter som flyter in från dessa från företagets övriga till- 
 369 
  
 Verksamhetsregler 
  
 SOU 2012:67 
  
 gångar, exempelvis en låneportfölj med tillhörande ränteintäkter. Tillgångarna överlåts till ett specialföretag som i sin tur emitterar obligationer för att finansiera förvärvet. De betalningsflöden som tillgångarna genererar förmedlas sedan helt eller delvis vidare till obligationsinnehavarna, som samtidigt tar på sig en risk för varia- tioner i dessa betalningsflöden. 
 En regel liknande artikel 17 i  
 AIFM-direktivet 
  infördes nyligen i kreditinstitutsdirektivet och har genomförts i svensk rätt genom ändringar i bl.a. lagen om kapitaltäckning och stora exponeringar. 
  
 7  
  
 Syftet med bestämmelsen i artikel 17 i  
 AIFM-direktivet 
  är att åstad- komma en enhetlig behandling inom olika sektorer. Genom att ha likformiga regler för de värdepapperiserade tillgångar som olika finan- siella företag får investera i säkerställs att exempelvis ett kredit- institut, via en  
 AIF-fond 
  som förvaltas av en till kreditinstitutet närstående  
 AIF-förvaltare, 
  inte gör indirekta investeringar i sådana tillgångar som institutet inte tillåts att investera i direkt. 
 Genomförandet av artikel 17 i  
 AIFM-direktivet 
  föranleder enligt utredningens bedömning inte någon särskild bestämmelse i den nya lagen. Delegerade akter från kommissionen kommer med största sannolikhet att genomföras i förordningsform vilket innebär att de blir direkt tillämpliga i svensk rätt. Något bemyndigande för Finansinspektionen att meddela föreskrifter om de krav som ska vara uppfyllda för att en  
 AIF-förvaltare 
  för en  
 AIF-fonds 
  räkning ska få investera i värdepapperiserade tillgångar emitterade efter den 1 januari 2011 föreslås därför inte. 
 Vad avser investeringsfonder finns, utöver placeringsreglerna i 5 kap. LIF, inte någon specifik bestämmelse som reglerar möjlig- heten för ett fondbolag att investera i värdepapperiserade tillgångar för fondens räkning. Något förslag till delegerade akter avseende artikel 63 i  
 AIFM-direktivet 
  har ännu inte lämnats av kommissionen. Finansinspektionen kan dock, enligt utredningens bedömning, inom ramen för nuvarande bemyndiganden i LIF meddela föreskrifter om vilka kriterier som ska gälla för de finansiella tillgångar som medel i en värdepappersfond får investera i. Någon lagändring bedöms därför inte vara nödvändig för att genomföra artikel 63 i AIFM- direktivet i svensk rätt. 
  
 7  
 Prop. 2010/11:110 s. 69 ff. 
 370 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhetsregler 
  
 8.7 
  
 Särskilda verksamhetskrav avseende  
  
 AIF-förvaltare 
  som bedriver diskretionär förvaltning av investeringsportföljer 
  
 8.7.1 
  
 Investeringar i egenförvaltade fonder 
  
 För  
 AIF-förvaltare 
  som har tillstånd för diskretionär förvaltning av invetseringsportföljer innehåller artikel 12.2 i  
 AIFM-direktivet 
  vissa särskilda krav på verksamheten utöver de allmänna principerna i artikel 12.1 som redogjorts för ovan. En sådan förvaltare får inte placera kunders kapital i de  
 AIF-fonder 
  som den förvaltar såvida inte kunden gett medgivande till detta på förhand. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltare 
  får inte placera en investerares till- gångar i en  
 AIF-fond 
  som  
 AIF-förvaltaren 
  direkt, eller på upp- drag av någon annan, förvaltar, om inte investeraren har godkänt detta på förhand. 
 Enligt 7 kap. 2 § LIF får ett fondbolag som bedriver portföljför- valtning avseende finansiella instrument inte placera en investerares tillgångar i andelar i en investeringsfond eller ett fondföretag som fondbolaget förvaltar (direkt eller på uppdrag av en annan förvaltare), om inte investeraren har godkänt detta på förhand. Regeln bygger på artikel 12.2 i  
 UCITS-direktivet. 
  I gällande rätt finns således såvitt avser fondbolags placeringar i egenförvaltade specialfonder en regel som motsvarar artikel 12.2 i  
 AIFM-direktivet. 
  Någon motsva- rande bestämmelse om att ett värdepappersinstitut som bedriver diskretionär portföljförvaltning inte får investera kunders kapital i en specialfond som institutet förvaltar utan kundens medgivande finns dock inte i svensk rätt. 
 Bestämmelser som förhindrar en fondförvaltare som bedriver diskretionär portföljförvaltning att, utan medgivande från kunden, placera kundens tillgångar i en fond som den själv förvaltar adresserar den särskilda situation där intressekonflikter kan uppstå mellan å ena sidan förvaltaren som mottagare av förvaltningsavgifter för de fonder som förvaltas, å andra sidan investerarens behov av kost- nadseffektiv portföljförvaltning. Det kan visserligen hävdas att detta följer av det allmänna kravet på att en  
 AIF-förvaltare 
  ska bedriva 
 371 
  
 Verksamhetsregler 
  
 SOU 2012:67 
  
 verksamheten på ett sådant sätt att intressekonflikter undviks. För att genomföra direktivet i svensk rätt bör dock, på motsvarande sätt som gäller för fondbolag, den nya lagen innehålla en särskild be- stämmelse som hindrar en  
 AIF-förvaltare 
  från att placera kunders tillgångar i en fond som den förvaltar utan att kunden godkänt detta på förhand. Bestämmelsen bör avse både sådana fonder som förvalta- ren är registrerad som förvaltare för och sådana fonder som för- valtas på uppdrag av en annan  
 AIF-förvaltare. 
  
 8.7.2 
  
 Investerarskydd 
  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd för diskretionär förvaltning av investe- ringsportföljer ska enligt artikel 12.2 i  
 AIFM-direktivet 
  även om- fattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 97/9/EG av den 3 mars 1997 om system för ersättning till investerare 
  
 8  
  
 såvitt avser portföljförvaltningsverksamheten. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som har tillstånd för diskretionär förvaltning av investeringsportföljer ska omfattas av lagen (1999:158) om investerarskydd såvitt avser den verksamheten. 
 Investerarskyddet gäller bara de tjänster som  
 AIF-förvaltaren 
  utför inom ramen för sin verksamhet som diskretionär förvaltare av investeringsportföljer. 
 Investerarskyddet enligt lagen om investerarskydd ger ett visst grundskydd för investerare i det fall de skulle gå miste om sina tillgångar på grund av att ett värdepappersinstitut, fondbolag eller förvaltningsbolag med filial i Sverige går i konkurs och investerarna inte kan få ut sin egendom. Skyddet omfattar finansiella instru- ment och medel till ett värde upp till 250 000 kronor som ett värde- pappersinstitut förfogar över i samband med att en investeringstjänst utförs. Skyddet omfattar emellertid inte andelsägare i en investe- ringsfond såvitt avser rätt till ersättning för tillgångar som ingår i fonden. Syftet med investerarskyddet är att upprätthålla förtroendet för det finansiella systemet och därmed marknadens funktionssätt. 
  
 8  
 EGT L 84, 26.3.1997, s. 22. 
 372 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhetsregler 
  
 Bestämmelser om investerarskydd för värdepappersinstitut samt fondbolag med tillstånd att tillhandahålla investeringstjänster mot- svarande Europaparlamentets och rådets direktiv 97/9/EG av den 3 mars 1997 om system för ersättning till investerare finns i lagen (1999:158) om investerarskydd. Kravet på att  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd för diskretionär förvaltning av investeringsportföljer ska omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 97/9/EG av den 3 mars 1997 om system för ersättning till investerare bör genomföras genom förändringar i lagen om investerarskydd. Investerarskyddet bör endast omfatta portföljförvaltningsverksamheten och de tjänster som förvaltaren utför i anslutning till den verksamheten. 
 Investerarskyddet liksom insättningsgarantin är sedan den 1 januari 2008 inordnade under Riksgälden som är garantimyndighet. Inve- sterarskyddet finansieras genom avgifter till garantimyndigheten. Utredningens förslag innebär att  
 AIF-förvaltare 
  som har tillstånd för diskretionär förvaltning av investeringsportföljer kommer att om- fattas av sådana avgifter. 
 373 
  
 9 
  
 Organisation, värdering och delegering 
  
 9.1 
  
 Allmänna principer för  
  
 AIF-förvaltarens 
  organisation 
 Enligt artikel 18.1 i  
 AIFM-direktivet 
  ska en  
 AIF-förvaltare 
  ha de lämpliga mänskliga och tekniska resurser som krävs för att kunna förvalta  
 AIF-fonderna 
  på ett korrekt sätt. I andra stycket i samma artikel ställs sedan en rad krav på förvaltaren. Det gäller 
  
 sunda administrativa förfaranden och redovisningsrutiner, 
  
 kontroll- och säkerhetsarrangemang för elektronisk databehand- ling, 
  
 tillfredsställande interna kontrollmekanismer (särskilt regler för de anställdas personliga transaktioner eller för innehav eller för- valtning av investeringar i syfte att investera för egen räkning) för att säkerställa att varje transaktion i vilken  
  
 AIF-förvaltaren 
  medverkar avseende  
 AIF-fonderna 
  är möjlig att rekonstruera med avseende på dess ursprung, de deltagande parterna, dess art samt tiden och platsen då den ägde rum, och 
  
 kontrollmekanismer för att tillgångarna i de  
  
 AIF-fonder 
  som för- valtas investeras i enlighet med fondbestämmelserna eller bolags- ordningen samt gällande lagstiftning. 
 I kommissionens förslag till genomförandeförordning preciseras dessa allmänt hållna krav. I förslaget finns krav på tillräckligt mycket personal med erforderlig kompetens, metoder och riktlinjer för redovisning, företagsledningens övervakande funktion, compliance- och internrevisionsfunktioner, rutiner för anställdas egna affärer och dokumentation av transaktioner i portföljer, av köp och inlösen av andelar samt hur dokumentationen ska bevaras. 
 375 
  
 Organisation, värdering och delegering 
  
 SOU 2012:67 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska alltid använda de tillfredsställ- ande och lämpliga mänskliga och tekniska resurser som krävs för att kunna förvalta  
 AIF-fonderna 
  på ett korrekt sätt. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska ha 
  
 - 
  
 ha sunda administrativa förfaranden och redovisningsrutiner samt kontroll- och säkerhetsarrangemang för elektronisk data- behandling, 
  
 - 
  
 ha tillfredsställande interna kontrollmekanismer, särskilt reg- ler för de anställdas personliga transaktioner, 
  
 - 
  
 säkerställa att varje transaktion i vilken förvaltaren medverkar avseende  
  
 AIF-fonderna 
  är möjlig att rekonstruera med av- seende på dess ursprung, de deltagande parterna, dess art samt tiden och platsen då den ägde rum, och 
  
 - 
  
 säkerställa att tillgångarna i de  
  
 AIF-fonder 
  som förvaltas av förvaltaren investeras i enlighet med fondbestämmelserna eller bolagsordningen samt gällande lagstiftning. 
 Artikel 18 i  
 AIFM-direktivet 
  innehåller de grundläggande kraven på  
 AIF-förvaltarens 
  organisation. Motsvarande bestämmelser finns t.ex. i artikel 12 i  
 UCITS-direktivet 
  och artikel 13 i MiFID. Tidi- gare har vi i svensk rätt haft mer allmänt hållna sundhetspara- grafer 
  
 1  
  
 som gällt både företagens organisation och uppförande mot kunder. I  
 EU-direktiven 
  på det finansiella området görs numera en tydlig uppdelning mellan organisatoriska krav och uppförande- regler. Motsvarande uppdelning har gjorts i svensk rätt, se t.ex. 2 kap. 17 § LIF och 8 kap. 11 § lagen om värdepappersmarknaden. Uppdelningen har främst betydelse vid gränsöverskridande verk- samhet. Den behöriga myndigheten i hemlandet utövar tillsyn över vissa delar av direktivens krav, oftast organisationskraven, och myn- digheten i värdlandet utövar tillsyn över andra delar, oftast upp- förandereglerna. På samma sätt förhåller det sig i  
 AIFM-direktivet; 
  vid en filialsituation utövar värdlandets behöriga myndighet tillsyn i förhållande till kraven i artiklarna 12 och 14 i direktivet, medan den behöriga myndigheten i hemlandet utövar tillsyn i förhållande 
  
 1  
 Se t.ex. 1 kap. 7 § lagen (1991:981) om värdepappersrörelse och 2 kap. 17 § LIF i dess lydelse före den 1 augusti 2011. 
 376 
  
 SOU 2012:67 
  
 Organisation, värdering och delegering 
  
 till andra krav (artikel 45.2). Liksom vid genomförandet av övriga direktiv bör bestämmelserna om de grundläggande kraven på AIF- förvaltarens organisation i artikel 18 i  
 AIFM-direktivet 
  genomföras i svensk rätt på så sätt att en bestämmelse som motsvarar artikeln tas in i den nya lagen. Bestämmelsen kompletteras med detaljregler i kommissionens förslag till genomförandeförordning. 
  
 9.2 
  
 Värdering 
  
 9.2.1 
  
 Värderingsförfaranden och värderingsintervall 
  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska se till att det för varje fond som förvaltas finns lämpliga och konsekventa förfaranden så att en korrekt och oberoende värdering av fondens tillgångar kan genomföras (arti- kel 19.1 i  
 AIMF-direktivet). 
  För varje fond gäller de regler om värdering av fondens tillgångar och fondandelarna som följer av lagen i det land där fonden är etablerad och av reglerna i fondens fondbestämmelser eller bolagsordning (artikel 19.2). 
 Förvaltaren ska, enligt artikel 19.3, se till att andelarnas värde (NAV) beräknas och offentliggörs för investerarna minst en gång per år. Om det är fråga om en öppen fond, dvs. en fond som inte har ett begränsat kapital, 
  
 2  
  
 ska värderingen ske i överensstämmelse med fondens inlösen- och emissionsintervall. Om det i stället är fråga om en sluten fond ska värderingen även ske vid ökningar och minskningar av fondens kapital. Slutligen ska investerarna infor- meras om värderingen i enlighet med fondbestämmelserna/bolags- ordningen. 
  
 2  
 Begreppet öppen måste i detta sammanhang anses avse fondens kapital. Dvs. en öppen fond har inga begränsningar utan varje köp av andelar ökar den totala förmögenhetsmassan och varje inlösen minskar den. En sluten fond kräver en formell ändring av kapitalet, t.ex. ett beslut om nyemission, för att nya andelar/aktier ska ges ut. Begränsningar i fondens öppenhet som innebär att det för köp av fondandelar krävs att investeraren uppfyller vissa krav, t.ex. är en professionell investerare, har i sig ingen betydelse i detta sammanhang. Även en sådan fond kan ha inlösen- och emissionsintervall som kräver en viss frekvens på värderingen. 
 377 
  
 Organisation, värdering och delegering 
  
 SOU 2012:67 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska för varje  
 AIF-fond 
  som förvaltas se till att lämpliga och konsekventa förfaranden fastställs så att en korrekt och oberoende värdering av  
 AIF-fondens 
  tillgångar kan genomföras. 
 Värderingen av tillgångarna och beräkningen av nettotill- gångsvärdet (NAV) per andel eller aktie ska ske i enlighet med lagen i det land där  
 AIF-fonden 
  har sitt stadgeenliga säte och  
 AIF-fondens 
  fondbestämmelser eller bolagsordning. 
 De värderingsförfaranden som används ska säkerställa att till- gångarna värderas och att NAV per andel eller aktie beräknas minst en gång om året. 
 Om  
 AIF-fonden 
  är öppen, ska värderingar och beräkning av NAV även genomföras med intervaller som är lämpliga vad av- ser både de tillgångar som innehas av fonden och  
 AIF-fondens 
  inlösen- och emissionsintervaller. 
 Om  
 AIF-fonden 
  är sluten, ska värderingar och beräkning av NAV även genomföras i fall av en ökning eller minskning av kapitalet i den berörda  
 AIF-fonden. 
  
 Investerarna ska informeras om värderingarna och beräk- ningarna på det sätt som föreskrivs i relevanta fondbestäm- melser eller bolagsordningar. 
 Värdering av tillgångarna och beräkning av NAV i special- fonder ska ske fortlöpande och minst en gång varje vecka om inte Finansinspektionen har medgett undantag. Grunderna för värdering av tillgångarna och beräkning av NAV ska framgå av specialfondens fondbestämmelser. 
 Reglerna i artikel  
 19.1–19.3 
  i  
 AIFM-direktivet 
  är relativt allmänt hållna och innebär att det ska finnas värderingsrutiner och att vär- dering ska ske minst en gång per år samt i övrigt beroende på fon- dens inlösen- och emissionsintervall eller kapitalförändringar. Regler som motsvarar artikel  
 Sharp 
  bör föras in i den svenska lagen. Reg- lerna kompletteras med mer preciserade bestämmelser i kommis- sionens förslag till genomförandeförordning. 
 För förvaltare av specialfonder finns i dag regler om värdering m.m. i LIF. En specialfond kan vara sluten på så sätt att den vänder sig till en särskild eller avgränsad krets investerare. 
  
 3  
  
 En sådan fond 
  
 3  
 1 kap. 1 § 23 LIF. 
 378 
  
 SOU 2012:67 
  
 Organisation, värdering och delegering 
  
 kan också, efter Finansinspektionens godkännande, ha begränsningar i möjligheten att förvärva andelar men ska vara öppen för inlösen minst en gång per år. 
  
 4  
  
 Detta innebär att sådana fonder kan vara undantagna från det generella kravet i 4 kap. 13 § LIF på att en andelsägare enligt huvudregeln när som helst ska kunna lösa in sina andelar men också, enligt förarbetena, 
  
 5  
  
 från kravet enligt 4 kap. 10 § LIF på att beräkna och offentliggöra andelsvärdet minst en gång per vecka. Det ska därutöver framgå av fondbestämmelserna för en specialfond hur värderingen sker, 4 kap. 8 § LIF. Dagens regler för specialfonder liknar i grunden reglerna i artikel 19.1 och artikel 19.3 i  
 AIFM-direktivet. 
  Dock förutsätter det uttryckligt tillstånd från inspektionen om värdering ska få ske mindre ofta än en gång per vecka, och dessutom ska värderingsmetoder m.m. fram- gå av fondbestämmelserna. För att bibehålla det kundskydd som dessa regler innebär bör de (dvs. 4 kap. 8, 10 och 13 §§ samt 6 kap. 1 §) behållas oförändrade. Se dock om undantag från kravet på visst inlösenintervall för specialfonder som är öppna enbart för pro- fessionella investerare i avsnitt 7.6. 
  
 9.2.2 
  
 Oberoende värdering 
  
 Värderingen av tillgångarna och andelarna i en  
 AIF-fond 
  ska ske av någon som är oberoende i förhållande till  
 AIF-förvaltarens 
  port- följförvaltning. Detta kan åstadkommas antingen genom att värde- ringen sköts av en extern värderare, dvs. en juridisk eller fysisk person som är oberoende i förhållande till fonden, förvaltaren och dem närstående personer (artikel 19.4.a) eller genom att värderingen sköts av förvaltaren själv men av en enhet eller avdelning som är funktionellt oberoende i förhållande till portföljförvaltningen (arti- kel 19.4.b). Även om förvaltaren anlitar en extern värderare kan det dock bara bli fråga om ett oberoende till viss del. Värderaren kommer i många fall att anlitas och få betalt av förvaltaren och det är alltid förvaltaren som ansvarar för värderingen gentemot investe- rarna. Begreppet oberoende måste alltså förstås i ljuset av detta. 
  
 4 
  
 6 kap. 1 § LIF. 
  
 5 
  
 Prop. 2002/03:150 s. 311. 
  
 379 
  
 Organisation, värdering och delegering 
  
 SOU 2012:67 
  
 På en extern värderare ställs en rad ytterligare krav i artikel 19.5. Den externe värderaren ska 
  
 omfattas av registreringsskyldighet enligt lag eller andra författ- ningar eller av yrkesetiska regler, 
  
 kunna lämna tillräckliga yrkesmässiga garantier för att effektivt kunna utföra värderingsfunktionen, och 
  
 ha utsetts i överensstämmelse med bestämmelserna om delega- tion (artikel 20.1 och artikel 20.2). 
  
 En extern värderare får inte i sin tur delegera värderingen till någon annan och värderaren ska utföra sitt uppdrag opartiskt och med vederbörlig skicklighet, aktsamhet och omsorg (artikel 19.6 och artikel 19.8). För att fondens förvaringsinstitut ska få utses till extern värderare måste värderingsfunktionen vara funktionellt och hier- arkiskt åtskild från den enhet som fullgör förvaringsinstitutets uppgifter. Potentiella intressekonflikter måste i så fall identifieras, hanteras, övervakas och redovisas för andelsägarna. Förvaltaren ska underrätta den behöriga myndigheten om vem som har utsetts till extern värderare, och om denne inte uppfyller kraven i artikel 19.5 kan myndigheten kräva att en annan värderare utses (artikel 19.7). 
 Vid intern värdering ska  
 AIF-förvaltaren 
  se till att hantera de intressekonflikter som kan uppstå mellan värderingsfunktionen och andra delar av verksamheten. Förvaltarens ersättningspolicy ska vara utformad så att otillbörlig påverkan på de anställda i värde- ringsfunktionen undviks. Även andra åtgärder som förvaltaren vid- tar för att hantera intressekonflikter, t.ex. åtskillnad mellan olika funktioner, ska utformas så att de anställda i värderingsfunktionen inte påverkas otillbörligt. Den behöriga myndigheten kan också kräva att en extern värderare eller en revisor ska verifiera de metoder som används och/eller resultatet, dvs. värderingen (artikel 19.9). 
 Oavsett om förvaltaren har anlitat en extern värderare eller sköter värderingen internt är det alltid förvaltaren som ansvarar för att värderingen är korrekt i förhållande till fonden och andelsägarna. En extern värderare ansvarar dock i förhållande till förvaltaren för fel på grund av oaktsamhet eller uppsåtligt agerade, och detta oav- sett hur avtalet mellan förvaltaren och värderaren har utformats (artikel 19.10). 
 380 
  
 SOU 2012:67 
  
 Organisation, värdering och delegering 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska se till att värderingen utförs av antingen 
  
 1. 
  
 en extern värderare, som är en juridisk eller fysisk person som är oberoende av  
  
 AIF-fonden, 
 AIF-förvaltaren 
  och andra personer med nära koppling till  
 AIF-fonden 
  eller  
 AIF-för- 
  valtaren, eller 
  
 2. 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  själv, under förutsättning att värderings- funktionen är funktionellt oberoende av portföljförvaltningen och att förvaltarens ersättningspolicy och andra åtgärder som vidtas för att hantera intressekonflikter säkerställer att otill- börlig påverkan på de anställda undviks. 
 Det förvaringsinstitut som utsetts för en  
 AIF-fond 
  ska inte ut- ses till extern värderare för denna  
 AIF-fond, 
  såvida det inte håller utförandet av sina förvaringsinstitutsfunktioner funktionellt och hierarkiskt åtskilt från sina uppgifter som extern värderare och eventuella intressekonflikter identifieras, hanteras, övervakas och redovisas korrekt för  
 AIF-fondens 
  investerare. 
 När en extern värderare utför värderingsfunktionen ska AIF- förvaltaren visa att 
  
 1. 
  
 den externa värderaren omfattas av registreringsskyldighet enligt lag eller andra författningar eller av yrkesetiska regler, 
  
 2. 
  
 den externa värderaren kan lämna tillräckliga yrkesmässiga garantier för att effektivt kunna utföra den relevanta värde- ringsfunktionen, och 
  
 3. 
  
 den externa värderaren har utsetts i överensstämmelse med reglerna om delegering. 
  
 En extern värderare får inte vidaredelegera värderingsfunktionen till tredje part. 
  
 AIF-förvaltaren 
  ska underrätta Finansinspektionen om att en extern värderare har utsetts och inspektionen får kräva att en annan extern värderare utses i stället, om villkoren ovan inte är uppfyllda. 
 Värderingen ska utföras opartiskt och med vederbörlig skick- lighet, aktsamhet och omsorg. 
 381 
  
 Organisation, värdering och delegering 
  
 SOU 2012:67 
  
 Om värderingsfunktionen inte utförs av en oberoende extern värderare, får Finansinspektionen kräva att  
 AIF-förvaltaren 
  låter sina värderingsförfaranden och/eller värderingar kontrolleras av en extern värderare eller, när så är lämpligt, av en revisor. 
  
 AIF-förvaltaren 
  är ansvarig för en korrekt värdering av AIF- fondens tillgångar, beräkningen av fondens nettotillgångsvärde (NAV) och redovisningen av detta värde. 
 En extern värderare ansvarar gentemot  
 AIF-förvaltaren 
  för förluster som förvaltaren åsamkas till följd av att den externa värderaren genom försumlighet eller uppsåt brustit i utförandet av sina uppgifter. 
 Förvaltaren av en specialfond ansvarar för skador som inve- sterare tillfogats genom förvaltarens överträdelser av lagen eller fondbestämmelserna. 
 Bestämmelser motsvarande artikel  
 19.4–19.10 
  bör föras in i den nya lagen. När det gäller kraven på en extern värderare är det inte helt tydligt vad som avses med att någon omfattas av registrerings- skyldighet eller yrkesetiska regler. Tolkningen bör dock vara rela- tivt extensiv. Enligt artikel 19.4 sista stycket kan under vissa förut- sättningar ett förvaringsinstitut utses till extern värderare. Ett för- varingsinstitut kan vara t.ex. ett kreditinstitut eller ett värde- pappersbolag, se artikel 20.3. Sådana företag har normalt inte någon särskild registrering som värderingsinstitut eller dylikt. De står dock under tillsyn och ägnar sig åt verksamhet som många gånger kan göra att de kan anses lämpliga att värdera tillgångarna i en fond. Med motsvarande resonemang bör t.ex. även revisionsbyråer, för- säkringsbolag och fondbolag kunna komma i fråga som externa värderare. Huvudsaken är att de står under någon form av tillsyn eller omfattas av yrkesetiska regler och att den verksamhet de be- driver gör att de har förutsättningar att kunna utföra sina uppgifter som värderare. I det enskilda fallet är det Finansinspektionen som avgör om en viss värderare uppfyller kraven. I kommissionens förslag till genomförandeförordning preciseras vad som avses med tillräckliga yrkesmässiga garantier. 
 Några särskilda regler om hur värderingsfunktionen ska organi- seras för specialfonder finns inte i LIF. De regler som ska gälla för  
 AIF-fonder 
  generellt på detta område bör också gälla för special- fonder. Däremot finns i 2 kap. 21 § LIF uttryckliga regler om fond- bolagets skadeståndsskyldighet gentemot investerarna som avviker 
 382 
  
 SOU 2012:67 
  
 Organisation, värdering och delegering 
  
 från vad som anges i artikel 19.10 första stycket i  
 AIFM-direktivet. 
  Enligt 2 kap. 21 § LIF ansvarar fondbolaget gentemot investerarna för skador på grund av överträdelser av lagen eller fondbestämmel- serna. Bestämmelsen i LIF är dels vidare; den täcker skador även på grund av andra fel än just värderingen, dels åtminstone språkligt snävare för den täcker inte fondbolagets ansvar gentemot fonden. Att fondbolagets ansvar enligt 2 kap. 21 § LIF täcker mer än arti- kel 19.10 första stycket i  
 AIFM-direktivet 
  är i sig inget hinder för att behålla paragrafen som den är. Genom bestämmelsen är kraven i artikel 19.10 första stycket genomförda. Lagtekniskt bör dock be- stämmelsen, såvitt avser specialfonder, föras över till den nya lagen om  
 AIF-förvaltare 
  (se avsnitt 3.3). När det sedan gäller ansvaret i förhållande till fonden finns det i sak ingen skillnad mellan att ansvara i förhållande till investerarna eller att ansvara i förhållande till fonden. Det finns inga skador som kan drabba fonden som inte samtidigt drabbar någon investerare. Om en felaktig värdering t.ex. leder till en för hög andelsvärdering kommer det att innebära att investerare som löser in andelar får ut för mycket pengar, till skada för kvarvarande investerare. Om felvärderingen leder till ett för lågt andelsvärde sker det omvända; investerare som löser in andelar får för lite pengar och drabbas själva av skada. Exemplen kan varieras men leder alltid till samma resultat, nämligen att en skada för fonden alltid är en skada för någon investerare. Dagens utformning av 2 kap. 21 § LIF får därför anses vara ett direktivkonformt genomförande av artikel 19.10 första stycket. Mer problematisk är artikel 19.10 andra stycket, som reglerar ansvaret mellan förvaltaren och en anlitad värderare. Bestämmelsen griper in i avtalsfriheten mellan dessa parter och innebär att, oavsett hur de har avtalat, värderaren alltid svarar för fel i värderingen på grund av värderarens vårdslöshet eller uppsåt. 
  
 6  
  
 För att genomföra detta, för både special- fonder och andra  
 AIF-fonder, 
  bör en bestämmelse som motsvarar artikel 19.10 andra stycket föras in i lagen. 
 För  
 AIF-fonder 
  som inte är specialfonder bör endast ansvars- regeln från direktivet gälla, dvs. i förhållande till investerarna är det förvaltaren som ansvarar för värderingen. Till skillnad från vad som gäller förvaltare av specialfonder kommer ansvaret i övrigt inte att regleras i den nya lagen. För sådana frågor gäller, liksom tidigare, de ansvarsregler som kan följa av tillämplig bolagsrätt eller avtal. 
  
 6  
 Man kan fråga sig om en sådan fråga kan regleras i ett direktiv av  
 AIFM-direktivets 
  karak- tär, men utredningen förutsätter att detta ställningstagande redan har gjorts innan direktivet antogs. 
 383 
  
 Organisation, värdering och delegering 
  
 SOU 2012:67 
  
 9.3 
  
 Delegering 
  
 Artikel 20 i  
 AIFM-direktivet 
  rör delegering av arbetsuppgifter från förvaltaren till en tredje part. Begreppet delegering används i både  
 AIFM-direktivet 
  (artikel 20) och  
 UCITS-direktivet 
  (artikel 13). I MiFID används istället utläggande på entreprenad (artikel 13.5). När dessa direktiv har genomförts i svensk rätt har hittills be- greppet uppdragsavtal använts (8 kap. 14 § lagen om värdepappers- marknaden och 4 kap. 4 § LIF). Det rör sig dock om samma sak; att det tillståndspliktiga företaget uppdrar åt någon annan att utföra några mer eller mindre centrala delar av den tillståndspliktiga verk- samheten. I dessa fall ställs krav på förutsättningarna för att sådana uppdrag ska få lämnas, vem det får lämnas till, vad avtalet ska inne- hålla, att den behöriga myndigheten ska underrättas osv. 
 Liksom vid delegering enligt MiFID är det inte alla delege- ringar/uppdragsavtal som omfattas av  
 AIFM-direktivets 
  regler. Enligt skäl 31 i direktivet ska delegering av supportuppgifter, såsom administrativa och tekniska funktioner, inte omfattas av kraven. I kommissionens förslag till genomförandeförordning finns ytter- ligare klargöranden om att det är en delegering av de uppgifter som anges i bilaga 1 till  
 AIFM-direktivet 
  som omfattas av direktivets krav. 
  
 9.3.1 
  
 Förutsättningar för delegering 
  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som avser att uppdra åt någon annan att utföra uppgifter för förvaltarens räkning måste anmäla detta till den behöriga myndigheten innan delegeringen sker. För att delegeringen ska vara tillåten ska en rad villkor vara uppfyllda enligt artikel  
 20.1.a–f. 
  
 Förvaltaren måste kunna motivera delegeringen på objektiva grunder (artikel 20.1.a). Ett skäl för att lägga ut viss verksamhet på någon annan är att det innebär en effektivisering, se skäl 30 i AIFM- direktivet. 
 Uppdragstagaren måste förfoga över tillräckliga resurser för att utföra uppgifterna, och de personer som i praktiken bedriver verk- samheten ska ha erforderligt gott anseende och tillräcklig erfaren- het. Detta innebär att förvaltaren måste kunna bedöma att upp- dragstagaren kan hantera det denne åtar sig och även förvissa sig om att de som faktiskt utför uppgifterna är lämpliga och har till- räckliga kunskaper och erfarenhet. En förvaltare kommer i prak- tiken inte att kunna vara så involverad i en uppdragstagares verk- 
 384 
  
 SOU 2012:67 
  
 Organisation, värdering och delegering 
  
 samhet att förvaltaren kan bedöma enskilda anställda. Förvaltaren bör därför rimligen avtalsvägen kunna ålägga uppdragstagaren att se till att tillräckligt lämpliga och kunniga personer utför uppgifterna. 
 Om delegeringen avser portföljförvaltning eller riskhantering, får den ske endast till företag som har tillstånd för detta och är före- mål för tillsyn, t.ex. fondbolag, värdepappersbolag och banker med tillstånd för portföljförvaltning. Från detta krav kan undantag tillåtas om den behöriga myndigheten i  
 AIF-förvaltarens 
  hemland i förväg har godkänt delegeringen. 
 Om delegeringen avser portföljförvaltning eller riskhantering och sker till ett företag i tredjeland, ska det, utöver kraven på till- stånd m.m., finnas ett säkerställt samarbete mellan de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat och uppdragstag- arens tillsynsmyndighet. 
 Delegeringen får inte hindra en effektiv tillsyn över  
 AIF-för- 
  valtaren och i synnerhet inte hindra  
 AIF-förvaltaren 
  från att handla, eller  
 AIF-fonden 
  från att förvaltas, i investerarnas bästa intresse. Detta krav innebär att förvaltaren avtalsvägen måste säkerställa att den behöriga myndigheten kan få tillgång till uppdragstagarens dokumentation av de uppgifter som utförs för förvaltaren och även tillträde till uppdragstagarens lokaler, om det krävs för att utöva tillsyn. I kravet på att delegationen inte får hindra förvaltaren att handla i investerarnas intresse får anses ligga ett krav på att avtalet innehåller rimliga uppsägningstider och rutiner vid uppdragstagarens konkurs och dylikt. 
  
 AIF-förvaltaren 
  ska kunna visa att den som delegerats uppgifter är kvalificerad och i stånd att utföra uppgifterna i fråga, att den valts med all tillbörlig omsorg och att  
 AIF-förvaltaren 
  själv alltid effek- tivt kan övervaka de delegerade funktionerna i fråga samt när som helst ge ytterligare instruktioner till den som delegerats uppgifter och med omedelbar verkan återkalla delegeringen, om investerarnas intressen så kräver. Utöver kravet på att förvaltaren ska säkerställa att denne kan övervaka de delegerade funktionerna ska förvaltaren enligt artikel 20.1 sista stycket också regelbundet faktiskt övervaka uppdragets utförande 
 Kraven i artikel 20 preciseras i kommissionens förslag till genom- förandeförordning. 
 385 
  
 Organisation, värdering och delegering 
  
 SOU 2012:67 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som avser att till en tredje part dele- gera uppgiften att för förvaltarens räkning utföra funktioner ska innan delegeringen sker underrätta Finansinspektionen. Följ- ande villkor ska vara uppfyllda: 
  
 1. 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  måste på objektiva grunder kunna motivera hela sin delegeringsstruktur. 
  
 2. 
  
 Den som delegerats uppgifter måste förfoga över tillräckliga resurser för att utföra respektive uppgifter, och de personer som i praktiken bedriver verksamheten ska ha erforderligt gott anseende och tillräcklig erfarenhet. 
  
 3. 
  
 Om delegeringen avser portföljförvaltning eller riskhantering, får delegeringen ske endast till företag som är auktoriserade eller registrerade som förvaltare av tillgångar och är föremål för tillsyn eller, om det villkoret inte kan uppfyllas, endast på villkor att Finansinspektionen i förväg har godkänt delege- ringen. 
  
 4. 
  
 Om delegeringen avser portföljförvaltning eller riskhantering och sker till ett företag i tredjeland, ska utöver kraven under 3 samarbete mellan Finansinspektionen och företagets tillsyns- myndigheter säkerställas. 
  
 5. 
  
 Delegeringen får inte hindra en effektiv tillsyn av  
  
 AIF-för- 
  valtaren och i synnerhet inte hindra  
 AIF-förvaltaren 
  från att handla, eller  
 AIF-fonden 
  från att förvaltas, i investerarnas bästa intresse. 
  
 6. 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  ska kunna visa att den som delegerats upp- gifter är kvalificerad och i stånd att utföra uppgifterna i fråga, att den valts med all tillbörlig omsorg och att  
 AIF-förval- 
  taren själv alltid effektivt kan övervaka de delegerade funk- tionerna i fråga, när som helst ge ytterligare instruktioner till den som delegerats uppgifter och med omedelbar verkan återkalla delegeringen, om investerarnas intressen så kräver. 
  
 AIF-förvaltaren 
  ska fortlöpande övervaka de tjänster som till- handahålls av tredje part till vilken uppgifter delegerats. 
 386 
  
 SOU 2012:67 
  
 Organisation, värdering och delegering 
  
 En bestämmelse motsvarande artikel 20.1 med krav på anmälan till Finansinspektionen och förutsättningarna för delegation av arbets- uppgifter bör tas in i den nya lagen. Kravet på tillstånd hos uppdragstagaren när portföljförvaltning och riskhantering delegeras är inget problem vad gäller portföljförvaltning. Detta är en tillstånds- pliktig verksamhet som bara kan utövas av vissa företag under till- syn, t.ex. värdepappersinstitut,  
 AIF-förvaltare 
  och fondbolag. 
  
 7  
  
 Vad gäller specialfonder är redan i dag erforderliga tillstånd hos upp- dragstagaren en förutsättning för att delegering ska få ske. Risk- hantering i sig är dock ingen tillståndspliktig verksamhet. Verk- samheten kan i och för sig utföras av någon med tillstånd, men det är inget krav enligt dagens svenska regler. Sådan verksamhet bör även i fortsättningen kunna delegeras till en uppdragstagare utan till- stånd, förutsatt att uppdragstagaren uppfyller övriga krav. Det kräver dock ett uttryckligt godkännande från Finansinspektionen. 
 För specialfonder finns bestämmelser om delegation av arbets- uppgifter i 4 kap.  
 4–7 
  §§ LIF. Bestämmelserna är genomförandet i svensk rätt av  
 UCITS-direktivets 
  regler om delegering. Reglerna i LIF hänvisar också uttryckligen till bestämmelser i  
 UCITS-direk- 
  tivet. Även om bestämmelserna i sak till stora delar överensstämmer med kraven i  
 AIFM-direktivet 
  bör inga andra regler än de nya reg- lerna baserade på direktivet gälla för förvaltare av specialfonder, främst eftersom förvaltare av specialfonder kommer att behöva följa reglerna i kommissionens förslag till genomförandeförordning på detta område. 
  
 9.3.2 
  
 Förbud mot delegering i vissa fall 
  
 Verksamheterna portföljförvaltning eller riskhantering får inte dele- geras till den som är förvaringsinstitut för någon av de fonder som  
 AIF-förvaltaren 
  förvaltar, artikel 20.2.a. 
 Dessa verksamheter får som huvudregel inte heller delegeras till någon annan vars intressen kan komma i konflikt med förvaltarens eller investerarnas. Dock kan en sådan uppdragstagare komma i fråga om denne har separerat (funktionellt och hierarkiskt) sin portfölj- förvaltning, alternativt riskhantering, från de verksamheter där in- 
  
 7  
 Av kommissionens förslag till genomförandeförordning framgår att för att ett värdepap- persinstitut ska kunna komma ifråga ska institutet ha tillstånd till just diskretionär för- valtning av investeringsportföljer. Fondbolag och  
 AIF-förvaltare 
  behöver enligt förslaget dock inte ha tillstånd till sidoverksamheten portföljförvaltning utan det är tillräckligt att de har tillstånd att förvalta investeringsfonder respektive  
 AIF-fonder. 
  
 387 
  
 Organisation, värdering och delegering 
  
 SOU 2012:67 
  
 tressekonflikter gentemot förvaltaren eller investerarna kan före- komma. Det krävs också att de potentiella konflikterna är identi- fierade, hanterade och övervakade samt att de redovisas för inve- sterarna, artikel 20.2.b. 
 Även reglerna i artikel 20.2 kommer enligt artikel 20.7.a att specificeras av kommissionen i delegerade akter. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 Delegering av portföljförvaltningen eller riskhanteringen får inte göras till 
  
 1. 
  
 förvaringsinstitutet eller den som förvaringsinstitutet dele- gerat uppgifter, eller 
  
 2. 
  
 någon annan enhet vars intressen kan vara i konflikt med  
  
 AIF-förvaltarens 
  eller dess investerares intressen, såvida inte en sådan enhet håller utförandet av sina portföljförvaltnings- respektive riskhanteringsuppgifter funktionellt och hierarkiskt åtskilda från övriga eventuellt oförenliga uppgifter samtidigt som eventuella intressekonflikter korrekt identifieras, hanteras, övervakas och redovisas för  
 AIF-fondens 
  investerare. 
 En bestämmelse motsvarande artikel 20.2 i  
 AIFM-direktivet 
  bör föras in i den nya lagen. Artikel 20.2 motsvarar den befintliga regeln för specialfonder i 4 kap. 6 § LIF. Några särskilda regler för förval- tare av specialfonder behövs därför inte. 
  
 9.3.3 
  
 Förvaltarens ansvar och förbud mot brevlådeföretag 
  
 Enligt artikel 20.3 ska  
 AIF-förvaltarens 
  ansvar mot fonden och investerarna inte påverkas av delegeringen och denna får inte ske i så stor utsträckning att  
 AIF-förvaltaren 
  blir ett brevlådeföretag. Det finns ingen självklar gräns för när en förvaltare ska anses ha lämnat ifrån sig alltför mycket av sin verksamhet. Motsvarande regel finns i artikel 13.2 i  
 UCITS-direktivet, 
  och liksom den regeln måste avsikten ha varit att betona att det ska vara fråga om uppdragsavtal för att effektivisera verksamheten. Meningen är att det inte ska uppstå fondbolag/förvaltare som finns på papperet men som i själva verket inte har någon reell verksamhet. För  
 UCITS-fonder 
  har i 
 388 
  
 SOU 2012:67 
  
 Organisation, värdering och delegering 
  
 förarbetena uttalats att det får överlämnas till rättstillämpningen att avgöra var gränsen går för hur omfattande delegation som kan accepteras. 
  
 8  
  
 Detta kan i viss mån gälla även  
 AIF-förvaltare, 
  men i första hand bör tolkningen ske med hjälp av kommissionens delegerade akter på området. Av kommissionens förslag till genom- förandeförordning framgår att delegationen är för omfattande om  
 AIF-förvaltaren 
  inte längre har kvar den kompetens som krävs för att övervaka det som har delegerats, dvs. förhållandet mellan dele- gerade uppgifter och resurser/personal hos förvaltaren är sådant att någon effektiv övervakning inte är möjlig. Likaså har delegationen gått för långt om förvaltaren inte längre har förmåga att fatta beslut på nyckelområden, som t.ex. fondernas investeringsstrategier. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltares 
  ansvar gentemot  
 AIF-fonden 
  och dess investerare ska inte påverkas av att förvaltaren har delegerat funktioner till tredje part, eller av en vidaredelegering, och en förvaltare ska inte heller delegera funktioner i en sådan omfatt- ning att förvaltaren i praktiken inte längre kan anses fungera som förvaltare av  
 AIF-fonder 
  eller i så stor utsträckning att för- valtaren blir ett brevlådeföretag. 
 En bestämmelse motsvarande artikel 20.3 i  
 AIFM-direktivet 
  bör föras in i den nya lagen. Artikel 20.3 motsvarar den befintliga regeln för specialfonder i 4 kap. 4 § LIF. Några särskilda bestämmelser för förvaltare av sådana fonder behövs därför inte. 
  
 9.3.4 
  
 Vidaredelegering 
  
 Om en  
 AIF-förvaltare 
  har delegerat vissa funktioner till en tredje part får denne vidaredelegera funktionerna endast under vissa förut- sättningar (artikel 20.4).  
 AIF-förvaltaren 
  måste ha godkänt en så- dan vidaredelegering i förväg. Den behöriga myndigheten i AIF- förvaltarens hemmedlemsstat ska ha underrättas, och samtliga villkor enligt artikel 20.1 ska vara uppfyllda även beträffande vidaredelega- tionen. Uppdragstagaren ska också regelbundet övervaka hur hans 
  
 8  
 Se prop. 2002/03:150 s. 170. 
 389 
  
 Organisation, värdering och delegering 
  
 SOU 2012:67 
  
 uppdragstagare utför uppdraget (artikel 20.5 sista stycket). Det- samma gäller om en uppdragstagares uppdragstagare i sin tur dele- gerar uppgifterna vidare (artikel 20.6). 
 När det gäller vidaredelegering av portföljförvaltning och risk- hantering får detta inte ske på sådant sätt att reglerna i artikel 20.2 kringgås. En tredje part som hanterar portföljförvaltning eller risk- hantering på uppdrag av en  
 AIF-förvaltare 
  får alltså inte vidare- delegera dessa uppgifter till fondens förvaringsinstitut eller någon annan vars intressen kan komma i konflikt med förvaltarens eller investerarnas. I det senare fallet kan delegation få förekomma under samma förutsättningar som i artikel 20.2.b, dvs. de verksamheter där intressekonflikter kan förekomma ska hållas separerade från portföljförvaltningen/riskhanteringen, se avsnitt 9.3.2. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En tredje part som har delegerats uppgifter från en AIF- förvaltare får vidaredelegera funktioner som delegerats under förutsättning att 
  
 1. 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  på förhand har godkänt vidaredelegeringen, 
  
 2. 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  har underrättat Finansinspektionen innan vidaredelegeringen sker, och 
  
 3. 
  
 villkoren för delegering från  
  
 AIF-förvaltaren 
  gäller även vidare- delegering. 
 Ingen vidaredelegering av portföljförvaltning eller riskhantering får göras till 
  
 1. 
  
 förvaringsinstitutet eller den som förvaringsinstitutet dele- gerat uppgifter, eller 
  
 2. 
  
 någon annan enhet vars intressen kan komma i konflikt med  
  
 AIF-förvaltarens 
  eller  
 AIF-fondens 
  investerares intressen, såvida inte en sådan enhet håller utförandet av sina portfölj- förvaltnings- eller riskhanteringsuppgifter funktionellt och hierarkiskt åtskilda från övriga eventuellt oförenliga uppgifter samtidigt som eventuella intressekonflikter korrekt identi- fieras, hanteras, övervakas och redovisas för  
 AIF-fondens 
  inve- sterare. 
 390 
  
 SOU 2012:67 
  
 Organisation, värdering och delegering 
  
 Den uppdragstagare som har delegerats uppgifter ska fortlöp- ande övervaka de tjänster som tillhandahålls av den som har vidare- delegerats uppgifter. 
 Om den som vidaredelegerats funktioner i sin tur delegerar någon av dessa funktioner ska villkoren för vidaredelegation gälla i tillämpliga delar. 
 Bestämmelser motsvarande artikel  
 20.4–20.6 
  i  
 AIFM-direktivet 
  bör föras in i den nya lagen. 
 391 
 10 Förvaringsinstitut 
  
 10.1 
  
 Krav på att ha ett förvaringsinstitut och vem som kan vara förvaringsinstitut 
  
 Liksom för  
 UCITS-fonder 
  ska det för varje  
 AIF-fond 
  finnas ett förvaringsinstitut (artikel 21.1 i  
 AIFM-direktivet). 
  Men medan ett förvaringsinstitut för en  
 UCITS-fond 
  har som uppdrag endast att förvara fondens tillgångar, artikel 22.1 i  
 UCITS-direktivet, 
  har för- varingsinstitutet för en  
 AIF-fond 
  i uppdrag att antingen förvara till- gångarna eller kontrollera att fonden verkligen äger tillgångarna, se avsnitt 10.5. 
 När ett förvaringsinstitut utses ska detta dokumenteras i ett skriftligt avtal. Avtalet ska bl.a. reglera det informationsutbyte som behövs för att förvaringsinstitutet ska kunna utföra sina uppgifter i enlighet med  
 AIFM-direktivet 
  samt lagar och författningar, se arti- kel 21.2. 
 Ett förvaringsinstitut ska enligt huvudregeln vara etablerat i samma land som  
 AIF-fonden 
  och vara 
  
 a) 
  
 en bank eller ett annat kreditinstitut med säte inom EES, 
  
 b) 
  
 ett värdepappersbolag med säte inom EES och som omfattas av kapitalkraven i artikel 20.1 i direktiv 2006/49/EG, inklusive kapitalkrav för operativa risker. Värdepappersbolaget ska även ha tillstånd enligt MiFID för sidotjänsten förvaring och hand- havande av finansiella instrument för kunders räkning (i Sverige tillstånd enligt 2 kap. 2 § 1 lagen om värdepappersmarknaden). Under alla förhållanden ska bolaget ha egna medel motsvarande minst det startkapital som anges i artikel 9 i direktiv 2006/49/EG, eller 
  
 393 
  
 Förvaringsinstitut 
  
 SOU 2012:67 
  
 c) 
  
 andra kategorier av institut som medlemsstaterna enligt arti- kel 23.3 i  
  
 UCITS-direktivet 
  har bestämt kan vara förvarings- institut. 
  
 1 
  
 För icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  
 2 
  
 kan även motsvarigheterna till kreditinstitut eller värdepappersbolag i ett tredjeland vara förvarings- institut, förutsatt att de är etablerade i samma land som fonden och står under tillsyn och reglering som motsvarar den europeiska (arti- kel 21.3.c andra stycket och artikel 21.5.b). 
 Det finns även en särskild typ av  
 AIF-fonder 
  för vilka det räcker att förvaringsinstitutet utför sina uppgifter som en del av sin yrkes- eller affärsverksamhet för vilken det föreligger registreringsskyl- dighet enligt bestämmelser i lag eller annan författning eller det finns yrkesetiska regler. Några specifika kapitalkrav behöver inte gälla för dessa förvaringsinstitut utan det är tillräckligt att de kan till- handahålla erforderliga finansiella och yrkesmässiga garantier för förvaringsinstitutsverksamheten (artikel 21.3.c tredje stycket). Det kan t.ex. vara fråga om notariatfunktioner, advokater och registra- torer, se skäl 34. Denna typ av förvaringsinstitut är dock aktuella endast för fonder där investerarna inte har rätt att lösa in sina andelar förrän fem år efter investeringen och som investerar i tillgångar som inte ska förvaras i depå enligt artikel 21.8, dvs. det rör sig huvudsakligen om andra tillgångar än finansiella instrument. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska för varje  
 AIF-fond 
  som förvaltas se till att ett enda förvaringsinstitut utses. 
 När ett förvaringsinstitut utses ska detta dokumenteras i ett skriftligt avtal. Avtalet ska bl.a. reglera det informationsutbyte som anses vara nödvändigt för att förvaringsinstitutet ska kunna utföra sina uppgifter enligt lag och andra författningar för den  
 AIF-fonds 
  räkning för vilken det utsetts som förvaringsinstitut. 
  
 1 
  
 Enligt artikel 23 i  
  
 UCITS-direktivet 
  kan medlemsländerna tillåta andra förvaringsinstitut än de nämnda om förvaringsinstitutet står under tillsyn och har sitt säte i samma medlemsstat som fonden. 
  
 2 
  
 En  
  
 EES-baserad 
  fond är en fond som antingen är auktoriserad eller registrerad i ett land inom EES enligt det landets nationella lagstiftning, eller, om fonden inte är formellt auktori- serad eller registrerad, har sitt säte eller huvudkontor i ett land inom EES. En icke EU- baserad fond är således en fond som varken har tillstånd, är registrerad, har sitt säte eller huvudkontor i något  
 EES-land, 
  jfr definitionerna i artiklarna 4.1.aa och 4.1.k i  
 AIFM-direk- 
  tivet. 
 394 
  
 SOU 2012:67 
  
 Förvaringsinstitut 
  
 Förvaringsinstitutet ska vara 
  
 1. 
  
 ett kreditinstitut med stadgeenligt säte inom EES och som auktoriserats i enlighet med direktiv 2006/48/EG, 
  
 2. 
  
 ett värdepappersföretag med stadgeenligt säte inom EES, vilket omfattas av kapitalkraven enligt artikel 20.1 i direktiv 2006/49/EG, inklusive kapitalkrav för operativa risker, och som har auktoriserats enligt direktiv 2004/39/EG och som även tillhandahåller sidotjänster för förvaring och handhavande av finansiella instrument för kunders räkning i enlighet med avsnitt B.1 i bilaga I till direktiv 2004/39/EG; sådana värde- pappersföretag ska under alla förhållanden ha egna medel mot- svarande minst det startkapital som anges i artikel 9 i direktiv 2006/49/EG, eller 
  
 3. 
  
 andra kategorier av institut som omfattas av tillsynsregler och står under fortlöpande tillsyn, och som den 21 juli 2011 hör till de kategorier av institut som av medlemsstaterna be- stämts kunna utses till förvaringsinstitut enligt artikel 23.3 i direktiv 2009/65/EG. 
  
 För icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  får förvaringsinstitutet också vara ett kreditinstitut eller någon annan enhet av samma slag som de enheter som beskrivs under 1 och 2 ovan. 
 För en  
 AIF-fond 
  som inte har någon rätt till inlösen som kan utövas under en period på fem år från dagen för den första investeringen, och som i enlighet med fondens egen investe- ringspolicy generellt inte investerar i tillgångar som måste depå- förvaras eller generellt investerar i emittenter eller onoterade företag i syfte att potentiellt förvärva kontroll över sådana före- tag, får förvaringsinstitutet vara en enhet som utför förvarings- institutsuppgifter som en del av sin yrkes- eller affärsverksam- het för vilken denna enhet är registreringsskyldig enligt bestäm- melser i lag eller annan författning eller enligt yrkesetiska regler, och som kan tillhandahålla erforderliga finansiella och yrkes- mässiga garantier för att göra det möjligt för enheten att effek- tivt utföra relevanta förvaringsinstitutsuppgifter och uppfylla därmed förenade åtaganden. 
 Förvaringsinstitutet ska vara etablerat på en av följande platser: 1. För  
 EES-baserade 
 AIF-fonder, 
  i  
 AIF-fondens 
  hemland. 
 395 
  
 Förvaringsinstitut 
  
 SOU 2012:67 
  
 2. 
  
 För icke  
  
 EES-baserade 
 AIF-fonder, 
  i det land där  
 AIF-fonden 
  har sitt hemland eller i hemlandet för den  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar fonden. 
 Bestämmelser motsvarande artikel  
 21.1–21.3 
  och artikel 21.5 bör tas in i den nya lagen. 
 Banker och kreditinstitut (artikel 21.3.a) kan i dag vara förvar- ingsinstitut för investeringsfonder, se 1 kap. 1 § 14 LIF. Värde- pappersbolag som uppfyller kraven i artikel 21.3.b kan dock inte vara förvaringsinstitut enligt LIF om de inte också är kredit- institut. 
  
 3  
  
 Det innebär för specialfonderna att kretsen företag som kan vara förvaringsinstitut i dag är något snävare än enligt AIFM- direktivet. För att avgöra om ett företag ska kunna vara förvarings- institut bör inte frågan om företaget är ett kreditinstitut eller inte vara ensamt avgörande. Ett värdepappersbolag kan betraktas som ett kreditinstitut om bolaget har tillstånd att ta emot inlåning, vilket knappast är mer relevant för om bolaget ska få vara förvarings- institut än att bolaget har tillstånd att förvara finansiella instru- ment. 
  
 4  
  
 Det är viktigt att bolaget är finansiellt stabilt, dvs. omfattas av tillräckliga kapitalkrav. Dessa frågor är omhändertagna genom artikel 21.3.b, där kapitalkrav och krav på erforderliga tillstånd ställs. Några särskilda regler på detta område behövs därför inte för specialfonder utan samma kategorier företag bör kunna vara för- varingsinstitut för specialfonder och för andra  
 AIF-fonder. 
  
 När det gäller artikel 21.3.c andra institutsom medlems- staterna har bestämt hänger denna ihop med genomförandet av  
 UCITS-direktivet. 
  I Sverige har detta genomförts så att endast banker och andra kreditinstitut kan vara förvaringsinstitut. Sådana företag omfattas redan av artikel 21.3.a och b. Någon särskild regel för att genomföra artikel 21.3.c i förhållande till svenska förvaringsinstitut behövs därför inte. En svensk  
 AIF-förvaltare 
  kan dock förvalta en utländsk fond och i fondens hemland kan det finnas regler om att andra enheter kan vara förvaringsinstitut för  
 UCITS-fonder. 
  Därför bör en bestämmelse som motsvarar även artikel 21.3.c tas in i den svenska lagen. 
 Sista stycket i artikel 21.3.c är fakultativ, dvs. medlemsstaterna kan välja om man vill tillåta sådana förvaringsinstitut. Det är för  
 AIF-fonder 
  som normalt investerar i andra tillgångar än finansiella 
  
 3 
  
 Ett värdepappersbolag med tillstånd att ta emot medel på konto (inlåning) är  
  
 EG-rättsligt 
  att betrakta som kreditinstitut, se prop. 2006/07:115 s. 326 och prop. 1994/95:50 s. 97 ff. 
  
 4 
  
 2 kap. 2 § 1 lagen om värdepappersmarknaden. 
  
 396 
  
 SOU 2012:67 
  
 Förvaringsinstitut 
  
 instrument som kan depåförvaras och med begränsad rätt till in- lösen som sådana förvaringsinstitut kan komma i fråga. Vi bör i Sverige utnyttja möjligheten att tillåta fler kategorier av förvarings- institut för denna typ av fonder.  
 AIF-fonder 
  som investerar i fastig- heter, onoterade bolag m.m. har tidigare normalt inte behövt anlita ett förvaringsinstitut. Någon utbredd marknad för förvaringsinsti- tutstjänster för denna typ av tillgångar existerar knappast i dag, och för att underlätta utvecklingen av en sådan marknad bör olika typer av aktörer tillåtas. 
  
 10.2 
  
 Begränsningar på grund av intressekonflikter 
  
 En  
 AIF-förvaltare 
  kan inte vara förvaringsinstitut. Inte heller en primärmäklare 
  
 5  
  
 som agerar motpart till en  
 AIF-fond 
  kan vara för- varingsinstitut för den fonden, om inte förvaringsinstitutsverk- samheten är funktionellt och hierarkiskt åtskild från verksamheten som primärmäklare. Det krävs också att de potentiella konflikterna är identifierade, hanterade och övervakade samt att de redovisas för investerarna, se artikel 21.4.b. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltare 
  får inte vara förvaringsinstitut. En primärmäklare som verkar som motpart till en  
 AIF-fond 
  får inte vara förvaringsinstitut för denna  
 AIF-fond, 
  såvida den inte håller utförandet av sina förvaringsinstitutsfunktioner funktionellt och hierarkiskt åtskilda från sina uppgifter som primärmäklare, och eventuella intressekonflikter korrekt identifieras, hanteras, över- vakas och redovisas för  
 AIF-fondens 
  investerare. 
  
 5  
 En primärmäklare, prime broker, är ett kredit- eller värdepappersinstitut som går in som motpart i de värdepapperstransaktioner som fonden genomför. Dvs. när fonden gör en transaktion går prime brokern in och övertar transaktionen gentemot de ursprungliga mot- parterna. Fonden har därefter samtliga sina leverans- och betalningskrav samt förpliktelser gentemot en och samma motpart, se även definitionen i artikel 4.1.af. 
 397 
  
 Förvaringsinstitut 
  
 SOU 2012:67 
  
 Att en  
 AIF-förvaltare 
  inte kan vara förvaringsinstitut, vare sig för egna eller andras fonder, följer redan av reglerna om vem som får vara  
 AIF-förvaltare 
  och vad en sådan får ägna sig åt, se t.ex. av- snitt 5.5 om att värdepappersinstitut inte kan vara  
 AIF-förvaltare. 
  Oavsett det bör en regel som motsvarar artikel 21.4 tas in i den svenska lagen. 
  
 10.3 
  
 Särskilda krav på förvaringsinstitut i tredjeland 
  
 I de fall då det kan förekomma förvaringsinstitut i tredjeland, dvs. när det är fråga om fonder etablerade utanför EES (artikel 21.3.c andra stycket) ställs i artikel 21.6 ytterligare krav för att ett sådant förvaringsinstitut ska få utses. 
 Den behöriga myndigheten i det land där fondandelarna ska marknadsföras och den behöriga myndigheten i förvaltarens hem- land ska ha ingått avtal med tillsynsmyndigheten för förvarings- institutet. Det ska dels vara ett avtal om samarbete och utbyte av information (artikel 21.6.a), dels en överenskommelse som upp- fyller normerna i artikel 26 i OECD:s modellavtal för skatter på inkomst och förmögenhet och säkerställer ett effektivt informa- tionsutbyte i skatteärenden, inklusive eventuella multilaterala skatte- avtal. 
 Därutöver ställs vissa krav på reglering och tillsyn i förvarings- institutets hemland. Förvaringsinstitutet ska stå under reglering (innefattande kapitalkrav) och tillsyn som motsvarar  
 EU-rättens 
  krav (artikel 21.6.b). 
  
 6  
  
 Det land där förvaringsinstitutet är etablerat får inte vara uppfört på förteckningen över icke samarbetsvilliga länder och territorier, som upprättas av den internationella arbets- gruppen för finansiella åtgärder mot penningtvätt, Financial Action Task Force (FATF). 
 Slutligen ska förvaringsinstitutet vara ansvarigt för förluster (arti- kel 21.12 och artikel 21.13) enligt avtal samt uttryckligen samtycka till att följa reglerna om delegering i artikel 21.11. 
 För det fall någon medlemsstat har en avvikande åsikt i fråga om förekomsten av tillräckliga samarbetsavtal (artikel 21.6.a), i fråga om förvaringsinstitutets hemland finns med på FATF:s lista (arti- kel 21.6.c) eller i fråga om förvaringsinstitutets åtaganden enligt avtal (artikel 21.6.e) kan medlemsstaten hänskjuta frågan till Esma 
  
 6  
 Enligt artikel 21.6 tredje stycket ska kommissionen i genomförandeåtgärder ange vilka regleringar m.m. som ska anses motsvara  
 EU-rättens. 
  
 398 
  
 SOU 2012:67 
  
 Förvaringsinstitut 
  
 (artikel 21.6 andra stycket). Esma kan då, efter att ha försökt få myndigheterna att komma överens, fatta beslut i frågan som är bindande för myndigheterna och marknadsaktörerna. 
  
 7 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 Följande villkor ska vid varje tidpunkt vara uppfyllda när ett förvaringsinstitut som är etablerat i ett tredjeland utses: 
  
 1. 
  
 De behöriga myndigheterna i de länder där andelar eller aktier i den icke  
  
 EES-baserade 
 AIF-fonden 
  är avsedda att mark- nadsföras och de behöriga myndigheterna (om dessa inte finns bland de förstnämnda) i  
 AIF-förvaltarens 
  hemland, har under- tecknat arrangemang för samarbete och informationsutbyte med förvaringsinstitutets behöriga myndigheter. 
  
 2. 
  
 Förvaringsinstitutet omfattas av effektiv reglering, inklusive minimikapitalkrav, och tillsyn av verksamheten som har samma verkan som unionsrätten och som tillämpas effektivt. 
  
 3. 
  
 Det tredjeland där förvaringsinstitutet är etablerat har inte förts upp på förteckningen över icke samarbetsvilliga länder och territorier av Reed. 
  
 4. 
  
 De länder inom EES där andelar eller aktier i den icke EES- baserade  
  
 AIF-fonden 
  är avsedda att marknadsföras och AIF- förvaltarens hemland (om denna inte finns bland de först- nämnda), har undertecknat en överenskommelse med det tredjeland där förvaringsinstitutet är etablerat vilken till fullo uppfyller normerna i artikel 26 i OECD:s modellavtal för skatter på inkomst och förmögenhet och säkerställer ett effek- tivt informationsutbyte i skatteärenden, inklusive eventuella multilaterala skatteavtal. 
  
 5. 
  
 Förvaringsinstitutet är enligt avtal ansvarigt gentemot AIF- fonden eller  
  
 AIF-fondens 
  investerare. 
 Bestämmelser motsvarande artikel  
 21.6.a–e 
  bör tas in i den nya lagen. 
  
 7  
 Se artikel 19 i  
 Esma-förordningen, 
  1095/2010. 
 399 
  
 Förvaringsinstitut 
  
 SOU 2012:67 
  
 10.4 
  
 Förvaringsinstitutets uppgifter beträffande fondernas penningflöden 
  
 Enligt artikel 21.7 har förvaringsinstitutet två huvuduppgifter av- seende fondernas pengar och penningflöden. Förvaringsinstitutet ska se till att fondens penningflöden övervakas på ett lämpligt sätt, särskilt att betalningar för fondandelar har mottagits. Förvarings- institutet ska också se till att alla pengar bokas på konton som tillhör fonden eller på konton öppnade i förvaringsinstitutets namn för fondens räkning. Om kontot öppnas i förvaringsinstitutets namn får förvaringsinstitutets eller kontohållarens pengar inte finnas på samma konto (artikel 21.7 andra stycket). 
 Konton för fonder får bara öppnas hos en centralbank, ett europeiskt kreditinstitut, en bank i tredjeland eller en annan enhet i det land där kontot behövs, förutsatt att den enheten är under- kastad en reglering och tillsyn som motsvarar den europeiska. Den reglering som avses ska motsvara principerna i artikel 16 i kom- missionens genomförandedirektiv till MiFID 2006/73/EG, dvs. kunders pengar ska hållas åtskilda från varandras och från enhetens pengar m.m. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 Förvaringsinstitutet ska se till att  
 AIF-fondens 
  pen- ningflöden övervakas korrekt. Institutet ska särskilt se till att 
  
 - 
  
 betalningar från investerare eller för investerares räkning i samband med teckning av andelar eller aktier i en  
  
 AIF-fond 
  har mottagits, och 
  
 - 
  
 likvida medel i  
  
 AIF-fonden 
  har bokförts på likvidkonton som öppnats i  
 AIF-fondens 
  namn, eller i  
 AIF-förvaltarens 
  namn för  
 AIF-fondens 
  räkning, eller i förvaringsinstitutets namn för  
 AIF-fondens 
  räkning. 
 Sådana likvidkonton ska öppnas hos 
  
 1. 
  
 en av de enheter som avses i artikel 18.1  
  
 a–c 
  i direktiv 2006/73/EG, eller 
  
 2. 
  
 någon annan enhet av samma slag, på relevanta marknader där likvidkonton krävs, förutsatt att enheten är föremål för 
  
 400 
  
 SOU 2012:67 
  
 Förvaringsinstitut 
  
 effektiv reglering av och tillsyn över verksamheten som har samma verkan som unionsrätten och som genomdrivs effek- tivt och i enlighet med principerna i artikel 16 i direktiv 2006/73/EG. 
 Om likvidkonton öppnas i förvaringsinstitutets namn för AIF- fondens räkning, ska inga likvida medel från en sådan enhet som avses i 1 och 2 (kontoföraren) och inga av förvaringsinstitutets egna likvida medel bokföras på sådana konton. 
 Förvaringsinstitutets uppgifter avseende fondernas penningflöden är en del av institutens skyldigheter när det gäller att förvara eller säkerställa äganderätten till fondernas tillgångar och övervaka verk- samheten i fonderna (se artikel 21.8 och artikel 21.9). I många fall kommer fondens konto att öppnas hos förvaringsinstitutet, och institutet kan då självt övervaka att betalningar för fondandelar kom- mit in. När fondens konto finns hos någon annan måste förvarings- institutet känna till det och åtminstone säkerställa att det finns till- räckliga rutiner och processer hos  
 AIF-förvaltaren 
  för t.ex. hante- ringen av köp och inlösen av andelar. 
 Även för svenska fonder kan det förekomma att det behövs konton i tredjeland för handel med finansiella instrument i det landet. Det kan t.ex. behövas ett konto för att ställa marginal- säkerheter vid handel med derivatinstrument. Ett sådant konto kan öppnas direkt i fondens namn. För att kunna fullgöra sina skyldig- heter att övervaka att fonden får betalt i tid (artikel 21.9.d) och att fondens tillgångar används på rätt sätt (artikel 21.9.e) måste för- varingsinstitutet säkerställa att institutet har tillgång till regelbunden redovisning av vad som har hänt på kontot. 
 Bestämmelser motsvarande artikel 21.7 bör föras in i den nya lagen. Någon definition av vad som avses med kreditinstitut i artikeln finns inte i  
 AIFM-direktivet. 
  När motsvarande regler av- seende värdepappersfonder genomfördes i svensk rätt infördes ingen särskild definition av kreditinstitut. 
  
 8  
  
 I förarbetena hänvisades i stället till reglerna om kapitaltäckning (då lagen [1994:2004] om kapital- täckning och stora exponeringar). Detsamma bör gälla för AIF- fonder, dvs. med kreditinstitut avses detsamma som i 1 kap. 3 § 12 lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora exponeringar: bank, kreditmarknadsföretag och Svenska skeppshypotekskassan. 
  
 8  
 Se prop. 2002/03:150 s.  
 206–207. 
  
 401 
  
 Förvaringsinstitut 
  
 SOU 2012:67 
  
 10.5 
  
 Förvaring av fondens tillgångar 
  
 De finansiella instrument som kan förvaras i depå ska förvaras i depå hos förvaringsinstitutet. Det rör sig främst om sådana finan- siella instrument som kan registreras på ett konto för finansiella instrument, t.ex. värdepapper som kontoförs i avstämningsregister hos en central värdepappersförvarare enligt lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument. Det kan också vara fråga om sådana instrument som fysiskt kan levereras till förvaringsinsti- tutet, se artikel 21.8.a(i). Vilka finansiella instrument som ska för- varas i depå preciseras i kommissionens förslag till genomförande- förordning. Sådana finansiella instrument ska förvaras i en separat depå för fondens räkning, antingen en depå öppnad i fondens namn eller en depå öppnad i förvaltarens namn för fondens räkning. För depån ska principerna i artikel 16 i kommissionens genomförande- direktiv till MiFID 2006/73/EG gälla, innebärande bl.a. att fondens tillgångar ska hållas åtskilda från andras och att det måste finnas en tillförlitlig redovisning. 
 När det gäller andra tillgångar än sådana som ska förvaras i depå ska förvaringsinstitutet kontrollera att fonden, eller förvaltaren för fondens räkning, äger tillgångarna. Förvaringsinstitutet ska föra ett register över dessa tillgångar. Bedömningen av äganderätten ska göras med utgångspunkt i information eller dokumentation som förvar- ingsinstitutet har fått från fonden eller förvaltaren eller externa bevis, om det finns sådana. Förvaringsinstitutet ska hålla registret uppdaterat. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
  
 AIF-fondens 
  tillgångar, eller tillgångarna hos den AIF- förvaltare som agerar för  
 AIF-fondens 
  räkning, ska anförtros förvaringsinstitutet för förvaring enligt följande. 
 1. Finansiella instrument som kan depåförvaras: 
  
 a) 
  
 Förvaringsinstitutet ska depåförvara alla finansiella instrument som kan registreras på ett konto för finansiella instrument som öppnats hos förvaringsinstitutet och alla finansiella in- strument som kan levereras fysiskt till förvaringsinstitutet. 
  
 b) 
  
 Förvaringsinstitutet ska för detta ändamål se till att alla de finansiella instrument, som kan registreras på konton för 
  
 402 
  
 SOU 2012:67 
  
 Förvaringsinstitut 
  
 finansiella instrument som öppnats hos förvaringsinstitutet, registreras på separata konton i enlighet med principerna i artikel 16 i direktiv 2006/73/EG, och öppnas i  
 AIF-fondens 
  namn eller i  
 AIF-förvaltarens 
  namn för  
 AIF-fondens 
  räk- ning, så att de vid varje tidpunkt tydligt kan identifieras som tillhörande  
 AIF-fonden 
  i enlighet med tillämplig lagstiftning. 
 2. Övriga tillgångar: 
  
 a) 
  
 Förvaringsinstitutet ska kontrollera att  
  
 AIF-fonden, 
  eller den  
 AIF-förvaltare 
  som agerar för  
 AIF-fondens 
  räkning, äger dessa tillgångar och ska föra ett register över de tillgångar i fråga om vilka det förvissat sig om att  
 AIF-fonden, 
  eller AIF- förvaltaren för  
 AIF-fondens 
  räkning, innehar äganderätten till sådana tillgångar. 
  
 b) 
  
 Bedömningen av huruvida  
  
 AIF-fonden, 
  eller den  
 AIF-för- 
  valtare som agerar för  
 AIF-fondens 
  räkning, innehar ägande- rätten ska bygga på uppgifter eller handlingar från  
 AIF-fon- 
  den eller  
 AIF-förvaltaren 
  och externa bevis, om sådana finns. 
  
 c) 
  
 Förvaringsinstitutet ska hålla sitt register uppdaterat. 
  
 Bestämmelser motsvarande artikel 21.8 bör föras in i den nya lagen. Kraven på att ha ett förvaringsinstitut gäller samtliga  
 AIF-fonder, 
  även de som investerar i andra tillgångar än finansiella instrument. I de fallen blir det i första hand förvaringsinstitutets uppgift att kontrollera äganderätten, se skäl 33 i  
 AIFM-direktivet. 
  Bestäm- melsen kommer att kompletteras av kommissionens genomförande- förordning. Det kommer därför i lagen närmast att vara fråga om en portalparagraf som anger de yttre ramarna för förvaringsinsti- tutets uppgifter att förvara tillgångar eller kontrollera äganderätten. Detaljreglerna för vilka tillgångar som ska förvaras och vad för- varingsinstitutet mer konkret ska göra kommer att följa av genom- förandeförordningen. 
 För specialfonder gäller i dag att förvaringsinstitutet ska ta emot och förvara fondens tillgångar, 3 kap. 2 § andra stycket LIF. Till skillnad från i  
 AIFM-direktivet 
  saknas reglering av förvarings- institutets uppgifter i de fall där tillgångar i fonden rent faktiskt inte kan förvaras av förvaringsinstitutet. En fond som med stöd av 5 kap. 12 § andra stycket LIF placerar i  
 OTC-derivat 
  kan knappast förvara den egendomen hos sitt förvaringsinstitut.  
 OTC-kontraktet 
  
 403 
  
 Förvaringsinstitut 
  
 SOU 2012:67 
  
 är ett avtal mellan två parter som ger parterna (inte innehavaren av det papper kontraktet eventuellt är skrivet på) vissa rättigheter och skyldigheter. Mer relevant vore att förvaringsinstitutet i dessa fall kontrollerade att rättigheterna och skyldigheterna verkligen till- kom fonden, dvs. det som följer av artikel 21.8.b i  
 AIFM-direk- 
  tivet. Regleringen i direktivet är således bättre anpassad till de verk- liga förhållandena och även specialfonderna bör omfattas av dessa regler. Någon särreglering i förhållande till specialfonderna behövs därför inte. 
  
 10.6 
  
 Förvaringsinstitutets kontrollerande funktion 
  
 Utöver att förvara eller kontrollera äganderätten till fondens till- gångar har förvaringsinstitutet en kontrollerande funktion enligt artikel 21.9. 
 Förvaringsinstitutet ska se till att köp och inlösen av fondandelar sker i enlighet med lag och fondbestämmelser/bolagsordning. Detta innebär att förvaringsinstitutet ska kontrollera att det finns fungerande processer för hanteringen hos fonden eller förvaltaren, inte att förvaringsinstitutet självt ska hantera köp och inlösen. 
 Förvaringsinstitutet ska också säkerställa att värderingen av fond- andelarna sker i enlighet med lag och fondbestämmelser/bolags- ordning. Även här är det i första hand fråga om att kontrollera att de arrangemang och rutiner som finns hos förvaltaren är tillräck- liga, inte att förvaringsinstitutet självt ska värdera andelarna. 
 Förvaringsinstitutet har enligt artikel 21.9.c också en skyldighet att genomföra instruktioner från förvaltaren såvida inte dessa strider mot lag eller fondbestämmelser/bolagsordning. Av kommissionens förslag till genomförandeförordning framgår att bestämmelsen är något bakvänt formulerad i förhållande till syftet. Vad det handlar om är att kontrollera att de åtgärder som vidtas på förvaltarens upp- drag inte strider mot lag och fondbestämmelser/bolagsordning, t.ex. att en investering inte strider mot fondens placeringsrestriktioner. 
 Enligt artikel 21.9.d ska förvaringsinstitutet säkerställa att er- sättningar till fonden vid transaktioner betalas i tid och enligt arti- kel 21.9.e säkerställa att fondens avkastning är rätt beräknad och används i enlighet med lag och fondbestämmelser/bolagsordning. 
 404 
  
 SOU 2012:67 
  
 Förvaringsinstitut 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 Förvaringsinstitutet ska 
  
 1. 
  
 se till att försäljning, emission, återköp, inlösen och makule- ring av andelar eller aktier i  
  
 AIF-fonder 
  genomförs i enlighet med tillämplig nationell lagstiftning och  
 AIF-fondens 
  fond- bestämmelser eller bolagsordning, 
  
 2. 
  
 se till att värdet av andelarna eller aktierna i  
  
 AIF-fonden 
  be- räknas i enlighet med tillämplig nationell lagstiftning och  
 AIF-fondens 
  fondbestämmelser eller bolagsordning, 
  
 3. 
  
 genomföra  
  
 AIF-förvaltarens 
  instruktioner, såvida inte dessa strider mot tillämplig nationell lagstiftning eller  
 AIF-fondens 
  fondbestämmelser eller bolagsordning, 
  
 4. 
  
 se till att ersättningar för transaktioner som berör en AIF- fonds tillgångar inbetalas till  
  
 AIF-fonden 
  inom sedvanliga tidsfrister, och 
  
 5. 
  
 se till att en  
  
 AIF-fonds 
  intäkter används i enlighet med tillämplig nationell lagstiftning och  
 AIF-fondens 
  fondbestäm- melser eller bolagsordning. 
 Bestämmelser motsvarande artikel 21.9 bör föras in i den nya lagen. Liksom andra bestämmelser beträffande förvaringsinstitutets upp- gifter kommer det i lagen närmast att vara fråga om en portalpara- graf som anger de yttre ramarna. Detaljreglerna för hur olika upp- gifter ska utföras mer konkret följer av kommissionens kommande genomförandeförordning. 
 För specialfonder finns bestämmelser om förvaringsinstitutets uppgifter i dag i 3 kap. 2 § andra stycket LIF. Bestämmelserna i LIF motsvarar i stort sett artikel 21.9 i  
 AIFM-direktivet. 
  Några särregler för specialfonderna behövs därför inte. 
  
 10.7 
  
 Skyldigheten att agera i fondens och andelsägarnas intresse 
  
 Både  
 AIF-förvaltaren 
  och förvaringsinstitutet ska agera hederligt, rättvist, professionellt, oberoende och i fondens och investerarnas intresse, artikel 21.10 första stycket i  
 AIFM-direktivet. 
  Enligt andra 
 405 
  
 Förvaringsinstitut 
  
 SOU 2012:67 
  
 stycket i samma artikel ska förvaringsinstitutet inte utföra verk- samhet för fondens eller förvaltarens räkning som kan innebära intressekonflikter mellan investerarna, fonden eller förvaltaren å den ena sidan och förvaringsinstitutet å den andra sidan, om inte förvaringsinstitutsverksamheten är separerad från annan verksam- het där intressekonflikter kan uppstå. Potentiella intressekonflikter ska också identifieras, hanteras, övervakas och redovisas för inve- sterarna. Enligt tredje stycket i artikel 21.10 får förvaringsinstitutet inte använda fondens tillgångar utan samtycke från fonden eller förvaltaren för fondens räkning. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
  
 AIF-förvaltaren 
  och förvaringsinstitutet ska utföra sina respektive uppgifter hederligt, rättvist, professionellt, oberoende och i  
 AIF-fondens 
  och dess investerares intresse. 
 Ett förvaringsinstitut får inte utföra verksamhet avseende  
 AIF-fonden 
  eller den  
 AIF-förvaltare 
  som agerar för  
 AIF-fondens 
  räkning, som kan skapa intressekonflikter mellan  
 AIF-fonden, 
 AIF-fondens 
  investerare,  
 AIF-förvaltaren 
  och förvaringsinsti- tutet, såvida inte förvaringsinstitutet håller utförandet av sina förvaringsinstitutsuppgifter funktionellt och hierarkiskt åtskilda från oförenliga uppgifter, samtidigt som eventuella intressekon- flikter korrekt identifieras, hanteras, övervakas och redovisas för  
 AIF-fondens 
  investerare. 
 Förvaringsinstitutet får inte utan förhandsgodkännande av  
 AIF-fonden, 
  eller den  
 AIF-förvaltare 
  som agerar för  
 AIF-fondens 
  räkning, förfoga över fondens tillgångar. 
 Sundhetsregler motsvarande artikel 21.10 första stycket i AIFM- direktivet om att agera hederligt, rättvist och professionellt och i kundernas/investerarnas intressen finns även i annan lagstiftning på värdepappersområdet, se t.ex. artikel 14.1.a i  
 UCITS-direktivet 
  och artikel 19.1 i MiFID, som har genomförts i svensk rätt genom para- grafer med motsvarande lydelser i LIF (4 kap. 2 § tredje stycket) respektive lagen om värdepappersmarknaden (8 kap. 1 §). 
 På samma sätt bör artikel 21.10 första stycket i  
 AIFM-direktivet 
  genomföras, dvs. genom en paragraf i den nya lagen med motsvarande lydelse. 
 406 
  
 SOU 2012:67 
  
 Förvaringsinstitut 
  
 Andra stycket i artikel 21.10 preciserar förvaringsinstitutets generella skyldighet att agera i investerarnas intresse på så sätt att verksamheten som förvaringsinstitut ska hållas åtskild från annan verksamhet som kan innebära intressekonflikter. Om förvarings- institutet är ett värdepappersinstitut skulle det kunna vara fråga om handel med värdepapper för egen och kunders räkning, rådgivning och kapitalförvaltning. I dessa verksamheter skulle information om fondernas innehav och affärer kunna användas för att otillbörligt gynna andra kunder eller institutet självt. Att fullgöra funktionen som extern värderare enligt artikel 19.4.a kan innebära en intresse- konflikt, främst i förhållande till förvaringsinstitutets kontrollerande funktioner. Sådan verksamhet ska därför enligt artikel 19.4 andra stycket hållas åtskild från verksamhet som förvaringsinstitut. Arti- kel 20.1 andra stycket bör genomföras genom att en bestämmelse med motsvarande lydelse tas in i den nya lagen. I samma bestäm- melse bör kravet på åtskillnad mellan värderingsfunktion och förvaringsinstitutsfunktion finnas. 
 Reglerna i  
 AIFM-direktivet 
  på detta område motsvarar, och går längre, än dagens regler för specialfonder. Någon särskild reglering för dessa behövs därför inte. 
  
 10.8 
  
 Delegering av förvaringsinstitutsfunktioner 
  
 Förvaringsinstitutet får delegera själva förvaringen och kontrollen av äganderätten samt förandet av register, dvs. uppgifterna enligt artikel 21.8 i  
 AIFM-direktivet, 
  till en tredje part under vissa villkor. Uppgifterna att kontrollera pennigflöden, köp och inlösen, värdering m.m. enligt artikel 21.7 och artikel 21.9 får dock inte delegeras vidare, se artikel 21.11 första stycket. Supportuppgifter som är kopp- lade till kontrollen, såsom administrativa och tekniska funktioner, omfattas dock inte av begränsningarna och kraven i direktivet, se skäl 42. Likaså framgår av artikel 21.11 sista stycket att det inte innebär delegering att utnyttja clearing- och settlementtjänster. 
 För att delegering ska vara tillåten får för det första delegeringen inte ske i syfte att kringgå kraven i  
 AIFM-direktivet 
  (artikel 21.11.a). Förvaringsinstitutet ska också kunna visa att det finns objektiva skäl för delegeringen (artikel 21.11.b). Vidare krävs att förvarings- institutet handlar med vederbörlig skicklighet, aktsamhet och om- sorg både vid valet av uppdragstagare och i den efterföljande över- synen och kontrollen av uppdragstagaren (artikel 21.11.c). 
 407 
  
 Förvaringsinstitut 
  
 SOU 2012:67 
  
 Förvaringsinstitutet måste också se till att uppdragstagaren uppfyller vissa krav enligt artikel 21.11.d  
 (i)–(v). 
  Uppdragstagaren ska ha de strukturer och den sakkunskap som krävs för att kunna hantera de tillgångar som uppdragstagaren ska förvara. När det är fråga om förvaring av finansiella instrument enligt artikel 21.8. a ska uppdragstagaren stå under effektiv reglering, inklusive minimi- kapitalkrav, och tillsyn samt omfattas av regelbunden extern gransk- ning för att säkerställa att denne har de finansiella instrumenten i sin besittning. Uppdragstagaren ska också hålla de tillgångar som innehas av förvaringsinstitutets kunder åtskilda från sina egna tillgångar och från förvaringsinstitutets tillgångar så att de vid varje tidpunkt tydligt kan identifieras som tillgångar som tillhör ett visst förvaringsinstituts kunder. Uppdragstagaren får, liksom förvarings- institutet självt, inte använda tillgångarna utan fondens, eller för- valtarens för fondens räkning, förhandsgodkännande och efter an- mälan till förvaringsinstitutet. Uppdragstagaren ska också uppfylla de allmänna skyldigheterna enligt artikel 21.8 och artikel 21.10, bl.a. att agera hederligt, rättvist och professionellt och hantera intresse- konflikter. 
 Från kravet på att uppdragstagaren ska stå under viss reglering och tillsyn finns en undantagsregel, om det i en viss jurisdiktion krävs att finansiella instrument förvaras inom jurisdiktionen och det inte finns någon som uppfyller dessa krav. I sådana fall får för- varingsinstitutet använda en sådan uppdragstagare, om fondens inve- sterare informeras om förhållandet och förvaringsinstitutet har instruerats av fonden eller förvaltaren för fondens räkning om att delegation ska ske, se artikel 21.11 tredje stycket. 
 En uppdragstagare som har fått uppgifter delegerade till sig får i sin tur delegera vidare på samma villkor som gäller för förvarings- institutets delegation. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 Förvaringsinstitutet får inte delegera andra funktioner än förvaring och kontroll av äganderätten till tredje part. 
 Förvaringsinstitutet får delegera funktioner till tredje part, endast om vissa i lagen angivna villkor är uppfyllda, t.ex. att delegeringen inte får ske i avsikt att kringgå lagkraven och att det finns ett objektivt skäl till delegeringen. 
 408 
  
 SOU 2012:67 
  
 Förvaringsinstitut 
  
 En tredje part får i sin tur vidaredelegera dessa funktioner, förutsatt att samma krav är uppfyllda. 
 Tillhandahållande av tjänster i den mening som avses i direk- tiv 98/26/EG genom värdepappersavvecklingssystem enligt det direktivet, eller tillhandahållande av liknande tjänster från värde- pappersavvecklingssystem i tredjeland, ska inte anses vara en delegering av depåförvaringsfunktioner. 
 Bestämmelser som motsvarar artikel 21.11 bör tas in i den nya lagen. De uppgifter som får delegeras är förvaringen och kontrollen av äganderätten, samt de uppgifter som är förknippade med denna verksamhet, t.ex. kontrollen av externa bevis för äganderätten och registerföring. 
 För specialfonder finns i dag en begränsad reglering av möjlig- heterna att delegera uppgifter. Enligt 3 kap. 2 § sista stycket LIF får ett förvaringsinstitut låta ett utländskt förvaringsinstitut förvara utländska finansiella instrument. Bestämmelsen har tidigare tolkats så att det inte var möjligt att delegera förvaringsinstitutets upp- gifter till ett annat svenskt institut. 
  
 9  
  
 Av artikel 22.2 i  
 UCITS-direk- 
  tivet framgår indirekt att åtminstone själva förvaringsverksamheten kan delegeras till tredje part. 
  
 10  
  
 Detta måste numera anses gälla även svenska förvaringsinstitut, åtminstone avseende  
 UCITS-fonder. 
  Den svenska regleringen är således behäftad med en viss osäkerhet beträffande specialfonder. Även vid en restriktiv tolkning, dvs. att delegering endast är tillåten beträffande utländska finansiella instru- ment, saknas det bestämmelser om de villkor som enligt AIFM- direktivet ska ställas på uppdragstagaren. De regler som ska gälla för  
 AIF-fonder 
  i allmänhet bör därför gälla även för specialfonder. 
  
 10.9 
  
 Förvaringsinstitutets ansvar 
  
 Förvaringsinstitutet ska enligt artikel 21.12 i  
 AIFM-direktivet 
  vara ansvarigt för förluster av finansiella instrument som förvaras av förvaringsinstitutet eller en tredje part som förvaringen har dele- gerats till. Om finansiella instrument har gått förlorade ska för- varingsinstitutet, utan onödigt dröjsmål, återlämna finansiella instru- ment av identisk typ eller motsvarande belopp i pengar till fonden 
  
 9 
  
 Se SOU 2002:104 s. 47. 
  
 10 
  
 Av artikeln framgår att förvaringsinstitutets ansvar gäller oberoende av om förvaringen har delegerats till en tredje part. 
  
 409 
  
 Förvaringsinstitut 
  
 SOU 2012:67 
  
 eller förvaltaren för fondens räkning. Vad som avses med förlorade specificeras i förslag till kommissionens förslag till genomförande- förordning. Med förlorade avses i förslaget t.ex. att fonden har förlorat äganderätten till instrumenten, antingen för att instrumen- ten aldrig har existerat eller har upphört att existera. Det kan också vara fråga om att fonden permanent inte kan sälja instrumenten. Om ett finansiellt instrument har upphört att existera för att det har ersatts av ett annat, t.ex. genom en bolagshändelse, är det dock inte fråga om en förlust av instrumentet. 
 Förvaringsinstitutet undgår ansvar om institutet kan visa att förlusten har berott på en yttre händelse utanför dess rimliga kontroll och vilkas konsekvenser hade varit omöjliga att avvärja trots alla rimliga ansträngningar att göra så, se artikel 21.12 andra stycket. Vad som ska förstås med sådana yttre händelser preci- seras i kommissionen förslag till genomförandeförordning. Där fram- går att det inte får vara fråga om handlingar eller underlåtenhet från förvaringsinstitutets sida utan t.ex. en myndighets beslut, och det ska vara fråga om händelser som inte hade kunnat förhindras med rimliga ansträngningar. 
 När det gäller andra skador än förluster av finansiella instrument ska förvaringsinstitutet enligt artikel 21.12 tredje stycket i AIFM- direktivet, vara ansvarigt för skador orsakade av att förvaringsinsti- tutet uppsåtligen eller till följd av oaktsamhet inte har uppfyllt sina skyldigheter enligt direktivet. 
 Förvaringsinstitutets ansvar ska enligt huvudregeln i artikel 21.13 första stycket, inte påverkas av eventuell delegation av uppdraget. Förvaringsinstitutet kan dock enligt artikel 21.13 andra stycket befrias från ansvar för tredje parts handlande om institutet kan visa 
  
 att kraven för delegering enligt artikel 21.11 andra stycket har uppfyllts, 
  
 att det finns ett skriftligt avtal enligt vilket förvaringsinstitutets ansvar har överförts till uppdragstagaren på så sätt att fonden kan rikta sina ersättningskrav direkt mot den tredje parten (själv, genom förvaltaren eller genom förvaringsinstitutet), och 
  
 att det finns ett skriftligt avtal mellan förvaringsinstitutet och fonden, eller förvaltaren för fondens räkning, som uttryckligen tillåter ansvarsbefrielse och fastställer objektiva skäl för det. 
  
 410 
  
 SOU 2012:67 
  
 Förvaringsinstitut 
  
 Beträffande den sista punkten så preciseras i kommissionens förslag till genomförandeförordning vad som avses med objektiva skäl för ansvarsbefrielse. Det kan t.ex. vara fråga om att det av legala skäl krävs att en uppdragstagare anlitas för förvaring av finan- siella instrument i en viss jurisdiktion. 
 När det är fråga om en uppdragstagare i ett tredjeland och de enda möjliga uppdragstagarna är enheter som inte uppfyller kraven på att stå under effektiv tillsyn m.m., se artikel 21.11.d (ii), krävs för förvaringsinstitutets ansvarsbefrielse att 
  
 fondens fondbestämmelser eller bolagsordning uttryckligen tillåter en sådan ansvarsbefrielse, 
  
 investerarna, innan de har investerat i fonden, har informerats om ansvarsbefrielsen och skälen för den, 
  
 fonden, eller förvaltaren för fondens räkning, har instruerat för- varingsinstitutet att anlita en sådan uppdragstagare i tredjeland, 
  
 det finns ett skriftligt avtal mellan förvaringsinstitutet och fonden/förvaltaren för fondens räkning som uttryckligen tillåter ansvarsbefrielse, och 
  
 det finns ett skriftligt avtal enligt vilket förvaringsinstitutets an- svar har överförts till uppdragstagaren på så sätt att fonden kan rikta sina ersättningskrav direkt mot den tredje parten (själv, genom förvaltaren eller genom förvaringsinstitutet). 
  
 När det i artikel  
 21.12–21.14 
  talas om förvaringsinstitutets ansvar mot fonden/investerarna kan detta åberopas antingen av fonden eller av förvaltaren för fondens räkning beroende på rättsförhåll- andet mellan förvaringsinstitut, förvaltare och fond, se artikel 21.15. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 Förvaringsinstitutet är ansvarigt gentemot  
 AIF-fonden 
  eller  
 AIF-fondens 
  investerare, om förvaringsinstitutet, eller en tredje part till vilken depåförvaringen delegerats, förlorat finan- siella instrument som depåförvaras. 
 Vid förlust av ett finansiellt instrument som depåförvaras ska förvaringsinstitutet utan onödigt dröjsmål återlämna ett finan- siellt instrument av identisk typ eller motsvarande belopp till  
 AIF-fonden 
  eller till den  
 AIF-förvaltare 
  som agerar för AIF- 
 411 
  
 Förvaringsinstitut 
  
 SOU 2012:67 
  
 fondens räkning. Förvaringsinstitutet ska inte hållas ansvarigt om det kan visa att förlusten är följden av en yttre händelse utanför institutets rimliga kontroll och vilkas konsekvenser det hade varit omöjligt att avvärja trots alla rimliga ansträngningar att göra så. 
 Förvaringsinstitutet ska gentemot  
 AIF-fonden 
  eller dess in- vesterare vara ansvarigt för övriga förluster som dessa åsamkas till följd av att förvaringsinstitutet uppsåtligen eller till följd av oaktsamhet brustit i fullgörandet av sina skyldigheter enligt den nya lagen. 
 En delegering ska inte påverka förvaringsinstitutets ansvar. Förvaringsinstitutet kan, när det gäller förlust av finansiella 
 instrument som depåförvaras av en tredje part, befrias från an- svar under vissa i lagen angivna förutsättningar. 
 Om lagstiftningen i ett tredjeland kräver att vissa finansiella instrument depåförvaras av en lokal enhet och det inte finns någon lokal enhet som uppfyller kraven på att stå under effektiv tillsyn och regelbunden granskning, kan förvaringsinstitutet befrias från ansvar förutsatt att ett antal i den nya lagen angivna krav är upp- fyllda, t.ex. att den berörda  
 AIF-fondens 
  fondbestämmelser eller bolagsordning uttryckligen tillåter en sådan ansvarsbefrielse och att investerarna har informerats om ansvarsbefrielsen och skälen för den. 
 Förvaringsinstitutets ansvar kan åberopas antingen direkt av  
 AIF-fonden 
  eller indirekt via  
 AIF-förvaltaren, 
  beroende på hur rättsförhållandet mellan förvaringsinstitutet,  
 AIF-förvaltaren 
  och investerarna är utformat. 
 För specialfonder ska dagens regler behållas oförändrade, dvs. förvaringsinstitutet är ansvarigt oberoende av fel eller försum- melse för skador som andelsägare tillfogats genom förvarings- institutets överträdelser av lagen eller fondbestämmelserna. 
 Bestämmelser motsvarande artikel  
 21.12–21.15 
  bör tas in i den nya lagen. 
 För specialfonder finns i dag en bestämmelse om förvarings- institutets skadeståndsansvar i 2 kap. 21 § andra stycket LIF. Enligt bestämmelsen ska förvaringsinstitutet ersätta fondandelsägare och fondbolag för skador som de har tillfogats genom att förvarings- institutet har överträtt LIF eller fondbestämmelserna. Enligt för- arbetena är förvaringsinstitutet skadeståndsskyldigt oberoende av fel eller försummelse om det överträder lagen eller fondbestäm- 
 412 
  
 SOU 2012:67 
  
 Förvaringsinstitut 
  
 melser. 
  
 11  
  
 Den svenska bestämmelsen går längre än  
 AIFM-direk- 
  tivet, särskilt vad gäller ansvaret för annat än just förvaringen av finansiella instrument, där förvaringsinstitutet enligt artikel 21.12 tredje stycket i  
 AIFM-direktivet 
  ansvarar för skada på grund av vårdslöshet och uppsåt. Att införa motsvarande regel för förvarings- institut för specialfonder skulle innebära en viss försämring av kundskyddet. En andelsägare har hittills kunnat grunda ett skade- ståndsanspråk på överträdelse av LIF eller fondbestämmelser. Med en ändring till ett culpaansvar skulle andelsägare därutöver få åbe- rops- och bevisbördan för förvaringsinstitutets uppsåt eller oakt- samhet. 
 Förvaringsinstitutets uppgifter enligt  
 AIFM-direktivet 
  kommer dock att preciseras i förhållande till förvaringsinstitutets skyldig- heter enligt gällande svensk rätt. Ett förvaringsinstitut ska t.ex. kontrollera äganderätten avseende vissa tillgångar, se artikel 21.8.b. Man skulle kunna hävda att en lösning som innebär att vi behåller dagens ansvarsbestämmelse i praktiken skulle innebära en skärp- ning på så sätt att förvaringsinstituten fortfarande skulle ha samma ansvar men för fler och annorlunda skyldigheter än i dag. I sak innebär dock  
 AIFM-direktivets 
  beskrivningar av förvaringsinsti- tutens uppgifter en verklighetsanpassning och precisering snarare än en utvidgning och skärpning av skyldigheterna. Direktivet anger t.ex. vad institutet ska göra avseende tillgångar som faktiskt inte kan förvaras. Enligt gällande rätt ska tillgångarna helt enkelt för- varas, oavsett om det faktiskt går. Begreppet förvara har således hittills behövt förstås som att faktiskt förvara tillgångarna i vissa fall och vidta vissa, icke närmare angivna, åtgärder för att kon- trollera tillgångarna i andra fall. Med utgångspunkten att förvar- ingsinstitutets uppgifter snarare preciseras än utvidgas innebär det inte en skärpning av förvaringsinstitutets ansvar att behålla dagens skadeståndsregler. 
 För förvaringsfrågorna är ansvaret enligt  
 AIFM-direktivet 
  när- mast att betrakta som ett kontrollansvar, dvs. förvaringsinstitutet ansvarar om institutet inte kan visa att förlusten har berott på en yttre händelse utanför institutets kontroll. Vad som avses med yttre händelser och vad som krävs för att händelsen ska anses ligga utanför institutets kontroll preciseras i kommissionens förslag till genomförandeförordning. Kontrollansvaret enligt  
 AIFM-direktivet 
  och ansvaret för överträdelser av LIF eller fondbestämmelserna en- 
  
 11  
 Se prop. 1989/90:153 s. 76. 
 413 
  
 Förvaringsinstitut 
  
 SOU 2012:67 
  
 ligt svensk rätt behöver dock i praktiken i många fall inte innebära någon större skillnad. Att finansiella instrument gått förlorade på grund av naturkatastrof, upplopp eller en statlig myndighets beslut tas upp i förslaget till genomförandeförordning, som exempel på yttre händelser som faller utanför kontrollansvaret. Motsvarande händelser kan knappast betraktas som förvaringsinstitutets över- trädelser av LIF vid bedömningen av skadeståndsansvaret enligt 1 kap. 21 § LIF. 
 Vidare kan förvaringsinstitutet enligt  
 AIFM-direktivet 
  överföra ansvaret till en tredje part under vissa förutsättningar, se artikel 21.13 andra stycket och artikel 21.14. Om det skulle innebära en för- sämring eller inte av kundskyddet att införa en sådan möjlighet för förvaringsinstitut för specialfonder kan diskuteras. Mot bakgrund av förarbetsuttalandena om att ansvaret är oberoende av fel eller försummelse, 
  
 12  
  
 kan man hävda att det skulle bli en försämring. En andelsägare i en svensk specialfond som i dag kan rikta sina skade- ståndsanspråk mot en svensk bank skulle med en sådan lösning kunna bli tvungen att rikta sina anspråk mot ett utländskt institut. Det har dock i andra sammanhang uttalats att förvaringsinstitutets ansvar i förhållande till uppdragstagare kan begränsas till ett akt- samhetskrav, dvs. förvaringsinstitutets ansvar är att iaktta normal aktsamhet vid valet av uppdragstagare. 
  
 13  
  
 Bestämmelserna om för- varingsinstitut kommer i och med genomförandet av  
 AIFM-direk- 
  tivet att vara en del av genomförandet av direktivet. Även om an- svarsreglerna, som utredningen föreslår, behålls oförändrade ska de tolkas direktivkonformt och lägre krav än de som ställs i direktivet är inte tillåtna. Det blir slutligen en fråga för rättstillämpningen, men enligt utredningens uppfattning innebär det i sämsta fall, från investerarens synvinkel, att förvaringsinstitutets ansvar måste ligga på samma nivå som  
 AIFM-direktivet. 
  
 10.10 
  
 Förvaringsinstitutets skyldighet att lämna information till tillsynsmyndigheten 
  
 Enligt artikel 21.16 ska förvaringsinstitutet till sin behöriga myn- dighet lämna information som förvaringsinstitutet har fått i sin egen- skap av förvaringsinstitut, dvs. information om fonden och för- valtaren, som myndigheten behöver i tillsynen över fonden eller 
  
 12 
  
 Prop. 1989/90:153 s. 76. 
  
 13 
  
 Se t.ex. SOU 2002:105 s. 72. 
  
 414 
  
 SOU 2012:67 
  
 Förvaringsinstitut 
  
 förvaltaren. Om den behöriga myndigheten för förvaringsinstitutet är en annan än för fonden/förvaltaren (t.ex. om förvaltaren och förvaringsinstitutet finns i olika länder) ska förvaringsinstitutets myndighet lämna informationen vidare till den behöriga myndig- heten för fonden eller förvaltaren. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 Förvaringsinstitut som står under Finansinspektionens tillsyn ska på begäran av Finansinspektionen lämna inspektionen all information som institutet har fått vid utförandet av sina upp- gifter och som  
 AIF-fondens 
  och  
 AIF-förvaltarens 
  behöriga myn- digheter kan behöva. Finansinspektionen ska utan dröjsmål dela den mottagna informationen med  
 AIF-fondens 
  och  
 AIF-för- 
  valtarens behöriga myndigheter. 
 Den som utövar tillsyn över ett förvaringsinstitut ska till Finansinspektionen lämna den information som behövs för att inspektionen ska kunna utöva tillsyn över  
 AIF-förvaltare 
  och  
 AIF-fonder. 
  
 Ett svenskt förvaringsinstitut kommer i de flesta fall att vara ett kreditinstitut eller ett värdepappersbolag, men i vissa fall kan det förkomma helt andra typer av förvaringsinstitut (se avsnitt 10.1). 
 Kreditinstitut och värdepappersbolag står under Finansinspek- tionens tillsyn och är skyldiga att lämna inspektionen de upplys- ningar som inspektionen begär, se 13 kap. 3 § lagen om bank och finansieringsrörelse och 23 kap. 2 § andra stycket lagen om värde- pappersmarknaden. Några ytterligare bestämmelser för att genom- föra just denna del av  
 AIFM-direktivet 
  skulle därför inte behövas. 
 Enligt 13 kap. 6 a § lagen om bank och finansieringsrörelse ska Finansinspektionen samarbeta och utbyta information med ut- ländska behöriga myndigheter i den utsträckning som följer av Sveriges medlemskap i Europeiska unionen. För förvaringsinstitut som är kreditinstitut kan man därför säga att det inte behövs några ytterligare regler för att genomföra artikel 21.12 i  
 AIFM-direktivet. 
  För förvaringsinstitut som är värdepappersbolag men inte kredit- institut är dock rättsläget något annorlunda. I 23 kap. 5 och 6 §§ lagen om värdepappersmarknaden är bestämmelserna om informa- tionsutbyte och samarbete med andra behöriga myndigheter begrän- 
 415 
  
 Förvaringsinstitut 
  
 SOU 2012:67 
  
 sade till vissa direktiv. Inspektionen ska t.ex. enligt 23 kap. 5 § lagen om värdepappersmarknaden utbyta information i den utsträckning som följer av MiFID och öppenhetsdirektivet. 
 Det skulle således vara möjligt att genomföra artikel 21.16 i  
 AIFM-direktivet 
  genom att endast införa en bestämmelse om att Finansinspektionen ska utbyta information enligt  
 AIFM-direktivet 
  med andra tillsynsmyndigheter om värdepappersbolag som är för- varingsinstitut. Nackdelen är dock att bestämmelserna om infor- mationsutbyte avseende  
 AIF-fonder 
  mellan företag och Finans- inspektionen och mellan inspektionen och utländska tillsynsmyn- digheter då skulle finnas i flera olika lagar. På grund av artik- larna  
 50–55 
  i  
 AIFM-direktivet 
  kommer det ändå att finnas en hel del bestämmelser om informationsutbyte m.m. i den nya lagen, se avsnitt 12.4. Det skulle underlätta för både Finansinspektionen och berörda företag om flertalet av de frågor som regleras i AIFM- direktivet fanns på ett och samma ställe. Därför bör artikel 21.16 genomföras så att bestämmelserna om förvaringsinstituts upplys- ningsskyldighet och Finansinspektionens samarbete med andra be- höriga myndigheter uttryckligen framgår av den nya lagen. 
 För vissa  
 AIF-fonder 
  kan det förekomma förvaringsinstitut som inte står under Finansinspektionens tillsyn. Detta gäller enligt artikel 21.3.c tredje stycket för fonder där andelsägarna inte har rätt att lösa in sina andelar förrän fem år efter investeringen och som investerar i tillgångar som inte ska förvaras i depå (dvs. andra till- gångar än finansiella instrument). För sådana fonder kan t.ex. notariatfunktioner, advokater, registratorer, m.fl. vara förvarings- institut, se skäl 34. Även denna typ av förvaringsinstitut måste dock lämna information som de har fått i sin egenskap av förvar- ingsinstitut. 
 En första fråga är vem som är den behöriga myndigheten för dessa förvaringsinstitut. Enligt artikel 4.1.g (iv) är den behöriga myndigheten i dessa fall den myndighet eller det officiella organ som har rätt att registrera eller utöva tillsyn över förvaringsinsti- tutet i fråga. Det innebär att t.ex. revisorsnämnden eller advokat- samfundet kan vara behörig myndighet. Bestämmelsen om vilka som kan vara förvaringsinstitut enligt artikel 21.3.c i  
 AIFM-direk- 
  tivet bör enligt utredningens förslag genomföras med en öppen definition på samma sätt som bestämmelsen i direktivet är utfor- mad, se avsnitt 10.1. Det innebär att det inte i förväg går att säga vilka som kan komma att utses till förvaringsinstitut. Det går därför inte heller att i förväg lägga fast vilka som är behöriga myndigheter för 
 416 
  
 SOU 2012:67 
  
 Förvaringsinstitut 
  
 dessa förvaringsinstitut, jfr artikel 44 första stycket i  
 AIFM-direk- 
  tivet. Om t.ex. en advokat utses till förvaringsinstitut får advokat- samfundet anses vara den behöriga myndigheten, vilket följer av 8 kap. 1 § rättegångsbalken. Några uttryckliga bestämmelser om vilka som är behöriga myndigheter för denna typ av förvarings- institut bör således inte tas in i den nya lagen. Däremot bör det tas in en bestämmelse som innebär att den som utövar tillsyn över ett förvaringsinstitut ska till Finansinspektionen lämna den information som behövs för att inspektionen ska kunna utöva tillsyn över AIF- förvaltare och  
 AIF-fonder. 
  Inspektionens rätt till information kan visserligen anses följa redan av den allmänna bestämmelsen i arti- kel 46.2.b. Den behöriga myndigheten har enligt den artikeln rätt att begära upplysningar från vilken person som helst med anknyt- ning till  
 AIF-förvaltarens 
  verksamhet eller  
 AIF-fonden. 
  Det kan dock vara lämpligt att för tydlighets skull samla bestämmelserna om informationsutbytet avseende förvaringsinstituten på ett och samma ställe i lagen. Någon bestämmelse om att denna typ av för- varingsinstitut ska lämna information till sin behöriga myndighet behöver inte tas in i lagen. Det är en förutsättning för att någon ska kunna godkännas som förvaringsinstitut att regler om informa- tionsutbyte mellan förvaringsinstitutet och institutets tillsynsmyn- dighet eller motsvarande är utformade så att inspektionen kan få den information som behövs. 
 En annan fråga är om informationsutbytet kan hindras av sekre- tessregler och tystnadsplikt enligt andra regelverk. En advokat har t.ex. tystnadsplikt avseende det som anförtrotts advokaten inom ramen för advokatverksamheten eller som advokaten i samband därmed fått kännedom om (2.2.1 Vägledande regler om god advokatsed). Och en revisor får inte obehörigen röja uppgifter som revisorn har fått i sin yrkesutövning (26 § revisorslagen [2001:883]). När det gäller revisorer och andra som har ett obe- hörighetsrekvisit i sina sekretessregler är det relativt oproblematiskt. Det kan knappast anses obehörigt att lämna uppgifter, direkt eller indirekt, till en myndighet som myndigheten har rätt till enligt bestämmelser i lag. 
  
 14  
  
 Möjligen är det mer komplicerat i förhållande till advokater. Uppdraget att vara förvaringsinstitut kan dock knappast anses vara ett förhållande mellan advokaten och en klient i advokat- verksamheten. Skyldigheten att agera i  
 AIF-fondens 
  och inve- sterarnas intressen enligt artikel 21.10 gäller även förvaringsinstitut 
  
 14  
 Se t.ex. beträffande obehörighetsrekvisitet i bestämmelsen om banksekretess i  
 Per-Ola 
  George, Banksekretess och annan finansiell sekretess, 2010, s. 110 ff. 
 417 
  
 Förvaringsinstitut 
  
 SOU 2012:67 
  
 som är advokater. Advokatens förvaringsinstitutsuppdrag är således inte ett uppdrag enbart mellan advokaten och klienten, utan en advokat som tar på sig ett sådant uppdrag kommer också enligt lag att ha vissa skyldigheter mot investerarna. Tystnadsplikten enligt advokatsamfundets regler borde därför inte hindra att advokaten lämnar uppgifter om fonden och förvaltaren till advokatsamfundet som sedan lämnar uppgifterna vidare till Finansinspektionen. Om det skulle finnas problem med informationslämnandet till inspek- tionen för något potentiellt förvaringsinstitut bör detta anses vara ett hinder mot att utse vederbörande till förvaringsinstitut. 
 418 
  
 11 
  
 Informationskrav och rapportering till behörig myndighet 
  
 11.1 
  
 Allmänt om informationskraven 
  
 Ett syfte med  
 AIFM-direktivet 
  är att öka transparensen för inve- sterare och behöriga myndigheter genom att ställa enhetliga krav på årsredovisning och annan information om  
 AIF-fonder. 
  Artik- larna 22 och 23 i  
 AIFM-direktivet 
  innehåller därför bestämmelser om att  
 AIF-förvaltare 
  ska tillhandahålla årsredovisning och annan information till investerare för de  
 AIF-fonder 
  som de förvaltar. Artikel 24 reglerar den information som en  
 AIF-förvaltare 
  ska rap- portera till den behöriga myndigheten. 
 Kraven i  
 AIFM-direktivet 
  är utformade för att kunna tillämpas på den heterogena grupp fonder som omfattas av direktivets defi- nition av  
 AIF-fond 
  och skiljer sig på ett flertal punkter från be- fintliga krav på rapportering och informationsgivning för investe- ringsfonder i gällande rätt. Informationskraven i LIF och tillhör- ande föreskrifter är utformade efter mönster i  
 UCITS-direktivet 
  och är därmed präglade av det direktivets placeringsregler samt behovet av konsumentskydd. Investerarskydd är som nämnts visser- ligen ett viktigt skäl även till informationskraven i  
 AIFM-direk- 
  tivet. Bestämmelserna i  
 AIFM-direktivet 
  är dock utformade med särskilt fokus på behovet av information om risk- och likviditets- hantering samt, vad avser rapporteringskraven till behöriga myn- digheter, behovet av att övervaka risker i det finansiella systemet. 
 I kapitel 7 har övergripande förslag lämnats på vad som bör gälla för  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs till olika typer av investerare. Enligt förslagen bör  
 AIF-fonder 
  som vänder sig till  
 icke-professio- 
  nella investerare omfattas av särskilda informationskrav. Vad avser specialfonder föreslås att vissa av de gällande informationskraven i 
 419 
  
 Informationskrav och rapportering till behörig myndighet 
  
 SOU 2012:67 
  
 LIF behålls för sådana specialfonder som enligt fondbestämmel- serna är öppna för investeringar från  
 icke-professionella 
  investe- rare. För övriga specialfonder föreslås att enbart informationsreg- lerna i den nya lagen ska gälla. 
  
 11.2 
  
 Regelbunden information 
  
 Bestämmelser om årsredovisning finns i artikel 22 i  
 AIFM-direk- 
  tivet. I artikel 23.4 och 23.5 finns krav på viss annan information som en  
 AIF-förvaltare 
  regelbundet ska lämna om  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  som förvaltaren förvaltar och sådana  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs inom EES. Bestämmelser om halvårsredogörelse, lik- nande dem som finns i  
 UCITS-direktivet, 
  saknas i  
 AIFM-direktivet. 
  
 11.2.1 
  
 Årsberättelse 
  
 Artikel 22.1 i  
 AIFM-direktivet 
  innehåller krav på att  
 AIF-för- 
  valtare ska tillhandahålla en årsredovisning för varje  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  som den förvaltar och för varje  
 AIF-fond 
  som den mark- nadsför inom EES.  
 AIF-fonder 
  som är baserade i tredjeland och som inte marknadsförs inom EES omfattas därmed inte av kravet. Årsredovisningen ska på begäran tillhandahållas investerarna senast sex månader efter räkenskapsårets utgång och göras tillgänglig för de behöriga myndigheterna i förvaltarens och  
 AIF-fondens 
  hem- medlemsstat. 
 Av artikel 22.2 framgår att årsredovisningen ska innehålla minst resultat- och balansräkningar, verksamhetsberättelse, information om ersättningar till  
 AIF-förvaltarens 
  personal, fördelat dels på fasta och rörliga ersättningar, dels på olika personalkategorier, samt information om den särskilda vinstandel (carried interest) 
  
 1  
  
 som fonden betalar ut. Årsredovisningen ska även innehålla information om väsentliga förändringar i sådana förhållanden som är av betyd- else för fonden och dess investerare, (och som förvaltaren är skyl- dig att informera om i enlighet med artikel 23 i  
 AIFM-direktivet, 
  se vidare avsnitt 11.3 om informationsbroschyr), däribland fondens 
  
 1  
 Begreppet carried interest definieras i artikel 4.1.d som en andel av  
 AIF-fondens 
  vinst som tillfaller  
 AIF-förvaltaren 
  som ersättning för förvaltningen av  
 AIF-fonden, 
  exklusive even- tuell andel av  
 AIF-fondens 
  vinst som tillfaller  
 AIF-förvaltaren 
  som avkastning på investering som  
 AIF-förvaltaren 
  har gjort i  
 AIF-fonden. 
  
 420 
  
 SOU 2012:67 
  
 Informationskrav och rapportering till behörig myndighet 
  
 investeringsstrategi, fondbestämmelser eller bolagsordning och av- tal som är centrala för fonden. 
 Om aktierna eller andelarna i fonden är upptagna till handel på en reglerad marknad och därför omfattas av kravet på att offent- liggöra en årsredovisning senast fyra månader efter räkenskapsårets utgång i enlighet med det s.k. öppenhetsdirektivet 
  
 2 
  
 , följer det av artikel 22.1 i  
 AIFM-direktivet 
  att endast viss kompletterande infor- mation om fonden behöver tillhandahållas separat till investerarna senast sex månader efter räkenskapsårets utgång. Om denna infor- mation i stället offentliggörs som en del av årsredovisningen ska den kompletterande informationen offentliggöras senast fyra månader efter räkenskapsårets utgång. 
 Årsredovisningen ska upprättas i enlighet med de redovisnings- standarder som är tillämpliga för fonden i fondens hemmedlems- stat eller i det tredjeland där fonden är etablerad och i enlighet med de redovisningsprinciper som följer av fondbestämmelserna eller bolagsordningen. 
 Kommissionen har i enlighet med artikel 22.4 i  
 AIFM-direktivet 
  i förslaget till genomförandeförordning givit närmare bestämmelser om årsredovisningens innehåll och form. I förslaget finns övergrip- ande principer för hur årsredovisningen ska vara upprättad, minimi- krav avseende balans- och resultaträkningarnas innehåll, bestämmelser om verksamhetsberättelsen, samt definitioner av centrala begrepp såsom tillgångar, skulder, intäkter och kostnader. Förslaget inne- håller en definition av vad som ska anses vara en väsentlig ändring i enlighet med artikel 22.2.d i  
 AIFM-direktivet 
  och som därmed ska framgå av årsredovisningen. Vidare regleras den information om ersättningar som ska ingå i årsredovisningen i enlighet med arti- kel 22.2.e i  
 AIFM-direktivet 
  i genomförandeförordningen. 
  
 2  
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/109/EG av den 15 december 2004 om harmo- nisering av insynskraven angående upplysningar om emittenter vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad och om ändring av direktiv 2001/34/EG (EUT L 390, 31.12.2004 s. 38 Celex 32004L0109). 
 421 
  
 Informationskrav och rapportering till behörig myndighet 
  
 SOU 2012:67 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska inom sex månader från utgången av varje räkenskapsår tillhandahålla en årsberättelse för varje  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  som förvaltaren förvaltar och för varje  
 AIF-fond 
  som förvaltaren marknadsför inom EES. 
 Årsberättelsen ska på begäran lämnas till fondens investerare. Årsberättelsen ska göras tillgänglig för Finansinspektionen och den behöriga myndigheten i  
 AIF-fondens 
  hemland. 
 Årsberättelsen ska innehålla 
  
 1. 
  
 en balansräkning eller motsvarande, 
  
 2. 
  
 en resultaträkning eller motsvarande, 
  
 3. 
  
 en verksamhetsberättelse, 
  
 4. 
  
 information om väsentliga ändringar i den information som ska lämnas i informationsbroschyren, samt 
  
 5. 
  
 information om ersättningar. 
  
 Räkenskaperna i årsberättelsen ska vara upprättade i enlighet med bestämmelserna om redovisning i det land där  
 AIF-fonden 
  är etablerad samt gällande fondbestämmelser, bolagsordning eller motsvarande. 
 Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om årsberättelse för en specialfond. 
  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar specialfonder som enligt fond- bestämmelserna är öppna för investeringar av  
 icke-professio- 
  nella investerare ska i fråga om sådana fonder tillhandahålla 
  
 1. 
  
 årsberättelsen senast fyra månader efter räkenskapsårets ut- gång, och 
  
 2. 
  
 en halvårsredogörelse senast två månader från halvårets ut- gång. 
  
 Kraven på information till investerare är en betydelsefull del av investerarskyddet i allmänhet och konsumentskyddet i synnerhet. Transparens och tillgång till information är dessutom i praktiken en förutsättning för att upprätthålla investerarnas förtroende. Det får till följd att de fonder som ryms inom direktivets definition av 
 422 
  
 SOU 2012:67 
  
 Informationskrav och rapportering till behörig myndighet 
  
 AIF-fond 
  redan i dag som regel omfattas av krav på att någon form av årlig redovisning ska upprättas. 
  
 AIF-fonder 
  som omfattas av 6 kap. 1 § bokföringslagen (1999:1078), bl.a. aktiebolag och handelsbolag i vilka en eller flera juridiska personer är delägare, ska upprätta och offentliggöra års- redovisning i enlighet med årsredovisningslagen (1995:1554) 
  
 3 
  
 . Aktiebolag som upprättar årsredovisning ska i enlighet med 7 kap. 25 § aktiebolagslagen (2005:551) tillhandahålla redovisningshand- lingar och revisionsberättelse senast två veckor innan den ordinarie bolagsstämma där årsredovisningen ska behandlas. Bolagsstämman ska hållas inom sex månader från utgången av varje räkenskapsår (7 kap. 10 § samma lag). Handelsbolag där någon av delägarna är en juridisk person ska offentliggöra årsredovisningen och revisions- berättelsen genom att ge in handlingarna till registreringsmyndig- heten inom sex månader efter räkenskapsårets utgång (8 kap. 3 § årsredovisningslagen). Bestämmelserna i årsredovisningslagen bygger bl.a. på det fjärde bolagsrättsliga direktivet (78/660/EEG) 
  
 4  
  
 som är tillämpligt på aktiebolag och motsvarande bolag med säte inom EES. 
  
 AIF-fonder 
  som är emittenter av värdepapper som är upptagna till handel på en reglerad marknad inom EES ska offentliggöra en årsredovisning senast fyra månader efter räkenskapsårets utgång i enlighet med kraven i artiklarna 4.1 och 23.1 i det s.k. öppenhets- direktivet (2004/109/EG) 
  
 5 
  
 . Sådana  
 AIF-fonder 
  omfattas även av kravet på att offentliggöra en halvårsrapport för räkenskapsårets första sex månader senast två månader efter den berörda periodens utgång (artikel 5.1 i öppenhetsdirektivet). För svenska emittenter är dessa bestämmelser införda i 16 kap. 4 och 5 §§ lagen om värde- pappersmarknaden. 
 En bestämmelse motsvarande artikel 22.1 i  
 AIFM-direktivet 
  bör införas i den nya lagen. Informationen i den årliga redovisning som en  
 AIF-förvaltare 
  ska tillhandahålla kan, men behöver inte, vara upprättad i enlighet med årsredovisningslagen. För att undvika sammanblandning av begreppen bör därför den i fondlagstiftningen 
  
 3 
  
 Årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag upprättas i enlighet med lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag. Försäkringsföretag upprättar årsredovisning i enlighet med lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkrings- företag. Dessa företag torde dock aldrig kunna omfattas av definitionen av en AIF. 
  
 4 
  
 Rådets fjärde direktiv 78/660/EEG av den 25 juli 1978 grundat på artikel 54.3 g i fördraget om årsbokslut i vissa typer av bolag (EGT L 222, 14.8.1978 s. 1, Celex 31978L0660). 
  
 5 
  
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/109/EG av den 15 december 2004 om harmonisering av insynskraven angående upplysningar om emittenter vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad och om ändring av direktiv 2001/34/EG (EUT L 390, 31.12.2004 s. 38 Celex 32004L0109). 
  
 423 
  
 Informationskrav och rapportering till behörig myndighet 
  
 SOU 2012:67 
  
 sedan tidigare etablerade termen årsberättelse användas i den nya lagen för den rapport som ska tillhandahållas årligen avseende AIF- fonder (jfr 4 kap. 18 § LIF). Kravet på årsredovisning i artikel 22.1 i  
 AIFM-direktivet 
  bör således genomföras genom en allmän bestäm- melse om att en  
 AIF-förvaltare, 
  för varje  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  som förvaltaren förvaltar och för varje  
 AIF-fond 
  som förvaltaren marknadsför inom EES, ska tillhandahålla en årsberättelse inom sex månader från räkenskapsårets utgång. Årsberättelsen ska tillhanda- hållas av  
 AIF-förvaltaren 
  men behöver inte upprättas av förvaltaren, i den mån  
 AIF-fonden 
  själv gör detta. Årsberättelsen ska lämnas till investerarna i  
 AIF-fonden 
  på begäran och göras tillgänglig för Finansinspektionen och den behöriga myndigheten i  
 AIF-fondens 
  hemland (om det är ett annat än Sverige). Direktivet föreskriver inte hur informationen ska lämnas till investerare eller göras tillgänglig för behöriga myndigheter. Detta är inte heller föremål för reglering i genomförandebestämmelser. Utredningens bedöm- ning är att detta bör tolkas som att det är möjligt för en AIF- förvaltare att lämna informationen till investerare på elektronisk väg och att göra den tillgänglig för behöriga myndigheter på för- valtarens webbplats. Informationen behöver inte ges in till den be- höriga myndigheten, såvida den behöriga myndigheten inte särskilt begär det (se avsnitt 11.4.1). Nuvarande bestämmelser om ingiv- ande av bl.a. årsberättelsen för en specialfond föreslås dock be- hållas, se vidare avsnitt 11.4.2. 
 Även om de fonder som träffas av direktivets definition av AIF- fond omfattas av ett befintligt krav på årlig rapportering, varierar kraven på rapportens innehåll beroende på bl.a. fondens rättsliga ställning, var fonden har sitt säte och huruvida aktierna eller an- delarna i fonden är upptagna till handel på en reglerad marknad. För att möjliggöra flexibilitet i fråga om den information som ska tillhandahållas för en  
 AIF-fond 
  är artikel 22.2 i  
 AIFM-direktivet, 
  som reglerar årsredovisningens innehåll, allmänt utformad. En mot- svarande allmän bestämmelse bör införas i den nya lagen. Bestäm- melsen kommer att kompletteras av kommissionens genomför- andeförordning. Av den nya lagen bör även framgå förtydligandet i artikel 23 första stycket i  
 AIFM-direktivet, 
  att det är de redovis- ningsregler som är tillämpliga i det land där fonden har sitt säte samt gällande fondbestämmelser, bolagsordning eller motsvarande bestämmelser som reglerar fondens verksamhet som ska tillämpas vid upprättandet av årsberättelsen för en  
 AIF-fond. 
  
 424 
  
 SOU 2012:67 
  
 Informationskrav och rapportering till behörig myndighet 
  
 Årsberättelse och halvårsredogörelse för specialfonder och  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare 
 Enligt 4 kap. 18 § LIF ska fondbolag och värdepappersbolag, med tillstånd för fondverksamhet avseende specialfonder, för varje fond som de förvaltar upprätta en årsberättelse inom fyra månader från utgången av varje räkenskapsår samt en halvårsredogörelse för räkenskapsårets första sex månader inom två månader från halv- årets utgång. Årsberättelse och halvårsredogörelse ska innehålla den information som behövs för en bedömning av fondens utveck- ling och ställning. Handlingarna ska på begäran skickas till andels- ägarna i fonden. Bestämmelsen bygger på artiklarna 68.1, 68.2, 75.1 och 75.3 i  
 UCITS-direktivet. 
  
 I artikel 69.3 och 69.4 samt bilaga B till  
 UCITS-direktivet 
  finns bestämmelser om den information som ska ingå i de periodiska rapporterna. Bestämmelserna har genomförts i svensk rätt genom föreskrifter från Finansinspektionen. Av 19 kap. Finansinspektionens föreskrifter och allmänna råd om investeringsfonder (FFFS 2008:11) framgår bl.a. att en årsberättelse ska bestå av resultat- och balans- räkning, uppgifter om investeringsfondens innehav och positioner i finansiella instrument, tilläggsupplysningar samt förvaltningsberätt- else. Föreskrifterna innehåller även grundläggande redovisnings- principer och definitioner av centrala begrepp, krav på resultat- och balansräkningens form och innehåll, värderingsregler, m.m. I halv- årsredogörelsen ska en mer översiktlig redogörelse för investe- ringsfondens ställning och utveckling under perioden lämnas. 
 De föreslagna bestämmelserna om årsberättelse i den nya lagen bör i enlighet med förslagen i avsnitt 11.2.1 även omfatta special- fonder. Dagens krav i 4 kap. 18 § LIF på att en förvaltare av special- fonder för varje specialfond ska upprätta årsberättelse senast fyra månader från räkenskapsårets utgång bör av konsumentskyddsskäl kvarstå i svensk rätt avseende sådana specialfonder som enligt fond- bestämmelserna är öppna för investeringar av  
 icke-professionella 
  investerare. Av samma skäl bör även kravet på att en halvårsredo- görelse för räkenskapsårets första sex månader ska lämnas inom två månader från halvårets utgång i enlighet med samma paragraf kvar- stå för sådana specialfonder. 
 Innehållet i årsberättelsen för investeringsfonder regleras enligt gällande rätt i föreskrifter från Finansinspektionen. Utöver dessa bestämmelser saknas gällande redovisningsregler eller redovisnings- lagstiftning som är tillämplig för specialfonder. Enligt utredningens 
 425 
  
 Informationskrav och rapportering till behörig myndighet 
  
 SOU 2012:67 
  
 bedömning bör redovisningsreglerna för investeringsfonder (nuvar- ande värdepappersfonder) och specialfonder även i fortsättningen i så stor utsträckning som möjligt överensstämma. Vad gäller special- fonder bör därför de övergripande bestämmelserna om årsredo- visningens form och innehåll i kommissionens förslag till genom- förandeförordning kompletteras med föreskrifter från Finansinspek- tionen. Ett bemyndigande att meddela föreskrifter om upprättande av årsberättelse och halvårsredogörelse för specialfonder föreslås därför införas i den nya lagen. 
 I kapitel 7 föreslås att  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs till icke- professionella investerare och som inte är specialfonder, ska om- fattas av ett krav på att andelarna ska vara upptagna till handel på en reglerad marknad. Sådana fonder kommer därmed att omfattas av öppenhetsdirektivets krav på att en emittent ska offentliggöra års- redovisning och halvårsrapport. Några kompletterande bestäm- melser avseende årsredovisning och halvårsrapport utöver detta för sådana  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs till  
 icke-professionella 
  inve- sterare bedöms inte vara motiverade. 
  
 11.2.2 
  
 Revision 
  
 Räkenskaperna i årsredovisningen ska enligt andra och tredje styckena i artikel 22.3 i  
 AIFM-direktivet 
  granskas av revisor i enlighet med det åttonde bolagsrättsliga direktivet (2006/43/EG), revisorsdirek- tivet 
  
 6 
  
 . Revisionsberättelsen ska återges i årsredovisningen i sin hel- het. Medlemsstaterna får tillåta att  
 AIF-förvaltare 
  som marknads- för icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  låter räkenskaperna i en sådan fond granskas av revisor i enlighet med de internationella revisions- standarder 
  
 7  
  
 som är tillämpliga i det land där  
 AIF-fonden 
  har sitt säte. 
  
 6 
  
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/43/EG av den 17 maj 2006 om lagstadgad revision av årsbokslut och sammanställd redovisning och om ändring av rådets direktiv 78/660/EEG och 83/349/EEG samt om upphävande av rådets direktiv 84/253/EEG (EUT L 157, 9.6.2006, s. 87 Celex 32006L0043). 
  
 7 
  
 I artikel 23.3 tredje ledet i den svenska versionen av  
  
 AIFM-direktivet 
  används termen redo- visningsstandarder, vilket är någonting annat än revisionsstandarder. Med hänsyn till att det inte är möjligt att genomföra revision i enlighet med redovisningsstandarder är utredningens bedömning att det rör sig om en felaktig översättning. I den engelska versionen av mot- svarande bestämmelse används begreppet auditing standards. 
 426 
  
 SOU 2012:67 
  
 Informationskrav och rapportering till behörig myndighet 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 Räkenskaperna i årsberättelsen ska vara granskade av  
 AIF-förvaltarens 
  eller, om annan än  
 AIF-förvaltarens, 
  AIF- fondens revisor. Granskningen ska utföras av en person med behörighet att utföra revision i enlighet med revisorsdirektivet. Revisionsberättelsen, med eventuella anmärkningar, ska i sin helhet återges i årsberättelsen. 
 Revisionen av räkenskaperna i årsberättelsen för en  
 AIF-fond 
  som har sitt säte utanför EES får utföras i enlighet med inter- nationella revisionsstandarder som är tillämpliga i det land där  
 AIF-fonden 
  har sitt säte. 
 Revisorerna i ett fondbolag ska enligt 4 kap. 19 § LIF granska de räkenskaper som ligger till grund för årsberättelsen för de inve- steringsfonder som fondbolaget förvaltar. Revisionsberättelsen ska återges i sin helhet i årsberättelsen för fonden. Bestämmelsen bygger på artikel 73 i  
 UCITS-direktivet. 
  I likhet med motsvarande bestämmelse i  
 AIFM-direktivet 
  framgår av artikel 73 i UCITS- direktivet att revisionen av räkenskaperna i årsberättelsen ska ut- föras av en person som bemyndigats att granska redovisningar i enlighet med revisorsdirektivet. Någon närmare precisering av vem som är behörig att utföra revision i ett fondbolag framgår emeller- tid inte av LIF utan följer av bestämmelserna om revision i 9 kap. aktiebolagslagen. 
 Av 9 kap. 12 § aktiebolagslagen framgår att endast den som är auktoriserad eller godkänd revisor i enlighet med bestämmelserna i revisorslagen (2001:883) kan vara revisor i ett aktiebolag. Revisors- lagen genomför revisorsdirektivets behörighetsbestämmelser i svensk rätt. Någon ytterligare precisering av vem som är behörig att utföra revision i ett fondbolag är därmed inte nödvändig. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  och en  
 AIF-fond 
  som förvaltaren förvaltar behöver dock inte per automatik granskas av samma revisor. En uttrycklig bestämmelse om vem som är behörig att granska räken- skaperna i en  
 AIF-fond 
  bör därför införas i den nya lagen. Kravet i  
 AIFM-direktivet 
  på att en  
 AIF-förvaltare 
  ska tillhandahålla en revisorsgranskad årsberättelse omfattar dessutom även  
 AIF-fonder 
  baserade i andra länder och som granskas av revisor i enlighet med lagstiftningen i det land där fonden är baserad. Bestämmelsen i den nya lagen bör därför preciseras på så sätt att det framgår att revisionen 
 427 
  
 Informationskrav och rapportering till behörig myndighet 
  
 SOU 2012:67 
  
 av räkenskaperna i årsberättelsen för en  
 AIF-fond 
  som har sitt säte inom EES och som förvaltas av en svensk  
 AIF-förvaltare 
  ska vara utförd av en person med behörighet att utföra revision i enlighet med revisorsdirektivet. 
 Den möjlighet för medlemsstaterna att tillåta undantag från kravet på att revisionen ska vara utförd av en revisor med behörighet i enlighet med revisorsdirektivet för sådana  
 AIF-fonder 
  som är Mathews rade utanför EES, bör utnyttjas. Den nya lagen bör därför innehålla en bestämmelse om att revisionen av räkenskaperna i årsberättelsen för en  
 AIF-fond 
  som har sitt säte utanför EES ska vara utförd i enlighet med internationella revisionsstandarder som är tillämpliga i det land där  
 AIF-fonden 
  har sitt säte. De internationella revisions- standarder som åsyftas är de som antagits av International Fede- ration of Accountants (IFAC:s) organ IAASB (International Audi- ting and Assurance Standards Board). Standarderna gäller även för revision inom EU i enlighet med ett i revisorsdirektivet reglerat särskilt antagningsförfarande. 
  
 11.2.3 
  
 Övrig information som ska lämnas regelbundet 
  
 Artikel 23.4 och 23.5 i  
 AIFM-direktivet 
  innehåller bestämmelser om regelbunden information som en  
 AIF-förvaltare 
  ska lämna avseende  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  som förvaltaren förvaltar och  
 AIF-fonder 
  som förvaltaren marknadsför. Enligt artikel 23.4 ska en  
 AIF-förvaltare 
  lämna information om den procentuella andelen illikvida tillgångar i fonden för vilka särskilda ordningar gäller samt eventuella nya ordningar för fondens likviditetshantering. Förvaltaren ska också informera om en  
 AIF-fonds 
  aktuella riskprofil och de riskhanteringssystem som tillämpas. 
 Artikel 23.5 innehåller bestämmelser om regelbunden informa- tion avseende  
 AIF-fonder 
  som använder finansiell hävstång. För sådana fonder ska  
 AIF-förvaltaren 
  informera om ändringar i den högsta nivån av finansiell hävstång samt eventuell rätt att förfoga över säkerheter eller andra garantier som lämnas enligt ordningen för finansiell hävstång. 
 Närmare bestämmelser om den information som ska lämnas i enlighet med artikel 23.4 och 23.5 samt hur och när den infor- mationen ska lämnas finns i kommissionens förslag till genom- förandeförordning. Där framgår att information ska lämnas om bl.a. illikvida tillgångar, förändringar i likviditetshanteringen, aktuell 
 428 
  
 SOU 2012:67 
  
 Informationskrav och rapportering till behörig myndighet 
  
 riskprofil samt information om riskhantering och riskhanterings- system. Av förslaget till genomförordning framgår även vilken information som ska lämnas om hävstång, förfoganderätt över säkerheter samt lämnade garantier i enlighet med artikel 23.5 i  
 AIFM-direktivet. 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska för varje  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  som förvaltaren förvaltar och för varje  
 AIF-fond 
  som förval- taren marknadsför inom EES regelbundet tillhandahålla infor- mation om: 
  
 1) 
  
 andelen illikvida tillgångar, 
  
 2) 
  
 förändringar i  
  
 AIF-fondens 
  likviditetshantering, 
  
 3) 
  
 AIF-fondens 
  
  aktuella riskprofil och de riskhanteringssystem som tillämpas, samt 
  
 4) 
  
 för  
  
 AIF-fonder 
  som använder finansiell hävstång, det totala beloppet för finansiell hävstång, eventuella förändringar i den högsta nivån av finansiell hävstång som förvaltaren får an- vända samt förändringar i rätten att förfoga över säkerheter eller andra garantier enligt ordningen för finansiell hävstång. 
 Bestämmelser om sådan regelbunden information som, utöver infor- mationen i årsberättelsen, ska tillhandahållas av en  
 AIF-förvaltare 
  enligt artikel 23.4 och 23.5 i  
 AIFM-direktivet 
  bör införas i den nya lagen. Med hänsyn till att dessa artiklar kommer att preciseras i kommissionens förslag till genomförandeförordning bedöms att det inte behövs något bemyndigande för Finansinspektionen att med- dela föreskrifter avseende den regelbundna information en AIF- förvaltare ska lämna om de  
 AIF-fonder 
  som förvaltas. 
 Regelbunden information om specialfonder och andra  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare 
 Någon bestämmelse om regelbunden information motsvarande arti- kel 23.4 och 23.5 finns inte i den svenska fondlagstiftningen. I 4 kap. 17 § LIF finns emellertid ett krav på att fondbolag på be- 
 429 
  
 Informationskrav och rapportering till behörig myndighet 
  
 SOU 2012:67 
  
 gäran från andelsägare eller någon som avser att köpa andelar i en investeringsfond ska lämna kompletterande information om risker och riskhantering för fonden. Den regelbundna information om risker m.m. som ovan föreslås att  
 AIF-förvaltare 
  ska lämna över- lappar i viss mån den information som ett fondbolag är skyldigt att lämna enligt 4 kap. 17 § LIF. Kravet i den bestämmelsen skiljer sig dock i vissa avseenden från de regler som här föreslås införas i den nya lagen. Bestämmelsen i LIF innebär bl.a. att information ska lämnas på begäran, vilket kan anses vara ett striktare krav på att den informationen ska vara aktuell vid den tidpunkt den lämnas. Be- stämmelsen i 4 kap. 17 § LIF bör därför, genom en hänvisning i den nya lagen, av konsumentskyddsskäl även i fortsättningen gälla för specialfonder som enligt fondbestämmelserna är öppna för inve- steringar av  
 icke-professionella 
  investerare. 
 Som beskrivits i avsnitt 7.4.3 ska ett fondbolag varje år lämna skriftlig information till andelsägarna i en investeringsfond om de kostnader för bl.a. förvaltning som hänför sig till andelsinnehavet, se 4 kap. 22 och 23 §§ LIF. Bestämmelsen saknar motsvarighet i  
 UCITS-direktivet. 
  Syftet med bestämmelsen är att underlätta för fondsparare att göra jämförelser av kostnader, bedöma värdet av förvaltningstjänsten, öka kostnadseffektiviteten m.m. 
  
 8  
  
 Även kravet på att lämna regelbunden information om kostnader bör gälla fort- sättningsvis vad avser specialfonder som enligt fondbestämmelserna är öppna för investeringar av  
 icke-professionella 
  investerare. 
 Bestämmelserna om information om kostnader är utformade för investeringsfonder och den särskilda ställning en investeringsfond har i förhållande till fondbolaget. Bestämmelserna är inte anpassade för fonder med en annan rättslig ställning än en investeringsfond. Ett krav på kostnadsinformation liknande det som gäller enligt LIF för övriga  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare skulle enligt utredningens bedömning vara svårt att utforma så att informationen blir jämförbar mellan olika fonder. Något krav på att lämna information om kostnader bör därför inte ställas på övriga  
 AIF-fonder 
  som i Sverige marknadsförs till icke- professionella investerare. Dessa fonder föreslås dock omfattas av ett krav på att andelarna ska vara upptagna till handel på en reglerad marknad. Som en följd av detta kommer dessa fonder att omfattas av de betydande informationskrav och redovisningsregler som gäller 
  
 8  
 Se prop. 1997/98:160 s. 153 ff. 
 430 
  
 SOU 2012:67 
  
 Informationskrav och rapportering till behörig myndighet 
  
 för noterade företag, inklusive detaljerade bestämmelser om redo- visning av  
 AIF-fondens 
  intäkter, kostnader och resultat. 
  
 11.3 
  
 Informationsbroschyr 
  
 11.3.1 
  
 Informationsbroschyrens innehåll 
  
 Artikel 23 i  
 AIFM-direktivet 
  innehåller bestämmelser om den in- formation som en  
 AIF-förvaltare 
  ska tillhandahålla om  
 EES-base- 
  rade  
 AIF-fonder 
  som förvaltaren förvaltar samt om  
 AIF-fonder 
  som förvaltaren marknadsför inom EES. Artikel 23.1 innehåller krav på sådan information som ska göras tillgänglig innan en investerare investerar i en  
 AIF-fond. 
  Det rör sig bl.a. om information om fondens investeringsstrategi, riskprofil, förvaringsinstitut, eventuell delegering, värderingsprinciper, rätt till inlösen och senaste netto- tillgångsvärde. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska tillhandahålla en informations- broschyr för varje  
 AIF-fond 
  som har sitt säte inom EES som förvaltaren förvaltar och för varje  
 AIF-fond 
  som förvaltaren marknadsför inom EES. 
 Informationen ska omfatta följande: 
  
 1) 
  
 En beskrivning av fondens investeringsstrategi och mål samt de omständigheter under vilka dessa kan ändras. 
  
 2) 
  
 Var  
  
 mottagar-AIF-fonden 
  är etablerad, om  
 AIF-fonden 
  är en  
 matar-AIF-fond, 
  samt information om var de underligg- ande fonderna är etablerade om  
 AIF-fonden 
  är en  
 fond-i- 
  fond. 
  
 3) 
  
 En beskrivning av de tillgångsslag som fonden får placera i, fondens riskprofil, inklusive information om användande av finansiell hävstång. 
  
 4) 
  
 En beskrivning av de viktigaste rättsliga följderna av en investering i fonden. 
  
 5) 
  
 Uppgifter om  
  
 AIF-förvaltare, 
  förvaringsinstitut, revisorer och andra tjänsteleverantörer. 
 431 
  
 Informationskrav och rapportering till behörig myndighet 
  
 SOU 2012:67 
  
 6) 
  
 Uppgifter om ansvarsförsäkring eller tillgängliga medel för att täcka vissa skadeståndsanspråk. 
  
 7) 
  
 Uppgifter om delegering av förvaltnings- och förvarings- funktioner. 
  
 8) 
  
 Principer och rutiner för värdering av tillgångarna i fonden. 
  
 9) 
  
 Likviditetshantering och rätt till inlösen samt förfarande och villkor för emission och försäljning av andelar eller aktier. 
  
 10) 
  
 Uppgifter om och maximibelopp för direkta och indirekta avgifter. 
  
 11) 
  
 En beskrivning av förvaltarens principer för likabehandling av investerare och rätt till förmånsbehandling för någon investerare. 
  
 12) 
  
 Uppgifter om primärmäklare. 
  
 13) 
  
 Hur och när viss regelbunden information om fonden lämnas. 
  
 14) 
  
 Den senaste årsberättelsen och det senast beräknade netto- tillgångsvärdet eller marknadsvärdet för fondens andelar eller aktier. 
  
 15) 
  
 Uppgift om historisk avkastning. 
  
 För en  
 AIF-fond 
  som omfattas av en skyldighet att offentliggöra ett prospekt behöver en  
 AIF-förvaltare 
  endast lämna sådan in- formation som inte redan framgår av prospektet. 
 Informationsbroschyren för en specialfond ska innehålla fond- bestämmelserna för fonden. 
 För en specialfond som enligt fondbestämmelserna är öppen för placeringar av  
 icke-professionella 
  investerare ska infor- mation lämnas på särskilt framträdande plats i informations- broschyren om fondens värde kan variera kraftigt på grund av fondens sammansättning och de förvaltningsmetoder  
 AIF-för- 
  valtaren använder sig av. 
 Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter med närmare bestämmelser om informa- tionsbroschyrens innehåll. 
 432 
  
 SOU 2012:67 
  
 Informationskrav och rapportering till behörig myndighet 
  
 En bestämmelse baserad på artikel 23.1 i  
 AIFM-direktivet 
  bör in- föras i den nya lagen. Direktivet anger inte något samlingsbegrepp för det dokument där informationen ska ingå. Utredningen anser dock att det är lämpligt att använda den i fondlagstiftningen redan etablerade termen informationsbroschyr även i fråga om det doku- ment där information om  
 AIF-fonder 
  ska lämnas. 
 Kraven på informationsbroschyrens innehåll i artikel 23.1 är relativt detaljerade och åtföljs inte av någon bestämmelse som ger kommissionen i uppgift att ta fram delegerade akter om informa- tionens närmare innehåll. Direktivtexten lämpar sig dock inte att genomföras i lag i sin helhet. Bestämmelsen bör därför kombineras med ett bemyndigande för Finansinspektionen att meddela före- skrifter om informationsbroschyrens närmare innehåll. 
 Vissa uppgifter som ska ingå i informationsbroschyren behöver uppdateras mer regelbundet än andra. Det gäller i synnerhet information om det senast beräknade nettotillgångsvärdet eller mark- nadsvärdet på fondens andelar eller aktier. Sådan information som uppdateras ofta kan lämnas i en bilaga till informationsbroschyren. 
 I enlighet med artikel 23.3 i  
 AIFM-direktivet 
  bör det framgå av den nya lagen att sådana  
 AIF-förvaltare 
  som offentliggör prospekt i enlighet med prospektdirektivet 
  
 9  
  
 endast behöver tillhandahålla så- dan information som inte framgår av prospektet. Informationen ska antingen lämnas separat i en informationsbroschyr eller som kompletterande information i prospektet. Prospektdirektivets be- stämmelser om upprättande av prospekt är genomförda i svensk rätt huvudsakligen genom 2 kap. lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument. Prospekt som godkänts av en behörig myn- dighet i en annan medlemsstat är giltiga i Sverige, om Finans- inspektionen erhållit ett intyg från den behöriga myndigheten i den medlemsstat där prospektet godkänts att prospektet är upprättat i enlighet med prospektdirektivet (2 kap. 36 §). 
  
 9  
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/71/EG av den 4 november 2003 om de prospekt som skall offentliggöras när värdepapper erbjuds till allmänheten eller tas upp till handel och om ändring av direktiv 2001/34/EG (EUT L 345, 31.12.2003, s. 64 Celex 32003L0071). 
 433 
  
 Informationskrav och rapportering till behörig myndighet 
  
 SOU 2012:67 
  
 Informationsbroschyr för specialfonder och andra  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare 
 I enlighet med vad som föreslagits i kapitel 7 bör specialfonder omfattas av informationsbestämmelserna i den nya lagen. Enligt den nuvarande bestämmelsen om informationsbroschyrens innehåll i 4 kap. 15 § LIF ska broschyren innehålla fondbestämmelserna för fonden, de uppgifter som behövs för att man ska kunna göra en bedömning av fonden och fondens riskprofil, information om uppdragsavtal, tillåtna tillgångsslag samt, för det fall fondmedel får placeras i derivatinstrument, en beskrivning av användningen av derivatinstrument och hur det påverkar fondens riskprofil. Mer detaljerade bestämmelser om informationsbroschyrens innehåll finns i Finansinspektionens föreskrifter (se 18 kap. FFFS 2008:11). Bestämmelserna bygger på artiklarna 69.1, 69.2, 70.1, 71 och 72 samt modul A bilaga I till  
 UCITS-direktivet 
  (se prop. 2002/03:150  
 s.177–179). 
  Enligt utredningens bedömning motsvaras de nuvar- ande kraven på informationsbroschyrens innehåll i 4 kap. 15 § LIF av den föreslagna bestämmelsen om informationsbroschyr för en  
 AIF-fond. 
  Det bör dock uttryckligen framgå av den nya lagen att informationsbroschyren för en specialfond ska innehålla fondbestäm- melserna för fonden. I övrigt saknas skäl att ställa högre inne- hållsmässiga krav på en informationsbroschyr för en specialfond, än vad som förslås gälla för övriga  
 AIF-fonder. 
  
 Av 4 kap. 16 § LIF framgår att viss information om en inve- steringsfond ska anges på en framträdande plats i informations- broschyren och i allt övrigt marknadsföringsmaterial avseende fonden. Sådan framträdande information ska bl.a. lämnas om fonden kan variera kraftigt i värde på grund av fondens sammansättning eller de förvaltningsmetoder fondbolaget använder. I samma para- graf finns även krav på särskilt framträdande information i vissa andra fall som inte är tillämpliga i fråga om specialfonder. Det gäller information om fondens placeringsinriktning i det fall fonden pla- cerar i andra tillgångar än överlåtbara värdepapper och penning- marknadsinstrument eller om fonden är en indexfond samt om fonden är en sådan fond som har tillstånd enligt 5 kap. 8 § LIF att frångå reglerna om riskspridning avseende placeringar i bl.a. stats- skuldförbindelser. Bestämmelsen i 4 kap. 16 § LIF bygger på arti- kel 70.2 och 70.3 i  
 UCITS-direktivet 
  och infördes i svensk rätt i samband med genomförandet av förändringarna i 1985 års UCITS- 
 434 
  
 SOU 2012:67 
  
 Informationskrav och rapportering till behörig myndighet 
  
 direktiv då möjligheterna för investeringar i olika finansiella till- gångar utökades (prop. 2002/03:150 s.  
 218–219). 
  
 Enligt utredningens uppfattning är det av konsumentskyddsskäl motiverat att tydliggöra viss riskinformation i fråga om special- fonder som enligt fondbestämmelserna är öppna för placeringar av  
 icke-professionella 
  investerare. För sådana fonder bör därför bestäm- melsen i 4 kap. 16 § 2 LIF gälla även fortsättningsvis. 
 Utredningen anser emellertid inte att det finns skäl att ställa några ytterligare krav på den information som ska lämnas i informations- broschyren avseende andra  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs i Sverige till  
 icke-professionella 
  investerare. Som framgår av avsnitt 11.3.3 föreslås att förvaltare av  
 AIF-fonder 
  som vänder sig till icke- professionella investerare ska tillhandahålla ett faktablad för fonden. Faktabladet ska bl.a. innehålla den grundläggande information som behövs för en investering i fonden och den risk som är förenad med en sådan investering och möjliggör för  
 icke-professionella 
  investerare att få tydlig information. 
  
 11.3.2 
  
 Information om förvaringsinstitutets ansvar 
  
 Ett förvaringsinstitut kan i vissa fall friskriva sig från ansvar för för- lust av sådana instrument som depåförvaras av tredje part. Bestäm- melser om sådan friskrivning finns i artikel 21.13 i  
 AIFM-direktivet 
  och har behandlats i avsnitt 10.9. I det fall ett förvaringsinstitut har ingått ett sådant arrangemang ska  
 AIF-förvaltaren 
  enligt artikel 23.2 i  
 AIFM-direktivet 
  informera potentiella investerare om detta innan de investerar i  
 AIF-fonden. 
 AIF-förvaltaren 
  ska också utan dröjs- mål informera investerare i en  
 AIF-fond 
  om alla förändringar som rör förvaringsinstitutets ansvar. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska informera investerare innan de investerar i en  
 AIF-fond 
  om de arrangemang som förvarings- institutet gjort för att avtalsrättsligt friskriva sig från ansvar för förlust av finansiella instrument som depåförvaras av tredje part. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska utan dröjsmål informera investerare om ändringar som rör förvaringsinstitutets ansvar. 
 435 
  
 Informationskrav och rapportering till behörig myndighet 
  
 SOU 2012:67 
  
 En bestämmelse motsvarande artikel 23.2 bör införas i den nya lagen. I enlighet med bestämmelserna om förvaringsinstitut i arti- kel 13 (men till skillnad mot bl.a. informationsbestämmelsen i arti- kel 23.1) omfattar informationskravet i artikel 23.2 alla  
 AIF-fonder 
  som en  
 AIF-förvaltare 
  förvaltar, även sådana fonder som har sitt säte utanför EES och som inte marknadsförs inom EES. Inför en investering i en  
 AIF-fond 
  kan information om förvaringsinstitutets ansvar lämnas i den informationsbroschyr som avser fonden, under förutsättning att investeraren får del av informationsbroschyren. I det fall  
 AIF-förvaltaren 
  offentliggör ett prospekt i enlighet med lagen om handel med finansiella instrument kan informationen läm- nas där. 
 Det framgår inte av direktivet eller förslaget till genomförande- förordning hur  
 AIF-förvaltaren 
  ska informera investerare om förändringar i förvaringsinstitutets ansvar. Bestämmelsen bör dock inte tolkas som att en  
 AIF-förvaltare 
  måste skicka information eller på annat sätt söka upp investerare för att informera om en för- ändring. Enligt utredningens uppfattning bör det vara tillräckligt att informationen görs tillgänglig elektroniskt och på begäran över- lämnas till investerarna. 
  
 11.3.3 
  
 Faktablad 
  
 Förslag:  
 För  
 AIF-fonder 
  som en  
 AIF-förvaltare 
  marknadsför i Sverige till  
 icke-professionella 
  investerare ska det finnas ett aktuellt faktablad. 
 Faktabladet ska på ett lättbegripligt sätt och i sammanfatt- ning innehålla den grundläggande information som behövs för att investerare ska kunna bedöma  
 AIF-fonden 
  och den risk som är förenad med att investera i den. 
 Innehållet i faktabladet ska vara rättvisande och tydligt och får inte vara vilseledande. Det ska stämma överens med relevanta delar i informationsbroschyren. 
 Av faktabladet ska  
 AIF-fondens 
  rättsliga ställning framgå. Det ska också framgå om  
 AIF-fonden 
  är en specialfond. 
 Närmare bestämmelser om faktabladets innehåll ska regleras i föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. 
 436 
  
 SOU 2012:67 
  
 Informationskrav och rapportering till behörig myndighet 
  
 Enligt 4 kap. 16 a § LIF ska det för varje investeringsfond finnas ett aktuellt faktablad med övergripande information om fonden. Be- stämmelsen om faktablad bygger på artiklarna  
 78–82 
  i UCITS- direktivet. Informationens innehåll framgår av en genomförande- förordning från kommissionen. 
  
 10  
  
 Kravet på faktablad omfattar i svensk rätt även specialfonder. Ett syfte med faktabladet är att på ett tydligt och enkelt sätt sammanfatta den mest väsentliga infor- mationen om en investeringsfond. Genom harmoniserade regler skapas möjlighet till jämförelse mellan olika investeringsalternativ. 
 I enlighet med vad som föreslagits i avsnitt 7.4.5 bör  
 AIF-fonder 
  som i Sverige marknadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare om- fattas av ett krav på att det ska finnas ett faktablad om fonden. Liksom för investeringsfonder (nuvarande värdepappersfonder) bör faktabladet på ett lättbegripligt sätt sammanfatta den grund- läggande information som behövs för att en investerare ska kunna bedöma fonden och den risk som är förenad med att investera i den. Vad detta innebär i detalj bör överlämnas åt Finansinspek- tionen att föreskriva om. I flera avseenden bör de krav som följer av kommissionens genomförandeförordning 583/2010 kunna upp- ställas, t.ex. beskrivningen av mål och placeringsinriktning i arti- kel 7 i förordningen och kraven i artikel 8 på hur fondens risk/av- kastningsprofil ska presenteras. I andra delar kan förordningens bestämmelser i stället användas som utgångspunkt men anpassas. Det gäller t.ex. beskrivningen av avgifter i artiklarna 11 och 12. Därutöver bör av faktabladet uttryckligen framgå att fonden inte är någon investeringsfond och inte omfattas av de krav på risksprid- ning som gäller för sådana fonder. Om fonden är en specialfond ska det framgå av faktabladet. En  
 AIF-fond 
  kan som nämnts vara konstruerad på många olika sätt, t.ex. som ett aktiebolag, som ett kommanditbolag eller någon utländsk motsvarighet till dessa. I faktabladet bör den juridiska konstruktionen beskrivas på ett lätt- begripligt sätt. Beskrivningen bör också innefatta vilka risker som är förknippade med konstruktionen, t.ex. om investeraren kan förlora mer än det investerade kapitalet och vad som sker vid en eventuell konkurs. 
 Den som avser att investera i en  
 AIF-fond 
  bör, liksom fallet är för den som avser att investera i en investeringsfond, utan begäran tillhandahållas faktabladet i god tid innan avtal ingås. Skyldigheten att tillhandahålla faktabladet bör åvila  
 AIF-förvaltaren 
  utom i de 
  
 10  
 Kommissionens förordning (EU) nr 583/2010. 
 437 
  
 Informationskrav och rapportering till behörig myndighet 
  
 SOU 2012:67 
  
 fall investerarens order hanteras av ett värdepappersinstitut. Då bör skyldigheten åvila värdepappersinstitutet. 
  
 11 
  
 För specialfonder som enligt fondbestämmelserna enbart är öppna för investeringar av professionella investerare föreslås nuvarande krav på faktablad slopas, se vidare förslagen i avsnitt 7.6. 
  
 11.4 
  
 Rapportering till behöriga myndigheter 
  
 11.4.1 
  
 Rapporteringskrav för  
  
 AIF-förvaltare 
  
 Artikel 24 i  
 AIFM-direktivet 
  innehåller bestämmelser om en AIF- förvaltares skyldighet att rapportera till behöriga myndigheter i hemmedlemsstaten. Enligt artikel 24.1 ska  
 AIF-förvaltaren 
  bl.a. rapportera på vilka marknader och i vilka tillgångar förvaltaren huvudsakligen bedriver handel, samt huvudsakliga exponeringar och riskkoncentrationer. Kravet på att regelbundet lämna information om de huvudsakliga tillgångar  
 AIF-förvaltaren 
  bedriver handel med samt exponeringar och riskkoncentrationer omfattar enligt arti- kel 3.3.d i  
 AIFM-direktivet 
  även  
 AIF-förvaltare 
  som inte når upp till tröskelvärdena i artikel 3.2. 
 Enligt artikel 24.2 ska behöriga myndigheter för varje  
 AIF-fond 
  få information om bl.a. andelen illikvida tillgångar, förändringar av likviditetshanteringen, aktuell riskprofil och riskhanteringssystem, tillgångar som fonden har investerat i och resultatet av stresstester. Artikel 24.3 innehåller bestämmelser om att en  
 AIF-förvaltare 
  på begäran av de behöriga myndigheterna ska överlämna en förteck- ning över samt årsredovisningar för de  
 AIF-fonder 
  som förvaltaren förvaltar. 
  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar  
 AIF-fonder 
  som i betydande grad använder finansiell hävstång ska enligt artikel 24.4 göra viss infor- mation om den finansiella hävstången och betydelsefulla motparter tillgänglig för behöriga myndigheter i hemmedlemsstaten. När en finansiell hävstång ska anses användas i betydande grad ska anges i genomförandebestämmelser från kommissionen (artikel 24.6). 
 I artikel 24.5 finns en bestämmelse om att den behöriga myn- digheten ska ha befogenhet att begära in information regelbundet och på  
 ad-hoc 
  basis om det behövs för en effektiv övervakning av riskerna i det finansiella systemet. Enligt andra stycket i artikel 24.5 
  
 11  
 I 4 kap. 20 § LIF och 8 kap. 22 a § lagen om värdepappersmarknaden finns motsvarande fördelning av ansvaret för att tillhandahålla faktablad avseende investeringsfonder. 
 438 
  
 SOU 2012:67 
  
 Informationskrav och rapportering till behörig myndighet 
  
 får Esma under exceptionella omständigheter begära att de behöriga myndigheterna inför ytterligare rapporteringskrav när det krävs av stabilitetsskäl, för att främja det ekonomiska systemets integritet eller långsiktig ekonomisk tillväxt. 
 I kommissionens förslag till genomförandeförordning finns när- mare bestämmelser om den information som regelbundet ska rap- porteras till behöriga myndigheter. Där regleras även hur ofta rapportering ska ske, vilket bl.a. styrs av  
 AIF-fondens 
  storlek. I ett appendix finns därutöver en omfattande förteckning över uppgifter som regelbundet ska rapporteras till behöriga myndigheter. I förslaget till genomförordningen regleras också när finansiell häv- stång ska anses användas i betydande grad. Detta är fallet när en  
 AIF-fonds 
  exponeringar beräknade enligt bruttometoden är mer än tre gånger större än fondens nettotillgångsvärde (NAV). 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förlag:  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska avseende de  
 AIF-fonder 
  som för- valtaren förvaltar regelbundet rapportera information till Finans- inspektionen om 
  
 1) 
  
 de marknader där förvaltaren är medlem eller bedriver aktiv handel, 
  
 2) 
  
 de instrument som förvaltaren huvudsakligen handlar med, samt 
  
 3) 
  
 huvudsakliga exponeringar och riskkoncentrationer. 
  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska avseende de  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  som förvaltaren förvaltar samt de  
 AIF-fonder 
  som förvaltaren marknadsför inom EES lämna information till Finansinspek- tionen om 
  
 1) 
  
 illikvida tillgångar, 
  
 2) 
  
 förändringar i  
  
 AIF-fondens 
  likviditetshantering, 
  
 3) 
  
 AIF-fondens 
  
  riskprofil och riskhanteringssystem, 
  
 4) 
  
 huvudsakliga kategorier av tillgångar som  
  
 AIF-fonden 
  har in- vesteringar i, samt 
  
 5) 
  
 resultatet av genomförda stresstester. 
  
 439 
  
 Informationskrav och rapportering till behörig myndighet 
  
 SOU 2012:67 
  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska på begäran av Finansinspektionen över- lämna årsberättelsen för de  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  som för- valtaren förvaltar och de  
 AIF-fonder 
  som förvaltaren marknads- för inom EES, samt en förteckning över de  
 AIF-fonder 
  som förvaltaren förvaltar till Finansinspektionen. 
  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar  
 AIF-fonder 
  som i betydande grad använder finansiell hävstång ska regelbundet informera Finansinspektionen om den finansiella hävstångens nivå och sammansättning samt uppgifter om de för fonden fem mest be- tydande exponeringarna. 
 Icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  som i Sverige marknadsför  
 AIF-fonder 
  som i betydande grad använder finansiell hävstång, ska regelbundet informera Finansinspektionen om den finan- siella hävstångens nivå och sammansättning samt uppgifter om de för fonden fem mest betydande exponeringarna. 
 Om det behövs för att övervaka risker i det finansiella sys- temet får Finansinspektionen begära att en  
 AIF-förvaltare 
  lämnar ytterligare information till Finansinspektionen. Finansinspek- tionen ska i så fall informera Esma. 
 Bestämmelser motsvarande artikel 24 i  
 AIFM-direktivet 
  bör införas i den nya lagen. I enlighet med vad som föreslagits i fråga om in- formationskraven i artikel 23 bör lagen ange ramarna för den infor- mation som en  
 AIF-förvaltare 
  är skyldig att rapportera till och hålla tillgänglig för Finansinspektionen samt vilka  
 AIF-fonder 
  som rapporteringsskyldigheten omfattar. Mer detaljerade rapporterings- krav framgår av kommissionens förslag till genomförandeförordning. 
 Kraven i artikel 24.3 och 24.4 på att årsberättelse, lista på för- valtade fonder samt information om finansiell hävstång är utfor- made så att informationen på begäran ska överlämnas alternativt göras tillgänglig för den behöriga myndigheten. Det kan hävdas att sådan information som en  
 AIF-förvaltare 
  är skyldig att på begäran tillhandahålla inte behöver preciseras i lagtext med hänsyn till att Finansinspektionen inom ramen för sin befogenhet som tillsyns- myndighet bör ges möjlighet att begära in den information och de handlingar som behövs för att utöva tillsynen. Mot detta kan in- vändas att bestämmelsen kan förstås som en maximireglering vars syfte är att skydda  
 AIF-förvaltare 
  från alltför betungande admini- strativa krav. Begränsningen till kvartalsvis inrapportering i arti- kel 24.3.b bör förstås på detta sätt. Bestämmelsen i artikel 24.5 som 
 440 
  
 SOU 2012:67 
  
 Informationskrav och rapportering till behörig myndighet 
  
 ger de behöriga myndigheterna möjlighet att begära in ytterligare information, i den mån det behövs för att övervaka risker i det finansiella systemet, tyder också på en restriktiv hållning i fråga om den information som en  
 AIF-förvaltare 
  ska vara skyldig att till- handahålla. I fråga om den information som ska tillhandahållas om finansiell hävstång kan dessutom ett specifikt lagkrav tydliggöra skyldigheten för en  
 AIF-förvaltare 
  att upprätthålla rutiner och pro- cesser som möjliggör att informationen kan göras tillgänglig utan dröjsmål. Utredningen anser därför inte att kraven i artikel 24.3 och 24.4 kan ersättas med en allmän skyldighet för  
 AIF-förvaltare 
  att lämna in den information och de handlingar som Finansinspek- tionen begär. Kraven i artikel 24.3 och 24.4 bör därför framgå av den svenska lagen. Finansinspektionen bör dock ges en befogenhet att införa ytterligare krav på regelbunden rapportering i den mån det är nödvändigt för att övervaka riskerna i det finansiella sys- temet. Finansinspektionen ska i så fall informera Esma om att så- dana krav införts. 
 Tredje stycket i artikel 24.4 tar sikte på  
 AIF-förvaltare 
  baserade utanför EES. I fråga om sådana förvaltare omfattar rapporterings- skyldigheten i artikel 24.4  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  samt icke EES- baserade  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs i unionen. Som framgår av förslagen i avsnitt 13.3 föreslår utredningen att  
 AIF-förvaltare 
  utan- för EES ska tillåtas att marknadsföra  
 AIF-fonder 
  i Sverige. Av förslagen i samma avsnitt följer dock att en svensk  
 AIF-fond 
  inte kan förvaltas av en  
 AIF-förvaltare 
  etablerad utanför EES. Utred- ningen föreslår därför att det tredje stycket i artikel 24.4 genomförs genom en bestämmelse i den nya lagen som innebär att  
 AIF-för- 
  valtare som marknadsför icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  i Sverige och som i betydande grad använder sig av finansiell hävstång, regel- bundet ska rapportera den finansiella hävstångens nivå och samman- sättning till Finansinspektionen samt lämna uppgifter om de för fonden fem mest betydande exponeringarna. 
  
 11.4.2 
  
 Rapporteringskrav för förvaltare av specialfonder och för förvaltare av andra  
  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare 
  
 Förslag:  
 Regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer får meddela föreskrifter om den information som AIF- förvaltare som förvaltar specialfonder eller  
 AIF-fonder 
  som mark- 
 441 
  
 Informationskrav och rapportering till behörig myndighet 
  
 SOU 2012:67 
  
 nadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare ska lämna till Finans- inspektionen. 
  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar specialfonder ska ge in informa- tionsbroschyr och årsberättelse samt i förekommande fall halv- årsredogörelse och faktablad till Finansinspektionen så snart de färdigställts. 
 Nuvarande rapporteringskrav för specialfonder följer av bestäm- melsen i 10 kap. 2 § LIF enligt vilken fondbolag, förvaltningsbolag, fondföretag vars andelar marknadsförs i Sverige samt förvarings- institut är skyldiga att lämna Finansinspektionen upplysningar om sin verksamhet. Vilken information som ska rapporteras till Finans- inspektionen och hur ofta rapportering ska ske framgår av 20 kap. Finansinspektionens föreskrifter och allmänna råd (FFFS 2008:11) om investeringsfonder. Föreskrifterna innehåller bl.a. bestämmelser om kvartalsvis rapportering för fondbolag och investeringsfonder, rapportering av en investeringsfonds innehav, om användningen av derivatinstrument, samt om månadsvis riskrapportering för special- fonder. 
 I enlighet med vad som föreslagits ovan ska rapporterings- reglerna i den nya lagen tillämpas för specialfonder. För att göra det möjligt för Finansinspektionen att i föreskrifter behålla de delar av nuvarande rapporteringskrav för specialfonder som inspektionen anser lämpligt, och samtidigt anpassa det nuvarande regelverket till de genomförandebestämmelser som följer av  
 AIFM-direktivet, 
  bör ett bemyndigande för Finansinspektionen att meddela föreskrifter om rapporteringskrav för  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar specialfonder införas i den nya lagen. Bemyndigandet bör även omfatta AIF- förvaltare som förvaltar andra  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare. 
 För specialfonder gäller enligt 4 kap. 21 § LIF att informations- broschyrer, faktablad, årsberättelser och halvårsredogörelser ska ges in till Finansinspektionen så snart de färdigställts. Bestäm- melsen bygger på artiklarna 74 och 82.1 i  
 UCITS-direktivet. 
  Någon motsvarande regel finns inte i  
 AIFM-direktivet, 
  bortsett från be- stämmelsen i artikel 24.3.a, att en  
 AIF-förvaltare 
  på begäran ska ge in årsberättelsen till den behöriga myndigheten. Utredningen före- slår att den befintliga bestämmelsen i LIF ska gälla även fortsätt- ningsvis för specialfonder. I den nya lagen bör därför en bestäm- melse som innebär att  
 AIF-förvaltare 
  i fråga om specialfonder ska 
 442 
  
 SOU 2012:67 
  
 Informationskrav och rapportering till behörig myndighet 
  
 ge in informationsbroschyr och årsberättelse samt, i fråga om specialfonder som marknadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare, halvårsredogörelse och faktablad till Finansinspektionen så snart det färdigställts. 
  
 11.5 
  
 Rapporteringskrav för förvaltare av  
  
 AIF-fonder 
  som inte överstiger tröskelvärdena 
  
 Förslag:  
 Förvaltare av  
 AIF-fonder 
  som inte överstiger tröskel- värdena ska regelbundet rapportera information om de huvud- sakliga instrument som förvaltaren handlar med, viktiga expone- ringar samt större riskkoncentrationer till Finansinspektionen. 
 Enligt artikel 3.3.d i  
 AIFM-direktivet 
  ska sådana  
 AIF-förvaltare 
  som inte överskrider direktivets tröskelvärden regelbundet rappor- tera viss information till den behöriga myndigheten. Informationen ska omfatta de huvudsakliga instrument som förvaltaren bedriver handel med, viktiga exponeringar samt större koncentrationer i syfte att möjliggöra för den behöriga myndigheten att övervaka systemrisker. Enligt artikel 3.6 ska kommissionen anta genom- förandebestämmelser med bl.a. bestämmelser om den information som sådana  
 AIF-förvaltare 
  ska tillhandahålla. I kommissionens för- slag till genomförandeförordning finns närmare bestämmelser om vad informationen ska innehålla och hur ofta rapportering ska ske. För  
 AIF-fonder 
  som inte överskrider tröskelvärdena ska rappor- teringen ske årligen. 
 En bestämmelse motsvarande artikel 3.3.d bör införas i den nya lagen. Bestämmelsen bör endast omfatta sådana förvaltare som inte erhållit tillstånd enligt  
 AIFM-direktivet. 
  Förvaltare av specialfonder och  
 AIF-fonder 
  som vänder sig till  
 icke-professionella 
  investerare samt  
 AIF-förvaltare 
  som frivilligt väljer att söka tillstånd ska följa de rapporteringskrav som föreslås i avsnitten 11.4.1 och 11.4.2. 
 443 
  
 12 
  
 Kontroll över onoterade företag och emittenter 
  
 12.1 
  
 Inledning 
  
 Artiklarna  
 26–30 
  i  
 AIFM-direktivet 
  rör  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar fonder som kontrollerar onoterade företag och emittenter. Artik- larna reglerar dels förvaltarens skyldighet att informera om förvärv och överlåtelser över vissa tröskelvärden, dels förvaltarens skyldig- het att under en viss period avstå från vissa åtgärder som innebär att företaget töms på tillgångar. 
 Enligt artikel 26.7 kan medlemsstaterna ha mer långtgående be- stämmelser avseende innehav i onoterade företag och emittenter. 
  
 12.2 
  
 Tillämpningsområdet 
  
 AIF-fonder 
  som har mer än 50 procent av rösträtten i ett onoterat företag anses ha kontroll över det företaget och den  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar fonderna omfattas av reglerna i artiklarna  
 27–30. 
  Vid beräkningen av procentandelen ska innehaven i  
 AIF-fonder 
  som förvaltaren förvaltar läggas samman, om det finns en överenskom- melse mellan fonderna avseende kontrollen, dvs. utövandet av röst- rätten. Även aktieinnehav i fonder som förvaltas av andra AIF- förvaltare ska räknas med, om det finns en överenskommelse mellan dem avseende kontrollen av företaget (artikel 26.1). Rösträtter som innehas av företag som kontrolleras av fonden ska också räknas med, dvs. om en  
 AIF-fond 
  äger mer än 50 procent av rösträtterna i ett bolag ska det bolagets aktieinnehav räknas som  
 AIF-fondens 
  innehav. Även innehav av andra, både fysiska och juridiska per- soner, som innehar aktier i eget namn men som agerar för fonden eller för ett företag kontrollerat av fonden, ska räknas som fondens innehav (artikel 26.5 andra stycket). 
 445 
  
 Kontroll över onoterade företag och emittenter 
  
 SOU 2012:67 
  
 Beräkningen av rösträttsandelen ska ske med utgångspunkt i alla aktier som bolaget har gett ut, även om rösträtten för vissa aktier inte kan utövas, jfr 4 kap. 45 § aktiebolagslagen. 
 Reglerna i artiklarna  
 27–30 
  ska, enligt artikel 26.2, inte tillämpas på innehav i bolag som är 
  
 a) 
  
 små och medelstora företag i den mening som avses i artikel 2.1 i bilagan till kommissionens rekommendation 2003/361/EG av den 6 maj 2003 avseende definitionen av mikroföretag samt små och medelstora företag, dvs. företag som sysselsätter färre än 250 personer och vars årsomsättning inte överstiger 50 miljoner euro eller vars balansomslutning inte överstiger 43 miljoner euro per år, eller 
  
 b) 
  
 specialföretag vars syfte är att förvärva, inneha eller administrera fastigheter. 
  
 Artiklarna  
 28.1–28.3 
  och 30 i  
 AIFM-direktivet 
  ska tillämpas även på  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar  
 AIF-fonder 
  som förvärvar kontroll över emittenter. Med emittenter avses detsamma som i artikel 2.1.d i öppenhetsdirektivet, 
  
 1  
  
 dvs. utgivare av värdepapper som är upp- tagna till handel på en reglerad marknad. För tillämpningen av de aktuella reglerna i  
 AIFM-direktivet 
  ska emittenten också ha sitt säte inom EES (artikel 4.1.t). När det gäller frågan om vilka aktier som ska räknas med ska artikel 26.1 och artikel 26.2 tillämpas som om de gällde sådana aktier (artikel 26.4). Begreppet kontroll ska dock i dessa fall bestämmas i enlighet med artikel 5.3 i takeover- direktivet. 
  
 2  
  
 Den artikeln säger att den andel av röstetalet som ger kontroll över bolaget  samt sättet att beräkna denna andel skall bestämmas i enlighet med reglerna i den medlemsstat där bolaget har sitt säte. För svenska bolag vars aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad innebär det att med kontroll avses 30 pro- cent av röstetalet av samtliga aktier i bolaget, se 3 kap. 1 § lagen (2006:451) om offentliga uppköpserbjudanden. För bolag med säte i andra medlemsstater gäller definitionen av kontroll i lagen i den medlemsstat där bolaget har sitt säte. 
 Bestämmelserna i artikel 6 i direktivet 2002/14/EG (information till och samråd med arbetstagare i Europeiska gemenskapen) ska 
  
 1 
  
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/109/EG av den 15 december 2004 om harmo- nisering av insynskraven angående upplysningar om emittenter vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad och om ändring av direktiv 2001/34/EG. 
  
 2 
  
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/25/EG av den 21 april 2004 om uppköps- erbjudanden. 
  
 446 
  
 SOU 2012:67 
  
 Kontroll över onoterade företag och emittenter 
  
 gälla vid tillämpningen av artiklarna  
 26–30 
  i  
 AIFM-direktivet 
  (arti- kel 26.6). Artikel 6 i direktivet 2002/14/EG handlar om tystnads- plikt för arbetstagarrepresentanter som har fått konfidentiell infor- mation vid ett samråd med arbetsgivaren/företaget. Direktivet har genomförts genom ändringar i lagen (1976:580) om medbestäm- mande i arbetslivet (MBL). 
  
 3  
  
 Bestämmelserna om tystnadsplikt m.m. finns i  
 21–22 
  §§ MBL. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 För onoterade företag ska kontroll betyda mer än 50 pro- cent av rösträtterna i företagen. 
 Vid beräkningen ska räknas med aktieinnehav 
  
 1. 
  
 i  
  
 AIF-fonder 
  som förvaltaren förvaltar, om det finns en över- enskommelse mellan fonderna avseende kontrollen, 
  
 2. 
  
 i fonder som förvaltas av andra  
  
 AIF-förvaltare, 
  om det finns en överenskommelse mellan dem avseende kontrollen av före- taget, 
  
 3. 
  
 i företag som kontrolleras av en fond som  
  
 AIF-förvaltaren 
  förvaltar, och 
  
 4. 
  
 av andra, fysiska eller juridiska personer, som innehar aktierna i eget namn men som agerar för fonden eller ett företag kon- trollerat av fonden. 
  
 Beräkningen av rösträttsandelen ska ske med utgångspunkt i alla aktier som bolaget har gett ut, även om rösträtten för vissa aktier inte kan utövas. 
 Bestämmelserna om kontroll över onoterade företag ska inte tillämpas på innehav i företag som är 
  
 1. 
  
 små och medelstora företag i den mening som avses i artikel 2.1 i bilagan till kommissionens rekommendation 2003/361/EG av den 6 maj 2003 avseende definitionen av mikroföretag samt små och medelstora företag, eller 
  
 2. 
  
 specialföretag vars syfte är att förvärva, inneha eller admini- strera fastigheter. 
  
 3  
 Se prop. 2004/05:148. 
 447 
  
 Kontroll över onoterade företag och emittenter 
  
 SOU 2012:67 
  
 För emittenter med säte i Sverige och vars aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad ska kontroll betyda 30 procent av röstetalet för samtliga aktier. För emittenter med säte i en annan medlemsstat och vars aktier är upptagna till handel på en reg- lerad marknad ska definitionen av kontroll i hemlandets lag gälla. 
 Definitioner, motsvarande  
 AIFM-direktivets, 
  av kontroll över onoterade företag och emittenter bör tas in i den nya lagen. 
 Bestämmelserna i MBL är tillämpliga även för  
 AIF-förvaltare 
  och företag som ägs av  
 AIF-fonder. 
  Några nya regler för att genomföra artikel 26.6 behövs därför inte. 
  
 12.3 
  
 Anmälan om förvärv 
  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska underrätta den behöriga myndigheten om en  
 AIF-fond 
  förvärvar eller överlåter aktier i ett onoterat företag i så- dan omfattning att innehavet når upp till eller passerar (uppåt eller neråt) någon av gränserna 10, 20, 30, 50 eller 75 procent av röste- talet (artikel 27.1). 
 När en  
 AIF-fond, 
  ensam eller tillsammans med andra i enlighet med artikel 26.1, förvärvar kontroll över ett onoterat bolag ska för- valtaren underrätta företaget, kända aktieägare (dvs. aktieägare vilkas identitet är tillgänglig för förvaltaren eller som förvaltaren kan få tillgång till genom företaget eller ett register) och den behöriga myndigheten i förvaltarens hemmedlemsstat (artikel 27.2). En så- dan underrättelse ska innehålla information om andelen rösträtter som förvaltaren kontrollerar, information om hur rösträtterna för- värvades, vilka tidigare aktieägare som varit involverade, eventuella överlåtelsekedjor etc. samt datum för när kontrollen förvärvades (artikel 27.3). I underrättelsen till företaget ska förvaltaren begära att styrelsen informerar arbetstagarrepresentanter eller, om sådana inte finns, de anställda om förvärvet inklusive detaljerna som anges i artikel 27.3. Underrättelserna ska skickas så snart som möjligt, dock senast tio arbetsdagar efter det att något tröskelvärde har passerats eller kontrollen har uppnåtts (artikel 27.5). 
 448 
  
 SOU 2012:67 
  
 Kontroll över onoterade företag och emittenter 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska underrätta Finansinspektionen, om förvärv eller överlåtelser av aktier i ett onoterat företag leder till att andelen rösträtter som innehas av en fond som förval- taren förvaltar överskrider eller underskrider tröskelvärdena 10, 20, 30, 50 och 75 procent. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska underrätta Finansinspektionen, före- taget och företagets kända aktieägare, om förvärv eller överlåt- elser i en fond som förvaltaren förvaltar leder till att fonden ensam eller tillsammans med andra (enligt artikel 26.1) fått kontroll över ett onoterat företag. En sådan underrättelse ska innehålla information om andelen rösträtter som förvaltaren kontrollerar, information om hur rösträtterna förvärvades, vilka tidigare aktie- ägare som varit involverade i transaktionen, vilka fysiska eller juridiska personer som utövat rösträtten samt eventuella över- låtelsekedjor. Underrättelsen ska även ange datum för när kon- trollen förvärvades. 
 Underrättelserna ska skickas så snart som möjligt, dock senast tio arbetsdagar efter det att något tröskelvärde har passerats eller kontrollen har uppnåtts. 
 Bestämmelser om underrättelser till den behöriga myndigheten, företaget och kända aktieägare motsvarande artikel 27 bör tas in i den nya lagen. 
  
 12.4 
  
 Ytterligare informationskrav vid förvärv av kontroll 
  
 En  
 AIF-förvaltare 
  vars fonder får kontroll över ett onoterat företag eller en emittent ska också underrätta företaget, kända aktieägare och den behöriga myndigheten om 
  
 a) 
  
 vilka fonder som har förvärvat kontroll, 
  
 b) 
  
 den policy som tillämpas för att förebygga och hantera intresse- konflikter, särskilt mellan förvaltaren, fonden och företaget, inbegripet uppgifter om de särskilda skyddsmekanismer som inrättats för att se till att alla avtal mellan förvaltaren och/eller 
  
 449 
  
 Kontroll över onoterade företag och emittenter 
  
 SOU 2012:67 
  
 fonden och företaget ingås enligt normala marknadsmässiga villkor (armlängdsprincipen), och 
  
 c) 
  
 den policy som tillämpas för företagets externa och interna kom- munikation, särskilt till de anställda. 
  
 I underrättelsen till företaget ska förvaltaren begära att styrelsen informerar arbetstagarrepresentanter eller, om sådana inte finns, de anställda om ovanstående omständigheter (artikel  
 28.1–28.3). 
  Med- lemsstaterna kan också kräva att informationen ska göras tillgänglig för den behöriga myndigheten i det onoterade företagets hemmed- lemsstat (artikel 28.1 sista stycket). 
  
 AIF-förvaltare 
  ska, vid förvärv av kontroll i ett onoterat företag, underrätta företaget och kända aktieägare om sina avsikter i fråga om det onoterade företagets framtida verksamhet och förväntade effekter på sysselsättningen, inbegripet väsentliga ändringar i anställ- ningsvillkoren. Förvaltaren ska begära att styrelsen informerar arbets- tagarrepresentanter eller, om sådana inte finns, de anställda om detta (artikel 28.4). 
 Slutligen ska  
 AIF-förvaltaren, 
  vid förvärv av kontroll i ett onoterat företag, informera den behöriga myndigheten och investerarna i fonden om hur förvärvet har finansierats (artikel 28.5). 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltare, 
  vars fonder har förvärvat kontroll över ett onoterat företag eller en emittent ska underrätta Finans- inspektionen, företaget och företagets kända aktieägare om 
  
 1. 
  
 vilka fonder som har förvärvat kontroll, 
  
 2. 
  
 den policy som tillämpas för att förebygga och hantera intresse- konflikter, särskilt mellan förvaltaren, fonden och företaget, inbegripet uppgifter om de särskilda skyddsmekanismer som inrättats för att se till att alla avtal mellan förvaltaren och/eller fonden och företaget ingås enligt normala marknadsmässiga villkor (armlängdsprincipen), och 
  
 3. 
  
 den policy som tillämpas för företagets externa och interna kommunikation, särskilt till de anställda. 
  
 450 
  
 SOU 2012:67 
  
 Kontroll över onoterade företag och emittenter 
  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska, vid förvärv av kontroll i ett onoterat företag, underrätta företaget och kända aktieägare om sina av- sikter i fråga om det onoterade företagets framtida verksamhet och förväntade effekter på sysselsättningen, inbegripet väsent- liga ändringar i anställningsvillkoren. Förvaltaren ska begära att styrelsen informerar arbetstagarrepresentanter eller, om sådana inte finns, de anställda om detta. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska, vid förvärv av kontroll i ett onoterat företag, informera Finansinspektionen och investerarna i fonden om hur förvärvet har finansierats. 
 Bestämmelser om  
 AIF-förvaltarens 
  informationsskyldigheter mot- svarande artikel 28 bör tas in i den nya lagen. 
 I artikel 28.1 sista stycket ges medlemsstaterna möjlighet att ställa ytterligare krav på information (information till den behöriga myndigheten i det förvärvade bolagets hemmedlemsstat). Syftet med bestämmelsen är antagligen att medlemsstater som i dag har krav på sådan information ska kunna behålla dessa. Några sådana krav finns inte i Sverige och några starka skäl att införa sådana finns inte. Denna möjlighet att gå utöver direktivets minimikrav bör därför inte utnyttjas. 
  
 12.5 
  
 Särskilda krav på årsredovisning när fonder har kontroll över onoterade företag 
  
 Årsredovisningen i ett onoterat företag som kontrolleras av en AIF- fond (eller  
 AIF-fondens 
  egen årsredovisning) ska minst innehålla en rättvisande översikt över utvecklingen av företagets verksamhet som återspeglar situationen i slutet av den period som omfattas av års- redovisningen. Årsredovisningen ska även innehålla uppgifter om 
  
 a) 
  
 viktiga händelser som har inträffat efter räkenskapsårets slut, 
  
 b) 
  
 bolagets förväntade framtida utveckling, och 
  
 c) 
  
 den information om förvärv av egna aktier som föreskrivs i artikel 22.2 i rådets direktiv 77/91/EEG. 
  
 AIF-förvaltaren 
  ska begära och göra sitt yttersta för att styrelsen i det onoterade företaget informerar arbetstagarrepresentanter eller, om sådana inte finns, de anställda, om årsredovisningen för det 
 451 
  
 Kontroll över onoterade företag och emittenter 
  
 SOU 2012:67 
  
 onoterade företaget eller så ska förvaltaren ta in årsredovisnings- informationen för varje onoterat företag i sin egen redovisning enligt artikel 22. 
 Vad gäller tidsramar så ska  
 AIF-förvaltaren 
  se till antingen 
  
 att styrelsen lämnar information om punkt b ovan till arbets- tagarrepresentanter eller till de anställda senast fyra månader efter utgången av företagets bokföringsår, eller 
  
 att förvaltaren gör information enligt punkt a ovan tillgänglig för fondens investerare senast fyra månader efter utgången av företagets bokföringsår, förutsatt att informationen finns till- gänglig. I vart fall ska informationen göras tillgänglig samtidigt med företagets årsredovisning. 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 Årsredovisningen i ett onoterat företag som kontrolleras av en  
 AIF-fond, 
  eller  
 AIF-fondens 
  egen årsredovisning, ska minst innehålla en rättvisande översikt över utvecklingen av företagets verksamhet som återspeglar situationen i slutet av den period som omfattas av årsredovisningen. Årsredovisningen ska även innehålla uppgifter om 
  
 1. 
  
 viktiga händelser som har inträffat efter räkenskapsårets slut, 
  
 2. 
  
 bolagets förväntade framtida utveckling, och 
  
 3. 
  
 den information om förvärv av egna aktier som föreskrivs i artikel 22.2 i rådets direktiv 77/91/EEG. 
  
 AIF-förvaltaren 
  ska begära och göra sitt yttersta för att styrelsen i det onoterade företaget informerar arbetstagarrepresentanter eller, om sådana inte finns, de anställda, om årsredovisningen för det onoterade företaget eller ta in årsredovisningsinformationen för varje onoterat företag i sin egen redovisning. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska se till att 
  
 - 
  
 styrelsen lämnar information enligt punkt 2 ovan till arbets- tagarrepresentanter eller de anställda senast fyra månader efter utgången av företagets bokföringsår, eller 
  
 452 
  
 SOU 2012:67 
  
 Kontroll över onoterade företag och emittenter 
  
 - 
  
 information enligt punkt 1 ovan görs tillgänglig för fondens investerare senast fyra månader efter utgången av företagets bokföringsår, förutsatt att informationen finns tillgänglig. I vart fall ska informationen göras tillgänglig samtidigt med företagets årsredovisning. 
  
 Bestämmelser motsvarande artikel 29 bör tas in i den nya lagen. Bland den information som ska göras tillgänglig finns infor- 
 mation enligt artikel 22.2 i rådets direktiv 77/91/EEG, om bolagets förvärv av egna aktier. Den information som avses är skälen för de förvärv som har skett, antal och nominellt värde eller, i avsaknad av sådant värde, bokfört parivärde beträffande de aktier som har för- värvats och avyttrats under räkenskapsåret samt den andel av det tecknade kapitalet som dessa aktier utgör och uppgift om veder- laget för aktierna. För svenska bolag finns de bestämmelserna i t.ex. 6 kap. 1 § årsredovisningslagen (1995:1554). En svensk  
 AIF-förval- 
  tare kan dock förvalta fonder som äger aktier i utländska bolag, varför hänvisningen i den svenska lagen bör ske till direktivet. 
  
 12.6 
  
 Tömning av företag på tillgångar 
  
 En  
 AIF-förvaltare 
  vars fonder får kontroll över ett onoterat före- tag, eller en emittent, är under 24 månader efter förvärvet för- hindrad att vidta vissa i artikel 30.2 utpekade åtgärder för att tömma företaget på tillgångar. Åtgärderna är 
  
 a) 
  
 utdelningar (och ränta på aktier) till aktieägarna som görs när nettotillgångarna enligt företagets årsredovisning på boksluts- dagen för det senaste räkenskapsåret understiger eller, till följd av en sådan utdelning, skulle understiga det tecknade kapitalet plus de reserver som inte får utdelas enligt lag eller bolagsord- ning, varvid ska gälla att när den icke inbetalade delen av det tecknade kapitalet inte ingår i tillgångarna enligt balansräkningen ska detta belopp dras av från det tecknade kapitalet, 
  
 b) 
  
 utdelningar (och ränta på aktier) till aktieägarna som skulle överstiga vinsten för det senast avslutade räkenskapsåret jämte balanserad vinst och belopp från reserver som får användas för detta med avdrag för balanserad förlust och belopp som enligt lag eller bolagsordning har avsatts till reserver, och 
  
 453 
  
 Kontroll över onoterade företag och emittenter 
  
 SOU 2012:67 
  
 c) 
  
 i den mån förvärv av egna aktier är tillåtna, de förvärv som före- taget gör, inbegripet aktier som tidigare förvärvats av företaget och innehas av det och aktier som förvärvats av personer som agerar i eget namn men för företagets räkning, och som skulle leda till att nettotillgångarna understiger det belopp som anges i a). För förvärv av egna aktier gäller därutöver punkterna  
  
 b–h 
  i artikel 20.1 i direktiv 77/91/EEG, dvs. för att sådana förvärv av egna aktier ska vara tillåtna måste någon av undantagsreglerna i den artikeln vara tillämplig. 
 Hindren mot kapitalminskning ovan ska inte gälla en minskning av det tecknade kapitalet där syftet är att uppväga gjorda förluster eller att inkludera penningsummor i en icke utdelningsbar reserv, under förutsättning att beloppet i en sådan reserv efter denna åtgärd inte överstiger tio procent av det minskade tecknade kapitalet (arti- kel 30.3.b). 
 Att  
 AIF-förvaltaren 
  är förhindrad att vidta dessa åtgärder inne- bär att förvaltaren, enligt artikel 30.1, 
  
 a) 
  
 inte får underlätta, stödja eller ge instruktioner om utdelningar, kapitalminskningar, aktieinlösen och/eller förvärv av egna aktier från företagets sida, 
  
 b) 
  
 i den mån  
  
 AIF-förvaltaren 
  har rätt att rösta för  
 AIF-fondens 
  räkning vid möten i företagets ledningsorgan, inte röstar för en utdelning, kapitalminskning, aktieinlösen och/eller förvärv av egna aktier från företagets sida, och 
  
 c) 
  
 under alla omständigheter gör sitt yttersta för att förhindra ut- delningar, kapitalminskningar, aktieinlösen och/eller förvärv av egna aktier från företagets sida. 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltare, 
  vars fonder får kontroll över ett onoterat företag eller en emittent, ska under 24 månader efter förvärvet inte underlätta, stödja, rösta för eller ge instruktioner om utdelningar, kapitalminskningar, aktieinlösen och/eller för- värv av egna aktier från företagets sida. 
 454 
  
 SOU 2012:67 
  
 Kontroll över onoterade företag och emittenter 
  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska under alla omständigheter göra sitt yttersta för att förhindra sådana utdelningar, kapitalminskningar, aktieinlösen och/eller förvärv av egna aktier från företagets sida. 
 I svensk rätt finns redan regler om vinstutdelning och användning av företags medel i t.ex. 17 och 18 kap. aktiebolagslagen. Dessa regler träffar dock inte  
 AIF-förvaltare 
  i alla situationer, t.ex. inte en svensk  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar  
 AIF-fonder 
  som äger utländska företag. Bestämmelser motsvarande artikel 30 bör därför tas in i den nya lagen. Artikel 30.3.c är närmast att betrakta som en erinran om att förvärv av egna aktier endast är tillåtna under vissa förut- sättningar. 
 455 
 13 Verksamhet över gränserna 
  
 13.1 
  
 Inledning 
  
 Bestämmelserna i  
 AIFM-direktivet 
  om verksamhet över gränserna är i stora drag utformade som motsvarande regler i andra direktiv på värdepappersmarknadsområdet (t.ex.  
 UCITS-direktivet 
  och MiFID). Den som vill bedriva verksamhet över gränserna ska under- rätta behöriga myndigheter i sitt hemland vilka, i sin tur, ska över- lämna underrättelsen till behöriga myndigheter i det land inom EES där verksamheten ska bedrivas. 
 I likhet med  
 UCITS-direktivet 
  kompliceras reglerna i AIFM- direktivet av att förvaltaren och fonden kan ha olika hemland.  
 AIFM-direktivet 
  tillåter dessutom att medlemsstaterna inför eller behåller särskilda bestämmelser avseende marknadsföring av AIF- fonder till  
 icke-professionella 
  investerare på det egna territoriet (artikel 43). Regleringen för  
 AIF-fonder 
  och  
 AIF-förvaltare 
  hemma- hörande utanför EES (tredjeland) komplicerar saken ytterligare. 
 Artiklarna  
 32–33 
  i  
 AIFM-direktivet, 
  som möjliggör marknads- föring och förvaltning över gränserna när både  
 AIF-förvaltaren 
  och  
 AIF-fonden 
  är  
 EES-baserad, 
  behandlas i avsnitt 13.2. 
 Artiklarna  
 34–42 
  i direktivet rör situationer när varken  
 AIF-för- 
  valtaren eller  
 AIF-fonden 
  eller bara någon av dem har sitt hemland inom EES. 
 Artiklarna 36 och 42 innehåller minimiregler som ska tillämpas om medlemsstaterna väljer att i sin nationella lagstiftning tillåta viss marknadsföring enligt reglerna i dessa artiklar. Artiklarna 34, 36 och 42 som, i likhet med merparten av  
 AIFM-direktivet, 
  ska genom- föras senast den 22 juli 2013, behandlas i avsnitt 13.3. 
 Artiklarna 35 och  
 37–41 
  innehåller regler för tredjelandssitua- tioner, bl.a. avseende förvaltnings- och marknadsföringspassen för icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare. 
  Denna reglering har ett fördröjt och villkorat genomförande. Enligt artikel 67 ska kommissionen 
 457 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 SOU 2012:67 
  
 först under 2015 anta delegerade akter som närmare anger när reg- lerna om förvaltnings- och marknadsföringspassen  
 (Europa-pass) 
  ska börja tillämpas för icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  och icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder. 
  Det innebär enligt artikel 66.3 att svenska bestämmelser på detta område ska börja gälla först om och när kom- missionen under 2015, enligt artikel 67.6 har bestämt ett datum för när reglerna i artiklarna 35 och  
 37–41 
  ska börja tillämpas.  
 Dessa a 
 rtiklar behandlas i avsnitt 13.4. 
  
 13.2 
  
 AIF-förvaltare 
  
  och  
 AIF-fonder 
  inom EES 
 I detta avsnitt avses med  
 AIF-förvaltare 
  och  
 AIF-fonder 
  sådana förvaltare och fonder som har ett land inom EES som sitt hemland. 
  
 13.2.1 
  
 Marknadsföring av  
  
 AIF-fonder 
  över gränserna 
 En  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd i ett land inom EES ska få mark- nadsföra andelar eller aktier i  
 AIF-fonder 
  även i andra  
 EES-länder 
  än förvaltarens hemland, om villkoren i artikel 32 är uppfyllda. (Defi- nitioner av en  
 AIF-förvaltares 
  hemland och värdland finns i 1 kap. 6 och 7 §§.) I de fall då  
 AIF-fonden 
  är en  
 matar-AIF-fond 
  krävs det dessutom att även  
 mottagar-AIF-fonden 
  och dess förvaltare är EES- baserad. (artikel 32.1). 
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska, för varje  
 AIF-fond 
  som förvaltaren avser att marknadsföra i värdlandet, skriftligen underrätta behöriga myn- digheter i sitt hemland. Underrättelsen ska innehålla den informa- tion som anges i bilaga IV till  
 AIFM-direktivet, 
  bl.a. information om  
 AIF-fondens 
  namn, en verksamhetsplan, var fonden har sitt hem- land, fondens fondbestämmelser och vilket som är fondens för- varingsinstitut (artikel 32.2). Formkraven för sådana underrättelser får specificeras av Esma genom tekniska standarder (artikel 32.8.a). 
  
 AIF-förvaltarens 
  behöriga myndigheter ska inom 20 arbetsdagar från mottagandet av en komplett underrättelse vidarebefordra den i dess helhet till behöriga myndigheter i det land inom EES, där marknadsföringen planeras. Underrättelsen ska vidarebefordras om  
 AIF-förvaltarens 
  förvaltning är förenlig med reglerna i  
 AIFM-direk- 
  tivet.  
 AIF-förvaltarens 
  behöriga myndigheter ska också bifoga ett intyg om att  
 AIF-förvaltaren 
  har tillstånd att förvalta  
 AIF-fonder 
  med en viss investeringsstrategi (artikel 32.3). Formkraven för vidare- 
 458 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 befordran av underrättelser och intyg om tillstånd får specificeras av Esma genom tekniska standarder (artikel 32.8.b och 32.8.c). 
  
 AIF-förvaltarens 
  behöriga myndigheter ska utan dröjsmål med- dela  
 AIF-förvaltaren 
  om att underrättelsen har vidarebefordrats. AIF- förvaltaren kan då börja marknadsföra  
 AIF-fonden 
  i värdlandet. AIF- fondens behöriga myndigheter ska också underrättas, om fonden har ett annat hemland än  
 AIF-förvaltaren 
  eller förvaltarens värdland (artikel 32.4). 
 De uppgifter och handlingar som en underrättelse om verksam- het över gränserna ska innehålla är bl.a. information om vilka åtgär- der  
 AIF-förvaltaren 
  har vidtagit för att förhindra att marknadsföring sker till  
 icke-professionella 
  investerare, när detta inte är tillåtet, och hur sådan marknadsföring förhindras i fall då  
 AIF-förvaltaren 
  för- litar sig på oberoende företag som tillhandahåller investeringstjänster avseende  
 AIF-fonder, 
  t.ex. värdepappersinstitut som genomför order avseende andelar i  
 AIF-fonden. 
  (bilaga IV h till  
 AIFM-direktivet). 
  För de åtgärder som  
 AIF-förvaltaren 
  vidtar på detta område gäller lagen i värdlandet, dvs. där andelarna eller aktierna marknadsförs, och även tillsynen i detta hänseende faller på värdlandets behöriga myndigheter (artikel 32.5). 
  
 AIF-förvaltarens 
  underrättelse och den behöriga myndighetens intyg om tillståndet ska vara tillgängliga på ett språk som är bruk- ligt i internationella finanskretsar, t.ex. engelska. Underrättelser mellan de behöriga myndigheterna ska kunna överföras elektroniskt (artikel 32.6). 
 Om  
 AIF-förvaltaren 
  planerar eller har genomfört väsentliga änd- ringar i förhållande till den information som har lämnats i under- rättelsen, ska förvaltaren skriftligen anmäla detta till behöriga myn- digheter i sitt hemland senast en månad innan ändringen genom- förs eller omedelbart efter att ändringen har gjorts. Om ändringen skulle innebära att verksamheten strider mot  
 AIFM-direktivet 
  ska den behöriga myndigheten, utan onödigt dröjsmål, underrätta AIF- förvaltaren om att ändringen inte får genomföras. Om en ändring (planerad eller oplanerad) leder till att reglerna i  
 AIFM-direktivet 
  inte efterlevs ska behöriga myndigheter i  
 AIF-förvaltarens 
  hemland vidta de åtgärder som krävs, inklusive förbjuda marknadsföring av fonden, för att rättelse ska ske. Om ändringen är godtagbar ska  
 AIF-förvaltarens 
  behöriga myndighet utan dröjsmål informera den behöriga myndigheten i förvaltarens värdland (artikel 32.7). Form- kraven för  
 AIF-förvaltarens 
  anmälan om ändringar får specificeras av Esma genom tekniska standarder (artikel 32.8.d). 
 459 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 SOU 2012:67 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En svensk  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  och som avser att marknadsföra andelar eller aktier i en sådan fond till professionella investerare i ett annat land inom EES, ska underrätta Finansinspektionen innan verksamheten inleds. Underrättelsen ska innehålla de uppgifter och handlingar som föreskrivs i bilaga IV till  
 AIFM-direktivet. 
  Finansinspek- tionen ska inom vissa i den nya lagen angivna tidsfrister över- lämna underrättelsen till behöriga myndigheter i det land där verksamheten ska bedrivas samt till underrättelsen foga ett intyg där tillståndets omfattning ska framgå. Inspektionen ska också meddela förvaltaren när underrättelsen har överlämnats. 
 En utländsk  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  som i sitt hemland har sådant tillstånd som avses i  
 AIFM-direktivet 
  får till professio- nella investerare i Sverige, utan tillstånd enligt den nya lagen, marknadsföra andelar eller aktier i  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  som förvaltas av förvaltaren. 
 En svensk eller utländsk,  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  får, efter tillstånd av Finansinspektionen, marknadsföra andelar eller aktier i en  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  till  
 icke-professionella 
  inve- sterare i Sverige. Tillstånd ska ges under förutsättning att för- valtaren uppfyller samtliga krav som uppställs i  
 AIFM-direktivet 
  och har vidtagit nödvändiga åtgärder för att här i landet kunna lösa in andelar eller aktier i fonden och göra utbetalningar till investerarna. Om  
 AIF-fonden 
  har Sverige som hemland krävs att fonden är upptagen till handel på en reglerad marknad och att det för fonden finns ett upprättat faktablad. Om fonden har ett annat land inom EES som hemland ska fonden omfattas av en reglering som motsvarar vad som gäller för specialfonder eller, om sådan reglering saknas, ändå motsvarar en specialfond, eller åtminstone är upptagen till handel på en reglerad marknad samt ha ett upprättat faktablad. Om det är fråga om vissa slutna AIF- fonder (riskkapitalfonder) får tillstånd för marknadsföring till investerare som inte är att anse som professionella ges även om angivna villkor inte är uppfyllda. 
 Marknadsföringen av  
 AIF-fonder 
  över gränserna får inte in- ledas förrän underrättelseförfarandet fullföljts enligt reglerna i  
 AIFM-direktivet 
  eller, såvitt gäller marknadsföring till  
 icke-pro- 
  fessionella investerare i Sverige, Finansinspektionen har med- delat beslut om tillstånd. 
 460 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 Väsentliga ändringar av något som angetts i en underrättelse om marknadsföring över gränsernas ska anmälas av  
 AIF-förval- 
  taren till behöriga myndigheter i förvaltarens hemland eller, så- vitt avser tillstånd för marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare här i landet, till Finansinspektionen. 
 Vid marknadsföring av specialfonder ska även utländska EES- baserade  
 AIF-förvaltare 
  tillämpa svenska bestämmelser som gäller för sådana fonder. 
 Artikel 32 i  
 AIFM-direktivet 
  reglerar dels svenska  
 AIF-förvaltares 
  marknadsföring av egenförvaltade  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  till professionella investerare i andra länder inom EES, dels utländska  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltares 
  marknadsföring av egenförvaltade  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  till professionella investerare i Sverige. 
 Principen i  
 AIFM-direktivet 
  är densamma som i  
 UCITS-direk- 
  tivet, dvs. ett företag med tillstånd i ett land inom EES kan mark- nadsföra sina fonder i ett annat  
 EES-land 
  efter ett relativt enkelt underrättelseförfarande. I både  
 AIFM-direktivet 
  och  
 UCITS-direk- 
  tivet är det  
 AIF-förvaltarens 
  hemlandsmyndighet som ska under- rättas och som ska överlämna underrättelsen till den behöriga myn- digheten i förvaltarens värdland, dvs. där marknadsföringen ska ske. I artikel 32 i  
 AIFM-direktivet 
  anges att överlämnandet av under- rättelsen ska ske endast om  
 AIF-förvaltarens 
  förvaltning av AIF- fonden är och kommer att vara förenlig med direktivet och för- valtaren i övrigt efterlever det. Det är emellertid inte fråga om någon ny tillståndsprövning. Det får snarare anses föreligga en pre- sumtion för att marknadsföringen kan inledas så snart underrättelse- förfarandet har fullföljts. 
 Även om det finns vissa skillnader mellan  
 AIFM-direktivet 
  och  
 UCITS-direktivet, 
  bl.a. när det gäller vilken information som ska finnas med i en underrättelse och till vilken behörig myndighet väsentliga ändringar ska anmälas, kan de bestämmelser som ska genomföra artikel 32 i  
 AIFM-direktivet 
  utformas med bestämmel- serna i LIF som förebild. Dessa bestämmelser gäller  
 AIF-förvaltare 
  som är etablerade i Sverige eller i ett annat land inom EES och som avser att marknadsföra  
 AIF-fonder 
  till professionella investerare. 
 För svenska eller andra  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  som avser att marknadsföra andra  
 AIF-fonder 
  än specialfonder till  
 icke-pro- 
  fessionella investerare i Sverige bör dock särskilda regler gälla (se även avsnitt 7.4). Som påpekats får medlemsstaterna behålla eller 
 461 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 SOU 2012:67 
  
 införa striktare krav på  
 AIF-förvaltare 
  och  
 AIF-fonder 
  än de krav som gäller för sådana  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs till professio- nella investerare. Det är dock inte tillåtet att uppställa striktare eller ytterligare krav på  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  hemmahörande i ett annat land inom EES än Sverige, än på de  
 AIF-fonder 
  som hör hemma och marknadsförs här. Detta följer av artikel 43.1, se även avsnitt 7.1. 
 I fråga om marknadsföring av utländska motsvarigheter till special- fonder finns enligt gällande rätt en bestämmelse som möjliggör detta i 1 kap. 9 § LIF. Bestämmelsen innebär att företag som förvaltar fonder som inte faller in under tillämpningsområdet för UCITS- direktivet kan få tillstånd för marknadsföring av sådana fondandelar under vissa förutsättningar, bl.a. om det finns skäl att anta att verk- samheten kommer att drivas på ett sätt som är förenligt med bestäm- melserna i LIF och andra författningar som reglerar företagets verk- samhet. Motsvarande bör gälla även efter genomförandet av AIFM- direktivet. 
 En grundläggande förutsättning för att  
 AIF-förvaltare 
  som är etablerade inom EES ska få tillstånd för marknadsföring av en EES- baserad  
 AIF-fond 
  till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige är att förvaltaren ska uppfylla samtliga krav som uppställs i  
 AIFM-direk- 
  tivet. Detta innebär att en svensk eller annan  
 EES-baserad 
  för- valtare som enbart har låtit sig registreras med stöd av reglerna i artiklarna 3.2 och 3.3 i  
 AIFM-direktivet, 
  inte uppfyller villkoren för sådant tillstånd. Förvaltaren måste därför först frivilligt låta sig omfattas av direktivets krav  
 (opt-in), 
  genom att söka tillstånd som  
 AIF-förvaltare, 
  se avsnitt 4.4.3. I likhet med vad som tidigare har gällt krävs också att förvaltaren – oavsett var inom EES som fonden har sitt hemland eller förvaltaren är etablerad – har vidtagit nödvändiga åtgärder för att kunna lösa in andelar eller aktier i fonden samt att göra utbetalningar till investerarna här i landet, se av- snitt 7.2.4. 
 Kravet i 1 kap. 9 § LIF, att det ska finnas skäl att anta att verksamheten är förenlig med det svenska regelverket kan sägas innebära att  
 AIF-fonden 
  antingen måste omfattas av en reglering i hemlandet som motsvarar vad som gäller för specialfonder eller, om sådan reglering saknas, att fonden ändå motsvarar vad som gäller för en specialfond. Detta bör gälla även fortsättningsvis och komma till uttryck i författningstexten. 
 För att andra  
 AIF-fonder 
  än specialfonder eller utländska mot- svarigheter till sådana fonder ska få marknadsföras till  
 icke-professio- 
  
 462 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 nella investerare i Sverige krävs dels att de är upptagna till handel på en reglerad marknad, dels att det finnas ett upprättat faktablad som motsvarar kraven som gäller för specialfonder. 
 Med den föreslagna ordningen blir kraven desamma för mark- nadsföring av  
 AIF-fonder 
  till  
 icke-professionella 
  investerare oav- sett om  
 AIF-fonden 
  hör hemma i Sverige eller i ett annat land inom EES och oavsett var en  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  hör hemma, vilket är förenligt med artikel 43.1 andra stycket. 
 I fråga om vissa slutna fonder får tillstånd ges till marknads- föring till investerare som inte är att anse som professionella även om angivna villkor inte är uppfyllda, se avsnitt 7.4. 
  
 13.2.2 
  
 Förvaltning av  
  
 AIF-fonder 
  över gränserna 
 Artikel 33 i  
 AIFM-direktivet 
  reglerar förvaltning av  
 AIF-fonder 
  över gränserna. En  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  får förvalta en AIF- fond som hör hemma i ett annat land inom EES antingen genom att  
 AIF-förvaltaren 
  förvaltar en fond genom en filial i värdlandet (filialverksamhet) eller direkt från förvaltarens hemland (gränsöver- skridande verksamhet). 
 Innan förvaltningen av en  
 AIF-fond 
  över gränserna får påbörjas ska förvaltaren underrätta de behöriga myndigheterna i sitt hem- land om i vilket land fonden ska förvaltas och om förvaltningen ska ske genom filialverksamhet eller gränsöverskridande verksamhet. Förvaltaren ska också presentera en verksamhetsplan där det fram- går vilken verksamhet som ska bedrivas i värdlandet och vilka AIF- fonder som ska förvaltas där (artikel 33.2). Om  
 AIF-förvaltaren 
  avser att etablera en filial ska förvaltaren därutöver informera om filialens organisatoriska struktur och adress samt namn och kon- taktuppgifter för de personer som ansvarar för ledningen av filialen. Esma får enligt artikel 33.7 och artikel 33.8 i  
 AIFM-direktivet 
  i tekniska standarder specificera vilken information som ska lämnas och även utforma formulär för dessa underrättelser. 
 De behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemland ska där- efter – inom en eller två månader, beroende på om det är fråga om gränsöverskridande verksamhet eller filialverksamhet, från det att myndigheten har fått en komplett underrättelse – överlämna under- rättelsen till behöriga myndigheter i förvaltarens värdland tillsam- mans med ett intyg om att förvaltaren har tillstånd som avses i  
 AIFM-direktivet. 
  En förutsättning för att överlämna underrätt- 
 463 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 SOU 2012:67 
  
 elsen är att  
 AIF-förvaltarens 
  hemlandsmyndighet anser att förvalt- ningen är och kommer att fortsätta att vara förenlig med reglerna i  
 AIFM-direktivet. 
  Därutöver krävs att förvaltarens verksamhetstill- stånd omfattar förvaltning av en  
 AIF-fond 
  av motsvarande slag som ska förvaltas i värdlandet. När underrättelsen har överlämnats ska  
 AIF-förvaltarens 
  hemlandsmyndighet informera förvaltaren om detta och förvaltaren kan då inleda verksamheten i värdlandet (artikel 33.4). 
 Liksom vid verksamhet över gränserna enligt andra  
 EU-direktiv 
  på värdepappersmarknadsområdet får värdlandet inte ställa några ytterligare krav på verksamheten inom de områden som täcks av  
 AIFM-direktivet 
  (artikel 33.5). 
 Även vid förvaltning över gränserna har  
 AIF-förvaltaren 
  en anmäl- ningsskyldighet gentemot sin hemlandsmyndighet avseende ändringar i förhållande till den information som har lämnats i underrättelsen. Reglerna i artiklarna 32.7 och 33.6 har i huvudsak samma innebörd. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En svensk  
 AIF-förvaltare 
  som avser att förvalta en EES- baserad  
 AIF-fond 
  hemmahörande i ett annat land inom EES, ska skriftligen underrätta Finansinspektionen om den avsedda verksamheten. 
 En utländsk  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  som i sitt hemland har tillstånd som avses i  
 AIFM-direktivet 
  får, utan tillstånd en- ligt den nya lagen, förvalta en  
 AIF-fond 
  som hör hemma i Sverige och inte är en specialfond. Efter tillstånd av Finansinspektionen får en sådan förvaltare förvalta en specialfond. 
 Förvaltning av en  
 AIF-fond 
  över gränserna får inte inledas förrän underrättelseförfarandet fullföljts enligt reglerna i AIFM- direktivet eller, såvitt gäller förvaltning av en specialfond i Sverige, Finansinspektionen har meddelat beslut om tillstånd. 
 Väsentliga ändringar av något som angetts i en underrättelse om förvaltning över gränsernas ska anmälas av  
 AIF-förvaltaren 
  till behöriga myndigheter i förvaltarens hemland eller, i en an- sökan om tillstånd för förvaltning av en specialfond, till Finans- inspektionen. 
 En utländsk  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar AIF- fonder från en filial i Sverige ska tillämpa bestämmelserna i AIF- förvaltarlagen som genomför artiklarna 12 och 14 och i före- 
 464 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 kommande fall, de särskilda bestämmelserna om specialfonder. För förvaringsinstitut för sådana  
 AIF-fonder 
  gäller bestämmel- serna i  
 AIF-förvaltarlagen 
  som genomför artikel 21 i AIFM- direktivet. 
 Artikel 33 i  
 AIFM-direktivet 
  reglerar dels svenska  
 AIF-förvaltares 
  förvaltning av  
 AIF-fonder 
  i andra länder inom EES, dels utländska  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltares 
  förvaltning av  
 AIF-fonder 
  i Sverige. Principen för sådan förvaltning är densamma som för marknads- föring enligt artikel 32, dvs. en  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd i ett land inom EES får förvalta  
 AIF-fonder 
  i ett annat land än för- valtarens hemland efter ett relativt enkelt underrättelseförfarande. Det är behöriga myndigheter i förvaltarens hemland som ska under- rättas om verksamheten och överlämna underrättelsen till behöriga myndigheter i förvaltarens värdland. Det är alltså inte fråga om något nytt tillståndsförfarande. Bestämmelser motsvarande artikel 33 i  
 AIFM-direktivet 
  bör införas i den nya lagen och kan utformas med motsvarande bestämmelser i LIF, om förvaltning över gränserna, som förebild. Bestämmelserna gäller för såväl svenska som övriga  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare. 
  
 Såvitt avser förvaltning av en specialfond bör dock särskilda reg- ler gälla. Som påpekats i avsnitt 7.3 omfattas specialfonder av AIFM- direktivets definition av en  
 AIF-fond. 
  De detaljerade bestämmelser om specialfonder som finns i LIF tar dock främst sikte på  
 fonden  
 och gäller bl.a. riskspridning och tillåtna tillgångar.  
 AIFM-direk- 
  tivet, som i huvudsak innehåller reglering av  
 AIF- 
 förvaltare 
 , 
  tillåter att medlemsstaterna behåller eller inför nationella bestämmelser för  
 AIF-fonder 
  som sådana. Utredningen har bedömt att framför allt konsumentskyddsskäl talar för att behålla regelverket för special- fonder i princip oförändrat, däribland tillståndskravet. Liksom för svenska  
 AIF-förvaltare 
  uppställs därför ett krav på tillstånd också för utländska  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  som avser att förvalta en sådan fond. Tillstånd ges i form av att fondens fondbestämmel- ser godkänns av Finansinspektionen. 
 Det bör av den nya lagen framgå vilka bestämmelser i lagen som ska gälla för en  
 AIF-förvaltare 
  som är etablerad i ett annat EES- land än Sverige och bedriver filialverksamhet här i landet. Av arti- kel 45.2 i  
 AIFM-direktivet 
  följer att det är fråga om genomförda regler enligt artiklarna 12 och 14. Regeln i artikel 21.5.a om att förvaringsinstitutet ska vara etablerat i samma land som  
 AIF-fonden 
  
 465 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 SOU 2012:67 
  
 innebär att också de svenska bestämmelserna om förvaringsinstitut blir tillämpliga. Ett förvaringsinstitut för en svensk  
 AIF-fond 
  ska således följa svenska bestämmelser, oavsett i vilket land  
 AIF-för- 
  valtaren är etablerad. 
 En utländsk  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar en special- fond eller en annan  
 AIF-fond 
  som hör hemma i Sverige får mark- nadsföra andelar eller aktier i dessa fonder i Sverige. Då gäller de bestämmelser för marknadsföring som har beskrivits i avsnitt 13.2.1, se även avsnitt 7.4. Marknadsföring i strid mot dessa bestämmelser får förbjudas av Finansinspektionen, se avsnitt 14.2. 
  
 13.3 
  
 AIF-förvaltare 
  
  och  
 AIF-fonder 
  från tredjeland 
 Artikel 34 i  
 AIFM-direktivet 
  reglerar  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltares 
  förvaltning av icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder, 
  som inte marknads- förs inom EES, och artiklarna 36 och 42 i direktivet medför en möjlighet för medlemsstaterna att införa nationella bestämmelser om marknadsföring på det egna territoriet av en  
 AIF-fond, 
  om fonden,  
 AIF-förvaltaren 
  eller båda har sitt hemland utanför EES (tredje- land). 
  
 13.3.1 
  
 AIF-förvaltares 
  
  förvaltning av  
 AIF-fonder 
  från tredjeland 
 Enligt artikel 34 får en  
 AIF-förvaltare 
  förvalta en icke  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  om förvaltaren uppfyller samtliga krav i  
 AIFM-direk- 
  tivet, utom kraven avseende förvaringsinstitut (artikel 21) och års- redovisning (artikel 22). Det ska också finnas lämpliga arrangemang för samarbete mellan behöriga myndigheter i  
 AIF-förvaltarens 
  hem- land och tillsynsmyndigheten i det land där den icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonden 
  har sitt hemland, för att säkerställa ett effektivt infor- mationsutbyte som gör det möjligt för de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemland att utföra sina uppgifter (artikel 34.1). Kommissionen ska i delegerade akter specificera en gemensam ram för att underlätta inrättandet av sådana samarbetsarrangemang med tredjeländer och Esma ska utarbeta riktlinjer på samma tema (arti- kel 34.2 och artikel 34.3) 
 466 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En svensk  
 AIF-förvaltare 
  får, efter tillstånd av Finans- inspektionen, förvalta en icke  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  som inte marknadsförs inom EES. 
 Tillstånd för sådan förvaltning ska ges om 
  
 - 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  uppfyller samtliga villkor som gäller enligt den nya lagen med undantag för bestämmelserna avseende för- varingsinstitut, kraven att tillhandahålla årsredovisning samt behörighetsvillkoren för  
 AIF-fondens 
  revisorer, och 
  
 - 
  
 det finns lämpliga samarbetsarrangemang mellan Finansinspek- tionen och tillsynsmyndigheten i  
  
 AIF-fondens 
  hemland. 
 En bestämmelse motsvarande artikel 34.1 bör införas i den nya lagen. Det framgår inte uttryckligen av artikel 34 i  
 AIMD-direktivet 
  att det ska vara fråga om ett tillståndsförfarande. För att kunna avgöra om förutsättningarna i artikel 34.1 är uppfyllda krävs dock att  
 AIF-förvaltaren 
  lämnar information om ifrågavarande  
 AIF-fond 
  och i vilket land den hör hemma, och att Finansinspektionen på grundval av dessa uppgifter gör en bedömning av om förvaltningen ska tillåtas eller inte. Motsvarande möjlighet har fondbolag enligt 
 bestämmelsen i 2 kap. 16 § LIF, där det uppställs krav på tillstånd. En svensk  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd att förvalta en icke EES- 
 baserad  
 AIF-fond 
  får, som framgår av nästa avsnitt, ges tillstånd av Finansinspektionen att också marknadsföra andelar eller aktier i dessa fonder, om vissa ytterligare villkor är uppfyllda. 
  
 13.3.2 
  
 Marknadsföring i Sverige av icke  
  
 EES-baserade 
  AIF- fonder som förvaltas av en  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  
 I artikel 36 i  
 AIFM-direktivet 
  finns regler som ger medlemsstaterna möjlighet att, på sitt eget territorium och under förutsättning att vissa minimikrav är uppfyllda, tillåta marknadsföring av icke EES- baserade  
 AIF-fonder 
  som förvaltas av  
 EES-baserade 
 AIF-förval- 
  tare. Att en medlemsstat använder sig av denna möjlighet innebär emellertid inte att  
 AIF-förvaltaren 
  får marknadsföra den förvaltade fonden i andra länder inom EES. Tillståndet medför alltså inte något marknadsföringspass. 
 467 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 SOU 2012:67 
  
 De minimikrav som uppställs enligt artikel 36 i  
 AIFM-direktivet 
  är, för det första, att  
 AIF-förvaltaren 
  ska uppfylla samtliga krav enligt direktivet, med undantag för dem i artikel 21 (om förvarings- institut), om det finns en motsvarighet till förvaringsinstitut som kan utföra uppgifterna enligt artikel  
 21.7–21.9. 
  Det får dock inte vara  
 AIF-förvaltaren 
  som utför dessa uppgifter. Det ska, för det andra, finnas lämpliga arrangemang för samarbete mellan behöriga myndigheter i  
 AIF-förvaltarens 
  hemland och tillsynsmyndigheten i den icke  
 EES-baserade 
 AIF-fondens 
  hemland, för att säkerställa ett effektivt informationsutbyte som gör det möjligt för förvaltarens hemlandsmyndighet att utföra sina uppgifter (artikel 36.1.b). För det tredje får den icke  
 EES-baserade 
 AIF-fondens 
  hemland inte vara uppförd på förteckningen över icke samarbetsvilliga länder och territorier, vilken upprättas av den internationella arbetsgruppen för finansiella åtgärder mot penningtvätt, Financial Action Task Force, Reed (artikel 36.1.c). 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En svensk eller annan  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  får, efter tillstånd från Finansinspektionen, marknadsföra en icke  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  som förvaltas av förvaltaren till profes- sionella investerare i Sverige. Tillstånd ska ges om vissa i den nya lagen angivna villkor är uppfyllda (artikel 36 i  
 AIFM-direktivet). 
  
 Tillstånd för sådan marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige förutsätter dessutom 
  
 1. 
  
 att  
  
 AIF-förvaltaren 
  har vidtagit nödvändiga åtgärder för att här i landet kunna göra utbetalningar till andelsägarna, lösa in andelar, och 
  
 2. 
  
 att fonden omfattas av en reglering som motsvarar vad som gäller för specialfonder eller, om sådan reglering saknas, ändå motsvarar en specialfond, eller åtminstone är upptagen till handel på en reglerad marknad och har ett upprättat fakta- blad som motsvarar kraven för faktablad som ska finnas för specialfonder. 
  
 468 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 Om det är fråga om vissa slutna  
 AIF-fonder 
  (riskkapitalfonder) får tillstånd för marknadsföring till investerare som inte är att anse som professionella ges även om villkoren enligt andra stycket 1 och 2 inte är uppfyllda. 
 Verksamheten får inledas när Finansinspektionen har med- delat beslut om tillstånd. 
 Väsentliga ändringar av något som angetts i en tillstånds- ansökan ska anmälas till Finansinspektionen. 
 Som tidigare nämnts är definitionerna av en  
 AIF-fond 
  och en AIF- förvaltare relativt vida och träffar en rad olika företeelser. Det inne- bär att det sannolikt redan finns företag från tredjeland som faller in under kategorin  
 AIF-fond. 
  Huruvida ett sådant företag har ett för- varingsinstitut som uppfyller kraven i artikel 21 i  
 AIFM-direktivet 
  beror bl.a. på lagstiftningen i hemlandet och företagets juridiska form. Med andra ord, det skulle antagligen vara fråga om en ren tillfällig- het om en sådan  
 AIF-fond 
  råkar ha ett förvaringsinstitut som upp- fyller kraven i nämnda artikel. Om marknadsföring av sådana AIF- fonder inte skulle tillåtas i Sverige, finns risk för att detta medför begränsningar av viss verksamhet, t.ex. riskkapitalfonder från tredje- land. Det är i sådant fall inte fondernas eller företagens verksamhet i Sverige som skulle begränsas utan svenska rättssubjekts möjlig- heter att investera i dessa. För att undvika effekter av detta slag bör Sverige nyttja möjligheten i artikel 36 att tillåta marknadsföring av icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  i Sverige, om förutsättningarna i nämnda artikel är uppfyllda. Det innebär att  
 AIF-förvaltaren 
  ska upp- fylla samtliga krav som uppställs i den nya lagen eller den nationella lagstiftningen i förvaltarens hemland, vilken genomför  
 AIFM-direk- 
  tivet. Bestämmelserna om förvaringsinstitut (artikel 21 i  
 AIFM-direk- 
  tivet) behöver dock inte tillämpas under förutsättning att förvaltaren ser till att en eller flera enheter utses för att utföra ett sådant instituts uppgifter avseende övervakning av penningflöden i  
 AIF-fonden, 
  för- varing av fondens tillgångar samt vissa övriga uppgifter, såsom att se till att bl.a. försäljning och inlösen av andelar går rätt till. Förvalta- ren får inte sköta dessa uppgifter. Det ska dessutom finnas samarbets- arrangemang mellan Finansinspektionen och berörda tillsynsmyndig- heter och behöriga myndigheter. Slutligen ska förvaltarens hemland ha vidtagit nödvändiga åtgärder för att förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism, vilket i praktiken innebär att landet inte får 
 469 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 SOU 2012:67 
  
 vara uppfört på FATF:s förteckning över icke samarbetsvilliga länder och territorier. 
 Reglerna i artikel 36 behandlar enbart marknadsföring till pro- fessionella investerare. För marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare får medlemsstaterna uppställa särskilda krav. Bestämmel- ser om marknadsföring av bl.a. fonder från tredjeland som motsvarar specialfonder finns i 1 kap. 9 § LIF. Marknadsföringen får tillåtas under vissa förutsättningar, bl.a. om det finns skäl att anta att verk- samheten kommer att drivas på ett sätt som är förenligt med bestäm- melserna i LIF och andra författningar som reglerar verksamheten. Som angetts i avsnitt 13.2.1 bör motsvarande gälla vid marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige även efter genomförandet av  
 AIFM-direktivet. 
  Villkoren för tillstånd bör anges i den nya lagen. 
 I likhet med vad som föreslås såvitt avser marknadsföring här i landet av vissa slutna,  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  (rikskapitalfonder) till investerare som inte är att anse som professionella, får tillstånd ges också avseende sådan marknadsföring av icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder, 
  utan att de särskilda villkoren är uppfyllda. 
 Bestämmelser om när verksamheten får inledas, hur den får be- drivas och anmälningsskyldighet vid väsentliga ändringar bör också införas i den nya lagen. Dessa motsvarar i sak vad som gäller vid marknadsföring av  
 EES-baserade 
 AIF-fonder. 
  
 13.3.3 
  
 Marknadsföring i Sverige av  
  
 AIF-fonder 
  som förvaltas av en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  
 I artikel 42 finns regler för marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  som för- valtas av icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare. 
  En medlemsstat kan tillåta marknadsföring av sådana fonder på sitt eget territorium, förut- satt att vissa av direktivets krav (artiklarna  
 22–24 
  och  
 26–30) 
  är uppfyllda. En icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  kan alltså inte med stöd av ett tillstånd som avses i artikel 42 marknadsföra förvaltade  
 AIF-fonder 
  i ett annat land inom EES än det där tillståndet har be- viljats. Förutsättningarna i övrigt för att tillåta sådan marknadsföring är i stora delar desamma som enligt artikel 36, dvs.  
 AIF-fondens 
  hemland ska inte vara upptaget på FATF:s förteckning och det ska finnas tillsynssamarbete mellan behöriga myndigheter i värdlandet och tillsynsmyndigheten i  
 AIF-förvaltarens 
  hemland samt behöriga myndigheter eller tillsynsmyndigheter i berörda  
 AIF-fonders 
  hem- land. 
 470 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  får, efter tillstånd av Finansinspektionen, marknadsföra  
 AIF-fonder 
  till professio- nella investerare i Sverige. Tillstånd ska ges om de minimikrav som följer av artikel 42 i  
 AIFM-direktivet 
  är uppfyllda. 
 Tillstånd för marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investe- rare i Sverige får ges om vissa ytterligare villkor är uppfyllda. Dessa villkor motsvarar dem som gäller för  
 EES-baserade 
  AIF- förvaltares marknadsföring av  
 EES-baserade 
  respektive icke EES- baserade  
 AIF-fonder 
  till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige. Tillstånd får dock ges även om dessa villkor inte är uppfyllda, om det är fråga om marknadsföring av vissa slutna  
 AIF-fonder 
  (riskkapitalfonder). 
 Verksamheten får inledas när Finansinspektionen har med- delat beslut om tillstånd 
 Väsentliga ändringar av något som angetts i en tillstånds- ansökan ska anmälas till Finansinspektionen. 
 Definitionerna av en  
 AIF-fond 
  och en  
 AIF-förvaltare 
  omfattar, som tidigare nämnts, en rad olika företeelser och det finns redan verksamma företag från tredjeland som faller in under kategorin  
 AIF-fond 
  eller  
 AIF-förvaltare. 
  Det är troligt att ett sådant företag inte uppfyller alla krav i  
 AIFM-direktivet. 
  Detta innebär att om marknadsföring av  
 AIF-fonder, 
  förvaltade av sådana  
 AIF-förvaltare, 
  inte skulle tillåtas i Sverige så kan detta komma att medföra vissa be- gränsningar av verksamheten. Begränsningarna avser dock inte AIF- fondens eller  
 AIF-förvaltarens 
  verksamhet i Sverige utan svenska rättssubjekts möjligheter att investera i dessa. För att förhindra dessa effekter bör möjligheten i artikel 42 nyttjas, dvs. att tillåta mark- nadsföring i Sverige av  
 AIF-fonder 
  förvaltade av icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare. 
  
 Tillstånd för marknadsföring till professionella investerare i Sverige förutsätter att minimikraven i artikel 42 är uppfyllda. AIF- förvaltaren måste alltså uppfylla krav på bl.a. att förse investerarna med viss information och att regelbundet rapportera vissa uppgifter till behöriga myndigheter (artiklarna  
 22–24 
  i  
 AIFM-direktivet). 
 AIF-förvaltaren 
  ska också, i förekommande fall, uppfylla de krav som gäller vid förvärv av onoterade företag och emittenter (artik- larna  
 26–30 
  i  
 AIFM-direktivet). 
  Dessutom ska det finnas samarbets- 
 471 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 SOU 2012:67 
  
 arrangemang mellan å ena sidan Finansinspektionen och å andra sidan berörda tillsynsmyndigheter och behöriga myndigheter i de länder där förvaltaren och de icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonderna 
  är etablerade och de  
 EES-länder 
  där  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  hör hemma eller ska marknadsföras. Slutligen ska förvaltarens hemland ha vidtagit nödvändiga åtgärder för att förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism, vilket i praktiken innebär att landet inte får vara uppfört på FATF:s förteckning över icke samarbetsvilliga länder och territorier. 
 När det gäller marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige krävs för tillstånd dels att det finns lämpliga samarbets- arrangemang och att förvaltarens hemland har vidtagit nödvändiga åtgärder för att förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism, dels att de villkor som uppställs för  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltares 
  marknadsföring av EES- respektive icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  till  
 icke-professionella 
  investerare är uppfyllda. 
 Bestämmelser som motsvarar vad som gäller för svenska och övriga  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltares 
  marknadsföring av vissa slutna  
 AIF-fonder 
  (riskkapitalfonder) till investerare som inte är att anse som professionella, bör införas i den nya lagen även för icke EES- baserade  
 AIF-fonder. 
  Detsamma gäller bestämmelser avseende när verksamheten får inledas, hur den får bedrivas och anmälningsskyl- dighet vid väsentliga ändringar av något som angetts i en tillstånds- ansökan. 
  
 13.4 
  
 Harmoniserade regler för tredjelandssituationer med fördröjt genomförande 
  
 Artiklarna 35 och  
 37–41 
  i  
 AIFM-direktivet 
  innehåller regler om förvaltning och marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  i de fall fonden,  
 AIF-förvaltaren 
  eller båda har sitt hemland utanför EES. Regle- ringen är omfattande, relativt komplicerad och ställer en rad krav på samarbete mellan olika behöriga myndigheter, tillsynsmyndig- heter och Esma. 
 I förhållande till resten av  
 AIFM-direktivet 
  är tillämpningen av denna reglering villkorad och fördröjd. Förslaget till den nya AIF- förvaltarlagen innehåller därför inte några bestämmelser avseende angivna artiklar, se avsnitt 16.2. Utredningen har dock utarbetat ett underlag för hur reglerna i dessa artiklar kan genomföras i svensk 
 472 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 rätt, om och när kommissionen antar de delegerade akter som när- mare ska ange tidpunkten för när dessa regler ska börja tillämpas. 
 I detta sammanhang kan nämnas att kommissionen har, i enlig- het med artikel 37.14, utarbetat ett utkast till förordning med när- mare precisering av de förfaranden som möjliga referensländer ska följa när de gemensamt avgör vilket land som ska vara referensland. 
 Utredningens överväganden såvitt avser genomförandet av artik- larna 35 och  
 37–41 
  framgår av avsnitt  
 13.4.1–13.4.7, 
  och ett utkast till författningstext med kommentar är fogat till betänkandet som bi- laga 3. 
  
 13.4.1 
  
 Marknadsföring inom EES av icke  
  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  som förvaltas av en  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  
 Enligt artikel 35 i  
 AIFM-direktivet 
  får en  
 EES-baserad 
 AIF-för- 
  valtare marknadsföra andelar eller aktier i en icke  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  om angivna förutsättningar föreligger. Detsamma gäller marknadsföring av en  
 matar-AIF-fond 
  vars  
 mottagar-AIF-fond 
  inte är  
 EES-baserad 
  eller vars  
 AIF-förvaltare 
  inte är etablerad inom EES, jfr artikel 31.1 andra stycket. 
  
 AIF-förvaltaren 
  ska för det första uppfylla samtliga krav i AIFM- direktivet. Därutöver krävs 
  
 - 
  
 att det ska finnas lämpliga samarbetsarrangemang mellan be- höriga myndigheter i  
  
 AIF-förvaltarens 
  hemland och tillsyns- myndigheter i berörda icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonders 
  hemland, för att åtminstone säkerställa ett effektivt informationsutbyte som gör det möjligt för den behöriga myndigheten att utföra sina uppgifter (artikel 35.2.a), 
  
 - 
  
 att den icke  
  
 EES-baserade 
 AIF-fondens 
  hemland inte får vara uppförd på förteckningen över icke samarbetsvilliga länder och territorier som sammanställs av Reed (artikel 35.2.b), och 
  
 - 
  
 att det, mellan den icke  
  
 EES-baserade 
 AIF-fondens 
  hemland,  
 AIF-förvaltarens 
  hemland och varje land inom EES där en sådan fond ska marknadsföras, finnas en skriftlig överenskommelse som till fullo uppfyller normerna i artikel 26 i OECD:s modell- avtal för skatter på inkomst och förmögenhet och säkerställer ett effektivt informationsutbyte i skatteärenden, inklusive even- tuella multilaterala skatteavtal (artikel 35.2.c). 
 473 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 SOU 2012:67 
  
 Att dessa förutsättningar föreligger ska kontrolleras av den be- höriga myndigheten i  
 AIF-förvaltarens 
  hemland. Om en behörig myndighet i en annan medlemsstat har en avvikande åsikt om den bedömning som förvaltarens hemlandsmyndighet har gjort beträff- ande de förstnämnda villkoren får de berörda behöriga myndig- heterna hänskjuta ärendet till Esma, som får agera i enlighet med de befogenheter som denna myndighet har tilldelats genom artikel 19 i  
 Esma-förordningen. 
  
 Innan marknadsföring av en icke  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  i AIF- förvaltarens hemland inleds, ska förvaltaren underrätta sin behöriga myndighet om varje fond som förvaltaren ska marknadsföra. En sådan underrättelse ska innehålla de uppgifter och handlingar som anges i bilaga III till  
 AIFM-direktivet, 
  bl.a. fondens namn, hemland och förvaringsinstitut, en verksamhetsplan och fondens fondbestämmelser eller bolagsordning (artikel 35.3). Formkraven för sådana underrätt- elser får specificeras av Esma genom tekniska standarder (arti- kel 35.16.a). Underrättelseförfarandet överensstämmer även i övrigt med vad som gäller för marknadsföring av  
 EES-baserade 
  AIF- fonder i förvaltarens hemland, se avsnitt 6.2. Den behöriga myndig- heten ska dock även informera Esma om beslutet (artikel 35.4). 
 Innan marknadsföring av en icke  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  inleds i ett annat land inom EES än  
 AIF-förvaltarens 
  hemland ska förval- taren underrätta sin behöriga myndighet om varje fond som för- valtaren ska marknadsföra. Underrättelsen ska innehålla de uppgifter och handlingar som anges i bilaga IV till  
 AIFM-direktivet, 
  bl.a. fondens namn, hemland och förvaringsinstitut, en verksamhetsplan och fondens fondbestämmelser eller bolagsordning (artikel 35.5). Formkraven för sådana underrättelser får specificeras av Esma genom tekniska standarder(artikel 35.16.b). Underrättelseförfaran- det överensstämmer även i övrigt med vad som gäller för mark- nadsföring av  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  över gränserna, se av- snitt 13.2.1.  
 AIF-förvaltarens 
  behöriga myndighet ska dock även underrätta Esma (artikel 35.7). 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En svensk  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar en icke EES- baserad  
 AIF-fond 
  eller en  
 matar-AIF-fond 
  vars  
 mottagar-AIF- 
  
 474 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 fond, eller dess förvaltare, inte är  
 EES-baserad, 
  ska underrätta Finansinspektionen innan förvaltaren får marknadsföra andelar eller aktier i en sådan fond till professionella investerare i Sverige eller i ett annat land inom EES. Marknadsföringen förutsätter också att vissa i lagen angivna villkor är uppfyllda, t.ex. att det finns lämpliga samarbetsarrangemang mellan Finansinspektionen och berörda tillsynsmyndigheter och behöriga myndigheter. 
 Såvitt avser marknadsföring utomlands ska Finansinspektionen inom vissa tidsfrister överlämna underrättelsen till behöriga myn- digheter i det land eller de länder inom EES där verksamheten ska bedrivas samt till underrättelsen foga ett intyg med uppgifter om förvaltarens verksamhetstillstånd. Inspektionen ska meddela förvaltaren när underrättelsen har överlämnats samt underrätta Esma om verksamheten. 
 En utländsk  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  som i sitt hemland har tillstånd som avses i  
 AIFM-direktivet 
  får, utan tillstånd en- ligt den nya lagen, till professionella investerare i Sverige mark- nadsföra andelar eller aktier i en av denne förvaltad icke EES- baserad  
 AIF-fond 
  eller en  
 matar-AIF-fond 
  vars  
 mottagar-AIF- 
  fond, eller dess förvaltare, inte är  
 EES-baserad. 
  
 Verksamheten i Sverige eller utomlands får inte inledas förrän underrättelseförfarandet fullföljts enligt bestämmelserna i lagen eller lagstiftningen i den utländske  
 EES-baserade 
 AIF-förval- 
  tarens hemland, vilken genomfört reglerna i  
 AIFM-direktivet. 
  
 En svensk  
 AIF-förvaltare 
  ska till Finansinspektionen anmäla väsentliga ändringar av något som angetts i en underrättelse. 
 Bestämmelserna i  
 AIF-förvaltarlagen, 
  om tillstånd för mark- nadsföring av icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  till professionella investerare i Sverige, ska tillämpas under en övergångsperiod, som pågår till dess att kommissionen har antagit en delegerad akt genom vilken de nationella bestämmelser som genomfört artikel 36 ska upphöra att gälla. 
 Tillståndskravet för marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare av andelar eller aktier i en icke  
 EES-baserad 
  AIF- fond eller en  
 matar-AIF-fond 
  vars  
 mottagar-AIF-fond, 
  eller dess förvaltare, inte är  
 EES-baserad, 
  ska gälla oförändrat. 
 När kommissionen har antagit en delegerad akt i enlighet med artikel 67.6 ska bestämmelser som genomför artikel 35 införas i  
 AIF-förvaltarlagen. 
  Dessa bestämmelser, som innebär att ett mark- 
 475 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 SOU 2012:67 
  
 nadsföringspass införs även för icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  och vissa  
 matar-AIF-fonder, 
  kan utformas på motsvarande sätt som be- stämmelserna om marknadsföring av andra  
 EES-baserade 
  AIF- fonder än specialfonder såvitt avser svenska  
 AIF-förvaltares 
  verk- samhet i Sverige och utomlands samt utländska  
 EES-baserade 
  AIF- förvaltares verksamhet i Sverige, se vidare avsnitten 6.2 och 13.2.1. 
 Under en övergångsperiod som pågår till dess att kommissionen, enligt artiklarna 66.4 och 68.6,har antagit en delegerad akt genom vilken de nationella bestämmelser som genomfört artiklarna 36 och 42 ska upphöra att gälla, får dock bestämmelserna i den svenska lagen om tillståndskrav vid marknadsföring av icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  och vissa  
 matar-AIF-fonder 
  tillämpas parallellt med de nya, föreslagna bestämmelserna om marknadsföringspass. 
 Bestämmelserna om marknadsföringspass avseende icke EES- baserade  
 AIF-fonder 
  och vissa  
 matar-AIF-fonder 
  bör emellertid inte föranleda någon ändring av bestämmelserna om tillståndskrav avseende marknadsföring av andelar eller aktier i sådana fonder till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige. 
  
 13.4.2 
  
 Referensland för icke  
  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  
 Enligt artikel 37 krävs att en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  har tillstånd som avses i  
 AIFM-direktivet 
  för att förvalta  
 EES-baserade 
 AIF-fonder, 
  marknadsföra dessa eller icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  inom EES. Artikeln innehåller en omfattande reglering av tillstånds- förfarandet. 
 Tillstånd som  
 AIF-förvaltare 
  ska sökas hos den behöriga myn- digheten i förvaltarens referensland. Begreppets innebörd framgår av artikel 37.4 och förfarandet att fastställa referenslandet kommer, som nämnts, att ytterligare preciseras genom en förordning från kommissionen. I artikeln anges följande. 
  
 1. 
  
 Om  
  
 AIF-förvaltaren 
  avser att enbart förvalta  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  och inte marknadsföra andelarna eller aktierna inom EES eller i referenslandet, är landet där fonderna är etablerade förvaltarens referensland (artikel 37.4.a). 
  
 2. 
  
 Om  
  
 AIF-förvaltaren 
  avser att förvalta  
 EES-baserade 
 AIF-fonder, 
  som är etablerade i olika länder, men inte marknadsföra andelar eller aktier i fonderna, är antingen det land där flest fonder är 
 476 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 etablerade eller det land där den största andelen av tillgångarna förvaltas förvaltarens referensland (artikel 37.4.b). 
  
 3. 
  
 Om  
  
 AIF-förvaltaren 
  avser att marknadsföra endast en EES- baserad  
 AIF-fond 
  i endast ett land inom EES, är det landet där fonden har tillstånd eller är registrerad förvaltarens referensland. Om fonden varken har tillstånd eller är registrerad i något land är det land där marknadsföringen ska ske förvaltarens referens- land (artikel 37.4.c). 
  
 4. 
  
 Om  
  
 AIF-förvaltaren 
  avser att marknadsföra endast en icke EES- baserad  
 AIF-fond 
  i endast ett land inom EES, är det landet för- valtarens referensland (artikel 37.4.d). 
  
 5. 
  
 Om  
  
 AIF-förvaltaren 
  avser att marknadsföra endast en EES- baserad  
 AIF-fond 
  i flera länder inom EES, är det land där fonden har tillstånd eller är registrerad eller en av de länder där för- valtaren avser att marknadsföra fonden, förvaltarens referens- land. Om fonden varken har tillstånd eller är registrerad i något land inom EES, är en av de länder där förvaltaren avser att aktivt marknadsföra fonden förvaltarens referensland (artikel 37.4.e). 
  
 6. 
  
 Om  
  
 AIF-förvaltaren 
  avser att marknadsföra en icke  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  i olika länder inom EES, är ett av dessa länder för- valtarens referensland (artikel 37.4.f). 
  
 7. 
  
 Om  
  
 AIF-förvaltaren 
  avser att marknadsföra flera icke EES- baserade  
 AIF-fonder 
  inom EES, är förvaltarens referensland det land där samtliga fonder har tillstånd eller är registrerade, eller det land där förvaltaren avser att aktivt marknadsföra de flesta fonderna (artikel 37.4.g). 
  
 8. 
  
 Om  
  
 AIF-förvaltaren 
  avser att marknadsföra flera  
 EES-baserade 
  och icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  är förvaltarens referensland det land där förvaltaren avser att aktivt marknadsföra de flesta fonderna (artikel 34.h). 
 I flera av ovanstående situationer (b, c, e, f, och g) kan definitio- nerna peka på mer än ett land inom EES. I dessa fall ska  
 AIF-för- 
  valtaren hos de behöriga myndigheterna i alla dessa medlemsstater begära beslut om vilken stat som ska vara referensland. De behöriga myndigheterna ska, inom en månad från att de tog emot begäran, gemensamt besluta vilket land som ska vara förvaltarens referens- land. Den behöriga myndigheten i referenslandet ska därefter utan 
 477 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 SOU 2012:67 
  
 dröjsmål underrätta  
 AIF-förvaltaren. 
  Om de behöriga myndig- heterna inte kan enas om ett beslut kan de hänskjuta frågan till Esma, som då kan agera i enlighet med artikel 19 i  
 Esma-förordningen, 
  dvs. medla mellan myndigheterna och även fatta beslut i frågan (arti- kel 37.6). 
 Om  
 AIF-förvaltaren 
  inte har fått besked inom sju dagar från be- slutet, eller om det inte har fattats något beslut inom  
 en-månads- 
  fristen, kan  
 AIF-förvaltaren 
  själv välja referensland. 
 När ett referensland är utsett eller, i tillämpliga fall valts av för- valtaren, ska denne lämna in en ansökan om tillstånd som avses i  
 AIFM-direktivet 
  till den behöriga myndigheten i referenslandet. 
 I sin tillståndsprövning ska den behöriga myndigheten först ta ställning till om det är fråga om rätt referensland utifrån kriterierna i artikel 37.4. Om så inte är fallet ska myndigheten inte ge något tillstånd och i beslutet ange skälen för detta. Om den behöriga myndigheten kommer fram till att rätt stat är utsedd till referens- land ska den behöriga myndigheten begära Esmas råd i fråga om bedömningen. I begäran till Esma ska den behöriga myndigheten förklara hur myndigheten har kommit fram till sin bedömning. Esma ska inom en månad lämna råd. Om en behörig myndighet av- ser att ge tillstånd till en  
 AIF-förvaltare 
  i strid mot Esmas råd ska myndigheten informeras. Esma ska då offentliggöra att den behöriga myndigheten inte har följt Esmas råd. Om den aktuella  
 AIF-för- 
  valtaren avser att marknadsföra  
 AIF-fonder 
  i flera länder inom EES ska den behöriga myndigheten (som inte har följt Esmas råd) in- formera de behöriga myndigheterna i dessa länder samt, i före- kommande fall,  
 AIF-fondens 
  behöriga myndighet (artikel 37.5). 
 Ändringar av  
 AIF-förvaltarens 
  marknadsföring eller marknads- föringsstrategi kan också ändra förutsättningarna för vilket land som kan vara referensland. En  
 AIF-förvaltare 
  som ändrar sin marknads- föringsstrategi ska underrätta den behöriga myndigheten i referens- landet. Den behöriga myndigheten ska kommunicera med övriga berörda  
 EES-länder 
  och Esma i enlighet med artikel 37.11 och 37.12. 
 I ett förslag till genomförandeförordning (enligt artikel 37.14) finns regler för hur medlemsstaterna ska förfara när de gemensamt ska avgöra en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltares 
  referensland. 
 478 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En definition av  
 AIF-förvaltares 
  referensland, som mot- svarar artikel 37.4 i  
 AIFM-direktivet, 
  införs i  
 AIF-förvaltar- 
  lagen. 
 Finansinspektionen ska i sin tillsynsverksamhet samarbeta och utbyta information med behöriga myndigheter och Esma i den utsträckning som följer av  
 AIFM-direktivet. 
  
 När kommissionen har antagit en delegerad akt i enlighet med artikel 67.6 ska en bestämmelse, innehållande en definition av ett referensland, vilken genomför artikel 37.3 införas i  
 AIF-förvaltar- 
  lagen. 
 Krav på kommunikation mellan Finansinspektionen, andra be- höriga myndigheter och Esma och möjlighet för en behörig myn- dighet att, vid oenighet mellan behöriga myndigheter i olika EES- länder, hänskjuta ärendet till Esma, återkommer i en mängd olika artiklar i  
 AIFM-direktivet. 
  Sådana bestämmelser behandlas i kapi- tel 16. I de fall där de behöriga myndigheterna ska komma överens om vilket land inom EES som ska vara referensland innebär detta en sådan internationell överenskommelse som enligt 10 kap. 2 § regeringsformen kräver ett uttryckligt bemyndigande från rege- ringen. 
  
 13.4.3 
  
 Krav på tillstånd och tillståndsförfarandet för icke  
  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  
 När väl frågan om referensland är utredd ska den behöriga myndig- heten i referenslandet ge  
 AIF-förvaltaren 
  tillstånd under vissa förut- sättningar.  
 AIF-förvaltaren 
  ska t.ex. ha utsett en rättslig representant som är etablerad i referenslandet. Den rättsliga representanten ska, tillsammans med  
 AIF-förvaltaren, 
  vara förvaltarens kontaktperson för investerare, för Esma och för de behöriga myndigheterna vad gäller den verksamhet för vilken  
 AIF-förvaltaren 
  har tillstånd. Den rättsliga representanten ska vara tillräckligt rustad för att sköta regelefterlevnadsfunktionen i enlighet med  
 AIFM-direktivet. 
  
 Det ska också finnas lämpliga arrangemang för samarbete mellan de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  referensland, de behöriga myndigheterna i hemlandet för de berörda  
 EES-baserade 
 AIF-fonderna 
  och tillsynsmyndigheten i det land där den icke 
 479 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 SOU 2012:67 
  
 EES-baserade 
 AIF-fonden 
  hör hemma. Syftet med detta krav är att säkerställa åtminstone ett effektivt informationsutbyte som gör det möjligt för de behöriga myndigheterna att utföra sina uppgifter i enlighet med  
 AIFM-direktivet. 
  Därutöver krävs dels att det land där den icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  är etablerad inte är uppförd på den av Reed sammanställda förteckningen över icke samarbetsvilliga länder och territorier, dels att det land där den icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  är etablerad har undertecknat en överenskommelse med referenslandet, vilken fullt ut uppfyller normerna i artikel 26 i OECD:s modellavtal för skatter på inkomst och förmögenhet och säkerställer ett effektivt informationsutbyte i skatteärenden, inklusive eventuella multilaterala skatteavtal. AIF- förvaltaren kan inte få tillstånd om lagstiftningen eller begränsningar i tillsynsmyndigheternas behörigheter skulle hindra att de behöriga myndigheterna effektivt kan utöva tillsyn (artikel  
 37.7.a–g). 
  
 Även en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  ska som huvudregel efterleva  
 AIFM-direktivet. 
  Om emellertid efterlevnaden av en viss regel skulle vara omöjlig på grund av lagstiftning i  
 AIF-förvaltarens 
  eller  
 AIF-fondens 
  hemland behöver regeln i  
 AIFM-direktivet 
  inte följas, om det finns en likvärdig regel i förvaltarens eller fondens hemland (artikel 37.2). 
 Om en behörig myndighet i ett annat land inom EES, som be- rörs av tillståndet har en avvikande åsikt om huruvida kriterierna för tillstånd är uppfyllda får den myndigheten hänskjuta ärendet till Esma, som får agera i enlighet artikel 19 i  
 Esma-förordningen. 
  Om en behörig myndighet för en  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  inte inom en rimlig tidsperiod medverkar i de samarbetsarrangemang som krävs, får de behöriga myndigheterna i referenslandet hänskjuta ärendet till Esma som även i det fallet får agera i enlighet med artikel 19 i  
 Esma-förordningen. 
  
 Tillståndsförfarandet för icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  ska ske på samma sätt och innehålla detsamma som en ansökan för en  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare, 
  med vissa justeringar. Utöver infor- mation enligt artikel 7.2 i  
 AIFM-direktivet 
  ska ansökan enligt arti- kel 37.8 innehålla följande. 
  
 1. 
  
 Förvaltarens motivering av sitt val av referensmedlemsstat. 
  
 2. 
  
 En förteckning över de bestämmelser i direktivet som det är omöjligt för förvaltaren att följa på grund av tvingande bestäm- melser i den lagstiftning som gäller för förvaltaren eller den icke  
  
 EES-baserade 
 AIF-fonden. 
  
 480 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 3. 
  
 Skriftliga intyg (baserade på Esmas tekniska standarder för till- syn) med uppgifter om 
  
 att den relevanta lagstiftningen i tredjelandet innehåller en regel som är likvärdig med de bestämmelser som det är omöjligt att följa, med samma regleringssyfte och skyddsnivå för inve- sterarna i  
  
 AIF-fonden 
  i fråga, och 
  
 att förvaltaren följer denna likvärdiga regel. 
  
 4. 
  
 Namn på  
  
 AIF-förvaltarens 
  rättsliga representant och plats där denne är etablerad. 
 Skriftliga intyg enligt 3 ska styrkas av ett rättsligt utlåtande om att det föreligger en oförenlig tvingande bestämmelse i tredjelandets lagstiftning, inklusive en beskrivning av regleringssyftet och den typ av investerarskydd som eftersträvas. 
 Därutöver ges i artikel  
 37.8.b–e 
  tolkningshjälp till hur informa- tionskraven i artiklarna 7 och 8 ska förstås för en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare. 
  Information om investeringsstrategier m.m. enligt artikel 7.3 behöver t.ex. bara avse de  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  som ska förvaltas och de  
 AIF-fonder 
  som ska marknadsföras inom EES. 
 Om en behörig myndighet i ett tillståndsärende avser att tillämpa undantaget avseende regelefterlevnad i artikel 37.2 ska den behöriga myndigheten underrätta Esma om detta. Esma ska lämna råd om tillämpningen inom en månad från underrättelsen. Om den behöriga myndigheten ger tillstånd i strid mot Esmas råd ska Esma under- rättas om det och offentliggöra det. I den mån tillståndsgivningen påverkar andra medlemsstater kan de behöriga myndigheterna där hänskjuta frågan till Esma som kan agera i enlighet med artikel 19 i  
 Esma-förordningen 
  (artikel 37.9). 
 De behöriga myndigheterna ska även i andra tillståndsärenden avseende icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  underrätta Esma, som ska föra ett register över tillstånd och avslag på tillståndsansök- ningar (artikel 37.10). 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  får av Finans- inspektionen ges tillstånd som  
 AIF-förvaltare, 
  om Sverige är förvaltarens referensland. 
 481 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bestämmelser om ansökan, tillståndsförfarandet och ändringar i lämnade uppgifter införs i  
 AIF-förvaltarlagen 
  och utformas på motsvarande sätt som dem som gäller för svenska  
 AIF-för- 
  valtare. 
 En icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  med Sverige som refe- rensland och tillstånd enligt  
 AIF-förvaltarlagen 
  får, efter tillstånd av Finansinspektionen, förvalta en specialfond. 
 När kommissionen har antagit en delegerad akt i enlighet med arti- kel 67.6 ska bestämmelser som genomför artikel 37.2, 37.5,  
 37.7–9, 
  37.11 och 37.12 införas i  
 AIF-förvaltarlagen. 
  
 En icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  med Sverige som referens- land och med tillstånd enligt  
 AIF-förvaltarlagen 
  kan då ges tillstånd att förvalta en specialfond på motsvarande sätt som gäller för EES- baserade  
 AIF-fonder, 
  se avsnitten 7.3 och 13.2.2. Som framgår av avsnitt 13.4.7 får även en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  med ett annat referensland än Sverige och med ett tillstånd som avses i  
 AIFM-direktivet, 
  förvalta en specialfond efter tillstånd av Finans- inspektionen. 
  
 13.4.4 
  
 Utvärdering av tillstånd och tillsyn avseende icke  
  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  
 Bedömning:  
 Några bestämmelser vid sidan av den allmänna be- stämmelsen om Finansinspektionens samarbete med bl.a. Esma behövs inte för att genomföra direktivets regler avseende Esmas utvärdering. 
 I artikel 38 beskrivs Esmas utvärdering av de behöriga myndig- heterna tillståndsgivning och tillsyn i förhållande till icke EES- baserade  
 AIF-förvaltare. 
  Syftet är att ytterligare harmonisera detta område genom rekommendationer, som de behöriga myndigheterna ska följa. Artikeln föranleder inte någon lagstiftningsåtgärd. 
 482 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 13.4.5 
  
 Marknadsföring över gränserna av  
  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  som förvaltas av icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  
 En icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd i ett  
 EES-land 
  får enligt artikel 39 i  
 AIFM-direktivet 
  efter ett underrättelseförfarande marknadsföra  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  i referenslandet och i andra  
 EES-länder. 
  
 Om fonderna ska marknadsföras i referenslandet ska  
 AIF-för- 
  valtaren anmäla detta till den behöriga myndigheten där. Under- rättelseförfarandet är detsamma som för en svensk  
 AIF-förvaltares 
  marknadsföring här i landet, se avsnitt 6.2. Den behöriga myndig- heten i referenslandet ska informera även Esma om att verksam- heten får inledas i landet (artikel 39.3). 
 En  
 AIF-förvaltare 
  som avser att marknadsföra  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  i ett annat land inom EES än referenslandet ska, för varje  
 AIF-fond 
  som förvaltaren avser att marknadsföra, underrätta den behöriga myndigheten i referenslandet. Underrättelseförfar- andet är detsamma som för en svensk  
 AIF-förvaltares 
  marknads- föring över gränserna, se avsnitt 13.2.1. Den behöriga myndigheten i referenslandet ska underrätta även Esma om förvaltarens verk- samhet i andra länder än referenslandet (artikel 39.6). 
 Om  
 AIF-förvaltaren 
  planerar väsentliga förändringar i förhåll- ande till de uppgifter och de handlingar som har lämnats i en underrättelse, ska  
 AIF-förvaltaren 
  skriftligen anmäla detta till den behöriga myndigheten i referenslandet. Denna anmälningsskyldig- het motsvarar vad som gäller för svenska  
 AIF-förvaltare 
  vid mark- nadsföring över gränserna, se avsnitt 13.2.1. Om förändringen är godtagbar ska den behöriga myndigheten i referenslandet, utan dröjsmål, informera den behöriga myndigheten i värdmedlems- staten. Om förändringen innebär att ytterligare  
 AIF-fonder 
  mark- nadsförs eller att vissa  
 AIF-fonder 
  inte längre marknadsförs ska även Esma underrättas (artikel 39.9). 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  som har Sverige som referensland, tillstånd enligt  
 AIF-förvaltarlagen 
  och för- valtar en  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  ska underrätta Finansinspek- tionen innan förvaltaren börjar marknadsföra andelar eller aktier 
 483 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 SOU 2012:67 
  
 i fonden till professionella investerare i Sverige eller ett annat land inom EES. Underrättelsens innehåll ska framgå av AIF- förvaltarlagen. 
 Såvitt avser en sådan förvaltares marknadsföring i andra länder inom EES, ska Finansinspektionen inom vissa i lagen angivna tidsfrister överlämna underrättelsen till behöriga myndigheter i det land där verksamheten ska bedrivas samt till underrättelsen foga ett intyg med uppgifter om förvaltarens verksamhetstill- stånd. Inspektionen ska meddela förvaltaren när underrättelsen har överlämnats, samt underrätta Esma om verksamheten. 
 En icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  med annat referensland än Sverige och tillstånd som avses i  
 AIFM-direktivet 
  får, utan tillstånd enligt  
 AIF-förvaltarlagen, 
  till professionella investerare i Sverige marknadsföra andelar eller aktier i en av denne för- valtad  
 EES-baserad 
 AIF-fond. 
  
 Marknadsföring i Sverige eller andra länder inom EES får inte inledas förrän underrättelseförfarandet fullföljts enligt bestäm- melserna i  
 AIF-förvaltarlagen 
  (eller  
 AIFM-direktivet). 
  
 En icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  med Sverige som refe- rensland ska till Finansinspektionen anmäla planerade eller genom- förda väsentliga ändringar av något som angetts i en underrätt- else. 
 Bestämmelserna i  
 AIF-förvaltarlagen 
  om tillstånd för icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltarens 
  marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  till professionella investerare i Sverige, tillämpas under en över- gångsperiod, som pågår till dess att kommissionen har antagit en delegerad akt genom vilken de nationella bestämmelser som genomför artikel 42 ska upphöra att gälla. 
 Vid marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige av andelar eller aktier en  
 EES-baserad 
 AIF-fond, 
  som den icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  förvaltar, gäller alltjämt ett till- ståndskrav. 
 När kommissionen har antagit en delegerad akt i enlighet med artikel 67.6 ska bestämmelser som genomför artikel 39 införas i  
 AIF-förvaltarlagen. 
  Dessa bestämmelser ger en icke  
 EES-baserad 
  förvaltare, med Sverige som referensland och tillstånd som AIF- förvaltare, rätt att efter ett underrättelseförfarande marknadsföra en förvaltad  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  till professionella investerare i Sverige och i andra länder inom EES. Motsvarande rätt har icke 
 484 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd som avses i  
 AIFM-direk- 
  tivet från ett annat referensland än Sverige. 
 Genomförandet av artikel 39 innebär alltså att en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  då kan vara verksam inom EES med ett marknads- föringspass. De nya bestämmelserna kan utformas med  
 AIF-för- 
  valtarlagens bestämmelser avseende svenska  
 AIF-förvaltares 
  mark- nadsföring i Sverige och utomlands som förebild, se vidare av- snitten 6.2 och 13.2.1. 
 Bestämmelser i  
 AIF-förvaltarlagen 
  om tillstånd för icke EES- baserade  
 AIF-förvaltare 
  att enbart i Sverige marknadsföra EES- baserade  
 AIF-fonder 
  får tillämpas parallellt med de nya, föreslagna bestämmelserna till dess att kommissionen, i enlighet med artik- larna 66.4 och 68.6, antar en delegerad akt genom vilken de natio- nella bestämmelser som genomför artikel 42 ska upphöra att gälla. 
 Genomförandet av reglerna om marknadsföringspass för icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  bör dock inte föranleda någon änd- ring av bestämmelserna om sådana förvaltares marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare. Tillståndskravet bör alltså gälla oför- ändrat. 
  
 13.4.6 
  
 Marknadsföring av icke  
  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  och vissa  
 matar-AIF-fonder 
  som förvaltas av icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  
 För att en icke  
 EES-baserad 
  AIF förvaltare ska få marknadsföra en icke  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  eller en  
 matar-AIF-fond, 
  vars mottagar-  
 AIF-fond 
  eller förvaltare inte är  
 EES-baserad, 
  till professionella investerare inom EES måste, utöver vad som gäller för marknads- föring av  
 EES-baserade 
  fonder, följande villkor vara uppfyllda. 
  
 1. 
  
 Det ska finnas lämpliga arrangemang för samarbete mellan be- höriga myndigheter i  
  
 AIF-förvaltarens 
  referensland och tillsyns- myndigheten i den icke  
 EES-baserade 
 AIF-fondens 
  hemland, för att åtminstone säkerställa ett effektivt informationsutbyte som gör det möjligt för den behöriga myndigheten att utföra sina uppgifter (artikel 40.2.a). 
  
 2. 
  
 Den icke  
  
 EES-baserade 
 AIF-fondens 
  hemland får inte var upp- förd på förteckningen över icke samarbetsvilliga länder och terri- torier som sammanställs av Reed (artikel 40.2.b). 
 485 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 SOU 2012:67 
  
 3. 
  
 Den ska finnas en skriftlig överenskommelse mellan dels den icke  
  
 EES-baserade 
 AIF-fondens 
  hemland, dels  
 AIF-förvaltarens 
  referensland, dels med varje annat  
 EES-land 
  där andelar eller aktier i den icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonden 
  ska marknadsföras. Överenskommelsen ska till fullo uppfylla normerna i artikel 26 i OECD:s modellavtal för skatter på inkomst och förmögenhet och säkerställa ett effektivt informationsutbyte i skatteärenden, inklusive eventuella multilaterala skatteavtal (artikel 40.2. c). 
 Att dessa förutsättningar föreligger ska kontrolleras av behöriga myndigheter i  
 AIF-förvaltarens 
  hemland. Om behöriga myndig- heter i ett annat land inom EES har en avvikande åsikt om den be- dömning som förvaltarens hemlandsmyndighet har gjort beträffande villkoren i 1 och 2, får de berörda behöriga myndigheterna hän- skjuta ärendet till Esma, som får agera i enlighet med de befogen- heter som denna myndighet har tilldelats genom artikel 19 i Esma- förordningen. 
 Innan marknadsföring av en icke  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  inleds i  
 AIF-förvaltarens 
  referensland, ska förvaltaren underrätta sin be- höriga myndighet om varje fond som förvaltaren ska marknadsföra. En sådan underrättelse ska innehålla de uppgifter och handlingar som anges i bilaga III till  
 AIFM-direktivet, 
  bl.a. fondens namn, hemland och förvaringsinstitut, en verksamhetsplan och fondens fondbestämmelser eller bolagsordning (artikel 40.3). Formkraven för sådana underrättelser får specificeras av Esma genom tekniska standarder (artikel 40.16.a). Underrättelseförfarandet överensstäm- mer även i övrigt med vad som gäller för marknadsföring av en  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  i förvaltarens hemland, se avsnitt 6.2. Som tidigare påpekats innebär inte underrättelseförfarandet någon ny eller ytterligare tillståndsprövning. Det föreligger snarare en pre- sumtion för att verksamheten ska tillåtas. Den behöriga myndig- heten får hindra marknadsföringen endast om förvaltningen av  
 AIF-fonden 
  skulle strida mot bestämmelser antagna enligt direk- tivet eller om  
 AIF-förvaltaren 
  i övrigt inte efterlever eller kommer att efterleva direktivets regler. Underrättelseförfarandet överens- stämmer även i övrigt med vad som gäller vid marknadsföring av en  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  över gränserna, se avsnitt 13.2.1. Den be- höriga myndigheten ska dock informera också Esma om den av- sedda verksamheten (artikel 35.4). 
 Innan marknadsföring av en icke  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  inleds i ett annat land inom EES än  
 AIF-förvaltarens 
  referensland, ska 
 486 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 förvaltaren underrätta sin behöriga myndighet om varje fond som förvaltaren ska marknadsföra. Underrättelsen ska innehålla de upp- gifter och handlingar som anges i bilaga IV till  
 AIFM-direktivet, 
  bl.a. fondens namn, hemland och förvaringsinstitut, en verksam- hetsplan och fondens fondbestämmelser eller bolagsordning (arti- kel 40.5). Formkraven för sådana underrättelser får specificeras av Esma genom tekniska standarder (artikel 40.16.a). Underrättelse- förfarandet överensstämmer även i övrigt med vad som gäller för marknadsföring av  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  över gränserna, se av- snitt 13.2.1.  
 AIF-förvaltarens 
  behöriga myndighet ska dock även underrätta Esma (artikel 40.7). 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  som har Sverige som referensland och tillstånd enligt  
 AIF-förvaltarlagen, 
  och som förvaltar en icke  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  eller en  
 EES-baserad 
 matar-AIF-fond, 
  vars  
 mottagar-AIF-fond 
  eller dess förvaltare inte är  
 EES-baserad, 
  ska underrätta Finansinspektionen innan förvaltaren påbörjar marknadsföring till professionella investe- rare i Sverige eller i ett annat land inom EES. Underrättelsens innehåll anges i  
 AIF-förvaltarlagen. 
  
 Såvitt avser en sådan förvaltares marknadsföring i andra länder inom EES, ska Finansinspektionen inom vissa i lagen angivna tidsfrister överlämna underrättelsen till behöriga myndigheter i det land där verksamheten ska bedrivas samt till underrättelsen foga ett intyg, i vilket omfattningen av förvaltarens verksamhets- tillstånd ska framgå. Inspektionen ska meddela förvaltaren när underrättelsen har överlämnats samt underrätta Esma om verk- samheten. 
 En icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  med annat referensland än Sverige och tillstånd som avses i  
 AIFM-direktivet 
  får, utan tillstånd enligt  
 AIF-förvaltarlagen, 
  till professionella investerare i Sverige marknadsföra andelar eller aktier i en av denne för- valtad  
 EES-baserad 
 AIF-fond. 
  
 Marknadsföring i Sverige eller andra länder inom EES får inte inledas förrän underrättelseförfarandet fullföljts enligt bestäm- melserna i  
 AIF-förvaltarlagen 
  (eller  
 AIFM-direktivet). 
  
 487 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 SOU 2012:67 
  
 En icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  med Sverige som referens- land ska till Finansinspektionen anmäla planerade eller genomför- da väsentliga ändringar av något som angetts i en underrättelse. 
 Bestämmelser i  
 AIF-förvaltarlagen 
  om tillstånd för icke EES- baserade  
 AIF-förvaltares 
  marknadsföring till professionella in- vesterare i Sverige av icke  
 EES-baserade 
  och  
 matar-AIF-fonder 
  vars  
 mottagar-AIF-fond, 
  eller dess förvaltare, får tillämpas under en övergångsperiod, som pågår till dess att kommissionen har antagit en delegerad akt genom vilken de nationella bestämmelser som genomfört artikel 42 ska upphöra att gälla. För marknads- föring till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige av andelar eller aktier i sådana fonder ska dock alltjämt tillstånd krävas. 
 När kommissionen har antagit en delegerad akt i enlighet med artikel 67.6 bör bestämmelser som genomför artikel 40 införas i  
 AIF-förvaltarlagen. 
  Dessa bestämmelser ger en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  med Sverige som referensland och tillstånd enligt  
 AIF-förvaltarlagen 
  rätt att, efter ett underrättelseförfarande, mark- nadsföra en förvaltad icke  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  till professionella investerare i Sverige och i andra länder inom EES. Detsamma gäller för en egenförvaltad  
 EES-baserad 
 matar-AIF-fond 
  vars mottagar-  
 AIF-fond, 
  eller dess förvaltare, inte är  
 EES-baserad. 
  Motsvarande rätt till marknadsföring i referenslandet och över gränserna har icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd som avses i  
 AIFM-direk- 
  tivet från ett annat referensland än Sverige. Genomförandet av artikel 40 innebär alltså att också icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  får marknadsföra  
 AIF-fonder, 
  oavsett var de hör hemma, med ett marknadsföringspass på motsvarande sätt som för  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare. 
  
 De nya bestämmelserna kan utformas med  
 AIF-förvaltarlagens 
  bestämmelser avseende svenska  
 AIF-förvaltares 
  marknadsföring i Sverige och övriga länder inom EES som förebild, se vidare av- snitten 6.2 och 13.2.1. Bestämmelser i  
 AIF-förvaltarlagen 
  om tillstånd för icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  att enbart i Sverige marknadsföra icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  och vissa  
 matar-AIF- 
  fonder får tillämpas parallellt med de nya, föreslagna bestämmel- serna till dess att kommissionen, i enlighet med artiklarna 66.4 och 68.6, antar en delegerad akt genom vilken de nationella bestäm- melser som genomfört artiklarna 36 och 42 ska upphöra att gälla. 
 488 
  
 SOU 2012:67 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 Genomförandet av reglerna om marknadsföringspass för icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  av  
 AIF-fonder, 
  oavsett var de hör hemma, bör dock inte föranleda någon ändring av bestämmelserna om sådan marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare. All marknadsföring som riktas till  
 icke-professionella 
  investerare bör även fortsättningsvis vara förenad med tillståndskrav. 
  
 13.4.7 
  
 Icke  
  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltares 
  förvaltning av  
 AIF-fonder 
  över gränserna 
 Av artikel 41 i  
 AIFM-direktivet 
  följer att en icke  
 EES-baserad 
  AIF- förvaltare, efter ett underrättelseförfarande, får förvalta en  
 AIF-fond 
  i annat land än förvaltarens referensland. En ytterligare förutsättning är att förvaltarens tillstånd i referenslandet omfattar förvaltning av  
 AIF-fonder 
  av motsvarande slag som den eller de som ska förvaltas i värdlandet. 
 Reglerna motsvarar vad som gäller för  
 EES-baserade 
 AIF-för- 
  valtare enligt artikel 33. Verksamheten kan bedrivas antingen genom en filial i värdlandet (filialverksamhet) eller genom att  
 AIF-fonden 
  förvaltas från förvaltarens referensland (gränsöverskridande verk- samhet). Detta följer av artikel 41.1 i  
 AIFM-direktivet 
  och, i likhet med  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltares 
  förvaltning av  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  över gränserna med stöd av förvaltningspasset, får en icke  
 EES-baserad 
  inte inleda verksamheten förrän underrättelse- förfarandet är fullföljt, se avsnitt 13.2.2. 
 I likhet med andra direktiv på värdepappersmarknadsområdet får  
 AIF-förvaltarens 
  värdland inte uppställa några ytterligare krav på verksamheten inom de områden som täcks av  
 AIFM-direktivet 
  (artikel 41.5). 
 Som tidigare har redogjorts för, gäller en skyldighet för samtliga  
 AIF-förvaltare 
  att till sin behöriga myndighet, anmäla ändringar i förhållande till den information som har lämnats i underrättelsen. Reglerna i artiklarna 32.7, 33.6, 39.9, 40.10 och 41.6 har i huvudsak samma innebörd. 
 489 
  
 Verksamhet över gränserna 
  
 SOU 2012:67 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare, 
  som har Sverige som referensland och tillstånd enligt  
 AIF-förvaltarlagen, 
  och som avser att förvalta en  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  som har sitt hemland i ett annat land inom EES, ska skriftligen underrätta Finansinspektionen om den avsedda verksamheten. 
 En utländsk icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  med ett annat referensland än Sverige och tillstånd som avses i  
 AIFM-direk- 
  tivet får, utan tillstånd enligt  
 AIF-förvaltarlagen, 
  förvalta en AIF- fond som hör hemma i Sverige och inte är en specialfond. Efter tillstånd av Finansinspektionen får en sådan förvaltare förvalta en specialfond i Sverige. Förutsättningarna för tillstånd ska vara desamma som för  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare. 
  
 Förvaltning av en  
 AIF-fond 
  över gränserna får inte inledas förrän underrättelseförfarandet fullföljts enligt reglerna i AIFM- direktivet eller, såvitt gäller förvaltning av en specialfond i Sverige, Finansinspektionen har meddelat beslut om tillstånd. 
 Väsentliga ändringar av något som angetts i en underrättelse om förvaltning över gränsernas ska anmälas av den icke EES- baserade  
 AIF-förvaltaren 
  till behöriga myndigheter i förvaltarens hemland eller, i en ansökan om tillstånd för förvaltning av en specialfond, till Finansinspektionen. 
 En utländsk icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar  
 AIF-fonder 
  från en filial i Sverige ska tillämpa bestämmelserna i  
 AIF-förvaltarlagen 
  som genomfört artiklarna 12 och 14. Vid förvaltning av en specialfond ska även de särskilda bestämmelserna avseende sådana fonder tillämpas av förvaltaren. För förvaringsinstitut för  
 AIF-fonder 
  hemmahörande i Sverige ska  
 AIF-förvaltarlagens 
  bestämmelser om sådana institut gälla. 
 När kommissionen har antagit en delegerad akt i enlighet med artikel 67.6 bör bestämmelser som genomför artikel 41 införas i  
 AIF-förvaltarlagen 
  och utformas på motsvarande sätt som bestäm- melserna för svenska och övriga  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltares 
  för- valtning med stöd av förvaltningspasset i Sverige och andra länder inom EES. 
 490 
 14 Tillsyn och sanktioner m.m. 
  
 14.1 
  
 De behöriga myndigheternas ansvarsområden 
  
 Huvudregeln i  
 AIFM-direktivet 
  är att en  
 AIF-förvaltare 
  står under tillsyn av den behöriga myndigheten i sitt hemland (artikel 45.1). Om en  
 AIF-förvaltare 
  agerar genom en filial är det dock den be- höriga myndigheten i värdmedlemsstaten som utövar tillsyn över förvaltarens efterlevnad av artiklarna 12 (de generella sundhetsreg- lerna) och 14 (reglerna om intressekonflikter). Om en  
 AIF-förvaltare 
  förvaltar eller marknadsför  
 AIF-fonder 
  i en annan medlemsstat kan den behöriga myndigheten i den medlemsstaten begära att förval- taren tillhandahåller den information som behövs för att övervaka verksamheten. Om en annan behörig myndighet än myndigheten i  
 AIF-förvaltarens 
  hemland anser att en förvaltares verksamhet, t.ex. avseende förvaltning eller marknadsföring, strider mot regler inom myndighetens ansvarsområde ska myndigheten begära att förvaltaren upphör med regelbrotten och informera den behöriga myndigheten i förvaltarens hemland (artikel 45.4). Om en  
 AIF-förvaltare 
  inte till- handahåller information (artikel 45.3) eller fortsätter med regel- brott (artikel 45.4) ska den behöriga myndigheten i förvaltarens hemland vidta de åtgärder som krävs för att förvaltaren ska till- handahålla begärd information eller upphöra med regelbrotten. Vilka åtgärder som vidtagits ska kommuniceras med den behöriga myndig- heten i värdmedlemsstaten (artikel 45.5). Om  
 AIF-förvaltaren 
  inte vidtar rättelse trots att den behöriga myndigheten i hemlandet har vidtagit åtgärder får den behöriga myndigheten i värdmedlems- staten själv vidta de åtgärder som krävs för att förhindra och be- straffa ytterligare regelbrott. Myndigheten i fråga kan även hindra  
 AIF-förvaltaren 
  från att genomföra transaktioner i medlemsstaten och från att förvalta fonder i medlemsstaten (artikel 45.6). I de fall där  
 AIF-förvaltarens 
  agerande tydligt skadar den berörda AIF- fondens investerares intressen eller marknadens finansiella stabilitet 
 491 
  
 Tillsyn och sanktioner m.m. 
  
 SOU 2012:67 
  
 eller integritet i  
 AIF-förvaltarens 
  värdmedlemsstat kan myndig- heten, efter att ha informerat den behöriga myndigheten i hem- landet, vidta de åtgärder som krävs för att skydda den berörda AIF- fondens investerare samt marknadens finansiella stabilitet och inte- gritet i värdmedlemsstaten (artikel 45.8). Den behöriga myndig- heten i värdmedlemsstaten ska i vissa fall också agera på områden som ligger utanför dess tillsyn. Enligt artikel 45.7 ska en behörig myndighet i en värdmedlemsstat som har klara och verifierbara skäl att anta att  
 AIF-förvaltaren 
  inte fullgör sina skyldigheter, underrätta den behöriga myndigheten i  
 AIF-förvaltarens 
  hemland. En behörig myndighet i en värdmedlemsstat kan agera på samma sätt som enligt artikel 45.7 och artikel 45.8 om myndigheten har klara och verifierbara skäl att inte samtycka till referensmedlems- statens auktorisering av en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  (arti- kel 45.9). Vid oenighet mellan behöriga myndigheter om tillämp- ningen av artikel  
 45.4–45.9 
  kan frågan hänskjutas till Esma som kan hantera den enligt artikel 19 i  
 Esma-förordningen. 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 Finansinspektionen ska ha tillsyn över  
 AIF-förvaltare 
  och förvaringsinstitut. 
 För svenska  
 AIF-förvaltare 
  och svenska förvaringsinstitut som står under inspektionens tillsyn ska tillsynen omfatta att verk- samheten drivs enligt lagen om  
 AIF-förvaltare, 
  andra författningar som reglerar företagets verksamhet, fondbestämmelserna, före- tagets bolagsordning, stadgar eller reglemente och interna instruk- tioner som har sin grund i en författning som reglerar företagets verksamhet. 
 För  
 AIF-förvaltare 
  som driver verksamhet från filial i Sverige eller marknadsför eller förvaltar fonder i Sverige ska tillsynen omfatta att företaget följer de lagar och andra författningar som gäller för företagets verksamhet i Sverige. 
 Utredningen har i avsnitt 3.4 föreslagit att Finansinspektionen ska vara den behöriga myndigheten i de frågor som följer av AIFM- direktivet. Bestämmelserna i artikel 45 innebär att inspektionen ska ha ett visst tillsynsansvar över utländska  
 AIF-förvaltare, 
  dels sådana som bedriver verksamhet från filialer här i landet, dels sådana som 
 492 
  
 SOU 2012:67 
  
 Tillsyn och sanktioner m.m. 
  
 förvaltar eller marknadsför fonder här. Detta bör genomföras på samma sätt som motsvarande regler i  
 UCITS-direktivet 
  har genom- förts, dvs. genom en bestämmelse som ger inspektionen denna till- synsbefogenhet, se 10 kap. 1 § tredje stycket LIF. Vad gäller reglerna i artikel 45 i  
 AIFM-direktivet 
  om kontakter med andra behöriga myndigheter och Esma ryms dessa inom ramen för den generella bestämmelse om informationsutbyte som utredningen föreslår i av- snitt 14.5. 
  
 14.2 
  
 Kontroll och ingripandemöjligheter 
  
 I artikel 46 i  
 AIFM-direktivet 
  listas en rad befogenheter som de be- höriga myndigheterna ska ha för att kunna utöva sin tillsyn. Befog- enheterna innefattar bl.a. rätten att få tillgång till handlingar, begära upplysningar och utföra kontroller på plats. Den behöriga myndig- heten ska även ha rätt att återkalla tillstånd, begära tillfälligt närings- förbud samt överlämna ärenden för lagföring. Den behöriga myn- digheten ska utöva dessa befogenheter direkt, i samarbete med andra myndigheter, på eget ansvar genom delegering till andra organ eller efter begäran av de behöriga rättsliga myndigheterna. 
 Artikel 48 i direktivet behandlar sanktioner för överträdelser. Enligt artikeln ska medlemsstaterna fastställa tillämpliga åtgärder och sanktioner för överträdelser av de nationella bestämmelser som antagits enligt direktivet och vidta alla åtgärder som krävs för att se till att bestämmelserna efterlevs. Medlemsstaterna ska sörja för att lämpliga administrativa åtgärder kan vidtas mot, eller administrativa sanktioner beslutas för, ansvariga personer när bestämmelser som antagits vid genomförandet av direktivet inte har följts. Medlems- staterna ska se till att åtgärderna är effektiva, proportionella och av- skräckande. 
 493 
  
 Tillsyn och sanktioner m.m. 
  
 SOU 2012:67 
  
 14.2.1 
  
 Verktyg för tillsynen 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 För övervakningen av att bestämmelserna i lagen om  
 AIF-förvaltare 
  och föreskrifter meddelade med stöd av lagen följs, får Finansinspektionen begära att 
  
 1. 
  
 en fysisk eller juridisk person tillhandahåller uppgifter, handlingar eller annat, och 
  
 2. 
  
 den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken kom- mer till förhör på tid och plats som inspektionen bestämmer. 
  
 Finansinspektionen får, när det är nödvändigt, genomföra en undersökning hos en  
 AIF-förvaltare 
  som driver verksamhet i Sverige och hos ett förvaringsinstitut. Finansinspektionen får även genomföra en undersökning hos ett företag som har fått i uppdrag av en  
 AIF-förvaltare, 
  som driver verksamhet i Sverige, att utföra visst arbete eller vissa funktioner, om det behövs för till- synen av förvaltaren. 
 Bestämmelserna om kontroll- och ingripandemöjligheter i AIFM- direktivet är i det närmaste identiska med motsvarande bestäm- melser i  
 UCITS-direktivet 
  (artiklarna 98 och 99) och MiFID (artik- larna 50 och 51). När det gäller tillsynsverktygen har reglerna för fondbolagens del genomförts främst genom bestämmelserna i 10 kap. 3 och 4 §§ LIF och för värdepappersinstitutens del genom bestäm- melserna i 23 kap. 3 och 4 §§ lagen om värdepappersmarknaden. Katalogen i dessa lagar över de verktyg som inspektionen har till sitt förfogande stämmer visserligen inte ordagrant överens med katalogen enligt de aktuella direktiven. Både vid genomförandet av MiFID och vid genomförandet av  
 UCITS-IV 
  konstaterades dock att direktiven gav utrymme för att verktygen skulle vara tillgängliga genom samarbete med andra myndigheter, varför en ordning där t.ex. kvarstad (motsvarande direktivets frysning av tillgångar) och näringsförbud beslutas av andra än Finansinspektionen var förenlig med direktiven. 
  
 1  
  
 En verktygskatalog motsvarande 10 kap. 3 och 4 §§ LIF bör därför införas i den nya lagen. 
  
 1  
 Se SOU 2010:78 s.  
 309–318 
  och prop. 2006/07:115 s.  
 491–497. 
  
 494 
  
 SOU 2012:67 
  
 Tillsyn och sanktioner m.m. 
  
 14.2.2 
  
 Ingripanden mot svenska  
  
 AIF-förvaltare 
  och mot en förvaltare som saknar tillstånd 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 Om en  
 AIF-förvaltare 
  har åsidosatt sina skyldigheter enligt den nya lagen om  
 AIF-förvaltare, 
  andra författningar som reglerar förvaltarens verksamhet, fondbestämmelserna, bolags- ordningen eller motsvarande handlingar, ska Finansinspektionen ingripa. 
 Finansinspektionen ska då förelägga förvaltaren att inom viss tid begränsa verksamheten i något avseende, minska riskerna i den eller vidta någon annan åtgärd för att komma till rätta med situationen, meddela ett förbud att verkställa beslut eller utfärda en anmärkning. Om överträdelsen är allvarlig, ska förvaltarens tillstånd återkallas eller, om det är tillräckligt, varning meddelas. 
 Finansinspektionen får avstå från ingripande om en över- trädelse är ringa eller ursäktlig, om förvaltaren gör rättelse eller om något annat organ har vidtagit åtgärder mot förvaltaren som bedöms tillräckliga. 
 Finansinspektionens ingripanden får riktas också mot dem som ingår i  
 AIF-förvaltares 
  styrelse eller som är verkställande direktör eller ledningsperson och inte uppfyller de krav som anges i artikel 8.1.c i  
 AIFM-direktivet. 
  Finansinspektionen ska åter- kalla förvaltarens tillstånd eller besluta att en sådan person inte längre får ha kvar sin ställning i  
 AIF-förvaltaren. 
  
 Finansinspektionen ska omedelbart underrätta behöriga myn- digheter i de andra länder inom EES där en  
 AIF-förvaltare 
  mark- nadsför andelar i en  
 AIF-fond 
  som förvaltas, när någon åtgärd enligt ovan har vidtagits mot förvaltaren. Innan Finansinspek- tionen återkallar tillståndet för en  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar  
 AIF-fonder 
  i ett annat land inom EES, ska inspektionen samråda med behörig myndighet i fondens hemland. 
 Efter underrättelse från en behörig myndighet i en svensk  
 AIF-förvaltarens 
  värdland om överträdelse av föreskrifter som gäller i det landet för förvaltaren, får Finansinspektionen vidta de åtgärder som anges ovan, om det föreligger någon omstän- dighet som avses där. Inspektionen ska underrätta den behöriga myndigheten om vilka åtgärder som vidtas. 
 495 
  
 Tillsyn och sanktioner m.m. 
  
 SOU 2012:67 
  
 Om en  
 AIF-förvaltare 
  har fått anmärkning eller varning får Finansinspektionen besluta att förvaltaren ska betala en straff- avgift om lägst 5 000 kronor och högst 50 miljoner kronor. 
 Om en  
 AIF-förvaltare 
  inte i tid lämnar de upplysningar som förvaltaren är skyldig att lämna får Finansinspektionen besluta att förvaltaren ska betala en förseningsavgift på högst 100 000 kronor. 
 Om någon driver sådan verksamhet som omfattas av lagen om  
 AIF-förvaltare 
  utan att vara berättigad till det, ska Finans- inspektionen förelägga den som driver verksamheten att upp- höra med den. 
 Om det är osäkert om lagen är tillämplig på en viss verk- samhet, får inspektionen förelägga den som driver verksamheten att lämna de upplysningar om verksamheten som inspektionen behöver för att bedöma om så är fallet. Ett sådant föreläggande som avser en utländsk  
 AIF-förvaltare 
  får riktas mot såväl för- valtaren som den som i Sverige är verksam för förvaltarens räk- ning. 
 När det gäller sanktioner har det sedan många år funnits en strävan att likforma ingripandemöjligheterna på det finansiella området. Utgångspunkten har varit systematiken på bankområdet, där Finans- inspektionen genom lagen (2004:297) om bank- och finansierings- rörelse fick fler sanktionsmöjligheter än tidigare för att öka flexi- biliteten. Samma system där inspektionen beroende på allvarligheten i överträdelsen, konsekvenserna för marknaden och kunder m.m. kan välja mellan olika former av ingripanden och där sanktionerna varning och anmärkning kan förenas med straffavgifter, har redan införts i t.ex. LIF och lagen om värdepappersmarknaden. Sanktions- systemet bör vara detsamma även för  
 AIF-förvaltare. 
  Bestämmel- serna om sanktioner i LIF har relativt nyligen bedömts uppfylla kraven i artikel 99 i  
 UCITS-direktivet 
  
 2 
  
 (som i sak motsvarar arti- kel 48 i  
 AIFM-direktivet) 
  och bestämmelserna i den nya lagen bör därför utformas med 12 kap. LIF som förebild. 
 När en överträdelse har skett bör Finansinspektionen således ha möjlighet att på ett nyanserat sätt välja vilken åtgärd som är lämplig i det enskilda fallet. Den allvarligaste formen av ingripande är återkallelse av tillståndet. Eftersom ett sådant ingripande får stora konsekvenser bör det inte ske utan starka skäl, om det inte är fråga 
  
 2  
 Prop. 2010/11:135 s. 229. 
 496 
  
 SOU 2012:67 
  
 Tillsyn och sanktioner m.m. 
  
 om sådana fall där återkallelsegrunden är av mer teknisk art, såsom att förvaltaren har förklarat sig avstå från tillståndet 
  
 3  
  
 Återkallelse av ett tillstånd får också ske om förvaltaren 
  
 har fått tillståndet genom att lämna falska uppgifter eller på något annat otillbörligt sätt, 
  
 inte inom ett år från det att tillstånd beviljades har börjat driva sådan verksamhet som tillståndet avser, eller 
  
 under en sammanhängande tid av sex månader inte har drivit sådan verksamhet som tillståndet avser. 
  
 Återkallelse av tillstånd kan också bli aktuellt om någon som ingår i  
 AIF-förvaltares 
  styrelse eller som är verkställande direktör eller ledningsperson inte uppfyller de krav som anges i artikel 8.1.c i  
 AIFM-direktivet, 
  dvs. har erforderligt gott anseende och tillräcklig erfarenhet. Detta får dock ske bara om inspektionen först har beslutat att påtala för förvaltaren att personen inte uppfyller kraven och han eller hon ändå finns kvar i styrelsen eller som verkställande direktör efter det att en av inspektionen bestämd tid på högst tre månader har gått ut. 
 I stället för att återkalla tillståndet får Finansinspektionen be- sluta att en styrelseledamot eller verkställande direktör inte längre får ha den ställningen. Inspektionen får då förordna en ersättare. Ersättarens uppdrag gäller till dess  
 AIF-förvaltaren 
  har utsett en ny styrelseledamot eller verkställande direktör. 
 Det som sägs om verkställande direktör ska tillämpas även på en ersättare för verkställande direktör. 
 Varning är ett alternativ till återkallelse och kan tillgripas när förutsättningarna för återkallelse i och för sig föreligger men var- ning i det enskilda fallet framstår som en tillräcklig åtgärd. Vid mindre allvarliga överträdelser kan Finansinspektionen utfärda en anmärkning, förbjuda verkställighet av beslut eller förelägga förval- taren att inom viss tid vidta vissa åtgärder. 
 En, i samband med anmärkning eller varning, ålagd straffavgift får inte överstiga tio procent av förvaltarens omsättning under när- mast föregående räkenskapsår. 
 Om överträdelsen har skett under förvaltarens första verksam- hetsår eller om uppgifter om omsättningen annars saknas eller är bristfälliga, får omsättningen uppskattas. När straffavgiftens storlek 
  
 3  
 Se prop. 2006/07:115, s. 498. 
 497 
  
 Tillsyn och sanktioner m.m. 
  
 SOU 2012:67 
  
 beslutas, ska särskild hänsyn tas till hur allvarlig den överträdelse är som har föranlett anmärkningen eller varningen och hur länge över- trädelsen har pågått. 
 I likhet med vad som i övrigt gäller inom finansmarknads- området bör Finansinspektionen ha en uttrycklig rätt att underlåta att ingripa i vissa situationer, och att, i förekommande fall, ingripa mot företag som är verksamma utan erforderligt tillstånd. 
  
 14.2.3 
  
 Ingripanden mot utländska  
  
 AIF-förvaltare 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 Om en  
 AIF-förvaltare 
  som driver verksamhet i Sverige med stöd av förvaltar- eller marknadsföringspass eller efter till- stånd av Finansinspektionen, åsidosätter sina skyldigheter enligt lagen om  
 AIF-förvaltare 
  eller andra författningar, som reglerar bolagets verksamhet i Sverige, eller fondbestämmelserna för en specialfond får Finansinspektionen förelägga förvaltaren att göra rättelse. Om  
 AIF-förvaltaren 
  inte följer föreläggandet, ska Finansinspektionen underrätta behörig myndighet i förvaltarens hemland. 
 Om en  
 AIF-förvaltare 
  som driver verksamhet i Sverige efter anmälan enligt artikel 32 eller artikel 33 i  
 AIFM-direktivet 
  har fått sitt verksamhetstillstånd återkallat i hemlandet, ska Finans- inspektionen genast förbjuda förvaltaren att påbörja nya trans- aktioner i Sverige. 
 Om Finansinspektionen har skäl att anta att en  
 AIF-förval- 
  tare som driver verksamhet i Sverige åsidosätter sina skyldig- heter enligt  
 AIFM-direktivet 
  i annat fall än som avses i artik- larna 12 och 14, ska Finansinspektionen underrätta behörig myn- dighet i förvaltarens hemland. 
 Om rättelse inte sker och detta innebär att investerares in- tressen i Sverige skadas eller att den finansiella stabiliteten hotas, får Finansinspektionen förelägga förvaltaren att inom viss tid begränsa verksamheten i något avseende, minska riskerna i den eller vidta någon annan åtgärd för att komma till rätta med situa- tionen, meddela ett förbud att verkställa beslut eller utfärda en anmärkning, eller förbjuda förvaltaren att påbörja nya transak- tioner i Sverige. Inspektionen får också besluta att förvaltaren inte längre får förvalta en  
 AIF-fond. 
  Innan någon åtgärd som nu 
 498 
  
 SOU 2012:67 
  
 Tillsyn och sanktioner m.m. 
  
 nämnts vidtas ska inspektionen underrätta behörig myndighet i förvaltarens hemland. 
 Om en utländsk  
 AIF-förvaltare 
  som driver verksamhet i Sverige med stöd av tillstånd åsidosätter sina skyldigheter enligt den nya lagen om  
 AIF-förvaltare 
  eller andra författningar, som reglerar bolagets eller företagets verksamhet i Sverige, ska Finans- inspektionen kunna vidta samma åtgärder som mot en svensk  
 AIF-förvaltare. 
  
 Som nämnts i avsnitt 14.1 är det den behöriga myndigheten i en  
 AIF-förvaltares 
  värdland som utövar tillsyn över förvaltarens efter- levnad av artiklarna 12 och 14 i  
 AIFM-direktivet 
  vad gäller förval- tarens förvaltning och marknadsföring där. 
 Enligt artikel  
 45.4–45.8 
  ska den behöriga myndigheten i värd- landet ha möjlighet att vidta sanktioner och underrätta den behöriga myndigheten i förvaltarens hemland om regelbrott. Bestämmelser motsvarande artikel  
 45.4–45.8 
  bör, med 12 kap.  
 15–18 
  §§ LIF som förebild, införas i den nya lagen. 
  
 14.2.4 
  
 Ingripanden mot  
  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar  
 AIF-fonder 
  vars samlade tillgångar inte överstiger angivna tröskelvärden 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 Om en  
 AIF-förvaltare, 
  som bara låtit sig registeraras med stöd av bestämmelserna om registreringsförfarandet, har åsidosatt sina skyldigheter enligt lagen om  
 AIF-förvaltare 
  ska Finansinspektionen ingripa. 
 Finansinspektionen ska då förelägga förvaltaren att inom viss tid vidta åtgärder för att komma till rätta med situationen, med- dela ett förbud att verkställa beslut eller utfärda en anmärkning. Om överträdelsen är allvarlig, ska förvaltaren avregistreras eller, om det är tillräckligt, varning meddelas. Finansinspektionen får avstå från ingripande om en överträdelse är ringa eller ursäktlig, om förvaltaren gör rättelse. 
 499 
  
 Tillsyn och sanktioner m.m. 
  
 SOU 2012:67 
  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar fonder som understiger vissa tröskel- värden, se avsnitt 4.4, behöver inget tillstånd enligt  
 AIFM-direk- 
  tivet men ska registreras hos den behöriga myndigheten och regel- bundet lämna viss information. En sådan förvaltare är också skyldig att söka tillstånd om värdet av fonderna kommit att överstiga tröskelvärdena. Den sanktion som i första hand kommer i fråga för denna typ av förvaltare är förseningsavgifter, se avsnitt 14.2.2. Men om förvaltaren trots förseningsavgifter inte lämnar den information han ska eller om förvaltaren inte söker tillstånd när tröskelvärdena har passerats måste ytterligare sanktionsmöjligheter vara tillgängliga. Ytterst bör avregistrering kunna ske. Efter avregistrering uppfyller förvaltaren inte längre villkoren för undantaget, dvs. förvaltaren bedriver verksamhet som omfattas av lagen utan att vara berättigad till det, och Finansinspektionen kan då förelägga förvaltaren att upphöra med verksamheten, se förslagsrutan under avsnitt 14.2.2. 
  
 14.3 
  
 Överklagande m.m. 
  
 Enligt artikel 49 i  
 AIFM-direktivet 
  ska en behörig myndighet skrift- ligen motivera beslut att återkalla tillstånd och beslut att inte bevilja tillstånd. Detsamma gäller andra beslut enligt  
 AIFM-direktivet, 
  t.ex. beslut om sanktioner. Den behöriga myndighetens beslut ska enligt samma artikel också kunna överklagas. Även det faktum att en behörig myndighet inte har fattat något beslut avseende en till- ståndsansökan inom sex månader från ansökan ska kunna över- klagas. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 Beslut av Finansinspektionen enligt lagen om  
 AIF-för- 
  valtare får som regel överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 
 Om Finansinspektionen i ett ärende om tillstånd inte med- delar beslut inom sex månader från det att ansökan gavs in, ska inspektionen underrätta sökanden om skälen för detta. Sökan- den får därefter begära förklaring av kammarrätten att ärendet onödigt uppehålls. Har inspektionen inte meddelat beslut inom sex månader från det att en sådan förklaring har lämnats, ska det anses som att ansökan har avslagits. 
 500 
  
 SOU 2012:67 
  
 Tillsyn och sanktioner m.m. 
  
 Om Finansinspektionen inte lämnar över en underrättelse som avses artikel 32.3, 32.7 eller 33.6 i  
 AIFM-direktivet 
  till behörig myndighet i utlandet inom 20 arbetsdagar från det att underrättelsen togs emot och inte heller inom samma tid med- delar beslut om att något överlämnande inte ska ske, ska inspek- tionen underrätta sökanden om skälen för detta. Sökanden får därefter begära förklaring av kammarrätten att ärendet onödigt uppehålls. 
 Om Finansinspektionen inte lämnar över en underrättelse som avses artikel 33.4 i  
 AIFM-direktivet 
  till behörig myndighet i utlandet inom två månader från det att underrättelsen togs emot och inte heller inom samma tid meddelar beslut om att något överlämnande inte ska ske, ska inspektionen underrätta sökanden om skälen för detta. Sökanden får därefter begära för- klaring av kammarrätten att ärendet onödigt uppehålls. 
 Om underrättelsen inte har lämnats över inom två månader från det att en sådan förklaring har meddelats av domstol, ska det anses som att beslut om att något överlämnande inte ska ske. 
 Bestämmelser om att myndigheter ska motivera sina beslut finns i 20 § förvaltningslagen (1986:223). Inom det finansiella området får Finansinspektionens beslut som regel överklagas hos allmän för- valtningsdomstol (Förvaltningsrätten i Stockholm). Så är fallet t.ex. avseende beslut enligt LIF (14 kap. 1 §) och beslut enligt lagen om värdepappersmarknaden (26 kap. 1 §). Detsamma bör gälla för be- slut enligt lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  Liksom i LIF bör dock beslut om att kalla till styrelsesammanträde och att förelägga någon som utan tillstånd bedriver verksamhet att lämna de upplysningar som krävs för att bedöma om lagen är tillämplig på verksamheten, inte få överklagas. 
  
 4  
  
 Likaså bör inte Finansinspektionens beslut i ärenden om meddelande av föreskrifter få överklagas hos domstol. I stället får, i den mån regeringen föreskriver det, sådana beslut överklagas hos regeringen. 
 Även uteblivna beslut om tillstånd ska enligt artikel 49.2 andra stycket i  
 AIFM-direktivet 
  kunna överklagas. Detta gäller framför allt tillstånd att vara  
 AIF-förvaltare. 
  Inspektionens beslut att inte överlämna underrättelser till andra behöriga myndigheter i situa- tioner som avser gränsöverskridande verksamhet får även karaktären av tillståndsbeslut. Det är t.ex. först sedan den behöriga myndig- 
  
 4  
 Se prop. 2002/03.150 s. 281. 
 501 
  
 Tillsyn och sanktioner m.m. 
  
 SOU 2012:67 
  
 heten i värdmedlemsstaten har tagit emot den av Finansinspektionen vidarebefordrade filialanmälan som en svensk  
 AIF-förvaltare 
  kan börja bedriva verksamhet i en filial. Även uteblivna beslut i sådana fall bör kunna prövas i domstol. Bestämmelser om rätten till dom- stolsprövning i motsvarande situationer finns redan i 14 kap. 2 § LIF 
  
 5  
  
 och 26 kap. 2 § lagen om värdepappersmarknaden. Bestäm- melserna i lagen om  
 AIF-förvaltare 
  bör utformas med de angivna bestämmelserna som förebild. 
  
 14.4 
  
 Myndighetssamarbete 
  
 I  
 AIFM-direktivet 
  finns en rad bestämmelser om informations- utbyte dels mellan behöriga myndigheter i olika medlemsstater och dels mellan behöriga myndigheter, Esma och ESRB. Dessa bestäm- melser rör huvudsakligen situationer när en  
 AIF-förvaltare 
  ägnar sig åt gränsöverskridande verksamhet, t.ex. när  
 AIF-fonder 
  mark- nadsförs i en annan medlemsstat eller när en  
 AIF-förvaltare 
  för- valtar fonder i en annan medlemsstat. Men krav på informations- utbyte mellan en behörig myndighet å den ena sidan och Esma och/eller ESRB å den andra sidan finns också i rent nationella för- hållanden, t.ex. avseende limiter för finansiell hävstång och infor- mation om specialregler för marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  till icke- professionella investerare. Utöver detta ställs i artiklarna  
 50–55 
  i  
 AIFM-direktivet 
  generella krav på informationsutbyte och sam- arbete för att de olika myndigheterna ska kunna utöva sina befogen- heter. I flera artiklar finns också regler om att en behörig myndighet kan hänskjuta en fråga till Esma, t.ex. när behöriga myndigheter i olika medlemsstater inte kan komma överens om ett gemensamt beslut (artikel 37.6) eller när en behörig myndighet ifrågasätter en annan behörig myndighets beslut, agerande eller brist på agerande (artiklarna 21.6, 35.2, 35.15, 37.7, 37.8, 37.9, 37.12, 37.19, 40.2, 40.15, 42.1, 45.10, 50.4 och 55). 
  
 5  
 Se prop. 2002/03.150  
 s.183–185. 
  
 502 
  
 SOU 2012:67 
  
 Tillsyn och sanktioner m.m. 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 Finansinspektionen ska i sin tillsynsverksamhet sam- arbeta och utbyta information med andra behöriga myndigheter, Esma och ESRB, i den utsträckning som följer av  
 AIFM-direk- 
  tivet. 
 Finansinspektionen ska inom ramen för sin befogenhet, efter begäran från en behörig myndighet i ett annat land inom EES, lämna eller kontrollera information som behövs för att den ut- ländska myndigheten ska kunna utöva sin tillsyn enligt AIFM- direktivet. Den utländska myndigheten får närvara vid kontroll som utförs av inspektionen. 
 Finansinspektionen får hänskjuta frågor som rör ett förfar- ande av en annan behörig myndighet inom EES till Esma för tvistlösning i de fall som framgår av artiklarna 21.6, 35.2, 35.15, 37.6, 37.7, 37.8, 37.9, 37.12, 37.19, 40.2, 40.15, 42.1, 45.10, 50.4 och 55 i  
 AIFM-direktivet. 
  
 Bestämmelser motsvarande dem i  
 AIFM-direktivet 
  om informa- tionsutbyte och samarbete mellan myndigheter finns bl.a. i UCITS- direktivet (se t.ex. artiklarna 101, 102, 108 och 109) och i MiFID (se t.ex. artiklarna  
 56–58). 
  I dessa fall har direktivens krav genom- förts genom generella bestämmelser om samarbete och informa- tionsutbyte, se t.ex. 10 kap.  
 5–6 
  §§ LIF 
  
 6  
  
 och 23 kap.  
 5–6 
  §§ lagen om värdepappersmarknaden 
  
 7 
  
 . Bestämmelserna om samarbete bör utformas på motsvarande sätt i lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  
 I annan lagstiftning på det finansiella området har lagbestäm- melser införts som anger i vilken utsträckning Finansinspektionen får hänskjuta frågor till Esma, se t.ex. 23 kap. 5 a § lagen om värde- pappersmarknaden. 
  
 8  
  
 Frågan om hänskjutande bör regleras på mot- svarande sätt i lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  Hänvisningar till de artiklar som eventuellt ska genomföras först efter 2015, artiklarna 35, 37 och 40 (se avsnitt 16.2) bör dock inte nu införas i lagen om AIF- förvaltare. 
  
 6 
  
 Prop. 2010/11:135 s.  
  
 230–232. 
  
 7 
  
 Prop. 2006/07:115 s.  
  
 515–517. 
  
 8 
  
 Se prop. 2011/12:70 s. 59. 
  
 503 
  
 15 
  
 Förslagens inverkan på skattekontrollen 
  
 Utredningen har i sina direktiv getts i uppdrag att belysa i vilken utsträckning förslagen inverkar på skattekontrollen och, om behov finns, utarbeta de lagförslag som krävs för att upprätthålla den. 
 Som tidigare beskrivits finns det inte några enhetliga regler avseende beskattning av  
 AIF-fonder 
  eller andelar i  
 AIF-fonder 
  i gällande rätt. Beskattningen av  
 AIF-fonder 
  och deras andelsägare bestäms av de skatteregler som gäller för den ifrågavarande fondens struktur och rättsliga ställning. Det innebär exempelvis att beskatt- ningen av  
 AIF-fonder 
  och andelar eller aktier i  
 AIF-fonder 
  som är upprättade som kommanditbolag eller aktiebolag beskattas i enlighet med gällande skatteregler för dessa associationsformer. Specialfonder och andelar i specialfonder beskattas i enlighet med de skatterätts- liga reglerna för investeringsfonder. 
 Utredningens förslag innebär inte att de fonder som omfattas av den nya lagens definition av  
 AIF-fond 
  får någon annan rättslig ställ- ning i skattemässigt hänseende än den befintliga. Enligt utredningens förslag ändras dock samlingsbegreppet investeringsfond i LIF till att enbart omfatta de fonder som i dag definieras som värdepappers- fonder. För dessa fonder och utländska motsvarigheter (dvs. fonder som omfattas av  
 UCITS-direktivet) 
  behålls nuvarande reglering i LIF. Övriga fonder som i dag omfattas av LIF, specialfonder och utländska motsvarigheter, kommer i stället att regleras separat i den nya lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  Förslagen innebär dock inte någon övergripande förändring av gällande bestämmelser för dessa fonder. Det innebär att regleringen för specialfonder vad avser fondens rätts- liga ställning, krav på riskspridning, tillåtna tillgångar m.m. behålls. Kravet på att en specialfond ska vara öppen för inlösen minst en gång per år begränsas dock till att endast omfatta sådana special- fonder som enligt fondbestämmelserna är öppna för investeringar av  
 icke-professionella 
  investerare. Utredningen föreslår även vissa 
 505 
  
 Förslagens inverkan på skattekontrollen 
  
 SOU 2012:67 
  
 lättnader i informationskraven för specialfonder som endast mark- nadsförs till professionella investerare. 
 Utredningen har därför gjort den övergripande bedömningen att förslagen inte har någon inverkan på den befintliga skattesitua- tionen för vare sig investeringsfonder (tidigare värdepappersfonder), specialfonder eller någon annan av de legala konstruktioner genom vilka en  
 AIF-fond 
  kan organiseras. Med hänsyn till den ändrade definitionen av begreppet investeringsfonder i fondlagstiftningen föreslås dock följdändringar i inkomstskattelagen (1999:1229), kupongskattelagen (1970:624), lagen om investeringssparkonto, (2011:1268) lagen om mervärdesskatt (1994:200) och skatteför- farandelagen (2011:1244), allt i syfte att behålla tillämpningsområdet för dessa lagar. 
 Vad avser skatteförfarandet i övrigt är utredningens bedömning att förslagen inte får några direkta konsekvenser för skattekontrollen. Utredningens förslag innebär dock förändringar av de bestäm- melser i fondlagstiftningen som gäller marknadsföring i Sverige av fonder som är etablerade i utlandet. Utredningen föreslår därför ändringar i skatteförfarandelagen i syfte att behålla ett likvärdigt förfarande för sådana utländska fonder som inte omfattas av UCITS- direktivet men som enligt gällande regler, efter Finansinspektionens godkännande, får marknadsföras i Sverige (utländska motsvarig- heter till svenska specialfonder). Utredningens förslag innebär även att andra utländska  
 AIF-fonder 
  kommer att tillåtas marknadsföras i Sverige. Utredningen föreslår att  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar så- dana  
 AIF-fonder 
  ska omfattas av kravet i skatteförfarandelagen på att lämna en skriftlig förbindelse till Finansinspektionen. Skälen till förslagen och den analys som föranleder utredningens bedömning framgår nedan. 
  
 15.1 
  
 Inkomstskatt 
  
 Bedömning:  
 Tillämpningsområdet för bestämmelserna om be- skattning av investeringsfonder eller andelar i investeringsfonder i inkomstskattelagen påverkas inte av utredningens förslag. 
 I inkomstskattelagen finns särskilda skatteregler för investerings- fonder och utländska investeringsfonder. Investeringsfonder är inte juridiska personer men behandlas som sådana i skattelagstiftningen 
 506 
  
 SOU 2012:67 
  
 Förslagens inverkan på skattekontrollen 
  
 (2 kap. 3 § andra stycket inkomstskattelagen). En investeringsfond är således ett eget skattesubjekt. Investeringsfonder är dock genom en nyligen genomförd lagändring inte skattskyldiga för inkomst av de tillgångar som ingår i fonden (6 kap. 5 § inkomstskattelagen). 
  
 1  
  
 Motsvarande gäller utländska investeringsfonder enligt 6 kap. 13 § inkomstskattelagen. I stället har skattskyldigheten överförts till fondandelsägarna genom att dessa vid inkomstbeskattningen påförs en schablonintäkt på 0,4 procent av kapitalunderlaget (42 kap. 43 och 44 §§ inkomstskattelagen). Schablonbeskattningen är densamma för andelar i såväl svenska som utländska investeringsfonder. 
 Utöver schablonbeskattningen är svenska fysiska och juridiska personer skattskyldiga för utdelning från en investeringsfond och för kapitalvinster som uppstår när fondandelar avyttras. För kapital- förluster ges skatteavdrag. Skattereglerna gäller oavsett om investe- ringsfonden är svensk eller utländsk. Fysiska personer ska ta upp utdelningar och kapitalvinster i investeringsfonder som inkomst av kapital. Juridiska personer beskattas för utdelningar och kapitalvinster från innehav i investeringsfonder som inkomst av näringsverksam- het. Om fondandelen ingår i ett lager av finansiella instrument enligt 17 kap. 20 § inkomstskattelagen gäller särskilda skatteregler. 
 Som en konsekvens av den nya schablonskatten på andelar i investeringsfonder upphör de tidigare skattemässiga skälen för investeringsfonder att lämna utdelning. Utdelningarna i svenska investeringsfonder kommer därmed sannolikt att minska. För sådan utdelning som ändå lämnas av svenska investeringsfonder ska enligt 1 § kupongskattelagen kupongskatt betalas av utländska andelsägare som är begränsat skattskyldiga i Sverige. Begränsat skattskyldiga beskattas dock inte för kapitalvinster som uppstår vid avyttring av andelar i svenska investeringsfonder. 
 Vad som utgör en investeringsfond framgår inte av inkomst- skattelagen. Av förarbetena framgår att någon definition inte an- setts nödvändig eftersom termen inte har någon annan innebörd än den som framgår av LIF (se prop. 1999/2000:2 Del 2 s. 453 samt prop. 2002/03:150 s. 261). Av 2 kap. 2 § inkomstskattelagen fram- går att lagens termer och uttryck omfattar även utländska före- teelser, om inte annat anges eller framgår av sammanhanget. Frågan om vilka utländska företeelser som i inkomstskattelagen motsvarar svenska investeringsfonder har överlämnats till rättstillämpningen (se bl.a. prop. 2011/12:1 s. 404). I LIF används begreppet fondföre- 
  
 1  
 Prop. 2011/12:1, s. 393 f. 
 507 
  
 Förslagens inverkan på skattekontrollen 
  
 SOU 2012:67 
  
 tag för utländska fonder. 
  
 2  
  
 Det går dock inte att automatiskt sätta ett likhetstecken mellan begreppet utländsk investeringsfond i inkomstskattelagen och definitionen av fondföretag i LIF. Enligt Skatteverket ska en utländsk fond utöver definitionen av fondföre- tag i LIF uppfylla vissa ytterligare villkor för att fonden skattemässigt ska anses motsvara en svensk investeringsfond. 
  
 3  
  
 En utländsk fond kan dock ha en annorlunda rättslig ställning än en svensk investerings- fond, och exempelvis vara upprättad på associationsrättslig grund, och ändå skattemässigt anses motsvara en svensk investeringsfond. 
 Enligt utredningens förslag ändras definitionen av investerings- fond i LIF till att enbart omfatta de fonder som i dag definieras som värdepappersfonder i samma lag. Utredningen föreslår dock inte någon förändring av den befintliga rättsliga ställningen för vare sig de fonder som i dag omfattas av begreppet värdepappersfonder eller för specialfonder. Utredningen föreslår inte heller några för- ändringar avseende de tillgångar som dessa fonder tillåts att placera fondmedel i. Enligt utredningens bedömning påverkas därför inte tillämpningsområdet för inkomstskattelagen av utredningens förslag. För att behålla gemensamma definitioner i fond- och skattelagstift- ningen bör dock inkomstskattelagens bestämmelser om investe- ringsfonder anpassas till den föreslagna nya terminologin i fondlag- stiftningen. Begreppet investeringsfond i inkomstskattelagen bör därför ersättas med begreppsparet investeringsfond och specialfond. Att även utländska motsvarigheter till dessa fonder omfattas av inkomstskattelagens bestämmelser behöver inte särskilt framgå då detta liksom tidigare följer av den allmänna bestämmelsen i 2 kap. 2 § inkomstskattelagen som innebär att utländska företeelser om- fattas av lagens termer och uttryck. Vilka utländska företeelser som ska omfattas av begreppen investeringsfond respektive specialfond i inkomstskattelagens mening bör även i fortsättningen avgöras i rättstillämpningen. 
 Beskattningen av  
 AIF-fonder 
  som inte omfattas av tillämpnings- området för inkomstskattelagens bestämmelser om investerings- och specialfonder beror av fondens struktur och rättsliga ställning. 
  
 2 
  
 Fondföretag definieras i 1 kap. 1 § 8 LIF. 
  
 3 
  
 Tillgångarna ska förvaras av ett förvaringsinstitut, det ska finnas fondbestämmelser som reglerar förhållandet mellan andelsägarna, fonden och förvaltaren, om fonden inte är en associationsrättslig fond ska tillgångarna i fonden dessutom förvaltas av ett förvaltnings- bolag. Vidare ska det offentliggöras ett prospekt eller en informationsbroschyr, en årsrapport eller årsberättelse för varje räkenskapsår samt en halvårsrapport eller halvårsredogörelse för räkenskapsårets första sex månader. Se Skatteverkets ställningstagande Vad avses med ut- ländska investeringsfonder vid tillämpning av inkomstskattelagen, lagen om investerings- sparkonto och kupongskattelagen?  
  
 2012-05-23. 
  Dnr 131  
 128777-12/111. 
  
 508 
  
 SOU 2012:67 
  
 Förslagens inverkan på skattekontrollen 
  
 Exempel på sådana fonder är slutna fonder, fonder som inte med tillräcklig regelbundenhet är öppna för inlösen eller återköper fondandelar, fonder som inte tillämpar principen om riskspridning eller investerar i andra tillgångar än vad en investerings- eller special- fond tillåts att investera i. 
  
 15.2 
  
 Kupongskatt 
  
 Förslag:  
 För att behålla tillämpningsområdet i fråga om undan- taget för kupongskatt för utländska fondföretag ändras begrep- pet fondföretag i kupongskattelagen till  
 utländsk investerings- fond  
 eller  
 utländsk specialfond 
 . 
 Definitionen av förvaringsinstitut i kupongskattelagen anpassas så att den omfattar förvaringsinstitut för specialfonder som för- valtas av  
 AIF-förvaltare 
  hemmahörande i en annan medlemsstat. 
  
 Bedömning:  
 Tillämpningsområdet för bestämmelserna om kupongskatt i kupongskattelagen påverkas inte av utredningens förslag. 
 Utländska fysiska personer och utländska juridiska personer som saknar fast driftställe i Sverige är skyldiga att betala kupongskatt på utdelning från svenska aktiebolag och investeringsfonder enligt bestämmelserna i kupongskattelagen. Kupongskatten ska innehållas av det utdelande bolaget eller, om bolaget är ett avstämningsbolag, av den centrala värdepappersförvararen. För investeringsfonder som förvaltas av fondbolag ska kupongskatt innehållas av fond- bolaget. För investeringsfonder som förvaltas av förvaltningsbolag ansvarar förvaringsinstitutet för innehållande av kupongskatt (11 c § kupongskattelagen). 
 Utredningens förslag bedöms inte få några konsekvenser för möjligheten att innehålla, redovisa och betala kupongskatt på ut- delning från svenska investeringsfonder, specialfonder eller aktie- bolag. Med hänsyn till den ändrade betydelsen av begreppet investe- ringsfond i den svenska fondlagstiftningen bör dock, på motsvarande sätt som i inkomstskattelagen, begreppet investeringsfond i kupong- skattelagen ersättas med investeringsfond och specialfond. Med hänsyn till att specialfonder kommer att omfattas av bestämmel- serna om förvaringsinstitut i den nya lagen bör därutöver defini- 
 509 
  
 Förslagens inverkan på skattekontrollen 
  
 SOU 2012:67 
  
 tionen av förvaringsinstitut i 2 § kupongskattelagen anpassas så att den även omfattar förvaringsinstitut som förvarar tillgångarna i en specialfond. 
 Enligt 4 § nionde stycket kupongskattelagen är fondföretag hemmahörande inom EES, eller i en stat med vilken Sverige ingått ett skatteavtal som innehåller en artikel om informationsutbyte, eller ett avtal om informationsutbyte i skatteärenden, undantagna från skattskyldighet för kupongskatt. Undantaget infördes med hän- visning till principen om den fria rörligheten för kapital i samband med att schablonskatten på andelar i investeringsfonder infördes, se prop. 2011/12:1 s. 408 f. Begreppet fondföretag har i kupong- skattelagen getts samma innebörd som i 1 kap. 1 § 8 LIF och om- fattar därmed både utländska  
 UCITS-fonder 
  och andra utländska fonder. Utredningens förslag innebär dock att begreppet fondföre- tag i LIF begränsas till att endast omfatta utländska  
 UCITS-fonder. 
  Marknadsföring i Sverige av övriga utländska fonder som omfattas av den nuvarande definitionen i 1 kap. 1 § 8 LIF föreslås i stället regleras i den nya lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  För att inte ändra tillämpningsområdet för bestämmelsen om undantag för kupong- skatt i kupongskattelagen bör därför den nuvarande hänvisningen till 1 kap. 1 § 8 LIF tas bort och ersättas med en ny definition som motsvarar den gällande. Någon definition som får samma träffyta som nuvarande 1 kap. 1 § 8 LIF föreslås emellertid inte införas i LIF eller i den nya lagen. Begreppet  
 AIF-fond 
  är inte heller lämp- ligt att använda då det exempelvis även omfattar slutna fonder, fonder som investerar i andra typer av tillgångar än finansiella instru- ment och fonder som inte tillämpar principen om riskspridning. Att hänvisa till utländska  
 AIF-fonder 
  skulle därför utöka tillämp- ningsområdet för undantaget för kupongskatt. Utredningen före- slår därför att begreppet fondföretag ersätts med begreppsparet utländsk investeringsfond och utländsk specialfond. Detta överens- stämmer även med Skatteverkets ställningstagande enligt vilket det är samma bedömning som ska göras oavsett om det är fråga om begreppet investeringsfonder (i dess nuvarande betydelse) i inkomst- skattelagen och lagen om investeringssparkonto, eller undantaget från skattskyldighet i 4 § nionde stycket kupongskattelagen. 
  
 4 
  
 4  
 Skatteverkets ställningstagande Vad avses med utländska investeringsfonder vid tillämpning av inkomstskattelagen, lagen om investeringssparkonto och kupongskattelagen?  
 2012-05-23. 
  Dnr 131  
 128777-12/11. 
  
 510 
  
 SOU 2012:67 
  
 Förslagens inverkan på skattekontrollen 
  
 15.3 
  
 Mervärdesskatt 
  
 Bedömning:  
 Tillämpningsområdet för bestämmelserna om mer- värdesskatt i lagen om mervärdesskatt påverkas inte av utred- ningens förslag. 
 Värdepappershandel är enligt 3 kap. 9 § lagen om mervärdesskatt undantaget från den generella skatteplikten för omsättning av varor och tjänster. Förvaltning av investeringsfonder enligt LIF innefattas i verksamheten värdepappershandel. Med anledning av att förvalt- ning av specialfonder inte längre föreslås regleras i LIF, bör även förvaltning av specialfonder enligt lagen om  
 AIF-förvaltare 
  omfattas av undantaget från mervärdesskatt. I övrigt bedöms inte utredningens förslag påverka tillämpningsområdet för mervärdesskattelagen. 
  
 15.4 
  
 Skatteförfarandet och skattekontrollen 
  
 Förslag:  
  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar specialfonder ska om- fattas av en skyldighet att lämna kontrolluppgift om schablon- intäkt samt avyttring av andelar i specialfonder genom inlösen eller avyttring som avses i 44 kap. 8 a § inkomstskattelagen 
 Utländska  
 AIF-förvaltare 
  som bedriver verksamhet i Sverige ska vara skyldiga att ge in en skriftlig förbindelse om att lämna kontrolluppgift till Finansinspektionen. 
 Förutsättningarna för skattekontrollen, deklarationsskyldighet och skyldighet att lämna kontrolluppgift regleras i skatteförfarande- lagen. I samband med att de nya reglerna om schablonskatt på andelar i investeringsfonder infördes befriades fondbolag, förvaltnings- bolag och förvaringsinstitut från deklarationsskyldighet avseende investeringsfonder (se 30 kap. skatteförfarandelagen). 
 Enligt 20 kap. 1 § samt 22 kap. 17 § skatteförfarandelagen ska kontrolluppgift till Skatteverket lämnas om schablonintäkt samt om avyttring av andelar i investeringsfonder eller fondföretag som driver verksamhet i Sverige enligt 1 kap. 7 eller 9 § LIF. Kontrolluppgift ska lämnas för fysiska personer och dödsbon samt för fysiska per- soner som är begränsat skattskyldiga. Vem som ska lämna kontroll- uppgift regleras i 20 kap. 3 § och 22 kap. 19 § skatteförfarande- lagen. Enligt huvudprincipen ska uppgiften lämnas av det förvaltande 
 511 
  
 Förslagens inverkan på skattekontrollen 
  
 SOU 2012:67 
  
 fondbolaget, förvaltningsbolaget, fondföretaget, kreditinstitutet eller värdepappersbolaget. Om förvaltningen av investeringsfonden eller fondföretaget har övergått till ett förvaringsinstitut ska kon- trolluppgiften lämnas av förvaringsinstitutet. Om ett förvaltnings- bolag eller ett fondföretag har slutit avtal med ett värdepappers- institut om att ombesörja försäljning och inlösen av andelar i en investeringsfond, ska kontrolluppgiften i stället lämnas av värde- pappersinstitutet. För förvaltarregistrerade andelar i investerings- fonder ska förvaltaren lämna kontrolluppgiften. 
 Kontrolluppgift om ränta och utdelning på delägarrätter (däribland utdelning på investeringsfonder) ska lämnas av den som tillgodo- räknat eller betalt ut ränta, utdelning eller annan avkastning (19 kap. 1 och 3 §§ skatteförfarandelagen). 
 Kontrolluppgiftsskyldigheten omfattar även situationen när förvaltaren och investeringsfonden alternativt fondföretaget finns i olika länder. För utländska företag som bedriver fondverksamhet i Sverige utan att inrätta en filial eller motsvarande finns en särskild skyldighet att till Finansinspektionen ge in en skriftlig förbindelse om att lämna kontrolluppgifter i enlighet med bestämmelserna i skatteförfarandelagen (23 kap. 5 §). Skyldigheten omfattar dock inte utländska företag hemmahörande inom EES som på grund av natio- nella bestämmelser är förhindrade att lämna kontrolluppgifter. 
 Det nuvarande tillämpningsområdet för bestämmelsen omfattar fondföretag som marknadsför utländska fonder i Sverige med stöd av 1 kap. 7 eller 9 § LIF. Någon skyldighet att lämna kontroll- uppgift avseende innehav i andra utländska fonder än de som mark- nadsförs i Sverige i enlighet med 1 kap. 7 eller 9 § LIF finns inte. Skattekontrollen avseende innehav i sådana fonder bygger på deklara- tionsskyldigheten samt på informationsutbyte enligt bilaterala skatte- avtal eller avtal om informationsutbyte i skatteärenden som ingåtts mellan Sverige och det land där fonden är etablerad. 
 Kontrolluppgift ska även lämnas om avyttring samt tillgodoräk- nande av ränta, utdelning eller annan avkastning avseende andra delägarrätter än andelar i investeringsfonder och fondföretag (19 och 21 kap. skatteförfarandelagen). Kontrolluppgift ska lämnas för fysiska personer och dödsbon och skyldigheten omfattar den som har tillgodoräknat eller betalat ut ränta, utdelning eller annan av- kastning (19 kap. 3 § samma lag). Vid avyttring av sådan delägarrätt eller fordringsrätt genom inlösen ska kontrolluppgiften lämnas av den som betalat ut ersättningen. Vid annan avyttring än inlösen av delägarrätt eller fordringsrätt ska enligt 21 kap. 3 § samma lag, med 
 512 
  
 SOU 2012:67 
  
 Förslagens inverkan på skattekontrollen 
  
 vissa i paragrafen nämnda undantag, kontrolluppgift lämnas av så- dana värdepappersinstitut som medverkar vid avyttringen (21 kap. 3 §). 
 Med anledning av de föreslagna förändringarna i fondlagstift- ningen bör bestämmelserna i skatteförfarandelagen anpassas. Svenska och utländska  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar specialfonder och ut- ländska motsvarigheter till specialfonder bör även fortsättningsvis omfattas av skyldigheten att lämna kontrolluppgift om schablon- intäkt samt avyttring och inlösen av fondandelar.  
 AIF-förvaltare 
  bör även omfattas av skyldigheten att ge in en skriftlig förbindelse till Finansinspektionen om att lämna kontrolluppgift i enlighet med 23 kap. 5 § skatteförfarandelagen. 
 Som en konsekvens av den ändrade definitionen i LIF bör be- greppet investeringsfond i skatteförfarandelagen ersättas med be- greppsparet investeringsfond och specialfond. Vidare bör begreppet fondföretag, som enligt utredningens förslag snävas in till att en- bart omfatta utländska  
 UCITS-fonder, 
  tas bort ur skatteförfarande- lagen. I stället bör även utländska motsvarigheter till investerings- fonder respektive specialfonder omfattas av begreppens betydelse i skatteförfarandelagen. Dessa termer får därmed samma innebörd som i inkomstskattelagen och kupongskattelagen. Detta överens- stämmer med den generella bestämmelsen i 2 kap. 2 § skatteför- farandeskattelagen enligt vilken termer och uttryck som används i lagen ska ha samma betydelse och tillämpningsområde som i de lagar enligt vilka en skatt bestäms. 
 Med hänsyn till att någon motsvarighet till 1 kap. 9 § LIF inte föreslås införas i den nya lagen om  
 AIF-förvaltare 
  kan metodiken för att definiera tillämpningsområdet för bestämmelserna om vilka utländska aktörer som ska lämna kontrolluppgift vid avyttring samt om schablonintäkt avseende andelar i investeringsfonder och fond- företag i 20 kap. 3 och 4 §§ samt 22 kap. 17 § skatteförfarandelagen inte behållas. En konsekvens av utredningens förslag är att det för en utländsk  
 AIF-fond 
  som marknadsförs i Sverige inte med hänvis- ning till hur fonden är registrerad hos Finansinspektionen kommer att vara möjligt att avgöra om det är bestämmelserna om kontroll- uppgift i 21 och 22 kap., eller om det är bestämmelserna i 23 kap. skatteförfarandelagen som är tillämpliga för delägarrätter i fonden. En bedömning får istället göras med hänsyn till typen av fond, mot bakgrund av bestämmelserna om specialfonder i den nya lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  
 513 
  
 16 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 16.1 
  
 Inledning 
  
 I  
 AIFM-direktivet 
  finns bestämmelser om genomförandet i medlems- staterna som innebär att olika delar av direktivet ska genomföras vid olika tidpunkter. Detta behandlas i avsnitt 16.2. I direktivet finns även övergångsregler för att hantera några av de situationer som kan komma att uppstå när företag som tidigare inte stått under tillsyn kommer att vara tillståndspliktiga och omfattas av en relativt omfattande reglering samt när företag som har tillstånd och om- fattas av en reglering (LIF och lagen om värdepappersmarknaden) måste byta tillstånd och reglering. Dessa regler behandlas i av- snitt 16.3. 
  
 16.2 
  
 Ikraftträdande 
  
 Enligt artikel 66.1 ska medlemsstaterna den 22 juli 2013 ha antagit och publicerat de lagar och föreskrifter som behövs för att genom- föra  
 AIFM-direktivet. 
  De nationella reglerna ska enligt artikel 66.2 börja tillämpas samma datum. 
 Detta gäller dock inte beträffande genomförandet av artiklarna 35 och  
 37–41 
  (artiklarna om verksamhet över gränserna avseende icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  och icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder, 
  se avsnitt 13.4). Det innebär att dessa artiklar eventuellt ska genom- föras i medlemsstaterna någon gång efter 2015. Enligt artikel 67 ska Esma utvärdera hur reglerna om gränsöverskridande verksamhet avseende både  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  och  
 AIF-fonder 
  och icke  
 EES-baserade 
  sådana har fungerat. När det gäller icke EES- baserade förvaltare och fonder är det fråga om en utvärdering av medlemsstaternas nationella regler. Baserat på denna utvärdering 
 515 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 SOU 2012:67 
  
 ska Esma den 22 juli 2015 lämna ett yttrande och råd till kom- missionen. Om Esmas råd är positivt, dvs. om Esma kommer fram till att det inte finns några väsentliga hinder vad avser investerar- skydd, marknadsstörningar, konkurrens och övervakning av system- risker som hindrar tillämpningen av marknadsföringspasset avseende icke  
 EES-baserade 
  förvaltare och fonder, ska kommissionen besluta när de aktuella artiklarna ska genomföras. Detta ska ske genom delegerade akter. Genomförandet av artiklarna 35 och  
 37–41 
  på- verkar också genomförandet av artiklarna 36 och 42 (som rör natio- nella regler om gränsöverskridande för icke  
 EES-baserade 
  förvaltare och fonder, se avsnitt 13.3). Om kommissionen beslutar att artik- larna 35 och  
 37–41 
  ska genomföras ska nämligen de nationella reg- lerna som genomfört artiklarna 36 och 42 upphöra att gälla. Proce- duren för detta är densamma. Esma ska i detta fall, tre år efter det att kommissionens delegerade akter avseende artiklarna 35 och  
 37–41 
  trädde ikraft, utvärdera och komma med ett yttrande och råd. Kommissionen ska därefter enligt artikel 68.6 besluta om och när de nationella reglera ska upphöra att gälla. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 Lagen om  
 AIF-förvaltare 
  ska träda i kraft den 22 juli 2013. 
 Utredningen lämnar ett beredningsunderlag för hur artik- larna 35 och  
 37–41 
  i  
 AIFM-direktivet 
  bör genomföras i svensk rätt, om och när kommissionen har fattat beslut i enlighet med artikel 67 i direktivet. 
 Lagen om  
 AIF-förvaltare 
  bör, i enlighet med artikel 61.1 i AIFM- direktivet, träda i kraft den 22 juli 2013. 
 Genomförandereglerna för artiklarna  
 35–42 
  i direktivet är utfor- made så att det inte går att fastställa någon viss tidpunkt varken för när artiklarna 35 och  
 37–41 
  ska genomföras (eller om de ens ska genomföras) eller för när de bestämmelser som genomför artik- larna 36 och 42 ska upphöra att gälla. De förslag som lämnas av- seende dessa regler bör endast behandlas som ett underlag för ett nytt lagstiftningsärende om och när kommissionen har fattat beslut enligt artikel 67.6 i  
 AIFM-direktivet. 
  
 516 
  
 SOU 2012:67 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 16.3 
  
 Övergångsbestämmelser 
  
 16.3.1 
  
 Förvaltare som redan före direktivets genomförandedatum bedriver tillståndspliktig verksamhet 
  
 Enligt artikel 61.1 i  
 AIFM-direktivet 
  ska  
 AIF-förvaltare 
  som före den 22 juli 2013 driver verksamhet som omfattas av direktivet vidta alla åtgärder som krävs för att följa den nationella lagstiftning som följer av direktivet, och ansöka om tillstånd inom ett år från ikraft- trädandet. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som driver verksamhet som vid ikraftträdandet av den nya lagen om  
 AIF-förvaltare 
  är tillstånds- pliktig enligt den lagen ska anpassa verksamheten så att den uppfyller kraven i lagen samt senast den 22 juli 2014 ansöka om tillstånd och underrätta Finansinspektionen om vilka  
 AIF-fonder 
  förvaltaren avser att marknadsföra i Sverige. 
 En svensk  
 AIF-förvaltare 
  som bedriver gränsöverskridande verksamhet ska därutöver underrätta Finansinspektionen om detta senast den 22 juli 2014. 
  
 En  
  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar fonder under tröskelvärdena ska registrera sig hos Finansinspektionen senast den 22 juli 2014. 
 Ett fondbolag som före den 22 juli 2013 förvaltade special- fonder ska anpassa verksamheten så att den uppfyller kraven i lagen om  
 AIF-förvaltare 
  och ansöka om tillstånd senast den 22 juli 2014. Fram till dess bolaget har erhållit tillstånd ska nu- varande bestämmelser i LIF om specialfonder tillämpas. 
 Ett värdepappersinstitut med tillstånd enligt 1 kap. 5 § LIF ska anpassa verksamheten så att den uppfyller kraven i lagen om  
 AIF-förvaltare 
  och ansöka om omvandling av sitt tillstånd senast den 22 juli 2014. Fram till dess bolaget har erhållit tillstånd ska de nuvarande bestämmelserna i LIF om specialfonder tillämpas. 
 Ett värdepappersinstitut kan överlåta förvaltningen av en specialfond till en  
 AIF-förvaltare, 
  om överlåtelsen sker och  
 AIF-förvaltaren 
  har sökt tillstånd senast den 22 juli 2014. 9 kap. LIF ska tillämpas på en sådan överlåtelse. 
 517 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 SOU 2012:67 
  
 Övergångsregeln i artikel 61.1 blir tillämplig dels på  
 AIF-förvaltare 
  som i dag inte står under tillsyn (t.ex. förvaltare av riskkapital- fonder) dels på  
 AIF-förvaltare 
  som i dag bedriver verksamhet, men under andra tillstånd (t.ex. förvaltare av specialfonder). 
 För förvaltare som i dag inte står under tillsyn är en regel ut- formad som artikel 61.1 tillräcklig. Det innebär att en sådan för- valtare senast den 22 juli 2013 måste anpassa sin verksamhet så att den uppfyller direktivets krav. 
 Rätten för icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  att förvalta AIF- fonder i Sverige och rätten för utländska  
 AIF-förvaltare 
 (EES-base- 
  rade såväl som icke  
 EES-baserade) 
  att marknadsföra icke  
 EES-base- 
  rade  
 AIF-fonder 
  följer av de föreslagna reglerna som genomför artiklarna 36 och 42. Detta är nationella regler som inte medför något förvaltar- eller marknadsföringspass, se avsnitt 13.3. Dessa förvaltares verksamhet ska enligt utredningens förslag kräva till- stånd, och de omfattas av den föreslagna regeln om att anpassa verksamheten och söka tillstånd senast den 22 juli 2014. 
 Fondbolag som förvaltar både värdepappersfonder och special- fonder kommer efter den 22 juli 2013 att, vad gäller specialfonderna, vara  
 AIF-förvaltare. 
  Fondbolagen kommer till stor del redan att uppfylla kraven i  
 AIFM-direktivet 
  genom att de uppfyller kraven i LIF och andra regler (t.ex. vad gäller kapitalkrav, organisation och förvaringsinstitut). I några särskilda avseenden krävs dock en viss anpassning. Det gäller t.ex. kraven på oberoende värdering (arti- kel 19), hanteringen av exponeringar med finansiell hävstång (arti- kel 15.4 och artikel 25) och innehav i onoterade bolag (artik- larna  
 26–30). 
  Fondbolag kommer även att behöva ansöka om till- stånd som  
 AIF-förvaltare 
  för förvaltningen av sina specialfonder. De kommer dock att omfattas av lättnadsregeln i artikel 7.4, som innebär att de inte behöver informera inspektionen om sådant som redan framgår av bolagets tidigare ansökan om tillstånd och änd- ringar i verksamheten. Fram till dess bolaget har fått tillstånd enligt den nya lagen bör reglerna i LIF om specialfonder tillämpas. 
 Ett särskilt problem är de värdepappersinstitut (värdepappers- bolag och kreditinstitut med tillstånd till portföljförvaltning enligt lagen om värdepappersmarknaden) som förvaltar specialfonder med stöd av 1 kap. 5 § LIF. Värdepappersinstitut kan inte vara AIF- förvaltare, se avsnitt 5.1.3. Ett värdepappersinstitut som förvaltar specialfonder måste därför omauktoriseras till  
 AIF-förvaltare. 
  Ett sådant värdepappersinstitut har i sin ursprungliga tillståndsansökan lämnat information om bolaget, dess ägare m.m. (3 och 24 kap. 
 518 
  
 SOU 2012:67 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 lagen om värdepappersmarknaden, samt 3 och 5 kap. FFFS 2007:16) och om fonderna (4 kap. 9 § LIF). I den mån den informationen fortfarande är aktuell behöver den inte lämnas på nytt vid ansökan om ändring till  
 AIF-förvaltare. 
  I sak innebär dessa värdepappers- instituts ansökan att företaget förklarar sig avstå från tillståndet enligt lagen om värdepappersmarknaden (25 kap. 5 § första stycket 3) och ansöker om tillstånd som  
 AIF-förvaltare. 
  Om värdepappers- institutet bedriver någon annan verksamhet än den som är möjlig att bedriva för en  
 AIF-förvaltare 
  som sidoverksamhet till fondför- valtningen måste bolaget antingen upphöra med detta innan änd- ringen eller så måste ett nytt bolag bildas för förvaltningen av specialfonderna. Fram till dess att företaget fått tillstånd enligt den nya lagen bör reglerna i LIF om specialfonder tillämpas. Ett värde- pappersinstitut som bildar ett nytt bolag för att förvalta AIF- fonderna måste överlåta förvaltningen av fonderna till det bolaget. Reglerna om att överlåta förvaltningen i 9 kap. 1 § LIF gäller dock bara överlåtelser till fondbolag. En särskild övergångsregel om att ett värdepappersinstitut får överlåta förvaltningen av en  
 AIF-fond 
  till en  
 AIF-förvaltare 
  bör därför införas. Överlåtelsen bör kräva tillstånd från inspektionen vilket bör kunna ges i samband med att det nya bolaget får tillstånd som  
 AIF-förvaltare. 
  Reglerna om in- formation i 9 kap. 4 § och förvaltarens skyldigheter i 9 kap. 5 § bör tillämpas på sådana överlåtelser. 
 Vad som gäller för  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar fonder under tröskelvärdena (se avsnitt 4.4) framgår inte uttryckligen av direk- tivets övergångsbestämmelser. Det skulle kunna tolkas så att de ska registrera sig omedelbart den 22 juli 2013. En rimligare tolkning är dock att de, liksom andra  
 AIF-förvaltare 
  som bedriver verksamhet som omfattas av  
 AIFM-direktivet, 
  från det datumet ska vidta alla åtgärder som krävs för att följa den nationella lagstiftning som följer av  
 AIFM-direktivet, 
  och ansöka om registrering inom ett år från ikraftträdandet. 
 Det är inte heller tydligt vad som ska gälla vid gränsöverskrid- ande verksamhet. Att  
 AIF-förvaltaren 
  måste anpassa verksamheten och söka tillstånd inom ett år från genomförandet gäller givetvis även i dessa fall. Men det framgår inte av direktivet vad som ska gälla underrättelser om gränsöverskridande verksamhet. En rimlig tolkning är dock att den som bedriver gränsöverskridande verk- samhet måste lämna in en underrättelse om detta till den behöriga myndigheten i sitt hemland senast den 22 juli 2014. 
 519 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 SOU 2012:67 
  
 De övergångsregler som föreslås ska förstås så att ansökningar om tillstånd och underrättelser måste vara inlämnade den 22 juli 2014 och att ett företag som har ansökt om tillstånd kan fortsätta att bedriva verksamheten tills ärendet är färdigbehandlat. I den situationen att t.ex. ett värdepappersinstitut bildar ett nytt bolag för förvaltningen av befintliga  
 AIF-fonder 
  och ansöker om tillstånd för detta kan värdepappersinstitutet fortsätta att förvalta fonderna till dess att det nya bolaget har fått sitt tillstånd. 
 Fondbolag med tillstånd enligt LIF men som inte förvaltar spe- cialfonder kan sägs ha ett tillstånd som när det gavs även omfattade förvaltning av specialfonder. Med utredningens förslag ändras dock begreppet fondverksamhet så att det enbart avser sådana fonder som i dag benämns värdepappersfonder. I och med lagändringen ändras också innebörden av vad ett befintligt fondbolag har till- stånd för. Någon särskild övergångsregel behövs inte för detta. Fondbolag som förvaltar värdepappersfonder kommer dock att be- röras av begreppsändringen på så sätt att begreppet värdepappers- fond finns i fondbestämmelser och informationsmaterial om fond- erna. Något krav på att uppdatera materialet enbart på grund av begreppens ändrade innebörd i lagen bör inte ställas. När fondbestäm- melser och informationsmaterial uppdateras av andra skäl bör dock även begreppet värdepappersfonder korrigeras. 
  
 16.3.2 
  
 Utländska  
  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  
 Som tidigare har nämnts framgår det inte av  
 AIFM-direktivet 
  vad som gäller vid gränsöverskridande verksamhet, men utredningens tolkning är att underrättelsen till den behöriga myndigheten i hem- landet ska vara inlämnad senast den 22 juli 2014, inte att under- rättelsen ska ha kommit fram till värdlandet det datumet. En över- gångsregel med sådant innehåll för svenska  
 AIF-förvaltare 
  som för- valtar eller marknadsför  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  bör, som nämnts, därför införas i den svenska lagen. Tillämpningen bör vara densamma i förhållande till  
 AIF-förvaltare 
  som hör hemma i något annat land inom EES. Någon övergångsregel för dessa kan inte införas i svensk lag eftersom de ska underrätta den behöriga myndigheten i sitt hemland.  
 AIF-förvaltare 
  som inte hör hemma inom EES om- fattas av den generella övergångsregeln om att anpassa verksamheten och söka tillstånd senast den 22 juli 2014. 
 520 
  
 SOU 2012:67 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 16.3.3 
  
 AIF-fonder 
  
  för vilka ett prospekt upprättats före den 22 juli 2013 
 Enligt artikel 61.2 i  
 AIFM-direktivet 
  ska reglerna om gränsöver- skridande marknadsföring inte tillämpas på  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  som omfattas av ett aktuellt erbjudande till allmänheten i enlighet med ett prospekt som har upprättats och offentliggjorts i enlighet med prospektdirektivet före den 22 juli 2013. Undantaget gäller under den tid som prospektet är giltigt. 
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 Bestämmelserna som genomför artiklarna  
 31–33 
  i AIFM- direktivet ska, under prospektets giltighetstid, inte tillämpas på  
 AIF-fonder 
  som omfattas av ett aktuellt erbjudande till allmän- heten i enlighet med ett prospekt som har upprättats och offentliggjorts i enlighet med prospektdirektivet före den 22 juli 2013. 
 En bestämmelse motsvarande artikel 61.2 bör tas in i den svenska lagen. 
  
 16.3.4 
  
 Slutna  
  
 AIF-fonder 
  
 En förvaltare som före den 22 juli 2013 förvaltar en sluten AIF- fond får fortsätta att förvalta den fonden utan tillstånd förutsatt att fonden inte gör några ytterligare investeringar efter det datumet (artikel 61.3). 
 Det finns också en övergångsregel för förvaltare av en sluten  
 AIF-fond 
  där teckningstiden för investerarna har löpt ut innan direktivet trädde i kraft och som upprättas för en tidsperiod som löper ut senast tre år efter den 22 juli 2013. Förvaltaren får enligt artikel 61.4 fortsätta att förvalta sådana  
 AIF-fonder 
  utan tillstånd och utan att följa direktivet, med undantag för artikel 22 och, i tillämpliga fall, artiklarna  
 26–30. 
  
 521 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 SOU 2012:67 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som före den 22 juli 2013 förvaltade en sluten  
 AIF-fond 
  får fortsätta att förvalta den fonden utan tillstånd förutsatt att fonden inte gör några ytterligare investe- ringar efter det datumet. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar en sluten  
 AIF-fond 
  där teck- ningstiden för investerarna löper ut innan  
 AIFM-direktivet 
  trädde i kraft och som upprättats för en tidsperiod som löper ut senast tre år efter den 22 juli 2013 behöver inte ansöka om tillstånd men ska följa bestämmelserna i artikel 22 och, i före- kommande fall, artiklarna  
 26–30 
  i  
 AIFM-direktivet. 
  
 En bestämmelse motsvarande artikel 61.3 om slutna fonder bör tas in i den svenska lagen. Det ska förstås så, att om tillgångar i fonden säljs efter den 22 juli 2013 och pengarna sätts in på konto i fondens namn, ska insättningen inte betraktas som en investering. 
 Förvaltare av en sluten fond för vilken teckningstiden löpt ut före direktivets ikraftträdande behöver inte ansöka om tillstånd men ska ändå följa reglerna om årsredovisningar, t.ex. lämna årsredovis- ning till Finansinspektionen. I den mån fonden investerar i onote- rade bolag ska även reglerna i artiklarna  
 26–30 
  om underrättelser m.m. avseende sådana förvärv följas. Det innebär att förvaltaren utan att ha något tillstånd ska lämna viss information till Finansinspek- tionen och står i dessa avseenden under inspektionens tillsyn. 
  
 16.3.5 
  
 Förvaringsinstitut i andra medlemsstater 
  
 Enligt artikel 61.5 kan medlemsstaterna tillåta att ett kreditinstitut med säte i en annan medlemsstat än en  
 AIF-fond 
  utses till för- varingsinstitut för den fonden. Om fonden i sig inte är reglerad är det den behöriga myndigheten i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat som får tillåta detta, men om fonden i sig står under tillsyn är det den behöriga myndigheten för fonden som får tillåta det. Ett sådant tillstånd gäller dock bara fram till den 22 juli 2017. 
 522 
  
 SOU 2012:67 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 Genomförande i svensk rätt 
  
 Förslag:  
 För  
 AIF-fonder 
  som inte är specialfonder får fram till den 22 juli 2017 ett kreditinstitut med säte inom EES utses som förvaringsinstitut för fonder etablerade i en annan medlemsstat än den där förvaringsinstitutet har sitt säte. 
 För specialfonder gäller i dag att förvaringsinstituten antingen ska ha sitt säte i Sverige eller vara en filial till ett institut med säte inom EES. Någon övergångsregel för specialfondernas del behövs därför inte. 
 Som tidigare har konstaterats är definitionen av  
 AIF-fonder 
  bred och träffar en mängd olika befintliga företeelser. För andra AIF- fonder än specialfonder är det således inte uteslutet att det i dag existerar konstruktioner där fonden anses etablerad i en medlems- stat och förvaringsinstitutet i en annan. För att inte i onödan skapa problem för förvaltare av sådana fonder bör vi i Sverige utnyttja möjligheten att tillåta detta. 
 523 
 17 Förslagens konsekvenser 
 Utredningen har i betänkandet lämnat förslag till genomförande i svensk rätt av  
 AIFM-direktivet. 
  Genomförandet av direktivet lämnar endast ett begränsat utrymme för nationella särregler. En central utgångspunkt för utformningen av utredningens förslag har varit att inte ställa högre krav på  
 AIF-förvaltare 
  än de minimiregler som  
 AIFM-direktivet 
  anger, om detta inte har ansetts motiverat av inve- sterar- eller konsumentskyddsskäl. Utredningen har inte ansett det vara nödvändigt att införa nationella särregler i syfte att begränsa systemrisker. De särregler som utredningen föreslår omfattar där- med i princip enbart förvaltare av sådana  
 AIF-fonder 
  som vänder sig till  
 icke-professionella 
  investerare samt specialfonder. 
  
 17.1 
  
 Konsekvenser för fondförvaltare 
  
 Utredningen föreslår att en ny lag införs där förvaltning av AIF- fonder i vissa fall blir förenat med tillståndsplikt, medan övriga AIF- förvaltare blir föremål för registrering hos Finansinspektionen. Det innebär att förvaltare av  
 AIF-fonder 
  som inte står under tillsyn i dag måste ansöka om tillstånd eller registrera verksamheten hos Finansinspektionen. Det gäller exempelvis riskkapitalbolag, eller motsvarande aktörer på riskkapitalmarknaden, samt förvaltare av fastighets- och infrastrukturfonder. Tillstånd kommer enligt för- slagen att krävas om de förvaltade  
 AIF-fonderna 
  överstiger de gräns- värden som framgår av artikel 3 i  
 AIFM-direktivet, 
  om förvaltaren förvaltar specialfonder eller  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs till icke- professionella investerare eller om förvaltaren vill erhålla ett mark- nadsföringspass enligt  
 AIFM-direktivet 
  och fritt kunna marknads- föra aktier eller andelar i de  
 AIF-fonder 
  förvaltaren förvaltar till professionella investerare utanför Sverige. För övriga  
 AIF-förval- 
  tare kommer registrering att krävas. 
 525 
  
 Förslagens konsekvenser 
  
 SOU 2012:67 
  
 De  
 AIF-förvaltare 
  som enligt de föreslagna reglerna blir tillstånds- pliktiga, eller frivilligt väljer att ansöka om tillstånd, kommer att omfattas av de kapitalkrav och de  
 verksamhets-, 
  informations- och rapporteringsregler som föreslås införas i den nya lagen. De mer- kostnader som detta kommer att medföra varierar beroende på i vilken utsträckning verksamheten redan i dag motsvarar kraven. För de  
 AIF-förvaltare 
  som blir tillståndspliktiga, eller frivilligt väljer att ansöka om tillstånd, är det rimligt att anta att de nya reglerna kommer att medföra både initiala kostnader för tillståndsansökan och anpassning av verksamheten till de nya kraven samt löpande kostnader för att uppfylla de krav som ställs i den föreslagna nya lagen. Dessa  
 AIF-förvaltare 
  kommer även att påföras avgifter från Finansinspektionen för tillståndsprövning och löpande tillsyn. 
 För  
 AIF-förvaltare 
  som enbart blir föremål för registrering hos Finansinspektionen bedöms kostnaderna för implementering av de föreslagna nya reglerna att bli begränsade. 
 För förvaltning av sådana  
 AIF-fonder 
  som är specialfonder krävs redan i dag tillstånd för fondverksamhet enligt LIF. Fondbolag som förvaltar specialfonder kommer dock att behöva omvandla detta tillstånd i enlighet med den nya lagen. 
 För fondbolag som enbart förvaltar värdepappersfonder bedöms konsekvenserna av utredningens förslag att bli begränsade, då det nuvarande tillståndet kommer att omvandlas automatiskt i och med den nya innebörden av begreppet fondverksamhet i LIF, se av- snitt 16.3.1. Sådana fondbolag kommer dock att behöva anpassa fondbestämmelser, informationsbroschyr och annat material avseende de förvaltade fonderna till den föreslagna nya terminologin i LIF. En sådan anpassning torde dock kunna ske successivt i takt med att andra ändringar och justeringar görs i dessa handlingar, och därför inte medföra några större merkostnader för de berörda bolagen. 
 Enligt gällande rätt kan värdepappersbolag och svenska kredit- institut erhålla tillstånd från Finansinspektionen för fondverksamhet som avser specialfonder.  
 AIFM-direktivet 
  medger emellertid inte att en  
 AIF-förvaltare 
  ägnar sig åt annan verksamhet än förvaltning av  
 AIF-fonder, 
  förvaltning av  
 UCITS-fonder 
  samt vissa sidoverk- samheter (se avsnitt 5.1.3). Förslagen innebär därför att värdepap- persbolag som har erhållit tillstånd från Finansinspektionen för fondverksamhet avseende specialfonder, och vars verksamhet i öv- rigt överensstämmer med villkoren för att få auktorisation som  
 AIF-förvaltare, 
  behöver ansöka om omauktorisation hos Finans- inspektionen för att fortsätta verksamheten. Enligt uppgift från 
 526 
  
 SOU 2012:67 
  
 Förslagens konsekvenser 
  
 Finansinspektionen bedrev dock samtliga 21 värdepappersbolag som den 31 december 2011 hade tillstånd för fondverksamhet av- seende specialfonder även annan tillståndspliktig verksamhet som inte är förenlig med den verksamhet en  
 AIF-förvaltare 
  får bedriva. 
  
 1  
  
 Dessa värdepappersbolag måste därför omorganisera verksamheten t.ex. genom att fondförvaltningen förs över till ett bolag som uppfyller villkoren för att erhålla tillstånd som  
 AIF-förvaltare. 
  En sådan omorganisation medför konsekvenser i form av bl.a. admini- strativa kostnader och kostnader till följd av kapitalkrav. 
 Även fondbolag som förvaltar specialfonder kommer att behöva söka tillstånd som  
 AIF-förvaltare 
  under de föreslagna nya reglerna. Fondbolag kan dock kombinera verksamhet som  
 AIF-förvaltare 
  med övrig fondverksamhet i ett och samma bolag. Av de 81 fond- bolag som den 31 december 2011 hade tillstånd från Finansinspek- tionen för fondverksamhet förvaltade 65 fondbolag specialfonder, varav 40 enbart förvaltade specialfonder. För dessa bolag förväntas utredningens förslag att medföra kostnader i samband med över- gången till de föreslagna reglerna och hanteringen av tillstånd. Kost- nader för förvaltare av specialfonder uppstår även till följd av kravet på ansvarsförsäkring alternativt utökat kapitalkrav på grund av att ansvarsförsäkring inte går att teckna. Vad avser verksamhets- och informationskraven i övrigt bedöms utredningens förslag i allt väsentligt motsvara gällande regelverk. Bestämmelserna i AIFM- direktivet om högsta nivå på finansiell hävstång samt utredningens förslag om lättnader i kraven vad avser specialfonder som vänder sig till professionella investerare, förväntas dock ge konsekvenser i fråga om begränsningar för vilka investeringsstrategier som är möj- liga att tillämpa för en specialfond, se vidare avsnitt 17.4. 
 Gränsöverskridande förvaltning och marknadsföring av AIF- fonder underlättas av gemensamma europeiska regler. Förslagen innebär därför också positiva konsekvenser för förvaltare av AIF- fonder genom möjligheten att erhålla marknadsföringspass för mark- nadsföring av fondandelar till professionella investerare inom EES. Tidigare har sådan marknadsföring varit avhängig av nationell lag- stiftning i respektive medlemsstat. Förfarandet för svenska AIF- förvaltare som marknadsför andelar i  
 AIF-fonder 
  till professionella 
  
 1  
 Bedömningen är gjord mot bakgrund av de tillstånd som beviljats. I vilken utsträckning de ifrågavarande bolagen i praktiken utnyttjar samtliga tillstånd har inte undersökts. Inget kreditinstitut hade vid den nämnda tidpunkten erhållit tillstånd för förvaltning av special- fonder. 
 527 
  
 Förslagens konsekvenser 
  
 SOU 2012:67 
  
 investerare utanför Sverige kommer med de föreslagna reglerna därmed att bli enklare och mindre kostsamt. 
 Några tillförlitliga uppgifter om hur många övriga svenska företag som antingen blir tillståndspliktiga  
 AIF-förvaltare 
  eller själva frivilligt ansöker om tillstånd som  
 AIF-förvaltare 
  under den före- slagna nya lagen finns inte att tillgå. Hur många svenska företag som träffas av tillämpningsområdet för den nya lagen avgörs av vilka företag som träffas av definitionen av  
 AIF-fond 
  respektive AIF- förvaltare och i vilket land dessa företag är baserade. Som tidigare nämnts omfattas exempelvis många riskkapitalbolag och riskkapital- fonder av den föreslagna nya lagen. Förvaltningen av riskkapital- fonder är emellertid ofta organiserad genom gränsöverskridande avtal, vilket gör att frågan om var förvaltaren ska anses vara etable- rad måste avgöras med hänsyn till omständigheterna i varje enskilt fall. Antalet  
 AIF-förvaltare 
  som kommer att ansöka om tillstånd under den föreslagna nya lagen beror även på beräkningen av direktivets tröskelvärden samt på hur många som väljer att frivilligt ansöka om tillstånd. 
 För att få en uppfattning om konsekvenserna av  
 AIFM-direk- 
  tivet för Finansinspektionen genomförde inspektionen under hösten 2011 en förstudie. I samband med denna gjordes en grov uppskatt- ning av antalet  
 AIF-förvaltare 
  som kan komma att stå under Finans- inspektionens tillsyn under det nya regelverket. Uppskattningen baserades på intervjuer med större institutionella investerare, infor- mation från branschorganisationer och aktörer på riskkapitalmark- naden, Finansinspektionens egna register m.m. Resultaten redo- visas i följande tabell. 
 Tabell 1 Företag som kan komma att stå under Finansinspektionens tillsyn 
  
 Överstiger 
  
 Möjliga AIF- 
  
 Självvalt 
  
 Ej klassi- 
  
 Totalt 
  
 tröskel- 
  
 förvaltare 
  
 tillstånd 
  
 ficerade 
  
 värden 
  
 Riskkapitalfonder 
  
 7 
  
 18 
  
 51 
  
 46 
  
 122 
  
 Hedge- & inte genom att företagets verksamhet ska generera vinster. Vid sidan av hur syftet i bolagsordningen har formulerats är bolagets faktiska agerande, vilket i regel framgår av årsredovisningar, också av betydelse. Gränsdragningsfrågor av detta slag berörs i avsnitt 4.1.4, se också kommentaren till 11 § 10 som rör definitionen av holding- bolag, vilka är undantagna från lagens tillämpningsområde enligt 13 § andra stycket. 
 Är rekvisiten för en  
 AIF-fond 
  uppfyllda och fondens samlade tillgångar överstiger de tröskelvärden som anges i 2 kap. 2 §, krävs att den som är ansvarig för förvaltningen har tillstånd enligt denna 
 539 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 lag eller, om det är fråga om en utländsk  
 EES-baserad 
  förvaltare, enligt den nationella lagstiftningen i förvaltarens hemland. Frågan om när tillståndsplikt respektive registreringsskyldighet inträder behandlas närmare i avsnitt 5.1.1. 
 Av  
 andra och tredje styckena  
 framgår att en  
 AIF-fond 
  måste ha beviljats tillstånd eller registrerats, alternativt ha stadgeenligt säte eller huvudkontor i ett land inom EES för att anses vara EES- baserad. En  
 AIF-fond 
  som hör hemma i ett land utanför EES, och som alltså inte uppfyller kriterierna i punkterna 1 och 2, utgör en icke  
 EES-baserad 
 AIF-fond. 
  Distinktionen har betydelse för lagens tillämpning vid marknadsföring eller förvaltning av  
 AIF-fonder 
  i ett annat land än  
 AIF-förvaltarens 
  och  
 AIF-fondens 
  hemland. 
 För varje  
 AIF-fond 
  ska det, enligt  
 fjärde stycket,  
 finnas endast en  
 AIF-förvaltare. 
  Beroende av sin rättsliga form kan en  
 AIF-fond 
  förvaltas externt eller internt, se 3 §. 
 Paragrafen genomför artikel 4.1.a, 4.1.k och 4.1.aa samt arti- kel 5.1, delvis. 
  
 3 §  
  
 Med  
 förvaltare av  
 AIF-fonder 
  
 ( 
 AIF-förvaltare 
 ) 
  
  avses juridiska per- soner, vars verksamhet består i förvaltning av en eller flera AIF- fonder. 
  
 En  
 intern  
  
 AIF-förvaltare 
  
 är en internt förvaltad  
 AIF-fond, 
  som har tillstånd som  
 AIF-förvaltare. 
  
 En  
 extern  
  
 AIF-förvaltare 
  
 är en från  
 AIF-fonden 
  fristående juridisk person, som förvaltar fonden och som har tillstånd som  
 AIF-för- 
  valtare. 
 Med  
  
 EES-baserad 
  
 AIF-förvaltare 
  
 avses en  
 AIF-förvaltare 
  som har sitt stadgeenliga säte i ett land inom EES. Andra  
 AIF-förvaltare 
  utgör  
 icke  
  
 EES-baserade 
  
 AIF-förvaltare. 
  
 Av  
 första stycket  
 framgår att en  
 AIF-förvaltare 
  ska vara en juridisk person. Förvaltarens legala struktur är emellertid utan betydelse, vilket uttryckligen framgår av artikel 2.2.c i  
 AIFM-direktivet 
  
 2 
  
 . 
  På så vis omfattas alla former av företagskonstruktioner, exempelvis  
 aktie-, 
  handels- och kommanditbolag, förutsatt att deras verksamhet be- står i förvaltning av en  
 AIF-fond. 
  Vad som avses med förvaltning av en  
 AIF-fond 
  framgår av definitionen i 4 §. I 13 § andra stycket 
  
 2  
 Den svenska översättningen av artikel 2.2.c överensstämmer inte med den engelska ver- sionen, som ska ges företräde. 
 540 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 anges ett antal enheter som inte anses vara  
 AIF-förvaltare 
  och som därmed faller utanför lagens tillämpningsområde, se vidare kommen- taren till den bestämmelsen. 
 Av  
 andra och tredje styckena  
 följer att en  
 AIF-fond, 
  beroende av dess rättsliga form, kan förvaltas internt eller av en extern förvaltare. I de fall den rättsliga formen hos  
 AIF-fonden 
  tillåter att förvaltnings- funktionerna utförs av fondens ledningsorgan eller någon annan intern resurs, och ingen extern förvaltare är utsedd, är fonden internt förvaltad.  
 AIF-fonden 
  är då att anse som en  
 AIF-förvaltare 
  och ska uppfylla alla krav som gäller för sådana förvaltare, och är därmed också skyldigt att inneha tillstånd enligt denna lag eller tillstånd som avses i  
 AIFM-direktivet. 
  En internt förvaltad  
 AIF-fond 
  (intern AIF- förvaltare) får i sin tur inte ges tillstånd som extern  
 AIF-förvaltare 
  för andra  
 AIF-fonder. 
  
 En  
 AIF-fond 
  som inte förvaltas internt ska ha en extern för- valtare. I artikel 5.1.a i  
 AIFM-direktivet 
  anges att en extern för- valtare är den juridiska person som har utsetts till förvaltare av fonden eller för fondens räkning och som därigenom är ansvarig för fondens förvaltning. För en  
 AIF-fond 
  i form av exempelvis ett aktiebolag, som utgör ett rättssubjekt, kan fondens förvaltare utses av bolagets besluts- eller ledningsorgan. Direktivets formulering lämpar sig mindre väl för  
 AIF-fonder 
  som har bildats på kontrakts- rättslig grund, såsom specialfonder. Dessa fonder saknar rättskapa- citet och beslutsorgan och kan därmed inte i egentlig mening utse en förvaltare. Formuleringen får dock anses inbegripa även att en förvaltare i sådana fall utses genom att det av fondbestämmelserna framgår vilken juridisk person som är ansvarig för fondens förvalt- ning. 
 I skäl 20 i  
 AIFM-direktivet 
  anges att, om en extern  
 AIF-för- 
  valtare har utsetts att förvalta en viss  
 AIF-fond, 
  bör förvaltaren inte anses tillhandahålla investeringstjänsten portföljförvaltning enligt definitionen i artikel 4.1.9 i MiFID, utan snarare anses tillhanda- hålla kollektiv portföljförvaltning som avses i  
 AIFM-direktivet. 
  
 Oavsett hur  
 AIF-fonden 
  förvaltas får den, enligt 2 §, bara ha en förvaltare, dvs. det ska framgå vem som är ansvarig för att förvalt- ningen utförs i enlighet med de krav som gäller enligt lag eller andra författningar som reglerar förvaltarens verksamhet. En AIF- förvaltare är enligt flera bestämmelser i  
 AIFM-direktivet 
  skyldig att se till att krav, för vilka förvaltaren enligt vissa fondstrukturer inte är ansvarig, är uppfyllda. Ett exempel är fondstrukturer där ansva- ret för att utse ett förvaringsinstitut ligger hos  
 AIF-fonden 
  eller en 
 541 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 annan enhet som agerar för fondens räkning. Förvaltaren har i sådana fall inte egen kontroll över att kravet uppfylls, såvida inte fonden förvaltas internt. Om en svensk extern förvaltare inte kan säkerställa efterlevnaden av kraven enligt denna lag, för vilka en AIF- fond eller annan enhet för dess räkning är ansvarig, ska förvaltaren omedelbart underrätta Finansinspektionen och, i tillämpliga fall, de behöriga myndigheterna i den berörda  
 EES-baserade 
  fondens hemland (definitionen av hemland finns i 5 §). Finansinspektionen ska då kräva att förvaltaren vidtar åtgärder för att råda bot på situa- tionen. Förvaltaren bör avsäga sig uppdraget om kraven, trots vidtagna åtgärder, inte uppfylls. Om så inte sker ska Finansinspek- tionen kräva att förvaltaren frånträder sitt uppdrag och, såvitt gäller en  
 EES-baserad 
  fond, förbjuda fortsatt marknadsföring inom EES. På motsvarande sätt ska, i fråga om icke  
 EES-baserade 
 AIF-för- 
  valtare, marknadsföringsförbud inom EES beslutas för förvaltade icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder. 
  Detta följer av artikel 5.2 och arti- kel 5.3 (se även skäl 11 i direktivet). Skyldigheten att underrätta Finansinspektionen ryms inom anmälningsplikten i 3 kap. 10 §, och i 15 kap. finns bestämmelser om Finansinspektionens befogenheter att vidta åtgärder av förevarande slag. 
 I  
 fjärde stycket  
 görs, i likhet med definitionen av  
 AIF-fonder 
  i 2 §, en distinktion mellan en  
 EES-baserad 
  och en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare. 
  En  
 AIF-förvaltare 
  som är etablerad i ett land utan- för EES är således en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare. 
  
 Paragrafen genomför artikel 4.1.b, 4.1.l, och 4.1.ab samt arti- kel 5.1.a och b. 
  
 4 §  
 Med  
 förvaltning av en  
  
 AIF-fond 
  
 avses att, i förhållande till fonden, utföra åtminstone portföljförvaltning och riskhantering. 
 Av paragrafen följer att förvaltning av en  
 AIF-fond 
 ska  
 omfatta minst portföljförvaltning och riskhantering. Utöver dessa obligato- riska funktioner  
 får  
 en  
 AIF-förvaltare 
  också utföra eller tillhanda- hålla sådan verksamhet eller sådana tjänster som anges i 3 kap. 1 § andra stycket, dvs. administrativa uppgifter och tjänster, verksam- het med anknytning till en  
 AIF-fonds 
  tillgångar och dess förvalt- ning samt marknadsföring av fondens aktier eller andelar. Den som har beviljats tillstånd som  
 AIF-förvaltare 
  får inte ägna sig åt någon annan verksamhet än just förvaltning av  
 AIF-fonder. 
  Detta framgår av tredje stycket i ovan nämnda paragraf. Enda undantaget görs för 
 542 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 vissa sidotjänster enligt 3 kap. 2 §. En förvaltare med tillstånd att förvalta  
 AIF-fonder 
  kan alltså beviljas särskilt tillstånd att tillhanda- hålla sådana sidotjänster. Vad som närmare avses med förvaltning av  
 AIF-fonder 
  och sidotjänster redovisas i avsnitten 5.1.1 och 5.1.2, se även kommentaren till ovan nämnda paragrafer. 
 Paragrafen genomför artikel 4.1.w och bilaga 1 (första punkten) till  
 AIFM-direktivet. 
  
 5 §  
  
 Med en  
  
 AIF-fonds 
  hemland  
 avses 
  
 1. 
  
 det land inom EES i vilket fonden, i enlighet med det landets lagstiftning, först fick sitt tillstånd eller blev registrerad, eller 
  
 2. 
  
 om fonden varken har tillstånd eller är registrerad, det land inom EES där fonden har sitt stadgeenliga säte eller sitt huvud- kontor. 
  
 I paragrafen definieras en  
 AIF-fonds 
  hemland. 
  
 AIFM-direktivets 
  krav på tillstånd eller registrering gäller den som avser att förvalta en  
 AIF-fond, 
  se 3 kap. 1 § (tillstånd för svenska  
 AIF-förvaltare) 
  och 2 kap. (registreringsförfarande). I direktivet uppställs däremot inte något krav på att en  
 AIF-fond 
  ska ha getts tillstånd eller vara föremål för registrering. 
 Enligt LIF etableras en investeringsfond genom att dess fond- bestämmelser godkänns av Finansinspektionen och en specialfond, som etableras på samma sätt, får genom detta beslut anses ha till- stånd som avses i  
 AIFM-direktivet. 
  En  
 AIF-fond 
  kan emellertid vara konstituerad även på andra sätt, exempelvis som ett aktiebolag som då är registrerat hos Bolagsverket. Fondens rättsliga form är alltså av betydelse för tillämpningen av denna paragraf. 
 Liksom för fondverksamhet enligt LIF (eller som avses enligt  
 UCITS-direktivet) 
  finns det inte någon koppling mellan  
 AIF-fondens 
  och  
 AIF-förvaltarens 
  hemland. På så vis kan verksamhet över gräns- erna genomföras med stöd av förvaltnings- och marknadsförings- passen, se avsnitt 13.1. 
 Paragrafen genomför artikel 4.1.p. 
  
 6 §  
 Med en  
  
 AIF-förvaltares 
  
  hemland  
 avses det land inom EES där förvaltaren har sitt stadgeenliga säte. 
 543 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 I paragrafen definieras en  
 AIF-förvaltares 
  hemland. Definitionen överensstämmer med vad som avses med benämningen  
 etablerad 
 , se 11 § 5. 
 Paragrafen genomför artikel 4.1.q. 
  
 7 §  
  
 Med en  
  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltares 
  värdland  
 avses det land, annat än hemlandet, i vilket förvaltaren 
  
 1. 
  
 förvaltar en  
  
 AIF-fond 
  som har sitt hemland där, eller 
  
 2. 
  
 marknadsför andelar eller aktier i en  
  
 AIF-fond, 
  oberoende av vilket land som utgör fondens hemland. 
  
 8 §  
  
 Med en  
 icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltares 
  värdland  
 avses det land, i vilket förvaltaren 
  
 1. 
  
 förvaltar en  
  
 AIF-fond 
  som har sitt hemland där, eller 
  
 2. 
  
 marknadsför andelar eller aktier i en  
  
 AIF-fond, 
  oberoende av vilket land som utgör fondens hemland. 
 I paragraferna definieras vilka som är en  
 AIF-förvaltares 
  värdländer beroende på om det är en förvaltare som är etablerad inom respek- tive utanför EES. 
 Genom att definitionerna finns i varsin paragraf kan 8 § enkelt ändras för att fullt ut genomföra artikel 4.1.r  
 (iv–vi) 
  i samband med genomförandet av artiklarna  
 37–41, 
  dvs. de harmoniserade reglerna för icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltares 
  verksamhet inom EES. 
 Paragraferna genomför artikel 4.1.r, delvis. 
  
 9 §  
 Med  
 behörig myndighet  
 avses, i Sverige, Finansinspektionen och, i övrigt, en utländsk myndighet i ett land inom EES som har be- hörighet att utöva tillsyn över  
 AIF-förvaltare 
  och  
 AIF-fonder. 
  
 Med  
 tillsynsmyndighet  
 avses en utländsk myndighet i ett land utan- för EES som har behörighet att utöva tillsyn över  
 AIF-förvaltare 
  och  
 AIF-fonder. 
  
 I  
 första stycket  
 finns definitionen av behörig myndighet. Enligt arti- kel 44 i  
 AIFM-direktivet 
  ska varje medlemsstat utse en eller flera behöriga myndigheter att utföra det som ankommer på dem enligt direktivet, bl.a. tillståndsgivning, tillsyn över  
 AIF-förvaltare 
  och AIF- fonder samt informationshantering. I avsnitt 3.4 redovisas skälen för att utse Finansinspektionen till behörig myndighet i Sverige. 
 544 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 I  
 andra stycket  
 definieras tillsynsmyndighet, vilket är benäm- ningen för icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltares 
  motsvarighet till be- hörig myndighet. 
 Paragrafen genomför artikel 4.1.f, artikel 4.1.h, artikel 4.1.al, artikel 4.1.am och artikel 44 första stycket. 
  
 10 §  
  
 Med  
 ett förvaringsinstituts behöriga myndigheter  
 avses följande. Om institutet 
  
 1. 
  
 är ett kreditinstitut med tillstånd som avses enligt Europa- parlamentets och rådets direktiv 2006/48/EG av den 14 juni 2006 om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut (omarbet- ning) 
  
 3 
  
 : de myndigheter som anges i 1 kap. 3 § lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora exponeringar, 
  
 2. 
  
 är ett värdepappersbolag med tillstånd som avses enligt Europa- parlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG av den 21 april 2004 om marknader för finansiella instrument och om ändring av rådets direktiv 85/611/EEG och 93/6/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/12/EG samt upphävande av rådets direktiv 93/22/EEG 
  
 4 
  
 : de myndigheter som anges i 1 kap. 5 § 2 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, 
  
 3. 
  
 ingår i den kategori av institut som avses i 9 kap. 4 § första stycket 3: de myndigheter i deras hemland som enligt nationell lag eller annan författning har behörighet att utöva tillsyn över sådana kategorier av institut, 
  
 4. 
  
 är en sådan enhet som avses i 9 kap. 7 §: de myndigheter i det land inom EES där denna enhet är etablerad och vilka, enligt natio- nell lag eller annan författning, har behörighet att utöva tillsyn över en sådan enhet, alternativt det officiella organ som har behörighet att registrera eller utöva tillsyn över en sådan enhet i enlighet med yrkesetiska regler, eller 
  
 3 
  
 EUT L 177, 30.6.2006, s. 1 (Celex 32006L0048), senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/89/EU av den 16 november 2011 om ändring av direktiven 98/78/EG, 2002/87/EG, 2006/48/EG och 2009/138/EG vad gäller extra tillsyn över finansiella enheter i ett finansiellt konglomerat, EUT L 326, 8.12.2011, s. 113 (Celex 32011L0089). 
  
 4 
  
 EUT L 145, 30.4.2004, s. 1, (Celex 32004L0039), senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/78/EU av den 24 november 2010 om ändring av direktiven 98/26/EG, 2002/87/EG, 2003/6/EG, 2003/41/EG, 2003/71/EG, 2004/39/EG, 2004/109/EG, 2005/60/EG, 2006/48/EG, 2006/49/EG och 2009/65/EG, vad gäller befogenheterna för Europeiska tillsynsmyndigheten (Europeiska bankmyndigheten), Europeiska tillsynsmyn- digheten (Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten) och Europeiska till- synsmyndigheten (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten, EUT L 331, 15.12.2010, s. 120 (Celex 32010L0078). 
  
 545 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 5. är utsett som förvaringsinstitut för en icke EES baserad AIF- fond enligt 9 kap. 5 § och inte omfattas av  
 1–4: 
  de berörda nationella myndigheterna i det land där förvaringsinstitutet har sitt stadge- enliga säte. 
 I paragrafen definieras ett förvaringsinstituts behöriga myndig- heter. 
 För varje  
 AIF-fond 
  ska det utses ett förvaringsinstitut och i 9 kap. 4 och 5 §§ anges vilka som kan vara ett sådant institut för EES- baserade respektive icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder. 
  Enligt huvud- regeln ska en  
 AIF-fond 
  och dess utsedda förvaringsinstitut vara etablerade i samma land. 
 Beroende av vilket förvaringsinstitut som har utsetts framgår det alltså av förevarande paragraf vilken som är institutets behöriga myndighet, som har till uppgift att utöva tillsyn. Till skillnad från  
 AIF-förvaltares 
  och  
 AIF-fonders 
  behöriga myndighet, är det inte ett krav att de organ som enligt definitionen ska utgöra ett förvar- ingsinstituts behöriga myndighet också är en offentlig myndighet (artikel 44 första stycket e contrario). 
 För kreditinstitut som har utsetts till förvaringsinstitut är den behöriga myndigheten, enligt  
 punkten 1,  
 Finansinspektionen (i Sverige) eller en annan myndighet inom EES som utövar tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag, institut för elektroniska pengar eller motsvarande utländska företag. Om ett värdepappers- bolag är utsett till förvaringsinstitut är dess behöriga myndighet, enligt  
 punkten 2,  
 Finansinspektionen (i Sverige), och i övrigt en utländsk myndighet som har behörighet att utöva tillsyn över bland andra utländska värdepappersföretag. De förvaringsinstitut som av- ses i  
 punkten 3  
 kan i Sverige endast vara banker eller andra kredit- institut, se avsnitt 10.1. Behörig myndighet för dessa är således Finansinspektionen.  
 Punkten 4  
 avser förvaringsinstitut för vissa typer av slutna  
 AIF-fonder. 
  För sådana fonder räcker det att förvarings- institutet utför sina uppgifter som en del av sin yrkes- eller affärs- verksamhet för vilken det föreligger registreringsskyldighet enligt bestämmelser i lag eller annan författning eller enligt yrkesetiska regler. Det kan exempelvis vara fråga om revisorer och advokater, se skäl 34 i  
 AIFM-direktivet. 
  Advokatsamfundet, som utövar till- syn över advokater, torde därmed kunna vara behörig myndighet i de fall en advokatbyrå är utsedd som förvaringsinstitut för en sådan  
 AIF-fond 
  som avses enligt punkten 4. 
 546 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Paragrafen genomför artikel 4.1.g. 
  
 11 §  
 I denna lag betyder 
  
 1. 
  
 arbetstagarrepresentanter 
  
 : detsamma som avses med arbetstagar- representanter enligt definitionen i artikel 2.e i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/14/EG av den 11 mars 2002 om inrättande av en allmän ram för information till och samråd med arbetstagare i Europeiska gemenskapen 
  
 5 
  
 , 
  
 2. 
  
 särskild vinstandel (carried interest) 
  
 : en andel av  
  
 AIF-fondens 
  
  vinst som tillfaller  
  
 AIF-förvaltaren 
  
  som ersättning för förvaltningen, exklusive eventuell andel av fondens vinst som tillfaller förvaltaren som avkastning på en investering som gjorts i fonden av förval- taren, 
  
 3. 
  
 EES:  
 Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, 
  
 4. 
  
 emittent 
 : detsamma som i 1 kap. 1 § lagen (1991:980) om finan- siella instrument, om emittenten har sitt stadgeenliga säte i ett land inom EES och dess aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad, 
  
 5. 
  
 etablerad 
  
 a) 
  
 för en  
  
 AIF-fond: 
  där fonden har tillstånd eller är registrerad eller, om fonden varken har tillstånd eller är registrerad, där dess stadgeenliga säte finns, 
  
 b) 
  
 för en  
  
 AIF-förvaltare: 
  där dess stadgeenliga säte finns, 
  
 c) 
  
 för ett förvaringsinstitut: där dess stadgeenliga säte finns, 
  
 6. 
  
 filial 
 : ett avdelningskontor med självständig förvaltning, var- vid även en utländsk  
 AIF-förvaltares 
  etablering av flera driftställen 
  
 i 
  
 Sverige ska anses som en enda filial, 
  
 7. 
  
 finansiell hävstång 
 : en metod genom vilken en  
 AIF-förvaltare 
  ökar exponeringen för en förvaltad  
 AIF-fond 
  genom lån av kon- tanter eller värdepapper, eller med användning av derivatinstrument eller på något annat sätt, 
  
 8. 
  
 finansiellt instrument 
 : detsamma som i 1 kap. 4 § 1 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, 
  
 9. 
  
 fondföretag 
 : detsamma som i 1 kap. 1 § 8 lagen (2004:46) om investeringsfonder, 
  
 10. 
  
 holdingbolag 
 : ett bolag med aktieinnehav i ett eller flera andra bolag, vars affärsidé är att fullfölja en eller flera affärsstrategier genom 
  
 5  
 EGT L 80, 23.3.2002, s. 29, (Celex 32002L0014). 
 547 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 sina dotterföretag, närstående företag eller ägarintressen för att bidra till deras värde på lång sikt, och som är ett bolag vilket antingen 
  
 a) 
  
 handlar för egen räkning och vars aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad, eller 
  
 b) 
  
 har etablerats inte huvudsakligen för att generera avkastning åt sina investerare genom avyttring av sina dotterföretag eller när- stående företag, vilket framgår av bolagets årsredovisning eller andra offentliga handlingar, 
  
 11. 
  
 investeringsfond 
 : detsamma som i 1 kap. 1 § 25 lagen om investeringsfonder, 
  
 12. 
  
 kapitalbas 
 : detsamma som i 3 kap. lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora exponeringar, 
  
 13. 
  
 kontroll 
 : utöver vad som anges i 11 kap., det som avses med ägarkontroll enligt artikel 1 rådets i sjunde direktiv 83/349/EEG av den 13 juni 1983 grundat på artikel 54.3 g i fördraget om samman- ställd redovisning 
  
 6 
  
 , 
  
 14. 
  
 kvalificerat innehav 
 : ett direkt eller indirekt ägande i en AIF- förvaltare, om innehavet beräknat på det sätt som anges i 1 kap. 1 a § lagen om investeringsfonder representerar tio procent eller mer av kapitalet eller av samtliga röster eller annars möjliggör ett väsentligt inflytande över ledningen av förvaltaren, 
  
 15. 
  
 marknadsföring 
 : direkt eller indirekt erbjudande eller place- ring, på  
 AIF-förvaltarens 
  initiativ eller för  
 AIF-förvaltarens 
  räkning, av andelar eller aktier i en  
 AIF-fond 
  som denne förvaltar och som riktar sig till investerare med hemvist eller stadgeenligt säte i unionen, 
  
 16. 
  
 matar-AIF-fond 
 : 
  en  
 AIF-fond 
  som 
  
 a) 
  
 placerar minst 85 procent av sina tillgångar i andelar eller aktier i en annan  
  
 AIF-fond 
 (mottagar-AIF-fond), 
  eller 
  
 b) 
  
 placerar minst 85 procent av sina tillgångar i fler än en mot-  
  
 tagar-AIF-fond 
  förutsatt att dessa fonder har identiska investerings- strategier, eller 
  
 c) 
  
 på annat sätt har en exponering på minst 85 procent av sina tillgångar mot en sådan  
  
 mottagar-AIF-fond, 
  
 17. 
  
 mottagar-AIF-fond 
 : 
  en  
 AIF-fond 
  i vilken en annan  
 AIF-fond 
  investerar eller mot vilken denna fond har en exponering i enlighet med punkt 16, 
  
 18. 
  
 moderföretag  
 och  
 dotterföretag 
 : detsamma som i 1 kap. 4 § årsredovisningslagen (1995:1594), 
  
 6  
 EGT L 193, 18.7.1983, s. 1 (Celex 31983L0349). 
 548 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 19. 
  
 nära förbindelser 
 : detsamma som i 1 kap. 2 § lagen om investeringsfonder, varvid det som där föreskrivs om fondbolag i stället ska tillämpas på  
 AIF-förvaltare, 
  
 20. 
  
 onoterat företag 
 : ett företag som har sitt stadgeenliga säte i ett land inom EES och vars aktier inte är upptagna till handel på en reglerad marknad, 
  
 21. 
  
 primärmäklare  
 (prime broker): kreditinstitut, värdepappers- bolag, värdepappersföretag eller annan lagreglerad enhet som står under fortlöpande tillsyn, vilka erbjuder professionella investerare tjänster för att främst finansiera eller utföra transaktioner med finansiella instrument som motpart, och som även kan tillhandahålla andra tjänster, såsom clearing, avveckling, depåtjänster, värdepap- perslån, skräddarsydda tekniska lösningar och stödtjänster, 
 22.  
 professionell investerare 
 : en sådan investerare som avses i 8 kap. 16 eller 17 § lagen om värdepappersmarknaden, 
  
 23. 
  
 reglerad marknad 
 : detsamma som i 1 kap. 5 § 20 lagen om värdepappersmarknaden, 
  
 24. 
  
 specialfond 
 : en  
 AIF-fond 
  som förvaltas enligt denna lag och uppfyller de särskilda villkoren i 12 kap., 
  
 25. 
  
 specialföretag för värdepapperisering 
  
 : ett företag vars enda syfte är att genomföra en eller flera värdepapperiseringstransaktioner i den mening som avses i artikel 1.2 i Europeiska centralbankens förordning (EG) nr 24/2009 av den 19 december 2008 om statistik över tillgångar och skulder hos finansiella företag som deltar i värde- papperiseringstransaktioner och annan lämplig verksamhet för att uppnå detta mål, och 
  
 26. 
  
 startkapital 
 : det kapital som i artikel 57 första stycket a och b 
  
 i 
  
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/48/EG. 
  
 Paragrafen innehåller vissa definitioner som är av betydelse för be- stämmelserna i lagen. 
 Enligt hänvisningen i  
 punkten 1  
 avses med arbetstagarrepresen- tant en företrädare för arbetstagare enligt definitionen i nationell lagstiftning och praxis. Den modell som gäller i Sverige innebär att den kollektivavtalsbärande arbetstagarorganisationen är den huvud- sakliga arbetstagarrepresentanten. I tidigare lagstiftningsärenden har uttalats att det är tillräckligt och lämpligt att den kollektiv- avtalsbärande organisationen representerar samtliga arbetstagare, se prop. 2004/05:148 s. 12. 
 549 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Punkten 2  
 innehåller definitionen av särskild vinstandel (carried interest). Benämningen förekommer i riskkapitalsammanhang. Den syftar på en särskild form av fördelningsmodell avseende avkast- ningen mellan investerarna och förvaltningsteamet (se till exempel Finansdepartementets promemoria Beskattning av vissa delägare i Riskkapitalfonder [Mars 2012] s. 40). 
 Med emittent i  
 punkten 4  
 avses detsamma som i 1 kap. 1 § lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument, dvs. i fråga om aktier är det aktiebolaget och i fråga om andra finansiella instru- ment är det utgivaren eller utfärdaren av instrumentet. Emittent används när det är fråga om instrument eller överlåtbara värde- papper, då dessa begrepp omfattar såväl sådana instrument som ges ut som sådana som utfärdas. Beträffande sådana instrument som enbart omfattas av begreppet överlåtbara värdepapper används dock begreppet utgivare eftersom samtliga dessa instrument ges ut. 
 I  
 punkten 5  
 definieras innebörden av uttrycket etablerad i för- hållande till  
 AIF-fonder, 
 AIF-förvaltare 
  och förvaringsinstitut. När det gäller  
 AIF-förvaltare 
  kan uttrycket etablerad användas synonymt med uttrycket  
 förvaltarens hemland 
 . Definitionerna av en  
 AIF-fonds 
  hemland och etablerad överensstämmer dock inte till fullo (jfr 5 §) 
 Definitionen av filial i  
 punkten 6  
 är densamma som i 1 kap. 5 § 10 LIF. En filial utgör alltså en del av  
 AIF-förvaltaren 
  som saknar rättskapacitet och som tillhandahåller de tjänster som förvaltaren har tillstånd för. 
 I  
 punkten 7  
 definieras finansiell hävstång. Det är framför allt i samband med beräkning av tröskelvärden enligt 2 kap. samt i fråga om informationskraven för  
 AIF-förvaltare 
  som denna term är av betydelse. Definitionen av finansiellt instrument i  
 punkten 8  
 är den- samma som i 1 kap. 4 § 1 lagen om värdepappersmarknaden. I be- greppet innefattas de instrument som anges i avsnitt C i bilaga I till MiFID, och inbegriper alltså överlåtbara värdepapper, penning- marknadsinstrument, fondandelar och finansiella derivatinstrument. Dessa termer är i sin tur definierade i angivet lagrum punkterna  
 2–5. 
  
 I  
 punkten 9  
 finns definitionen av fondföretag, jfr punkten 11. Holdingbolag, såsom det definieras i  
 punkten 10 
 , utgör en enhet 
 som inte är att anse som en  
 AIF-förvaltare, 
  se 13 § andra stycket och kommentaren till den bestämmelsen. Innehållet i definitionen avser att uppnå en skillnad mellan holdingbolag och  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar riskkapitalfonder, se även avsnitt 4.3.1. 
 550 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Punkten 11  
 innehåller definitionen av investeringsfond (tidigare värdepappersfond) som är den svenska benämningen av ett fond- företag, se punkten 9. 
 I  
 punkten 12  
 finns definitionen av kapitalbas, som i  
 AIFM-direk- 
  tivet utgör en hänvisning till artiklarna  
 56–67 
  i direktiv 2006/48/EG (kreditinstitutsdirektivet). Vidare anges att vid tillämpningen av vad som avses med kapitalbasen, ska artiklarna  
 13–16 
  i Europaparla- mentets och rådets direktiv 2006/49/EG, gälla i tillämpliga delar (se artikel 4.2). Dessa direktiv är införlivade i svensk rätt i lagen (2006:1371) om kapitalkrav och stora exponeringar, i förordningen (2006:1533) om kapitaltäckning och stora exponeringar samt genom ett flertal myndighetsföreskrifter (se prop. 2006/07:5 och prop. 2010/11:110), och en hänvisning görs därför till nämnda lag. I 2 och 3 kap. lagen om kapitalkrav och stora exponeringar finns be- stämmelser om hur kapitalbasen definieras och sammansätts samt vilka krav som ska täckas av kapitalbasen. Villkoren för att räkna in poster i kapitalbasen och räkna av poster från densamma enligt 3 kap., omfattningen av dessa poster och hur kapitalbasen i övrigt ska beräknas enligt samma kapitel finns i Finansinspektionens föreskrifter FFFS 2007:1  
 (6–10 
  kap.). Kapitalkraven behandlas när- mare i avsnitt 5.4. 
 I  
 punkten 13  
 finns definitionen av kontroll. Som framgår av exempelvis 3 kap. 6 § och bestämmelserna i 11 kap. används be- greppet med två olika betydelser. Utöver den särskilda innebörden i 11 kap. 1 §, används begreppet i bemärkelsen ägarkontroll i enlighet med det angivna direktivet, se även punkten 19. 
 Definitionen i  
 punkten 14  
 av kvalificerat innehav överensstämmer med motsvarande definition i 1 kap. 1 § 16 LIF och 1 kap. 5 § 18 lagen om värdepappersmarknaden. Bedömningen av om ett innehav är ett kvalificerat innehav ska göras med tillämpning av vissa be- stämmelser om s.k. flaggning i 4 kap. lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument och i föreskrifter som har meddelats med stöd av den lagen eller lagen om värdepappersmarknaden. För en närmare redogörelse för de aktuella bestämmelserna, se prop. 2006/07:65 (avsnitt 7.4.2, 7.4.4, 7.4.5, 7.5, och 7.6 samt författnings- kommentaren till ovan nämnda paragrafer). 
 I  
 punkten 15  
 finns definitionen av marknadsföring, som behand- las närmare i avsnitt 6.1. En  
 AIF-förvaltare 
  som avser att mark- nadsföra andelar eller aktier i en  
 AIF-fond 
  kan antingen i samband med tillståndsansökan eller, sedan tillstånd har beviljats, efter en underrättelse till hemlandsmyndigheten påbörja marknadsföringen 
 551 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 förutsatt att villkoren för marknadsföringen är uppfyllda. Olika bestämmer gäller beroende på om det är fråga om marknadsföring i  
 AIF-förvaltarens 
  hemland eller i annat land inom EES. Särskilda villkor gäller vidare om det är fråga om marknadsföring till icke- professionella investerare, se avsnitten  
 7.2–7.4. 
  
 I  
 punkterna 16  
 och  
 17  
 definieras  
 matar-AIF-fond 
  respektive  
 mottagar-AIF-fond. 
  Liksom vid förvaltning av investeringsfonder, och fondföretag som avses i  
 UCITS-direktivet, 
  är det tillåtet för en  
 AIF-fond 
 (matar-AIF-fond) 
  att placera sina tillgångar i andelar eller aktier i en annan  
 AIF-fond 
 (mottagar-AIF-fond) 
  under angivna villkor i definitionen. Se även 4 kap. 2 §, 5 kap. 4 § och 6 kap. 3 § andra stycket, där det framgår att marknadsföring av en  
 matar-AIF- 
  fond med stöd av marknadsföringspasset förutsätter att även mot-  
 tagar-AIF-fonden 
  och dess förvaltare är  
 EES-baserad. 
  
 Av  
 punkten 18  
 följer att med moder- och dotterföretag avses detsamma som i koncerndefinitionen som, utöver i årsredovisnings- lagen, finns bl.a. i aktiebolagslagen och lagen om ekonomiska före- ningar. Definitionen går tillbaka till föreskrifterna i artiklarna 1.1 och 2.1 i direktiv 83/349/EEG. En koncern består av ett moder- bolag och ett eller flera dotterföretag. Koncerndefinitionen träffar endast sådana företagsgrupper i vilka moderbolaget är ett bolag, dvs. ett svenskt aktiebolag eller ett svenskt handelsbolag. För dotterföretaget gäller bara den begränsningen att det måste vara en juridisk person. Såväl bolag som andra juridiska personer, t.ex. eko- nomiska föreningar, kan alltså vara dotterföretag. Den juridiska personen kan vara såväl svensk som utländsk. Med begreppet kon- cernföretag avses samtliga företag som ingår i en och samma kon- cern, dvs. inte enbart moderbolag och dotterföretag utan även exempelvis systerföretag. 
 Av  
 punkten 19  
 följer att med begreppet nära förbindelser avses detsamma som i 1 kap. 2 § LIF. Beskrivningen av nära förbindelser motsvarar den som finns i annan finansiell lagstiftning och avser situa- tioner där två eller flera fysiska eller juridiska personer är förenade genom ägarintresse, ägarkontroll eller upprätthållande av en var- aktig förbindelse genom ett kontrollförhållande (se punkten 13 för definitionen av ägarkontroll.) Begreppet och innebörden av nära förbindelser har främst betydelse för Finansinspektionens möjlig- heter att bedriva en effektiv tillsyn. 
 I  
 punkten 20  
 definieras onoterat företag i enlighet med arti- kel 4.1.14 i MiFID, och vad som avses med reglerad marknad defi- nieras i  
 punkten 23 
 . I 11 kap. finns bestämmelser med särskilda vill- 
 552 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 kor för  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar  
 AIF-fonder 
  vilka förvärvar kontroll över onoterade företag. 
 I  
 punkten 21  
 finns definitionen av en primärmäklare (prime broker). En primärmäklares tjänster får tas i anspråk av en AIF- fond. På grund av risk för intressekonflikter uppställs dock särskilda villkor för att en sådan mäklare ska kunna utses till förvarings- institut, se 9 kap. 8 § andra stycket. 
 I  
 punkten 22  
 definieras professionell investerare och motsatsvis följer att den som inte omfattas av definitionen utgör en icke- professionell investerare, se avsnitt 7.2. 
 Av hänvisningen i  
 punkten 23  
 följer att med reglerad marknad avses ett multilateralt system inom EES som sammanför eller möj- liggör sammanförande av ett flertal köp- och säljintressen i finan- siella instrument från tredje man – regelmässigt, inom systemet och i enlighet med icke skönsmässiga regler – så att detta leder till avslut. 
 Definitionen av specialfond i  
 punkten 24  
 är i sak densamma som i den tidigare bestämmelsen i 1 kap. 1 § 23 LIF, se avsnitt 3.3. 
 Specialföretag för värdepapperisering, som definieras i  
 punkten 25,  
 utgör en sådan enhet vilken inte omfattas av lagens tillämpnings- område, se 13 § andra stycket 
 .  
 Värdepapperisering innebär i den enklaste formen att ett företag (originatorn) skiljer av en grupp av tillgångar och de intäkter som flyter in från dessa från företagets övriga tillgångar. Originatorn överlåter därefter tillgångarna till ett specialföretag som enbart äger dessa tillgångar och emitterar obligationer för att finansiera förvärvet. Specialföretaget förmedlar också till investerarna de betalningsflöden som tillgångarna gene- rerar. Motiv för att genomföra värdepapperisering och processen beskrivs närmare i prop. 2000/01:19. 
 I  
 punkten 26  
 finns definitionen av startkapital och i 7 kap. 1 § reg- leras startkapital för  
 AIF-förvaltare. 
  Frågor om startkapital behandlas i avsnitt 5.4.1. 
 Paragrafen genomför artikel 4 (delvis). 
 Lagens tillämpningsområde 
  
 12 §  
 Denna lag gäller för  
 AIF-förvaltare 
  som är etablerade i Sverige och som har tillstånd att förvalta en eller flera  
 AIF-fonder, 
  obero- ende av om dessa fonder är  
 EES-baserade 
  eller icke  
 EES-baserade. 
  
 För utländska  
 AIF-förvaltare 
  gäller bestämmelserna i denna lag i tillämpliga delar. 
 553 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 I 2 kap. finns särskilda bestämmelser för  
 AIF-förvaltare 
  som för- valtar portföljer av  
 AIF-fonder 
  vars sammanlagda tillgångar inte över- stiger vissa tröskelvärden. 
 Av paragrafen framgår lagens tillämpningsområde, som behandlas närmare i avsnitten 4.1 och 4.2. Ett mål med den harmoniserade regleringen är att skapa en inre marknad med en gemensam regle- ring för  
 AIF-förvaltare 
  och all deras verksamhet inom EES, inklu- sive  
 AIF-förvaltare 
  med säte i ett land utanför EES. Till dess att det harmoniserade regelverket med förvaltar- och marknadsförings- passen för icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  som bedriver verksamhet inom EES, och för  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder, 
  har trätt i kraft gäller i stället varje lands nationella lagstiftning i detta avseende. Med stöd av artikel 36 och artikel 42 i  
 AIFM-direktivet 
  ges medlemsstaterna möjlighet att under en övergångsperiod tillåta sådan verksamhet på sitt eget terri- torium, vilket föreslås ska gälla för svensk del, se avsnitten 13.3.2 och 13.3.3. 
 Enligt  
 första stycket  
 gäller lagen för svenska  
 AIF-förvaltare 
  som har getts tillstånd att förvalta en eller flera  
 AIF-fonder 
  och av stycket följer att sådana förvaltare också får ges tillstånd till förvaltning av icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  och till marknadsföring av dessa fonder i Sverige. 
 Av  
 andra stycket  
 framgår att lagen, i tillämpliga delar, gäller även för utländska  
 AIF-förvaltare. 
  I 5 kap. finns bestämmelser som tar sikte på dessa förvaltares verksamhet i Sverige och av dem följer att  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare, 
  med stöd av sitt verksamhetstillstånd i hemlandet, får förvalta andra svenska  
 AIF-fonder 
  än specialfonder samt marknadsföra egenförvaltade  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  till professionella investerare. Sådana förvaltare får dessutom, efter till- stånd av Finansinspektionen, förvalta en specialfond samt mark- nadsföra icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  här i landet. Efter tillstånd får marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  även riktas till  
 icke-professio- 
  nella investerare. Vid förvaltning av specialfonder ska även bestäm- melserna i 12 kap. samt vissa bestämmelser i LIF tillämpas (se 12 kap. 5, 7, 10,  
 12–14, 
  16 och 18 §§). Vid marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  till  
 icke-professionella 
  investerare uppställs särskilda villkor avseende förvaltaren och dess förvaltning (se 4 kap. 4 § samt 5 kap. 6 §). Efter tillstånd av Finansinspektionen får även icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  marknadsföra  
 AIF-fonder 
  i Sverige (5 kap. 9 §). 
 554 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 I  
 tredje stycket  
 finns en hänvisning till bestämmelserna i 2 kap. som ska tillämpas för  
 AIF-förvaltare 
  med portföljer av  
 AIF-fonder 
  vars samlade tillgångsvärde understiger vissa angivna tröskelvärden. Sådana förvaltare har en registrerings- och underrättelseskyldighet och saknar möjlighet att marknadsföra sina  
 AIF-fonder 
  med mark- nadsföringspasset, men kan välja att låta sig omfattas av lagen i dess helhet genom att i stället ansöka om tillstånd. Som framgår av 2 kap. 1 § gäller bestämmelserna om registreringsförfarande inte för  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar specialfonder eller som avser att marknadsföra specialfonder eller andra  
 AIF-fonder 
  till  
 icke-profes- 
  sionella investerare 
 Paragrafen genomför artikel 2.1. 
 Undantag 
  
 13 §  
 Denna lag ska inte tillämpas på  
 AIF-förvaltare 
  i den mån de förvaltar en eller flera  
 AIF-fonder 
  vars enda investerare är  
 AIF-för- 
  valtaren, dess moderföretag eller dotterföretag eller andra dotter- företag till dessa moderföretag, under förutsättning att inget av dem är en  
 AIF-fond. 
  
 Lagen ska inte heller tillämpas på 
  
 1. 
  
 holdingbolag, 
  
 2. 
  
 tjänstepensionsinstitut, som omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/41/EG av den 3 juni 2003 om verksamhet 
  
 i 
  
 och tillsyn över tjänstepensionsinstitut 
  
 7 
  
 , i den mån de inte förval- tar  
 AIF-fonder, 
  
 3. 
  
 överstatliga institutioner och internationella organisationer, i de fall då dessa förvaltar  
  
 AIF-fonder 
  och i den mån sådana fonder agerar i allmänhetens intresse, 
  
 4. 
  
 nationella centralbanker, nationella, regionala eller lokala myn- digheter och organ eller andra institut som förvaltar fonder som är anknutna till system för social trygghet och pensionssystem, 
  
 5. 
  
 program för anställdas andelsägande eller sparande, eller 
  
 6. 
  
 specialföretag för värdepapperisering. 
  
 7  
 EUT L 235, 23.9.2003, s. 10 (Celex 32003L0041), senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU, EUT L 174, 1.7.2011, s. 1 (Celex 32011L0061). 
 555 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 I paragrafen anges förvaltare och enheter för vilka lagen inte är tillämplig. I skäl  
 6–8 
  i  
 AIFM-direktivet 
  ges vissa anvisningar angå- ende direktivets tillämpningsområde. Det anges att tillämpnings- området bör begränsas till enheter som i sin normala verksamhet förvaltar  
 AIF-fonder, 
  såsom sådana fonder är definierade (se 2 §). Investeringsföretag, exempelvis family office vehicles, som investerar enbart investerares privata förmögenhet, bör inte anses vara en  
 AIF-fond, 
  eftersom något externt kapital inte tas emot i fonden. 
 Vidare förtydligas att enheter som inte anses vara  
 AIF-förvaltare 
  enligt artikel 2.3 i direktivet faller utanför dess tillämpningsområde. Andra stycket i förevarande paragraf innehåller motsvarande upp- räkning. Holdingbolag och specialföretag för värdepapperisering,  
 punkterna 1  
 och  
 6,  
 definieras i 11 § 10 och 25, se dock avsnitt 4.3.1 om vissa gränsdragningsproblem, samt avsnitt 4.3.4 för innebörden av specialföretag för värdepapperisering. Med överstatliga institu- tioner i  
 punkten 3  
 avses exempelvis Europeiska centralbanken, Europeiska investeringsbanken, Europeiska investeringsfonden, euro- peiska finansiella institut för utveckling och bilaterala utvecklings- banker, Världsbanken och Internationella valutafonden. Sådana insti- tutioner omfattas alltså inte och inte heller liknande internationella organisationer om de förvaltar  
 AIF-fonder 
  i den mån dessa fonder agerar i allmänhetens intresse. 
 Paragrafen genomför artiklarna 2.3 och 3.1. 
 2 kap. Registrering vid förvaltning av  
 AIF-fonder 
  som inte överstiger vissa tröskelvärden 
  
 1 §  
 För förvaltare som förvaltar portföljer av  
 AIF-fonder 
  vars sammanlagda tillgångar inte överstiger de tröskelvärden som anges i 2 § tillämpas bara bestämmelserna i detta kapitel, om inte förval- taren väljer att söka tillstånd som  
 AIF-förvaltare 
  enligt denna lag. 
 Första stycket gäller inte  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar special- fonder eller som avser att marknadsföra  
 AIF-fonder 
  till  
 icke-pro- 
  fessionella investerare i Sverige. 
 Paragrafen innebär att lagens bestämmelser, förutom 2 kap., inte ska tillämpas på förvaltare vars  
 AIF-fonders 
  sammanlagda tillgångar inte överstiger de tröskelvärden som anges i 2 §. Paragrafen tar sikte på förvaltare som kan söka tillstånd som  
 AIF-förvaltare 
  i Sverige. 
 556 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Det innebär att, till dess att  
 AIFM-direktivets 
  regler om förvaltar- och markandsföringspass börjar tillämpas för icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare, 
  gäller bestämmelserna i detta kapitel enbart för  
 AIF-förvaltare 
  som är etablerade i Sverige. 
 En förvaltare, på vilken bestämmelserna i detta kapitel är tillämpliga, får, med stöd av sitt verksamhetstillstånd förvalta AIF- fonder med Sverige som hemland och marknadsföra andelar eller aktier i dessa endast till professionella investerare i Sverige. Vid övrig verksamhet som regleras i lagen krävs att förvaltaren har ett tillstånd som  
 AIF-förvaltare, 
  se dock avsnitt 7.4.2. Att lagens övriga bestämmelser inte ska tillämpas innebär alltså att de rättig- heter som följer av lagen och  
 AIFM-direktivet, 
  t.ex. rätten att be- driva verksamhet över gränserna, inte gäller en  
 AIF-förvaltare 
  som väljer att enbart låta registrera sig. Motsvarande begränsning gäller också för övriga  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare. 
  En sådan förvaltare, som är registrerad i sitt hemland i enlighet med det förenklade registreringsförfarandet, uppfyller inte kravet om tillstånd som av- ses i  
 AIFM-direktivet, 
  och har därmed inte någon rätt att vara verksamma i här i landet, se 5 kap.  
 1–6 
  §§. 
 I  
 andra stycket  
 anges uttryckligen att förvaltning av en special- fond eller marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare av andelar eller aktier i alla slags  
 AIF-fonder 
  förutsätter att förvaltaren uppfyller samtliga villkor i lagen. En sådan  
 AIF-förvaltare 
  kan så- ledes, oavsett det samlade värdet av förvaltade tillgångar, inte tillämpa bestämmelserna om registrering enligt detta kapitel, se avsnitten 7.5 och 7.6. 
 Paragrafen genomför artikel 3.2 och artikel 3.4. 
 Tröskelvärden 
  
 2 §  
 Bestämmelserna i  
 3–5 
  §§ gäller för  
 AIF-förvaltare 
  med port- följer av  
 AIF-fonder 
  
 1. 
  
 vars tillgångar, inklusive sådana som förvärvats genom finan- siell hävstång, inte överstiger 100 miljoner euro, eller 
  
 2. 
  
 vars tillgångar inte överstiger 500 miljoner euro, om AIF- fondportföljerna består av  
  
 AIF-fonder 
  utan finansiell hävstång och utan rätt till inlösen under en period på fem år från dagen för den första placeringen i  
 AIF-fonden. 
  
 557 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Paragrafen genomför artikel 3.2 i  
 AIFM-direktivet 
  och anger de tröskelvärden som gäller för att registreringsförfarandet ska få tillämpas. Paragrafen kompletteras av bestämmelser i kommissionens förslag till genomförandeförordning, vilka närmare anger hur beräk- ningen ska ske. 
 Registrering 
  
 3 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som avses i 2 § ska anmäla sig för registrering hos Finansinspektionen. Vid registreringstillfället ska uppgifter om  
 AIF-förvaltaren 
  samt tilltänkta  
 AIF-fonder 
  och dess investerings- strategier lämnas till inspektionen. 
 Paragrafen reglerar skyldigheten att registrera sig samt vilken infor- mation  
 AIF-förvaltaren 
  ska lämna till Finansinspektionen vid regi- streringstillfället. Kommissionens förslag till genomförandeförord- ning innehåller ytterligare regler om informationslämnandet. Det framgår bl.a. att  
 AIF-förvaltaren, 
  när det gäller information om investeringsstrategier, ska lämna information om vilka tillgångsslag  
 AIF-fonden 
  investerar i, om fonden fokuserar på vissa sektorer samt beskriva fondens policy för användning av finansiell hävstång och belåning. 
 Paragrafen genomför artikel  
 3.3.a–c. 
  
 Underrättelseskyldighet 
  
 4 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska regelbundet informera Finansinspek- tionen om de huvudsakliga instrument som  
 AIF-fonderna 
  handlar med samt om  
 AIF-fondernas 
  viktigare exponeringar och största koncentrationer. 
 Finansinspektionen ska underrättas om  
 AIF-förvaltaren 
  inte längre uppfyller villkoren enligt 2 §. 
 Paragrafen reglerar  
 AIF-förvaltarens 
  skyldighet att regelbundet informera Finansinspektionen. Syftet med rapporteringen är att Finansinspektionen ska kunna övervaka systemrisker. Närmare be- stämmelser om vad som ska rapporteras regelbundet finns i kom- 
 558 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 missionens förslag till genomförandeförordning. Där anges även rapporteringsfrekvensen för denna typ av  
 AIF-förvaltare. 
  
 Paragrafen genomför artikel 3.3.d och 3.3.e. 
 Tillståndsplikt 
  
 5 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som inte längre uppfyller villkoren i 2 § ska ansöka om tillstånd enligt 3 kap. 1 §. En sådan ansökan ska göras inom 30 kalenderdagar från den dag då tröskelvärdet överskrids, om inte överskridandet är tillfälligt. 
 Paragrafen, som genomför artikel 3.3 tredje stycket i  
 AIFM-direk- 
  tivet, erinrar om att undantagsreglerna i kapitlet endast gäller så länge  
 AIF-förvaltarens 
 AIF-fonder 
  inte överstiger tröskelvärdena i 2 §. I kommissionens förslag till genomförandeförordning finns bestäm- melser som innebär att en  
 AIF-förvaltare 
  inte behöver ansöka om tillstånd om överskridandet är tillfälligt. Enligt förslaget ska ett överskridande inte anses vara tillfälligt om det är sannolikt att det kommer att bestå en längre tid än tre månader. Det är  
 AIF-för- 
  valtaren som ska bedöma om överskridandet är tillfälligt. Vid ett tillfälligt överskridande ska  
 AIF-förvaltaren 
  enligt förslaget till förordning underrätta den behöriga myndigheten utan dröjsmål och i underrättelsen beskriva varför överskridandet har bedömts som tillfälligt.  
 30-dagarsfristen 
  i paragrafen börjar således löpa från den dag då  
 AIF-förvaltaren 
  har bedömt att överskridandet inte är tillfälligt. 
 3 kap. Tillstånd för svenska  
 AIF-förvaltare 
  
 Tillståndsplikt och tillståndets innebörd 
  
 1 §  
 För att förvalta en  
 AIF-fond 
  krävs tillstånd av Finansinspek- tionen, om inte något annat framgår av denna lag. 
 Tillstånd att förvalta en  
 AIF-fond 
  ska omfatta portföljförvaltning och riskhantering. I samband med förvaltning av en  
 AIF-fond 
  får  
 AIF-förvaltaren 
  
 1. 
  
 erbjuda och utföra administrativa funktioner och tjänster, 
  
 2. 
  
 utföra verksamhet med anknytning till fondens tillgångar och förvaltning, samt 
  
 559 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 3. marknadsföra andelar eller aktier i fonden. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  får inte ägna sig åt någon annan verksamhet än vad som anges i andra stycket. En extern  
 AIF-förvaltare 
  får dock utföra sidotjänster enligt 2 § samt förvalta en investeringsfond, om tillstånd för sådan förvaltning har getts enligt lagen (2004:46) om investeringsfonder. 
 Av  
 första stycket  
 följer att förvaltning av en  
 AIF-fond 
  är tillstånds- pliktig verksamhet. Ansökan om tillstånd ska, enligt artikel 7.1 i  
 AIFM-direktivet, 
  göras hos den behöriga myndigheten i förval- tarens hemland, om inte förutsättningar för det förenklade registre- ringsförfarandet i 2 kap. föreligger. I Sverige är Finansinspektionen behörig myndighet (1 kap. 9 §) och prövar alltså tillståndsansökningar från  
 AIF-förvaltare 
  med stadgeenligt säte här i landet (se 3 och 4 §§ beträffande övriga förutsättningar för tillstånd). 
 En utländsk  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  får med stöd av sitt tillstånd i hemlandet och efter ett underrättelseförfarande förvalta en  
 AIF-fond 
  som hör hemma i Sverige och som inte är en special- fond, samt till professionella investerare i Sverige marknadsföra andelar eller aktier i dessa fonder, liksom i fonder som förvaltaren förvaltar i övriga länder inom EES. Sådan verksamhet kräver, till skillnad från förvaltning av en specialfond, inte tillstånd av Finans- inspektionen utan är en följd av förvaltar- och marknadsförings- passen, se 5 kap.  
 1–3 
  §§ samt avsnitt 13.2. Motsvarande rätt, att vara verksam inom hela EES, har även svenska  
 AIF-förvaltare 
  som, efter tillstånd, får förvalta även en  
 AIF-fond 
  som hör hemma i ett tredje- land, se 6 kap. 6 § och avsnitt 13.3.1. 
 Marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare av  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  som inte utgör specialfonder får ske under särskilda förutsättningar och kräver tillstånd av Finansinspektionen, se 4 kap. 4 §, 5 kap. 6 § samt avsnitt 7.4. 
 Till dess att regelverket med förvaltar- och marknadsförings- passen för icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  och icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  har trätt i kraft, krävs tillstånd av Finansinspektionen även vid marknadsföring till professionella investerare i Sverige av sådana fonder. Tillståndskravet gäller både för svenska och utländska  
 AIF-förvaltare, 
  se 4 kap. 3 § och 5 kap.5 §. 
 En icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar  
 AIF-fonder 
  hemmahörande inom EES får, efter tillstånd av Finansinspektionen, marknadsföra dessa fonder här i landet. Utöver tillståndskravet gäller 
 560 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 särskilda villkor vid marknadsföring till  
 icke-professionella 
  inve- sterare av icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  liksom vid marknads- föring av alla slags  
 AIF-fonder 
  som förvaltas av icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  (se 4 kap. 4 § fjärde stycket och 5 kap. 6 § tredje stycket). Det avsedda regelverket med förvaltar- och marknads- föringspassen för icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  och icke EES- baserade  
 AIF-förvaltare 
  behandlas i avsnitt 13.4. 
 Verksamhet som drivs med stöd av denna lag är alltså sådan som antingen fordrar tillstånd av Finansinspektionen eller är undantagen från tillståndsplikten men får påbörjas först efter ett underrättelse- förfarande och informationsutbyte mellan Finansinspektionen och behöriga myndigheter i andra länder inom EES (förvaltar- och mark- nadsföringspassen) respektive tillsynsmyndigheter i ett land utanför EES (särskilt tillståndskrav). 
 Ett tillstånd enligt denna lag innebär alltså en rätt att  
 förvalta  
 en eller flera  
 AIF-fonder. 
  Enligt definitionen innebär förvaltning av  
 AIF-fonder 
  tillhandahållande och utförande av investeringsförvalt- ningsfunktioner, dvs. portföljförvaltning och riskhantering (1 kap. 4 §). En  
 AIF-förvaltare 
  får dock inte ges tillstånd att utföra port- följförvaltning utan att även utföra riskhantering och vice versa. Detta framgår av  
 andra stycket  
 i förevarande paragraf 
 ,  
 och det anges också uttryckligen i skäl 21 i  
 AIFM-direktivet. 
  
 Det ligger i sakens natur att en  
 AIF-förvaltare, 
  i samband med den kollektiva förvaltningen av en  
 AIF-fond, 
  har anledning att er- bjuda och utföra vissa andra funktioner och tjänster som är relate- rade till fondförvaltningen eller fondens tillgångar. I andra stycket anges vilka tjänster eller verksamheter som en  
 AIF-förvaltare 
  får erbjuda och utföra i samband med förvaltningen av en  
 AIF-fond. 
  Det är för det första fråga om administrativa funktioner eller tjänster ( 
 punkten 1 
 ). Sådan administration inbegriper exempelvis juridiska tjänster, redovisningstjänster avseende fondförvaltningen, hante- ring av förfrågningar från kunder, värderings- och prissättnings- uppgifter, inklusive kontrolluppgifter avseende skatter, övervak- ning av regelefterlevnad, upprätthållande av andels- eller aktieägar- register, fördelning av intäkter, emission och inlösen av andelar eller aktier, affärsavveckling, inklusive utskick av certifikat och register- föring. Därutöver får en  
 AIF-förvaltare 
  ägna sig åt sådan verksam- het som har anknytning till en  
 AIF-fonds 
  tillgångar eller förvaltning ( 
 punkten 2 
 ). Härmed avses tjänster som är nödvändiga för att AIF- förvaltaren ska uppfylla sina skyldigheter som förvaltare, resurs- förvaltning, fastighetsförvaltning, rådgivning till företag om kapital- 
 561 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 struktur, industriell strategi och därtill hörande frågor, rådgivning och tjänster som rör fusioner och företagsförvärv samt andra tjänster med anknytning till förvaltningen av  
 AIF-fonden 
  och de företag eller andra tillgångar som den har investerat i. En förvaltare får alltså utföra all sådan verksamhet som behövs och är nödvändig för själva förvaltningen av fonden och dess tillgångar. 
 I tillståndet ligger också en rätt att marknadsföra andelar eller aktier i de  
 AIF-fonder 
  som förvaltas ( 
 punkten 3 
 ). Definitionen av marknadsföring finns i 1 kap. 11 § 15. Av 4 kap. 1 § och 6 kap. 1 § framgår dock att  
 AIF-förvaltaren 
  först efter fullföljt underrättelse- förfarande får marknadsföra  
 AIF-fonden 
  till professionella inve- sterare i förvaltarens hemland eller i andra  
 EES-länder, 
  se avsnitten 6.2 och 13.2.1. 
 Rätten att erbjuda och utföra dessa funktioner och tjänster samt att marknadsföra  
 AIF-fonder 
  förutsätter att  
 AIF-förvaltaren 
  har getts tillstånd att förvalta en  
 AIF-fond. 
  Det är alltså inte möjligt att få tillstånd som  
 AIF-förvaltare 
  enbart för att erbjuda eller utföra de i andra stycket angivna funktionerna eller tjänsterna utan att sam- tidigt tillhandahålla portföljförvaltning och riskhantering. Tillståndets innebörd och omfattning beskrivs i avsnitten 5.1.1 och 5.1.2. 
 Enligt  
 tredje stycket  
 är en  
 AIF-förvaltare 
  förhindrad att ägna sig åt någon annan verksamhet än förvaltningen av  
 AIF-fonden 
  och de funktioner och tjänster som anges i andra stycket. Härifrån görs endast undantag för sådan sidoverksamhet för vilken en extern för- valtare kan ges tillstånd enligt 2 §. Ett tillstånd som  
 AIF-förvaltare 
  utgör inte heller något hinder för en extern  
 AIF-förvaltare 
  att för- valta investeringsfonder, förutsatt att förvaltaren har getts tillstånd till detta enligt LIF. Detta framgår uttryckligen av tredje stycket. 
 En följd av bestämmelsen i tredje stycket är att värdepappers- bolag och svenska kreditinstitut inte längre kan ges tillstånd att förvalta specialfonder. Sådana bolag och institut kan däremot på uppdrag av en  
 AIF-förvaltare 
  utföra uppgifter avseende förvaltningen av en  
 AIF-fond 
  utan något särskilt tillstånd enligt denna lag, se vidare i avsnitt 5.1.3. 
 Paragrafen genomför artikel 6.1 första stycket, 6.2, 6.3, 6.5.c, 6.5.d och artikel 7.1 samt bilaga I till  
 AIFM-direktivet. 
  
 562 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Sidoverksamhet 
  
 2 §  
 En extern  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd enligt 1 §, får av Finans- inspektionen ges tillstånd att utföra diskretionär förvaltning av inve- steringsportföljer. 
 En förvaltare med tillstånd till diskretionär förvaltning av investe- ringsportföljer får, efter tillstånd av Finansinspektionen 
  
 1. 
  
 förvara och administrera andelar eller aktier i företag för kollek- tiva investeringar, 
  
 2. 
  
 ta emot medel med redovisningsskyldighet, 
  
 3. 
  
 ta emot och vidarebefordra order i fråga om finansiella instru- ment, och 
  
 4. 
  
 lämna investeringsråd. 
  
 Vid erbjudande och tillhandahållande av tjänster enligt första och andra styckena ska 8 kap. 1,  
 9–12, 
  14,  
 19–23, 
  26, 27, 34 §§ och 35 § första stycket lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tillämpas. Medel som tas emot med redovisningsskyldighet enligt andra stycket 2 ska omedelbart avskiljas från förvaltarens egna till- gångar. 
 Av  
 första stycket  
 framgår att en extern  
 AIF-förvaltare 
  (se definition i 1 kap. 3 §) inte är förhindrad att, efter tillstånd av Finansinspek- tionen, bedriva förvaltning av investeringsportföljer med fullmakt från enskilda investerare på diskretionär grund, inbegripet port- följer som ägs av pensionsfonder och tjänstepensionsinstitut som omfattas av direktiv 2003/41/EG (individuell portföljförvaltning). Beträffande innebörden av sådan verksamhet, se avsnitt 5.1.2. 
 I 1 kap. 4 § LIF finns en motsvarande möjlighet för fondbolag att, efter tillstånd, utföra diskretionär portföljförvaltning avseende finansiella instrument. Bakgrunden till den bestämmelsen beskrivs närmare i prop. 2002/03:150 s. 145 ff. 
 Av  
 andra stycket  
 följer att en  
 AIF-förvaltare 
  som har ett tillstånd för individuell portföljförvaltning också får beviljas tillstånd att ta emot andelar eller aktier i företag för kollektiva investeringar för förvaring och administration, ta emot medel med redovisningsskyl- dighet, ta emot och utföra order avseende finansiella instrument, samt lämna investeringsråd. Bestämmelsen har utformats med 7 kap. 1 § LIF som förebild, och i likhet med den paragrafen får förval- taren också ges tillstånd att ta emot medel med redovisnings- skyldighet (jfr även 2 kap. 2 § lagen om värdepappersmarknaden). 
 563 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Att ta emot medel med redovisningsskyldighet har ansetts utgöra ett naturligt inslag i verksamhet avseende förvaltning av investe- ringsportföljer på diskretionär grund och underlättar denna verk- samhet, se prop. 1990/91:142 s. 118. 
 Beträffande uppgiften förvaring och administration får sådan förvaring inte avse andelar eller aktier som ingår i en  
 AIF-fond 
  som förvaltaren förvaltar med stöd av sitt tillstånd enligt 1 §, utan enbart sådana aktier eller andelar i företag för kollektiva investeringar som ingår i förvaltning som  
 AIF-förvaltaren 
  utför enligt sitt tillstånd till individuell portföljförvaltning. Detta följer av att ett tillstånd för sidotjänsterna i andra stycket förutsätter att förvaltaren har till- stånd för individuell förvaltning av investeringsportföljer (se arti- kel 6.5.b). Det är också en följd av bestämmelsen i 9 kap. 8 § (mot- svarar artikel 21.4.a), där det anges att en  
 AIF-förvaltare 
  inte får utses som förvaringsinstitut. 
 Ett tillstånd får alltså inte ges för dessa sidotjänster om AIF- förvaltarens tillstånd omfattar enbart förvaltning av en  
 AIF-fond 
  (dvs. tillstånd enligt 1 §). Vidare gäller att individuell portföljför- valtning och eventuella sidotjänster får tillhandahållas bara vid sidan av fondförvaltningen. Förutsättningar för tillstånd för sidoverksam- het redovisas i avsnitt 5.1.2. 
 I  
 tredje stycket  
 anges vilka bestämmelser i lagen om värdepappers- marknaden som ska tillämpas på sidoverksamhet enligt denna para- graf. Det är framför allt regler om skydd för investerare och andra rörelseregler i 8 kap. lagen om värdepappersmarknaden. Av detta stycke framgår också att om  
 AIF-förvaltaren 
  har tillstånd att ta emot medel med redovisningsskyldighet ska, på motsvarande sätt som enligt 7 kap. 1 § LIF, sådana medel genast avskiljas och sättas in på bank för investerarens räkning. 
 Paragrafen genomför artikel 6.4, 6.5.a och 6.5.b. 
 Förutsättningar för tillstånd 
  
 3 §  
 Finansinspektionen ska ge en  
 AIF-förvaltare 
  med stadgeenligt säte i Sverige tillstånd enligt 1 § om 
  
 1. 
  
 förvaltaren har sitt huvudkontor i Sverige, 
  
 2. 
  
 förvaltaren har tillräckligt startkapital och tillräcklig kapital- bas enligt 7 kap., 
  
 564 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 3. 
  
 förvaltarens aktieägare eller medlemmar, som har eller kan för- väntas få kvalificerade innehav, bedöms lämpliga att utöva ett väsent- ligt inflytande över  
  
 AIF-förvaltarens 
  ledning, 
  
 4. 
  
 de personer som ingår i ledningen för förvaltarens verksamhet har tillräcklig insikt och erfarenhet för att delta i ledningen av en  
  
 AIF-förvaltare 
  samt även i övrigt är lämpliga för en sådan uppgift, och 
  
 5. 
  
 det finns skäl att anta att den planerade verksamheten kommer att bedrivas enligt bestämmelserna i denna lag och andra författ- ningar som reglerar förvaltarens verksamhet. 
  
 Om tillståndet avser förvaltning av en specialfond ska, utöver vad som anges i första stycket, de villkor som följer av 12 kap. 5 och 13 §§ vara uppfyllda. 
 Paragrafen innehåller regler för tillståndsprövningen och anger vad som krävs för att en svensk  
 AIF-förvaltare 
  ska beviljas tillstånd enligt 1 §. Motsvarande bestämmelse i LIF finns i 2 kap. 1 § som enligt förslaget inte längre kommer att omfatta specialfonder, utan bara ange tillståndsförutsättningarna för förvaltning av investerings- fonder (enligt begreppets nya, begränsade innebörd). 
 Av förevarande paragraf framgår att den sökande  
 AIF-förvaltaren, 
  utöver att ha sitt stadgeenliga säte i Sverige, måste ha sitt huvud- kontor här. Därtill måste kraven på startkapital och kapitalbas en- ligt 7 kap. vara uppfyllda. 
 Vid sidan av dessa grundläggande förutsättningar för tillstånd ska Finansinspektionen också göra en lämplighetsprövning av både dem som faktiskt leder verksamheten och av dem som, genom ett kvalificerat innehav, utövar väsentligt inflytande över  
 AIF-förvaltaren. 
  (Se definitionen av kvalificerat innehav i 1 kap. 11 § 14.) 
 Lämplighetsprövningen av dem som innehar ett kvalificerat innehav i en  
 AIF-förvaltare 
  ska göras utifrån behovet av att säker- ställa en sund och ansvarsfull ledning av förvaltaren. De lednings- ansvariga ska ha erforderligt gott anseende och tillräcklig insikt och erfarenhet. Detta utgör kriterier också enligt t.ex.  
 UCITS-direk- 
  tivets regler om ägar- och ledningsprövning. 
 Vägledning för vad som avses med formuleringen gott an- seende kan hämtas i förarbetsuttalandena i samband med genom- förandet av nya och ändrade bestämmelser i förvärvsdirektivet, där samma formulering används. Vid bedömningen ska bl.a. tidigare affärsbeteenden beaktas men även sådana omständigheter som är 
 565 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 direkt diskvalificerande enligt befintliga regler på området. Som exempel på det sistnämnda anges väsentligt åsidosättande av ålagda skyldigheter i näringsverksamhet eller i andra ekonomiska angelägen- heter, allvarlig (ekonomisk) brottslighet, eller att personen har varit föremål för konkursförfarande. Det påpekas dessutom att begreppet anseende bör kunna tolkas vidare än så, och t.ex. avse en bedöm- ning av förvärvararens laglydighet, erfarenhet och omdöme i övrigt, se prop. 2008/09:155, s. 133 f. Att en person som har gjort sig skyldig till allvarlig brottslighet eller på annat sätt åsidosatt sina skyldigheter i näringsverksamhet inte kan anses lämplig som lednings- ansvarig och inte heller bör få inneha ett kvalificerat innehav kan motiveras av att tilltron till fondförvaltare och hela fondmarknaden riskerar att påverkas om personer som i sin tidigare verksamhet har försummat grundläggande skyldigheter eller begått andra överträd- elser av väsentliga bestämmelser tillåts utöva väsentligt inflytande över verksamheten (jfr prop. 1995/96:173 s. 69 f.). Kravet på till- räcklig erfarenhet gäller även i fråga om de investeringsstrategier som avses tillämpas för  
 AIF-fonderna. 
  
 Finansinspektionen måste också göra en bedömning av om den sökande  
 AIF-förvaltaren 
  kommer att kunna uppfylla lagens övriga krav. Det är en förutsättning att en förvaltare som getts tillstånd enligt denna lag fortlöpande uppfyller tillståndsvillkoren. Detta an- ges uttryckligen i artikel 6.1 andra stycket i  
 AIFM-direktivet. 
  Om en  
 AIF-förvaltare 
  under verksamhetens gång inte uppfyller förut- sättningarna för tillstånd ska Finansinspektionen ingripa. I enlighet med vad som gäller enligt bl.a. LIF och lagen om värdepappers- marknaden, ska prövningen beträffande juridiska personer avse dessas ställföreträdare. För aktiebolag bör prövningen omfatta dem som ingår i styrelsen samt verkställande direktören. I fråga om andra juridiska personer bör personer i motsvarande ställning omfattas av prövningen, jfr prop. 1995/96:173 s. 72. 
 Genom  
 andra styckets  
 hänvisning följer att vissa ytterligare villkor ska vara uppfyllda för tillstånd som avser förvaltning av en specialfond. I 12 kap. 5 § görs en hänvisning till 4 kap.  
 8–9 
  b §§ LIF, vilket innebär att vid tillståndsprövningen ska specialfondens fondbestämmelser godkännas av Finansinspektionen. Enligt LIF är det först då som fonden är etablerad och kan börja förvaltas samt marknadsföras (jfr 4 kap. 1 § och kommentaren till den paragrafen). Bestämmelsen i 12 kap. 13 § har överförts från 6 kap. 2 § LIF, som genom förslaget till ändring av LIF har upphävts. 
 566 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 I 12 kap. finns också särskilda bestämmelser om hur fondverk- samhet som avser specialfonder ska bedrivas och som gäller utöver övriga krav som uppställs i denna lag. Som en följd av att regle- ringen av specialfonder ska gälla oförändrad vid marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare ser informationskraven olika ut be- roende på  
 AIF-förvaltarens 
  avsedda kundkrets, se 12 kap.  
 Carlson 
  §§ samt avsnitt 7.6 och kapitel 11. Om det i fondbestämmelserna inte särskilt anges för vilken eller vilka investerarkategorier som fonden är öppen, får det anses innebära att  
 icke-professionella 
  investerare inte är uteslutna för marknadsföring. 
 Paragrafen genomför artikel 8.1. 
  
 4 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som är ett aktiebolag ska ha en styrelse med minst tre ledamöter samt en verkställande direktör. Andra AIF- förvaltare ska ha en ledning som består av minst tre personer. 
 Enligt  
 AIFM-direktivet 
  ska ledningen av  
 AIF-förvaltares 
  verksam- het bestå av minst två personer som uppfyller de villkor som anges i 3 §. Enligt annan svensk, finansiell lagstiftning fordras dock en styrelse med minst tre ledamöter. Exempel på detta finns i 2 kap. 3 § andra stycket LIF och 3 kap. 5 § lagen om värdepappersmark- naden. Enligt dessa bestämmelser ska styrelsen i ett fondbolag respektive ett värdepappersbolag bestå av minst tre styrelseleda- möter. Både i  
 UCITS-direktivet 
  och i MiFID föreskrivs emellertid att styrelsen i ett företag av det aktuella slaget, t.ex. ett fondbolag eller ett värdepappersbolag, ska bestå av minst två personer. Ändå har det i den svenska lagstiftningen föreskrivits krav på fler styrelse- ledamöter. Mot denna bakgrund uppställs även för en  
 AIF-för- 
  valtare ett krav på att styrelsen, i de fall förvaltaren är ett aktie- bolag, ska bestå av minst tre styrelseledamöter och en verkställande direktör, och, i övriga fall, att ledningen ska bestå av minst tre (fysiska) personer (jfr prop. 2002/03/150 s. 158). 
 Paragrafen genomför artikel 8.1.c, delvis. 
 567 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Ansökan om tillstånd och tillståndsprövning 
  
 5 §  
 En ansökan om tillstånd enligt 1 § ska innehålla 
  
 1. 
  
 uppgifter om vilka som ingår i ledningen för  
  
 AIF-förvaltaren, 
  
 2. 
  
 en ägarförteckning, där kvalificerade innehav och storleken av dessa framgår, 
  
 3. 
  
 en verksamhetsplan med  
  
 AIF-förvaltarens 
  organisationsstruk- 
 tur, 
  
 4. 
  
 information om  
  
 AIF-förvaltarens 
  
 a) 
  
 ersättningssystem enligt 8 kap. 23 §, och 
  
 b) 
  
 rutiner för att delegera eller vidaredelegera funktioner enligt 8 kap.  
  
 15–18 
  §§, 
  
 5. 
  
 information om vilken eller vilka investeringsstrategier som ska användas, 
  
 6. 
  
 uppgift om var  
  
 mottagar-AIF-fonden 
  är etablerad, i de fall den förvaltade fonden är en  
 matar-AIF-fond, 
  
 7. 
  
 fondbestämmelser eller bolagsordning eller motsvarande hand- lingar, 
  
 8. 
  
 rutiner för hur förvaringsinstitut ska utses, samt 
  
 9. 
  
 en informationsbroschyr enligt 10 kap. 1 §. 
  
 Om verksamheten avser förvaltning av specialfonder ska an- sökan också innehålla ett faktablad enligt 10 kap. 2 §. 
 Om  
 AIF-förvaltaren 
  har getts tillstånd att förvalta en investe- ringsfond enligt lagen (2004:46) om investeringsfonder, behöver en ansökan enligt första stycket inte innehålla sådan information som har lämnats in i det tidigare ansökningsärendet, om dessa uppgifter fortfarande är aktuella. 
  
 Första stycket  
 innehåller en uppräkning av vilken information som ska finnas med i en tillståndsansökan. 
 Genom uppgifterna i  
 punkterna 1  
 och  
 2  
 ska det, för det första, stå klart vilka personer som utgör den faktiska ledningen av AIF- förvaltarens verksamhet och, för det andra, vara möjligt att identi- fiera de fysiska eller juridiska personer som direkt eller indirekt är aktieägare eller medlemmar i  
 AIF-förvaltaren 
  och innehar kvalifi- cerade innehav (kvalificerat innehav definieras i 1 kap. 11 § 14) Även storleken av sådana innehav ska framgå. Förvaltarens ledning ska, enligt 4 §, bestå av minst tre personer. I artikel 8.1.c anges att namnen på de personer som ingår i ledningen samt namnen på var och en som efterträder dem, utan dröjsmål ska meddelas den be- 
 568 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 höriga myndigheten i förvaltarens hemmedlemsstat, jfr bestämmelsen om väsentliga ändringar i 10 §. 
  
 Punkten 3  
 innebär ett krav på att det till ansökan ska fogas en verksamhetsplan, av vilken den sökande  
 AIF-förvaltarens 
  organisa- tionsstruktur ska framgå. Av planen ska vidare kunna utläsas hur förvaltaren avser att uppfylla kraven i lagen. 
  
 Punkterna  
  
 5 
 – 
 9 
  
 tar sikte på de  
 AIF-fonder 
  som  
 AIF-förvaltaren 
  avser att förvalta, och uppgiftskraven gäller för varje  
 AIF-fond. 
  Med uppgifter om investeringsstrategier avses bl.a avsedd typ av underliggande fonder för en s.k.  
 fond-i-fond, 
  riktlinjer för använd- ning av finansiell hävstång samt riskprofiler och andra uppgifter om de  
 AIF-fonder 
  som sökanden förvaltar eller avser att förvalta. Enligt  
 punkten 6  
 ska ansökan innehålla uppgifter om mottagar-  
 AIF-fondens 
  hemland i de fall den förvaltade fonden är en matar-  
 AIF-fond. 
  Förvaltaren ska enligt artikel 7.3.e i  
 AIFM-direktivet 
  överlämna eventuell ytterligare information enligt artikel 23.1 för varje  
 AIF-fond. 
  I sistnämnda artikel anges vilken information som en  
 AIF-förvaltare 
  ska tillhandahålla vid marknadsföring av förval- tade  
 AIF-fonder 
  innan investerare investerar i fonden. Denna arti- kel genomförs i 10 kap. 1 §. Villkoret i artikel 7.3.e får därmed an- ses innebära att en förvaltare till sin ansökan om tillstånd ska foga sådan information som ska ingå i  
 AIF-fondens 
  informationsbroschyr. Detta följer av  
 punkten 9. 
  
 Av  
 andra stycket  
 framgår att för specialfonder ska ansökan där- utöver innehålla ett faktablad för den förvaltade fonden. Motsvarande krav gäller om det är fråga om marknadsföring till  
 icke-professio- 
  nella investerare av övriga  
 AIF-fonder, 
  se 4 kap. 2 och 5 §§ samt 5 kap. 5 och 6 §§. 
 För att förenkla och effektivisera ansökningsförfarandet är det möjligt att utesluta viss information, om de angivna förutsättningarna i  
 tredje stycket  
 är uppfyllda. 
 Mer detaljerade bestämmelser om tillståndsansökans innehåll kan förväntas när kommissionen har antagit en delegerad akt enligt artikel 7.6. och genom eventuella, ytterligare verkställighetsföre- skrifter, se avsnitt 5.2.1 och 16 kap. 1 §. Såvitt avser specialfonder finns redan föreskrifter meddelade med stöd av bemyndigande i LIF. 
 Paragrafen genomför artikel  
 Hernandez 
  och artikel 8.1.c, delvis. 
  
 6 §  
 Finansinspektionen ska, innan inspektionen beslutar om till- stånd, samråda med behörig myndighet i ett annat land inom EES, om  
 AIF-förvaltaren 
  
 569 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 1. 
  
 är eller kan förväntas bli dotterföretag till en  
  
 AIF-förvaltare, 
  ett förvaltningsbolag för fondföretag, ett värdepappersföretag, ett kreditinstitut eller ett försäkringsföretag med tillstånd i det landet, 
  
 2. 
  
 är eller kan förväntas bli dotterföretag till moderföretaget till en  
  
 AIF-förvaltare, 
  ett förvaltningsbolag för fondföretag, ett värde- pappersföretag, ett kreditinstitut, eller ett försäkringsföretag med tillstånd i det landet, eller 
  
 3. 
  
 kontrolleras eller kan förväntas komma att kontrolleras av samma fysiska eller juridiska personer som har kontroll över en annan  
  
 AIF-förvaltare, 
  ett förvaltningsbolag för fondföretag, ett värde- pappersföretag, ett kreditinstitut, eller ett försäkringsföretag med tillstånd i det landet. 
 Motsvarande bestämmelse finns i 2 kap. 5 § LIF och 3 kap. 9 § lagen om värdepappersmarknaden. Definitionen av moder- och dotter- företag finns i 1 kap. 11 § 18. 
 Paragrafen genomför artikel 8.2. 
  
 7 §  
 Om  
 AIF-förvaltaren 
  har eller kan förväntas få nära förbindelser med någon annan, får tillstånd ges bara om förbindelserna inte hindrar en effektiv tillsyn av förvaltarens verksamhet. 
 Definitionen av nära förbindelser finns i 1 kap. 11 § 19. Sådana nära förbindelser mellan  
 AIF-förvaltaren 
  och någon annan som hindrar en effektiv tillsyn och som avses i denna bestämmelse omfattar också de situationer som regleras i artikel 8.3.b och 8.3.c i AIFM- direktivet. Där anges att tillstånd inte får beviljas om en effektiv tillsyn förhindras genom lagar och andra författningar i ett tredje- land, som gäller för en eller flera fysiska eller juridiska personer med vilka förvaltaren har nära förbindelser, eller på grund av svårig- heter vid tillämpningen av dessa lagar och andra författningar. Motsvarande bestämmelse finns i 2 kap. 2 § tredje stycket LIF (se även prop. 2002/03:150 s. 160). 
 Paragrafen genomför artikel 8.3. 
  
 8 §  
 Finansinspektionen ska inom tre månader från det att en full- ständig ansökan har lämnats in skriftligen underrätta  
 AIF-förval- 
  taren om sitt beslut i tillståndsfrågan. Om det finns särskilda skäl 
 570 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 får tiden för tillståndsprövningen förlängas med högst tre månader.  
 AIF-förvaltaren 
  ska underrättas om förlängningen. 
 Vid tillämpningen av första stycket ska ansökan anses fullstän- dig när  
 AIF-förvaltaren 
  har lämnat in det som anges i 5 § första stycket  
 1–3, 
  4 a, 5 och 6. I de fall tillståndsansökan gäller förvalt- ning av en specialfond anses ansökan fullständig först när även fond- bestämmelserna för  
 AIF-fonden 
  har lämnats in. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  får inleda sin verksamhet så snart tillstånd enligt 1 § har getts. Om ansökan behöver kompletteras med det som anges i 6 § första stycket 4 b eller  
 7–9, 
  får verksamheten in- ledas tidigast en månad efter det att de saknade uppgifterna har läm- nats in. 
 I  
 första stycket  
 anges tidsfristen för Finansinspektionens tillstånds- prövning. Adams är densamma för alla  
 AIF-fonder. 
  Vid prövning av en ansökan som avser förvaltning av specialfonder torde i regel finnas särskilda skäl att förlänga tidsfristen. 
 Av  
 andra  
 och  
 tredje styckena  
 följer att en ansökan är fullständig även om vissa uppgifter ännu inte har lämnats in till inspektionen. Från den tidpunkt, då ansökan enligt andra stycket anses fullstän- dig, har inspektionen enligt huvudregeln tre månader för sin till- ståndsprövning. Som påpekas i avsnitt 5.2.4 innebär detta dock inte att  
 AIF-förvaltaren 
  kan inleda verksamheten utan att komplettera sin ansökan. Av tredje stycket framgår att förvaltaren i sådant fall får påbörja sin verksamhet tidigast en månad efter gjord komplet- tering. 
 Paragrafen genomför artikel 8.5. 
 Tillståndets omfattning 
  
 9 §  
 Av tillståndet ska omfattningen av  
 AIF-förvaltarens 
  rätt att för- valta  
 AIF-fonder 
  framgå. Tillståndet får ges en begränsad omfatt- ning i fråga om investeringsstrategier. 
 Av tillståndet ska framgå om  
 AIF-förvaltaren 
  har getts tillstånd för sidoverksamhet enligt 2 §. 
 571 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Första stycket  
 innebär att omfattningen av tillståndet ska beskrivas och att det ska framgå om rätten att förvalta en  
 AIF-fond 
  är be- gränsad avseende vissa investeringsstrategier, såsom exempelvis användning av finansiell hävstång och investeringar i särskilda till- gångsslag eller i noterade respektive icke noterade bolag. Vidare bör det av tillståndet framgå om det är fråga om förvaltning av öppna eller slutna  
 AIF-fonder 
  och om fonden är öppen för inve- steringar för  
 icke-professionella 
  investerare (se kommentaren till 3 §). 
 Det ska alltså av tillståndet framgå att förvaltaren är behörig att bedriva viss fondförvaltning och bedömningen ska göras i belys- ning av vad som vid tillståndsprövningen har framkommit om för- valtarens faktiska möjligheter, dvs. kompetens och resurser, att hantera de investeringsstrategier eller tekniker som angivits i till- ståndsansökan. Att begränsa tillståndet utifrån att vissa strategier inte skulle anses vara lämpliga eller godtagbara som sådana är inte möjligt. Att tillståndets omfattning är tydligt beskrivet har betydelse inte minst vid verksamhet över gränserna. Med stöd av sitt tillstånd kan en svensk  
 AIF-förvaltare, 
  efter ett underrättelseförfarande, förvalta  
 AIF-fonder 
  som har sitt hemland i andra länder inom EES samt marknadsföra dem, liksom förvaltade  
 AIF-fonder 
  hemma- hörande i Sverige till professionella investerare inom hela EES. Att ett tillstånd som  
 AIF-förvaltare 
  ska gälla i alla medlemsstater (samt länderna inom EES) följer direkt av artikel 8.1 andra stycket i  
 AIFM-direktivet. 
  
 Av  
 andra stycket  
 följer att det av tillståndet även ska framgå om  
 AIF-förvaltaren 
  har tillstånd för sidoverksamhet enligt 2 §. 
 Paragrafen genomför artikel 8.4. 
 Väsentliga ändringar 
  
 10 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som avser att genomföra väsentliga änd- ringar avseende sin verksamhet eller organisation ska anmäla detta till Finansinspektionen. 
 Finansinspektionen ska inom en månad från mottagandet av an- mälan lämna besked till  
 AIF-förvaltaren 
  om ändringarna inte godtas eller föranleder en begränsning av tillståndets omfattning. Om det finns särskilda skäl får tiden förlängas med en månad. Förvaltaren ska underrättas om förlängningen. 
 572 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Ändringarna får genomföras om Finansinspektionen inte mot- sätter sig dessa inom den tid som anges i andra stycket. 
 I  
 första stycket  
 fastslås en underrättelseplikt vid väsentliga ändringar av  
 AIF-förvaltaren 
  eller dess verksamhet. Det ska vara fråga om väsentliga ändringar av sådana förhållanden som utgör förutsätt- ningar för tillstånd (3 och 4 §§) och, i synnerhet, ändringar i för- hållande till de uppgifter som har lämnats i tillståndsansökan (5 §), se även kommentaren till 6 kap. 5 §. Ändringar av ägarkretsen eller i  
 AIF-förvaltarens 
  ledning måste alltså Finansinspektionen alltid underrättas om, liksom ändrade investeringsstrategier. Ett annat exempel är om förvaltaren avser att förvalta ytterligare  
 AIF-fonder, 
  oavsett om dessa ska marknadsföras eller inte, se vidare avsnitt 5.2.5 och 5.3 samt bestämmelserna i 13 kap. Anmälningsskyldigheten omfattar också sådana omständigheter som anges i artikel 5.2 i  
 AIFM-direktivet. 
  Artikeln rör situationer då fondstrukturen är sådan att  
 AIF-fonden 
  hanterar och ansvarar för vissa frågor, t.ex. en  
 AIF-fond 
  som är en juridisk person. Trots att det ligger hos en sådan fond att exempelvis utse förvaringsinstitut är det fondens förvaltare som, i förhållande till Finansinspektionen, är skyldig att se till att detta krav är uppfyllt och, om så inte är fallet, underrätta inspektionen. Även ändrade förhållanden av motsvarande slag, under pågående verksamhet, som innebär att förvaltaren inte längre kan säkra efterlevnaden av lagens bestämmelser, ska anmälas till Finans- inspektionen, se vidare kommentaren till 1 kap. 3 §. 
 Finansinspektionen ska inom en månad eller, om det finns sär- skilda skäl, två månader, underrätta förvaltaren om anmälda föränd- ringar inte godtas eller föranleder begränsningar av tillståndet. Vägledning om vilka ändringar som inte kan godtas torde kunna hämtas i artiklarna 31.4, 32.7 och 33.6 i  
 AIFM-direktivet, 
  som också innehåller regler om anmälningsplikt vid väsentliga ändringar. I dessa artiklar anges att de behöriga myndigheterna inte ska godta ändringar som innebär att  
 AIF-förvaltarens 
  förvaltning av AIF- fonden inte längre skulle vara förenlig med direktivet eller att för- valtaren i övrigt inte efterlever direktivets regler. 
 Av  
 tredje stycket  
 följer att om Finansinspektionen inte har lämnat besked inom tidsfristerna i andra stycket kan förvaltaren genom- föra ändringarna. 
 Om det är fråga om ändringar i fondbestämmelser för special- fonder ska Finansinspektionen lämna besked inom två månader. 
 573 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Det följer av 4 kap. 9 § första stycket LIF, som är tillämplig vid godkännande och ändring av fondbestämmelser för specialfonder, se hänvisningen i 12 kap. 5 §. 
 Paragrafen genomför artikel 5.2 och artikel 10. 
 4 kap. Svenska  
 AIF-förvaltares 
  marknadsföring i Sverige 
 Marknadsföring av  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  till professionella investerare i Sverige 
  
 1 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd enligt 3 kap. 1 § ska underrätta Finansinspektionen innan förvaltaren påbörjar marknadsföring till professionella investerare i Sverige av andelar eller aktier i en av för- valtaren förvaltad 
  
 1. 
  
 AIF-fond 
  
  som hör hemma i Sverige och inte är en special- fond, eller 
  
 2. 
  
 AIF-fond 
  
  som hör hemma i ett annat land inom EES. 
  
 AIF-förvaltaren 
  ska se till att andelar eller aktier i  
 AIF-fonden 
  inte marknadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige samt fastställa och vidta åtgärder som förhindrar sådan marknadsföring. 
 En svensk  
 AIF-förvaltare 
  som har getts tillstånd att förvalta en AIF- fond får också marknadsföra andelar eller aktier i den förvaltade fonden. Detta följer av 3 kap. 1 § andra stycket. 
 Enligt  
 första stycket  
 i förevarande paragraf måste dock förvaltaren underrätta Finansinspektionen om avsedd marknadsföring innan den påbörjas. Innehållet i en underrättelse framgår av 5 §. Mark- nadsföringen får efter fullföljt underrättelseförfarande enligt 6 § riktas till professionella investerare i Sverige. Särskilt tillstånd krävs om en  
 AIF-fond 
  ska marknadsföras till  
 icke-professionella 
  investe- rare, se 4 §. Är det fråga om en  
 matar-AIF-fond 
  ska, enligt 2 §, också  
 mottagar-AIF-fonden, 
  och dess förvaltare, vara  
 EES-baserad, 
  annars får marknadsföring ske bara efter tillstånd, se 3 §. 
 Kravet på en underrättelse gäller däremot inte för  
 AIF-förvaltare 
  som ska marknadsföra andelar i en specialfond. Tillstånd att förvalta en sådan fond förutsätter att dess fondbestämmelser godkänns och godkännandet innebär i sin tur att fonden får marknadsföras (se 12 kap. 5 § med hänvisning till 4 kap. 9 § LIF). Underrättelse om marknadsföring av en specialfond får anses inbegripen i tillstånds- 
 574 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 prövningen, och någon ytterligare underrättelse krävs därför inte. Även vid marknadsföring av andra  
 AIF-fonder 
  än specialfonder kan det dock antas att en  
 AIF-förvaltare 
  redan i samband med tillstånds- ansökan underrättar myndigheten om avsedd marknadsföring. 
 Som redovisas i avsnitt 6.2 innebär kravet på underrättelse inte att det görs någon ytterligare prövning av  
 AIF-förvaltaren 
  och dess verksamhet. Utgångspunkten enligt  
 AIFM-direktivet 
  är att en AIF- förvaltare med ett tillstånd som avses i direktivet har rätt att mark- nadsföra förvaltade  
 AIF-fonder. 
  Endast om förvaltaren eller fond- verksamheten inte uppfyller uppställda villkor, ska Finansinspek- tionen hindra marknadsföringen, se 6 § första stycket. 
 Den marknadsföring som avses i förevarande paragraf får alltså riktas enbart till professionella investerare och det ska vara fråga om en  
 AIF-fond 
  som den svenske  
 AIF-förvaltaren 
  förvaltar, oav- sett var någonstans inom EES som den hör hemma. Av  
 andra stycket  
 följer att förvaltare har en skyldighet att fastställa och vidta åtgärder för att förhindra att marknadsföring som sker med stöd av paragrafen inte riktas till  
 icke-professionella 
  investerare, se avsnitt 6.1. 
 Bestämmelser avseende svenska  
 AIF-förvaltares 
  marknadsföring av andelar eller aktier i egenförvaltade  
 AIF-fonder 
  till  
 icke-professio- 
  nella investerare finns i 4 §. I 3 § regleras marknadsföring, till professionella investerare i Sverige av  
 AIF-fonder 
  som hör hemma i ett land utanför EES (ett tredjeland) och vissa  
 matar-AIF-fonder. 
  Utländska  
 AIF-förvaltares 
  marknadsföring i Sverige finns i 5 kap. 
 Paragrafen genomför artikel 31.1 första stycket och 31.2 första stycket. 
  
 2 §  
 Om marknadsföringen enligt 1 § avser en  
 matar-AIF-fond 
  ska också  
 mottagar-AIF-fonden 
  höra hemma inom EES och förvaltas av en  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare. 
  
 Av paragrafen framgår att marknadsföring av andelar eller aktier i en  
 matar-AIF-fond 
  förutsätter att också  
 mottagar-AIF-fonden 
  ska ha sitt hemland inom EES samt förvaltas av en  
 EES-baserad 
  AIF- förvaltare. Om dessa villkor inte är uppfyllda, krävs tillstånd av Finansinspektionen innan marknadsföring av sådana fonder får på- börjas (se 3 §). 
 Paragrafen genomför artikel 31.1 andra stycket. 
 575 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Marknadsföring av icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  samt vissa matar-  
 AIF-fonder 
  till professionella investerare 
  
 3 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd enligt 3 kap. 1 § får, efter till- stånd av Finansinspektionen, till professionella investerare i Sverige marknadsföra andelar eller aktier i en av förvaltaren förvaltad 
  
 1. 
  
 icke  
  
 EES-baserad 
 AIF-fond, 
  eller 
  
 2. 
  
 matar-AIF-fond 
  
  vars  
 mottagar-AIF-fond, 
  eller dess förvaltare, inte är  
 EES-baserad. 
  
 Tillstånd ska ges om 
  
 1. 
  
 det finns skäl att anta att  
  
 AIF-förvaltaren 
  kommer att uppfylla samtliga krav enligt denna lag och andra författningar som reglerar verksamheten, 
  
 2. 
  
 det mellan Finansinspektionen och tillsynsmyndigheten i det land där  
  
 AIF-fonden 
  eller  
 mottagar-AIF-fonden 
  hör hemma finns lämpliga samarbetsarrangemang avseende övervakningen av system- risker, och 
  
 3. 
  
 det land, där  
  
 AIF-fonden 
  eller  
 mottagar-AIF-fonden 
  hör hemma, har vidtagit nödvändiga åtgärder för att motverka penningtvätt och finansiering av terrorism. 
 Tillstånd ska ges även om kraven i 9 kap. inte är uppfyllda, om förvaltaren har sett till att en eller flera enheter har utsetts för att utföra uppgifterna enligt 9 kap. 9, 10 och 12 §§. Förvaltaren ska in- formera Finansinspektionen om vem som ansvarar för dessa upp- gifter. 
 En svensk  
 AIF-förvaltare 
  får, med stöd av sitt tillstånd enligt 3 kap. 1 § och efter en underrättelse enligt 6 kap. 4 §, förvalta också en  
 AIF-fond 
  som hör hemma utanför EES (ett tredjeland). Fonden får, efter tillstånd av Finansinspektionen, marknadsföras i Sverige till professionella investerare. Detsamma gäller för  
 EES-baserade 
 matar-AIF-fonder 
  som inte uppfyller kravet i 2 §. 
 I  
 andra stycket  
 anges villkoren för tillstånd. Av  
 punkten 1  
 följer att verksamheten ska kunna antas vara förenlig med samtliga villkor som uppställs i denna lag och andra författningar som reglerar verk- samheten. Härifrån undantas dock bestämmelserna om förvarings- institut i 9 kap., se andra stycket. 
 Syftet med villkoret i  
 punkten 2  
 är att säkerställa ett effektivt informationsutbyte som gör det möjligt för Finansinspektionen att utföra sina uppgifter i enlighet med denna lag. Samarbetsarrange- 
 576 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 mangen ska därför vara i linje med internationella standarder, men bör inte användas som ett hinder mot marknadsföring av dessa fonder (se skäl 63 i  
 AIFM-direktivet.) 
  
 Kravet i  
 punkten 3  
 innebär i praktiken att  
 AIF-fondens 
  hemland inte får vara upptaget i förteckningen över icke samarbetsvilliga länder och territorier, vilken sammanställs av Financial Action Task Force (FATF). Detta framgår också direkt av artikel 36 i AIFM- direktivet. Reed bildades 1989 och är ett mellanstatligt organ som arbetar för att motverka penningtvätt och finansiering av terrorism. Förteckningen finns publicerad bl.a. på organisationens webbplats:  
 Smith. 
  
 Genom  
 tredje stycket  
 modifieras villkoret i punkten 1 på så sätt bestämmelserna om förvaringsinstitut enligt 9 kap. inte behöver efterlevas. Förvaltaren måste dock säkerställa att en eller flera en- heter utses för att utföra de uppgifter som ett förvaringsinstitut har, dvs. övervakning av penningflöden (9 §), förvaring av AIF- fondens tillgångar (10 §) och övriga uppgifter, såsom att se till att försäljning, emission, återköp och makulering av andelar eller aktier i fonden samt att beräkning av värdet av dessa sker på ett korrekt sätt (12 §).  
 AIF-förvaltaren 
  får alltså inte på egen hand utföra dessa uppgifter. 
 Motsvarande bestämmelse för utländska  
 EES-baserade 
 AIF-för- 
  valtare finns i 5 kap. 5 §. 
 Eftersom det är fråga om nationell lagstiftning, som inte har någon direkt motsvarighet i  
 AIFM-direktivet 
  regleras innehållet i en till- ståndsansökan enligt denna paragraf genom föreskrifter. Bemyn- digande om att meddela sådana föreskrifter finns i 16 kap. 
 Paragrafen genomför artikel 36.1. 
 Marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige 
  
 4 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd enligt 3 kap. 1 § får marknads- föra andelar i en av förvaltaren förvaltad specialfond till icke- professionella investerare i Sverige. 
 Efter tillstånd av Finansinspektionen får en förvaltare som avses i första stycket marknadsföra andelar eller aktier också i andra av förvaltaren förvaltade  
 AIF-fonder 
  till  
 icke-professionella 
  investerare här i landet. 
 577 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Tillstånd för marknadsföring ska ges om förvaltaren har vidtagit nödvändiga åtgärder för att här i landet kunna lösa in andelar eller aktier i fonden samt göra utbetalningar till investerarna, och 
  
 1. 
  
 i fråga om en  
  
 AIF-fond 
  som hör hemma i Sverige: om fonden är upptagen till handel på en reglerad marknad och det för fonden finns ett upprättat faktablad enligt 10 kap. 2 §, eller 
  
 2. 
  
 i fråga om en  
  
 AIF-fond 
  som hör hemma i ett annat land inom EES: om 
  
 a) 
  
 fonden i sitt hemland omfattas av en reglering som motsvarar vad som gäller för specialfonder eller, om sådan reglering saknas, fonden ändå motsvarar en specialfond, eller 
  
 b) 
  
 fondens andelar eller aktier är upptagna till handel på en reg- lerad marknad och det finns ett upprättat faktablad för fonden som motsvarar kraven i 10 kap. 2 §. 
  
 Om marknadsföringen avser andelar eller aktier i en  
 AIF-fond 
  som hör hemma i ett land utanför EES, eller i en  
 EES-baserad 
  AIF- fond vars  
 mottagar-AIF-fond, 
  eller dess förvaltare, inte är EES- baserade, ska dessutom 3 § andra och tredje styckena tillämpas. 
 Tillstånd för marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige får ges även om villkoren i  
 andra–fjärde 
  styckena inte är uppfyllda, om det är fråga om andelar eller aktier i en  
 AIF-fond 
  
 1. 
  
 som saknar rätt till inlösen under minst fem år från den första investeringen, och 
  
 2. 
  
 som enligt sin investeringsstrategi generellt inte investerar i finansiella instrument som kräver depåförvaring eller generellt inve- sterar i emittenter eller onoterade företag för att förvärva kontroll enligt 11 kap. 
  
 I paragrafen anges vad som gäller vid marknadsföring till  
 icke-pro- 
  fessionella investerare i Sverige av andelar eller aktier i  
 AIF-fonder. 
  I avsnitten  
 7.2–7.4 
  redogörs för förutsättningarna att uppställa särskilda villkor när det gäller marknadsföring till denna investerar- kategori (jfr artikel 43 i  
 AIFM-direktivet). 
  En grundförutsättning är att  
 AIF-förvaltaren 
  har tillstånd enligt denna lag. Som framgår av 2 kap. 1 § andra stycket gäller inte bestämmelserna avseende det förenklade registreringsförfarandet om fondverksamheten avser specialfonder eller vid marknadsföring av övriga  
 AIF-fonder 
  till  
 icke-professionella 
  investerare. Detta innebär alltså att en förvaltare med portföljer av  
 AIF-fonder 
  vars samlade tillgångar inte överstiger fastställda tröskelvärden måste låta sig omfattas av lagens bestäm- 
 578 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 melser i dess helhet för att få marknadsföra sina förvaltade fonder till  
 icke-professionella 
  investerare (opt in, se kommentaren till 2 kap. 1 § och avsnitten 4.4.1 och 4.4.2). Vid marknadsföring av vissa slutna  
 AIF-fonder 
  är dock detta krav undantaget, se nedan. 
 Av  
 första stycket  
 framgår att marknadsföring till  
 icke-professio- 
  nella investerare är tillåten avseende specialfonder som förvaltaren förvaltar. Sådan marknadsföring kräver inte någon underrättelse en- ligt 5 § utan kan påbörjas så snart förvaltaren har getts tillstånd att förvalta en specialfond, se kommentaren till 1 §. 
 I  
 andra stycket  
 uppställs ett tillståndskrav för marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige av andelar eller aktier i andra  
 AIF-fonder 
  än specialfonder. I  
 tredje stycket  
 anges de villkor som uppställs beroende på om fonden hör hemma i Sverige ( 
 punkten  
 1) eller i ett annat land inom EES ( 
 punkten  
 2). Villkoren för mark- nadsföring av icke  
 EES-baserade 
  och vissa  
 matar-AIF-fonder 
  följer av fjärde stycket. (Förutsättningarna för svenska  
 AIF-förvaltare 
  att förvalta  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  framgår av 6 kap.) 
 Förvaltaren ska alltså se till att utbetalningar till investerarna kan ske i Sverige och att aktier och andelar i fonden kan lösas in här i landet, se vidare kommentaren till 5 kap. 6 §; jfr 1 kap. 7 § LIF. Även om förvaltaren är etablerad här i landet finns det skäl att tydliggöra att det är en förutsättning att förvaltaren tillhandahåller viss finan- siell service vid marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare. 
 Genom uppställda villkor i tredje stycket blir förutsättningarna desamma oavsett var inom EES fonden har sitt hemland, se av- snitt 13.2.1. Av  
 fjärde stycket  
 och hänvisningen där följer att till- ståndskraven avseende marknadsföring av icke  
 EES-baserade 
  AIF- fonder och vissa  
 matar-AIF-fonder 
  är desamma som för EES- baserade  
 AIF-fonder. 
  Därutöver ska de villkor som anges i 3 § andra stycket vara uppfyllda, bl.a. att det finns lämpliga samarbets- arrangemang mellan Finansinspektionen och fondens tillsynsmyn- dighet. Genom att också bestämmelsen i 3 § tredje stycket ska tillämpas får tillstånd ges även om bestämmelserna om förvarings- institut i 9 kap. inte efterlevs av förvaltaren. Detta undantag gäller dock enbart för icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  eller  
 matar-AIF- 
  fonder som inte uppfyller villkoret i 2 §. 
 Av  
 femte stycket  
 framgår att marknadsföring av vissa slutna AIF- fonder, dvs. riskkapitalfonder, kan tillåtas i förhållande till investerare som inte är att anse som professionella investerare i  
 AIFM-direk- 
  tivets mening (se definition i 1 kap. 11 § 22), trots att villkoren i  
 andra–fjärde 
  styckena inte är uppfyllda. Förvaltaren behöver alltså, 
 579 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 i sådana fall, inte heller ha tillstånd som  
 AIF-förvaltare, 
  om förut- sättningar för registreringsförfarande enligt 2 kap. föreligger. Skälen till denna särskilda reglering redovisas i avsnitt 7.4.2. 
 Eftersom marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare ut- gör nationell lagstiftning, som inte har någon direkt motsvarighet i  
 AIFM-direktivet, 
  regleras innehållet i en tillståndsansökan enligt denna paragraf genom föreskrifter. Bemyndigande om att meddela sådana föreskrifter finns i 16 kap. 
 För utländska  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  finns motsvarande bestämmelse i 5 kap. 6 §. Bestämmelserna i förevarande paragraf saknar delvis motsvarighet i  
 AIFM-direktivet, 
  men är förenliga med artikel 43 och uppfyller kraven i artiklarna 31.1, 36.1 och 36.2. 
 Underrättelse om marknadsföring 
  
 5 §  
 En underrättelse om marknadsföring till professionella investerare av andelar eller aktier i en  
 AIF-fond 
  ska innehålla 
  
 1. 
  
 en verksamhetsplan med uppgifter om vilken fond som ska marknadsföras och var den är etablerad, 
  
 2. 
  
 fondens fondbestämmelser eller bolagsordning eller motsvar- ande handlingar, 
  
 3. 
  
 uppgift om vilket som är fondens förvaringsinstitut, 
  
 4. 
  
 uppgift om var  
  
 mottagar-AIF-fonden 
  hör hemma, om det är fråga om att marknadsföra en  
 matar-AIF-fond, 
  
 5. 
  
 informationsbroschyr enligt 10 kap. 1 §, och 
  
 6. 
  
 vilka åtgärder som har fastställts för att förhindra att marknads- föring sker till  
  
 icke-professionella 
  investerare. 
 I paragrafen anges innehållet i den underrättelse som en AIF- förvaltare enligt 1 § ska lämna till Finansinspektionen innan mark- nadsföring av förvaltade  
 AIF-fonder 
  till professionella investerare i Sverige får påbörjas. 
 I flertalet fall kan antas att förvaltaren redan i samband med an- sökan om tillstånd enligt 3 kap. 1 § också underrättar Finansinspek- tionen om avsikten att låta marknadsföra förvaltade  
 AIF-fonder. 
  Uppgifter och dokumentation får således avpassas utifrån vilken in- formation som en  
 AIF-förvaltare 
  redan har lämnat i anledning av gjord tillståndsansökan. Gemensamt för tillståndsansökan (se 3 kap. 5 §) och underrättelsen är att en verksamhetsplan och varje  
 AIF-fonds 
  
 580 
 SOU 2012:67 Författningskommentar 
 fondbestämmelser eller bolagsordning ska lämnas till Finans- inspektionen. Uppgifter och dokumentation som anges i  
 punkterna 3– 5  
 ska lämnas för varje  
 AIF-fond 
  som ska marknadsföras. Krav på information enligt  
 punkten 6  
 gäller när det är fråga om  
 AIF-fonder 
  som ska marknadsföras enbart till professionella investerare, och har sin grund i skyldigheten enligt 1 § andra stycket. Exempel på sådana åtgärder anges i avsnitt 6.1. Kravet i punkten 6 omfattar också de fall då förvaltaren använder sig av oberoende enheter för att tillhandahålla investeringstjänster avseende  
 AIF-fonden. 
  
 Med stöd av sitt tillstånd enligt 3 kap. 1 § får  
 AIF-förvaltaren 
  även förvalta  
 AIF-fonder 
  som hör hemma i andra länder än Sverige, se 6 kap. Om förvaltaren avser att marknadsföra andelar eller aktier i sådana fonder till professionella investerare i Sverige förutsätter också detta att en underrättelse först lämnas till Finansinspektionen. 
 Vid marknadsföring av specialfonder krävs inte någon under- rättelse eftersom andelar i sådana fonder får marknadsföras genom att dess fondbestämmelser godkänns vid tillståndsansökan, se kom- mentaren till 1 §. 
 Paragrafen genomför artikel 31.2 samt bilaga III till AIFM- direktivet. 
  
 6 §  
 Finansinspektionen ska senast 20 dagar efter mottagandet av en fullständig underrättelse enligt 5 § meddela  
 AIF-förvaltaren 
  om mark- nadsföringen får påbörjas eller inte. Marknadsföringen får hindras bara om förvaltaren eller dess förvaltning av  
 AIF-fonden 
  inte upp- fyller villkoren i denna lag eller andra författningar som reglerar verksamheten. 
 Marknadsföringen får påbörjas från och med dagen för Finans- inspektionens meddelande enligt första stycket att så får ske. 
 Om  
 AIF-fonden 
  har ett annat land inom EES än Sverige som hemland, ska Finansinspektionen lämna information till de behöriga myndigheterna i det landet om att marknadsföring av fondens an- delar eller aktier får påbörjas här i landet. 
 En underrättelse till Finansinspektionen om att  
 AIF-förvaltaren 
  avser att påbörja marknadsföring av förvaltade  
 AIF-fonder 
  innebär, som tidigare påpekats, inte någon tillståndsprövning. Marknads- föring av andelar eller aktier i en  
 AIF-fond 
  utgör, enligt 3 kap. 1 § andra stycket 3, en sådan verksamhet som kan sägas omfattas av  
 AIF-förvaltarens 
  tillstånd. 
 581 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Av  
 första stycket  
 i förevarande paragraf följer dock att Finans- inspektionen får hindra marknadsföringen om förvaltaren eller dess verksamhet bedöms strida mot bestämmelserna i denna lag eller annan författning som reglerar verksamheten. 
 Finansinspektionen ska inom 20 dagar från mottagen under- rättelse meddela  
 AIF-förvaltaren 
  huruvida marknadsföringen får påbörjas. Enligt  
 andra stycket  
 får den påbörjas från och med dagen för ett positivt besked. 
 Paragrafen genomför artikel 31.3. 
 Väsentliga ändringar 
  
 7 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som avser att göra väsentliga ändringar av något som har angetts i en underrättelse eller i en ansökan om tillstånd för marknadsföring efter det att verksamheten har inletts, ska skriftligen anmäla detta till Finansinspektionen senast en månad innan ändringen genomförs. Om det är fråga om en redan genom- förd, oplanerad ändring ska dock en anmälan göras omedelbart efter en sådan ändring. 
 Om en planerad ändring innebär att  
 AIF-förvaltaren 
  eller dess förvaltning av en  
 AIF-fond 
  inte längre uppfyller kraven enligt denna lag och andra författningar som reglerar verksamheten, ska Finans- inspektionen utan onödigt dröjsmål meddela förvaltaren om att ändringen inte får genomföras. 
 I 15 kap. finns bestämmelser om åtgärder som ska vidtas mot en  
 AIF-förvaltare 
  som genomfört väsentliga ändringar i strid mot denna bestämmelse. 
 Även i samband med marknadsföring föreligger en skyldighet för  
 AIF-förvaltaren 
  att anmäla väsentliga ändringar i förhållande till de uppgifter som har lämnats i en underrättelse om marknadsföring eller en tillståndsansökan enligt detta kapitel, jfr 3 kap. 10 § och kommentaren till den paragrafen. Detaljerade uppgifter om anmälans form kan förväntas när kommissionen antar tekniska standarder i enlighet med artikel 31.5 samt, såvitt avser innehåll, efter eventuella ytterligare föreskrifter meddelande med stöd av bemyndigande enligt 16 kap. 1 §. Som följer av  
 första stycket  
 gäller skyldigheten både vid planerade och oplanerade ändringar. Med en oplanerad ändring avses sådana ändringar som inte kunnat förutses. Av  
 andra  
 och  
 tredje 
  
 582 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 styckena  
 följer att lagstridiga ändringar ska bli föremål för ingripan- den av Finansinspektionen. 
 Paragrafen genomför artikel 31.4. 
 5 kap. Utländska  
 AIF-förvaltares 
  verksamhet i Sverige 
  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  
 Förvaltning av en  
 AIF-fond 
  som hör hemma i Sverige 
  
 1 §  
 En utländsk  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  får, utan tillstånd en- ligt denna lag, förvalta en  
 AIF-fond 
  som hör hemma i Sverige och inte är en specialfond, om förvaltaren i sitt hemland har tillstånd som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU av den 8 juni 2011 om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv 2003/41/EG och 2009/65/EG och förordningarna (EU) nr 1060/2009 och (EU) 1095/2010 
  
 8  
  
 och omfattar förvaltning av en  
 AIF-fond 
  av motsvarande slag som den som ska förvaltas här i landet. 
 Verksamheten får inledas den dag då den behöriga myndigheten i förvaltarens hemland har meddelat förvaltaren att en underrättelse om verksamheten och ett intyg om att förvaltaren har tillstånd som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU har lämnats till Finansinspektionen 
 Av  
 första stycket  
 följer att en utländsk  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  får, med stöd av sitt tillstånd i hemlandet, förvalta en  
 AIF-fond 
  som hör hemma i Sverige (se definition av en  
 AIF-fonds 
  hemland, 1 kap. 5 §). Om förvaltningen avser en specialfond tillämpas dock 2 §. 
 En ytterligare förutsättning är att förvaltarens verksamhetstill- stånd i hemlandet omfattar den kategori av  
 AIF-fond 
  som ska för- valtas här i landet. Det avgörande i detta avseende är vilken kapa- citet och vilka resurser som  
 AIF-förvaltaren 
  har snarare än vilka  
 AIF-fonder 
  som förvaltaren faktiskt förvaltar (se även kommen- taren till 6 kap. 2 §). Denna bedömning görs av  
 AIF-förvaltarens 
  hemlandsmyndighet i samband med det underrättelseförfarande som ska föregå den planerade verksamheten. Underrättelseförfar- 
  
 8  
 EUT L 174, 1.7.2011, s.1 (Celex 32011L0061). 
 583 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 andet innebär inte någon ny tillståndsprövning. Presumtionen är att verksamheten ska få inledas. Verksamheten får hindras bara om  
 AIF-förvaltarens 
  tillstånd i hemlandet inte omfattar den kategori av  
 AIF-fond 
  som ska förvaltas i Sverige eller om förvaltaren eller dess förvaltning inte kan antas uppfylla samtliga krav som uppställs i  
 AIFM-direktivet. 
  I sådana fall ska hemlandsmyndigheten inte över- lämna förvaltarens underrättelse till Finansinspektionen och verk- samheten här i landet får inte inledas. Det kan förutsättas att be- rörda myndigheter kommer att ha underhandskontakter vid under- rättelseförfarandet i tveksamma fall. Om det däremot inte före- ligger något hinder mot verksamheten ska hemlandsmyndigheten överlämna underrättelsen tillsammans med ett skriftligt intyg om att förvaltaren har ett tillstånd som avses i  
 AIFM-direktivet. 
  Under- rättelseförfarandet för den utländska  
 AIF-förvaltaren, 
  liksom den information och dokumentation som ska ingå i den överlämnade underrättelsen, regleras i lagstiftningen i förvaltarens hemland; den ska dock motsvara innehållet i bilaga IV till  
 AIFM-direktivet 
  (genomförd för svenska  
 AIF-förvaltares 
  verksamhet genom 6 kap. 2 §). 
 Av  
 andra stycket  
 framgår tidpunkten då verksamheten i Sverige får inledas. Enligt  
 AIFM-direktivet 
  är hemlandsmyndigheten skyldig att meddela förvaltaren om att en underrättelse har överlämnats till värdlandsmyndigheten (artikel 33.4 tredje stycket, genomförs för svenska  
 AIF-förvaltares 
  verksamhet genom 6 kap. 4 §). 
 Paragrafen genomför artikel 33.1 och artikel 33.4 andra och tredje styckena. 
 Särskilt om förvaltning av en specialfond 
  
 2 §  
 En utländsk  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare, 
  som i sitt hemland har tillstånd som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU, får förvalta en specialfond efter tillstånd av Finans- inspektionen. 
 Tillstånd ges i form av godkännande av fondens fondbestäm- melser. Tillstånd ska ges om 
 1. Finansinspektionen från den behöriga myndigheten i förval- tarens hemland har mottagit en underrättelse om den planerade verksamheten samt ett intyg om att förvaltaren har tillstånd som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU, och 
 584 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 2. förvaltarens verksamhetstillstånd omfattar förvaltning av en  
 AIF-fond 
  av motsvarande slag som den specialfond som ska för- valtas här i landet. 
 Vid prövningen enligt andra stycket ska 4 kap. 9 § lagen (2004:46) om investeringsfonder tillämpas. Det som där anges om fondbolag ska i stället avse  
 AIF-förvaltare. 
  Verksamheten får inledas när Finansinspektionen har meddelat beslut om tillstånd. 
 Specialfonder, som inte omfattas av  
 UCITS-direktivets 
  förvaltar- pass eftersom de inte uppfyller samtliga krav som uppställs i direk- tivet, har tidigare fått förvaltas bara av svenska fondbolag (samt värde- pappersbolag och svenska kreditinstitut, se dock avsnitt 5.1.3). Genom paragrafen får nu en utländsk  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare, 
  efter tillstånd av Finansinspektionen, förvalta en specialfond. Icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  har dock inte någon möjlighet att förvalta  
 AIF-fonder 
  hemmahörande i Sverige. Däremot kan en så- dan förvaltare ta emot uppdrag att förvalta en specialfond. 
 Specialfonder utgör ett sådant företag för kollektiva investe- ringar som omfattas av  
 AIFM-direktivet. 
  Det som skiljer dessa fonder från andra  
 AIF-fonder 
  är att specialfonderna omgärdas av en tämligen omfattande nationell reglering som tar sikte bl.a. på fondstrukturen men också på själva förvaltningen, såsom risksprid- ning, tillåtna tillgångar, inlösen och förvärv av andelar. Reglerna är motiverade av kundskyddsskäl och saknar motsvarighet i AIFM- direktivet, som i huvudsak reglerar  
 förvaltare  
 av  
 AIF-fonder 
  och inte  
 fonderna  
 som sådana.  
 AIFM-direktivet 
  tillåter dock att medlems- staterna inför eller behåller bestämmelser som rör fonder (se skäl 10 i  
 AIFM-direktivet). 
  Eftersom specialfonder marknadsförs, och föreslås få fortsätta att marknadsföras, till  
 icke-professionella 
  investerare talar kundskyddsskäl för att regleringen av dessa fonder behålls oförändrade(se avsnitt 7.3). Det är alltså fråga om en nationellt reglerad fond med vissa särskilda villkor avseende fonden som sådan och informationskrav motiverade av konsumentskydds- skäl. För att förvalta en specialfond krävs att de villkor som gäller för denna specifika fondverksamhet är uppfyllda. Detta innebär inte att det uppställs sådana ytterligare krav på en  
 AIF-förvaltare 
  som enligt artikel 33.5 i  
 AIFM-direktivet 
  är otillåtna. Oavsett om det är fråga om en förvaltare som är etablerad i Sverige eller i något annat land inom EES är villkoren för tillstånd att förvalta en special- fond desamma. 
 585 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 En förutsättning för att Finansinspektionen ska ge tillstånd för förvaltning av en specialfond är, som följer av  
 första  
 och  
 andra styckena,  
 att  
 AIF-förvaltaren 
  har ett tillstånd som avses i AIFM- direktivet och att detta tillstånd omfattar förvaltning av en AIF- fond av motsvarande slag som den fond som ska förvaltas här i landet (se kommentaren till 1 §). Bestämmelserna om registrerings- förfarande enligt 2 kap. är alltså inte tillämpliga vid förvaltning av specialfonder (2 kap. 1 § andra stycket). Därutöver ska förvaltning av en specialfond föregås av ett underrättelseförfarande som avses i  
 AIFM-direktivet. 
  
 Tillstånd för förvaltning av en specialfond ges genom att Finans- inspektionen godkänner fondbestämmelserna, dvs. på samma sätt som gäller för förvaltare etablerade här i landet. Denna prövning ska enligt hänvisningen i  
 tredje stycket  
 göras enligt 4 kap. 9 § LIF. Något ytterligare beslut om godkännande av  
 AIF-förvaltaren 
  be- höver därmed inte fattas enligt förevarande lag (jfr prop. 2010/11:135 s. 286). Ett tillstånd att förvalta specialfonder medför också en omedelbar rätt att marknadsföra andelar i fonden. Något särskilt underrättelseförfarande avseende marknadsföring krävs alltså inte (se kommentaren till 4 kap. 1 §). 
 Av tredje stycket framgår också att verksamheten får inledas först när Finansinspektionen har godkänt fondbestämmelserna för fonden och underrättat förvaltaren om sitt beslut. Av 4 kap. 9 § LIF följer att inspektionen ska meddela sitt beslut inom två månader efter att en ansökan om tillstånd har lämnats in. 
 Att Finansinspektionen ska godkänna fondbestämmelserna på- verkar, som nämnts, inte det föreskrivna underrättelseförfarandet. Finansinspektionens godkännande av fondbestämmelserna innebär att andelar i specialfonden därefter också får marknadsföras i Sverige utan ytterligare underrättelse, se kommentaren till 4 kap. 5 §. 
 Verksamhetstillståndet i hemlandet innebär att  
 AIF-förvaltaren 
  är skyldig att uppfylla samtliga skyldigheter som följer av AIFM- direktivet. Enligt 7 § andra stycket ska förvaltaren efterleva de i den paragrafen angivna bestämmelserna, bl.a. bestämmelserna i 12 kap. 
 Bestämmelser om tillståndsansökans form och innehåll bör reg- leras genom föreskrifter. Bemyndigande att meddela sådana före- skrifter finns i 16 kap. 1 §. 
 Paragrafen saknar motsvarighet i  
 AIFM-direktivet. 
  
 586 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Marknadsföring av  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  till professionella investerare i Sverige 
  
 3 §  
 En utländsk  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  som i sitt hemland har ett tillstånd som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU får, utan tillstånd enligt denna lag, till professionella investerare i Sverige marknadsföra andelar eller aktier i en av förval- taren förvaltad  
 EES-baserad 
 AIF-fond. 
  
 Marknadsföring av andelar eller aktier i andra  
 AIF-fonder 
  än specialfonder får inledas den dag då den behöriga myndigheten i förvaltarens hemland har meddelat förvaltaren att en underrättelse om verksamheten och ett intyg om att förvaltaren har ett tillstånd som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU har lämnats till Finansinspektionen. 
 Av paragrafen följer att en utländsk  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  får marknadsföra andelar eller aktier i  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  till professionella investerare i Sverige utan tillstånd enligt denna lag, förutsatt att förvaltaren i sitt hemland har tillstånd som avses i AIFM- direktivet. I 4 § uppställs dessutom ett särskilt krav såvitt avser vissa  
 matar-AIF-fonder. 
  
 Bestämmelsen gäller marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  som förval- taren förvaltar i Sverige enligt 1 § och i övriga  
 EES-länder. 
  För marknadsföring av icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  tillämpas i stället 5 § och såvitt avser specialfonder får marknadsföring av andelar i sådana fonder ske så snart Finansinspektionen har meddelat till- stånd, se kommentaren till 2 §. 
 Till skillnad från marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investe- rare (6 §) krävs alltså inte något tillstånd enligt denna lag beträff- ande marknadsföring av andra  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  än special- fonder till professionella investerare i Sverige. Marknadsföringen får enligt  
 andra stycket  
 inledas från den dag då förvaltarens hem- landsmyndighet har överlämnat en underrättelse om verksamheten till Finansinspektionen och meddelat förvaltaren om detta. 
 Paragrafen genomför artikel 32.1 första stycket och artikel 32.4 första stycket. 
  
 4 §  
 Om marknadsföringen enligt 3 § avser en  
 matar-AIF-fond 
  ska också  
 mottagar-AIF-fonden 
  höra hemma inom EES och förvaltas av en  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare. 
  
 587 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Av paragrafen framgår det särskilda villkor som uppställs vid marknadsföring av en  
 matar-AIF-fond. 
  Om villkoret inte är upp- fyllt får en sådan fond marknadsföras bara efter tillstånd enligt 5 §. 
 Marknadsföring av icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  och vissa matar-  
 AIF-fonder 
  till professionella investerare i Sverige 
  
 5 §  
 En utländsk  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  som i sitt hemland har tillstånd som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU får, efter tillstånd av Finansinspektionen, till profes- sionella investerare i Sverige marknadsföra andelar eller aktier i en av förvaltaren förvaltad 
  
 1. 
  
 icke  
  
 EES-baserad 
 AIF-fond, 
  eller 
  
 2. 
  
 matar-AIF-fond 
  
  vars  
 mottagar-AIF-fond, 
  eller dess förval- tare, inte är  
 EES-baserad. 
  
 Tillstånd ska ges om 
  
 1. 
  
 det finns skäl att anta att  
  
 AIF-förvaltaren 
  kommer att upp- fylla samtliga krav enligt denna lag och andra författningar som reg- lerar verksamheten, 
  
 2. 
  
 det mellan Finansinspektionen och tillsynsmyndigheten i det land där  
  
 AIF-fonden 
  eller  
 mottagar-AIF-fonden 
  hör hemma finns lämpliga samarbetsarrangemang avseende övervakningen av system- risker, och 
  
 3. 
  
 det land där  
  
 AIF-fonden 
  eller  
 mottagar-AIF-fonden 
  hör hemma, har vidtagit nödvändiga åtgärder för att motverka penningtvätt och finansiering av terrorism. 
 Tillstånd får ges även om kraven enligt bestämmelserna om för- varingsinstitut i 9 kap. inte är uppfyllda, om förvaltaren har sett till att en eller flera enheter har utsetts för att utföra uppgifterna enligt 9 kap. 9, 10 och 12 §§. Förvaltaren ska informera Finansinspek- tionen om vem som ansvarar för dessa uppgifter. 
 Verksamheten får inledas när Finansinspektionen har meddelat beslut om tillstånd. 
 Av  
 första stycket  
 framgår att det krävs tillstånd för att marknadsföra icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  eller  
 matar-AIF-fonder 
  vars mottagar-  
 AIF-fond 
  inte hör hemma i ett land inom EES. I  
 andra stycket  
 anges förutsättningarna för tillstånd.  
 Punkten 1  
 tillsammans med  
 tredje stycket  
 innebär att förvaltaren är skyldig att följa samtliga 
 588 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 krav som uppställs i  
 AIFM-direktivet 
  med undantag för artikel 21, dvs. reglerna om förvaringsinstitut (genomförda genom bestäm- melserna i 9 kap.). Av tredje stycket framgår dock att förvaltaren ska utse en eller flera enheter att utföra uppgifterna enligt 9 kap. 9, 10 och 12 §§. Motsvarande villkor gäller även svenska  
 AIF-för- 
  valtare, se 4 kap. 3 § och kommentaren till den bestämmelsen. 
 Vad som ska ingå i tillståndsansökan regleras genom föreskrifter. Bemyndigande att meddela sådana föreskrifter finns i 16 kap. 1 §. 
 I  
 fjärde stycket  
 anges tidpunkten för när verksamheten får inledas. Paragrafen genomför artikel 36.1. 
 Marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige 
  
 6 §  
 En utländsk  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare, 
  som i sitt hemland har tillstånd som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU, får marknadsföra andelar i en av förvaltaren förvaltad specialfond till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige. 
 Efter tillstånd av Finansinspektionen får förvaltaren marknads- föra andelar eller aktier också i andra av förvaltaren förvaltade AIF- fonder till  
 icke-professionella 
  investerare här i landet. Tillstånd ska ges om förvaltaren har vidtagit nödvändiga åtgärder för att här i landet kunna lösa in andelar eller aktier i fonden samt göra utbetalningar till investerarna och 
  
 1. 
  
 i fråga om en  
  
 AIF-fond 
  som hör hemma i Sverige: om fonden är upptagen till handel på en reglerad marknad och det för fonden finns ett upprättat faktablad enligt 10 kap. 2 §, eller 
  
 2. 
  
 i fråga om en  
  
 AIF-fond 
  som hör hemma i ett annat land inom EES: om 
 a) fonden i sitt hemland omfattas av en reglering som motsvarar vad som gäller för specialfonder eller, om sådan reglering saknas, fonden ändå motsvarar en specialfond, eller 
 b) fonden är upptagen till handel på en reglerad marknad och det för fonden finns ett upprättat faktablad som motsvarar kraven i 10 kap. 2 §. 
 För tillstånd för marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare här i landet av andelar eller aktier i en icke  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  eller en  
 matar-AIF-fond 
  vars  
 mottagar-AIF-fond, 
  eller dess förval- tare, inte är  
 EES-baserad 
  ska, utöver vad som anges i andra stycket, även villkoren i 4 § andra och tredje styckena vara uppfyllda. 
 589 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Tillstånd för marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige får ges även om villkoren i  
 första–tredje 
  styckena inte är uppfyllda, om det är fråga om andelar eller aktier i en  
 AIF-fond 
  
 1. 
  
 som saknar rätt till inlösen under minst fem år från den första investeringen, och 
  
 2. 
  
 som enligt sin investeringsstrategi generellt inte investerar i finansiella instrument som kräver depåförvaring eller generellt inve- sterar i emittenter eller onoterade företag för att förvärva kontroll enligt 11 kap. 
  
 Verksamheten får inledas när Finansinspektionen har meddelat beslut om tillstånd. 
 Som redogörs för i avsnitt 7.4 och avsnitt 13.2.1 är det av kon- sumentskyddsskäl motiverat att uppställa striktare krav vid mark- nadsföring som riktar sig till  
 icke-professionella 
  investerare. Sådan marknadsföring får i Sverige ske avseende andelar i specialfonder. För andra  
 AIF-fonder 
  än specialfonder är marknadsföringen tillåten bara efter tillstånd av Finansinspektionen. För  
 AIF-förvaltare 
  etable- rade i Sverige regleras detta i 4 kap. 4 § och genom villkoren i  
 första stycket  
 i förevarande paragraf gäller detsamma även för en utländsk  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare. 
  
 Ett tillstånd att förvalta en specialfond medför en skyldighet att bedriva verksamheten i enlighet med det svenska regelverket för denna fondkategori. Genom tillståndet, vilket ges genom att fond- bestämmelserna godkänns, kan förvaltaren genast inleda marknads- föringen och behöver således varken söka tillstånd eller lämna någon underrättelse om marknadsföringen (se även 4 kap. 1 § och kom- mentaren till den paragrafen). 
 För marknadsföring till icke professionella investerare i Sverige av andra  
 AIF-fonder 
  än specialfonder krävs däremot tillstånd av Finansinspektionen. En grundläggande förutsättning är att samtliga krav som ställs på en  
 AIF-förvaltare 
  enligt direktivet ska uppfyllas av förvaltaren. Det följer redan av första stycket genom att för- valtaren ska ha tillstånd som avses i  
 AIFM-direktivet. 
  I likhet med svenska  
 AIF-förvaltare 
  ska tillstånd inte ges om den utländske  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  enbart har låtit sig registreras i enlig- het med reglerna i artikel 3.2 i  
 AIFM-direktivet. 
  Från detta krav kan dock förvaltare av vissa slutna  
 AIF-fonder 
  undantas, se nedan. 
 I  
 andra stycket  
 anges övriga förutsättningar för tillstånd beroende på om fonden hör hemma i Sverige eller i ett annat  
 EES-land. 
  Som 
 590 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 följer av hänvisningen i  
 punkten 1  
 får marknadsföring av en AIF- fond som inte utgör en specialfond ske till  
 icke-professionella 
  investerare bara om dess aktier eller andelar är upptagna till handel på en reglerad marknad och det för fonden finns ett upprättat faktablad som motsvarar kraven i 10 kap. 2 §. Villkoren i  
 punkten 2  
 gäller för  
 AIF-fonder 
  som hör hemma i ett annat land inom EES än Sverige men gäller, genom hänvisningen i tredje stycket, även i fråga om marknadsföring av icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  och vissa  
 matar-AIF-fonder. 
  
 Det generella kravet på förvaltaren att tillhandahålla viss finan- siell service kan ställas lägre om det är fråga om andelar eller aktier i en  
 AIF-fond 
  som är upptagen till handel på en reglerad marknad, där den  
 icke-professionella 
  investeraren, t.ex. genom sin bank, på ett enkelt sätt kan lösa in aktierna eller andelarna och ta emot ut- betalningar. 
 Av  
 tredje stycket  
 följer genom hänvisningen till andra stycket att villkoren avseende  
 AIF-fonderna 
  som sådana är desamma oavsett var de hör hemma. För tillstånd till marknadsföring av icke EES- baserade  
 AIF-fonder 
  och vissa  
 matar-AIF-fonder 
  gäller dessutom kraven i 4 § andra och tredje styckena om bl.a. samarbetsarrange- mang mellan Finansinspektionen och fondens tillsynsmyndighet. Vid marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare av sådana fonder krävs därmed att förvaltaren uppfyller samtliga krav som uppställs i  
 AIFM-direktivet 
  utom såvitt avser vissa regler om för- varingsinstitut enligt vad som föreskrivs i 4 § tredje stycket. 
 Vid tillståndsprövningen ska Finansinspektionen göra en kvalitativ bedömning av förvaltaren och dess planerade verksamhet. Grund- tanken är att det ska ställas krav som är likvärdiga oberoende av var förvaltaren eller fonden hör hemma (se även 9 § tredje stycket). 
 Detaljerade bestämmelser om tillståndsansökans form och inne- håll i övrigt bör framgå av föreskrifter. Bemyndigande att meddela sådana föreskrifter finns i 16 kap. 1 §. 
 I  
 fjärde stycket  
 finns undantagsbestämmelsen som gäller för vissa slutna  
 AIF-fonder, 
  se 4 kap. 4 § och kommentaren till den bestäm- melsen. 
 Av  
 femte stycket  
 framgår tidpunkten för när verksamheten får in- ledas. 
 Paragrafen saknar motsvarighet i  
 AIFM-direktivet 
  men är för- enlig med artikel 43. 
 591 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 7 §  
 Verksamhet enligt  
 1–3, 
  5 och 6 §§ får drivas genom att AIF- förvaltaren inrättar en filial i Sverige eller erbjuder och utför tjänster i Sverige från sitt hemland. 
 För  
 AIF-förvaltarens 
  verksamhet i Sverige tillämpas 4 kap. 1 § andra stycket och, vid förvaltning av en specialfond, 12 kap. I fråga om verksamhet som bedrivs genom filial här i landet ska även 8 kap. 1,  
 20–22 
  och 24 §§ tillämpas. För förvaringsinstitut till AIF- fonder som förvaltas enligt denna paragraf tillämpas 9 kap. 
 Av paragrafen framgår att utländska  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  får driva verksamhet i Sverige, inbegripet förvaltning av  
 AIF-fonder 
  som har sitt hemland här i landet och marknadsföring av förvaltade  
 AIF-fonder, 
  genom att inrätta en filial i Sverige eller genom att erbjuda och utföra sina tjänster från sitt hemland. Direktivet får tolkas så att det tar fasta på fortlöpande, egentlig verksamhet i respektive värdland; enstaka eller tillfälliga engagemang i Sverige av en utländsk  
 AIF-förvaltare 
  ska inte självklart anses innebära att verksamheten bedrivs i Sverige, jfr prop. 1994/95:50 s. 105 och prop. 1992/93:89 s. 116. 
 Förutsättningarna för verksamheten i Sverige framgår av de an- givna paragraferna, och i dessa anges också när verksamheten får inledas. Motsvarande bestämmelser för svenska  
 AIF-förvaltare 
  som avser att driva verksamhet utomlands finns i 6 kap.  
 1–3 
  §§. 
 I  
 andra stycket  
 anges de bestämmelser i denna lag som ska tillämpas på verksamhet som  
 AIF-förvaltaren 
  bedriver i Sverige. För det första är en  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd att förvalta en specialfond skyldig att följa bestämmelserna i 12 kap., oavsett om förvaltningen utförs från en filial här i landet eller om det är fråga om gräns- överskridande verksamhet. För marknadsföring till professionella investerare med stöd av marknadsföringspass (3 §) är bestämmelsen i 4 kap. 1 § andra stycket tillämplig, och vid filialverksamhet (både förvaltning och marknadsföring) i Sverige ska därutöver bestäm- melserna som genomför artiklarna 12 och 14 i  
 AIFM-direktivet 
  (dvs. 8 kap. 1,  
 20–22 
  och 24 §§ i denna lag) efterlevas. I dessa avseenden står förvaltaren alltså under Finansinspektionens tillsyn, se avsnitt 14.1. Vidare framgår att bestämmelser i 9 kap. ska tillämpas för de förvaringsinstitut som har utsetts för  
 AIF-fonder 
  som för- valtas enligt 1 och 2 §§. 
 Paragrafen, som är förenlig med artikel 45, genomför artikel 33.1. 
 592 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Väsentliga ändringar 
  
 8 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som avser att göra en väsentlig ändring av något som har angetts i en ansökan om tillstånd efter det att verk- samheten har inletts, ska skriftligen anmäla detta till Finansinspek- tionen senast en månad innan ändringen genomförs. Om det är fråga om en redan genomförd, oplanerad ändring ska dock en anmälan göras omedelbart efter en sådan ändring. 
 Om Finansinspektionen finner att en ändring är godtagbar ska inspektionen utan dröjsmål informera de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  värdland om ändringen. 
 Om en planerad ändring innebär att  
 AIF-förvaltaren 
  eller dess förvaltning av en  
 AIF-fond 
  inte längre uppfyller kraven enligt denna lag och andra författningar som reglerar verksamheten, ska Finans- inspektionen utan onödigt dröjsmål meddela förvaltaren att änd- ringen inte får genomföras. 
 I 15 kap. finns bestämmelser om åtgärder som ska vidtas mot en  
 AIF-förvaltare 
  som genomfört väsentliga ändringar i strid mot denna bestämmelse. 
 Av  
 första stycket  
 följer att det föreligger en skyldighet för förval- taren att till Finansinspektionen anmäla både planerade och oplane- rade väsentliga ändringar av sådant som har angetts i en tillstånds- ansökan enligt detta kapitel. 
 Finansinspektionen ska enligt  
 andra stycket  
 informera  
 AIF-fondens 
  hemlandsmyndighet om godtagbara ändringar. Detta gäller bara om det för tillstånd har uppställts som villkor att underrättelseförfar- andet ska vara fullföljt. När det gäller tidpunkten för att lämna så- dan information skiljer sig ordalydelsen åt i artikel 32.7 fjärde stycket och artikel 33.6 fjärde stycket. Beträffande marknadsföring (artikel 32) ska värdlandsmyndigheten informeras  
 utan dröjsmål,  
 medan vid förvaltning (artikel 33) informationen ska lämnas  
 utan onödigt dröjsmål 
 . Det torde inte finnas sakliga skäl för att göra någon sådan åtskillnad och besked om överlämnande ska därför, i båda fallen, lämnas av Finansinspektionen utan dröjsmål. Av  
 tredje  
 och  
 fjärde styckena  
 följer att lagstridiga ändringar ska bli föremål för ingripanden av Finansinspektionen. Denna anmälningsplikt påver- kar inte förvaltarens skyldighet att anmäla ändrade förhållanden till sin hemlandsmyndighet i enlighet med lagstiftningen där. 
 593 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bestämmelser om anmälan av väsentliga ändringar finns även i 3 kap. 10 §, 4 kap. 7 §, och 6 kap. 5 §, se även kommentarer till dessa paragrafer. 
 Paragrafen, som saknar motsvarighet i  
 AIFM-direktivet, 
  har sin förebild i artikel 31.4. 
 Icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  
 Marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  i Sverige 
  
 9 §  
 En icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  får, efter tillstånd av Finans- inspektionen, marknadsföra andelar eller aktier i en av förvaltaren förvaltad  
 AIF-fond 
  till professionella investerare i Sverige. Tillstånd ska ges om 
  
 1. 
  
 det finns skäl att anta att den planerade verksamheten kommer att drivas på ett sätt som är förenligt med 10 kap. 1 och  
  
 4–10 
  §§, 14 kap. 2, 3, 5 och 6 §§ samt 11 kap., 
  
 2. 
  
 det finns lämpliga samarbetsarrangemang avseende övervak- ningen av systemrisker mellan å ena sidan Finansinspektionen och, 
  
 å 
  
 andra sidan, tillsynsmyndigheten för den icke  
  
 EES-baserade 
  AIF- förvaltaren, den behöriga myndigheten för en  
 EES-baserad 
  AIF- fond eller tillsynsmyndigheten för en icke  
 EES-baserad 
 AIF-fond, 
  och 
  
 3. 
  
 det land där den icke  
  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  eller den icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonden 
  hör hemma har vidtagit nödvändiga åtgärder för att motverka penningtvätt och finansiering av terrorism. 
 Marknadsföring av andelar eller aktier i en  
 AIF-fond 
  får, efter tillstånd av Finansinspektionen, riktas även till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige. För tillstånd krävs, utöver vad som anges i första stycket 2 och 3, att 
  
 1. 
  
 det finns skäl att anta att  
  
 AIF-förvaltaren 
  kommer att uppfylla samtliga krav enligt denna lag och andra författningar som reglerar verksamheten, 
  
 2. 
  
 förvaltaren i sitt hemland driver motsvarande verksamhet och står under betryggande tillsyn, 
  
 3. 
  
 förvaltaren vidtar nödvändiga åtgärder för att här i landet kunna lösa in aktier eller andelar i fonden och göra utbetalningar till inve- sterarna, och 
  
 4. 
  
 AIF-fonden 
  
 594 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 a) 
  
 omfattas av en reglering i sitt hemland som motsvarar vad som gäller för specialfonder eller, om sådan reglering saknas, fonden ändå motsvarar en specialfond, eller 
  
 b) 
  
 är upptagen till handel på en reglerad marknad och det finns ett upprättat faktablad för fonden som motsvarar kraven i 10 kap. 2 §. 
  
 Avser marknadsföringen andelar eller aktier i en icke  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  får tillstånd enligt andra stycket ges även om kraven enligt bestämmelserna om förvaringsinstitut i 9 kap. inte är upp- fyllda, om förvaltaren har sett till att en eller flera enheter har ut- setts för att utföra uppgifterna enligt 9 kap. 9, 10 och 12 §§. För- valtaren ska informera Finansinspektionen om vem som ansvarar för dessa uppgifter. 
 Tillstånd enligt andra stycket får ges utan att villkoren i  
 1–4 
  är uppfyllda om det är fråga om marknadsföring av andelar eller aktier 
 i en  
 AIF-fond 
  som avses i 6 § fjärde stycket. 
 Verksamheten i Sverige får drivas genom att förvaltaren inrättar en filial i Sverige eller erbjuder och utför tjänster i Sverige från sitt hemland. Verksamheten får inledas när Finansinspektionen har med- delat beslut om tillstånd. 
 Vid en planerad eller en redan genomförd, oplanerad väsentlig ändring av något som har angetts i en ansökan om tillstånd ska 8 § tillämpas. 
 Av  
 första stycket  
 framgår att en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  får ges tillstånd att till professionella investerare i Sverige marknads- föra förvaltade  
 AIF-fonder. 
  Det kan vara fråga om  
 AIF-fonder 
  hemmahörande såväl inom som utanför EES. Till skillnad från EES- baserade  
 AIF-förvaltare 
  kan en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  inte ges tillstånd att förvalta  
 AIF-fonder 
  som hör hemma i Sverige. Denna begränsning gäller även för investeringsfonder enligt LIF.  
 AIFM-direktivet 
  hindrar dock inte att medlemsstaterna tillåter icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  att förvalta  
 AIF-fonder 
  som hör hemma på deras eget territorium (se artikel 2.1.b). Det kan därför finnas andra länder inom EES, i vilka icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  får förvalta  
 AIF-fonder, 
  vilka alltså får marknadsföras även i Sverige, om förutsättningarna för tillstånd i förevarande paragraf är uppfyllda. 
 Av första stycket framgår också förutsättningarna för tillstånd.  
 Punkten 1  
 motsvarar delvis den nuvarande bestämmelsen i 1 kap. 9 § 4 LIF. Enligt artikel 42 i  
 AIFM-direktivet 
  ska åtminstone infor- mationskraven som uppställs i artiklarna  
 22–24 
  och, i tillämpliga 
 595 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 fall, artiklarna  
 26–30, 
  uppfyllas av den icke  
 EES-baserade 
  AIF- förvaltaren. En sådan förvaltare ska därmed, för varje  
 AIF-fond 
  som marknadsförs, lämna information om verksamheten till investerare och Finansinspektionen, motsvarande vad som gäller enligt be- stämmelserna i 10 kap. 1,  
 4–10 
  §§ samt 14 kap. 2, 3, 5 och 6 §§ (genom vilka artiklarna  
 22–24 
  genomförs). Om marknadsföringen avser vissa  
 AIF-fonder 
  som förvärvar kontroll över onoterade före- tag och emittenter eller vars syfte är att förvärva sådan kontroll, ska förvaltaren, på ett sätt som är förenligt med bestämmelserna i 11 kap. , informera om förvärv och överlåtelser över vissa tröskelvärden samt, under en viss tidsperiod, avstå från vissa åtgärder som innebär att företaget töms på tillgångar (artiklarna  
 26–30). 
 Punkterna 2  
 och  
 3  
 överensstämmer med kraven i 5 § andra stycket 2 och 3 samt 4 kap. 3 § andra stycket 2 och 3 (se kommentaren till dessa bestämmel- ser). Om en behörig myndighet för en  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  inte medverkar i föreskrivna samarbetsarrangemang får Finansinspek- tionen hänskjuta ärendet till Esma, se 14 kap. 14 §. 
 I  
  
 andra–fjärde 
  
  styckena  
 anges förutsättningarna för tillstånd för marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare. Villkoren överens- stämmer med vad som tidigare gällt enligt 1 kap. 9 § LIF och med vad som enligt förevarande lag gäller för utländska  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  och svenska  
 AIF-förvaltare 
  enligt 6 § och 4 kap. 4 §, se avsnitt 13.3.3. 
 I likhet med utländska  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  får en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  driva verksamheten direkt från sitt hem- land eller genom en filial här i landet. Detta framgår av  
 femte stycket  
 som också innehåller uppgift om när verksamheten får inledas. 
 Genom hänvisningen i  
 sjätte stycket  
 ska bestämmelsen om väsent- liga ändringar i 8 § tillämpas för icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare. 
  
 Paragrafen genomför artikel 42.1 första stycket och saknar i övrigt motsvarighet i  
 AIFM-direktivet 
  men är i dessa delar förenlig med artikel 43. 
 596 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 6 kap. Svenska  
 AIF-förvaltares 
  verksamhet utomlands 
 Förvaltning av en  
 AIF-fond 
  i ett land inom EES 
  
 1 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd enligt 3 kap. 1 §, som avser att förvalta en  
 AIF-fond 
  som hör hemma i ett annat land inom EES, ska underrätta Finansinspektionen innan sådan verksamhet inleds första gången. 
 Om förvaltaren ska erbjuda och utföra sina tjänster från Sverige (gränsöverskridande verksamhet), ska underrättelsen innehålla en verksamhetsplan med uppgifter om vilka tjänster som avses och i vilket land eller vilka länder de ska tillhandahållas. 
 Om förvaltaren ska erbjuda och utföra sina tjänster genom en filial i värdlandet (filialverksamhet) ska underrättelsen, utöver vad som anges i andra stycket, innehålla uppgifter om filialens organisa- tion, adress och ansvariga ledning. 
 Av verksamhetsplanen ska, utöver vad som anges i andra stycket, framgå vilka fonder som förvaltaren avser att förvalta och på vilken adress i fondens hemland handlingar kan erhållas. 
 Genom  
 första stycket  
 klargörs att svenska  
 AIF-förvaltare 
  som, med stöd av sitt tillstånd enligt 3 kap. 1 §, för första gången avser att förvalta en  
 AIF-fond 
  som hör hemma i andra länder inom EES ska underrätta Finansinspektionen innan verksamheten inleds. I arti- kel 33.2 i  
 AIFM-direktivet 
  anges att en sådan underrättelse ska göras första gången förvaltaren avser att förvalta en  
 AIF-fond 
  utomlands. Om förvaltaren därefter avser att förvalta ytterligare  
 AIF-fonder 
  utomlands får detta krav tolkas på så sätt att förval- taren ska anmäla sina planer till Finansinspektionen i form av en anmälan om väsentlig ändring enligt 5 §. Övriga villkor som gäller vid verksamhet som bedrivs med stöd av förvaltnings- och mark- nadsföringspassen framgår av 3 §. 
 Av  
 andra och tredje styckena  
 framgår att verksamheten kan be- drivas genom att förvaltaren erbjuder och utför sina tjänster från Sverige eller genom en filial i värdlandet (se definition i 1 kap. 7 §). I dessa stycken, liksom i  
 fjärde stycket,  
 anges innehållet i förvaltarens underrättelse till Finansinspektionen. Uppgifter och information som ska bifogas underrättelsen styrs av om förvaltaren inrättar en filial eller bedriver verksamheten direkt från Sverige, men gäller generellt oavsett vilka tjänster som ska tillhandahållas. 
 597 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Med förvaltning avses sådan verksamhet som förvaltaren är pri- märt ansvarig för och inte sådan som utförs på uppdrag av annan förvaltare. Att det är fråga om  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  följer av att förvaltningspasset enbart omfattar  
 EES-baserade 
 AIF-fonder. 
  Detaljerade regler om underrättelsens form och innehåll kan för- väntas när kommissionen antar tekniska standarder i enlighet med artikel 33.7 och 33.8. Därutöver finns bemyndigande att meddela föreskrifter i 16 kap. 1 §. 
 Paragrafen genomför artikel  
 33.1–33.3. 
  
 Marknadsföring av en  
 AIF-fond 
  i ett annat land inom EES 
  
 2 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd enligt 3 kap. 1 §, som avser att marknadsföra andelar eller aktier i en  
 AIF-fond 
  i ett annat land inom EES, ska underrätta Finansinspektionen innan verksamheten in- leds. 
 En underrättelse om marknadsföring av förvaltade  
 AIF-fonder 
  ska innehålla 
  
 1. 
  
 en verksamhetsplan med uppgifter om vilka  
  
 AIF-fonder 
  som ska marknadsföras, var de hör hemma och i vilka länder marknads- föringen ska ske, 
  
 2. 
  
 AIF-fondernas 
  
  fondbestämmelser, bolagsordning eller motsva- rande handlingar, 
  
 3. 
  
 uppgift om varje  
  
 AIF-fonds 
  förvaringsinstitut, 
  
 4. 
  
 uppgift om var  
  
 mottagar-AIF-fonden 
  hör hemma, om den marknadsförda fonden är en  
 matar-AIF-fond, 
  
 5. 
  
 en informationsbroschyr enligt 10 kap. 1 §, och 
  
 6. 
  
 information om de arrangemang som har fastställts för mark- nadsföringen och, i tillämpliga fall, vilka åtgärder som har fastställts för att förhindra att andelar eller aktier i en  
  
 AIF-fond 
  marknads- förs till icke professionella investerare. 
 Om verksamheten ska bedrivas genom en filial i värdlandet ska underrättelsen också innehålla de uppgifter som anges i 1 § tredje stycket. 
 Av första och andra styckena framgår att också marknadsföring av en  
 AIF-fond 
  över gränserna ska föregås av en underrättelse till Finansinspektionen samt vilka uppgifter och vilken dokumentation som i sådant fall ska lämnas till inspektionen. Övriga villkor som 
 598 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 gäller vid verksamhet som bedrivs med stöd av förvaltnings- och marknadsföringspassen framgår av 3 §. 
 I likhet med förvaltning som sker med stöd av 1 § avser mark- nadsföring enligt förevarande paragraf bara  
 EES-baserade 
  AIF- fonder som ska riktas enbart till professionella investerare. AIFM- direktivet hindrar dock inte att ett land inom EES tillåter mark- nadsföring av även icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  och att den får riktas även till  
 icke-professionella 
  investerare på sitt eget territorium (artikel 43). Det är alltså den nationella lagstiftningen i värdlandet som avgör till vilken kundkrets som marknadsföringen får riktas samt om också förvaltade, icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  får mark- nadsföras där. Av underrättelsen till Finansinspektionen ska kund- kretsen för den avsedda marknadsföringen framgå, se  
 punkten 6 
 . De  
 AIF-fonder 
  som  
 AIF-förvaltaren 
  förvaltar, och vars andelar eller aktier ska marknadsföras i andra länder inom EES, kan alltså ha sitt hemland i Sverige, i det land där marknadsföringen är planerad eller i något annat land inom EES. Uppgifterna som ska lämnas mot- svarar i huvudsak vad som gäller för svenska  
 AIF-förvaltares 
  mark- nadsföring i Sverige, se 4 kap. 5 § och kommentaren till den para- grafen beträffande vissa av uppgiftskravens innebörd. 
 Om verksamheten ska bedrivas genom en filial i värdlandet ska, enligt  
 tredje stycket,  
 även uppgifter om filialen som framgår av 1 § tredje stycket lämnas. 
 Paragrafen genomför artikel 32.1 första stycket, artikel 32.2 samt bilaga IV till  
 AIFM-direktivet. 
  
 Särskilda villkor vid verksamhet över gränserna 
  
 3 §  
 Vid förvaltning av en  
 AIF-fond 
  som har sitt hemland i ett annat land inom EES än Sverige krävs att  
 AIF-förvaltaren 
  enligt sitt till- stånd enligt 3 kap. 1 § har rätt att förvalta  
 AIF-fonder 
  av motsva- rande slag som dem som ska förvaltas i värdlandet. 
 Vid marknadsföring av en av förvaltaren förvaltad  
 EES-baserad 
 matar-AIF-fond 
  krävs att  
 mottagar-AIF-fonden, 
  och dess förvaltare, är  
 EES-baserade. 
  
 599 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 I  
 första stycket  
 anges en av grundförutsättningarna för förvaltning av  
 AIF-fonder 
  med stöd av förvaltningspasset, nämligen att AIF- förvaltarens verksamhetstillstånd ska omfatta den kategori av fond som förvaltaren avser att förvalta i värdlandet. 
 Av  
 andra stycket  
 framgår det särskilda villkor som gäller för mark- nadsföring med stöd av marknadsföringspasset avseende andelar eller aktier i en  
 matar-AIF-fond, 
  nämligen att också  
 mottagar-AIF- 
  fonden ska höra hemma i ett land inom EES och förvaltas av en  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare. 
  
 Paragrafen genomför artikel 32.1 andra stycket och artikel 33.1. 
  
 4 §  
 Om Finansinspektionen bedömer att det inte finns skäl att ifrågasätta att  
 AIF-förvaltaren 
  och dess verksamhet kommer att upp- fylla villkoren enligt denna lag eller andra författningar som reglerar verksamheten, ska inspektionen lämna över underrättelsen med till- hörande handlingar till behörig myndighet i  
 AIF-förvaltarens 
  värd- land 
  
 1. 
  
 inom en månad från mottagandet av en underrättelse om gräns- överskridande verksamhet enligt 1 § andra stycket, 
  
 2. 
  
 inom två månader från mottagandet av en underrättelse om filial- verksamhet enligt 1 § tredje stycket, eller 
  
 3. 
  
 inom 20 arbetsdagar från mottagandet av en underrättelse en- ligt 2 § andra stycket. 
  
 Finansinspektionen ska tillsammans med underrättelsen och till- hörande handlingar även lämna över ett skriftligt intyg om att AIF- förvaltaren har tillstånd att driva sådan verksamhet som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU. I intyget ska omfattningen av förvaltarens tillstånd framgå med uppgift om det finns några begränsningar av vilka investeringsstrategier som får an- vändas. 
 Finansinspektionen ska utan dröjsmål underrätta  
 AIF-förvaltaren 
  när inspektionen lämnar över underrättelsen. Förvaltaren får inleda verksamheten från dagen för inspektionens underrättelse. 
 Om den  
 AIF-fond 
  som ska marknadsföras hör hemma i ett annat land inom EES än Sverige eller  
 AIF-förvaltarens 
  värdland, ska Finans- inspektionen även underrätta de behöriga myndigheterna i fondens hemland om den avsedda marknadsföringen. 
 Om Finansinspektionen finner att det inte finns förutsättningar för att lämna över underrättelsen och tillhörande handlingar, ska inspektionen meddela beslut om det 
 600 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 1. 
  
 inom två månader från mottagandet av en underrättelse som avses i första stycket 1, eller 
  
 2. 
  
 inom en månad från mottagandet av en underrättelse som av- ses i första stycket 2 och 3. 
  
 I  
 första stycket  
 regleras Finansinspektionens handläggning av ett ärende med anledning av en underrättelse från en svensk AIF- förvaltare om att inleda verksamhet i ett annat land inom EES. Tids- fristen är beroende av vilken verksamhet som ska bedrivas. Mot- svarande regler om ett underrättelseförfarande gäller även för svenska fondbolag som avser att bedriva verksamhet genom filial i andra länder inom EES, se 2 kap. 13 och 15 a §§ LIF. 
 Av  
 andra stycket  
 framgår att Finansinspektionen ska utfärda ett intyg som ska överlämnas till den behöriga myndigheten i det land i vilket filialen ska inrättas eller, om det är fråga om gränsöver- skridande verksamhet,  
 AIF-fondens 
  hemland. Detta land utgör där- med  
 AIF-förvaltarens 
  värdland (se definitionen i 1 kap. 7 §). Lydel- sen avseende intygets innehåll är inte helt överensstämmande i artikel 32.3 andra stycket och artikel 33.4 andra stycket. Närmare uppgifter om hur intyget ska utformas kan dock förväntas när kom- missionen antar tekniska standarder i enlighet med artikel 32.8. 
 Av  
 tredje stycket  
 följer att Finansinspektionen ska meddela AIF- förvaltaren om att underrättelsen med tillhörande handlingar har överlämnats till värdlandets behöriga myndighet. Också i detta av- seende skiljer sig ordalydelsen åt i artikel 32.4 första stycket och artikel 33.4 första stycket. Beträffande marknadsföring ska besked om att underrättelsen har överlämnats till värdlandsmyndigheten ges till förvaltaren  
 utan dröjsmål,  
 medan vid förvaltning samma be- sked ska lämnas till förvaltaren  
 omedelbart 
 . Det förefaller inte finnas sakliga skäl för att göra någon sådan åtskillnad och besked om överlämnande ska därför, i båda fallen, lämnas av Finansinspektionen utan dröjsmål. Av artiklarna 32.4 och 33.5 i  
 AIFM-direktivet 
  följer att  
 AIF-förvaltaren 
  får inleda verksamheten i värdlandet från och med den dagen som hemlandsmyndigheten har meddelat att under- rättelsen med tillhörande handlingar har överlämnats till de behöriga myndigheterna i värdlandet. 
 Om verksamheten avser marknadsföring av en  
 AIF-fond 
  vars hemland är ett annat än Sverige eller förvaltarens värdland, ska Finans- inspektionen, enligt  
 fjärde stycket,  
 även underrätta den behöriga myndigheten i fondens hemland (se definitioner i 1 kap.  
 5–7 
  §§). 
 601 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bestämmelserna i  
 femte stycket  
 saknar motsvarighet i AIFM- direktivet, men bedöms motiverade och har utformats med 2 kap. 13 § fjärde stycket LIF som förebild. 
 Paragrafen genomför artiklarna 32.3, 32.4 och 33.4. 
 Väsentliga ändringar 
  
 5 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som avser att göra en väsentlig ändring av något som har angetts i en underrättelse enligt 1 eller 2 § efter det att verksamheten har inletts, ska skriftligen anmäla detta till Finans- inspektionen senast en månad innan ändringen genomförs. Om det är fråga om en redan genomförd, oplanerad ändring ska dock en anmälan göras omedelbart efter sådan ändring. 
 Om Finansinspektionen finner att en ändring är godtagbar ska inspektionen utan dröjsmål informera de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  värdmedlemsstat om ändringen. 
 Om Finansinspektionen finner att ändringen inte får göras, ska Finansinspektionen utan dröjsmål underrätta förvaltaren om detta. 
 I 15 kap. finns bestämmelser om åtgärder som ska vidtas mot en  
 AIF-förvaltare 
  som genomfört väsentliga ändringar i strid mot denna bestämmelse. 
 Av paragrafen framgår att en  
 AIF-förvaltare 
  är skyldig att göra en skriftlig anmälan till Finansinspektionen av varje väsentlig ändring av något som angetts i en underrättelse om verksamhet som förval- taren ska bedriva utomlands. Anmälningsplikten gäller dels plane- rade ändringar, dels genomförda ändringar som inte har kunnat förutses (oplanerade ändringar) 
 Som framgår av  
 första stycket  
 är skyldigheten begränsad till att avse ändringar av något förhållande eller någon omständighet som har angetts i en underrättelse (eller tillståndsansökan enligt detta kapitel) rörande avsedd verksamhet utomlands. I artikel 32.7 och artikel 33.6 skiljer sig ordalydelsen åt. Beträffande förvaltning (arti- kel 33) anges att varje  
 ändring  
 ska anmälas, medan vid marknads- föring (artikel 32) varje  
 väsentlig ändring  
 ska anmälas. Anmälnings- plikten är kopplad till de uppgifter som har angetts i en underrättelse om verksamhet som ska bedrivas med stöd av förvaltnings- eller markandsföringspassen. Kraven på vad som ska ingå i sådana under- rättelser skiljer sig åt genom att det krävs mer detaljerade uppgifter 
 602 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 såvitt avser marknadsföring (jfr 1 och 2 §§), där alla uppgifter inte kan sägas ha samma betydelse och tyngd. Av denna anledning torde det finnas skäl att göra viss åtskillnad beroende på vilken verk- samhet som bedrivs. I lagtexten anges dock att ändringarna ska vara väsentliga för att tydliggöra att det inte är fråga om att anmäla ändringar av mindre betydelse. Det bör dock framhållas att anmäl- ningskravet vid förvaltning ställs högre än vid marknadsföring. 
 Finansinspektionen ska enligt  
 andra stycket  
 informera AIF- fondens hemlandsmyndighet om godtagbara ändringar. När det gäller tidpunkten för att lämna sådan information skiljer sig ordalydelsen åt i artikel 32.7 fjärde stycket och artikel 33.6 fjärde stycket. Beträf- fande marknadsföring (artikel 32) ska värdlandsmyndigheten infor- meras  
 utan dröjsmål,  
 medan vid förvaltning (artikel 33) informa- tionen ska lämnas  
 utan onödigt dröjsmål 
 . Det torde inte finnas sakliga skäl för att göra någon sådan åtskillnad och besked om överläm- nande ska därför, i båda fallen, lämnas av Finansinspektionen utan dröjsmål. 
 Ändringar som inte ska godtas enligt  
 tredje stycket  
 är sådana som medför att  
 AIF-förvaltarens 
  förvaltning av  
 AIF-fonden 
  inte längre är förenlig med denna lag eller att förvaltaren i övrigt inte kan upp- fylla de krav som uppställs i lagen eller andra författningar som reg- lerar verksamheten. 
 Av  
 fjärde stycket  
 följer att Finansinspektionen är skyldig att vidta åtgärder enligt 15 kap., inklusive förbud mot fortsatt marknadsföring om det bedöms nödvändigt, om planerade ändringar har genom- förts trots att inspektionen inte godtagit dem eller att en redan genomförd ändring medför att förvaltaren eller dess verksamhet inte längre uppfyller kraven enligt denna lag. 
 Liknande bestämmelser finns för fondbolag i 2 kap. 14 och 15 b §§ LIF och för värdepappersbolag i 5 kap. 3 och 5 §§ lagen om värde- pappersmarknaden. Se även bestämmelsen i 4 kap. 7 § om anmäl- ningsplikt för svenska  
 AIF-förvaltares 
  marknadsföring i Sverige. 
 Paragrafen genomför artiklarna 32.7 och 33.6. 
 Verksamhet i ett land utanför EES 
  
 6 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd enligt 3 kap. 1 § får, efter till- stånd av Finansinspektionen, förvalta en  
 AIF-fond 
  som hör hemma i ett land utanför EES men som inte marknadsförs inom EES om 
 603 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 1. 
  
 det finns skäl att anta att förvaltaren uppfyller samtliga krav och driver verksamheten enligt bestämmelserna i denna lag utom såvitt avser 9 kap. och 10 kap.  
  
 4–7 
  §§, och 
  
 2. 
  
 det finns lämpliga arrangemang för samarbete mellan Finans- inspektionen och tillsynsmyndigheten i det land där  
  
 AIF-fonden 
  hör hemma. 
 Om förvaltaren avser att göra en väsentlig ändring av något som angetts i ansökan om tillstånd, ska förvaltaren skriftligen anmäla detta till Finansinspektionen innan ändringen genomförs. Förvaltaren ska även underrätta Finansinspektionen om väsentliga ändringar i handlingar som har lämnats in tillsammans med underrättelsen. 
 I paragrafen regleras förutsättningarna för svenska  
 AIF-förvaltare 
  att driva verksamhet utanför EES. Av  
 punkten 1  
 framgår att be- stämmelserna om förvaringsinstitut i 9 kap. inte behöver tillämpas och att  
 AIF-förvaltaren 
  inte är skyldig att uppfylla vissa informa- tionskrav i 10 kap. Kravet i  
 punkten 2  
 är avsett att säkerställa ett effektivt informationsutbyte som gör det möjligt för Finansinspek- tionen att utföra sina uppgifter enligt lagen. 
 I paragrafen anges enbart vad som gäller enligt svensk rätt. Lag- stiftningen i  
 AIF-fondens 
  hemland kan ställa upp ytterligare krav. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 13.3. Marknadsföring av sådana fonder får ske efter tillstånd av Finansinspektionen, se 4 kap. 3 och 4 §§. 
 Form och innehåll i en tillståndsansökan regleras genom före- skrifter. Bemyndigande finns i 16 kap. 1 §. 
 Paragrafen genomför artikel 34. 
 7 kap. Startkapital och kapitalbas 
 Startkapital 
  
 1 §  
 En intern  
 AIF-förvaltare 
  ska ha ett startkapital som vid tid- punkten för beslut om tillstånd motsvarar minst 300 000 euro. 
 En extern  
 AIF-förvaltare 
  ska ha ett startkapital som vid tid- punkten för beslut om tillstånd motsvarar minst 125 000 euro. 
 604 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Paragrafen reglerar hur stort startkapital en intern respektive en extern  
 AIF-förvaltare 
  ska ha. Begreppen intern och extern AIF- förvaltare definieras i 1 kap. 3 §. Vad som avses med startkapital anges i 1 kap. 11 § 26. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar en specialfond är en extern  
 AIF-förvaltare 
  och  
 andra stycket  
 är således tillämpligt. 
 Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 5.4, genomför artikel 9.1 och 9.2 i  
 AIFM-direktivet. 
  
 Kapitalkrav under pågående verksamhet 
  
 2 §  
 En  
 AIF-förvaltares 
  kapitalbas får under pågående verksamhet inte understiga det minsta startkapital som förvaltaren ska ha enligt 1 §. 
 Med kapitalbas i  
 AIFM-direktivet 
  avses detsamma som kapitalbas för kreditinstitut och värdepappersbolag, se definitionen i 1 kap. 11 § 12 jämförd med definitionerna i 1 kap. 5 § 9 lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse samt 1 kap. 5 § 15 lagen om värdepappersmarknaden. Kapitalbasen består enligt 3 kap. lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora exponeringar av summan av primärt kapital (i korthet eget kapital) och supplementärt kapital (efterställda skuldförbindelser med en ursprunglig löptid på minst fem år). 
  
 3 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar en fondförmögenhet som över- stiger ett belopp motsvarande 250 miljoner euro ska, utöver det startkapital som anges 1 §, ha ytterligare medel i kapitalbasen. 
 De ytterligare medel som avses i första stycket ska motsvara minst 0,02 procent av det belopp med vilket fondförmögenheten överstiger ett belopp motsvarande 250 miljoner euro. I fondför- mögenheten inräknas tillgångar som  
 AIF-förvaltaren 
  har uppdragit åt någon annan att förvalta men inte tillgångar som  
 AIF-förvaltaren 
  förvaltar på uppdrag från någon annan.  
 AIF-förvaltarens 
  kapitalbas, startkapitalet inräknat, behöver dock inte vara högre än 10 miljoner euro. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  får ersätta hälften av de ytterligare medel som avses i första stycket med en garanti för motsvarande belopp, om garantin lämnats av 
 605 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 1. 
  
 ett kreditinstitut eller försäkringsföretag med säte i ett land inom EES, eller 
  
 2. 
  
 ett kreditinstitut eller försäkringsföretag med säte i ett tredje- land, som står under tillsyn som är likvärdig med den som gäller inom EES. 
  
 Paragrafen innebär att  
 AIF-förvaltare, 
  utöver vad som följer av 1 och 2 §§, ska ha ytterligare medel i kapitalbasen beräknat på för- valtad fondförmögenhet. Enligt  
 andra stycket  
 ska värdet av samtliga förvaltarens  
 AIF-fonder 
  räknas in i fondförmögenheten, oavsett om  
 AIF-förvaltaren 
  själv förvaltar fonderna eller om förvaltningen har delegerats till någon annan. Värdet av tillgångar, t.ex. i AIF- fonder eller diskretionära portföljer, som förvaltaren förvaltar på uppdrag av andra ska dock inte räknas med. Paragrafen genomför artikel 9.3, 9.4 och 9.6 och har behandlats i avsnitt 5.4. 
  
 4 §  
 En  
 AIF-förvaltares 
  kapitalbas får, trots vad som anges i 2 och 3 §§, inte understiga ett belopp som motsvarar 25 procent av dess fasta omkostnader för det föregående året eller, om  
 AIF-förval- 
  tarens verksamhet har pågått kortare tid än ett år, 25 procent av de fasta omkostnader som angetts i  
 AIF-förvaltarens 
  verksamhetsplan. 
 Om omfattningen av  
 AIF-förvaltarens 
  verksamhet har ändrats väsentligt sedan det föregående året eller om Finansinspektionen anser att verksamhetsplanen behöver korrigeras, får inspektionen besluta om ändring av kapitalkravet enligt första stycket. 
 Ett belopp motsvarande kapitalbasen ska investeras i likvida till- gångar och får inte innehålla spekulativa positioner. 
  
 Första  
 och  
 andra styckena  
 sätter en nedre gräns för  
 AIF-förvaltarens 
  egna medel – 25 procent av de fasta omkostnaderna – oberoende av vad en beräkning enligt denna paragraf samt 2 och 3 §§ leder till.  
 Tredje stycket  
 reglerar hur kapitalbasen ska investeras, eller rättare sagt hur ett belopp motsvarande kapitalbasen ska investeras. Det ska röra sig om likvida tillgångar och med detta avses även tillgångar som på kort sikt kan omvandlas till likvida medel, t.ex. noterade likvida värdepapper. 
 Paragrafen genomför artikel 9.5 och 9.8. 
 606 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 5 §  
 För att täcka risker för skadeståndsansvar på grund av fel eller försumlighet i verksamheten ska en  
 AIF-förvaltare 
  ha antingen till- räckligt med extra medel i kapitalbasen, eller en ansvarsförsäkring mot skadeståndsansvar som är lämplig i förhållande till de risker som ska täckas. 
 Paragrafen innebär krav på ytterligare eget kapital, eller en ansvars- försäkring, för att täcka operativa risker i form av skadestånds- ansvar på grund av fel eller försumlighet. En närmare beskrivning av vilka risker som ska täckas finns i kommissionens förslag till genomförandeförordning. Det rör sig bl.a. om vilseledande infor- mation om  
 AIF-fonden, 
  brott på grund av vårdslöshet mot legala skyldigheter, omsorgsplikt, tystnadsplikt, och felaktig värdering av fondens tillgångar. I förslaget till förordning finns också regler om hur tillägget i form av extra medel i kapitalbasen ska beräknas samt hur en ansvarsförsäkring ska vara utformad. 
 Paragrafen genomför artikel 9.7 i  
 AIFM-direktivet. 
  
 6 §  
 Med undantag för 4 § tredje stycket och 5 § gäller bestäm- melserna i detta kapitel inte för  
 AIF-förvaltare 
  som är fondbolag med tillstånd enligt lagen (2004:46) om investeringsfonder. 
 Genom paragrafen klargörs att bestämmelserna om kapitalkrav i detta kapitel, förutom 4 § tredje stycket och 5 §, inte gäller för så- dana fondbolag enligt LIF som också har fått tillstånd att vara AIF- förvaltare. För dessa företag gäller i stället bestämmelserna om kapital- krav i LIF. Bestämmelserna om extra kapital, alternativt ansvars- försäkring, i 5 § och kravet i 4 § tredje stycket på att investera kapitalbasen i likvida medel gäller dock även dessa företag. 
 Paragrafen genomför artikel 9.10. 
 8 kap. Skydd för investerare och andra rörelseregler 
 Allmänna krav och principer 
  
 1 §  
 Vid utövandet av sin verksamhet ska en  
 AIF-förvaltare, 
  i enlig- het med denna lag och andra författningar som reglerar verksam- heten, 
 607 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 1. 
  
 handla hederligt, rättvist, professionellt och på ett sätt som bäst gagnar  
  
 AIF-fonden 
  och dess investerares intressen och upprätthåller allmänhetens förtroende för marknaden, samt 
  
 2. 
  
 förfoga över och effektivt använda sig av resurser och rutiner som är nödvändiga för att den egna verksamheten ska fungera väl. 
  
 Paragrafen har sin motsvarighet i 2 kap. 17 b § LIF och utgör en allmän uppföranderegel för  
 AIF-förvaltare. 
  Detaljerade bestäm- melser om hur en  
 AIF-förvaltare 
  ska agera för att handla i enlighet med bestämmelsen finns i kommissionens förslag till genomför- andeförordning. Där finns bl.a. bestämmelser om åtgärder som en  
 AIF-förvaltare 
  ska vidta för att säkerställa att förvaltaren agerar i enlighet med investerarnas bästa intresse och att de investerings- beslut som fattas överensstämmer med fondens investeringsstrategi. Där finns också kriterier som den behöriga myndigheten ska ta i beaktande vid en bedömning om en  
 AIF-förvaltare 
  bedriver sin verksamhet hederligt, rättvist och professionellt. Vidare finns be- stämmelser om primärmäklare, om provision, ersättningar och annan kompensation som  
 AIF-förvaltaren 
  betalar eller tar emot samt be- stämmelser om orderhantering motsvarande dem som gäller för värdepappersinstitut enligt MiFID och tillhörande genomförande- åtgärder. 
 Enligt punkten 1 ska en  
 AIF-förvaltare 
  bl.a. handla på ett sätt som upprätthåller allmänhetens förtroende för marknaden. Den marknad som avses är den marknad eller de marknader på vilka den specifike  
 AIF-förvaltaren 
  agerar, exempelvis aktiemarknaden. 
 Paragrafen genomför artikel 12.1, delvis, och har behandlats i avsnitt 8.1. 
 Organisatoriska krav 
  
 2 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska ha tillräckliga resurser för att verksam- heten ska fungera väl. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska ha sunda rutiner för 
  
 1. 
  
 förvaltning av verksamheten och redovisning, 
  
 2. 
  
 drift och förvaltning av sina informationssystem, och 
  
 3. 
  
 intern kontroll. 
  
 AIF-förvaltaren 
  ska särskilt 
 608 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 - 
  
 upprätta och tillämpa regler för anställdas personliga transak- tioner, 
  
 - 
  
 upprätta och tillämpa regler för investeringar som görs för för- valtarens egen räkning, 
  
 - 
  
 ha rutiner för att kunna säkerställa att varje transaktion som genomförs för en  
  
 AIF-fonds 
  räkning är möjlig att rekonstruera i efterhand med avseende på ursprung, art, motpart, tidpunkt och plats, samt 
  
 - 
  
 ha rutiner för att säkerställa att tillgångarna i de  
  
 AIF-fonder 
  som förvaltaren förvaltar investeras i enlighet med gällande fond- bestämmelser, bolagsordning och lagstiftning. 
 Paragrafen innehåller bestämmelser om en  
 AIF-förvaltares 
  organi- sation, resurser, interna rutiner och regler. 
 Enligt  
 första stycket  
 ska en  
 AIF-förvaltare 
  ha de resurser som krävs för att verksamheten ska fungera väl. En motsvarande be- stämmelse finns i 2 kap. 17 b § andra stycket LIF. 
  
 Andra  
 och  
 tredje  
 styckena har sin förebild i 2 kap. 17 § LIF. En liknande bestämmelse finns i 8 kap. 11 § lagen om värdepappers- marknaden. 
 Paragrafen genomför artikel 18.1 och har behandlats i avsnitt 9.1. 
 Likviditetshantering 
  
 3 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska ha lämpliga system för likviditetshan- tering och förfaranden för övervakning av likviditetsrisk som gör det möjligt att säkerställa att  
 AIF-fondens 
  likviditetsprofil överens- stämmer med dess underliggande skyldigheter. En  
 AIF-förvaltare 
  ska göra regelbundna stresstester av likviditeten i en  
 AIF-fond. 
  
 Första stycket gäller inte slutna  
 AIF-fonder 
  utan finansiell häv- stång. 
 En  
 AIF-fonds 
  likviditetsprofil, inlösenpolicy och investerings- strategi ska vara inbördes överensstämmande. 
  
 Första stycket  
 innehåller bestämmelser om likviditetshantering och övervakning av likviditeten i en  
 AIF-fond. 
  Bestämmelser som pre- ciserar hur en  
 AIF-förvaltare 
  ska övervaka, hantera och testa likvi- 
 609 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 diteten i en  
 AIF-fond 
  finns i kommissionens förslag till genom- förandeförordning. 
  
 Andra stycket  
 innebär att slutna  
 AIF-fonder 
  utan finansiell häv- stång undantas från bestämmelserna i första stycket. En sluten fond är en fond där investerarna saknar möjlighet att lösa in egna andelar under fondens livslängd, se avsnitt 2.5.3. Begreppet finansiell häv- stång definieras i 1 kap. 11 § 7. 
 Enligt  
 tredje stycket  
 måste en  
 AIF-fonds 
  likviditetsprofil överens- stämma med dess inlösenpolicy och investeringsstrategi. Om en  
 AIF-fond 
  har en inlösenpolicy som innebär att fondandelar kan lösas in fortlöpande måste exempelvis fondens investeringspolicy och likviditetsprofilen hos fondens tillgångar vara anpassade till detta. Bestämmelsen preciseras i kommissionens förslag till genomför- andeförordning. Där anges bl.a. att inlösenpolicy, investeringsstrategi och likviditetsprofil inte ska åsidosätta kravet på rättvis behandling av investerare. Vid bedömningen av om inlösenpolicy, investerings- strategi och likviditetsprofil är inbördes överensstämmande ska en  
 AIF-förvaltare 
  även ta i beaktande vilken påverkan inlösen kan ha på marknadspriserna för tillgångarna i fonden. 
 Paragrafen genomför artikel 16.1 och 16.2 och har behandlats i avsnitt 8.5. 
 Riskhanteringsfunktion och riskhanteringssystem 
  
 4 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska ha en riskhanteringsfunktion som är åtskild från förvaltarens operativa enheter. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska ha lämpliga riskhanteringssystem som kan identifiera, mäta, hantera och övervaka de risker som är rele- vanta för  
 AIF-fonden. 
  Riskanteringssystemen ska ses över regel- bundet och minst en gång per år. 
 En  
 AIF-förvaltares 
  riskhanteringsfunktion ska särskilt 
  
 - 
  
 tillämpa ett lämpligt dokumenterat förfarande vid investe- ringar för  
  
 AIF-fondens 
  räkning som överensstämmer med fondens investeringsstrategi, mål och riskprofil, 
  
 - 
  
 säkerställa att riskerna i varje enskild placering och deras sam- lade effekt på  
  
 AIF-fonden 
  fortlöpande kan identifieras, mätas, han- teras och övervakas korrekt, samt 
  
 - 
  
 säkerställa att  
  
 AIF-fondens 
  riskprofil motsvarar dess investe- ringsstrategi och mål så som de kommer till uttryck i fondbestäm- melser, bolagsordning eller motsvarande. 
 610 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Enligt paragrafens  
 första stycke  
 ska en  
 AIF-förvaltare 
  ha en riskhan- teringsfunktion som ska vara åtskild från förvaltarens operativa enheter. Med  
 AIF-förvaltarens 
  operativa enheter avses framför allt förvaltingsfunktionen och de delar av organisationen som fattar beslut om investeringar och hanterar förvaltningen av fondens till- gångar. Närmare bestämmelser om riskhanteringsfunktionen och dess uppgifter finns i kommissionens förslag till genomförande- förordning. I förslaget regleras även hur riskhanteringsfunktionen ska vara organiserad för att vara funktionellt och hierarkiskt åtskild från operativa enheter. Där framgår bl.a. att de som ansvarar för riskhanteringen inte ska vara underställda de som ansvarar för de operativa enheternas resultat och aktiviteter. Där finns också be- stämmelser om att kompensationen till den personal som är kopplad till riskhanteringsfunktionen ska vara oberoende av resultatupp- fyllelsen inom andra affärsområden och att ersättningen till ledande befattningshavare inom riskhanteringsfunktionen ska övervakas av  
 AIF-förvaltarens 
  ersättningskommitté i den mån en sådan är etable- rad. Enligt förslaget till förordning ska  
 AIF-förvaltarens 
  styrelse vidta åtgärder för att säkerställa att inte intressekonflikter uppstår som är till nackdel för riskhanteringsfunktionens oberoende. Vidare ska en  
 AIF-förvaltare 
  anta en riskhanteringspolicy. Policyn ska bl.a. innehålla en beskrivning av de åtgärder som vidtagits av AIF- förvaltaren för att säkerställa riskhanteringsfunktionens oberoende. 
 Paragrafens  
 andra stycke  
 innebär att det ska finnas ett lämpligt riskhanteringssystem för att identifiera, mäta, hantera och övervaka de risker som är relevanta för den förvaltade  
 AIF-fonden. 
  De risker som avses är sådana som är relevanta för fondernas investerings- strategier och för vilka fonderna är exponerade eller kan komma att exponeras. Begreppet riskhanteringssystem definieras i kommis- sionens förslag till genomförandeförordning som system som består av sådana relevanta delar i en  
 AIF-förvaltares 
  organisation som är av särskild betydelse för riskhanteringsfunktionen. Detta inbegriper interna riktlinjer och förfaranden för riskhantering samt arrangemang, processer och tekniker för riskmätning, riskhantering och riskövervakning. Riskhanteringssystemen ska ses över regel- bundet med lämpliga intervaller. Översynen ska ske minst årligen, och oftare om det är lämpligt med hänsyn till fondens investe- ringsinriktning och omständigheterna i övrigt. Av kravet på att riskhanteringssystemen ska vara lämpliga följer att riskhanterings- systemen vid behov ska anpassas. I kommissionens förslag till 
 611 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 genomförandeförordning finns också bestämmelser om regelbunden bedömning, styrning och anpassning av riskhanteringssystemen. 
 I  
 tredje stycket  
 anges tre uppgifter som en  
 AIF-förvaltares 
  risk- hanteringsfunktion minst ska ansvara för. Med hänsyn till att risk- hanteringsfunktionen och riskhanteringssystemen ska vara anpassade till omfattningen av  
 AIF-förvaltarens 
  verksamhet och de förvaltade  
 AIF-fondernas 
  riskprofil, kan även andra aktiviteter vara lämpliga. 
 Paragrafen genomför artikel  
 15.1–15.3 
  och har behandlats i av- snitt 8.4. 
 Fastställande av en högsta tillåten nivå för finansiell hävstång 
  
 5 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som använder sig av finansiell hävstång ska för varje  
 AIF-fond 
  som förvaltaren förvaltar fastställa 
  
 1. 
  
 en högsta tillåtna nivå för sådan hävstång, 
  
 2. 
  
 i vilken utsträckning det finns förfoganderätt över säkerheter, 
  
 och 
  
 3. 
  
 i vilken utsträckning garantier kan lämnas. 
  
 De gränser som har fastställts enligt första stycket ska vara rim- liga och ska följas av  
 AIF-förvaltaren 
  vid varje tidpunkt. 
 Enligt  
 första stycket  
 ska en  
 AIF-förvaltare 
  fastställa en högsta nivå för finansiell hävstång för varje  
 AIF-fond 
  som förvaltas ( 
 punkten 1) 
 . Begreppet finansiell hävstång definieras i 1 kap. 11 § 7 och innebär användning av tekniker eller instrument för att förstärka effekten av kursrörelser eller prisförändringar. Detta kan åstadkommas t.ex. med hjälp av derivatinstrument som optioner, swappar och ter- miner eller genom belåning av tillgångarna i  
 AIF-fonden. 
  I kom- missionens förslag till genomförandeförordning finns närmare be- stämmelser om hur den finansiella hävstången ska mätas och beräk- nas. Finansiell hävstång ska uttryckas som ett förhållande mellan en  
 AIF-fonds 
  riskexponering och dess nettotillgångsvärde (NAV). Enligt förslaget till förordning ska riskexponeringen beräknas genom en bruttometod (gross method) och en förpliktelsemetod (commit- ment method). Vid fastställande av om den högsta tillåtna nivån på finansiell hävstång är lämplig ska hänsyn tas till kategori av AIF- fond, investeringsstrategi, källorna till den finansiella hävstången, kopplingar till andra finansiella institut som skulle kunna utgöra en systemrisk, behovet av att begränsa exponeringen mot en enskild 
 612 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 motpart, säkerheter,  
 AIF-fondens 
  finansiella ställning samt storlek, art och omfattning av  
 AIF-förvaltarens 
  verksamhet på de berörda marknaderna. 
 Enligt första stycket ska en  
 AIF-förvaltare 
  även fastställa i vilken utsträckning det finns förfoganderätt över säkerheter eller möjlig- het att lämna garantier inom ramen för arrangemanget för finansiell hävstång ( 
 punkterna 2  
 och  
 3) 
 . Det kan exempelvis röra sig om säkerheter och garantier som lämnats för lån och säkerheter och garantier som lämnats för att trygga  
 AIF-fondens 
  eller dess mot- parts åtaganden till följd av derivatkontrakt eller avtal om värde- papperslån. En  
 AIF-förvaltares 
  åtgärder för att uppfylla kraven i bestämmelsen liksom de avtalsförhållanden som reglerar förfog- anderätt över säkerheter och möjlighet att lämna garantier ska doku- menteras på ett lämpligt sätt och hållas tillgängliga för Finans- inspektionen. 
 Enligt  
 andra stycket  
 ska den högsta nivå av finansiell hävstång som  
 AIF-förvaltaren 
  fastställer vara rimlig med hänsyn till fondens investeringsstrategi, mål och omständigheterna i övrigt. De gränser som uppställts ska följas vid varje tidpunkt. En  
 AIF-förvaltare 
  ska kunna visa att kraven i andra stycket är uppfyllda. 
 Paragrafen genomför artikel 15.4 samt artikel 25.3, delvis, och har behandlats i avsnitt 8.4.1. 
  
 6 §  
 För att minska systemrisker i det finansiella systemet och för att minska riskerna för störningar på marknaden får Finansinspek- tionen besluta om 
  
 1. 
  
 begränsningar i den nivå för en  
  
 AIF-förvaltares 
  användning av finansiell hävstång som har fastställts enligt 5 §, samt 
  
 2. 
  
 andra begränsningar för  
  
 AIF-fondernas 
  förvaltning. Finansinspektionen, ska innan beslut enligt första stycket med- 
 delas, utbyta information med Europeiska värdepappers- och mark- nadsmyndigheten, Europeiska systemrisknämnden och berörda be- höriga myndigheter, i enlighet med artikel 25 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU. 
 Att en  
 AIF-förvaltare 
  ska informera Finansinspektionen om sina positioner och exponeringar framgår av 14 kap. 2 §. Närmare be- stämmelser om vad som ska rapporteras och hur ofta finns i kom- missionens förslag till genomförandeförordning. Med utgångspunkt i den informationen och den kompletterande information, som Finans- 
 613 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 inspektionen kan begära enligt 14 kap. 6 §, ska inspektionen bedöma om fondens positioner/exponeringar kan innebära risker för det finansiella systemets stabilitet eller risker för störningar på den marknad där den specifike  
 AIF-förvaltaren 
  agerar. Om så är fallet kan Finansinspektionen begränsa en  
 AIF-förvaltares 
  rätt att an- vända finansiell hävstång. Finansinspektionen kan även besluta om andra begränsningar för  
 AIF-fondernas 
  förvaltning. 
 Enligt  
 andra stycket  
 ska beslut av Finansinspektionen i dessa frågor föregås av ett informationsutbyte med Esma och ESRB. Förfaran- det har beskrivits i avsnitt 14.4. 
 Paragrafen genomför artikel 25.3, 25.4 och 25.7. 
 Värdering 
  
 7 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska för varje  
 AIF-fond 
  som förvaltaren för- valtar säkerställa att det finns lämpliga och konsekventa förfaran- den för en korrekt och oberoende värdering av  
 AIF-fondens 
  till- gångar. 
 Värdering av tillgångarna i en  
 AIF-fond 
  och beräkningen av nettotillgångsvärdet (NAV) ska göras i enlighet med lagstiftningen i det land där fonden är etablerad och enligt fondens fondbestäm- melser, bolagsordning eller motsvarande. 
 Enligt paragrafens  
 första stycke  
 ska en  
 AIF-förvaltare 
  fastställa för- faranden som säkerställer att en korrekt och oberoende värdering av fondens tillgångar kan göras. Närmare bestämmelser om de rikt- linjer och förfaranden för värdering som en  
 AIF-förvaltare 
  ska fast- ställa finns i kommissionens förslag till genomförandeförordning. 
 I paragrafens  
 andra stycke  
 fastställs vilket regelverk som ska tillämpas vid värdering av tillgångarna i en  
 AIF-fond. 
  De värderings- regler som ska gälla för fonden kan framgå av lagstiftningen i det land där fonden har sitt säte, i fondbestämmelser/bolagsordning eller både och. Exempelvis kan de generella principerna för värdering framgå av nationell lagstiftning och detaljbestämmelser i fråga om de tillgångsslag fonden placerar i framgå av fondbestämmelser, bolags- ordning eller motsvarande bestämmelser som reglerar fondens verk- samhet. 
 Paragrafen genomför artikel 19.1 och 2 och har behandlats i av- snitt 9.2. 
 614 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 8 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska värdera tillgångarna i en  
 AIF-fond 
  och beräkna nettotillgångsvärdet (NAV) per andel eller aktie. Värde- ringen ska ske med den regelbundenhet som framgår av andra och tredje styckena och minst en gång per år. 
 För en öppen  
 AIF-fond 
  ska en värdering och beräkning enligt första stycket genomföras fortlöpande utifrån vad som är lämpligt med beaktande av fondens tillgångar och dess emissions- och inlösen- intervaller. 
 För en sluten  
 AIF-fond 
  ska en värdering och beräkning enligt första stycket genomföras i samband med en ökning eller minsk- ning av kapitalet i fonden. 
 Resultaten av en värdering och beräkning enligt första stycket ska delges  
 AIF-fondens 
  investerare i enlighet med vad som följer av fondbestämmelserna, bolagsordningen eller motsvarande. 
 I paragrafen finns bestämmelser om när en  
 AIF-förvaltare 
  ska vär- dera tillgångarna i en  
 AIF-fond, 
  beräkna fondens nettotillgångs- värde och informera fondens investerare om resultatet av en sådan värdering och beräkning. 
 Enligt  
 första stycket  
 ska en värdering och beräkning ske minst en gång per år oavsett typen av  
 AIF-fond. 
  
 Förvaltare av en öppen  
 AIF-fond 
  ska enligt  
 andra stycket  
 genom- föra värderingar och beräkningar av fondens nettotillgångsvärde med en regelbundenhet som är lämplig med hänsyn till fondens emissions- och inlösenpolicy. En öppen  
 AIF-fond 
  är en fond där fondandelarna kan lösas in på begäran kontinuerligt eller i bestämda inlösenintervall i enlighet med det som anges i fondbestämmelser eller bolagsordning. 
 Enligt  
 tredje stycket  
 ska en  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar en sluten  
 AIF-fond 
  dessutom göra en värdering och beräkning av nettotill- gångsvärdet i samband med ökningar och minskningar av fondens kapital, t.ex. vid ett beslut om nyemission. Vad som är en sluten  
 AIF-fond 
  beskrivs i kommentaren till 3 §. 
 Ytterligare bestämmelser om hur ofta tillgångarna i en  
 AIF-fond 
  ska värderas och nettotillgångsvärdet beräknas finns i kommis- sionens förslag till genomförandeförordning. 
 I  
 fjärde stycket  
 anges att  
 AIF-fondens 
  investerare ska informeras om en värdering och beräkning av fondens nettotillgångsvärde i enlighet med vad som föreskrivs i fondbestämmelser eller bolags- ordning. Det innebär att fondens investerare inte behöver infor- 
 615 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 meras om samtliga värderingar och beräkningar av nettotillgångs- värdet för fonden i den mån inte fondbestämmelser eller bolags- ordning föreskriver att så ska ske. 
 Paragrafen genomför artikel 19.3 och har behandlats i avsnitt 9.2.1. 
  
 9 §  
 För fondverksamhet som avser specialfonder gäller, i stället för 8 §, enligt hänvisningen i 12 kap. 7 § vad som följer av 4 kap. 10 § lagen (2004:46) om investeringsfonder. 
 För specialfonder finns bestämmelser om värdering av tillgångar och beräkning av nettotillgångsvärde i LIF. Enligt 4 kap. 10 § femte stycket den lagen gäller bl.a. att ett fondbolag som förvaltar en specialfond fortlöpande och minst en gång varje vecka ska beräkna och på lämpligt sätt offentliggöra fondandelsvärdet. I enlighet med 6 kap. 1 § LIF kan Finansinspektionen tillåta undantag från kravet i 4 kap. 10 § LIF för att exempelvis i stället beräkna nettotillgångs- värdet med samma regelbundenhet som fonden är öppen för inlösen. I enlighet med vad som föreslås i avsnitt 7.3 ska dessa bestämmelser gälla för specialfonder även fortsättningsvis. 
 Paragrafen saknar motsvarighet i  
 AIFM-direktivet 
  och har be- handlats i avsnitt 9.2.1. 
 Värderingsfunktion 
  
 10 §  
 En  
 AIF-förvaltares 
  värderingsfunktion får vara internt eller externt organiserad i enlighet med vad som anges i 11 och 12 §§. 
 Värderingen ska utföras opartiskt och professionellt. 
 I paragrafens  
 första stycke  
 anges att en  
 AIF-förvaltares 
  värderings- funktion får vara intern eller extern i enlighet med de närmare krav som anges för intern respektive extern värdering i 11 och 12 §§. 
 Enligt  
 andra stycket  
 ska värderingen skötas opartiskt och pro- fessionellt (med vederbörlig skicklighet, aktsamhet och omsorg), oavsett om värderingen görs internt eller externt. 
 Paragrafen genomför artikel 19.4, delvis, och artikel 19.8 och har behandlats i avsnitt 9.2.2. 
 616 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Krav vid intern värdering 
  
 11 §  
 Vid intern värdering ska  
 AIF-förvaltarens 
  ersättningssystem och andra åtgärder säkerställa att intressekonflikter motverkas och att otillbörlig påverkan på de anställda undviks. Den interna vär- deringen ska organiseras så att den är funktionellt oberoende av portföljförvaltningen. 
 I paragrafen anges vilka krav som gäller om  
 AIF-förvaltarens 
  vär- deringsfunktion är internt organiserad, för att säkerställa att intresse- konflikter mellan portföljförvaltningen och den oberoende värde- ringen undviks. 
 Paragrafen genomför artikel 19.4 och har behandlats i avsnitt 9.2.2. 
 Krav vid extern värdering 
  
 12 §  
 Extern värdering får utföras av en fysisk eller juridisk person som är oberoende av  
 AIF-fonden, 
 AIF-förvaltaren 
  och andra per- soner med nära anknytning till fonden eller förvaltaren. 
  
 AIF-förvaltaren 
  ska kunna visa att den externa värderaren 
  
 1. 
  
 omfattas av registreringsskyldighet enligt lag, andra författ- ningar eller yrkesetiska regler, 
  
 2. 
  
 kan lämna yrkesmässiga garantier för att värderingen kan ut- föras effektivt, och 
  
 3. 
  
 har utsetts i enlighet med 15 §. 
  
 En  
 AIF-fonds 
  förvaringsinstitut får vara extern värderare, om utförandet av dess funktion som förvaringsinstitut hålls åtskild från uppgifterna som värderare och intressekonflikter kan identifieras, hanteras, övervakas och redovisas för  
 AIF-fondens 
  investerare. 
 En extern värderare får inte uppdra åt någon annan att utföra värderingen. 
 I paragrafen anges vilka krav som gäller om en  
 AIF-förvaltares 
  värderingsfunktion är externt organiserad. I  
 första stycket  
 anges att en extern värderingsfunktion ska vara oberoende av  
 AIF-fonden, 
 AIF-förvaltaren 
  och andra personer med nära anknytning till dessa. 
 Enligt  
 andra stycket 1  
 ska en extern värderare omfattas av regi- streringsskyldighet enligt lag, andra författningar eller yrkesetiska 
 617 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 regler. I enlighet med det som angetts i avsnitt 9.2.2 bör tolkningen av vilka personer som omfattas av registreringsskyldighet vara rela- tivt extensiv. Exempelvis bör sådana företag som står under tillsyn omfattas, under förutsättning att företagets verksamhet är av en så- dan karaktär att det kan förväntas förfoga över den kunskap som krävs för att utföra de värderingar som är relevanta för de tillgångar som  
 AIF-fonden 
  investerar i. I det enskilda fallet är det Finans- inspektionen som avgör om en viss värderare uppfyller kraven. 
 Enligt  
 andra stycket 2  
 ska  
 AIF-förvaltaren 
  kunna visa att den ex- terna värderaren kan lämna yrkesmässiga garantier för att uppgiften kan utföras effektivt. Närmare bestämmelser om de professionella garantier som ska kunna lämnas finns i kommissionens förslag till genomförandeförordning. Garantierna ska bestå bl.a. av skriftliga dokument som visar att den externa värderaren har de resurser samt den erfarenhet och kompetens som krävs för att utföra de värde- ringar som är relevanta med avseende på  
 AIF-fondens 
  investerings- strategi. 
 Enligt  
 andra stycket 3  
 ska en extern värderare utses i enlighet med de bestämmelser om uppdragsavtal som framgår av 15 §. 
 I  
 tredje stycket  
 anges vilka krav som gäller om ett förvarings- institut utses till extern värderare. Uppdraget som värderare ska i så fall hållas funktionellt och hierarkiskt åtskilt från förvaringsinsti- tutets uppdrag som förvaringsinstitut för tillgångarna i fonden och så att intressekonflikter mellan dessa båda funktioner undviks. 
 Enligt  
 fjärde stycket  
 får en extern värderare inte vidaredelegera värderingsuppdraget till en tredje part. 
 Paragrafen genomför artikel 19.4, delvis, samt artikel 19.5 och 19.6 och har behandlats i avsnitt 9.2.2. 
  
 13 §  
 Bestämmelser om myndighetskontroll av värderingsfunktionen finns i 14 kap. 7 §. 
 Paragrafen hänvisar till de särskilda bestämmelser som gäller för Finansinspektionens tillsyn över värderingsfunktionen. Alla bestäm- melser om tillsyn över  
 AIF-förvaltare 
  är införda i 14 kap. 
 618 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Ansvar 
  
 14 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ansvarar för att  
 AIF-fondens 
  tillgångar vär- deras korrekt, för beräkningen av fondens nettotillgångsvärde samt för redovisningen av detta värde. 
 Oberoende av eventuella överenskommelser i avtal, ska en extern värderare vara ansvarig gentemot  
 AIF-förvaltaren 
  för förluster som förvaltaren åsamkas till följd av att den externa värderaren upp- såtligen eller av oaktsamhet brustit i utförandet av sina uppgifter. 
 Enligt paragrafens  
 första stycke  
 är en  
 AIF-förvaltare 
  alltid ansvarig för värderingen av en  
 AIF-fonds 
  tillgångar, beräkningen av netto- tillgångsvärde och för att informera om detta värde. Ansvaret gäller gentemot fondens investerare och oavsett om värderingsfunktionen sköts internt eller externt. 
 Om värderingen är externt organiserad och värderaren uppsåt- ligen eller av oaktsamhet brustit i utförandet av sina uppgifter är paragrafens  
 andra stycke  
 tillämpligt. Den externa värderaren ska då vara ansvarig för en skada som åsamkats  
 AIF-förvaltaren 
  till följd av att värderaren brustit i sitt utförande. 
 Paragrafen genomför artikel 19.10 och har behandlats i av- snitt 9.2.2. 
 Uppdragsavtal 
  
 15 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  får uppdra åt någon annan att utföra visst arbete eller vissa funktioner om 
  
 1. 
  
 uppdragsavtalet kan motiveras på objektiva grunder, 
  
 2. 
  
 uppdragstagaren är kvalificerad för uppgiften och förfogar över tillräckliga resurser för att utföra den, 
  
 3. 
  
 uppdraget inte hindrar 
  
 a) 
  
 förvaltaren från att handla i investerarnas intresse, eller 
  
 b) 
  
 Finansinspektionens tillsyn över förvaltaren, och 
  
 4.  
 AIF-förvaltaren 
  kan övervaka den anförtrodda verksamheten och ge de anvisningar som behövs för en sund förvaltning samt med omedelbar verkan säga upp avtalet, om det är i investerarnas gemen- samma intresse. 
  
 AIF-förvaltaren 
  ska underrätta Finansinspektionen om uppdrags- avtalet innan det träder i kraft. 
 619 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Delegering av uppgifter får inte ske i sådan omfattning att AIF- förvaltaren inte längre kan anses utgöra  
 AIF-fondens 
  faktiska för- valtare. 
 Paragrafen innehåller bestämmelser om en  
 AIF-förvaltares 
  delege- ring av uppgifter och funktioner och de omständigheter under vilka delegering är tillåten. En liknande bestämmelse finns i 4 kap. 4 § LIF. Restriktionerna för delegering omfattar inte alla typer av enklare tjänster som en  
 AIF-förvaltare 
  anlitar någon annan för att utföra. Enligt skäl 31 i  
 AIFM-direktivet 
  omfattas exempelvis inte dele- gering av supportuppgifter, såsom administrativa och tekniska funk- tioner, av de begränsningar och restriktioner som följer av direk- tivet. 
 Generella principer för vad som gäller vid uppdragsavtal utöver det som anges i paragrafen finns i kommissionens förslag till genom- förandeförordning. Uppdragsavtalet ska bl.a. vara i skriftlig form och innehålla en tydlig beskrivning av uppdragstagarens och AIF- förvaltarens rättigheter och skyldigheter. 
 Enligt  
 första stycket 1  
 får delegering endast ske om hela upp- dragsavtalet kan motiveras på objektiva grunder. Vid en prövning av om så är fallet bör samtliga uppdragsavtal som  
 AIF-förvaltaren 
  ingått tas i beaktande. I kommissionens förslag till genomförande- förordning finns närmare bestämmelser om vilka grunder som ska anses vara objektiva. Där anges bl.a. kostnadsbesparingar, optime- ring av organisatoriska funktioner och processer samt access till internationella handelsmöjligheter som exempel på motiv för dele- gering. 
 Enligt  
 första stycket 2  
 får delegering endast ske till kvalificerade uppdragstagare som förfogar över de resurser som krävs för att kunna utföra uppgiften. Att uppdragstagaren är kvalificerad inklu- derar att de personer som i praktiken bedriver verksamheten har det goda anseende och den erfarenhet som krävs för detta. I för- slaget till genomförandeförordning finns närmare bestämmelser om vilka krav som en uppdragstagare ska uppfylla. 
 Enligt  
 första stycket 3  
 får delegeringen inte hindrar vare sig att förvaltaren handlar i investerarnas bästa intresse eller tillsynen över förvaltaren. Att delegeringen inte får hindra att förvaltaren handlar i investerarna bästa intresse innebär även att delegeringen inte får innebära ett hinder för att  
 AIF-fonden 
  förvaltas i enlighet med investerarnas bästa intresse. I förslaget till genomförandeförord- 
 620 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 ning finns närmare bestämmelser om när en delegering ska anses hindra effektiv tillsyn över en  
 AIF-förvaltare. 
  
 Enligt  
 första stycket 4  
 ska  
 AIF-förvaltaren 
  kunna övervaka de delegerade funktionerna.  
 AIF-förvaltaren 
  måste också kunna lämna instruktioner för arbetet eller funktionen. Dessutom ska avtalet kunna sägas upp av  
 AIF-förvaltaren 
  med omedelbar verkan, om förvaltaren bedömer att detta är i investerarnas intresse.  
 AIF-förvaltarens 
  möjlighet att säga upp uppdragsavtalet samt att övervaka hur upp- draget sköts och ge instruktioner till uppdragstagaren ska framgå av uppdragsavtalet. 
 Enligt  
 andra stycket  
 ska Finansinspektionen underrättas om de uppdragsavtal som ingåtts. Underrättelsen ska ske innan uppdrags- avtalet träder i kraft. 
 Enligt  
 tredje stycket  
 får delegering inte ske i sådan utsträckning att  
 AIF-förvaltaren 
  inte längre kan anses vara  
 AIF-fondens 
  faktiska förvaltare. Bestämmelsen innebär en bortre gräns för möjligheten till delegering. Delegering får inte ske i en sådan utsträckning att  
 AIF-förvaltaren 
  i praktiken är att betrakta som ett brevlådeföretag. Närmare bestämmelser om vad som avses med ett brevlådeföretag finns i kommissionens förslag till genomförandeförordning. 
 Paragrafen genomför artikel 20.1, delvis, och artikel 20.3 och har behandlats i avsnitt 9.3. 
 Uppdragsavtal avseende portföljförvaltning eller riskhantering 
  
 16 §  
 Uppdragsavtal som omfattar portföljförvaltning eller riskhante- ring får endast ingås 
  
 1. 
  
 med uppdragstagare som har beviljats tillstånd för diskretio- när portföljförvaltning eller registrerats som förvaltare av tillgångar och är föremål för tillsyn, eller 
  
 2. 
  
 om Finansinspektionen i förväg har godkänt uppdragstagaren. Om uppdragstagaren inte är etablerad inom EES krävs, utöver 
  
 villkoren i första stycket, att det finns ett samarbete mellan Finans- inspektionen och tillsynsmyndigheten i uppdragstagarens hemland. 
 Om uppdragsavtalet gäller portföljförvaltning eller riskhantering ska uppdragstagaren stå under tillsyn eller i förväg vara godkänd av Finansinspektionen. Riskhantering utgör i sig inte tillståndspliktig verksamhet. Paragrafen gäller dock även om uppdragsavtalet endast 
 621 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 avser riskhantering. En liknande bestämmelse avseende förvaltnings- uppdrag som omfattar tillgångarna i en investeringsfond finns i 4 kap. 5 § andra stycket LIF. 
 Enligt  
 första stycket 1  
 ska uppdragstagaren ha tillstånd för dis- kretionär portföljförvaltning av finansiella instrument, eller vara föremål för registrering och stå under tillsyn. Av kommissionens förslag till genomförandeförordning framgår att värdepappersföre- tag och kreditinstitut med tillstånd för diskretionär portföljförvalt- ning av finansiella instrument i enlighet med direktivet om mark- nader för finansiella instrument (2004/39/EG), förvaltningsbolag med tillstånd enligt  
 UCITS-direktivet 
  samt  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd enligt  
 AIFM-direktivet 
  ska anses omfattas av den första punkten. För sådana förvaltingsbolag och  
 AIF-förvaltare 
  som tar emot uppdrag att utföra portföljförvaltning eller riskhantering be- hövs inte något särskilt tillstånd som avser sidoverksamheten diskre- tionär portföljförvaltning. 
 Som huvudregel gäller att uppdragsavtal som omfattar portfölj- förvaltning och riskhantering endast ska ingås med sådana företag som omfattas av första punkten. Om uppdragstagaren inte kan vara ett sådant företag som omfattas av den första punkten gäller enligt  
 första stycket 2  
 att Finansinspektionen i förväg ska ha godkänt att funktionen uppdras åt uppdragstagaren. 
 Om uppdragstagaren inte är etablerad inom EES gäller dess- utom enligt  
 andra stycket  
 att det ska finnas ett samarbete mellan Finansinspektionen och tillsynsmyndigheten i uppdragstagarens hemland för att delegering ska kunna ske. Ytterligare villkor som ska vara uppfyllda för att en uppgift eller funktion ska kunna dele- geras till en uppdragstagare från tredjeland framgår av kommis- sionens förslag till genomförandeförordning. 
 Paragrafen genomför artikel 20.1.c och 20.1.d och har behandlats i avsnitt 9.3. 
  
 17 §  
 Ett sådant uppdrag som avses i 16 § får inte ges till AIF- fondens förvaringsinstitut eller till någon som institutet delegerat uppgifter. 
 Om ett sådant uppdrag som avses i 16 § ges till någon vars intressen kan komma i konflikt med  
 AIF-förvaltarens 
  intressen eller med investerarnas gemensamma intresse måste uppdragstagaren 
 1. hålla portföljförvaltnings- eller riskhanteringsuppgifterna åt- skilda från övriga oförenliga uppgifter, och 
 622 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 2. identifiera, hantera och övervaka intressekonflikterna och redo- visa dessa för  
 AIF-fondens 
  investerare. 
 Paragrafen innehåller närmare bestämmelser om vem som får vara uppdragstagare om uppdragsavtalet avser portföljförvaltning eller riskhantering. 
 Enligt  
 första stycket  
 får ett sådant uppdragsavtal inte ingås med  
 AIF-fondens 
  förvaringsinstitut eller någon till vilket det förvarings- institutet delegerat uppgifter. 
 I  
 andra stycket  
 anges vad som ska gälla om ett uppdragsavtal som avser portföljförvaltning eller riskhantering ingås med någon vars intressen kan komma i konflikt med  
 AIF-förvaltarens 
  intressen eller med investerarnas i den förvaltade  
 AIF-fondens 
  gemensamma intresse. Exempel på kriterier som ska tas i beaktande vid bedöm- ningen av om ett uppdragsavtal innebär sådana intressekonflikter finns i kommissionens förslag till genomförandeförordning. Exem- pelvis ska möjligheten och sannolikheten för att det företag till vilket uppgifter delegerats kan göra en ekonomisk vinning på AIF- förvaltarens eller dess investerares bekostnad vägas in i bedöm- ningen. Andra kriterier som ska vägas in är om det företag till vilket uppgifter delegerats är moderbolag till  
 AIF-förvaltaren 
  eller på något annat sätt kan påverka  
 AIF-förvaltaren, 
  eller om en investerare i  
 AIF-fonden 
  är moderföretag till eller på annat sätt kontrollerar det företag till vilket uppgifter delegerats. 
 Enligt  
 andra stycket 1  
 ska portföljförvaltningsuppdraget eller uppdraget att utföra riskhantering hållas åtskilda från de oförenliga uppgifter där intressekonflikter annars kan uppstå. Åtskillnaden ska vara såväl funktionell som hierarkisk. Vad som avses med funk- tionell och hierarkisk åtskillnad framgår av kommissionens förslag till genomförandeförordning. 
 Enligt  
 andra stycket 2  
 ska uppdragstagaren kunna identifiera, hantera och övervaka intressekonflikterna och redovisa dessa för  
 AIF-fondens 
  investerare. Vad som avses med att identifiera, han- tera och övervaka intressekonflikter regleras i kommissionens för- slag till genomförandeförordning. De krav på identifiering, hante- ring och övervakning av intressekonflikter samt information till investerare som ställs i punkten 2 skiljer sig inte från de krav som ställs på en  
 AIF-förvaltare 
  enligt 20 och 21 §§. 
 Om villkoren i punkterna 1 och 2 inte kan uppfyllas får uppgif- ten inte delegeras till uppdragstagaren. 
 623 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Paragrafen genomför artikel 20.2 och har behandlats i avsnitt 9.3. 
 Vidaredelegering 
  
 18 §  
 En uppdragstagare får vidaredelegera ett visst arbete och vissa funktioner till någon annan under förutsättning att 
  
 1. 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  på förhand har godkänt en sådan delegering, 
  
 2. 
  
 Finansinspektionen har underrättats innan avtal om vidare- delegering träder i kraft, och 
  
 3. 
  
 uppdragstagaren fortlöpande övervakar de tjänster som till- handahålls av den som vidaredelegerats uppgifterna. 
  
 Vid vidaredelegering gäller  
 15–17 
  §§ i fråga om dem som har delegerats respektive vidaredelegerats uppgifter. 
 Om den som har vidaredelegerats visst arbete eller vissa funk- tioner i sin tur uppdrar åt någon annan att utföra sådana uppgifter gäller villkoren i första och andra styckena i tillämpliga delar. 
 I paragrafen anges vad som ska gälla då en uppdragstagare i sin tur vidaredelegerar uppgifter till någon annan och de villkor som ska gälla för sådan vidaredelegering. 
 Enligt  
 första stycket  
 ska  
 AIF-förvaltaren 
  ha godkänt vidaredele- geringen på förhand och Finansinspektionen underrättats innan av- talet om vidaredelegering träder i kraft. Närmare bestämmelser om formerna för  
 AIF-förvaltarens 
  godkännande framgår av kommis- sionens förslag till genomförandeförordning. Där anges bl.a. att god- kännandet ska vara i skriftlig form och innehålla specifika detaljer om uppdragstagaren och de uppgifter som vidaredelegerats. 
 Enligt  
 andra stycket  
 ska  
 15–17 
  §§ gälla vid vidaredelegering. Det innebär att de krav som avser själva uppdragsavtalet i 15 § även gäller i fråga om ett avtal om vidaredelegering av uppgifter. Det innebär också att den uppdragstagare till vilken uppgifter vidaredelegerats ska uppfylla de krav som anges i  
 15–17 
  §§. 
  
 Tredje stycket  
 innebär att första och andra styckena även gäller vid ytterligare vidaredelegering. 
 Paragrafen genomför artikel  
 20.4–20.6 
  och har behandlats i av- snitt 9.3. 
 624 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Ansvar 
  
 19 §  
 Ett uppdragsavtal enligt  
 15–18 
  §§ fråntar inte  
 AIF-förvaltaren 
  dess ansvar enligt denna lag. 
 Oavsett uppdragsavtalets utformning kan en  
 AIF-förvaltare 
  inte genom avtalet undgå det ansvar som följer av denna lag. 
 Paragrafen genomför artikel 20.3 och har behandlats i avsnitt 9.3. 
 Uppföranderegler m.m. 
 Intressekonflikter 
  
 20 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska vidta alla rimliga åtgärder för att und- vika intressekonflikter och för att identifiera, hantera och redovisa dem som trots detta uppkommer. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska ha organisatoriska och administrativa system som förhindrar att  
 AIF-fondens 
  intressen eller dess investerares gemensamma intressen påverkas negativt av intressekonflikter. 
 En investerare i en  
 AIF-fond 
  får inte ges förmånligare villkor än övriga investerare, om det inte framgår av fondens fondbestämmel- ser, bolagsordning eller motsvarande. 
 Paragrafen innehåller bestämmelser om hanteringen av de intresse- konflikter som kan uppkomma vid utövandet av en  
 AIF-förvaltares 
  verksamhet. Enligt  
 första stycket  
 ska en  
 AIF-förvaltare 
  vidta alla rimliga åtgärder för att undvika intressekonflikter. Om intresse- konflikter trots detta uppkommer, ska dessa intressekonflikter identi- fieras, hanteras och vid behov redovisas för berörda investerare. En  
 AIF-förvaltares 
  verksamhet kan ge upphov till intressekonflikter mellan exempelvis  
 AIF-förvaltaren 
  och den  
 AIF-fond 
  som förvaltas, två eller flera  
 AIF-fonder 
  eller investerare i de fonderna, värde- pappersfonder eller fondföretag som förvaltas av samma förvaltare, två av  
 AIF-förvaltarens 
  kunder inom förvaltarens sidoverksamhet som rådgivare eller diskretionär portföljförvaltare eller mellan en sådan kund och en  
 AIF-fond 
  som förvaltaren förvaltar. De parter mellan vilka intressekonflikter ska identifieras anges i artikel 14.1 i  
 AIFM-direktivet. 
  Vid genomförandet av direktivet är det inte nöd- vändigt att i lagtext uttryckligen ange dessa parter, då kravet på att 
 625 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 identifiera, hantera och, om så är nödvändigt, redovisa uppkomna intressekonflikter omfattar samtliga intressekonflikter som kan komma att påverka en  
 AIF-fonds 
  intressen, eller investerarna i en  
 AIF-fonds 
  gemensamma intressen, negativt. Den uppräkning som görs i direktivet är därför inte uttömmande. 
  
 Andra stycket  
 anger att en  
 AIF-förvaltare 
  ska ha organisatoriska och administrativa system för att förhindra intressekonflikter. Syftet med systemen ska vara att undvika intressekonflikter. Systemen ska därför bestå av riktlinjer, rutiner, verktyg och tekniska hjälpmedel för att kunna identifiera och hantera potentiella intressekonflikter för att på så sätt hindra dem från att uppstå. En  
 AIF-förvaltares 
  organisation ska också vara uppbyggd på ett sådant sätt att syste- matiska intressekonflikter mellan olika ansvarsområden och uppgifter som kan vara svårförenliga undviks. Närmare bestämmelser om de organisatoriska och administrativa systemen för hantering av intresse- konflikter finns i kommissionens förslag till genomförandeförord- ning. Där framgår bl.a. kriterier som ska tas i beaktande vid identi- fiering av intressekonflikter och att en  
 AIF-förvaltare 
  ska ha en skriftlig policy för hantering och övervakning av intressekonflikter. 
 Bestämmelsen i  
 tredje stycket  
 innebär att en investerare inte får ges förmånligare villkor än övriga investerare, om detta inte framgår av fondbestämmelserna, bolagsordningen eller motsvarande bestäm- melser som reglerar fondens verksamhet. Bestämmelsen saknar mot- svarighet i LIF. Enligt kommissionens förslag till genomförande- förordning får de förmånligare villkor som ges till en eller flera investerare inte medföra en väsentlig nackdel för fondens övriga investerare. Information om eventuella rättigheter till förmånligare villkor ska enligt 10 kap. 1 § 11 ingå i informationsbroschyren för  
 AIF-fonden. 
  
 Paragrafen genomför artikel 12.1, delvis, och artikel 14.1 och har behandlats i avsnitt 8.2.1. 
  
 21 §  
 Om de åtgärder som  
 AIF-förvaltaren 
  har vidtagit enligt 20 § inte är tillräckliga för att förhindra att investerarnas intressen kan komma att påverkas negativt, ska förvaltaren tydligt informera inve- sterarna om arten av eller orsaken till intressekonflikterna innan förvaltaren utför något uppdrag för deras räkning. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska vidta åtgärder för att förebygga de problem som orsakar att investerares intressen kan komma att påverkas nega- tivt. 
 626 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Om det trots de åtgärder som  
 AIF-förvaltaren 
  vidtagit för att för- hindra intressekonflikter är rimligt att anta att sådana ändå kan komma att uppstå, ska en  
 AIF-förvaltare 
  enligt  
 första stycket  
 infor- mera investerarna om detta innan förvaltaren utför något uppdrag för investerarnas räkning. Hur investerarna ska informeras regleras i kommissionens förslag till genomförandeförordning. En bestäm- melse motsvarande det första stycket finns i 8 kap. 21 § andra stycket lagen om värdepappersmarknaden. 
 Enligt  
 andra stycket  
 ska en  
 AIF-förvaltare 
  vidta åtgärder för att förebygga de problem som orsakar att investerares intressen kan komma att påverkas negativt. En  
 AIF-förvaltare 
  ska således inte anses uppfylla kraven på hantering av intressekonflikter i 20 § endast genom att lämna information till investerare enligt det första stycket, utan måste också visa att förvaltaren vidtar åtgärder för att för- hindra de intressekonflikter som identifierats. 
 Paragrafen genomför artikel 14.2 och har behandlats i avsnitt 8.2.2. 
 Primärmäklare 
  
 22 §  
 Om en  
 AIF-förvaltare 
  använder sig av en primärmäklares tjänster ska villkoren för samarbetet anges i ett skriftligt avtal. I avtalet ska särskilt anges om det finns möjligheter till överföring av och för- foganderätt över  
 AIF-fondens 
  tillgångar. Avtalet får inte stå i strid mot  
 AIF-fondens 
  fondbestämmelser, bolagsordning eller motsva- rande och ska innehålla en bestämmelse om att  
 AIF-fondens 
  för- varingsinstitut ska få del av innehållet i avtalet. 
 Paragrafen innehåller en bestämmelse om att ett skriftligt avtal ska upprättas om en  
 AIF-förvaltare 
  använder sig av en primärmäklares tjänster och anger vad som ska framgå av avtalet. En primärmäklare (prime broker) är ett kreditinstitut, ett reglerat värdepappersföre- tag eller motsvarande reglerat företag under tillsyn som tillhanda- håller en kombination av specialiserade investerings- och finansie- ringstjänster till företrädesvis professionella investerare. Begreppet definieras i 1 kap. 11 § 21. 
 I avtalet ska särskilt anges om det finns möjlighet till överföring av och förfoganderätt över fondens tillgångar. Förfoganderätt över tillgångar kan exempelvis överföras enligt avtal om lån och återköp av värdepapper eller då värdepapper på annat sätt lämnas i pant. 
 627 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Avtalet får inte stå i strid mot fondens fondbestämmelser, bolags- ordning eller motsvarande bestämmelser.  
 AIF-fondens 
  förvarings- institut ska informeras om avtalet. 
 Paragrafen genomför artikel 14.3 och har behandlats i avsnitt 8.2.3. 
 Ersättningssystem 
  
 23 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska ha ett ersättningssystem som främjar en sund och effektiv riskhantering. 
 Enligt paragrafen ska en  
 AIF-förvaltare 
  ha ett ersättningssystem som uppfyller de krav som anges där. Begreppet ersättningssystem omfattar  
 AIF-förvaltarens 
  dokumenterade ersättningspolicy samt den praktiska tillämpningen av den (jfr Finansinspektionens före- skrifter och allmänna råd (2011:1) om ersättningssystem i kredit- institut och värdepappersbolag). Att ersättningssystemet ska främja sund och effektiv riskhantering innebär bl.a. att ersättningssystemet inte ska stå i strid mot de förvaltade  
 AIF-fondernas 
  riskprofiler, fondbestämmelser, bolagsordningar eller motsvarande bestämmelser som reglerar fondernas verksamhet. Kopplingen mellan ersättnings- system och riskhantering innebär också att bestämmelsen har be- tydelse för utformningen av principerna för ersättningar till de medarbetare som i tjänsten utövar ett väsentligt inflytande på AIF- förvaltarens eller de förvaltade  
 AIF-fondernas 
  riskprofiler, exem- pelvis den verkställande ledningen, risktagare och kontrollfunktioner. 
 Närmare bestämmelser om en  
 AIF-förvaltares 
  ersättningspolicy finns i bilaga II till  
 AIFM-direktivet 
  och i riktlinjer från Esma. Prin- ciperna i bilagan är baserade på kommissionens rekommendation 2009/384/EG om ersättningspolicy inom finanstjänstesektorn. 
 Bilaga II till  
 AIFM-direktivet 
  genomförs i svensk rätt genom föreskrifter. Bestämmelsen kombineras därför med ett bemyndig- ande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om en  
 AIF-förvaltares 
  ersättningssystem, se 16 kap. 2 §. 
 Paragrafen genomför artikel 13.1 och har behandlats i avsnitt 8.3. 
 628 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Särskilda krav för  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd för diskretionär förvaltning investeringsportföljer 
  
 24 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd för diskretionär förvaltning av investeringsportföljer får inte placera en sådan investerares till- gångar i en  
 AIF-fond 
  som förvaltaren direkt eller på någon annans uppdrag förvaltar, om inte investeraren har godkänt detta på förhand. 
 Om en  
 AIF-förvaltare 
  har tillstånd för diskretionär förvaltning av investeringsportföljer krävs enligt denna paragraf investerarens för- handsgodkännande. Syftet är att intressekonflikter inte ska upp- komma mellan å ena sidan förvaltarens roll som fondförvaltare och mottagare av ersättning för fondförvaltning, och å andra sidan inve- sterarens behov av kostnadseffektiv portföljförvaltning. En mot- svarande bestämmelse för fondbolag finns i 7 kap. 2 § LIF. 
 Paragrafen genomför artikel 12.2.a och har behandlats i av- snitt 8.7.1. 
 Tystnadsplikt 
  
 25 §  
 Enskildas förhållanden till en  
 AIF-fond, 
  en  
 AIF-förvaltare 
  eller ett förvaringsinstitut får inte obehörigen röjas. 
 I det allmännas verksamhet tillämpas i stället bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). 
 Bestämmelsen har utformats med 2 kap. 19 § LIF som förebild. Liksom reglerna i LIF bör ledning för tolkning och tillämpning av bestämmelsen hämtas från vad som gäller om banksekretess enligt 1 kap. 10 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. bestämmelsen har behandlats i avsnitt 8.1. 
 Uppgiftsskyldighet 
  
 26 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  och ett förvaringsinstitut är skyldiga att lämna ut uppgifter om enskildas förhållanden till förvaltaren och insti- tutet, om det under en utredning enligt bestämmelserna om för- undersökning i brottmål begärs av undersökningsledare eller om 
 629 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 det i ett ärende om rättslig hjälp i brottmål på framställning av en annan stat eller en mellanfolklig domstol begärs av åklagare. 
 Om skyldighet för  
 AIF-förvaltare 
  och förvaringsinstitut att lämna uppgifter till överförmyndaren finns bestämmelser i 16 kap. 10 a § föräldrabalken. 
 Bestämmelsen har utformats med 2 kap. 20 § LIF som förebild, se prop. 2002/03:150 s. 306. 
 9 kap. Förvaringsinstitut 
 Allmänna bestämmelser om förvaringsinstitut 
  
 1 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska för varje  
 AIF-fond 
  som förvaltaren för- valtar se till att ett förvaringsinstitut utses. 
 Förvaringsinstitutet ska handla hederligt, rättvist, oberoende och professionellt samt uteslutande i  
 AIF-fondens 
  och investerarnas in- tresse. 
 Det åligger  
 AIF-förvaltaren 
  att se till att det för var och en av de förvaltade  
 AIF-fonderna 
  finns ett enda förvaringsinstitut som upp- fyller kraven i kapitlet. 
 Även om det är förvaltaren som ska se till att ett lämpligt för- varingsinstitut utses åligger skyldigheterna enligt andra stycket, att agera hederligt, rättvist, oberoende och professionellt samt i fondens och investerarnas intresse, förvaringsinstitutet självt. Vad förvar- ingsinstitutet rent konkret ska göra följer av bestämmelserna om förvaring och kontroll i detta kapitel och i kommissionens genom- förandeförordning. 
 Skyldigheten att agera hederligt, rättvist och professionellt inne- bär också att förvaringsinstitutet måste agera med vederbörlig skick- lighet, aktsamhet och omsorg, om institutet delegerar förvarings- institutsuppgifter, dels i valet av uppdragstagare, dels i övervak- ningen av denne, se 13 § och artikel 21.11. c. 
 Bestämmelserna i detta kapitel om förvaringsinstitut gäller samt- liga  
 AIF-fonder, 
  dvs. även specialfonder. Dessa omfattas således inte längre av 3 kap. LIF. 
 Paragrafen genomför artikel 21.1 och artikel 21.10 första stycket. 
 630 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 2 §  
 Ett förvaringsinstitut ska hålla verksamhet som förvarings- institut åtskild från verksamheter som kan komma i konflikt med  
 AIF-förvaltarens, 
 AIF-fondens 
  eller investerarnas intressen. 
 Förvaringsinstitutet ska identifiera, hantera och övervaka even- tuella intressekonflikter. Sådana konflikter ska redovisas för fondens investerare. 
 En korrekt hantering av intressekonflikter är en förutsättning för att någon ska kunna utses till förvaringsinstitut. Det åligger således  
 AIF-förvaltaren 
  att kontrollera att det förvaringsinstitut som utses hanterar sina intressekonflikter på rätt sätt. I flertalet fall kommer förvaringsinstitutet att vara ett kreditinstitut med tillstånd att be- driva värdepappersrörelse. För ett svenskt förvaringsinstitut inne- bär det att institutet ska tillämpa reglerna i 8 kap. 21 § lagen om värdepappersmarknaden och 11 kap. FFFS 2007:16.  
 AIF-förval- 
  taren bör kunna utgå från att ett förvaringsinstitut som hanterar sina intressekonflikter enligt dessa regler uppfyller kraven på för- varingsinstitut i denna del. Kravet på att hålla verksamheterna åtskilda och att övervaka och hantera intressekonflikter åvilar dock förvaringsinstitutet självt. Institutet måste således identifiera de verksamheter där andra kunder eller förvaringsinstitutet självt kan ha intressen som står i konflikt med förvaringsinstitutsverksam- heten. Det gäller t.ex. verksamheter som handel med värdepapper för egen och kunders räkning samt investeringsrådgivning. Infor- mation om en  
 AIF-fonds 
  affärer eller positioner skulle kunna miss- brukas och förvaringsinstitutsverksamheten måste därför hållas åt- skild från sådan verksamhet, både funktionellt och hierarkiskt. Även kund/leverantörsförhållandet mellan  
 AIF-förvaltaren 
  och förvarings- institutet kan i viss mån innebära en intressekonflikt. Förvarings- institutets kontrollerande funktion, t.ex. avseende värdering och rutiner för inlösen av andelar, ska utföras för att värna andels- ägarnas intressen och behöver inte alltid sammanfalla med  
 AIF-för- 
  valtarens intressen. Särskilt inte om förvaringsinstitutet upptäcker fel och brister och kräver kostsamma åtgärder från  
 AIF-förval- 
  tarens sida. För att hantera detta måste förvaringsinstitutet organi- sera sin verksamhet så att den kontrollerande funktionen inte på- verkas av kundrelationen till  
 AIF-förvaltaren. 
  Förvaringsinstitutet måste t.ex. se till att ha en tydlig och robust eskaleringsprocess för att hantera brister som upptäcks i den kontrollerande verksam- 
 631 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 heten. Mer detaljerad reglering finns i kommissionens förslag till genomförandeförordning. 
 När det gäller kravet i  
 andra stycket  
 på att redovisa intresse- konflikterna för investerarna bör detta inte ses som ett krav på att redovisningen måste komma direkt från förvaringsinstitutet. Redo- visningen kan ske t.ex. i  
 AIF-fondens 
  informationsbroschyr och avse de olika eventuella intressekonflikter som kan föreligga hos förvaringsinstitutet. Om redovisningen ska ske i informations- broschyren bör detta regleras i avtalet mellan  
 AIF-förvaltaren, 
  eller  
 AIF-fonden, 
  och förvaringsinstitutet, se 3 §. 
 Paragrafen genomför artikel 21.10 andra stycket. 
 Skriftligt avtal 
  
 3 §  
  
 AIF-förvaltaren 
  eller  
 AIF-fonden 
  och förvaringsinstitutet ska ingå ett skriftligt avtal som reglerar förhållandet mellan parterna. I avtalet ska bland annat anges det informationsutbyte och den sam- ordning som krävs för att institutet ska kunna utföra sina uppgifter för fondens räkning i enlighet med kraven i denna lag och andra författningar. 
 Detaljerade bestämmelser om vad avtalet ska innehålla finns i kom- missionens förslag till genomförandeförordning. 
 Paragrafen genomför artikel 21.2. 
 Förvaringsinstitut för  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  
 4 §  
 Ett förvaringsinstitut för en  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  ska vara 1. ett kreditinstitut som 
  
 a) 
  
 har stadgeenligt säte inom EES, och 
  
 b) 
  
 har beviljats tillstånd som avses i Europaparlamentets och 
  
 rådets direktiv 2006/48/EG, 
 2. ett värdepappersföretag som 
  
 a) 
  
 har stadgeenligt säte inom EES, 
  
 b) 
  
 omfattas av kapitalkraven i enlighet med artikel 20.1 i Europa- parlamentets och rådets direktiv 2006/49/EG av den 14 juni 2006 
  
 632 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut (omarbet- ning) 
  
 9 
  
 , och 
 c) har beviljats tillstånd som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG, inbegripet sidotjänster för förvaring och hand- havande av finansiella instrument för kunders räkning och som har egna medel motsvarande det startkapital som anges i artikel 9 i det direktivet, eller 
 3. andra institut som står under fortlöpande tillsyn och som den 21 juli 2011 hör till de kategorier som har godtagits såsom förva- ringsinstitut enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG. 
 Förvaringsinstitutet ska vara etablerat i  
 AIF-fondens 
  hemland. 
 Paragrafen anger vilka olika företag som kan utses som förvarings- institut. Det rör sig enligt  
 första stycket 1 och 2  
 i första hand om kreditinstitut (t.ex. banker) och värdepappersinstitut med tillstånd att förvara finansiella instrument för kunders räkning, dvs. verk- samhet enligt 2 kap. 2 § 1 lagen om värdepappersmarknaden. Hän- visningarna i lagtexten har gjorts till kreditinstitutsdirektivet, MiFID och  
 UCITS-direktivet 
  i stället för de svenska lagar som genomfört de direktiven, eftersom en svensk  
 AIF-förvaltare 
  kan förvalta AIF- fonder etablerade i andra medlemsstater. Bestämmelsen i  
 första stycket 3  
 följer av att en medlemsstat enligt  
 UCITS-direktivet 
  kan tillåta att även andra än sådana institut som angetts i första stycket 1 eller 2 får vara förvaringsinstitut. 
 Paragrafen genomför artikel  
 21.3.a–c 
  första stycket och arti- kel 21.5.a och har behandlats i avsnitt 10.1. 
 Förvaringsinstitut för icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  
 5 §  
 Som förvaringsinstitut för icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  kan utses kreditinstitut eller annan enhet av samma slag som anges i 4 § första stycket 1 och 2 utan att villkoren däri är uppfyllda, under förutsättning att förvaringsinstitutet uppfyller kraven i 6 §. 
  
 9  
 EUT L 177, 30.6.2006, s. 201 (Celex 32006L0049), senast ändrat genom Europaparla- mentets och rådets direktiv 2010/78/EU (EUT L 331, 15.12.2010, s. 120, Celex32010L0078). 
 633 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Ett förvaringsinstitut enligt första stycket ska vara etablerat i det tredjeland där  
 AIF-fonden 
  är etablerad eller i hemlandet för den  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar fonden. 
 Bestämmelsen i paragrafens  
 första stycke  
 ger, för icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder, 
  utrymme att som förvaringsinstitut utse även andra företag än sådana som anges i 4 §. Motsvarigheterna till kredit- institut m.fl. i tredjeland kommer formellt inte att ha tillstånd enligt de direktiv som anges i 4 §. De kan enligt 5 § ändå vara förvarings- institut för  
 AIF-fonder, 
  etablerade i samma land. Det förutsätter dock att institutet står under en reglering som anses likvärdig med regleringen inom EES, se 6 §. 
 Enligt  
 andra stycket  
 ska förvaringsinstitutet vara etablerat i samma land som fonden eller i det land som  
 AIF-förvaltaren 
  är etablerad. Normalt torde förvaringsinstitutet och fonden finnas i samma land. Men det kan inte uteslutas att det kan finnas konstruktioner där fond och förvaringsinstitut är etablerade i olika länder. För icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder, 
  förvaltade av svenska  
 AIF-förvaltare, 
  innebär bestämmelsen i sådana situationer att förvaringsinstitutet ska vara etablerat i Sverige. Se dock övergångsbestämmelserna, där möjligheten i artikel 61.5 i  
 AIFM-direktivet, 
  att tillåta att för- varingsinstitut i andra länder än fondens eller förvaltarens hemland utnyttjas av förvaltare av vissa fonder. 
 Paragrafen genomför artikel 21.3.c andra stycket och 21.5.b. 
 Särskilda krav på förvaringsinstitut utanför EES 
  
 6 §  
 Ett utsett förvaringsinstitut som är etablerat utanför EES ska vid varje tidpunkt 
  
 1. 
  
 omfattas av effektiv reglering, inbegripet minimikapitalkrav, och effektiv tillsyn av verksamheten med samma verkan som unions- rätten, och 
  
 2. 
  
 enligt avtal vara ansvarigt gentemot  
  
 AIF-fonden 
  eller dess investerare i enlighet med  
 17–20 
  §§ samt uttryckligen utfästa sig att uppfylla villkoren i  
 13–16 
  §§. 
 Mellan det land där förvaringsinstitutet är etablerat och de länder inom EES där den icke  
 EES-baserade 
 AIF-fondens 
  aktier eller an- delar avses att marknadsföras samt, i förekommande fall,  
 AIF-för- 
  valtarens hemland ska det fortlöpande finnas 
 634 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 1. 
  
 en skriftlig överenskommelse som uppfyller bestämmelserna i artikel 26 i OECD:s modellavtal för skatter på inkomst och för- mögenhet och som säkerställer ett effektivt informationsutbyte i skatteärenden, och 
  
 2. 
  
 en skriftlig överenskommelse mellan ländernas behöriga myn- digheter om samarbete och informationsutbyte. 
  
 Landet där förvaringsinstitutet är etablerat ska också ha vidtagit nödvändiga åtgärder för att motverka penningtvätt och finansiering av terrorism. 
 Paragrafen anger de ytterligare krav som gäller för förvaringsinstitut i tredjeland. 
 För det första ska institutet stå under en effektiv reglering och tillsyn. Vad detta närmare innebär anges i kommissionens förslag till genomförandeförordning. 
 Förvaringsinstitutet ska även enligt avtal vara ansvarigt gentemot  
 AIF-fonden 
  eller investerarna för skador på samma sätt som ett svenskt förvaringsinstitut är enligt 17 och 18 §§. Beroende på AIF- fondens juridiska konstruktion kan ett sådant avtal slutas direkt mellan fonden och förvaringsinstitutet (vilket förutsätter att fonden har kapacitet att ingå ett sådant avtal) eller mellan  
 AIF-förvaltaren 
  och förvaringsinstitutet till förmån för investerarna (ett s.k. tredje- mansavtal, se Chavez, Avtalsrätt I, 12.e uppl., s 142 ff.). I båda fallen är det dock en förutsättning att den rättsordning som ska tillämpas på avtalet fungerar så att avtalet faktiskt kommer att inne- bära en rätt till ersättning enligt de villkor som anges i 17 och 18 §§ för fonden eller investerarna. En svensk  
 AIF-förvaltare 
  som avser att förvalta en  
 AIF-fond 
  i tredjeland bör därför till sin tillstånds- ansökan enligt 6 kap. foga ett rättsutlåtande eller motsvarande som klargör detta. 
 Därutöver krävs enligt  
 andra stycket  
 skatteavtal och överens- kommelser om tillsynssamarbete mellan de berörda länderna. Kravet i  
 sista stycket,  
 att landet ifråga ska ha vidtagit nödvändiga åtgärder för att motverka penningtvätt och finansiering av terrorism, inne- bär i praktiken att landet inte får vara uppfört på förteckningen över icke samarbetsvilliga länder och territorier som sammanställs av Reed. 
 Om en behörig myndighet i ett land inom EES har en avvikande åsikt om bedömningar som de behöriga myndigheterna i  
 AIF-för- 
  valtarens hemland har gjort beträffande första stycket 2, andra 
 635 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 stycket 2 och tredje stycket, får myndigheterna hänskjuta frågan till Esma, se 14 kap. 14 §. Detta blir dock knappast aktuellt förrän efter 2015 eftersom det först då kan komma att finnas gemensamma regler för gränsöverskridande verksamhet avseende icke  
 EES-base- 
  rade  
 AIF-fonder, 
  se avsnitt 14.4. 
 Paragrafen genomför artikel 21.6 första stycket. 
 Förvaringsinstitut för vissa typer av slutna  
 AIF-fonder 
  
 7 §  
 För en  
 AIF-fond 
  får till förvaringsinstitut utses andra än sådana som anges i 4 och 5 §§, om 
  
 1. 
  
 investerarna saknar rätt till inlösen under fem år från den första investeringen, och 
  
 2. 
  
 fonden enligt sin investeringsstrategi 
  
 a) 
  
 generellt inte investerar i finansiella instrument som kräver depåförvaring, eller 
  
 b) 
  
 generellt investerar i emittenter eller onoterade företag för att förvärva kontroll enligt 11 kap. 
  
 En fysisk eller juridisk person får utses till förvaringsinstitut för sådana  
 AIF-fonder 
  som avses i första stycket om 
  
 1. 
  
 funktionen som förvaringsinstitut utgör en del av den fysiska eller juridiska personens yrkes- eller affärsverksamhet för vilken gäller registreringsskyldighet enligt lag, andra författningar eller yrkes- etiska regler, och 
  
 2. 
  
 det finns finansiella och yrkesmässiga garantier för att rele- vanta förvaringsinstitutsuppgifter och därmed förenade åtaganden kan utföras på ett effektivt sätt. 
  
 Paragrafen är en specialreglering för vissa typer av fonder som gene- rellt inte investerar i finansiella tillgångar som kan depåförvaras. Huvudregeln i 4 och 5 §§ om att förvaringsinstitutet ska vara ett finansiellt institut av visst slag är utformad för att passa  
 AIF-fonder 
  som placerar i finansiella tillgångar, t.ex. finansiella instrument som kan depåförvaras. I de fallen utgör förvaringen av de finansiella in- strumenten förvaringsinstitutets huvuduppgift. Det är då relevant att ställa krav på specifika tillstånd och kapitalstyrka. För fonder som investerar i andra tillgångar, t.ex. fastigheter eller ägarandelar som inte är finansiella instrument eller i aktier i onoterade företag, är 
 636 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 dock förvaringsinstitutets kontroll av äganderätten oftast viktigare än själva förvaringen av tillgångarna. 
 För att vara lämpligt som förvaringsinstitut måste det dock finnas en tydlig koppling mellan den verksamhet som den fysiska eller juridiska personen normalt bedriver och de förvaringsinstitutsupp- gifter som ska fullgöras. För en  
 AIF-fond 
  som investerar i onoterade aktier eller fastigheter kan t.ex. en advokat eller en revisor vara lämpliga som förvaringsinstitut, jfr skäl 34 i  
 AIFM-direktivet. 
  Ett krav är dock att personen ifråga antingen står under tillsyn enligt lag eller enligt yrkesetiska regler. 
 Paragrafen genomför artikel 21.3. tredje stycket. 
 Begränsningar på grund av intressekonflikter 
  
 8 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  får inte utses som förvaringsinstitut. 
 Första stycket gäller även för en primärmäklare som verkar som motpart till en  
 AIF-fond 
  för vilken den är primärmäklare, om inte verksamheten som förvaringsinstitut hålls åtskild från tillhandahåll- andet av tjänster i egenskap av primärmäklare. En sådan mäklare ska dessutom ha rutiner för att kunna identifiera, hantera, övervaka och redovisa intressekonflikter för  
 AIF-fondens 
  investerare. 
 Utöver de generella bestämmelserna om förvaringsinstitutets hante- ring av intressekonflikter ställer paragrafen upp vissa ytterligare krav. Enligt  
 första stycket  
 kan en  
 AIF-förvaltare 
  aldrig utses som förvaringsinstitut, varken för egna eller andras fonder. Det har ingen betydelse hur  
 AIF-förvaltaren 
  har organiserat sig eller hur väl olika verksamheter hålls åtskilda; samma juridiska person kan inte vara både  
 AIF-förvaltare 
  och förvaringsinstitut. Detta torde även följa av att en  
 AIF-förvaltare 
  inte får ägna sig åt någon annan verk- samhet än förvaltning av  
 AIF-fonder, 
  se 3 kap. 1 § sista stycket och artikel 6.2. 
 Detsamma gäller enligt  
 andra stycket  
 som huvudregel även i för- hållande till primärmäklare. I det fallet kan dock en primärmäklare, liksom andra förvaringsinstitut, se till att hålla verksamheten som förvaringsinstitut åtskild från verksamheten som primärmäklare (och andra verksamheter som kan ge upphov till intressekonflikter). Under förutsättning att primärmäklaren håller verksamheten tillräckligt avskild, och identifierar, övervakar och redovisar intressekonflikterna 
 637 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 kan även en primärmäklare utses till förvaringsinstitut, se kommen- taren till 2 §. 
 Paragrafen genomför artikel 21.4. 
 Förvaringsinstitutets uppgifter 
 Övervakning av penningflöden 
  
 9 §  
 Förvaringsinstitutet har till uppgift att övervaka  
 AIF-fondens 
  penningflöden. 
 Förvaringsinstitutet ska särskilt se till att betalningar som mot- tagits från investerare och alla likvida medel i  
 AIF-fonden 
  bokförs på likvidkonton som har öppnats i  
 AIF-fondens 
  namn eller i AIF- förvaltarens eller förvaringsinstitutets namn för fondens räkning. 
 Likvidkonton enligt första stycket ska öppnas hos sådana en- heter som avses i artikel  
 18.1.a–c 
  i kommissionens direktiv 2006/73/EG av den 10 augusti 2006 om genomförandet av Europa- parlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG vad gäller organisa- toriska krav och villkor för verksamheten i värdepappersföretag, och definitioner för tillämpning av det direktivet 
  
 10 
  
 . Likvidkonton får även öppnas hos någon annan enhet av samma slag, på relevanta marknader där sådana konton krävs, om enheten är föremål för effektiv reglering av och tillsyn över verksamheten, som har samma verkan som unionsrätten och som genomdrivs effektivt och i enlig- het med principerna i artikel 16 i nämnda direktiv. 
 Om likvidkontot har öppnats i förvaringsinstitutets namn för  
 AIF-fondens 
  räkning får medel som tillhör förvaringsinstitutet eller sådana enheter som avses i andra stycket inte finnas på samma konto. 
 Paragrafen reglerar förvaringsinstitutets uppgifter avseende fondernas penningflöden. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 10.4. Enligt  
 första och andra styckena  
 har förvaringsinstitutet vissa övervakande uppgifter avseende penningflödena som innebär att institutet ska bevaka att gjorda betalningar från investerare ska bokföras på lik- vidkonton i fondens namn, eller i  
 AIF-förvaltarens 
  eller förvarings- institutets namn för fondens räkning. De senare alternativen blir aktuella om  
 AIF-fondernas 
  juridiska konstruktion är sådan att 
  
 10  
 EUT L 241, 2.9.2006, s. 26 (Celex 32006L0073). 
 638 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 fonderna inte själva kan stå som kontohållare. I de senare fallen måste enligt  
 sista stycket  
 kontot som öppnats för fondens räkning vara åtskilt så att medel från förvaringsinstitutet eller  
 AIF-förval- 
  taren inte finns på samma konto. 
 I  
 tredje stycket  
 anges var ett konto för en  
 AIF-fond 
  får öppnas. Oftast torde det vara fråga om konto hos ett kreditinstitut, t.ex. en bank. Många gånger kommer likvidkontot att öppnas hos förvarings- institutet vilket underlättar förvaringsinstitutets skyldighet att be- vaka fondens penningflöden. Om kontot öppnas hos någon annan måste förvaringsinstitutet informeras om vilka konton som finns och från kontohållaren få information om kontorörelser, t.ex. insätt- ningar och uttag. I kommissionens förslag till genomförandeför- ordning specificeras uppgifter enligt denna paragraf. 
 Paragrafen genomför artikel 21.7. 
 Förvaring av  
 AIF-fondens 
  tillgångar 
  
 10 §  
 Förvaringsinstitutet ska 
 1. depåförvara 
  
 a) 
  
 alla finansiella instrument som kan registreras på ett konto för finansiella instrument som har öppnats hos förvaringsinstitutet, och 
  
 b) 
  
 alla finansiella instrument som fysiskt kan levereras till för- varingsinstitutet, samt 
  
 2. kontrollera  
 AIF-förvaltarens, 
  för  
 AIF-fondens 
  räkning, eller  
 AIF-fondens 
  äganderätt till övriga tillgångar samt föra och hålla ett uppdaterat register över dem. 
 Förvaringsinstitutet får inte utan godkännande av  
 AIF-förval- 
  taren eller  
 AIF-fonden 
  förfoga över de tillgångar som avses i första stycket. 
 I bestämmelsen klargörs förvaringsinstitutets huvuduppgifter av- seende  
 AIF-fondernas 
  tillgångar; att antingen förvara dem eller kontrollera äganderätten. Finansiella instrument ska som huvud- regel förvaras av förvaringsinstitutet. För sådana värdepapper som kontoförs av en central värdepappersförvarare, t.ex. Euroclear, inne- bär det att de ska förvaras i depå hos förvaringsinstitutet. Innehavet i depån kontoförs i sin tur på ett förvaltarkonto hos en central värdepappersförvarare, öppnat av förvaringsinstitutet för kunders 
 639 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 räkning. För tillgångar som inte kan depåförvaras, varken elek- troniskt eller fysiskt, ska förvaringsinstitutet enligt  
 första stycket 2 
 , kontrollera att  
 AIF-fonden 
  har äganderätt till tillgångarna och föra ett register över dem. Det bör observeras att registret inte i sig har någon sakrättslig verkan på samma sätt som förvaringsinstitutets registrering av finansiella instrument i en depå. I det senare fallet följer den sakrättsliga verkan av 3 kap. 10 § lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument. Närmare bestämmelser om vilka tillgångar som ska depåförvaras enligt  
 första stycket 1  
 finns i kommissionens förslag till genomförandeförordning. 
 Paragrafen genomför artikel 21.8.a (i), 21.8.b (i) och (iii) samt 21.10 tredje stycket. 
  
 11 §  
 För att fullgöra sina uppgifter enligt 10 § första stycket 1 ska förvaringsinstitutet se till att alla finansiella instrument registreras på ett separat konto hos institutet i  
 AIF-fondens 
  namn, eller i AIF- förvaltarens namn för fondens räkning, och i enlighet med prin- ciperna i artikel 16 i kommissionens direktiv 2006/73/EG. 
 För att fullgöra sina uppgifter enligt 10 § första stycket 2 ska förvaringsinstitutet lägga uppgifter eller handlingar från  
 AIF-för- 
  valtaren eller  
 AIF-fonden 
  samt andra tillgängliga handlingar till grund för sin bedömning av äganderätten till tillgångarna. 
 Enligt paragrafens  
 första stycke  
 ska  
 AIF-fondens 
  finansiella instru- ment som ska depåförvaras hållas åtskilda från förvaringsinsti- tutets,  
 AIF-förvaltarens 
  och andras tillgångar. Om detta sker på ett eller flera konton spelar ingen roll, huvudsaken är att det konto eller de konton som används är separata i förhållande till  
 AIF-förval- 
  tarens, förvaringsinstitutets och andras konton. Syftet är att AIF- fondens tillgångar alltid ska kunna identifieras som tillhörande fonden och skyddas om någon annan än fonden, t.ex.  
 AIF-förvaltaren 
  eller förvaringsinstitutet, skulle gå i konkurs. Ytterligare bestämmelser om detta finns i kommissionens förslag till genomförandeförord- ning. 
  
 Andra stycket  
 innehåller en hjälpregel för att närmare kunna av- göra vad förvaringsinstitutet ska göra för att kontrollera ägande- rätten enligt 10 § första stycket 2. Förvaringsinstitutet ska kon- trollera de bevis som finns för  
 AIF-fondens 
  äganderätt. Det kan vara fråga om handlingar och dokumentation från  
 AIF-förvaltaren 
  
 640 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 eller  
 AIF-fonden 
  men också andra externa bevis. Ytterligare be- stämmelser om detta finns i förslaget till genomförandeförordning. 
 Paragrafen genomför artikel 21.8.a (ii) och 21.8.b (ii). 
 Förvaringsinstitutets övriga uppgifter 
  
 12 §  
 Förvaringsinstitutet ska, utöver vad som anges i 9 och 10 §§, verkställa  
 AIF-förvaltarens 
  instruktioner, om de inte strider mot bestämmelserna i denna lag eller annan författning, fondbestäm- melserna eller bolagsordningen, samt se till att 
  
 1. 
  
 försäljning, emission, återköp, inlösen och makulering av an- delar eller aktier i  
  
 AIF-fonden 
  genomförs enligt bestämmelserna i denna lag, kommissionens förordning (EU) nr XXX/201X av den X X XXX om genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU, fondbestämmelserna eller bolagsordningen, 
  
 2. 
  
 värdet av andelarna eller aktierna i  
  
 AIF-fonden 
  beräknas en- ligt denna lag, kommissionens förordning (EU) nr XXX/201X av den X X XXX om genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU, fondbestämmelserna eller bolagsord- ningen, 
  
 3. 
  
 ersättningar för transaktioner som berör en  
  
 AIF-fonds 
  till- gångar betalas in till fonden utan dröjsmål, och 
  
 4. 
  
 AIF-fondens 
  
  intäkter används enligt bestämmelserna i denna lag, kommissionens förordning (EU) nr XXX/201X av den X X XXX om genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU, fondbestämmelserna eller bolagsordningen. 
 Paragrafen reglerar förvaringsinstitutets kontrollerande uppgifter, utöver vad som gäller om penningflöden enligt 9 §. Uppgifterna motsvarar i stor utsträckning vad ett förvaringsinstitut för värde- pappersfonder ska göra enligt 3 kap. 2 § LIF med den viktiga skill- naden att lagregeln avseende  
 AIF-fonder 
  kompletteras av bestäm- melser i kommissionens förslag till genomförandeförordning. I för- slaget anges vad som krävs av förvaringsinstitutet avseende var och en av uppgifterna i paragrafen. Där framgår bl.a. att vissa kontroller ska utföras  
 ex-post, 
  dvs. efter det att transaktioner m.m. har genom- förts medan andra, t.ex. kontroll av processer och rutiner hos AIF- förvaltaren, ska ske på ett övergripande plan utan anknytning till enskilda transaktioner. Någon skyldighet för förvaringsinstitutet 
 641 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 att kontrollera att en viss investering inte strider mot fondens placeringsbegränsningar eller att en försäljning av andelar genom- förs korrekt innan transaktionen genomförs eller leverans/betalning sker föreligger alltså inte. 
 Paragrafen genomför artikel 21.9. 
 Uppdragsavtal 
  
 13 §  
 Förvaringsinstitutet får inte uppdra åt annan att utföra andra förvaringsinstitutsfunktioner än förvaring av tillgångar och kontroll av äganderätten enligt 10 §. 
 Delegering enligt första stycket förutsätter att förvaringsinsti- tutet 
  
 1. 
  
 kan visa att det finns ett objektivt skäl för delegering av upp- gifterna och att avsikten inte är att kringgå kraven i denna lag eller annan författning, 
  
 2. 
  
 har handlat professionellt vid valet av uppdragstagare, och 
  
 3. 
  
 regelbundet övervakar uppdragstagaren och dennes rutiner avseende delegerade uppgifter. 
  
 Ett förvaringsinstitut kan enligt bestämmelsen inte delegera de kon- trollerande uppgifterna enligt 9 och 12 §§. Uppgifterna att förvara eller kontrollera äganderätten kan dock delegeras, om förutsätt- ningarna i denna och efterföljande paragrafer är uppfyllda. Ytter- ligare bestämmelser om delegering av förvaringsinstitutsfunktionerna finns i förslaget till genomförandeförordning. Där framgår bl.a. hur förvaringsinstitutet ska gå till väga för att anses ha handlat med vederbörlig skicklighet, aktsamhet och omsorg i valet av uppdrags- tagare och i övervakningen av denne. 
 Varje uppdrag som ett förvaringsinstitut lämnar åt andra att utföra innebär dock inte delegering i lagens mening. Enligt skäl 42 i  
 AIFM-direktivet 
  omfattas inte supportuppgifter som är kopplade till de kontrollerande uppgifterna, såsom administrativa och tek- niska funktioner. Uppgifterna måste således nå upp till en viss grad av väsentlighet för att det ska vara fråga om delegering. Likaså framgår av artikel 21.11 sista stycket att det inte innebär delegering från förvaringsinstitutets sida att utnyttja clearing- och avvecklings- tjänster. 
 642 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 AIFM-direktivet 
  innehåller inga regler om att förvaringsinsti- tutets delegering ska anmälas till den behöriga myndigheten. Så- dana regler finns dock för svenska värdepappersinstitut i 8 kap. 14 § lagen om värdepappersmarknaden och för banker i 6 kap. 7 § lagen om bank- och finansieringsrörelse. Svenska förvaringsinstitut kan därför på grund av dessa regler vara skyldiga att anmäla sina uppdragsavtal till Finansinspektionen. 
 Paragrafen genomför artikel 21.11 första stycket  
 a–c 
  och femte stycket. 
 Övriga villkor för uppdragsavtal 
  
 14 §  
 Förvaringsinstitutet ska, utöver vad som anges i 13 § och om inget annat följer av 15 §, förvissa sig om att uppdragstagaren 
  
 1. 
  
 har den struktur och den sakkunskap som krävs i förhållande till uppdraget, 
  
 2. 
  
 omfattas av en effektiv reglering, inbegripet minimikapital- krav, avseende depåförvaringsuppgifter, effektiv tillsyn över verk- samheten i den berörda jurisdiktionen och regelbunden extern granskning för att säkerställa att de finansiella instrumenten finns i uppdragstagarens besittning, 
  
 3. 
  
 håller de anförtrodda tillgångarna åtskilda från egna och andras tillgångar så att de alltid går att identifiera, 
  
 4. 
  
 använder  
  
 AIF-fondens 
  tillgångar endast om  
 AIF-förvaltaren 
  eller  
 AIF-fonden 
  har gett sitt godkännande och efter anmälan till förvaringsinstitutet, samt 
  
 5. 
  
 uppfyller de allmänna skyldigheter och respekterar de förbud som anges i 1, 2, 10 och 11 §§. 
  
 Enligt punkten 3 ska  
 AIF-fondens 
  tillgångar hållas åtskilda från upp- dragstagarens egna och andras tillgångar. Detta hindrar dock inte att uppdragstagaren förvarar flera  
 AIF-fonders 
  tillgångar på ett s.k. ombnibuskonto, se skäl 40 i  
 AIFM-direktivet. 
  Detta konto måste dock hållas åtskilt från andra konton och det måste fortfarande gå att identifiera vilka tillgångar som hör till vilken fond. 
 Paragrafen genomför artikel 21.11 andra stycket d. 
 643 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Särskilda bestämmelser vid uppdragsavtal avseende depåförvaringsuppgifter utanför EES 
  
 15 §  
 Om lagstiftningen i ett land utanför EES kräver att vissa finansiella instrument depåförvaras av en lokal enhet och det inte finns någon sådan enhet som uppfyller kraven i 14 § 2, får för- varingsinstitutet ändå uppdra depåförvaringsfunktioner åt enheten. Detta får dock ske endast i den omfattning som är nödvändig enligt tredjelandets lagstiftning och endast så länge det inte finns lokala enheter som uppfyller dessa krav. 
 För delegering enligt första stycket krävs dessutom att 
  
 1. 
  
 AIF-fondens 
  
  investerare dessförinnan har informerats om att delegeringen är nödvändig enligt tredjelandets lagstiftning och om de omständigheter som motiverar delegeringen, och 
  
 2. 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  eller fonden har gett instruktioner till förvar- ingsinstitutet att delegera depåförvaringen av de finansiella instru- menten till en lokal enhet. 
 Paragrafen reglerar det förhållandet att ett visst finansiellt instru- ment enligt lagstiftningen i ett tredjeland måste förvaras i det landet. Det kan t.ex. vara fråga om att kontoföringen av finansiella instru- ment enligt lag är uppbyggd så att endast inhemska institut kan vara kontoförande i förhållande till den centrala värdepappers- förvararen. Om det samtidigt är så att dessa institut inte står under tillsyn eller inte omfattas av krav på att hålla kunders egendom åtskild skulle förvaringen strida mot kraven i 14 § 2. Det skulle i praktiken kunna innebära att ett förvaringsinstitut inte kan förvara sådana tillgångar i enlighet med lagen. Under förutsättning att fondens investerare har informerats och att instruktionen om att förvara in- strumentet i fråga på detta sätt kommer från  
 AIF-fonden 
  eller  
 AIF-förvaltaren 
  är det dock tillåtet att delegera förvaringsuppgifter på detta sätt. 
 Paragrafen genomför artikel 21.11 tredje stycket. 
 Vidaredelegering 
  
 16 §  
 En uppdragstagare får vidaredelegera uppgifter enligt 13 §, om samtliga villkor som uppställs för förvaringsinstitutets delegering är uppfyllda. I sådant fall ska även det som anges i  
 17–20 
  §§ gälla i 
 644 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 förhållande till dem som har delegerats respektive vidaredelegerats uppgifter. 
 Paragrafen genomför artikel 21.11 fjärde stycket och artikel 21.13 andra stycket i  
 AIFM-direktivet 
  och rör vidaredelegering från för- varingsinstitutets uppdragstagare. För uppdragstagarens vidaredele- gering gäller samma krav som för förvaringsinstitutets egen dele- gering. 
 Ansvar vid förlust av finansiella instrument som depåförvaras 
  
 17 §  
 Om förvaringsinstitutet eller dess uppdragstagare har förlorat finansiella instrument som depåförvarats enligt 10 § första stycket 1, ska institutet utan onödigt dröjsmål återlämna finansiella instru- ment av identisk typ eller ett belopp motsvarande värdet till AIF- fonden eller dess förvaltare för fondens räkning. 
 Förvaringsinstitutet är inte ansvarigt enligt första stycket om institutet kan visa att förlusten är orsakad av en yttre händelse utanför institutets rimliga kontroll, och vars konsekvenser var omöj- liga att undvika trots vidtagande av alla rimliga ansträngningar. För- varingsinstitutet är inte heller skadeståndsskyldigt om förutsätt- ningarna enligt 20 eller 21 § är uppfyllda. 
 Förvaringsinstitutet har enligt paragrafen ett kontrollansvar för förluster av finansiella instrument som depåförvaras, dvs. förvarings- institutet ansvarar för sådana förluster, om institutet inte enligt andra stycket kan visa att förlusten var orsakad av en yttre händelse utanför institutets rimliga kontroll. Vad som närmare avses med en förlust av finansiella instrument samt rekvisiten i andra stycket anges i kommissionens förslag till genomförandeförordning. För- varingsinstitutet kan också enligt sista meningen under vissa förut- sättningar fritas från ansvar när förvaringen delegerats, se 20 och 
  
 21 
  
 §§. 
  
 Paragrafen genomför artikel 21.12 första och andra styckena. 
 645 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Ansvar för övriga skador 
  
 18 §  
 Om  
 AIF-fonden 
  eller dess investerare tillfogats annan skada än sådan som avses i 17 § genom att förvaringsinstitutet uppsåtligen eller av oaktsamhet har överträtt denna lag eller andra författningar som reglerar verksamheten, ska institutet ersätta skadan. 
 Paragrafen reglerar förvaringsinstitutets ansvar i andra situationer än vid förlust av finansiella instrument. I sådana situationer, t.ex. när förvaringsinstitutet fullgör sina kontrollerande uppgifter enligt 12 §, gäller ett  
 culpa-ansvar, 
  dvs. förvaringsinstitutet ansvarar för skada som uppstår på grund av uppsåt eller oaktsamhet. De övriga författningar som ett förvaringsinstitut kan överträda är t.ex. kom- missionens genomförandeförordning till  
 AIFM-direktivet. 
  
 Paragrafen genomför artikel 21.12 tredje stycket. 
  
 19 §  
 Ett uppdrag åt annan att utföra förvaring av tillgångar och kontroll av äganderätten enligt 10 § fråntar inte förvaringsinstitutet dess ansvar enligt denna lag. Detta gäller även om uppdragstagaren har vidaredelegerat uppgiften. 
 Paragrafen genomför artikel 21.13 första stycket och erinrar om att en delegering av arbetsuppgifter inte fråntar förvaringsinstitutet dess ansvar. 
 Ansvarsbefrielse 
  
 20 §  
 Trots vad som anges i 19 § får förvaringsinstitutet befrias från ansvar för förlust av finansiella instrument som depåförvarats av en uppdragstagare, om förvaringsinstitutet kan visa att 
  
 1. 
  
 samtliga krav för delegering enligt 13 och 14 §§ är uppfyllda, 
  
 2. 
  
 det finns ett skriftligt avtal mellan institutet och uppdrags- tagaren som uttryckligen överför ansvaret till uppdragstagaren och gör det möjligt för  
  
 AIF-förvaltaren 
  eller  
 AIF-fonden, 
  eller insti- tutet för deras räkning, att framställa krav mot uppdragstagaren, och 
  
 3. 
  
 det finns ett skriftligt avtal mellan institutet och  
  
 AIF-för- 
  valtaren eller  
 AIF-fonden 
  som uttryckligen tillåter, och fastställer ett objektivt skäl för, ansvarsbefrielse för institutet. 
 646 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Paragrafen innebär att förvaringsinstitutet kan överföra ansvaret för förluster av finansiella instrument till en tredje part. Detta förutsätter dock, enligt  
 punkten 1 
 , att samtliga krav för delegering enligt 13 och 14 §§ är uppfyllda. Det innebär att bestämmelsen inte är tillämplig när delegeringen skett med stöd av undantagsregeln i 15 § för vissa tredjelandssituationer. I de fallen kan i stället 21 § vara tillämplig. Det ska därutöver, enligt  
 punkten 2 
 , finnas ett avtal mellan förvaringsinstitutet och uppdragstagaren som gör det möj- ligt för  
 AIF-förvaltaren 
  eller  
 AIF-fonden 
  (eller förvaringsinstitutet för förvaltarens eller fondens räkning) att framställa krav direkt mot uppdragstagaren. Det ska således vara fråga om ett tredjemans- avtal som ger fonden eller förvaltaren en självständig rätt gentemot uppdragstagaren. Detta förutsätter i sin tur att den rättsordning som ska tillämpas på avtalet möjliggör anspråk grundande på detta sätt. Andra typer av avtal där förvaringsinstitutet berättigas till skadestånd regressvis innebär ingen befrielse från ansvar enligt denna paragraf. Det ska slutligen, enligt  
 punkten 3 
 , finnas ett avtal mellan  
 AIF-förvaltaren 
  eller  
 AIF-fonden 
  och förvaringsinstitutet där denna typ av ansvarsbefrielse tillåts. Av det avtalet ska också framgå skälen till varför ansvarsbefrielsen tillåts. Vilka skäl det kan vara fråga om regleras i kommissionens förslag till genomförandeförordning. 
 Paragrafen genomför artikel 21.13 andra stycket  
 a–c. 
  
 21 §  
 Om förvaringsinstitutet har delegerat depåförvaringsuppgifter enligt 15 § får institutet befrias från ansvar för förlust av finansiella instrument, om 
  
 1. 
  
 AIF-fondens 
  
  fondbestämmelser eller bolagsordning uttryck- ligen tillåter en sådan ansvarsbefrielse, 
  
 2. 
  
 AIF-fondens 
  
  investerare, innan de gjorde sin investering, har blivit korrekt informerade om möjligheten till och förutsättning- arna för en sådan ansvarsbefrielse, 
  
 3. 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  eller  
 AIF-fonden 
  har gett instruktioner till förvaringsinstitutet om att delegera depåförvaringen av de finansiella instrumenten till en lokal enhet i tredjelandet, 
  
 4. 
  
 det finns ett skriftligt avtal mellan förvaringsinstitutet och  
  
 AIF-förvaltaren 
  eller  
 AIF-fonden 
  som uttryckligen tillåter en sådan befrielse, och 
  
 5. 
  
 det finns ett skriftligt avtal mellan förvaringsinstitutet och uppdragstagaren som uttryckligen överför ansvaret till uppdrags- tagaren och gör det möjligt för  
  
 AIF-förvaltaren 
  eller  
 AIF-fonden, 
  
 647 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 eller institutet för deras räkning, att framställa krav mot uppdrags- tagaren för förlust av finansiella instrument. 
 Paragrafen reglerar ansvarsbefrielse i tredjelandssituationer, dvs. när inte samtliga villkor för delegering enligt 13 och 14 §§ är upp- fyllda. Det handlar således om när ett finansiellt instrument för- varas i tredjeland av någon i det landet som inte uppfyller kraven på att stå under tillsyn eller hålla egendom separerad, se 15 §. För- varingsinstitutet kan då befrias från sitt ansvar för förluster av finan- siella instrument om förutsättningarna i paragrafen är uppfyllda. När det gäller förutsättningen i 5 gäller, liksom enligt 20 §, att den rättsordning som ska tillämpas måste möjliggöra anspråk grundande på tredjemansavtal. 
 Paragrafen genomför artikel 21.14. 
 Ansvar för förvaringsinstitut för specialfonder 
  
 22 §  
 För förvaringsinstitut för specialfonder gäller, i stället för vad som anges i  
 17–21 
  §§, att om en fondandelsägare eller en  
 AIF-för- 
  valtare tillfogats skada genom att förvaringsinstitutet överträtt denna lag eller fondbestämmelserna ska institutet ersätta skadan. 
 Ansvarsbestämmelserna i  
 17–21 
  §§ gäller inte förvaringsinstitut för specialfonder. För dessa gäller samma regel som för förvarings- institut för investeringsfonder (tidigare värdepappersfonder), dvs. att förvaringsinstitutet är skadeståndsskyldigt oberoende av fel eller försummelse, se prop. 1989/90:153 s. 76. Ansvaret i förhåll- ande till både värdepappersfonder och specialfonder reglerades tidigare i 2 kap. 21 § LIF. Den del som rör specialfonder återfinns numera i ovanstående paragraf och innebörden är densamma som enligt gällande rätt. Bestämmelsen innebär inga lättnader i förhåll- ande till det ansvar som följer av  
 AIFM-direktivets 
  bestämmelser. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 10.9. 
 648 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Förvaringsinstitutets informationsskyldighet 
  
 23 §  
 På begäran av sina behöriga myndigheter ska ett förvarings- institut lämna all information som institutet har fått vid utförandet av förvaringsuppgifter och som  
 AIF-fondens 
  och  
 AIF-förvaltarens 
  behöriga myndigheter kan behöva. Förvaringsinstitutets behöriga myndigheter ska utan dröjsmål lämna den mottagna informationen till fondens och förvaltarens behöriga myndigheter. 
 Finansinspektionen är behörig myndighet för svenska förvarings- institut som är kreditinstitut och värdepappersinstitut. Sådana in- stitut ska således lämna efterfrågad information direkt till inspek- tionen. Enligt 7 § kan det dock förekomma förvaringsinstitut som inte står under inspektionens tillsyn, t.ex. advokater och revisorer. I de fallen kan advokatsamfundet eller revisorsnämnden vara be- höriga myndigheter enligt definitionen i artikel 4.1.g i AIFM- direktivet och ska då i sin tur lämna informationen vidare till Finans- inspektionen. Det bör framhållas att en behörig myndighet i för- hållande till ett förvaringsinstitut enligt definitionen i artikel 4.1.g inte är samma sak som en behörig myndighet enligt definitionen i artikel 4.1.f. En behörig myndighet enligt artikel 4.1.f ska vara en nationell myndighet som ska ges tillsynsbefogenheter m.m. enligt  
 AIFM-direktivet. 
  En behörig myndighet i förhållande till ett för- varingsinstitut är den som enligt andra regler utövar tillsyn över olika kategorier av förvaringsinstitut. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 10.10. 
 Paragrafen genomför artikel 21.16. 
 10 kap. Informationskrav 
 Informationsbroschyr 
  
 1 §  
 För varje  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  som  
 AIF-förvaltaren 
  förvaltar och för varje  
 AIF-fond 
  som förvaltaren marknadsför inom EES ska det finnas en aktuell informationsbroschyr. Informationsbroschyren ska innehålla uppgifter om 
 1. fondens investeringsstrategi och mål samt de omständigheter under vilka dessa kan ändras, 
 649 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 2. 
  
 var  
  
 mottagar-AIF-fonden 
  är etablerad om  
 AIF-fonden 
  är en  
 matar-AIF-fond 
  samt information om var de underliggande fonderna är etablerade om  
 AIF-fonden 
  är en  
 fond-i-fond, 
  
 3. 
  
 de tillgångsslag vilka fonden får placera i och fondens riskprofil, inklusive information om användande av finansiell hävstång, 
  
 4. 
  
 de viktigaste rättsliga följderna av en investering i fonden, 
  
 5. 
  
 AIF-förvaltare, 
  
  förvaringsinstitut, revisorer och andra tjänste- leverantörer, 
  
 6. 
  
 ansvarsförsäkring eller tillgängliga medel för att täcka even- tuella skadeståndsanspråk i enlighet med 7 kap. 5 §, 
  
 7. 
  
 delegering av förvaltnings- och förvaringsfunktioner, 
  
 8. 
  
 principer och rutiner för värdering av tillgångarna i fonden, 
  
 9. 
  
 hantering av likviditetsrisker och rätt till inlösen samt för- farande och villkor för emission och försäljning av andelar eller aktier, 
  
 10. 
  
 avgifter och andra kostnader samt maximibelopp för direkta och indirekta avgifter och kostnader som belastar fondens investerare, 
  
 11. 
  
 förvaltarens principer för likabehandling av investerare och rätt till förmånligare villkor för någon investerare i fonden, 
  
 12. 
  
 fondens primärmäklare samt relevanta arrangemang mellan sådan mäklare och fonden, 
  
 13. 
  
 hur och när regelbunden information om fonden enligt 8 och 9 §§ lämnas, 
  
 14. 
  
 den senaste årsberättelsen enligt 4 § och det senaste beräk- nade nettotillgångsvärdet eller marknadsvärdet för fondens andelar eller aktier, samt 
  
 15. 
  
 historisk avkastning. 
  
 För en  
 AIF-fond 
  som omfattas av ett krav på att offentliggöra prospekt behöver  
 AIF-förvaltaren 
  endast lämna information enligt första stycket som inte redan framgår av prospektet. 
  
 Första stycket  
 innehåller en uppräkning av den information som en informationsbroschyr för en  
 AIF-fond 
  ska innehålla.  
 Punkten 1  
 rör uppgifter om  
 AIF-fondens 
  investeringsstrategi och mål. Informa- tionen ska även omfatta en beskrivning av de omständigheter under vilka investeringsstrategi och mål kan ändras. Som en del av fondens investeringsstrategi ingår en beskrivning av de tillgångar som fonden får placera i, liksom fondens riskprofil. Detta framgår även särskilt av punkten 3. 
 Enligt  
 punkten 2  
 ska det av informationsbroschyren framgå var en eventuell  
 mottagar-AIF-fond 
  respektive underliggande fonder 
 650 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 är etablerade. Begreppet  
 mottagar-AIF-fond 
  är definierat i 1 kap. 11 § 17. 
 Enligt  
 punkten 3  
 ska informationsbroschyren innehålla informa- tion om de tillgångar fonden får placera i och en beskrivning av fondens riskprofil. Beskrivningen av fondens riskprofil ska exem- pelvis innehålla en beskrivning av de risker som är förenade med investeringen och de investeringstekniker som fonden tillämpar. Om fonden använder finansiell hävstång ska metoder, restriktioner och arrangemang kring användandet av finansiell hävstång beskrivas. Av beskrivningen ska exempelvis källorna till och metoderna för att skapa finansiell hävstång framgå liksom en beskrivning av de risker som är förenade med användandet av finansiell hävstång. Den fast- ställda högsta nivån av finansiell hävstång samt förfoganderätten över säkerheter i enlighet med bestämmelsen i 8 kap. 5 § ska också framgå. 
 Av  
 punkten 4  
 framgår att de viktigaste rättsliga följderna av det avtalsförhållande som inleds vid en investering i fonden ska be- skrivas i informationsbroschyren. Informationen ska exempelvis innehålla uppgifter om jurisdiktion och tillämplig lagstiftning samt förekomsten av eventuella rättsliga instrument som reglerar erkän- nande och verkställande av domar i det land där  
 AIF-fonden 
  är etablerad. 
  
 Punkten 5  
 rör uppgifter om  
 AIF-förvaltare, 
  förvaringsinstitut, revisorer och andra tjänsteleverantörer. Beskrivningen ska exem- pelvis innefatta vilka som utför nämnda uppgifter, vad uppdraget omfattar och investerarnas rättigheter. 
  
 Punkten 6  
 rör information om huruvida  
 AIF-förvaltaren 
  har teck- nat ansvarsförsäkring mot skadeståndsansvar eller om  
 AIF-förval- 
  taren i stället har extra egna medel för att täcka risker för skade- ståndsansvar i enlighet med 7 kap. 5 §. 
 Uppgift om delegering av förvaltnings- och förvaringsfunktioner enligt  
 punkten 7  
 rör det fall när förvaltningsfunktioner har dele- gerats av  
 AIF-förvaltaren 
  samt det fall när förvaringsfunktioner har delegerats av förvaringsinstitutet, Uppgifterna ska exempelvis inne- hålla identitetsuppgifter för den till vilken uppgifterna har delege- rats samt en beskrivning av eventuella intressekonflikter som kan uppstå till följd av delegeringen. 
 Uppgifter om principer och rutiner för värdering av tillgångarna i fonden i enlighet med  
 punkten 8  
 ska innehålla en beskrivning av hur ofta tillgångarna värderas, de principer som tillämpas för värde- ringen och hur investerarna får information om fondens nettotill- 
 651 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 gångsvärde. Metoder och tekniker för värdering av tillgångar som är svåra att värdera, exempelvis tillgångar som saknar priser på aktiva marknader, ska också framgå. 
 Uppgifter om hantering av likviditetsrisker och rätt till inlösen enligt  
 punkten 9  
 ska innehålla en beskrivning av likviditetshantering under normala och exceptionella förhållanden samt de principer som gäller för investerarnas rätt till inlösen. 
 Beskrivning av kostnader och avgifter enligt  
 punkten 10  
 ska om- fatta dels direkta avgifter som tas ut av fonden, dels andra kostnader som direkt eller indirekt belastar fonden. 
 Uppgifter om likabehandling av investerare enligt  
 punkten 11  
 ska innehålla en beskrivning av hur  
 AIF-förvaltaren 
  säkerställer en rättvis behandling av investerare. Om någon investerare ges eller har rätt till förmånligare villkor än övriga investerare ska uppgifter om detta lämnas. Informationen ska exempelvis omfatta en beskriv- ning av de förmånligare villkor som erbjuds, vilka investerare dessa villkor omfattar och dessa investerares juridiska eller ekonomiska koppling till  
 AIF-fonden 
  eller  
 AIF-förvaltaren. 
  
 Punkten 12  
 rör uppgifter om primärmäklare och arrangemangen mellan primärmäklaren och  
 AIF-fonden. 
  Uppgifterna ska exempel- vis innehålla information om vem som är primärmäklare, eventuell överföring av ansvar till primärmäklaren, i vilken utsträckning primär- mäklaren har förfoganderätt över  
 AIF-fondens 
  tillgångar och infor- mation om eventuella intressekonflikter. 
 Enligt  
 punkten 13  
 ska informationsbroschyren innehålla uppgift om var och när investerare får tillgång till information om risk och likviditetshantering samt finansiell hävstång. 
 Av  
 punkten 14  
 framgår att informationsbroschyren ska omfatta den senaste årsberättelsen för  
 AIF-fonden 
  samt fondens senaste nettotillgångsvärde alternativt marknadspriset för fondens andelar eller aktier. 
  
 Punkten 15  
 anger att informationsbroschyren ska innehålla upp- gifter om historisk avkastning. Kravet gäller bara om sådana upp- gifter finns tillgängliga. 
 Enligt  
 andra stycket  
 behöver en  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar en  
 AIF-fond 
  som omfattas av ett krav på att offentliggöra ett prospekt, endast lämna sådan information i informationsbroschyren som inte redan framgår av prospektet. Sådan information får lämnas separat eller som en kompletterande del av prospektet. I den mån informa- tionen lämnas som en del av prospektet kan  
 AIF-förvaltaren 
  hän- visa helt till prospektet i fråga om den information som ska lämnas 
 652 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 i informationsbroschyren. Bestämmelsen ska tillämpas av alla som omfattas av ett lagstadgat krav på att offentliggöra ett prospekt. Kravet kan följa av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/71/EG av den 4 november 2003 om de prospekt som skall offentliggöras när värdepapper erbjuds till allmänheten eller tas upp till handel och om ändring av direktiv 2001/34/EG 
  
 11  
  
 (prospekt- direktivet), eller av nationell lagstiftning. Vilka som omfattas av krav på att offentliggöra prospekt i Sverige framgår av 2 kap. lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument. 
 Ytterligare bestämmelser om informationsbroschyrens innehåll för en specialfond finns i 12 kap. 9 §. Sådana uppgifter i informa- tionsbroschyren som uppdateras mer regelbundet, exempelvis in- formation om nettotillgångsvärde enligt punkt 14, kan lämnas i en bilaga till broschyren. 
 Paragrafen genomför artikel 23.1 och 23.3, och har behandlats i avsnitt 11.3. 
 Faktablad 
  
 2 §  
 För  
 AIF-fonder 
  som en  
 AIF-förvaltare 
  marknadsför i Sverige till  
 icke-professionella 
  investerare ska det finnas ett aktuellt fakta- blad. 
 Faktabladet ska på ett lättbegripligt sätt och i sammanfattning innehålla den grundläggande information som behövs för att inve- sterare ska kunna bedöma  
 AIF-fonden 
  och den risk som är förenad med att investera i den. 
 Innehållet i faktabladet ska vara rättvisande och tydligt och får inte vara vilseledande. Det ska stämma överens med relevanta delar i informationsbroschyren. 
 Av faktabladet ska  
 AIF-fondens 
  rättsliga ställning framgå. 
 Om faktablad inte lämnas ska marknadsföringslagen (2008:486) tillämpas, med undantag av bestämmelserna i  
 29–36 
  §§ om marknads- störningsavgift. Sådan information ska anses vara väsentlig enligt 10 § tredje stycket den lagen. 
  
 11  
 EUT L 345, 31.12.2003, s. 64 (Celex 32003L0071). 
 653 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser om faktablad. Bestämmelsen i  
 första stycket  
 innebär att  
 AIF-förvaltare 
  som i Sverige marknadsför andelar i  
 AIF-fonder 
  till  
 icke-professionella 
  investerare ska till- handahålla ett aktuellt faktablad. Bestämmelsen gäller för alla AIF- fonder som marknadsförs i Sverige till  
 icke-professionella 
  investe- rare, både svenska  
 AIF-fonder 
  och  
 AIF-fonder 
  som är etablerade utomlands. Vem som är en professionell investerare framgår av 1 kap. 11 § 22. 
 Bestämmelserna i  
 andra och tredje styckena  
 motsvarar 4 kap. 16 a § andra och tredje styckena LIF och anger vilken information som faktabladet ska innehålla och hur informationen ska framställas. 
 I  
 fjärde stycket  
 anges att  
 AIF-fondens 
  rättsliga ställning ska fram- gå av faktabladet. 
  
 Femte stycket  
 motsvarar vad som gäller i fråga om faktablad för en investeringsfond i enlighet med 4 kap. 20 § tredje stycket LIF. 
 Paragrafen saknar motsvarighet i  
 AIFM-direktivet 
  och har behand- lats i avsnitt 7.4 samt avsnitt 11.3.3. 
 Tillhandahållande av information om  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs i Sverige till  
 icke-professionella 
  investerare 
  
 3 §  
 Informationsbroschyren och faktabladet ska på begäran kost- nadsfritt tillhandahållas den som avser att köpa aktier eller andelar i en  
 AIF-fond 
  som marknadsförs i Sverige till  
 icke-professionella 
  investerare. Denne ska, med undantag för de fall som avses i 8 kap. 22 a § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, även utan be- gäran tillhandahållas faktabladet i god tid innan avtal ingås. 
 Om  
 AIF-förvaltaren 
  genom marknadsföring erbjuder allmän- heten att köpa aktier eller andelar i en  
 AIF-fond 
  som avses i första stycket, ska det av erbjudandet framgå att det finns ett faktablad och en informationsbroschyr och var dessa finns att tillgå. 
 Paragrafen, som har sin förebild i 4 kap. 20 § första och andra styckena LIF, reglerar hur information om  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs i Sverige till  
 icke-professionella 
  investerare ska tillhandahållas den som avser att investera i fonden. Av  
 första stycket  
 framgår att in- formationsbroschyren och faktabladet på begäran kostnadsfritt ska tillhandahållas den som avser att köpa andelar i en sådan  
 AIF-fond. 
  Informationen kan tillhandahållas elektroniskt eller på annat sätt. 
 654 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Den som avser att investera i en sådan  
 AIF-fond 
  ska dessutom utan begäran tillhandahållas faktabladet i god tid innan avtal ingås. För de fall där fondandelar distribueras av mellanhänder, värdepappers- institut eller försäkringsförmedlare, ansvarar dock mellanhanden för tillhandahållande av faktablad, på det sätt som framgår av 8 kap. 22 a § lagen om värdepappersmarknaden. Den bestämmelsen gäller även för försäkringsförmedlare på grund av hänvisningen i 5 kap. 4 § lagen (2005:405) om försäkringsförmedling. 
 Bestämmelsen i  
 andra stycket  
 innebär att det av marknadsförings- material avseende fonden ska framgå att det finns ett faktablad och en informationsbroschyr och var dessa finns att tillgå. 
 Paragrafen saknar motsvarighet i  
 AIFM-direktivet. 
  
 Årsberättelse 
  
 4 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska inom sex månader från utgången av varje räkenskapsår tillhandahålla en årsberättelse för varje 
  
 1. 
  
 EES-baserad 
  
 Wade 
  som förvaltaren förvaltar, och 
  
 2. 
  
 AIF-fond 
  
  som förvaltaren marknadsför inom EES. Årsberättelsen ska på begäran lämnas till  
 AIF-fondens 
  investe- 
 rare. Årsberättelsen ska göras tillgänglig för Finansinspektionen och, om fondens hemland inte är Sverige, den behöriga myndig- heten i  
 AIF-fondens 
  hemland. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar en  
 AIF-fond 
  som omfattas av ett krav på att offentliggöra en årsredovisning i enlighet med Europa- parlamentets och rådets direktiv 2004/109/EG av den 15 december 2004 om harmonisering av insynskraven angående upplysningar om emittenter vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad och om ändring av direktiv 2001/34/EG 
  
 12 
  
 , ska på begäran av  
 AIF-fondens 
  investerare lämna den kompletterande information som anges i 5 §, om den inte redan framgår av årsredovisningen. 
 Bestämmelsen i  
 första stycket  
 innebär att en  
 AIF-förvaltare 
  ska till- handahålla en årsberättelse för  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  som för- valtaren förvaltar och för  
 AIF-fonder 
  som förvaltaren marknadsför inom EES. En årsberättelse ska således tillhandahållas för alla EES- 
  
 12  
 EUT L 390, 31.12.2004 s. 38 (Celex 32004L0109). 
 655 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 baserade fonder som en  
 AIF-förvaltare 
  förvaltar, oavsett om fonderna marknadsförs inom EES eller inte. 
 Att  
 AIF-förvaltaren 
  är skyldig att tillhandahålla en årsberättelse innebär att förvaltaren ska hålla årsberättelsen tillgänglig för den som önskar ta del av den. Årsberättelsen kan hållas tillgänglig elek- troniskt eller på annat sätt. Att en årsberättelse ska tillhandahållas av förvaltaren innefattar även en skyldighet för  
 AIF-förvaltaren 
  att själv upprätta en årsberättelse, i det fall en årsberättelse inte upp- rättas av  
 AIF-fonden. 
  
 Enligt bestämmelsen i  
 andra stycket  
 ska årsberättelsen lämnas till fondens investerare på begäran. Informationen kan lämnas elektro- niskt eller på annat sätt. Årsberättelsen ska också göras tillgänglig för Finansinspektionen och den behöriga myndigheten i AIF- fondens hemland (om det är en annan behörig myndighet än Finans- inspektionen). Årsberättelsen kan göras tillgänglig för behöriga myndigheter på olika sätt, exempelvis genom publicering på AIF- förvaltarens webbplats eller genom att årsberättelsen på begäran ges in till myndigheten. 
 Av paragrafens  
 tredje stycke  
 framgår att en förvaltare av en AIF- fond som är skyldig att offentliggöra en årsredovisning i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/109/EG av den 15 december 2004 om harmonisering av insynskraven angående upplysningar om emittenter vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad och om ändring av direktiv 2001/34/EG 
  
 13  
  
 (öppenhetsdirektivet), endast behöver lämna sådan information som anges i 3 § som inte redan framgår av den offentliggjorda årsredo- visningen. Informationen kan lämnas separat eller som en komplet- terande del av årsredovisningen. Öppenhetsdirektivets bestämmelser om offentliggörande av årsredovisning är genomförda i svensk rätt genom bestämmelser i 16 och 17 kap. lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden. Av 16 kap.  
 1–3 
  §§ framgår vilka emittenter som omfattas av skyldigheten att offentliggöra en årsredovisning enligt den lagen. Sådana emittenter ska enligt 16 kap. 4 § offentliggöra sin årsredovisning så snart som möjligt och senast fyra månader efter räkenskapsårets utgång. Bestämmelser om offentliggörande av års- redovisning finns även i 6 kap. 2 § bokföringslagen (1999:1078) samt 8 kap. 3 § årsredovisningslagen (1995:1554). Dessa bestämmelser avser inte offentliggörande i enlighet med öppenhetsdirektivet. 
  
 13  
 EUT L 390, 31.12.2004 s. 38 (Celex 32004L0109). 
 656 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Ytterligare bestämmelser om årsberättelse och halvårsredogör- else för specialfonder finns i 12 kap. 11 § samt 14 kap. 4 §. 
 Paragrafen genomför artikel 22.1 och har behandlats i av- snitt 11.2.1. 
  
 5 §  
 Årsberättelsen ska innehålla 
  
 1. 
  
 en balansräkning eller motsvarande, 
  
 2. 
  
 en resultaträkning eller motsvarande, 
  
 3. 
  
 en verksamhetsberättelse, 
  
 4. 
  
 information om väsentliga förändringar i den information som ska lämnas i informationsbroschyren enligt 1 §, och 
  
 5. 
  
 information om ersättningar. 
  
 Uppgifterna om räkenskaperna i årsberättelsen ska sammanställas i enlighet med 
  
 1. 
  
 bestämmelserna om redovisning i  
  
 AIF-fondens 
  hemland eller, om det är fråga om en icke  
 EES-baserad 
 AIF-fond, 
  i det land där fonden är etablerad, samt 
  
 2. 
  
 AIF-fondens 
  
  fondbestämmelser, bolagsordning eller motsvar- 
 ande. 
 Bestämmelsen i  
 första stycket  
 anger vilka deluppgifter som årsberättel- sen ska innehålla. Enligt  
 punkterna  
  
 1–3 
  
 ska  
 AIF-fonden 
  upprätta en resultat- och balansräkning eller motsvarande samt en verksamhets- berättelse. Närmare bestämmelser om principer för årsberättelsen, innehåll i resultat- och balansräkningar och verksamhetsberättelse finns i kommissionens förslag till genomförandeförordning. AIF- fonder som omfattas av krav på att upprätta årsredovisning i enlighet med det fjärde bolagsrättsliga direktivet (78/660/EEG) ska även följa bestämmelserna i det direktivet som i svensk rätt är genomfört genom årsredovisningslagen (1995:1554). Enligt  
 punkten fyra  
 ska årsberättelsen innehålla information om väsentliga föränd- ringar i den information som ska lämnas i informationsbroschyren för  
 AIF-fonden 
  i enlighet med 1 §. Vad som utgör en väsentlig förändring framgår av genomförandeförordningen. Enligt  
 punkten fem  
 ska årsberättelsen innehålla information om ersättningar. Inne- hållet i den information som ska lämnas om ersättningar regleras i 6 §. 
 Enligt  
 andra stycket 1  
 ska bestämmelser om redovisning i AIF- fondens hemland gälla för upprättandet av räkenskapsinforma- tionen i årsberättelsen. För  
 AIF-fonder 
  som är baserade i Sverige 
 657 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 och tillämpar årsredovisningslagen gäller den lagen. För special- fonder som inte omfattas av krav på att upprätta årsredovisning enligt årsredovisningslagen, föreslås i 16 kap. 2 § att Finansinspek- tionen bemyndigas att meddela föreskrifter om principerna för hur resultat- och balansräkning ska upprättas samt om den information som verksamhetsberättelsen ska innehålla. För  
 AIF-fonder 
  baserade utanför Sverige gäller tillämpliga redovisningsregler i fondens hem- land eller, om  
 AIF-fonden 
  är baserad i tredjeland, de redovisnings- regler som är tillämpliga i det land där  
 AIF-fonden 
  är etablerad. Enligt  
 punkten två  
 ska en  
 AIF-fond 
  även tillämpa  
 AIF-fondens 
  bolagsordning, fondbestämmelser eller motsvarande vid upprättande av räkenskapsinformationen i årsberättelsen. 
 Paragrafen genomför artikel  
 22.2.a–d 
  samt artikel 22.3 första stycket och har behandlats i avsnitt 11.2.1. 
  
 6 §  
 Information om ersättningar i enlighet med 5 § första stycket 5 ska innehålla 
  
 1. 
  
 det sammanlagda ersättningsbeloppet till anställda under året fördelat på fasta och rörliga ersättningar med uppgift om antal er- sättningsmottagare, samt 
  
 2. 
  
 totalt ersättningsbelopp till verkställande ledning och anställda som väsentligt påverkar  
  
 AIF-fondens 
  riskprofil. 
 Om  
 AIF-fonden 
  har betalat ut särskilda vinstandelar till AIF- förvaltaren ska information och beloppsuppgifter avseende de sär- skilda vinstandelarna lämnas. 
 Paragrafen innehåller närmare bestämmelser om den information om ersättningar som ska lämnas i årsberättelsen i enlighet med 5 § första stycket 5. Enligt  
 första stycket 1  
 ska det sammanlagda be- loppet ersättningar under året till  
 AIF-förvaltarens 
  anställda lämnas, uppdelat på fasta och rörliga ersättningar. Uppgifter om antalet er- sättningsmottagare i dessa båda kategorier ska också lämnas. Enligt  
 punkten 2  
 ska det sammanlagda ersättningsbeloppet till verkställ- ande ledning respektive anställda som väsentligt påverkar  
 AIF-fon- 
  dens riskprofil lämnas. Krav på information om ersättningar mot- svarande första stycket gäller även för andra finansiella företag genom föreskrifter från Finansinspektionen. För kreditinstitut och värdepappersbolag gäller exempelvis bestämmelserna om informa- tion om ersättningssystem i 11 kap. Finansinspektionens föreskrifter 
 658 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 (FFFS 2007:5) om offentliggörande av information om kapital- täckning och riskhantering. 
 Enligt  
 andra stycket  
 ska information lämnas om  
 AIF-fonden 
  be- talat ut särskilda vinstandelar under året. Begreppet särskild vinst- andel definieras i 1 kap. 11 § 2. 
 Närmare bestämmelser om information om ersättningar finns i kommissionens förslag till genomförandeförordning. 
 Paragrafen genomför artikel  
 22.2.e–f 
  och har behandlats i av- snitt 11.2.1. 
  
 7 §  
  
 AIF-förvaltarens 
  eller  
 AIF-fondens 
  revisorer ska granska de räkenskaper som ligger till grund för årsberättelsen. Granskningen ska utföras av någon med behörighet att utföra revision i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/43/EG av den 17 maj 2006 om lagstadgad revision av årsbokslut och sammanställd redovisning 
  
 14 
  
 . Revisionsberättelsen, med eventuella anmärkningar, ska i sin helhet återges i årsberättelsen. 
 Revisionen av räkenskaperna i årsberättelsen för en icke EES- baserad  
 AIF-fond 
  får utföras i enlighet med internationella revisions- standarder som är tillämpliga i det land där fonden är etablerad. 
 Enligt  
 första stycket  
 ska räkenskapsinformationen i årsberättelsen granskas av  
 AIF-fondens 
  revisorer. Om någon revisor inte är ut- sedd för  
 AIF-fonden, 
  vilket exempelvis är fallet för specialfonder, ska  
 AIF-förvaltarens 
  revisorer granska räkenskaperna. Granskningen ska utföras av någon som är behörig att utföra revision i enlighet med revisorsdirektivet. Detta direktiv är genomfört i svensk rätt genom bestämmelser i revisorslagen (2001:883). Revisionsberättelsen ska återges i sin helhet i årsberättelsen. 
 I  
 andra stycket  
 medges ett undantag för  
 AIF-fonder 
  som är etablerade i tredjeland och som marknadsförs inom EES. Års- berättelsen i sådana fonder får granskas i enlighet med de inter- nationella revisionsstandarder som är tillämpliga i det land där AIF- fonden är etablerad. Med internationella revisionsstandarder avses de som antagits av International Federation of Accountants (IFAC:s) organ IAASB (International Auditing and Assurance Standards Board). Dessa standarder är även tillämpliga för revision inom EU. 
  
 14  
 EUT L 157, 9.6.2006, s. 87 (Celex 32006L0043). 
 659 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Standarderna omfattar bl.a. en beskrivning av målet med den obe- roende revisionen, dess omfattning, hur den ska utföras och de be- dömningar som ska göras av revisorn. 
 Paragrafen genomför artikel 23.3 andra och tredje styckena och har behandlats i avsnitt 11.2.2. 
 Information om förvaringsinstitutets ansvar 
  
 8 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska informera investerare innan de investerar i en  
 AIF-fond, 
  om det finns avtal genom vilket förvaringsinstitutet har friskrivit sig från ansvar för förlust av finansiella instrument som depåförvaras av tredje part. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska utan dröjsmål informera investerare om ändringar som rör förvaringsinstitutets ansvar. 
 Ett förvaringsinstitut kan under de omständigheter som anges i 9 kap. 20 § genom avtal friskriva sig från ansvar vad gäller förlust av finansiella instrument som depåförvaras av en tredje part till vilken funktionen delegerats. Enligt bestämmelsen i  
 första stycket  
 är en  
 AIF-förvaltare 
  skyldig att informera investerare innan de investerar i en  
 AIF-fond 
  för vilken förvaringsinstitutet genom avtal friskrivit sig från sådant ansvar. 
  
 Andra stycket  
 innebär att en  
 AIF-förvaltare 
  alltid är skyldig att informera investerarna i en  
 AIF-fond 
  som förvaltaren förvaltar så snart det skett en förändring vad avser förvaringsinstitutets ansvar avseende  
 AIF-fonden. 
  Informationen kan lämnas till investerarna på elektronisk väg. 
 Paragrafen genomför artikel 23.2 och har behandlats i av- snitt 11.3.2. 
 Information om risk och likviditetshantering 
  
 9 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska för varje  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  som  
 AIF-förvaltaren 
  förvaltar och för varje  
 AIF-fond 
  som förvaltaren marknadsför inom EES regelbundet lämna information till investe- rarna om 
  
 1. 
  
 andelen illikvida tillgångar i fonden, 
  
 2. 
  
 förändringar i fondens likviditetshantering, och 
  
 660 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 3. fondens aktuella riskprofil och de riskhanteringssystem som tillämpas. 
 Bestämmelsen innebär att en  
 AIF-förvaltare 
  av  
 EES-baserade 
  AIF- fonder eller  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs i EES är skyldig att regel- bundet lämna den information som anges i punkterna  
 1–3 
  till in- vesterarna. Innehållet i informationen specificeras närmare i kom- missionens förslag till genomförandeförordning. 
 Paragrafen genomför artikel 23.4 och har behandlats i av- snitt 11.2.3. 
 Information om finansiell hävstång 
  
 10 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  som använder finansiell hävstång eller som inom EES marknadsför  
 AIF-fonder 
  som använder finansiell hävstång, ska för varje sådan  
 AIF-fond 
  regelbundet lämna information till investerarna om 
  
 1. 
  
 det totala beloppet för den finansiella hävstång som fonden använt, 
  
 2. 
  
 förändringar i den högsta nivå av finansiell hävstång som för- valtaren får använda för fondens räkning, samt 
  
 3. 
  
 rätt att förfoga över säkerheter eller andra garantier som har lämnats enligt ordningen för finansiell hävstång. 
  
 För fonder som använder finansiell hävstång och som antingen är  
 EES-baserade 
  eller marknadsförs inom EES, ska  
 AIF-förvaltaren 
  regelbundet lämna den information som anges i punkterna  
 1–3 
  till investerarna. Innehållet i informationen specificeras i kommissionens förslag till genomförandeförordning. 
 Paragrafen genomför artikel 23.5 och har behandlats i av- snitt 11.2.3. 
 661 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 11 kap. Särskilt om förvärv av onoterade företag och emittenter 
 Kontroll över onoterade företag och emittenter 
  
 1 §  
 En  
 AIF-fond 
  har kontroll över ett onoterat företag om AIF- fonden innehar mer än 50 procent av rösterna i företaget. 
 Vid beräkningen av  
 AIF-fondens 
  innehav ska, förutom innehav i fonden, räknas med aktieinnehav 
  
 1. 
  
 i andra  
  
 AIF-fonder 
  som förvaltas av samma  
 AIF-förvaltare, 
  om det finns en överenskommelse mellan fonderna avseende kon- trollen av företaget, 
  
 2. 
  
 i  
  
 AIF-fonder 
  som förvaltas av andra  
 AIF-förvaltare, 
  om det finns en överenskommelse mellan dem och en eller flera av AIF- förvaltarens fonder avseende kontrollen av företaget, 
  
 3. 
  
 i företag som kontrolleras av en  
  
 AIF-fond 
  som  
 AIF-förval- 
  taren förvaltar, och 
  
 4. 
  
 av andra, fysiska eller juridiska personer, som innehar aktierna 
  
 i 
  
 eget namn men som agerar för  
  
 AIF-fonden 
  eller ett företag som kontrolleras av fonden. 
 Beräkningen av rösträttsandelen ska ske med utgångspunkt i alla aktier som det onoterade företaget har gett ut, även om rösträtten för vissa aktier inte kan utövas. 
 I paragrafen definieras vad som avses med kontroll över ett onoterat företag och hur beräkningen av aktieinnehav ska ske. Begreppet onoterat företag definieras i 1 kap. 11 § 20. Utgångspunkten är att innehavet i varje  
 AIF-fond 
  ska beräknas för sig. Om flera fonder har aktier ska dessa räknas ihop om det finns en överenskommelse avseende kontrollen av företaget, dvs. ett avtal eller annan överens- kommelse om utövandet av rösträtten. Enligt  
 första stycket  
 gäller detta fonder som förvaltas av samma  
 AIF-förvaltare 
  (punkten 1) och, i vissa fall, även andra fonder (punkten 2). Om  
 AIF-förval- 
  taren förvaltar fonder som har kontroll över ett företag ska aktier som ägs av det företaget också räknas med (punkten 3). Slutligen ska räknas med aktier som innehas av andra i eget namn men för  
 AIF-förvaltarens 
  eller en  
 AIF-fonds 
  räkning (punkten 4). Detta kan bli aktuellt om aktier i en viss jurisdiktion kontoförs så att t.ex. en depåhållare står som aktieägare i motsvarigheten till aktieägar- registret men enligt avtal med  
 AIF-förvaltaren 
  eller fonden gör det för förvaltarens eller fondens räkning. 
 662 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Andra stycket  
 innebär att om ett aktiebolag innehar egna aktier – för vilka bolaget då inte kan utöva någon rösträtt enligt 7 kap. 7 § aktiebolagslagen – ska även dessa aktier räknas med i det totala antalet aktier som bolaget har gett ut. 
 Paragrafen genomför artikel 26.1, 26.4 och 26.5  
 första–tredje 
  styckena. 
  
 2 §  
 En  
 AIF-fond 
  har kontroll över en emittent med säte i Sverige om  
 AIF-fonden 
  innehar tre tiondelar av röstetalet för samtliga aktier. 
 Vid beräkningen av innehavet ska 1 § andra och tredje styckena tillämpas. 
 För emittenter med säte i en annan medlemsstat ska definitionen av kontroll i den medlemsstatens lag gälla. 
 Paragrafen rör kontroll över företag vars aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad. Vid förvärv av den typen av aktier i sådan omfattning att förvärvaren får kontroll över bolaget gäller reglerna i det s.k. takeoverdirektivet (Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/25/EG), om att förvärvaren måste göra ett offentligt erbjudande till övriga aktieägare om att förvärva deras aktier. I artikel 26.5 sista stycket i  
 AIFM-direktivet 
  hänvisas till artikel 5.3 i takeoverdirektivet som anger att vad som avses med kontroll ska bestämmas enligt reglerna där emittenten har sitt säte. I Sverige har den artikeln genomförts genom lagen (2006:451) om offentliga erbjudanden på aktiemarknaden. Enligt 3 kap. 1 § den lagen gäller reglerna om budplikt när någon förvärvar aktier i en sådan omfattning att han efter förvärvet innehar tre tiondelar av rösterna i bolaget. Vid förvärv av aktier i bolag med säte i Sverige är detta således gränsen för när kontroll har uppnåtts. Beträffande emittenter med säte i andra medlemsstater ska definitionen av kon- troll i hemmedlemsstatens lag tillämpas. Den definitionen kan av- vika från definitionen i svensk rätt. 
 Paragrafen genomför artikel 26.5 fjärde stycket. 
  
 3 §  
 Bestämmelserna i detta kapitel om kontroll över onoterade företag ska inte tillämpas på innehav i företag som är 
 1. små eller medelstora företag i den mening som avses i arti- kel 2.1 i bilagan till kommissionens rekommendation 2003/361/EG av den 6 maj 2003 avseende definitionen av mikroföretag samt små och medelstora företag, eller 
 663 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 2. specialföretag vars syfte är att förvärva, inneha eller admini- strera fastigheter. 
 Enligt paragrafen ska innehav i vissa företag undantas från bestäm- melserna i kapitlet. Det första undantaget är mikroföretag, defini- erade i en rekommendation från kommissionen. Det andra undan- taget avser företag vars enda syfte är att förvärva, inneha eller admi- nistrera fastigheter. Ett bolag med någon av dessa verksamheter som ändamål i sin bolagsordning är därför undantagna från bestäm- melserna. 
 Paragrafen genomför artikel 26.2. 
  
 4 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska underrätta Finansinspektionen, om för- värv eller överlåtelser av aktier i ett onoterat företag leder till att andelen rösträtter som innehas av en  
 AIF-fond 
  som förvaltaren förvaltar överskrider eller underskrider tröskelvärdena 10, 20, 30, 50 och 75 procent. 
 Paragrafen kan närmast liknas vid bestämmelserna om flaggning vid förvärv av aktier i börsnoterade bolag, se 4 kap. lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument. Något offentliggörande, som följer av flaggningsreglerna, ska dock inte ske, utan det är enbart fråga om anmälan till Finansinspektionen när någon av gränserna har passerats. Anmälningsskyldigheten för att ett tröskelvärde har passerats gäller både om ett tröskelvärde har underskridits eller överskridits. Till skillnad från definitionen av begreppet kontroll i 3 § gäller anmälningsskyldigheten, om en enskild  
 AIF-fond 
  för- värvar aktier i en sådan omfattning att någon av gränserna passeras. Om det sammanlagda innehavet i två  
 AIF-fonder 
  passerar någon av gränserna på grund av förvärv i en av fonderna ska någon anmälan inte ske, även om det skulle finnas en överenskommelse om ut- övandet av rösträtten. 
 Paragrafen genomför artiklarna 26.3 och 27.1. 
  
 5 §  
 Om förvärv eller överlåtelser i en  
 AIF-fond 
  som förvaltaren för- valtar leder till att fonden ensam eller tillsammans med andra, enligt 1 § andra stycket, fått kontroll över ett onoterat företag, ska för- valtaren underrätta Finansinspektionen, företaget och företagets kända aktieägare. 
 664 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 En sådan underrättelse ska innehålla information om andelen rösträtter som förvaltaren kontrollerar och om hur rösträtterna för- värvades, vilka tidigare aktieägare som varit involverade i transak- tionen, vilka fysiska eller juridiska personer som utövat rösträtten samt eventuella överlåtelsekedjor. Underrättelsen ska även ange datum för när kontrollen förvärvades. 
 Paragrafen reglerar underrättelseskyldigheten när kontroll enligt definitionen i 1 § uppnås. I sådana fall ska Finansinspektionen, företaget och företagets kända aktieägare underrättas. Med kända aktieägare avses enligt artikel 27.2.b i  
 AIFM-direktivet 
  sådana aktie- ägare vars namn och adresser är tillgängliga för  
 AIF-förvaltaren 
  eller kan göras tillgängliga av företaget, eller om  
 AIF-förvaltaren 
  kan få uppgifterna genom ett register. Uppgifter om aktieägare i svenska bolag kan normalt fås genom aktieboken, se 5 kap. 4 och 11 §§ aktiebolagslagen, vilket innebär att samtliga de aktieägare vars namn och adress framgår av aktieboken ska underrättas. 
 Av  
 andra stycket  
 framgår vad underrättelsen ska innehålla. Där- utöver ställs ytterligare krav på underrättelsens innehåll i 6 och 8 §§. 
 Paragrafen genomför artikel 27.2 och 27.3. 
  
 6 §  
 I en underrättelse enligt 5 § till företaget ska  
 AIF-förvaltaren 
  begära att företagets styrelse utan onödigt dröjsmål informerar arbetstagarrepresentanterna eller, om sådana inte finns, de anställda, om förvärvet av kontroll och den information som avses i 5 § andra stycket. 
 Paragrafen genomför artikel 27.4 i  
 AIFM-direktivet. 
  Vid förvärv av kontroll ska  
 AIF-förvaltaren 
  vidta åtgärder för att företagets an- ställda, i första hand genom arbetstagarrepresentanterna, får den information som avses i 5 § andra stycket. (Definitionen av arbetstagarrepresentanter finns i 1 kap. 11 § 1.) Detta kan ske genom att  
 AIF-förvaltaren 
  i underrättelsen till företaget ska begära att styrelsen ska informera de anställda. Enligt artikel 27.4 i AIFM- direktivet ska  
 AIF-förvaltaren 
  göra sitt yttersta för att sörja för att arbetstagarrepresentanterna eller, om sådana representanter inte finns, de anställda själva, i vederbörlig ordning informeras av styrel- sen. Det finns ingen närmare förklaring i direktivet vad det innebär att förvaltaren faktiskt ska göra. Förvaltaren bör dock åtminstone 
 665 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 få en bekräftelse från styrelsen på att styrelsen åtar sig att föra informationen vidare. 
  
 7 §  
 Underrättelser enligt 4 och 5 §§ ska skickas så snart som möj- ligt, dock senast tio arbetsdagar efter det att något tröskelvärde har passerats eller kontrollen har uppnåtts. 
 Paragrafen anger när underrättelser enligt 4 och 5 §§ ska skickas. Anmälningsskyldigheten för att ett tröskelvärde enligt 4 § har passe- rats gäller både om ett tröskelvärde har underskridits eller över- skridits. I båda situationerna gäller tidsfristen tio arbetsdagar från det att tröskelvärdet passerades. 
 Paragrafen genomför artikel 27.5. 
  
 8 §  
 En  
 AIF-förvaltare, 
  vars fonder har förvärvat kontroll över ett onoterat företag eller en emittent, ska underrätta Finansinspek- tionen, företaget och företagets kända aktieägare om 
  
 1. 
  
 vilka fonder som har förvärvat kontroll, 
  
 2. 
  
 den policy som tillämpas för att förebygga och hantera intresse- konflikter, särskilt mellan förvaltaren, fonden och företaget, inbe- gripet uppgifter om de särskilda skyddsmekanismer som inrättats för att se till att alla avtal mellan förvaltaren eller fonden och företaget ingås enligt normala marknadsmässiga villkor (armlängds- principen), och 
  
 3. 
  
 den policy som tillämpas för företagets externa och interna kommunikation, särskilt till de anställda. 
  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska också, vid förvärv av kontroll i ett onoterat företag, underrätta företaget och kända aktieägare om sina avsikter 
  
 i 
  
 fråga om det onoterade företagets framtida verksamhet och för- väntade effekter på sysselsättningen, inbegripet väsentliga ändringar i anställningsvillkoren. Förvaltaren ska begära att styrelsen informe- rar arbetstagarrepresentanter eller, om sådana inte finns, de anställda om detta. 
  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska, vid förvärv av kontroll i ett onoterat före- tag, informera Finansinspektionen och investerarna i fonden om hur förvärvet har finansierats. 
 666 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Paragrafen reglerar  
 AIF-förvaltarens 
  underrättelseskyldighet vad avser både emittenter och onoterade företag vid förvärv av kon- troll. Vad gäller onoterade företag får informationen i första stycket  
 a–c 
  samt andra och tredje styckena betraktas som tillägg till den information som ska lämnas enligt 5 och 6 §§. 
 Paragrafen genomför artiklarna 26.4 och 28. 
  
 9 §  
 Årsredovisningen i ett onoterat företag som kontrolleras av en  
 AIF-fond, 
  eller  
 AIF-fondens 
  egen årsberättelse, ska innehålla en rättvisande översikt över utvecklingen av företagets verksamhet som återspeglar situationen i slutet av den period som omfattas av årsredovisningen. Årsredovisningen ska även innehålla uppgifter om 
  
 1. 
  
 bolagets förväntade framtida utveckling, 
  
 2. 
  
 viktiga händelser som har inträffat efter räkenskapsårets slut, 
  
 och 
  
 3. 
  
 den information om förvärv av egna aktier som föreskrivs i arti- kel 22.2 i rådets direktiv 77/91/EEG. 
  
 AIF-förvaltaren 
  ska begära att styrelsen i det onoterade före- taget informerar arbetstagarrepresentanter eller, om sådana inte finns, de anställda, om årsredovisningen för det onoterade företaget eller ta in årsredovisningsinformationen för varje onoterat företag i sin egen redovisning. 
  
 AIF-förvaltaren 
  ska se till att 
  
 1. 
  
 styrelsen lämnar information enligt första stycket 1 till arbets- tagarrepresentanter eller de anställda senast fyra månader efter ut- gången av företagets räkenskapsår, och 
  
 2. 
  
 information enligt första stycket 2 görs tillgänglig för fondens investerare senast fyra månader efter utgången av företagets räken- skapsår, om informationen finns tillgänglig. I vart fall ska informa- tionen göras tillgänglig samtidigt med företagets årsredovisning. 
  
 Paragrafens  
 första stycke  
 ställer krav på innehållet i årsredovisningen för företag som en  
 AIF-fond 
  har förvärvat kontroll över. En AIF- förvaltare som förvaltar  
 AIF-fonder 
  som har förvärvat kontroll över ett onoterat företag kan antagligen påverka hur företaget utformar sin årsredovisning. Om inte ska informationen framgå av den aktu- Tran  
 AIF-fondens 
  årsberättelse. 
  
 Andra stycket  
 ålägger  
 AIF-förvaltaren 
  att vidta åtgärder för att företagets anställda också ska få informationen enligt första stycket, se kommentaren till 6 §. 
 667 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Tredje stycket  
 anger när information ska lämnas till anställda respektive fondens investerare. 
 Paragrafen genomför artikel 29. 
  
 10 §  
 En  
 AIF-förvaltare, 
  vars fonder får kontroll över ett onoterat företag eller en emittent, får under 24 månader efter förvärvet inte underlätta, stödja, rösta för eller ge instruktioner om följande. 
  
 1. 
  
 Utdelningar till aktieägarna när nettotillgångarna enligt före- tagets årsredovisning på bokslutsdagen för det senaste räkenskaps- året understiger eller, till följd av en sådan utdelning skulle under- stiga, det tecknade kapitalet jämte de reserver som inte får utdelas enligt lag eller bolagsordning. Om den icke inbetalade delen av det tecknade kapitalet inte ingår i tillgångarna enligt balansräkningen, ska detta belopp dras av från det tecknade kapitalet. 
  
 2. 
  
 Utdelningar till aktieägarna som skulle överstiga vinsten för det senast avslutade räkenskapsåret jämte balanserad vinst och be- lopp från reserver som får användas för detta och med avdrag för balanserad förlust och belopp som enligt lag eller bolagsordning har avsatts till reserver. 
  
 3. 
  
 Förvärv av egna aktier som företaget gör, inbegripet aktier som tidigare förvärvats av företaget samt innehas av det och aktier som förvärvats av personer som agerar i eget namn men för företagets räkning, och som skulle leda till att nettotillgångarna understiger det belopp som anges i 1. 
  
 För förvärv av egna aktier ska, utöver vad som anges i första stycket 3, gälla punkterna  
 b-h 
  i artikel 20.1 i Rådets andra direktiv 77/91/EEG av den 13 december 1976 om samordning av de skydds- åtgärder som krävs i medlemsstaterna av de i artikel 58 andra stycket 
  
 i 
  
 fördraget avsedda bolagen i bolagsmännens och tredje mans in- tressen när det gäller att bilda ett aktiebolag samt att bevara och ändra dettas kapital, i syfte att göra skyddsåtgärderna likvärdiga 
  
 15 
  
 . 
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska göra sitt yttersta för att förhindra sådana utdelningar, kapitalminskningar, aktieinlösen eller förvärv av egna aktier som avses i första och andra styckena. 
  
 15  
 EGT L 26, 31.1.1977, s. 1 (Celex 31977L0091), senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/109/EG av den 16 september 2009 om ändring av rådets direktiv 77/91/EEG, 78/855/EEG och 82/891/EEG och av direktiv 2005/56/EG vad gäller rapporterings- och dokumentationskrav i samband med fusioner och delningar (EUT L 259, 2.10.2009, s. 14, Celex 32009L0109). 
 668 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Paragrafen genomför artikel 30 i  
 AIFM-direktivet 
  och avser att för- hindra tömning av företaget på tillgångar. I begreppet utdelningar till aktieägarna i punkterna 1 och 2 ingår betalning av både utdel- ning och ränta avseende aktier, se artikel 30.3.a. I fråga om kapital- minskningar som ska undvikas gäller detta inte en minskning av det tecknade kapitalet där syftet är att uppväga gjorda förluster eller att inkludera penningsummor i en icke utdelningsbar reserv, under förutsättning att beloppet i en sådan reserv efter denna åtgärd inte överstiger tio procent av det minskade tecknade kapitalet, se arti- kel 30.3.b. Bestämmelserna har behandlats i avsnitt 12.6. 
 12 kap. Särskilt om specialfonder 
 I kapitlet har de bestämmelser i LIF som rör specialfonder samlats. I några fall, t.ex. avseende fondernas rättsliga ställning och förvalt- ningen, har bestämmelserna tagits in i sin helhet, medan det i andra fall, t.ex. avseende fondbestämmelser och placeringsregler. hänvisas till vilka bestämmelser i LIF som ska tillämpas på specialfonderna. Bestämmelserna har behandlats i avsnitt 7.3. 
 Specialfondens rättsliga ställning 
  
 1 §  
 En specialfond kan inte förvärva rättigheter eller ta på sig skyl- digheter. Fonden kan inte heller föra talan inför domstol eller någon annan myndighet. 
 Egendom som ingår i en specialfond får inte utmätas. Fondandelsägarna svarar inte för förpliktelser som avser fonden. Lagen (1904:48 s. 1) om samäganderätt ska inte tillämpas på del- 
 ägarskap i en specialfond. 
 Paragrafen motsvarar i sak 4 kap. 1 § LIF men avser endast special- fonder. 
 669 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Förvaltningen av en specialfond 
  
 2 §  
  
 AIF-förvaltaren 
  företräder andelsägarna i alla frågor som rör en specialfond.  
 AIF-förvaltaren 
  handlar vid förvaltningen av fonden i eget namn och ska därvid ange fondens beteckning. 
  
 AIF-förvaltaren 
  får använda tillgångarna i en specialfond för att fullgöra förpliktelser som ingåtts som ett led i förvaltningen av fonden och för att ställa säkerhet för fullgörandet av sådana för- pliktelser. 
 Vid förvaltningen av en specialfond ska  
 AIF-förvaltaren 
  handla uteslutande i fondandelsägarnas gemensamma intresse. 
  
 AIF-förvaltaren 
  ska handla oberoende av förvaringsinstitutet. 
 Paragrafen motsvarar i sak 4 kap. 2 § LIF men avser endast special- fonder. Bestämmelsen i 4 kap. 2 § tredje stycket LIF, om att för- valtaren ska handla i andelsägarnas gemensamma intresse och obe- roende av förvaringsinstitutet, motsvaras i sak av 9 kap. 1 § 1 som gäller samtliga  
 AIF-fonder. 
  
 3 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  får inte ha hand om egendom som ingår i en specialfond som  
 AIF-förvaltaren 
  förvaltar. 
 Paragrafen motsvarar 4 kap. 3 § LIF. 
  
 4 §  
 Om en fondandelsägare tillfogats skada genom att  
 AIF-för- 
  valtaren överträtt denna lag eller fondbestämmelserna, ska  
 AIF-för- 
  valtaren ersätta skadan. 
 Paragrafen motsvarar 2 kap. 21 § första meningen LIF. 
 Fondbestämmelser 
  
 5 §  
 För varje specialfond ska det finnas fondbestämmelser som upp- rättas av  
 AIF-förvaltaren. 
  För fondbestämmelserna ska 4 kap. 8– 9 b §§ lagen (2004:46) om investeringsfonder tillämpas. Vad som där anges om investeringsfond ska avse specialfond och vad som anges om fondbolag ska avse  
 AIF-förvaltare. 
  
 670 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Paragrafen innebär att dagens regler om fondbestämmelser för special- fonder gäller oförändrade. De bestämmelser i LIF som förevarande paragraf hänvisar till reglerar fondbestämmelsernas innehåll samt att dessa, och ändringar i dem, ska godkännas av Finansinspektionen. 
  
 6 §  
 I fondbestämmelserna ska det anges om fonden riktar sig till allmänheten eller till en avgränsad krets investerare. I det senare fallet ska kretsen anges. Fondbestämmelserna ska även innehålla upplysning om 
  
 1. 
  
 i vilka avseenden fonden avviker från vad som gäller för inve- steringsfonder, 
  
 2. 
  
 vilken risknivå som eftersträvas, och 
  
 3. 
  
 vilket riskmått som används. 
  
 Paragrafen motsvarar 4 kap. 8 § sista stycket LIF. En specialfond kan avgränsas så att den exempelvis endast är öppen för professio- nella investerare, se 8 § om tillstånd för en sådan avgränsning. Detta ska då anges i fondbestämmelserna och vissa av informations- reglerna i 10 kap., t.ex. kravet på att tillhandahålla faktablad, behöver inte tillämpas på sådana specialfonder. 
 Fondandelar och inlösen av fondandelar 
  
 7 §  
 För andelar i en specialfond och inlösen av sådana andelar ska 4 kap.  
 10–14 
  §§ lagen (2004:46) om investeringsfonder tillämpas. Vad som där anges om investeringsfond ska avse specialfond och vad som anges om fondbolag ska avse  
 AIF-förvaltare. 
  
 Paragrafen innebär att dagens regler om fondandelar och inlösen av andelar gäller oförändrade för specialfonder. 
  
 8 §  
 Fondbestämmelserna för en specialfond får, under förutsätt- ning av Finansinspektionens godkännande, innehålla begränsningar av möjligheten att förvärva fondandelar. Specialfonder som marknads- förs till  
 icke-professionella 
  investerare måste vara öppna för inlösen av andelar minst en gång om året. 
 671 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bestämmelserna om vad fondbestämmelserna ska innehålla vad gäller rätten till inlösen motsvarar 6 kap. 1 § LIF med den skillnaden att fonder som marknadsförs enbart mot professionella investerare kan vara öppna för inlösen mer sällan än en gång per år. Syftet är att svenska specialfonder inte ska ha en nackdel i förhållande till utländska kontraktuella  
 AIF-fonder, 
  som bara behöver uppfylla  
 AIFM-direktivets 
  minimikrav. Beträffande inlösen finns inga krav på viss frekvens i  
 AIFM-direktivet. 
  Bestämmelsen har behandlats i av- snitt 7.6. 
 Information om specialfonder 
  
 9 §  
 Informationsbroschyren för en specialfond som ska marknads- föras i Sverige till  
 icke-professionella 
  investerare ska, utöver vad som anges i 11 kap. 1 §, innehålla fondbestämmelserna för fonden. Därutöver ska det på en framträdande plats i informations- broschyren och allt övrigt marknadsföringsmaterial avseende fonden anges 
  
 1. 
  
 om fondens värde kan variera kraftigt på grund av fondens sam- mansättning och de förvaltningsmetoder  
  
 AIF-förvaltaren 
  använder sig av, och 
  
 2. 
  
 att fonden är en specialfond. 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser om informationsbroschyrens innehåll för en specialfond som ska marknadsföras i Sverige till icke- professionella investerare. Kraven motsvarar 4 kap. 15 § 1 samt för specialfonder relevanta bestämmelser i 4 kap. 16 § 2 LIF. Bestäm- melserna har behandlats i avsnitt 11.3.1. 
  
 10 §  
 För specialfonder som ska marknadsföras i Sverige till icke- professionella investerare ska 4 kap. 17 § lagen (2004:46) om inve- steringsfonder tillämpas. Vad som där anges om investeringsfond ska avse specialfond och vad som anges om fondbolag ska avse  
 AIF-förvaltare. 
  
 672 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Paragrafen motsvarar vad som gäller i fråga om investeringsfonder i 4 kap. 17 § LIF. För specialfonder begränsas bestämmelsen till att enbart omfatta fonder som är öppna för investeringar av  
 icke-pro- 
  fessionella investerare. 
 Årsberättelse och halvårsredogörelse 
  
 11 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar en specialfond som ska mark- nadsföras i Sverige till  
 icke-professionella 
  investerare ska för sådana fonder tillhandahålla 
  
 1. 
  
 en halvårsredogörelse för räkenskapsårets första sex månader inom två månader från halvårets utgång, och 
  
 2. 
  
 i stället för vad som anges i 10 kap. 4 § första meningen, en årsberättelse senast fyra månader efter utgången av varje räken- skapsår. 
  
 Den senaste årsberättelsen och, i förkommande fall, halvårsredo- görelse som publicerats därefter ska på begäran kostnadsfritt till- handahållas den som avser att köpa andelar i en sådan specialfond som avses i första stycket.  
 AIF-förvaltaren 
  ska i samband med att förvaltaren lämnar den information som avses i 9 § tillfråga andels- ägarna om de vill ha årsberättelsen och halvårsredogörelsen. 
 Bestämmelsen innebär att kravet på att, utöver att tillhandahålla årsberättelse, också tillhandahålla en halvårsredogörelse fortsätter att gälla för specialfonder som marknadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare. Detsamma gäller kraven på att tillhandahålla årsberättelsen inom fyra månader från räkenskapsårets utgång samt att tillhanda- hållandet ska vara kostnadsfritt. Enligt bemyndigandet i 16 kap. 2 § får Finansinspektionen meddela föreskrifter i fråga om årsberättelsen och halvårsredogörelsen för en specialfond. Bestämmelserna har behandlats i avsnitt 11.2.1. 
 Information om kostnader 
  
 12 §  
 För specialfonder som marknadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare ska 4 kap.  
 22–23 
  §§ lagen (2004:46) om investerings- fonder tillämpas. Vad som där anges om investeringsfond ska avse 
 673 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 specialfond och vad som anges om fondbolag ska avse  
 AIF-för- 
  valtare. 
 Paragrafen innebär att dagens regler om information om kostnader i 4 kap.  
 22–23 
  §§ LIF gäller oförändrade för specialfonder som mark- nadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare. För specialfonder som marknadsförs enbart till professionella investerare innebär regle- ringen en lättnad jämfört med tidigare, se avsnitt 7.6. 
 Placeringsbestämmelser 
  
 13 §  
 Finansinspektionen ska vid godkännandet av fondbestämmel- serna för en specialfond pröva om fonden har en lämplig fördelning av placeringar med hänsyn till de krav som bör uppställas på risk- spridning. 
 För förvaltningen av medlen i en specialfond gäller bestämmel- serna i 5 kap. lagen (2004:46) om investeringsfonder, om inte Finans- inspektionen har tillåtit undantag. Derivatinstrument får dock ha andra underliggande tillgångar än dem som anges i 5 kap. 12 § lagen om investeringsfonder, om instrumenten är föremål för handel på någon finansiell marknad och inte medför en skyldighet att leverera den underliggande tillgången. 
 Paragrafen motsvarar 6 kap. 2 § LIF. När det gäller kraven på risk- spridning bör detta krav kunna ställas lägre om fonden är öppen endast för professionella investerare. I sådana fall bör mer om- fattande undantag från placeringsbestämmelserna i LIF kunna tillåtas, se avsnitt 7.6. 
  
 14 §  
 Om medel i en specialfond till minst 85 procent av fondens värde ska placeras i andelar i en investeringsfond eller i en special- fond tillämpas 5 a kap. 5 § första stycket och andra stycket  
 1–6, 
  6 § första stycket, 8 §, 9 §,  
 11–16 
  §§,  
 18–20 
  §§,  
 22–25 
  §§, 27 § första och andra styckena, 29 §, 30 § 2, 31 §,  
 33–37 
  §§, 38 § första stycket 2 och andra stycket, 39 §,  
 41–46 
  §§, 49 § första stycket, 50 §, 51 §, 52 § 1, 53 § samt 54 § 1 och 2 lagen (2004:46) om investeringsfonder. Det som anges om en investeringsfond eller en matarfond ska avse specialfonden och det som anges om en mottagarfond ska avse den 
 674 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 fond som specialfondens medel placeras i. Hänvisningar till place- ring enligt 9 § ska avse en specialfonds placering enligt denna para- graf. 
 Paragrafen motsvarar 6 kap. 3 § LIF. 
  
 15 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska för varje specialfond som marknadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare beräkna och till Finansinspek- tionen redovisa fondens risknivå. 
 Paragrafen motsvarar 6 kap. 4 § LIF. 
 Fusion av specialfonder 
  
 16 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  får, efter tillstånd av Finansinspektionen, lägga samman specialfonder. Tillstånd får ges till en fusion mellan en eller flera överlåtande specialfonder och en övertagande investe- ringsfond. 
 Bestämmelserna om fusion av investeringsfonder i 8 kap.  
 1–16 
  §§ lagen (2004:46) om investeringsfonder gäller på motsvarande sätt för en fusion som avses i första stycket. 
 Paragrafen motsvarar 8 kap. 24 § LIF. 
 Delning av specialfonder 
  
 17 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  får, efter tillstånd av Finansinspektionen, dela en specialfond. Tillstånd till delning ska lämnas om åtgärden kan anses förenlig med investerarnas intressen. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  som har fått tillstånd till en delning ska genast underrätta investerarna om den planerade åtgärden och Finans- inspektionens beslut. Denna information ska också finnas att tillgå hos  
 AIF-förvaltaren 
  och förvaringsinstitutet. En delning får genom- föras tidigast tre månader från dagen för Finansinspektionens be- slut. 
 675 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Paragrafen motsvarar 8 kap. 25 § LIF avseende specialfonder. 
 Upphörande och överlåtelse av förvaltningen av en specialfond 
  
 18 §  
 För upphörande och överlåtelse av förvaltningen av en special- fond ska 9 kap. lagen (2004:46) om investeringsfonder tillämpas. Vad som där anges om investeringsfond ska avse specialfond och vad som anges om fondbolag ska avse  
 AIF-förvaltare. 
  
 Paragrafen innebär att dagens regler om upphörande och överlåtelse av förvaltningen gäller oförändrade för specialfonder. De bestäm- melser som paragrafen hänvisar till gäller både  
 AIF-förvaltaren 
  och förvaringsinstitutet för fonden. 
 13 kap. Särskilt om prövningen av ägares lämplighet 
 Specialfonder har tidigare kunnat förvaltas endast av fondbolag och värdepappersbolag, vilka är underkastade regler om ägarprövning enligt LIF och lagen om värdepappersmarknaden. För att bibehålla det investerarskydd som dessa regler innebär och utvidga detta till andra  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs till  
 icke-professionella 
  inve- sterare har bestämmelser motsvarande 11 kap. LIF tagits in i den nya lagen, se avsnitt 5.3. Bestämmelserna saknar motsvarighet i  
 AIFM-direktivet. 
  
 1 §  
 Bestämmelserna i  
 2–12 
  §§ gäller för andra  
 AIF-förvaltare 
  än fondbolag som förvaltar  
 AIF-fonder 
  som ska marknadsföras till icke- professionella investerare. 
 Syftet med bestämmelserna i  
 2–12 
  §§ är att bibehålla det investe- rarskydd som reglerna om ägarprövning innebär avseende special- fonder samt att detta även ska gälla andra  
 AIF-fonder 
  som mark- nadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare. Reglerna gäller således endast  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar sådana  
 AIF-fonder. 
  Fondbolag kan få tillstånd att vara  
 AIF-förvaltare. 
  När det gäller ägande av fondbolag ska dock reglerna i 11 kap. LIF tillämpas i stället. 
 676 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 2 §  
 Om ett direkt eller indirekt förvärv av aktier eller ägarandelar i en  
 AIF-förvaltare 
  skulle medföra att förvärvarens sammanlagda innehav utgör ett kvalificerat innehav, krävs tillstånd av Finans- inspektionen för förvärvet. Detsamma gäller ett förvärv som inne- bär att ett kvalificerat innehav ökas 
  
 1. 
  
 så att det uppgår till eller överstiger 20, 30 eller 50 procent av aktiekapitalet eller röstetalet för samtliga aktier eller motsvarande, eller 
  
 2. 
  
 så att  
  
 AIF-förvaltaren 
  blir dotterbolag. 
 Tillstånd enligt första stycket ska inhämtas före förvärvet. An- sökan om tillstånd ska göras skriftligen. Om förvärvet har gjorts genom bodelning, arv, testamente, bolagsskifte eller på annat liknande sätt, krävs i stället tillstånd för att förvärvaren ska få behålla aktierna. Förvärvaren ska då ansöka om tillstånd inom sex månader efter för- värvet. 
 Finansinspektionen ska inom två arbetsdagar från det att en full- ständig ansökan kom in till inspektionen skicka en bekräftelse till förvärvaren om att ansökan har tagits emot. 
 Paragrafen motsvarar 11 kap. 1 § LIF med den skillnaden att även förvärv av andra ägarandelar än aktier omfattas. Till skillnad från vad som gäller för fondbolag behöver en  
 AIF-förvaltare 
  inte vara ett aktiebolag. Med begreppet ägarandel i paragrafen avses andelar i handelsbolag, ekonomiska föreningar och andra som också skulle kunna vara  
 AIF-förvaltare. 
  
 3 §  
 Tillstånd ska ges till förvärv som avses i 2 §, om förvärvaren bedöms lämplig att utöva ett väsentligt inflytande över ledningen av en  
 AIF-förvaltare 
  och det kan antas att det tilltänkta förvärvet är ekonomiskt sunt. Hänsyn ska tas till förvärvarens sannolika påver- kan på verksamheten i  
 AIF-förvaltaren. 
  
 Vid bedömningen enligt första stycket ska förvärvarens anseende och kapitalstyrka beaktas. Det ska också beaktas om 
 1. den som till följd av förvärvet kommer att ingå i styrelsen eller ledningen för en  
 AIF-förvaltare 
  eller vara verkställande direk- tör eller motsvarande i detta företag eller vara ersättare för någon av dem, har tillräcklig insikt och erfarenhet för att delta i ledningen av en  
 AIF-förvaltare 
  och även i övrigt är lämplig för en sådan upp- gift, 
 677 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 2. 
  
 det finns skäl att anta att förvärvaren kommer att motverka att  
  
 AIF-förvaltarens 
  verksamhet drivs på ett sätt som är förenligt med denna lag och andra författningar som reglerar bolagets verk- samhet, och 
  
 3. 
  
 det finns skäl att anta att förvärvet har samband med eller kan öka risken för 
  
 a) 
  
 penningtvätt enligt 1 kap. 5 § 6 lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism, eller 
  
 b) 
  
 brott enligt 2 § 2, 3 § eller 4 § lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall, såvitt avser brott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. 
  
 Om förvärvaren är ett blandat finansiellt holdingföretag, ska det vid bedömningen av förvärvarens anseende särskilt beaktas om dess ledning uppfyller de krav som ställs på ledningen i ett sådant före- tag enligt 5 kap. 16 § lagen (2006:531) om särskild tillsyn över finan- siella konglomerat. 
 Om förvärvet skulle leda till nära förbindelser mellan  
 AIF-för- 
  valtaren och någon annan, ska tillstånd ges bara om förbindelserna inte hindrar en effektiv tillsyn av bolaget. 
 Paragrafen motsvarar 11 kap. 3 § LIF. 
  
 4 §  
 Finansinspektionens beslut i en fråga om tillstånd till förvärv som avses i 2 § ska meddelas inom 60 arbetsdagar från det att den bekräftelse som avses i 2 § tredje stycket skickades (bedömnings- perioden). Om Finansinspektionen begär kompletterande uppgif- ter, får bedömningsperioden förlängas. 
 Finansinspektionen ska anses ha beviljat tillstånd till förvärvet, om inspektionen inte inom bedömningsperioden har meddelat be- slut i fråga om ansökan. 
 Om Finansinspektionen beviljar tillstånd till ett förvärv, får in- spektionen besluta en viss tid inom vilken förvärvet ska genom- föras. Inspektionen får besluta att förlänga tiden. 
 Paragrafen motsvarar 11 kap. 3 a § LIF. 
 678 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 5 §  
 Den som har beslutat att avyttra ett kvalificerat innehav eller en så stor del av ett kvalificerat innehav att innehavet därigenom kommer att understiga någon av de i 2 § första stycket angivna gränserna, ska skriftligen underrätta Finansinspektionen om detta. 
 Paragrafen motsvarar 11 kap. 4 § LIF. 
  
 6 §  
 När en  
 AIF-förvaltare 
  får kännedom om ett förvärv eller en avyttring av aktier eller ägarandelar i företaget som kräver tillstånd enligt 2 § eller underrättelse enligt 5 §, ska bolaget snarast anmäla förvärvet eller avyttringen till Finansinspektionen. 
 När en  
 AIF-förvaltare 
  i andra fall får kännedom om att det har nära förbindelser med någon annan, ska förvaltaren snarast anmäla det till Finansinspektionen. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska årligen till Finansinspektionen anmäla namnen på de ägare som har ett kvalificerat innehav av aktier eller ägarandelar i företaget samt storleken på innehaven. 
 Paragrafen motsvarar 11 kap. 5 § LIF med den skillnaden att även andra ägarandelar än aktier omfattas, se kommentaren till 1 §. 
  
 7 §  
 Om en juridisk person har ett kvalificerat innehav i en  
 AIF-för- 
  valtare, ska den juridiska personen snarast anmäla ändringar av vilka som ingår i dess ledning till Finansinspektionen. 
 Paragrafen motsvarar 11 kap. 6 § LIF. 
  
 8 §  
 Finansinspektionen får besluta att ägaren till ett kvalificerat inne- hav av aktier eller ägarandelar vid stämman eller motsvarande inte får företräda fler aktier än som motsvarar ett innehav som inte är kvalificerat om 
  
 1. 
  
 ägaren motverkar eller kan antas komma att motverka att  
  
 AIF-förvaltarens 
  verksamhet drivs på ett sätt som är förenligt med kraven i denna lag och andra författningar som reglerar förvaltarens verksamhet, 
  
 2. 
  
 ägaren i väsentlig utsträckning har åsidosatt sina skyldigheter 
  
 i 
  
 näringsverksamhet eller i andra ekonomiska angelägenheter eller gjort sig skyldig till allvarlig brottslighet, 
  
 679 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 3. 
  
 ägaren är ett blandat finansiellt holdingföretag och dess led- ning inte uppfyller de krav som ställs på ledningen i ett sådant före- tag enligt 5 kap. 16 § lagen (2006:531) om särskild tillsyn över finansiella konglomerat, eller 
  
 4. 
  
 det finns skäl att anta att innehavet har samband med eller kan öka risken för 
  
 a) 
  
 penningtvätt enligt 1 kap. 5 § 6 lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism, eller 
  
 b) 
  
 brott enligt 2 § 2, 3 § eller 4 § lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall, såvitt avser brott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. 
  
 Om den som har ett kvalificerat innehav av aktier eller ägar- andelar inte har ansökt om tillstånd till ett förvärv som avses i 2 §, får Finansinspektionen besluta att innehavaren vid stämman inte får företräda aktierna till den del de omfattas av ett krav på tillstånd. 
 Om någon i strid mot ett beslut av Finansinspektionen har ett kvalificerat innehav av aktier eller ägarandelar, får innehavaren inte företräda aktierna eller andelarna vid stämman eller motsvarande till den del innehavet står i strid mot beslutet. 
 Paragrafen motsvarar 11 kap. 7 § LIF med den skillnaden att även andelar i andra associationsformer än aktiebolag omfattas. Inskränk- ningarna när det gäller rätten att företräda aktier vid en stämma gäller på motsvarande sätt i andra beslutande organ för sådana före- tag. 
  
 9 §  
 Finansinspektionen får förelägga en ägare som avses i 8 § första stycket att avyttra så stor del av aktierna eller andelarna att inne- havet därefter inte är kvalificerat. En ägare som avses i 8 § andra eller tredje stycket får föreläggas att avyttra så stor del av aktierna eller andelarna att innehavet inte står i strid mot inspektionens be- slut. 
 Paragrafen motsvarar 11 kap. 8 § LIF med den skillnaden att även andelar i andra företag än aktiebolag omfattas. 
  
 10 §  
 Aktier eller andelar som omfattas av ett förbud enligt 8 § eller föreläggande enligt 9 § ska inte räknas med när det krävs samtycke av ägare till en viss del av aktierna eller andelarna i  
 AIF-förvaltaren 
  
 680 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 för att ett beslut ska bli giltigt eller en befogenhet ska få utövas. Detta gäller dock inte om en förvaltare har förordnats enligt 11 §. 
 Paragrafen motsvarar 11 kap. 9 § LIF med den skillnaden att även andra andelar än aktier omfattas. 
  
 11 §  
 Om det finns särskilda skäl, får Finansinspektionen ansöka om att tingsrätten förordnar en lämplig person att som förvaltare före- träda sådana aktier eller andelar som enligt 8 § inte får företrädas av ägaren. En sådan ansökan prövas av tingsrätten i den ort där ägaren har sin hemvist. Om ägaren inte har hemvist i Sverige prövas an- sökan av Stockholms tingsrätt. 
 En förvaltare har rätt till skälig ersättning för arbete och utlägg. Ersättningen ska betalas av ägaren till aktierna eller andelarna och ska på begäran förskotteras av  
 AIF-förvaltaren. 
  Om den betal- ningsskyldige inte godtar förvaltarens anspråk, fastställs ersättningen av tingsrätten. 
 Paragrafen motsvarar 11 kap. 10 § LIF. 
  
 12 §  
 Om en  
 AIF-förvaltare 
  har nära förbindelser med någon annan och detta hindrar en effektiv tillsyn av  
 AIF-förvaltaren, 
  får Finans- inspektionen förelägga innehavare av aktier eller andelar som med- för att förbindelserna är nära att avyttra så stor del av aktierna eller andelarna att så inte längre är fallet. 
 Finansinspektionen får även besluta att den eller de som omfattas av ett föreläggande enligt första stycket inte får företräda aktierna eller andelarna vid stämman eller motsvarande. I så fall ska bestäm- melserna i 11 § tillämpas. 
 Paragrafen motsvarar 11 kap. 11 § LIF med den skillnaden att även andra andelar än aktier omfattas och även beslutsforum som mot- svarar aktiebolags stämma. 
 681 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 14 kap. Tillsyn och myndighetssamarbete 
 Bestämmelserna om tillsyn och den behöriga myndighetens be- fogenheter i  
 AIFM-direktivet 
  motsvarar i stor utsträckning tillsyns- bestämmelserna i  
 UCITS-direktivet 
  och MiFID. Bestämmelserna i  
 UCITS-direktivet 
  har genomförts i svensk rätt, huvudsakligen genom 10 kap. LIF. I den föreslagna lagen om  
 AIF-förvaltare 
  har 14 kap. utformats med 10 kap. LIF som förebild och kommenteras endast översiktligt här och främst när bestämmelserna avviker från LIF. Bestämmelserna har behandlats i kapitel 14 (Tillsyn och sank- tioner m.m.). 
 Tillsynen och dess omfattning 
  
 1 §  
 Finansinspektionen har tillsyn över  
 AIF-förvaltare 
  med till- stånd enligt 3 eller 5 kap. och förvaringsinstitut som driver verk- samhet efter tillstånd av Finansinspektionen eller motsvarande be- hörig myndighet utomlands. 
 För svenska  
 AIF-förvaltare 
  och svenska förvaringsinstitut om- fattar tillsynen att verksamheten drivs enligt denna lag, andra för- fattningar som reglerar företagets verksamhet, fondbestämmelserna, företagets bolagsordning, stadgar eller reglemente och interna in- struktioner som har sin grund i en författning som reglerar före- tagets verksamhet. 
 För  
 AIF-förvaltare 
  och förvaringsinstitut som driver verksam- het från filial i Sverige eller marknadsför eller förvaltar  
 AIF-fonder 
  i Sverige omfattar tillsynen att företaget följer de lagar och andra författningar som gäller för företagets verksamhet i Sverige samt, när en specialfond förvaltas enligt 5 kap. 2 §, det som anges i fond- bestämmelserna. 
 Paragrafen har utformats med 10 kap. 1 § LIF som förebild. Inspek- tionen har enligt  
 första stycket  
 tillsyn över de företag som bedriver verksamhet med stöd av tillstånd av Finansinspektionen. Det kan förekomma förvaringsinstitut vars verksamhet inte bedrivs under något sådant tillstånd, se 9 kap. 7 §. Tillsynen över dessa förvarings- institut – t.ex. advokater och revisorer - regleras inte i denna lag. 
  
 I  
 andra och tredje styckena  
 anges vad tillsynen omfattar. Paragrafen genomför artikel 45.1 och 45.2. 
  
 682 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Information till Finansinspektionen 
  
 2 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  ska regelbundet informera Finansinspektionen om 
  
 1. 
  
 de marknader på vilka förvaltaren är medlem eller bedriver aktiv handel, 
  
 2. 
  
 de instrument som förvaltaren huvudsakligen handlar med, och 
  
 3. 
  
 varje  
  
 AIF-fonds 
  huvudsakliga exponeringar och riskkoncen- trationer. 
  
 AIF-förvaltaren 
  ska för varje  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  som för- valtas och för varje  
 AIF-fond 
  som marknadsförs inom EES infor- mera Finansinspektionen om 
  
 1. 
  
 andelen illikvida tillgångar i fonden, 
  
 2. 
  
 förändringar i fondens likviditetshantering, 
  
 3. 
  
 fondens riskprofil och riskhanteringssystem, 
  
 4. 
  
 de huvudsakliga kategorier av tillgångar som fonden har inve- steringar i, och 
  
 5. 
  
 resultatet av genomförda stresstester. 
  
 Paragrafen innehåller bestämmelser om vilken information som en  
 AIF-förvaltare 
  regelbundet ska rapportera till Finansinspektionen. Bestämmelsen i  
 första stycket  
 omfattar en  
 AIF-förvaltares 
  hela verk- samhet, oavsett var  
 AIF-fonderna 
  är etablerade och marknadsförs. I  
 punkterna 1 och 2  
 anges att generell information om de instru- ment som  
 AIF-förvaltaren 
  handlar med och de marknader på vilka  
 AIF-förvaltaren 
  agerar ska rapporteras till Finansinspektionen. Enligt  
 punkten 3  
 ska dessutom uppgifter om exponeringar och riskkon- centrationer lämnas på fondnivå. 
 Rapporteringskraven i  
 andra stycket  
 omfattar  
 AIF-fonder 
  som är etablerade eller marknadsförs inom EES. För varje sådan fond ska en  
 AIF-förvaltare 
  rapportera den information om risk och likviditet som anges  
 punkterna  
  
 1–5 
 . 
  
 Närmare bestämmelser om innehållet och frekvensen av rappor- teringen finns i kommissionens förslag till genomförandeförord- ning. 
 Paragrafen genomför artikel 24.1 och 24.2. 
 683 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 3 §  
 På begäran av Finansinspektionen ska en  
 AIF-förvaltare 
  till inspektionen lämna 
  
 1. 
  
 en, vid utgången av varje kvartal, uppdaterad förteckning över de  
  
 AIF-fonder 
  som förvaltaren förvaltar, och 
  
 2. 
  
 årsberättelser för dels de  
  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  som för- valtaren förvaltar, dels de  
 AIF-fonder 
  som förvaltaren marknadsför inom EES. 
  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar specialfonder ska i stället för första stycket 2 tillämpa 4 §. 
 I  
 första stycket  
 anges vilken information som en  
 AIF-förvaltare 
  är skyldig att lämna till Finansinspektionen på begäran. 
 Enligt  
 andra stycket  
 ska  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar special- fonder, i stället för att ge in årsberättelser på begäran från Finans- inspektionen, i fråga om sådana fonder tillämpa bestämmelsen i 4 § som innebär att årsberättelser ska ges in till Finansinspektionen så snart den färdigställts. 
 Paragrafen genomför artikel 24.3. 
  
 4 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar en specialfond ska för en sådan fond ge in informationsbroschyr och årsberättelse samt, i förekom- mande fall, faktablad och halvårsredogörelse till Finansinspektionen så snart de färdigställts. 
 Bestämmelsen motsvarar 4 kap. 21 § LIF och har behandlats i av- snitt 11.4.2. 
  
 5 §  
 En  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar  
 AIF-fonder 
  som i betydande grad använder finansiell hävstång ska för varje sådan  
 AIF-fond 
  regelbundet informera Finansinspektionen om den samlade nivån på finansiell hävstång och den finansiella hävstångens sammansätt- ning. Informationen ska innehålla uppgift om  
 AIF-fondens 
  fem mest betydande långivare och om de belopp som lånats från dessa. 
 Första stycket ska även tillämpas av icke  
 EES-baserade 
  AIF- förvaltare med tillstånd enligt 5 kap. 9 §, att i Sverige marknadsföra  
 AIF-fonder 
  som i betydande grad använder finansiell hävstång. 
 684 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 I bestämmelsen anges vilken information som regelbundet ska läm- nas till Finansinspektionen i fråga om  
 AIF-fonder 
  som i betydande grad använder finansiell hävstång. Paragrafen genomför artikel 24.4, i  
 AIFM-direktivet. 
  Närmare bestämmelser om bedömningen av vad det innebär att i betydande grad använda finansiell hävstång finns i kommissionens förslag till genomförandeförordning. 
 Rapporteringskravet i  
 första stycket  
 omfattar svenska  
 AIF-för- 
  valtare som förvaltar  
 AIF-fonder 
  som i betydande grad använder finansiell hävstång, oavsett om dessa fonder marknadsförs i Sverige eller inte. Enligt  
 andra stycket  
 omfattas även icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  som med stöd av 5 kap. 8 § i Sverige marknadsför  
 AIF-fonder 
  som i betydande grad använder finansiell hävstång. 
 Enligt 8 kap. 5 § ska det för varje  
 AIF-fond 
  fastställas en högsta nivå för finansiell hävstång. I kommissionens förslag till genom- förandeförordning finns närmare bestämmelser om hur den finan- siella hävstången ska mätas och beräknas, se vidare kommentaren till 8 kap. 5 §. Information om den finansiella hävstångens samman- sättning innebär att information ska lämnas om källorna till häv- stångseffekten, som exempelvis kan vara innehav av finansiella derivat eller lån av kontanter och värdepapper. 
 I artikel 24.4 i  
 AIFM-direktivet 
  anges att informationen ska göras tillgänglig. Av kommissionens förslag till genomförandeförordning framgår dock att informationen ska lämnas med samma frekvens som viss övrig information (informationen enligt 2 § ovan). Det är så- ledes snarare fråga om att regelbundet lämna viss information än att hålla den tillgänglig. 
 Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 11.4.1. 
  
 6 §  
 Om det behövs för att övervaka risker i det finansiella systemet får Finansinspektionen begära att en  
 AIF-förvaltare 
  lämnar ytter- ligare information till Finansinspektionen. Finansinspektionen ska i så fall informera Europeiska värdepappers- och marknadsmyndig- heten. 
 Bestämmelsen innebär att Finansinspektionen har rätt att begära in ytterligare information från en  
 AIF-förvaltare, 
  om det behövs för att övervaka risker i det finansiella systemet. Finansinspektionen ska i så fall informera Esma. 
 Paragrafen genomför artikel 24.5 första stycket. 
 685 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Myndighetskontroll av värderingsfunktionen 
  
 7 §  
 Om värderingen utförs av en extern värderare ska  
 AIF-för- 
  valtaren underrätta Finansinspektionen. Om förutsättningarna enligt 8 kap. 12 § andra stycket inte är uppfyllda får Finansinspektionen ålägga förvaltaren att utse en annan värderare. 
 Utförs värderingsfunktionen av  
 AIF-förvaltaren 
  internt får Finans- inspektionen besluta att förvaltarens värderingar ska kontrolleras av en utomstående värderare eller, om det är lämpligt, en revisor. 
 Enligt paragrafens  
 första stycke  
 ska Finansinspektionen underrättas om  
 AIF-förvaltaren 
  utser en extern värderare. Finansinspektionen ska då pröva om den externa värderaren och uppdragsavtalet mot- svarar de krav som anges i 8 kap. 12 § andra stycket. Om Finans- inspektionen finner att så inte är fallet får inspektionen ålägga AIF- förvaltaren att utse en annan värderare. 
 Enligt  
 andra stycket  
 får Finansinspektionen besluta att en AIF- förvaltare ska låta de värderingar som gjorts internt granskas av annan utomstående värderare eller en revisor. Finansinspektionen får besluta att så ska ske tillsvidare, under en särskilt angiven period eller vid ett enstaka tillfälle. 
 Paragrafen genomför artikel 19.7 och 19.9. 
  
 8 §  
  
 AIF-förvaltare 
  ska lämna Finansinspektionen upplysningar om sin verksamhet och därmed sammanhängande omständigheter enligt föreskrifter som meddelats med stöd av denna lag. 
  
 AIF-förvaltare 
  och förvaringsinstitut ska, utöver det som anges i första stycket, lämna Finansinspektionen de upplysningar som in- spektionen begär. 
 Bestämmelsen, som har utformats med 10 kap. 2 § LIF som före- bild, saknar motsvarighet i  
 AIFM-direktivet. 
  Merparten av den regelbundna rapportering som åvilar en  
 AIF-förvaltare 
  följer direkt av  
 2–5 
  §§ som genomför artikel 24 i direktivet. Frekvensen och om- fattningen av denna rapportering regleras i kommissionens förslag till genomförandeförordning och Finansinspektionen har inte rätt att utfärda ytterligare föreskrifter på de områden som täcks av för- ordningen. När det gäller specialfonder har den som förvaltar så- dana hittills omfattats av rapporteringskraven i 20 kap. FFFS 2008:11. 
 686 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Dessa krav skiljer sig i flera avseenden från rapporteringskraven i  
 2–5 
  §§. För att Finansinspektionen även i fortsättningen ska kunna begära in samma uppgifter avseende specialfonder som marknads- förs till  
 icke-professionella 
  investerare behövs regeln i  
 första stycket 
 . Det kan också bli aktuellt med ytterligare föreskrifter avseende andra  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs till  
 icke-professionella 
  inve- sterare. I  
 andra stycket  
 regleras informationslämnande av mer till- fällig natur. 
  
 9 §  
 För övervakningen av att bestämmelserna i denna lag, kom- missionens förordning (EU) nr XXX/201X av den X X XXX och föreskrifter meddelade med stöd av lagen följs, får Finansinspek- tionen begära att 
  
 1. 
  
 en fysisk eller juridisk person tillhandahåller uppgifter, hand- lingar eller annat, och 
  
 2. 
  
 den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken kommer till förhör på tid och plats som inspektionen bestämmer. 
  
 Första stycket gäller inte i den utsträckning uppgiftslämnandet skulle strida mot den i lag reglerade tystnadsplikten för advokater. 
 Finansinspektionen får förelägga den som inte följer en begäran enligt första stycket att fullgöra sin skyldighet. 
 Paragrafen genomför artikel 46.2.a, b, d och h och har utformats med 10 kap. 3 § LIF som förebild. 
 Platsundersökning 
  
 10 §  
 Finansinspektionen får, när det är nödvändigt, genomföra en undersökning hos 
  
 1. 
  
 en  
  
 AIF-förvaltare 
  som driver verksamhet i Sverige, samt 
  
 2. 
  
 ett förvaringsinstitut. 
  
 Finansinspektionen får även genomföra en undersökning hos ett företag som har fått i uppdrag av en  
 AIF-förvaltare 
  som driver verksamhet i Sverige att utföra visst arbete eller vissa funktioner, om det behövs för tillsynen av  
 AIF-förvaltaren. 
  
 Paragrafen genomför artikel 46.2.c i  
 AIFM-direktivet 
  och har ut- formats med 10 kap. 4 § LIF som förebild. 
 687 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Samarbete mellan behöriga myndigheter m.m. 
  
 11 §  
 Finansinspektionen ska i sin tillsynsverksamhet samarbeta och utbyta information med andra behöriga myndigheter, Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten samt Europeiska system- risknämnden, i den utsträckning som följer av Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU. 
 Paragrafen genomför de artiklar i  
 AIFM-direktivet 
  som anger att information ska utbytas mellan behöriga myndigheter, samt mellan en behörig myndighet och Esma samt ESRB och har utformats med 10 kap. 5 § LIF som förebild. 
  
 12 §  
 Finansinspektionen ska inom ramen för sin befogenhet, efter begäran från en behörig myndighet i ett annat land inom EES, lämna eller kontrollera information som behövs för att den utländska myndigheten ska kunna utöva sin tillsyn enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU. Den utländska myndigheten får närvara vid kontroll som utförs av inspektionen. 
 Paragrafen genomför artiklarna 50 och 54 och har utformats med 10 kap. 6 § LIF som förebild. 
  
 13 §  
 Finansinspektionen ska inom ramen för sin befogenhet, efter begäran från en tillsynsmyndighet i ett land utanför EES, lämna eller kontrollera information som behövs för att den utländska myn- digheten ska kunna utöva sin tillsyn. Detta gäller dock bara i den utsträckning det följer av ett avtal om samarbete som Finansin- spektionen, med stöd av regeringens bemyndigande, har ingått med den utländska myndigheten. 
 Om en begäran avser rättslig hjälp i brottmål, gäller i stället lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål. 
 Paragrafen motsvarar i sak 10 kap. 6 a § LIF. 
 688 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 14 §  
 Finansinspektionen får hänskjuta frågor som rör ett för- farande av en annan behörig myndighet inom EES till Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten för tvistlösning i de fall som framgår av artiklarna 21.6, 42.1, 45.10, 50.4 och 55 i Europa- parlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU. 
  
 AIFM-direktivet 
  ger i flera fall de behöriga myndigheterna, vid oenighet mellan behöriga myndigheter i olika länder, en möjlighet att hänskjuta frågan till Esma. Detta gäller t.ex. vid oenighet om huruvida ett förvaringsinstitut från tredje land uppfyller kraven i direktivet (artikel 21.6 andra stycket) och när en behörig myndig- het i ett land anser att åtgärder vidtagna mot en  
 AIF-förvaltare 
  varit felaktiga eller otillräckliga (artikel 45.10). Vid ett sådant hän- skjutande ska Esma hantera frågan enligt artikel 19 i Esmaförord- ningen. 
  
 16  
  
 Förfarandet enligt artikel 19 i Esmaförordningen innebär i korthet att Esma i första hand agerar som medlare och försöker få myndigheterna att enas om ett beslut inom en av Esma beslutad tidsfrist, artikel 19.2. Om myndigheterna inte kommer överens inom tidsfristen kan Esma fatta ett för de berörda myndigheterna bindande beslut i frågan, artikel 19.3. Om en behörig myndighet inte följer Esmas beslut kan Esma fatta beslut som är bindande även för berört företag, artikel 19.4. Ett sådant beslut gäller före en nationell behörig myndighets beslut i samma fråga, artikel 19.5. 
  
 15 §  
 Finansinspektionen får ta ut avgifter för prövning av anmäl- ningar och ansökningar enligt denna lag. 
 För att bekosta Finansinspektionens övervakning enligt denna lag ska  
 AIF-förvaltare 
  som anges i 1 § betala årliga avgifter. 
 Regeringen får meddela föreskrifter om avgifter enligt första och andra styckena. 
  
 Första stycket  
 avser avgifter för anmälningar och ansökningar enligt lagen och har utformats med 14 § i förslaget till lag med komplet- terande bestämmelser till EU:s blankningsförordning som förebild, 
  
 16  
 Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1095/2010 av den 24 november 2010 om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska värdepappers- och marknads- myndigheten), om ändring av beslut nr 716/2009/EG och om upphävande av kommissionens beslut 2009/77/EG. 
 689 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 se lagrådsremissen Blankning 7 juni 2012 s.  
 27–28 
  och s. 42.  
 Andra stycket  
 motsvarar i sak 10 kap. 11 § LIF. 
 15 kap. Ingripanden 
 Bestämmelserna om sanktioner och ingripanden i artiklarna 45, 46 och 48 i  
 AIFM-direktivet 
  motsvarar i stor utsträckning bestämmel- serna på samma område i  
 UCITS-direktivet 
  och MiFID. Bestäm- melserna i  
 UCITS-direktivet 
  har genomförts i svensk rätt, huvud- sakligen genom 12 kap. LIF som i sin tur har utformats med ut- gångspunkt i systematiken på bankområdet 
  
 17  
  
 i syfte att likforma ingripandemöjligheterna på det finansiella området. Bestämmel- serna i den nya lagen om  
 AIF-förvaltare 
  har utformats med 12 kap. LIF som förebild och kommenteras endast översiktligt här. Vad som uttalats i förarbetena till 12 kap. LIF bör kunna ge ledning för tillämpningen av motsvarande bestämmelser i denna lag. Bestäm- melserna har behandlats i avsnitt 14.2 och 14.3. 
 Ingripanden mot svenska  
 AIF-förvaltare 
  
 1 §  
 Om en  
 AIF-förvaltare 
  har åsidosatt sina skyldigheter enligt denna lag, andra författningar som reglerar förvaltarens verksam- het, fondbestämmelserna, bolagsordningen eller interna instruktioner som har sin grund i en författning som reglerar förvaltarens verk- samhet, ska Finansinspektionen ingripa. 
 Finansinspektionen ska då förelägga förvaltaren att inom viss tid begränsa verksamheten i något avseende, minska riskerna i den eller vidta någon annan åtgärd för att komma till rätta med situationen, meddela ett förbud att verkställa beslut eller utfärda en anmärk- ning. Om överträdelsen är allvarlig, ska förvaltarens tillstånd åter- kallas eller, om det är tillräckligt, varning meddelas. 
  
 17  
 Se 15 kap. lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. 
 690 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Paragrafen genomför artikel 5.2 och 5.3, artikel 46.2. e, g, i, j och k samt artikel  
 11.c–f 
  och har utformats med 12 kap. 1 § LIF som förebild. Bland de åtgärder som Finansinspektionen kan förelägga en  
 AIF-förvaltare 
  att vidta inryms bl.a. sådana åtgärder som anges i artiklarna 5.2 och 5.3 t.ex. att  
 AIF-förvaltaren 
  ska frånträda upp- draget som förvaltare för en viss fond samt att  
 AIF-fonden 
  inte längre ska få marknadsföras. 
  
 2 §  
 Finansinspektionen får avstå från ingripande enligt 1 § om en överträdelse är ringa eller ursäktlig, om  
 AIF-förvaltaren 
  gör rättelse eller om något annat organ har vidtagit åtgärder mot förvaltaren som bedöms tillräckliga. 
 Paragrafen har utformats med 12 kap. 2 § LIF som förebild. 
  
 3 §  
 Om någon som ingår i en  
 AIF-förvaltares 
  ledning eller styrelse eller är verkställande direktör eller motsvarande inte uppfyller de krav som anges i 3 kap. 3 § 4 ska Finansinspektionen återkalla för- valtarens tillstånd. Detta får dock ske bara om inspektionen först har beslutat att påtala för förvaltaren att personen inte uppfyller kraven och han eller hon ändå finns kvar i ledningen, styrelsen eller som verkställande direktör efter det att en av inspektionen bestämd tid på högst tre månader har gått ut. 
 I stället för att återkalla tillståndet får Finansinspektionen be- sluta att en ledningsperson, styrelseledamot eller verkställande direk- tör inte längre får ha den ställningen. Inspektionen får då förordna en ersättare. Ersättarens uppdrag gäller till dess förvaltaren har utsett en ny styrelseledamot, verkställande direktör eller lednings- person. 
 Det som sägs i första och andra styckena om verkställande direk- tör ska tillämpas även på en ersättare för verkställande direktör. 
 Paragrafen har utformats med 12 kap. 3 § LIF som förebild. I 12 kap. 3 § LIF talas enbart om styrelse och verkställande direktör, vilket hänger samman med att i Sverige endast aktiebolag kan få tillstånd enligt LIF. Andra juridiska personer än aktiebolag kan dock få till- stånd att vara  
 AIF-förvaltare. 
  För att bestämmelserna ska vara tillämpliga på motsvarigheterna till styrelseledamöter och verkställ- 
 691 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 ande direktör i t.ex. ett handelsbolag har begreppen ledning och ledningsperson lagts till i paragrafen. 
 Paragrafen genomför artikel 46.2.i och 46.2.k. 
  
 4 §  
 Finansinspektionen ska återkalla en  
 AIF-förvaltares 
  tillstånd om förvaltaren 
  
 1. 
  
 har fått tillståndet genom att lämna falska uppgifter eller på något annat otillbörligt sätt, 
  
 2. 
  
 inte inom ett år från det att tillstånd beviljades har börjat driva sådan verksamhet som tillståndet avser, 
  
 3. 
  
 har förklarat sig avstå från tillståndet, eller 
  
 4. 
  
 under en sammanhängande tid av sex månader inte har drivit sådan verksamhet som tillståndet avser. 
  
 I de fall som avses i första stycket 1, 2 och 4 får i stället varning meddelas om det är tillräckligt. 
 Paragrafen genomför artikel 11.a och b och har utformats med 12 kap. 4 § LIF som förebild. 
  
 5 §  
 Innan Finansinspektionen återkallar tillståndet för en  
 AIF-för- 
  valtare som förvaltar  
 AIF-fonder 
  i ett annat land inom EES, ska inspektionen samråda med den behöriga myndigheten i fondens hemland. 
 Paragrafen saknar direkt motsvarighet i  
 AIFM-direktivet 
  men skyl- digheten att samråda med den berörda behöriga myndigheten i  
 AIF-fondens 
  hemland torde följa av det allmänna kravet på sam- arbete mellan behöriga myndigheter i artikel 50.1. Paragrafen har utformats med 12 kap. 4 a § LIF som förebild. 
  
 6 §  
 Finansinspektionen ska omedelbart underrätta behöriga myn- digheter i de andra länder inom EES där en  
 AIF-förvaltare 
  mark- nadsför andelar i en  
 AIF-fond 
  som förvaltaren förvaltar, när någon åtgärd enligt 1, 3 eller 4 § har vidtagits mot förvaltaren. 
 Paragrafen saknar direkt motsvarighet i  
 AIFM-direktivet 
  men skyl- digheten att informera den berörda behöriga myndigheten i det land där  
 AIF-fonden 
  marknadsförs om t.ex. förvaltarens tillstånd åter- 
 692 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 kallas torde följa av det allmänna kravet på samarbete mellan be- höriga myndigheter i artikel 50.1. Paragrafen har utformats med 12 kap. 5 § LIF som förebild. 
  
 7 §  
 Om en behörig myndighet har underrättat Finansinspektionen om att en  
 AIF-förvaltare 
  överträtt föreskrifter som gäller i det landet för förvaltaren, får inspektionen vidta de åtgärder som anges i 1 § mot förvaltaren, om det föreligger någon omständighet som avses där. Inspektionen ska underrätta den behöriga myndigheten om vilka åtgärder som vidtas. 
 Enligt artikel 45.4 i  
 AIFM-direktivet 
  får den behöriga myndigheten i värdmedlemsstaten vidta åtgärder mot en  
 AIF-förvaltare 
  som bryter mot de regler som värdmedlemsstatens behöriga myndighet har tillsynsansvaret för. I dessa fall ska den behöriga myndigheten i  
 AIF-förvaltarens 
  hemland informeras. Paragrafen har utformats med 12 kap. 6 § LIF som förebild och återspeglar mottagandet av in- formationen i Sverige när en utländsk myndighet agerar med stöd av artikel 45.4. För genomförandet av samma artikel avseende den situation då Sverige är värdmedlemsstat, se 17 §. 
 Ingripanden mot  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar  
 AIF-fonder 
  som inte överstiger vissa tröskelvärden 
  
 8 §  
 Om en  
 AIF-förvaltare 
  som med stöd av bestämmelserna i 2 kap. endast är registrerad, har åsidosatt sina skyldigheter enligt denna lag ska Finansinspektionen ingripa. 
 Finansinspektionen ska då förelägga förvaltaren att inom viss tid vidta åtgärder för att komma till rätta med situationen, meddela ett förbud att verkställa beslut eller utfärda en anmärkning. Om över- trädelsen är allvarlig, ska förvaltaren avregistreras eller, om det är tillräckligt, varning meddelas. Finansinspektionen får avstå från in- gripande om en överträdelse är ringa eller ursäktlig, om förvaltaren gör rättelse. 
 Paragrafen genomför artikel 46.2.e, i, j, och k i förhållande till AIF- förvaltare som har undantagits från merparten av lagens bestäm- melser med stöd av 2 kap. 1 §. Bestämmelserna i paragrafen innebär 
 693 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 att samma sanktioner ska kunna vidtas mot en  
 AIF-förvaltare 
  som har registrerats enligt 2 kap. som mot en  
 AIF-förvaltare 
  med till- stånd. För sådana  
 AIF-förvaltare 
  torde de åsidosättanden av skyldig- heter som skulle kunna bli aktuella framför allt handla om under- låten rapportering. För sådana brister bör den sanktion som i första hand är aktuell vara förseningsavgift enligt 12 §. 
 Straffavgift 
  
 9 §  
 Om en  
 AIF-förvaltare 
  har fått anmärkning eller varning får Finansinspektionen besluta att förvaltaren ska betala en straffavgift. Detta gäller dock inte om varningen bara omfattar fall som avses i 4 § första stycket 2 eller 4. 
 Avgiften tillfaller staten. 
 Paragrafen genomför, tillsammans med  
 10–16 
  §§, artikel 48 och har utformats med 12 kap. 7 § LIF som förebild. 
  
 10 §  
 Straffavgiften ska uppgå till lägst 5 000 kronor och högst 50 miljoner kronor. Avgiften får inte överstiga tio procent av förval- tarens omsättning under närmast föregående räkenskapsår. Om över- trädelsen har skett under förvaltarens första verksamhetsår eller om uppgifter om omsättningen annars saknas eller är bristfälliga, får om- sättningen uppskattas. 
 Paragrafen har utformats med 12 kap. 8 § LIF som förebild. 
  
 11 §  
 När straffavgiftens storlek beslutas, ska särskild hänsyn tas till hur allvarlig den överträdelse är som har föranlett anmärkningen eller varningen och hur länge överträdelsen har pågått. 
 Paragrafen har utformats med 12 kap. 9 § LIF som förebild. 
 694 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Förseningsavgift 
  
 12 §  
 Om en  
 AIF-förvaltare 
  inte i tid lämnar de upplysningar som förvaltaren är skyldig att lämna får Finansinspektionen besluta att förvaltaren ska betala en förseningsavgift på högst 100 000 kronor. 
 Avgiften tillfaller staten. 
 Paragrafen har utformats med 12 kap. 10 § LIF som förebild. De upplysningar det i första hand är fråga om är den regelbundna rapportering som  
 AIF-förvaltare 
  är skyldiga att lämna enligt 14 kap.  
 2–6 
  §§. 
 Verkställighet av beslut om straffavgift och förseningsavgift 
  
 13 §  
 En straffavgift eller förseningsavgift ska betalas till Finans- inspektionen inom 30 dagar från det att avgiftsbeslutet har vunnit laga kraft eller den längre tid som anges i beslutet. 
 Paragrafen har utformats med 12 kap. 11 § LIF som förebild. 
  
 14 §  
 Finansinspektionens beslut om straffavgift eller försenings- avgift får verkställas enligt utsökningsbalkens bestämmelser, om avgiften inte har betalats inom den tid som anges i 13 §. 
 Paragrafen har utformats med 12 kap. 12 § LIF som förebild. 
  
 15 §  
 Om straffavgiften eller förseningsavgiften inte betalas inom den tid som anges i 13 §, ska Finansinspektionen lämna den obe- talda avgiften för indrivning. Bestämmelser om indrivning av stat- liga fordringar finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. 
 Paragrafen har utformats med 12 kap. 13 § LIF som förebild. 
 695 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 16 §  
 En straffavgift eller förseningsavgift som har beslutats faller bort i den utsträckning verkställighet inte har skett inom fem år från det att beslutet vann laga kraft. 
 Paragrafen har utformats med 12 kap. 14 § LIF som förebild. 
 Ingripanden mot utländska  
 AIF-förvaltare 
  
 17 §  
 Om en  
 AIF-förvaltare 
  som driver verksamhet i Sverige efter tillstånd eller underrättelse enligt 5 kap. åsidosätter sina skyldig- heter enligt denna lag eller andra författningar som reglerar för- valtarens verksamhet i Sverige eller fondbestämmelserna för en specialfond som förvaltas enligt 5 kap. 2 §, får Finansinspektionen förelägga förvaltaren att göra rättelse. 
 Om  
 AIF-förvaltaren 
  inte följer föreläggandet, ska Finansinspek- tionen underrätta behörig myndighet i förvaltarens hemland. 
 Om rättelse inte sker och detta innebär att investerares intressen i Sverige skadas eller att den finansiella stabiliteten hotas, får Finans- inspektionen förelägga förvaltaren att inom viss tid begränsa verksamheten i något avseende, minska riskerna i den eller vidta någon annan åtgärd för att komma till rätta med situationen, med- dela ett förbud att verkställa beslut eller utfärda en anmärkning, eller förbjuda förvaltaren att påbörja nya transaktioner i Sverige. Inspektionen får också besluta att förvaltaren inte längre får förvalta en  
 AIF-fond. 
  Innan en åtgärd enligt detta stycke vidtas ska inspek- tionen underrätta behörig myndighet i förvaltarens hemland. 
 Paragrafen genomför artikel  
 45.4–6 
  och har utformats med 12 kap. 15 § LIF som förebild. 
  
 18 §  
 Om en  
 AIF-förvaltare 
  som driver verksamhet i Sverige med stöd av 5 kap. har fått sitt verksamhetstillstånd återkallat i hem- landet, får Finansinspektionen genast förbjuda förvaltaren att be- driva verksamhet i Sverige. 
 696 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Paragrafen saknar direkt motsvarighet i  
 AIFM-direktivet 
  men be- stämmelsen följer av direktivets regler om att verksamheten endast får bedrivas om  
 AIF-förvaltaren 
  har tillstånd. Paragrafen har utfor- mats med 12 kap. 16 § LIF som förebild men justerats i förhållande till den paragrafen så att Finansinspektionen får, i stället för ska, förbjuda förvaltaren att bedriva verksamhet i Sverige. Det kan inte uteslutas att utländska behöriga myndigheter, liksom Finansinspek- tionen, i ett beslut om återkallelse av tillståndet för t.ex. ett värde- pappersinstitut kan ge anvisningar om hur avvecklingen ska ske, jfr 25 kap. 6 § lagen om värdepappersmarknaden. Sådana anvisningar skulle t.ex. kunna innebära att olika delar av verksamheten ska av- vecklas vid olika tidpunkter och Finansinspektionen bör uttryck- ligen ges utrymme för att kunna anpassa sitt beslut efter sådana an- visningar. 
  
 19 §  
 Om Finansinspektionen har skäl att anta att en  
 AIF-förvaltare 
  som driver verksamhet i Sverige åsidosätter sina skyldigheter enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU i annat fall än som avses i artikel 12 eller 14, ska Finansinspektionen underrätta behörig myndighet i förvaltarens hemland. 
 Om rättelse inte sker och detta innebär att investerares intressen i Sverige skadas eller att den finansiella stabiliteten hotas, får Finans- inspektionen förelägga förvaltaren att inom viss tid begränsa verk- samheten i något avseende, minska riskerna i den eller vidta någon annan åtgärd för att komma till rätta med situationen, meddela ett förbud att verkställa beslut eller utfärda en anmärkning, eller för- bjuda förvaltaren att påbörja nya transaktioner i Sverige. Inspek- tionen får också besluta att förvaltaren inte längre får förvalta en  
 AIF-fond. 
  Innan en åtgärd enligt detta stycke vidtas ska inspek- tionen underrätta behörig myndighet i förvaltarens hemland. 
 Paragrafen motsvarar artikel 45.7 och har utformats med 12 kap. 17 a § LIF som förebild. I artikel 45.7 anges att den behöriga myn- digheten i värdmedlemsstaten ska kunna vidta lämpliga åtgärder. Uppräkningen av olika åtgärder i  
 andra stycket  
 är en precisering av vilka åtgärder det kan bli fråga om. 
 697 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 20 §  
 Om en utländsk  
 AIF-förvaltare 
  som driver verksamhet i Sverige med stöd av tillstånd enligt 5 kap. 9 § åsidosätter sina skyldigheter enligt denna lag eller andra författningar som reglerar förvaltarens verksamhet i Sverige gäller 1 och 2 §§. 
 Finansinspektionen ska underrätta behörig tillsynsmyndighet i förvaltarens hemland om de åtgärder som enligt 1 § har vidtagits med stöd av denna paragraf. 
 Paragrafen innebär att samma åtgärder som kan vidtas mot en svensk  
 AIF-förvaltare 
  kan vidtas mot en förvaltare från tredjeland som be- driver verksamhet med stöd av ett svenskt tillstånd. Paragrafen har utformats med 12 kap. 18 § LIF som förebild. 
 Ingripande mot den som saknar tillstånd m.m. 
  
 21 §  
 Om någon driver sådan verksamhet som omfattas av denna lag utan att vara berättigad till det, ska Finansinspektionen förelägga den som driver verksamheten att upphöra med den. 
 Om det är osäkert om lagen är tillämplig på en viss verksamhet, får inspektionen förelägga den som driver verksamheten att lämna de upplysningar om verksamheten som inspektionen behöver för att bedöma om så är fallet. 
 Ett föreläggande enligt denna paragraf som avser ett utländskt företag får riktas mot såväl företaget som den som i Sverige är verk- sam för företagets räkning. 
 Paragrafen genomför kravet i artikel 6.1 på att endast den som har erforderligt tillstånd ska få driva verksamhet som omfattas av direk- tivet. Paragrafen har utformats med 12 kap. 19 § LIF som förebild. En  
 AIF-förvaltare 
  som enbart är registrerad enligt undantags- reglerna i 2 kap. saknar tillstånd och kan enbart bedriva verksamhet så länge värdet av de fonder som förvaltas inte överstiger tröskel- värdena i 2 kap. 2 §. Skulle värdet överstiga tröskelvärdena annat än tillfälligt och förvaltaren försitter tidsfristen att söka tillstånd enligt 2 kap. 5 § kan ett föreläggande enligt denna paragraf bli aktuellt. 
 698 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Vite 
  
 22 §  
 Ett föreläggande eller förbud enligt denna lag får förenas med vite. 
 Paragrafen har utformats med 12 kap. 20 § LIF som förebild. 
 16 kap. Bemyndiganden 
  
 1 §  
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka uppgifter som, utöver vad som fram- går av denna lag och kommissionens förordning (EU) nr XXX/201X av den X X XXX om genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU samt av kommissionens antagna tek- niska standarder, ska ingå i 
  
 - 
  
 en anmälan för registrering samt underrättelse som avses i 2 kap., 
  
 - 
  
 en ansökan om tillstånd som avses i  
  
 3–6 
  kap., 
  
 - 
  
 en underrättelse som avses i 4 och 6 kap., 
  
 - 
  
 en anmälan om väsentlig ändring som avses i  
  
 3–6 
  kap., 
  
 - 
  
 ett intyg enligt 6 kap. 4 §, 
  
 - 
  
 en verksamhetsplan som avses i 3, 4 och 6 kap., 
  
 - 
  
 en informationsbroschyr enligt 10 kap. 1 §, samt 
  
 - 
  
 vilka handlingar och övrig information som ska lämnas till Finansinspektionen tillsammans med en sådan anmälan för regi- strering, ansökan om tillstånd, underrättelse eller anmälan om väsent- lig ändring och hur dessa handlingar, i tillämpliga fall, ska överläm- nas till behöriga myndigheter inom EES och arkiveras samt på vilket språk de ska upprättas. 
  
 Genom paragrafen ges en möjlighet att i föreskrifter närmare reg- lera formen och innehållet i tillståndsansökningar, en anmälan om registrering enligt 2 kap., underrättelser om marknadsföring i Sverige och om sådan verksamhet som ska ske med stöd av förvaltnings- och marknadsföringspassen samt en anmälan om väsentliga änd- ringar. 
 Som framgått av avsnitten 1.1 och 2.2 har, under den pågående utredningstiden, ännu inte några genomförandeåtgärder antagits av kommissionen. I kommissionens förslag till genomförandeförord- 
 699 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 ning finns bestämmelser som närmare preciserar ett antal av AIFM- direktivets regler, bl.a. om vissa uppgifter som förvaltare ska till- handahålla behöriga myndigheter i samband med registrering enligt artikel 3.3 i direktivet, se nedan. Eftersom förordningen inte är antagen kan dess slutliga benämning inte anges, och i författnings- texten ersätts därför vissa uppgifter med X. Som också har på- pekats kan förväntas att kommissionen antar ytterligare genom- förandeförordningar vilka kommer att reglera bl.a. form och innehåll i underrättelser etc. Det kan dock inte uteslutas att det ändå kom- mer att behövas ytterligare reglering i form av föreskrifter, som naturligtvis måste vara förenliga med såväl direktivet som kommande förordningar. 
 När det gäller tillståndsansökningar avses  
 dels  
 svenska  
 AIF-för- 
  valtares ansökan om tillstånd att förvalta en  
 AIF-fond 
  och till- handahållande av sidotjänster (3 kap. 1 och 2 §§), marknadsföring av icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  och marknadsföring av AIF- fonder till  
 icke-professionella 
  investerare (4 kap. 3 och 4 §§) samt förvaltning av icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  (6 kap. 6 §),  
 dels  
 ut- ländska  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltares 
  ansökan om tillstånd att för- valta en specialfond (5 kap. 2 §) samt utländska  
 AIF-förvaltares 
  ansökan om tillstånd för marknadsföring av icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  och marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare (5 kap. 5, 6 och 9 §§). 
 För tillstånd att förvalta en specialfond krävs att dess fondbestäm- melser godkännas av Finansinspektionen. Vid tillståndsprövningen ska 4 kap.  
 8–9 
  b §§ LIF tillämpas (se 12 kap. 5 §). Form och inne- håll i fondbestämmelser för en specialfond regleras även fortsätt- ningsvis i 14 kap. i Finansinspektionens föreskrifter (FFFS 2008:11) som meddelats med stöd av bemyndigande i LIF och förordningen (2004:75) om investeringsfonder. 
 Beträffande underrättelser avses svenska  
 AIF-förvaltares 
  under- rättelser om att påbörja marknadsföring av  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  till professionella investerare i Sverige (4 kap. 1 §) samt att inleda sådan verksamhet över gränserna som sker med stöd av förvalt- nings- och marknadsföringspassen, dvs. att förvalta eller till profes- sionella investerare marknadsföra  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  i ett annat land inom EES, oavsett om det sker genom en filial i värd- landet eller direkt från Sverige (6 kap. 1 och 2 §§). 
 När det gäller anmälan om registrering enligt 2 kap. finns till viss del bestämmelser om vilken information som ska tillhanda- hållas den behöriga myndigheten i kommissionens förslag till genom- 
 700 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 förandeförordning, men dessa kan behöva kompletteras ytterligare genom föreskrifter, exempelvis med uppgift om vilka åtgärder som har fastställts och vidtagits för att förhindra att marknadsföring sker till  
 icke-professionella 
  investerare, eftersom registrerings- förfarandet inte är tillämpligt om marknadsföringen ska riktas till sådana investerare (se 2 kap. 1 § andra stycket). Kompletteringar i form av föreskrifter kan även behövas avseende bestämmelserna i 3 kap. 5 §, 4 kap. 5 §, och 6 kap. 1 och 2 §§ som reglerar svenska  
 AIF-förvaltares 
  tillståndsansökningar och underrättelser, samt AIF- förvaltares anmälningar om väsentliga ändringar enligt 3 kap. 10 §, 4 kap. 7 §, 5 kap. 8 § och 6 kap. 5 §. 
 Genom paragrafen ges också möjlighet att närmare förskriva om dels form och innehåll för en verksamhetsplan och en informa- tionsbroschyr som ska bifogas tillståndsansökningar och under- rättelser, dels vilka övriga uppgifter och handlingar som ska ges in till Finansinspektionen med anledning av en tillståndsansökan, en anmälan om registrering, en underrättelse, eller en anmälan om väsentlig ändring. Bemyndigande att meddela föreskrifter om form och innehåll m.m. avseende faktablad finns dock i 2 §. 
 Förskrifterna får även avse hur dessa underrättelser med bifogade handlingar ska överlämnas mellan Finansinspektionen och behöriga myndigheter för  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  och  
 AIF-fonder 
  och på vilket språk de ska upprättas samt hur arkivering ska ske. Be- träffande det intyg som Finansinspektionen ska överlämna till den behöriga myndigheten i den svenska  
 AIF-förvaltarens 
  värdland, anges i artikel 33 i  
 AIFM-direktivet 
  att det ska vara upprättat på ett språk som är brukligt i internationella finanskretsar. 
  
 2 §  
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 
  
 1. 
  
 vad en  
  
 AIF-förvaltare 
  ska iaktta för att uppfylla skyldigheterna 
  
 i 
  
 4 kap. 3 § tredje stycket, 5 kap. 5 § tredje stycket, 6 § andra stycket samt 9 § andra stycket 3 och tredje stycket, 
  
 2. 
  
 vilka poster, som utöver vad som framgår av denna lag och kommissionens förordning (EU) nr XXX/201X av den X X XXX om genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU samt av kommissionen antagna tekniska standarder, får räknas in i startkapitalet och egna medel enligt 7 kap. 1, 2 och 5 §§, 
  
 3. 
  
 vilka uppgifter som, utöver vad som framgår av denna lag och kommissionens förordning (EU) nr XXX/201X av den X X XXX om genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 
  
 701 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 2011/61/EU samt av kommissionen antagna tekniska standarder, ska ingå i underrättelser enligt 8 kap. 15 och 18 §§ och i en ansökan om godkännande enligt 8 kap. 16 § samt vilken information och vilka handlingar som samtidigt ska lämnas till Finansinspektionen, 
  
 4. 
  
 en  
  
 AIF-förvaltares 
  ersättningssystem och vad förvaltaren ska iaktta för att uppfylla villkoren enligt 8 kap. 23 §, 
  
 5. 
  
 vilka uppgifter som ska ingå i ett faktablad enligt 10 kap. 2 §, på vilket språk det ska upprättas och hur det ska tillhandahållas, 
  
 6. 
  
 vilka uppgifter som, utöver vad som framgår av denna lag och kommissionens förordning (EU) nr XXX/201X av den X X XXX om genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU samt av kommissionen antagna tekniska standarder, ska ingå i underrättelser enligt 11 kap. 4, 5 och 8 §§ samt vilken information och vilka handlingar som samtidigt ska lämnas till Finansinspektionen, 
  
 7. 
  
 innehållet i årsberättelser och halvårsredogörelser enligt 12 kap. 
  
 11 §, 
  
 8. 
  
 hur beräkning och redovisning av en specialfonds risknivå ska utföras enligt 12 kap. 15 §, 
  
 9. 
  
 handläggningen av tillståndsärenden enligt 13 kap.  
  
 2–4 
  §§, 
  
 10. 
  
 vilka upplysningar som  
  
 AIF-förvaltare 
  ska lämna till Finans- inspektionen enligt 14 kap. 7 §, samt 
  
 11. 
  
 närmare bestämmelser om avgifter enligt 14 kap. 15 §. 
  
 I paragrafen ges ytterligare möjlighet att genom föreskrifter när- mare reglera frågor som inte avses i 1 §. I bestämmelsen har beaktats att kommissionen har delegerats möjlighet att anta genomförande- åtgärder och att det kan förväntas att en eller flera genomförande- förordningar kommer att antas, se kommentaren till 1 §. 
 De i  
 punkten 1  
 angivna bestämmelserna avser dels svenska och övriga  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltares 
  skyldighet att, i förekommande fall vid marknadsföring av icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder, 
  se till att en eller flera enheter utses att utföra de uppgifter som ett för- varingsinstitut har, dels  
 AIF-förvaltares 
  skyldighet att, i förekom- mande fall vid marknadsföring som riktas till  
 icke-professionella 
  investerare, vidta nödvändiga åtgärder för att här i landet kunna göra utbetalningar och lösa in andelar eller aktier i fonden. Innebörden av dessa skyldigheter och hur de ska uppfyllas bör finnas i före- skrifter. 
 702 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Punkten 2  
 har sin motsvarighet i 13 kap. 1 och 2 §§ LIF. En förutsättning för ett verksamhetstillstånd är att kravet på start- kapital är uppfyllt. Från den tidpunkt verksamheten har inletts får  
 AIF-förvaltarens 
  egna medel inte understiga startkapitalet. Efter- som det i lagen inte anges vilka poster som får räknas in i start- kapital och egna medel behövs föreskrifter där detta närmare anges. 
 För att en  
 AIF-förvaltare 
  ska få delegera uppgifter till någon annan krävs att vissa angivna förutsättningar föreligger. Närmare bestämmelser om innehåll i en till Finansinspektionen gjord under- rättelse eller ansökan om godkännande av delegering bör finnas i föreskrifter. Ett bemyndigande att meddela sådana föreskrifter finns i  
 punkten 3. 
  
 Av artikel 13.1 i  
 AIFM-direktivet 
  framgår att en  
 AIF-förvaltare, 
  i enlighet med bilaga I till direktivet, ska fastställa riktlinjer och praxis för ett sunt ersättningssystem. Innehållet i bilagan ska, genom bemyndigandet i  
 punkten 4,  
 genomföras genom bestämmelser i form av förskrifter. 
  
 Punkten 5  
 har sin motsvarighet i 13 kap. 1 § 7 LIF och i 14 § 13, 16 och 17 i förordningen (2004:75) om investeringsfonder. 
 De underrättelser som avses i  
 punkten 6  
 gäller vissa förvärv eller överlåtelser av aktier i ett onoterat företag. Form, innehåll och vilka handlingar som ska bifogas bör regleras närmare genom föreskrifter. 
  
 Punkten 7  
 har sin motsvarighet i 14 § 15 förordningen om investeringsfonder och  
 punkten 8  
 motsvarar 13 kap. 1 § 17 LIF. 
 Genom  
 punkten 9  
 ges bemyndigande att meddela föreskrifter om handläggningen av tillståndsärenden enligt 13 kap. Paragrafen har utformats efter förebild i 13 kap. 2 § LIF. När det gäller andra  
 AIF-förvaltare 
  än dem som förvaltar specialfonder eller övriga AIF- fonder som marknadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare ska ändringar avseende ägare eller ledning anmälas till Finansinspek- tionen i enlighet med bestämmelserna i  
 3–6 
  kap. om anmälan av väsentlig ändring. 
  
 Punkten 10,  
 som rör viss rapportering för förvaltare av AIF- fonder, har sin motsvarighet i 13 kap. 1 § 22 LIF. 
  
 Punkten 11  
 har sin motsvarighet i 13 kap. 1 § 23 LIF och avser avgifter för tillsyn. 
 703 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 17 kap. Överklagande 
  
 1 §  
 Finansinspektionens beslut enligt 15 kap. 21 § andra stycket får inte överklagas. 
 Andra beslut av Finansinspektionen enligt denna lag får över- klagas hos allmän förvaltningsdomstol. Detta gäller dock inte ären- den som avses i 20 § första stycket 5 förvaltningslagen (1986:223). 
 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Finansinspektionen får bestämma att ett beslut om förbud, före- 
 läggande eller återkallelse ska gälla omedelbart. 
 Paragrafen reglerar möjligheterna till överklagande och har utfor- mats med 14 kap. 1 § LIF som förebild. Beslut av Finansinspek- tionen att förelägga den som driver verksamhet som omfattas av denna lag att lämna de upplysningar som behövs för att bedöma om lagen är tillämplig får enligt  
 första stycket  
 inte överklagas. Annars skulle den som vill tredskas fördröja Finansinspektionens utredning i onödan. Beslut av Finansinspektionen i ärenden om meddelande av föreskrifter, dvs. sådana ärenden som avses i 20 § första stycket 5 förvaltningslagen (1986:223), får inte heller överklagas hos domstol. 
 Andra beslut av Finansinspektionen enligt denna lag får enligt  
 andra stycket  
 överklagas hos allmän förvaltningsdomstol, med för- valtningsrätten som första instans. Enligt  
 tredje stycket  
 krävs pröv- ningstillstånd vid överklagande till kammarrätten. Finansinspek- tionen får enligt  
 fjärde stycket  
 bestämma att ett beslut om förbud, föreläggande eller återkallelse ska gälla omedelbart. 
 Bestämmelser om överklagande behandlas i avsnitt 14.4. Paragrafen genomför artikel 49. 
  
 2 §  
 Om Finansinspektionen i ett ärende om tillstånd enligt 3 kap. inte meddelar beslut inom sex månader från det att ansökan gavs in, ska inspektionen underrätta sökanden om skälen för detta. Sökanden får därefter begära förklaring av kammarrätten att ärendet onödigt uppehålls. Har inspektionen inte meddelat beslut inom sex månader från det att en sådan förklaring har lämnats, ska det anses som att ansökan har avslagits. 
 Om Finansinspektionen inte lämnar över en underrättelse som avses i 6 kap. 4 § första stycket till behörig myndighet i utlandet inom den tid som anges i paragrafen från det att underrättelsen togs emot och inte heller inom samma tid meddelar beslut enligt fjärde 
 704 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 stycket samma paragraf, ska inspektionen underrätta sökanden om skälen för detta. Sökanden får därefter begära förklaring av kammar- rätten att ärendet onödigt uppehålls. 
 Om underrättelsen inte har lämnats över inom två månader från det att en sådan förklaring har meddelats av domstol, ska det anses som att Finansinspektionen fattat ett beslut om att inte överlämna sökandens underrättelse till en behörig myndighet i det avsedda värdlandet. 
 Bestämmelsen i  
 första stycket  
 motsvarar 14 kap. 2 § LIF. Den avser alla beslut rörande tillstånd enligt 3 kap. Denna konstruktion har införts i lagstiftningen för sådana fall där det i de  
 EG-direktiv 
  som reglerar verksamhet av det aktuella slaget ställs upp krav på att även uteblivet beslut i vissa fall ska kunna föranleda domstolsprövning (se vidare prop. 2002/03:150 s. 184). I fråga om möjligheten att begära förklaring i ett ärende om tillstånd att driva verksamhet är det till kammarrätten som den sökande ska vända sig om Finans- inspektionen inte meddelar beslut inom sex månader från det att en fullständig ansökan gavs in. Som följer av 3 kap. 9 § ska ett beslut med anledning av tillståndsprövningen meddelas inom tre månader. Denna tidsfrist får förlängas med ytterligare tre månader. Vid pröv- ning av en ansökan om tillstånd avseende förvaltning av en special- fond torde det som regel finnas skäl för förlängning. Om inspek- tionen inte har meddelat beslut inom sex månader från det att en förklaring har lämnats av kammarrätten, ska det anses som att an- sökan har avslagits. Ett sådant avslagsbeslut får överklagas till all- män förvaltningsdomstol enligt bestämmelserna i 1 § andra stycket. 
 Enligt  
 andra stycket  
 finns det möjlighet att begära förklaring av kammarrätten också i ärende om att driva verksamhet i ett annat land inom EES med stöd av förvaltnings- och marknadsförings- passen enligt 6 kap. 1 §. Tidsfristen inom vilken Finansinspektionen ska lämna över en underrättelse till behörig myndighet i utlandet eller meddela beslut i ärendet är en månad, 20 arbetsdagar eller två månader från det att underrättelsen togs emot, beroende på om det är fråga om gränsöverskridande förvaltning (en månad), gränsöver- skridande marknadsföring (20 arbetsdagar) eller filialverksamhet (två månader). Om Finansinspektionen inte lämnar över under- rättelsen inom två månader från det att en förklaring har lämnats av kammarrätten, ska det anses som inspektionen har meddelat beslut att inte lämna över underrättelsen. Även ett sådant avslagsbeslut får 
 705 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 överklagas till allmän förvaltningsdomstol enligt bestämmelserna i 1 § andra stycket. Bestämmelserna behandlas i avsnitt 14.4. 
 Paragrafen är förenlig med artikel 8.5, artikel 32.4 och artikel 33.4 och genomför artikel 49. 
 Ikraft- och övergångsbestämmelser 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 22 juli 2013. 
  
 2. 
  
 En förvaltare som vid ikraftträdandet driver verksamhet som omfattas av tillståndsplikt enligt denna lag eller som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU, ska anpassa sin verksamhet så att den uppfyller uppställda krav samt, såvitt av- ser förvaltare som är etablerade i Sverige, underrätta Finansinspek- tionen om vilka  
  
 AIF-fonder 
  som ska marknadsföras i här i landet eller i andra länder inom EES och senast den 22 juli 2014 hos in- spektionen antingen ansöka om tillstånd eller anmäla sig för regi- strering. 
  
 3. 
  
 Bestämmelserna i 4 kap. 1 och  
  
 5–7 
  §§ och 6 kap.  
 1–5 
  §§ ska inte tillämpas vid marknadsföring av andelar eller aktier i AIF- fonder som omfattas av ett prospekt, under prospektets giltighets- tid, under förutsättning att det har utarbetats och offentliggjorts före den 22 juli 2013 och i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/71/EG av den 4 november 2003 om de prospekt som ska offentliggöras när värdepapper erbjuds till allmänheten eller tas upp till handel och om ändring av direktiv 2001/34/EG 
  
 18 
  
 . 
  
 4. 
  
 En förvaltare som vid ikraftträdandet förvaltar en sådan AIF- fond som avses i 9 kap. 7 § första stycket, får fortsätta driva verk- samheten utan tillstånd enligt denna lag, om fonden därefter inte gör ytterligare investeringar. 
  
 5. 
  
 En förvaltare som förvaltar en sådan  
  
 AIF-fond 
  som avses i 9 kap. 7 § första stycket och vars teckningstid har löpt ut före den 21 juli 2011 och som upprättats för en tidsperiod som löper ut senast den 22 juli 2016, får fortsätta verksamheten utan tillstånd 
  
 18  
 EUT L 345, 31.12.2003, s.  
 64–89 
  (Celex 32003L0071), senast ändrat genom Europaparla- mentets och rådets direktiv 2010/78/EU av den 24 november 2010 om ändring av direktiven 98/26/EG, 2002/87/EG, 2003/6/EG, 2003/41/EG, 2003/71/EG, 2004/39/EG, 2004/109/EG, 2005/60/EG, 2006/48/EG, 2006/49/EG och 2009/65/EG, vad gäller befogenheterna för Europeiska tillsynsmyndigheten (Europeiska bankmyndigheten), Euro- peiska tillsynsmyndigheten (Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten) och Europeiska tillsynsmyndigheten (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten), EUT L 331, 15.12.2010, s.  
 120–161(Celex 
  32010L0078). 
 706 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 enligt denna lag. Förvaltaren ska dock tillämpa bestämmelserna i 10 kap.  
 4–7 
  §§ och, i förekommande fall, 11 kap. 
 6. För en  
 AIF-fond 
  som inte är en specialfond får, fram till den 22 juli 2017, ett kreditinstitut med säte i ett land inom EES utses till fondens förvaringsinstitut även om fonden inte hör hemma i samma land inom EES där institutet har sitt säte. 
 Ikraft- och övergångsbestämmelser behandlas i kapitel 16. 
 De förvaltare som omfattas av  
 punkten 2  
 är dels svenska för- valtare som driver verksamhet här i landet vilken är tillståndspliktig enligt den nya lagen om  
 AIF-förvaltare, 
  dels utländska förvaltare vars verksamhet i Sverige faller in under  
 AIFM-direktivets 
  tillämp- ningsområde. Med tillståndspliktig verksamhet avses både tillstånd för förvaltning av en  
 AIF-fond 
  (dvs. verksamhet som  
 AIF-för- 
  valtare) och nationella bestämmelser vilka tillåter verksamhet som bara bedrivs inom landets gränser, såsom marknadsföring av icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  och all slags marknadsföring till icke- professionella investerare. 
 Fondbolag, förvaltningsbolag och andra fondförvaltare som vid ikraftträdandet har tillstånd att driva verksamhet enligt LIF, dvs. inbegripet också förvaltning av en specialfond, ska upphöra med sin verksamhet den 22 juli 2014, om ingen ansökan har gjorts senast den dagen. Om en ansökan har gjorts dessförinnan och avslagits utan att överklagas, ska dock verksamheten upphöra dagen för avslagsbeslutet. 
 Bestämmelserna i  
 punkten 3  
 rör svenska  
 AIF-förvaltares 
  mark- nadsföring av  
 AIF-fonder 
  till professionella investerare i Sverige och förvaltning och marknadsföring som sker med stöd av pass i andra länder inom EES. Om angivna förutsättningar föreligger behöver sådana förvaltare inte tillämpa bestämmelserna om under- rättelseförfarande för  
 AIF-fonder 
  som omfattas av prospektet. Mot- svarande gäller också för övriga  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  men detta är något som regleras i den nationella lagstiftningen i deras hemland. 
 Av hänvisningarna i  
 punkterna 4 och 5  
 följer att det ska vara fråga om en sluten fond (t.ex. en riskkapitalfond), som är stängd för nya investeringar vid ikraftträdandet av denna lag eller vars teckningstid för investerarna löpte ut före den 21 juli 2011. Tids- angivelserna är avhängiga  
 AIFM-direktivets 
  ikraftträdande (den 1 juli 2011, då det offentliggjordes i EUT) och tidpunkten för när 
 707 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 direktivet ska vara genomfört i medlemsstaterna (den 22 juli 2013, med tillägg för tre år). Sådana förvaltare är dock skyldiga att följa regler som genomför aritklarna 22 och  
 26–30 
  i  
 AIFM-direktivet. 
  
 Ikraft- och övergångsbestämmelserna är förenliga med artikel 66.1 och 66.2 och genomför artikel 61. 
  
 18.2 
  
 Övriga författningsförslag 
  
 Den nya lagen om  
 AIF-förvaltare 
  och begreppsändringarna i LIF medför behov av följdändringar i ett relativt stort antal författ- ningar. I de flesta fall är det fråga om okomplicerade ändringar som inte behöver kommenteras närmare. Exempelvis kommenteras inte sådana ändringar som innebär att begreppet värdepappersfond byts ut mot begreppet investeringsfond. 
 I andra fall finns det emellertid behov av kommentarer, t.ex. när det är fråga om materiella ändringar föranledda av bestämmelser i  
 AIFM-direktivet. 
  
 18.2.1 
  
 Förslag till lag om ändring i kupongskattelagen (1970:624) 
  
 1 § 
 Den nya snävare definitionen av begreppet investeringsfond i LIF omfattar inte längre specialfonder. Specialfonder regleras i stället i den nya lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  Termen specialfond har lagts till för att behålla tillämpningsområdet för bestämmelsen. Ändringarna i kupongskattelagen har behandlats i avsnitt 15.2. 
 2 § 
 Ändringarna är en konsekvens av den nya lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  En ny definition av termen  
 AIF-förvaltare 
  har lagts till. En AIF- förvaltare är ett företag som har tillstånd att bedriva verksamhet som  
 AIF-förvaltare 
  enligt lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  Definitionen om- fattar både svenska  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd enligt 3 kap. 1 § den lagen, och utländska  
 AIF-förvaltare 
  som bedriver verksamhet i 
 Sverige enligt bestämmelserna i 5 kap. samma lag. 
 708 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 Vad avser den ändrade definitionen av förvaringsinstitut kan även andra företag än banker och kreditinstitut vara förvaringsinstitut för en  
 AIF-fond 
  (se  
 4–7 
  §§ lagen om  
 AIF-förvaltare 
 ) 
 . 
  I övrigt se författningskommentaren till 1 §. 
 4 § 
 Som en följd av införandet av den nya lagen om  
 AIF-förvaltare 
  kommer innebörden av begreppet fondföretag 1 kap. 1 § 8 i LIF begränsas till att endast omfatta sådana fonder som uppfyller vill- koren i  
 UCITS-direktivet. 
  Den nuvarande svenska motsvarigheten till sådana fonder är värdepappersfonder. Begreppet fondföretag i sista stycket har ersatts med utländska investeringsfonder och ut- ländska specialfonder. Begreppsparet investeringsfonder och special- fonder används även i inkomstskattelagen och skatteförfarande- lagen. Den ändrade lydelsen innebär inte någon ändring i sak. 
 11 b och c §§ 
  
 Angående ändringarna i  
 11 b § första och andra styckena,  
 se författ- ningskommentaren till 1 §. Skyldighet att föra eller låta föra ett register över samtliga innehavare av andelar i fonden regleras i 4 kap. 11 § LIF. Av hänvisningen i 12 kap. 7 § lagen om  
  
 AIF-för- 
  
  valtare följer att sådan skyldighet alltjämt ska gälla för förvaltare av specialfonder. 
  
 11 b § tredje och fjärde styckena  
 har strukits. Kreditinstitut och värdepappersbolag har inte längre möjlighet att få tillstånd för fond- verksamhet som avser specialfonder enligt 1 kap. 5 § LIF. Vad avser det fjärde stycket behöver ett förvaringsinstitut enligt den nya lagen om  
  
 AIF-förvaltare 
  
  inte ansvara för in- och utbetalningar avseende en  
  
 AIF-fond. 
  
  Ett förvaringsinstitut för en  
  
 AIF-fond 
  
  ska dock se till att en  
  
 AIF-fonds 
  
  penningflöden övervakas och som ett led i detta se till att betalningar till och från investerare hanteras korrekt. För investeringsfonder (tidigare värdepappersfonder) är kravet på att förvaringsinstitutet ska sköta in- och utbetalningar avseende fonden oförändrat. Det strukna fjärde stycket innebär inte någon förändring i sak avseende ett förvaringsinstituts uppgifter enligt kupongskattelagen. 
  
 709 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 I 11 c § finns motsvarande bestämmelse för fonder som för- valtas av utländska förvaltare. Av 5 kap. 2 § lagen om  
 AIF-förval- 
  tare framgår att en specialfond hemmahörande i Sverige kan förval- tas enbart av en  
 AIF-förvaltare 
  som är etablerad i ett land inom EES. 
  
 18.2.2 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument 
  
 2 kap. 2 § 
 Paragrafens andra stycke innehåller undantag från kravet på prospekt. Undantaget i  
 första stycket 1  
 gäller för fonder som inte är av sluten typ, se artikel 1.2.a i öppenhetsdirektivet. Att en fond inte är av sluten typ innebär enligt artikel 2.1.o i samma direktiv att det är fråga om en sådan fond vars andelar på innehavarens begäran återköps eller inlöses, direkt eller indirekt, med medel ur företagets tillgångar. Investeringsfonder och utländska motsvarigheter till sådana fonder hör till denna kategori.  
 AIF-fonder 
  kan dock vara både öppna och slutna. 
  
 18.2.3 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1999:158) om investerarskydd 
  
 1–4, 
  6, 7, 9, 10, 12, 13, 16,  
 20–24, 
 26–30 
  och 32 §§ 
 Ändringarna i lagen om investerarskydd innebär att en  
 AIF-för- 
  valtare med tillstånd för diskretionär förvaltning av investerings- portföljer omfattas av investerarskyddet på samma sätt som ett fond- bolag med tillstånd till diskretionär portföljförvaltning. Bestäm- melserna har behandlats i avsnitt 8.7.2. 
 710 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 18.2.4 
  
 Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) 
  
 2 kap. 3 §, 3 kap. 19 §, 6 kap. 5, 10 a och 13 §§, 15 kap. 1 §, 42 kap. 8, 43 och 44 §§, 44 kap. 6 §, 48 kap. 2 och 21 §§ 
 Den nya snävare definitionen av begreppet investeringsfond i LIF omfattar inte längre specialfonder. Specialfonder regleras istället i den nya lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  Följdändringar i inkomstskatte- lagen har genomförts för att behålla tillämpningsområdet för bestämmelserna om beskattning av specialfonder. Ändringarna i inkomstskattelagen har behandlats i avsnitt 15.1. 
 17 kap. 15 § och 48 kap. 18 § 
 Fusion och delning av specialfonder regleras i lagen om AIF- förvaltare. Någon förändring i sak av bestämmelserna om fusion och delning av specialfonder har dock inte genomförts. Enligt 12 kap. 12 § den lagen ska exempelvis bestämmelserna om fusion av investeringsfonder i 8 kap.  
 1–16 
  §§ lagen (2004:46) om investe- ringsfonder tillämpas vid fusion av specialfonder. 
 48 kap. 7 § 
 Bestämmelsen i 4 kap. 12 § lagen om investeringsfonder ska enligt 12 kap. 7 § den nya lagen om  
 AIF-förvaltare 
  även tillämpas för specialfonder som är förvaltarregistrerade. 
  
 18.2.5 
  
 Förslag till lag om ändring av lagen (2003:862) om finansiell rådgivning till konsumenter 
  
 3 a § 
 Liksom för t.ex. fondbolag och värdepappersinstitut finns regler för  
 AIF-förvaltare 
  om hur rådgivningen ska bedrivas i lagen om värde- pappersmarknaden och i föreskrifter baserade på den lagen. 4 och 5 §§ ska därför inte tillämpas på den investeringsrådgivning som  
 AIF-förvaltare 
  ägnar sig åt. 
 711 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 18.2.6 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2004:46) om investeringsfonder 
  
 Begreppet investeringsfonder ska enligt utredningens förslag en- bart avse sådana fonder som i dag kallas värdepappersfonder. Be- greppet ska således inte längre vara ett samlingsnamn för både värde- pappersfonder och specialfonder. Begreppsförändringen medför i sig ett flertal ändringar i LIF som inte kommenteras närmare. 
 1 kap. 1 § 
 Ändringarna av definitionerna i punkterna 8, 15, 17, 19, 23 och 25 
  
 19  
  
 är en konsekvens av att begreppet värdepappersfonder,  
 punkten 25 
 , utmönstras ur lagstiftningen och ersätts med begreppet investe- ringsfonder samt att verksamhet avseende specialfonder, liksom andra  
 AIF-fonder, 
  regleras i den nya lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  Ett utländskt fondföretag vars fondverksamhet inte omfattas av UCITS- direktivet ska omfattas av reglerna i den föreslagna lagen om AIF- förvaltare vad gäller verksamhet över gränserna. Hänvisningen till 6 kap. 2 § LIF, som avser specialfonder, tas därför bort i  
 punkten 8 
 . Definitionen av begreppet specialfond i  
 punkten 23  
 finns numera i lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  
 1 kap. 5 § 
 Reglerna om förvaltning av  
 AIF-fonder, 
  t.ex. tillståndsgivning, finns i den förslagna lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  Ett värdepappersinstitut kan enligt artikel 6.8 i  
 AIFM-direktivet 
  inte få tillstånd att förvalta  
 AIF-fonder, 
  se avsnitt 5.1.3. Ett värdepappersinstitut kan således inte som tidigare få tillstånd för att förvalta specialfonder, som är en kategori  
 AIF-fonder. 
  Ett fondbolag däremot kan utöver att bedriva fondverksamhet också vara  
 AIF-förvaltare, 
  se artikel 6.2 i  
 AIFM-direktivet. 
  För att någon ska få förvalta både  
 AIF-fonder 
  och värdepappersfonder krävs dock tillstånd både som fondbolag och som  
 AIF-förvaltare. 
  Bestämmelsen om att ett fondbolag kan få tillstånd att vara  
 AIF-förvaltare 
  bör finnas i LIF eftersom det när- 
  
 19  
 Utredningstiden har inte möjliggjort en fullständig inventering av författningar i vilka det kan finnas hänvisningar till denna paragraf. Att det finns sådana hänvisningar kan dock antas, varför någon ändring av sifferleden inte bör ske (se Ds 1998:66, s. 38). 
 712 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 mast är att betrakta som en sidoverksamhet. Själva förfarandet, vilken information som ska lämnas vid en ansökan om tillstånd m.m., följer dock av den föreslagna lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  Ett fondbolag med tillstånd att förvalta  
 AIF-fonder 
  ska för den verksamheten tillämpa lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  
 1 kap. 8 och 9 §§ 
 Företag som hör hemma utanför EES och företag som hör hemma inom EES och driver fondverksamhet som inte omfattas av UCITS- direktivet omfattas av  
 AIFM-direktivet. 
  Frågan om tillstånd för sådana företag ska inte längre regleras i LIF utan i den föreslagna lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  
 4 kap. 8, 16 och 16 a §§ 
 I konsekvens med att specialfonderna helt och hållet ska regleras i lagen om  
 AIF-förvaltare 
  har paragraferna ändrats så att reglerna om specialfondernas fondbestämmelser m.m. har flyttats till 12 kap. 4– 5 §§ i den föreslagna lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  
 5 kap. 15 § 
 Specialfonder och utländska fonder som inte uppfyller kraven i  
 UCITS-direktivet 
  regleras i lagen om  
 AIF-fonder, 
  varför hänvis- ningarna i  
 första stycket 3  
 ska ske till den lagen. 
 6 kap. 
 Bestämmelserna i 6 kap. rör förvaltning av specialfonder och upp- hävs eftersom motsvarande bestämmelser i stället finns i lagen om  
 AIF-förvaltare 
  (12 kap). 
 713 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 7 kap. 1 § 
 Ändringen är en följd av den ändrade terminologin i LIF och att ett fondbolag ska kunna få tillstånd att förvalta  
 AIF-fonder, 
  se kommen- taren till 1 kap. 5 §. Liksom tidigare bör förbudet för ett fondbolag att förvara tillgångar som ingår i de fonder bolaget förvaltar gälla samtliga fonder oavsett vilken typ av fonder det är. 
 7 kap. 2 § 
 Till följd av den ändrade terminologin i LIF har paragrafen justerats så att begränsningen enligt LIF avseende fondbolags möjligheter att inom ramen för ett uppdrag om diskretionär förvaltning placera investerares tillgångar i fonder som fondbolaget självt förvaltar även i fortsättningen ska gälla både investeringsfonder och andra fonder, t.ex. specialfonder och andra  
 AIF-fonder. 
  Motsvarande begräns- ning vad gäller en  
 AIF-förvaltare 
  som inte är fondbolag följer av 9 kap. 23 § lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  
 8 kap. 24 § 
 I konsekvens med att specialfonderna helt och hållet ska regleras i lagen om  
 AIF-förvaltare 
  har bestämmelserna om fusion av fonder ändrats så att reglerna enbart gäller investeringsfonder. Reglerna för specialfonder på detta område finns i 12 kap. i den föreslagna lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  
 10 kap. 1 § 
 Ändringen är en följd av att bestämmelserna i 1 kap. 8 och 9 §§ upphävs eftersom de avser verksamhet som inte längre ryms under LIF:s tillämpningsområde. 
 13 kap. 1 § 
 Genom bestämmelsen i  
 punkten 17  
 genomförs artikel 63 i AIFM- direktivet. I den artikeln ges kommissionen rätt att genom dele- gerade akter ange kriterier för att medel i en  
 UCITS-fond 
  ska få 
 714 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 placeras i värdepapperiseringstransaktioner. I den mån kommis- sionen använder sig av ett direktiv på detta område behövs före- skriftsrätt för Finansinspektionen för att genomföra detta i svensk rätt. Möjligen kan en sådan rätt anses följa redan av p 9 i para- grafen. Nuvarande punkten 17 utgår från LIF eftersom reglerna om specialfonder har samlats i lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  Motsvarande bemyndigande finns i 16 kap. 2 § 7 i den lagen. 
 Ikraft- och övergångsbestämmelser 
 Bestämmelserna behandlas i avsnitt 16.3.2. 
  
 18.2.7 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden 
  
 1 kap. 4 § 
 Ändringen av definitionen i  
 punkten 4  
 är en konsekvens av att be- greppet investeringsfonder enbart ska avse de fonder som tidigare kallades värdepappersfonder. Definitionen är det svenska genom- förandet av MiFID:s definition av finansiella instrument. I bilaga 1 avsnitt C till MiFID räknas de olika finansiella instrument upp som ingår i definitionen. Där ingår som punkt 3 andelar i företag för kollektiva investeringar. Någon avgränsning till  
 UCITS-fonder 
  eller dylikt har inte varit avsedd, se prop. 2006/07:150 s. 296, varför  
 AIF-fonder 
  bör omfattas av definitionen. 
 2 kap. 4 § 
 Ett värdepappersinstitut kan enligt artikel 6.8 i  
 AIFM-direktivet 
  inte få tillstånd att förvalta  
 AIF-fonder, 
  se avsnitt 6.1.3. Paragrafens  
 andra stycke  
 utgår därför. 
 715 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 2 kap. 5 § 
 Undantaget i  
 punkten 10  
 genomförde artikel 2.1 h i MiFID. I artikeln anges att undantaget avser företag för kollektiva investeringar oav- sett om dessa är samordnade på gemenskapsnivå eller ej. Defini- tionen bör således omfatta även  
 AIF-förvaltare. 
  I  
 punkten 15  
 finns ett undantag för försäkringsförmedlare som medlemsstaterna enligt artikel 3.1 i MiFID kan välja att genomföra. I Sverige har detta undantag historiskt avsett just investeringsfonder i betydelsen värde- pappersfonder och specialfonder samt utländska motsvarigheter till dessa. Punkten bör därför i konsekvens med den förändrade betyd- elsen av begreppet investeringsfonder formuleras om. Undantaget kommer med denna ändring att avse förmedling av investerings- fonder, specialfonder och utländska motsvarigheter till dessa, men inte förmedling av andra  
 AIF-fonder. 
  
 8 kap. 22 a § 
 Paragrafen har ändrats så att värdepappersinstitutens skyldighet att tillhandahålla faktablad gäller vid förmedling och rådgivning avseende investeringsfonder och sådana  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare. I det senare begreppet inryms både specialfonder och andra  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs till icke- professionella investerare. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 7.4. 
 8 kap. 22 b § 
 Ett värdepappersinstitut som förvaltar fondandelar för kunders räk- ning ska till kunden vidarebefordra viss information som institutet har fått från fondbolaget. Det rör sig enligt 4 kap. 12 § första stycket fjärde meningen LIF om information om väsentliga ändringar av fondbestämmelserna, fusion av fonder m.m. Den aktuella bestäm- melsen i LIF ska enligt förslaget till lag om  
 AIF-förvaltare 
  också tillämpas på  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar specialfonder. Paragrafen har justerats för att återspegla detta. 
 716 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 8 kap. 22 c § 
 Paragrafen är ny och genomför artikel 6.8 andra ledet i AIFM- direktivet. Ett värdepappersinstitut får utföra investeringstjänster avseende  
 AIF-fonder 
  gentemot kunder eller marknadsföra sådana fonder endast i den mån fonderna enligt  
 AIFM-direktivet 
  får mark- nadsföras i det aktuella landet, och mot den aktuella kategorin investerare. För t.ex.  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige inne- bär det att det måste vara fråga om en specialfond eller en AIF- fond som uppfyller kraven för marknadsföring mot  
 icke-professio- 
  nella investerare, se avsnitten 7.3 och 7.4. För att institutet ska kunna utföra tjänster avseende andelar i en  
 AIF-fond 
  gentemot professio- nella investerare måste  
 AIF-förvaltaren 
  ha lämnat en underrättelse om marknadsföring i det land där tjänsterna utförs (eller till den behöriga myndigheten i sitt hemland som sedan förmedlat den vidare). De tjänster det kan vara fråga om är t.ex. utförande av order, mottagande och vidarebefordran av order, diskretionär portfölj- förvaltning och rådgivning. Även ageranden som formellt sett inte är utförande av investeringstjänster men som innebär att andelarna marknadsförs eller erbjuds till investerare omfattas. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.1.3. 
 13 kap. 4 § 
 Paragrafens andra stycke innehåller undantag från kravet på vissa emittenter att välja hemmedlemsstat innan finansiella instrument utgivna av dem tas upp till handel på en reglerad marknad. Undan- taget i  
 andra stycket första punkten  
 gäller för fonder som inte är av sluten typ, se artikel 1.2 a i öppenhetsdirektivet. Att en fond inte är av sluten typ innebär enligt artikel 2.1 o i samma direktiv att det är fråga om en sådan fond vars andelar på innehavarens begäran återköps eller inlöses, direkt eller indirekt, med medel ur företagets tillgångar. Investeringsfonder och utländska motsvarigheter till sådana fonder hör till denna kategori.  
 AIF-fonder 
  kan dock vara både öppna och slutna. 
 717 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 16 kap. 3 § 
 Paragrafens första punkt innehåller undantag från kravet på att lämna regelbunden finansiell information. Undantaget i  
 första punkten  
 gäller för fonder som inte är av sluten typ, se artikel 1.2 a i öppenhetsdirektivet. Att en fond inte är av sluten typ innebär enligt artikel 2.1 o i samma direktiv att det är fråga om en sådan fond vars andelar på innehavarens begäran återköps eller inlöses, direkt eller indirekt, med medel ur företagets tillgångar. Investeringsfonder och utländska motsvarigheter till sådana fonder hör till denna kate- gori.  
 AIF-fonder 
  kan dock vara både öppna och slutna. 
  
 18.2.8 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism 
  
 1 kap. 2 § 
 Ändringen innebär att  
 AIF-förvaltare 
  omfattas av samma regler om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism som andra finansiella företag. 
  
 18.2.9 
  
 Förslag till lag om ändring i socialförsäkringsbalken (2010:110) 
  
 64 kap. 21 § 
 Tillstånd m.m. för förvaltare och fonder med hemvist utanför EES regleras inte längre i LIF. Hänvisningen i paragrafen ska därför avse lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  Fortfarande krävs dock att fonden/fond- företaget uppfyller krav som motsvarar de som ställs i UCITS- direktivet. 
  
 18.2.10 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2011:751) om betaltjänster 
  
 1 kap. 7 § 
 Enligt artikel 3.1 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/64/EG av den 13 november 2007 om betaltjänster på den inre marknaden och om ändring av direktiven 97/7/EG, 2002/65/EG, 2005/60/EG 
 718 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 och 2006/48/EG samt upphävande av direktiv 97/5/EG ska före- tag för kollektiva investeringar vara undantagna från tillämpnings- området. Någon begränsning till just företag som omfattas av UCITS- direktivet finns inte. Även  
 AIF-förvaltare 
  ska därför vara undan- tagna. 
  
 18.2.11 
  
 Förslag till lag om ändring i skatteförfarandelagen (2011:1244) 
  
 1 kap. 1 § och 20 kap. 1 och 4 §§, 22 kap. 1 och 17 §§ 
 Den nya snävare definitionen av begreppet investeringsfond i LIF omfattar inte längre specialfonder. Specialfonder regleras istället i den nya lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  Följdändringar i skatteförfarande- lagen behövs för att behålla tillämpningsområdet för de bestäm- melser som omfattar specialfonder, förvaltare av specialfonder och deras utländska motsvarigheter. Av samma skäl ändras rubriken till 20 kap. 
 Med hänsyn till att nuvarande bestämmelse i 1 kap. 9 § LIF ut- går blir det inte längre möjligt att särskilja de aktörer som ska lämna kontrolluppgift om avyttring av fondandelar med hänvisning till att tillstånd från Finansinspektionen erhållits enligt den paragrafen. De bestämmelser i lagen om  
 AIF-förvaltare 
  som rör marknadsföring i Sverige av fonder hemmahörande utomlands, gör inte någon skill- nad mellan utländska motsvarigheter till specialfonder och andra  
 AIF-fonder 
  (se 4 kap.  
 1–4§§ 
  och 5 kap.  
 3–5§§ 
  lagen om  
 AIF-för- 
  valtare). 
 Betydelsen av begreppen investeringsfonder och specialfonder i den nya lydelsen av bestämmelsen ska i stället bestämmas i enlighet med huvudprincipen i 3 kap. 2 § dvs. i enlighet med de lagar enligt vilka en skatt eller avgift bestäms. Begreppsparet investeringsfonder och specialfonder införs även i inkomstskattelagen. Av 2 kap. 2 § inkomstskattelagen följer att även utländska motsvarigheter till dessa fonder omfattas. 
 Den ändrade lydelsen innebär inte någon förändring i sak av tillämpningsområdet för bestämmelsen. Avyttring av utländska mot- svarigheter till specialfonder som marknadsförs till investerare i Sverige enligt bestämmelserna i 1 kap. 7 § LIF eller med stöd av 5 kap.  
 3–6§§ 
  lagen om  
 AIF-förvaltare 
  omfattas således även i fort- sättningen av krav på kontrolluppgift. 
 719 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2012:67 
  
 Ändringarna i skatteförfarandelagen har behandlats i avsnitt 15.3. 
 20 kap. 3 § och 22 kap. 19 § 
 Begreppet investeringsfonder omfattar även utländska motsvarig- heter, se författningskommentaren till 1§. Begreppet fondföretag i  
 första stycket 1  
 har därmed tagits bort i skattelagstiftningen, se nedan. 
 Första  
 stycket 2  
 har anpassats till den nya lagen om AIF- förvaltare. Tillstånd för fondverksamhet som avser specialfonder kan inte längre ges till värdepappersbolag och kreditinstitut. Special- fonder omfattas av definitionen av  
 AIF-fonder 
  i den nya lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  Begreppet specialfonder i den näringsrättsliga reg- leringen omfattar emellertid enbart fonder hemmahörande i Sverige. Vad som i skattelagstiftningen avses med begreppet specialfond framgår av kommentaren till 1 §. Tillstånd för förvaltning och marknadsföring av specialfonder ges enligt den nya lagen enbart till  
 AIF-förvaltare. 
  Tillstånd för förvaltning av  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  ges till svenska  
 AIF-förvaltare 
  enligt 3 kap. 1 § lagen om  
 AIF-för- 
  valtare. Ett sådant tillstånd kan särskilt avse specialfonder. Ut- ländska  
 AIF-förvaltare 
  får enligt 5 kap. 2 § lagen om  
 AIF-förvaltare 
  förvalta en specialfond i Sverige. Svenska  
 AIF-förvaltares 
  marknads- föring i Sverige av utländska  
 AIF-fonder 
  regleras i 4 kap. 2 och 3 §§ lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  Utländska  
 AIF-förvaltares 
  marknads- föring av utländska  
 AIF-fonder 
  till investerare i Sverige regleras i 5 kap.  
 3–6 
  §§ samma lag. Sådana utländska  
 AIF-fonder 
  kan mot- svara svenska specialfonder. 
 Utländska  
 AIF-förvaltares 
  verksamhet i Sverige regleras i den nya lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  Den nuvarande bestämmelsen i 1 kap. 8 § LIF utgår därmed. Skyldigheten att lämna kontrolluppgift för de utländska förvaltare som omfattas av 1 kap. 8 § LIF och som av- ses i nuvarande  
 första stycket 3  
 omfattas i stället av den nya lydelsen av punkten 2. 
 I  
 första stycket 4  
 har hänvisningen till 1 kap. 9 § LIF tagits bort eftersom den bestämmelsen upphör att gälla. Skyldigheten att lämna kontrolluppgift för de utländska fonder som omfattas av den be- stämmelsen i LIF omfattas i stället av den nya lydelsen av punkten 2. Som nämnts har begreppet fondföretag i första stycket 1 tagits bort med hänsyn till att betydelsen av begreppet investeringsfonder i skattelagstiftningen även ska omfatta utländska motsvarigheter. Av 
 720 
  
 SOU 2012:67 
  
 Författningskommentar 
  
 tydlighetsskäl har dock samma terminologi som används i LIF använts i hänvisningar till bestämmelser i den lagen. 
 Bestämmelsen i  
 andra stycket  
 har ändrats så att även utländska  
 AIF-förvaltare 
  omfattas. Utländska  
 AIF-förvaltares 
  verksamhet i Sverige regleras i 5 kap. lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  
 Ingen av ändringarna innebär någon förändring i sak av tillämp- ningsområdet för bestämmelsen. 
 23 kap. 5 § 
 Ändringen är en följd av genomförandet av den nya lagen om AIF- förvaltare. Den nya lagen bygger på en gemensam reglering som ger utländska,  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  rätt att, efter ett under- rättelseförfarande, i Sverige marknadsföra andelar i  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  som de förvaltar. Sådana  
 AIF-förvaltare 
  ska omfattas av kravet på att ge in en skriftlig förbindelse till Finansinspektionen. 
 34 kap. 9 § 
 Ändringen är en följd av genomförandet av den nya lagen om AIF- förvaltare. Bestämmelsen i 4 kap. 12 § lagen om värdepappersfonder gäller för förvaltare av specialfonder enligt 12 kap. 6 § lagen om  
 AIF-förvaltare. 
  
 721 
 Bilaga 1 
 Kommittédirektiv 
  
 Förvaltare av alternativa investeringsfonder 
  
 Dir. 
  
 2011:77 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 8 september 2011. 
 Sammanfattning 
 En särskild utredare ska lämna förslag till hur Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU av den 8 juni 2011 om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv 2003/41/EG och 2009/65/EG och förordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 1095/2010 
  
 1  
  
 ska genomföras i svensk rätt. 
 Utredaren ska dessutom ta fram underlag till och utarbeta lagförslag som bedöms lämpliga för en ändamålsenlig reglering i svensk rätt av alternativa investeringsfonder även i de avseenden som inte omfattas av direktivet om förvaltare av alternativa investe- ringsfonder. 
 Uppdraget ska redovisas senast den 30 september 2012. 
 Bakgrund 
 Förvaltare av alternativa investeringsfonder 
 Enligt definitionen i direktivet om förvaltare av alternativa investe- ringsfonder  
 (AIFM-direktivet) 
  är dessa förvaltare juridiska personer vars normala verksamhet består i förvaltning av en eller flera alter- nativa investeringsfonder (artikel 4.1 b). Alternativ investerings- fond definieras i direktivet som företag för kollektiva investeringar, inbegripet företagets delfonder, som tar emot kapital från ett antal investerare för att investera det i enlighet med en fastställd investe- ringspolicy till förmån för dessa investerare, och som inte kräver 
  
 1  
 EUT L 174, 01.07.2011, s. 1 (Celex 32011L0061). 
 723 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2012:67 
  
 auktorisation enligt artikel 5 i Europaparlamentets och rådets direk- tiv 2009/65/EG av den 13 juli 2009 om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) 
  
 2  
  
 (det s.k.  
 UCITS-direktivet) 
  (artikel 4.1 a). 
 I  
 AIFM-direktivet 
  anges att direktivet är tillämpligt på förvaltare av alternativa investeringsfonder oavsett om de alternativa investe- ringsfonder som de förvaltar är öppna eller slutna, om fonderna har bildats på kontraktsrättslig grund, enligt trustlagstiftning, på associa- tionsrättslig grund eller har någon annan rättslig form och oavsett vilken rättslig struktur som fonderna har (artikel 2.2). Det finns emellertid en uppräkning av flera olika slags enheter som direktivet inte ska tillämpas på (artikel 2.3). I uppräkningen anges bl.a. holding- bolag, tjänstepensionsinstitut, överstatliga institutioner såsom Euro- peiska centralbanken, Europeiska investeringsbanken, Världsbanken och Internationella valutafonden, om dessa institutioner förvaltar alternativa investeringsfonder som agerar i allmänhetens intresse, nationella centralbanker, nationella, regionala eller lokala myndig- heter och organ eller andra institut som förvaltar fonder som är kopplade till system för social trygghet och pensionssystem, pro- gram för anställdas andelsägande och program för anställdas sparande samt specialföretag för värdepapperisering. 
 Gällande svensk reglering 
 Det finns i dagsläget inte någon svensk reglering som omfattar alla de olika slag av företag som anses som förvaltare av alternativa investeringsfonder enligt  
 AIFM-direktivet. 
  Den huvudsakliga lag- regleringen av verksamhet som omfattas av direktivet finns i dag i reglerna om förvaltning av specialfonder i lagen (2004:46) om inve- steringsfonder. I den lagen finns regler både om specialfonder och förvaltare av sådana fonder (se prop. 2002/03:150 och prop. 2007/08:57 samt jfr även prop. 2010/11:135). Tillstånd för förvalt- ning av specialfonder får ges till fondbolag samt till värdepappers- bolag och svenska kreditinstitut som har tillstånd till portfölj- förvaltning avseende finansiella instrument enligt lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. Specialfonder kan exempelvis vara hedgefonder medan s.k. riskkapitalfonder ( 
 private equity 
 ) däremot 
  
 2  
 EUT L 302, 17.11.2009, s. 32 (Celex 32009L0065). 
 724 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bilaga 1 
  
 inte betraktas som fonder i den svenska fondlagstiftningen. Risk- kapitalfonder är nämligen vanligtvis bildade som kommanditbolag. Det finns inte heller i övrigt någon särskild näringsrättslig reglering för riskkapitalbolag eller riskkapitalfonder eller för sådan verk- samhet som ibland betecknas som fastighetsfonder, råvarufonder, infrastrukturfonder eller liknande trots att den inte omfattas av den svenska fondlagstiftningen. För sådan verksamhet gäller i stället de allmänna bolagsrättsliga regler som finns i aktiebolagslagen (2005:551) eller lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag. 
 Direktivet om förvaltare av alternativa investeringsfonder 
 Genom  
 AIFM-direktivet 
  införs en harmoniserad reglering i EU av förvaltare av alternativa investeringsfonder. Sådana förvaltare och fonder har hittills varit föremål för eventuell reglering i den natio- nella rätten i medlemsstaterna. Som skäl för att införa en harmoni- serad reglering inom EU av förvaltare av alternativa investerings- fonder anges i direktivet bl.a. dessa förvaltares betydelse för handeln på marknaderna för finansiella instrument och sårbarheten för be- tydande risker i de strategier som används av dem, vilket har inver- kan på investerare, andra marknadsaktörer och marknader. 
  
 AIFM-direktivet 
  omfattar förvaltare av fonder såsom hedge- fonder, riskkapitalfonder och fastighetsfonder. Sådana fonder är i dag inte reglerade på  
 EU-nivå 
  och marknadsförs ofta främst till professionella investerare (t.ex. finansiella företag och institutionella investerare). Även om direktivet reglerar förvaltare av alternativa investeringsfonder och inte alternativa investeringsfonder innehåller det trots detta även vissa krav som tar sikte direkt på alternativa investeringsfonder, såsom att det för varje sådan fond ska finnas ett förvaringsinstitut och upprättas årsredovisning. Direktivet förhindrar emellertid inte att medlemsstaterna behåller nationell reglering av alternativa investeringsfonder eller inför sådan reglering. 
 Ett företag som driver verksamhet som förvaltare av alternativa investeringsfonder kommer att behöva tillstånd av den behöriga myndigheten i den medlemsstat där det hör hemma. Det är också den myndigheten som kommer att ha det huvudsakliga ansvaret för tillsynen över förvaltaren, även när den driver verksamhet i andra medlemsstater. 
 En förvaltare av alternativa investeringsfonder som har fått till- stånd i den medlemsstat där den hör hemma kommer att kunna 
 725 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2012:67 
  
 förvalta alternativa investeringsfonder också i andra medlemsstater. Vidare kommer förvaltaren även att genom ett anmälningsför- farande (s.k.  
 EU-pass) 
  kunna marknadsföra aktier eller andelar i de alternativa investeringsfonder som denne förvaltar till professio- nella investerare i andra medlemsstater.  
 AIFM-direktivet 
  ger däremot inte något  
 EU-pass 
  för marknadsföring av aktier eller andelar i alternativa investeringsfonder till investerare som inte är professio- nella investerare utan överlämnar till medlemsstaterna att reglera vad som ska gälla för sådan marknadsföring på det egna territoriet. 
 För förvaltare av alternativa investeringsfonder och alternativa investeringsfonder som hör hemma i tredjeland innehåller AIFM- direktivet en övergångsperiod på två år innan de kommer att kunna få  
 EU-pass. 
  Under dessa två år kommer möjligheten till marknads- föring utan  
 EU-pass 
  att regleras i den nationella regleringen i respektive medlemsstat. När övergångsperioden har löpt ut kommer möjligheten till marknadsföring utan  
 EU-pass 
  att finnas kvar parallellt med möjligheten till marknadsföring med  
 EU-pass 
  under åtmin- stone ytterligare tre år. I direktivet anges vissa minimikrav som måste ställas upp i medlemsstaternas nationella regleringar för så- dana förvaltare och fonder. 
  
 AIFM-direktivet 
  ger medlemsstaterna möjlighet att tillämpa en- bart vissa minimikrav på förvaltare av alternativa investeringsfonder där de förvaltade tillgångarna inte överstiger ett tröskelvärde på antingen 100 miljoner euro, om tillgångarna i fonden eller fonderna inte har förvärvats med användning av finansiell hävstång ( 
 leverage 
 ) eller 500 miljoner euro, om fonden eller fonderna saknar finansiell hävstång och rätt till inlösen av aktierna eller andelarna under en period på fem år från den första investeringen i fonden respektive fonderna. Finansiell hävstång definieras i direktivet som en metod genom vilken en förvaltare ökar exponeringen för en fond som den förvaltar genom lån av kontanter eller värdepapper eller genom finansiell hävstång som härrör från derivatinstrument eller på något annat sätt (artikel 4.1 v). Förvaltare av alternativa investerings- fonder som förvaltar tillgångar som inte överstiger tillämpligt tröskel- värde kommer inte att kunna få något  
 EU-pass 
  för marknadsföring av aktier eller andelar i de alternativa investeringsfonder som de förvaltar, om de inte själva väljer att omfattas av hela direktivet och uppfylla samtliga tillämpliga krav i det. 
 726 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bilaga 1 
  
 Uppdraget 
 Genomförandet av direktivet om förvaltare av alternativa investeringsfonder 
 Det finns behov av att analysera och överväga ett antal frågor som gäller lagstiftningen för förvaltare av alternativa investeringsfonder och sådana fonder med anledning av att av  
 AIFM-direktivet 
  ska genomföras. En särskild utredare bör få i uppdrag att göra detta. 
  
 AIFM-direktivet 
  kommer att kräva både ändringar av befintliga bestämmelser och införande av nya bestämmelser i svensk rätt. Det som främst berörs är gällande reglering av förvaltare av special- fonder och av specialfonder i lagen om investeringsfonder samt verksamhet som omfattas av direktivet men som i dagsläget inte regleras i den svenska fondlagstiftningen. 
  
 AIFM-direktivet 
  är bara i begränsad utsträckning tillämpligt på förvaltare av alternativa investeringsfonder där tillgångarnas samman- lagda värde inte överstiger de tröskelvärden som anges i direktivet (artikel 3.2). När det gäller sådana förvaltare krävs dock att med- lemsstaterna säkerställer att det finns nationell reglering som upp- fyller de minimikrav som anges i direktivet och som bl.a. innebär att förvaltarna åtminstone ska vara registrerade i hemmedlemsstaten (artikel 3.3). De regler som utredaren föreslår för förvaltare som inte överskrider tröskelvärdena bör inte gå utöver de minimikrav som anges i direktivet, om det inte bedöms vara motiverat av systemrisk- eller investerarskyddsskäl. Reglerna bör utformas med målsättningen att snedvridning av konkurrensen och administrativa bördor för företagen ska undvikas så långt det är möjligt. 
  
 AIFM-direktivet 
  ger medlemsstaterna möjlighet att tillåta att förvaltare som hör hemma i EU på medlemsstatens eget terri- torium får marknadsföra aktier eller andelar i alternativa investe- ringsfonder som de förvaltar i tredjeland (artikel 36). Medlems- staterna ges även möjlighet att tillåta att förvaltare i tredjeland på medlemsstatens eget territorium får marknadsföra aktier eller andelar i alternativa investeringsfonder som de förvaltar (artikel 42). Om medlemsstaterna väljer att tillåta sådan marknadsföring måste den nationella regleringen uppfylla åtminstone vissa minimikrav som anges i direktivet. De regler som utredaren föreslår bör göra det möjligt att ge förvaltare både i EU och i tredjeland tillstånd för marknadsföring till investerare i Sverige av aktier eller andelar i de fonder som de förvaltar i EU eller i tredjeland. Reglerna bör ut- 
 727 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2012:67 
  
 formas med målsättningen att konkurrensvillkoren för förvaltare och fonder så långt det är möjligt ska vara desamma oavsett om de hör hemma i EU eller i tredjeland. 
  
 AIFM-direktivet 
  ger förvaltare av alternativa investeringsfonder rätt att marknadsföra aktier eller andelar i de fonder som de för- valtar till professionella investerare. Enligt direktivet får medlems- staterna emellertid tillåta marknadsföring på det egna territoriet också till konsumenter och andra som inte är professionella inve- sterare (artikel 43). Om medlemsstaterna väljer att tillåta det, får de även ställa upp högre krav på förvaltarna eller fonderna än de krav som gäller vid marknadsföring till professionella investerare. De regler som utredaren föreslår bör göra det möjligt att marknadsföra andelar i alternativa investeringsfonder såsom specialfonder också till dem som inte är professionella investerare. Reglerna bör ställa upp högre krav än de som föreslås gälla för marknadsföring till professionella investerare om det bedöms vara motiverat av inve- sterarskydds- eller konsumentskyddsskäl. 
  
 AIFM-direktivet 
  är främst en reglering av förvaltare av alterna- tiva investeringsfonder och innehåller bara i begränsad utsträckning regler om sådana fonder (skäl 10). Direktivet ger därför utrymme för medlemsstaterna att behålla nationell reglering av alternativa investeringsfonder som hör hemma på det egna territoriet eller att införa sådan reglering i den utsträckning som regleringen är för- enlig med det direktivet. Utgångspunkten är att det även framdeles bör finnas en svensk fondreglering som ska gälla för åtminstone de kontraktuella fonder som inte är sådana värdepappersfonder som avses i lagen om investeringsfonder, och att en sådan reglering in- går som en del i de förslag som utredaren lämnar när det gäller genomförandet av direktivet. 
 Utredaren ska därför 
  
 ta fram underlag och utarbeta de lagförslag som behövs för att genomföra  
  
 AIFM-direktivet 
  i svensk rätt, 
  
 ta fram underlag och utarbeta de lagförslag som bedöms som lämpliga och ändamålsenliga för den svenska regleringen av alter- nativa investeringsfonder i de avseenden som regleringen inte omfattas av direktivet. 
  
 Utredaren ska vidare belysa i vilken utsträckning förslagen inverkar på skattekontrollen och, om behov finns, utarbeta de lagförslag som krävs för att upprätthålla den. 
 728 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bilaga 1 
  
 Beaktande av genomförandeåtgärder 
 De genomförandeåtgärder till  
 AIFM-direktivet 
  som är under ut- arbetande av  
 EU-kommissionen 
  är av sådant slag att de kan komma att påverka hur det bör genomföras i svensk rätt. Åtgärderna kommer att vara mycket nära kopplade till, och i vissa fall dess- utom nödvändiga för, funktionen av reglerna i direktivet. Det är därför viktigt att genomförandeåtgärderna kan beaktas i ett så tidigt skede som möjligt i lagstiftningsarbetet. Det kan förväntas att kommissionen offentliggör långt framskridna förslag innan åtgär- derna antas. 
 Utredaren ska därför 
  
 följa kommissionens arbete med framtagande av genomförande- åtgärder till  
  
 AIFM-direktivet, 
  
 belysa hur genomförandeåtgärderna påverkar eller bör påverka genomförandet av direktivet, och 
  
 lämna lagförslag där genomförandeåtgärderna beaktas. 
  
 Konsekvensbeskrivningar 
 Utredaren ska utifrån de regler som föreslås lämna en redovisning av de konsekvenser och kostnader som uppstår för den enskilde, förvaltare av alternativa investeringsfonder, Finansinspektionen och staten i övrigt. Därvid ska  
 14–15 
  a §§ kommittéförordningen (1998:1474) tillämpas för att ange kostnadsberäkningar och andra konsekvensbeskrivningar. I uppdraget ingår att särskild hänsyn till dessa och övriga konsekvenser ska tas redan vid utformningen av förslagen. 
 Samråd och redovisning av uppdraget 
 Utredaren ska i sitt arbete samråda med berörda myndigheter och organisationer som har relevans för utredningsuppdraget. 
 Uppdraget ska redovisas senast den 30 september 2012. 
 (Finansdepartementet) 
 729 
 1.7.2011  
  
  SV  
  
  Europeiska unionens officiella tidning L 174/1 
 I 
 (Lagstiftningsakter) 
 DIREKTIV 
 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2011/61/EU av den 8 juni 2011 
 om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv 2003/41/EG och 2009/65/EG och förordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 1095/2010 
 (Text av betydelse för EES) 
 EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV 
 med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions 
 ­  
 sätt, särskilt artikel 53.1, 
 auktorisation av och tillsyn över  
 AIF-förvaltare 
  för att på ett enhetligt sätt kunna bemöta riskerna i sammanhanget och deras effekter på investerare och marknader inom unionen. 
 med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, 
 med beaktande av Europeiska centralbankens yttrande ( 
 1 
 ), 
 med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit 
 ­  
 téns yttrande ( 
 2 
 ), 
 i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet ( 
 3 
 ), och 
 av följande skäl: 
  
 (1) 
  
 Förvaltare av alternativa investeringsfonder  
  
 (AIF-förval 
 ­ 
  
 tare) ansvarar för förvaltningen av en väsentlig del av de investerade tillgångarna i unionen och står för en betydande del av handeln på marknaderna för finansiella instrument, och kan utöva ett betydande inflytande på de marknader och företag som är föremål för deras investe 
 ­  
 ringar. 
  
 (2) 
  
 AIF-förvaltarna 
  
  har i stort sett en positiv inverkan på de marknader där de är verksamma, men de finansiella svå 
 ­  
 righeterna nyligen har visat att de genom sin verksamhet också kan sprida eller förstärka risker i hela det finansi 
 ­  
 ella systemet. Det är svårt att hantera dessa risker effek 
 ­  
 tivt utan samordnade nationella svarsåtgärder. Detta di 
 ­  
 rektiv syftar därför till att fastställa gemensamma krav för 
 ( 
 1 
 ) EUT C 272, 13.11.2009, s. 1. ( 
 2 
 ) EUT C 18, 19.1.2011, s. 90. 
 ( 
 3 
 ) Europaparlamentets ståndpunkt av den 11 november 2010 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 27 maj 2011. 
  
 (3) 
  
 Den senaste tidens svårigheter på de finansiella mark 
  
 ­  
 naderna har visat att många av de strategier som används av  
 AIF-förvaltare 
  är sårbara för vissa eller flera betydande risker med avseende på investerare, andra marknadsaktö 
 ­  
 rer och marknader. För att skapa en övergripande gemen 
 ­  
 sam ordning för tillsynen är det nödvändigt att upprätta ett ramverk som gör det möjligt att hantera dessa risker och samtidigt beakta hela skalan av investeringsstrategier och tekniker som  
 AIF-förvaltarna 
  använder. Detta direk 
 ­ 
  
 tiv bör därför vara tillämpligt på  
 AIF-förvaltare 
  som för 
 ­  
 valtar alla slag av fonder som inte omfattas av Europa 
 ­  
 parlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG av den 13 juli 2009 om samordning av lagar och andra författ 
 ­  
 ningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) ( 
 4 
 ), oberoende av hur  
 AIF-förvaltarna 
  rättsligt eller avtalsmässigt har anför 
 ­  
 trotts detta ansvar. En auktorisation enligt detta direktiv bör inte ge  
 AIF-förvaltare 
  rätt att förvalta sådana fondfö 
 ­  
 retag som avses i direktiv 2009/65/EG. 
  
 (4) 
  
 Detta direktiv syftar till att skapa en inre marknad för  
  
 AIF-förvaltare 
  och ett harmoniserat konsekvent ramverk för reglering och tillsyn avseende alla  
 AIF-förvaltares 
  verksamheter inom unionen, inklusive de som har sitt säte i en medlemsstat  
 (EU-baserade 
 AIF-förvaltare) 
  och de som har sitt säte i ett tredjeland (icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare). 
  Eftersom de praktiska konsekvenser och de möjliga svårigheter som ett harmoniserat regelverk och en inre marknad kan ge upphov till för icke EU- baserade  
 AIF-förvaltare 
  som utför förvaltnings- och/eller marknadsföringsverksamhet inom unionen och för EU- baserade  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar icke  
 EU-baserade 
  alternativa investeringsfonder  
 (AIF-fonder), 
  är osäkra 
 ( 
 4 
 ) EUT L 302, 17.11.2009, s. 32. 
  
 L 174/2 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 och svåra att förutse på grund av att det saknas tidigare erfarenheter på detta område, bör en översynsmekanism inrättas. Avsikten är att ett harmoniserat system med marknadsföringspass, efter en övergångsperiod på två år, blir tillämpligt på icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  som bedriver förvaltnings- och/eller marknadsförings 
 ­  
 verksamhet inom unionen och på  
 EU-baserade 
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtare som förvaltar icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder, 
  sedan en delegerad akt från kommissionen i detta avseende trätt i kraft. Avsikten är att det harmoniserade systemet under ytterligare en övergångsperiod på tre år existerar parallellt med medlemsstaternas nationella system, som dock un 
 ­  
 derkastas vissa harmoniserade minimivillkor. Efter denna treårsperiod med parallella system är avsikten att de na 
 ­  
 tionella systemen avvecklas efter det att en delegerad akt från kommissionen om detta trätt i kraft. 
  
 (5) 
  
 Fyra år efter tidsfristen för införlivande av detta direktiv bör kommissionen se över tillämpningen av, och tillämp 
  
 ­  
 ningsområdet för, direktivet med beaktande av direktivets mål, och den bör bedöma huruvida unionens harmoni 
 ­  
 serade tillvägagångssätt har förorsakat någon större be 
 ­  
 stående marknadsstörning och huruvida detta direktiv fungerar effektivt mot bakgrund av den inre marknadens principer och principen om likvärdiga förutsättningar. 
  
 (6) 
  
 Tillämpningsområdet för detta direktiv bör begränsas till enheter som förvaltar  
  
 AIF-fonder 
  såsom normal verksam 
 ­  
 het, oavsett om  
 AIF-fonderna 
  är av öppen eller sluten typ, vilken rättslig form de har och om de är noterade eller inte, och som tar emot kapital från ett antal inves 
 ­  
 terare för att investera det kapitalet till förmån för dessa investerare i enlighet med en fastställd investeringsstra 
 ­  
 tegi. 
  
 (7) 
  
 Investeringsföretag, såsom  
  
 family office vehicles 
 , som inves 
 ­  
 terar investerares privata förmögenhet utan att ta emot externt kapital, bör inte anses vara  
 AIF-fonder 
  enligt detta direktiv. 
  
 (8) 
  
 De enheter som inte anses vara  
  
 AIF-förvaltare 
  enligt detta direktiv faller utanför dess tillämpningsområde. Således bör inte detta direktiv tillämpas på holdingbolag såsom de definieras i detta direktiv. Emellertid bör förvaltare av riskkapitalfonder, eller  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar AIF- fonder vars aktier är upptagna till handel på en reglerad 
 marknad, inte uteslutas från dess tillämpningsområde. Detta direktiv bör heller inte tillämpas på förvaltning av pensionsfonder, program för anställdas andelsägande eller anställdas sparprogram, överstatliga institutioner, na 
 ­  
 tionella centralbanker, sådana nationella, regionala och lokala myndigheter och organ eller institut som förvaltar fonder som är kopplade till socialförsäkrings- och pen 
 ­  
 sionssystem, specialföretag (SPV) för värdepapperisering, eller försäkringskontrakt eller samriskbolag. 
  
 (9) 
  
 Värdepappersföretag som auktoriserats enligt Europapar 
  
 ­ 
  
 lamentets och rådets direktiv 2004/39/EG av den 21 april 2004 om marknader för finansiella instru 
 ­  
 ment ( 
 1 
 ) och kreditinstitut som auktoriserats enligt Euro 
 ­  
 paparlamentets och rådets direktiv 2006/48/EG av den 14 juni 2006 om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut ( 
 2 
 ), bör inte behöva auktoriseras enligt detta direktiv för att erbjuda investeringstjänster såsom indi 
 ­  
 viduell portföljförvaltning avseende  
 AIF-fonder. 
  Vär 
 ­  
 depappersföretag bör emellertid endast, direkt eller indi 
 ­  
 rekt, kunna erbjuda andelar eller aktier i en  
 AIF-fond 
  till eller placera dessa andelar eller aktier hos investerare i unionen i den mån andelarna eller aktierna får marknads 
 ­  
 föras enligt detta direktiv. När detta direktiv införlivas med nationell lagstiftning bör medlemsstaterna ta hänsyn till det kravets tillsynssyfte och se till att värdepappers 
 ­  
 företag som är etablerade i ett tredjeland och som i enlighet med relevant nationell lagstiftning kan erbjuda investeringstjänster avseende  
 AIF-fonder 
  också omfattas av det kravet. Dessa enheters tillhandahållande av inve 
 ­  
 steringstjänster avseende  
 AIF-fonder 
  bör aldrig innebära ett faktiskt kringgående av bestämmelserna i detta direk 
 ­  
 tiv genom att  
 AIF-förvaltaren 
  omvandlas till ett brevlåde 
 ­  
 företag, oavsett om  
 AIF-förvaltaren 
  är etablerad i unionen eller i ett tredjeland. 
  
 (10) 
  
 Detta direktiv reglerar inte  
  
 AIF-fonder. 
 AIF-fonder 
  bör därför fortsättningsvis kunna omfattas av reglering och tillsyn på nationell nivå. Det skulle inte vara förenligt med proportionalitetsprincipen att på unionsnivå reglera strukturen för eller sammansättningen av de  
 AIF-fonds 
 ­ 
  
 portföljer som förvaltas av  
 AIF-förvaltare, 
  och det vore svårt att skapa en sådan omfattande harmonisering efter 
 ­  
 som det finns ett stort antal inbördes mycket olika slag av  
 AIF-fonder 
  som förvaltas av  
 AIF-förvaltare. 
  Detta di 
 ­  
 rektiv hindrar därför inte medlemsstaterna från att anta eller fortsätta att tillämpa nationella krav för  
 AIF-fonder 
  som är etablerade inom deras territorier. Det förhållandet att en medlemsstat får införa krav utöver de som gäller i andra medlemsstater för  
 AIF-fonder 
  som är etablerade inom dess territorium bör inte hindra  
 AIF-förvaltare 
  som är auktoriserade i enlighet med detta direktiv i andra medlemsstater från att till professionella investerare i unionen marknadsföra vissa  
 AIF-fonder 
  som är etable 
 ­  
 rade utanför den medlemsstat som infört ytterligare krav, varvid de följaktligen inte omfattas av eller behöver följa dessa ytterligare krav. 
  
 (11) 
  
 AIF-förvaltare 
  
  är enligt flera bestämmelser i detta direktiv skyldiga att säkerställa uppfyllande av krav för vilka AIF- förvaltare i vissa fondstrukturer inte är ansvariga. Ett exempel är fondstrukturer där ansvaret för att utse för 
 ­ 
  
 varingsinstitut ligger hos  
 AIF-fonden 
  eller en annan enhet som agerar för  
 AIF-fondens 
  räkning. I sådana fall kan  
 AIF-förvaltaren 
  inte slutligt kontrollera om ett förvarings 
 ­  
 institut faktiskt har utsetts, såvida inte  
 AIF-fonden 
  förval 
 ­  
 tas internt. Eftersom  
 AIF-fonder 
  inte regleras i detta 
 ( 
 1 
 ) EUT L 145, 30.4.2004, s. 1. ( 
 2 
 ) EUT L 177, 30.6.2006, s. 1. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/3 
  
 direktiv kan direktivet inte innehålla någon skyldighet för  
 AIF-fonder 
  att utse ett förvaringsinstitut. Om en  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtare inte kan säkerställa efterlevnad av de krav som gäller för en  
 AIF-fond 
  eller någon annan enhet för dess räkning, bör de behöriga myndigheterna kräva att AIF- förvaltaren vidtar nödvändiga åtgärder för att råda bot på detta. Om kraven trots sådana åtgärder fortfarande inte uppfylls, och i den mån det gäller en  
 EU-baserad 
  AIF- förvaltare eller en auktoriserad icke  
 EU-baserad 
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtare som förvaltar en  
 EU-baserad 
 AIF-fond, 
  bör AIF- förvaltaren avsäga sig uppdraget som förvaltare av denna  
 AIF-fond. 
  Om  
 AIF-förvaltaren 
  inte gör detta ska de be 
 ­  
 höriga myndigheterna i dess hemmedlemsstat kräva att den faktiskt avsäger sig uppdraget, och den berörda AIF- fonden bör i sådana fall inte längre få marknadsföras i unionen. Samma förbud bör gälla en auktoriserad icke  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare 
  som marknadsför en icke EU- baserad  
 AIF-fond. 
  
 (12) 
  
 Om inget annat särskilt föreskrivs är avsikten, när detta direktiv hänvisar till  
  
 AIF-fondens 
  investerares intressen, att hänvisa till investerarnas intressen specifikt i deras egenskap av investerare i  
 AIF-fonden 
  och inte till inve 
 ­  
 sterarnas enskilda intressen. 
  
 (13) 
  
 Med förbehåll för de undantag och begränsningar som anges i direktivet bör det tillämpas på alla  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar  
 EU-baserade 
  eller icke EU- baserade  
 AIF-fonder, 
  oavsett om de marknadsförs i unio 
 ­  
 nen eller inte, icke  
 EU-baserade 
  förvaltare som förvaltar  
 EU-baserade 
 AIF-fonder, 
  oavsett om de marknadsförs i unionen eller inte, samt icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  som marknadsför  
 EU-baserade 
  eller icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  inom unionen. 
  
 (14) 
  
 Genom detta direktiv fastställs krav på hur  
  
 AIF-förval 
 ­ 
  
 tarna bör förvalta  
 AIF-fonder 
  som de har ansvar för. För icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  begränsas detta till förvaltning av  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  och andra AIF- fonder vars andelar eller aktier också marknadsförs till professionella investerare i unionen. 
  
 (15) 
  
 Auktoriseringen av  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  enligt detta direktiv omfattar förvaltningen av  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  som är etablerade i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmed 
 ­  
 lemsstat. Med förbehåll för ytterligare anmälningskrav gäller detta också marknadsföring till professionella inve 
 ­  
 sterare inom unionen av  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  som förvaltas av en  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare 
  och förvaltning av  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  som är etablerade i en annan medlemsstat än  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat. I detta direktiv fastställs också de villkor enligt vilka auktorise 
 ­  
 rade  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  får marknadsföra icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  till professionella investerare i unionen, och de villkor enligt vilka en icke  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare 
  kan få auktorisation att förvalta  
 EU-base 
 ­ 
  
 rade  
 AIF-fonder 
  och/eller marknadsföra  
 AIF-fonder 
  till professionella investerare i unionen med ett marknads 
 ­  
 föringspass. Under en period som är avsedd att vara av övergångskaraktär bör medlemsstaterna också kunna till 
 ­  
 låta  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  att marknadsföra icke 
  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  uteslutande på det egna territo 
 ­  
 riet och/eller tillåta icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  att förvalta  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  och/eller att marknads 
 ­  
 föra  
 AIF-fonder 
  till professionella investerare uteslutande på det egna territoriet, enligt nationell lagstiftning, under förutsättning att vissa minimivillkor enligt detta direktiv är uppfyllda. 
  
 (16) 
  
 Detta direktiv bör inte tillämpas på  
  
 AIF-förvaltare 
  i den mån de förvaltar  
 AIF-fonder 
  vilkas enda investerare är  
 AIF-förvaltarna 
  själva eller deras moderföretag, dotterfö 
 ­  
 retag eller andra dotterföretag till moderföretaget, om dessa investerare inte själva är  
 AIF-fonder. 
  
 (17) 
  
 Detta direktiv skapar också ett förenklat system för AIF- förvaltare där de förvaltade  
  
 AIF-fonderna 
  sammantaget faller under ett tröskelvärde på 100 miljoner EUR och för  
 AIF-förvaltare 
  som endast förvaltar  
 AIF-fonder 
  utan finansiell hävstång och utan någon rätt för investerarna till inlösen under en period på fem år och där de för 
 ­  
 valtade  
 AIF-fonderna 
  sammantaget faller under ett trös 
 ­  
 kelvärde på 500 miljoner EUR. Även om det är osanno 
 ­  
 likt att de berörda  
 AIF-förvaltarnas 
  verksamhet enskilt skulle kunna få betydande konsekvenser för den finansi 
 ­  
 ella stabiliteten, är det möjligt att verksamheterna sam 
 ­  
 mantaget kan ge upphov till systemrisker. Följaktligen bör dessa  
 AIF-förvaltare 
  inte omfattas av krav på full auktorisation utan på en registrering i sina hemmedlems 
 ­  
 stater och de bör bland annat förse sina behöriga myn 
 ­  
 digheter med relevant information om de viktigaste in 
 ­  
 strument som de handlar med och om de förvaltade AIF- fondernas viktigaste exponeringar och koncentrationer. För att kunna åtnjuta de rättigheter som tillerkänns i detta direktiv bör dessa mindre  
 AIF-förvaltare 
  emellertid ha möjlighet att behandlas som  
 AIF-förvaltare 
  enligt för 
 ­  
 farandet för frivilligt deltagande enligt detta direktiv. Detta undantag bör inte begränsa medlemsstaternas möj 
 ­  
 ligheter att införa striktare krav på dessa  
 AIF-förvaltare 
  som inte har valt att låta sig omfattas av direktivet. 
  
 (18) 
  
 Ingen  
  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare 
  bör kunna få förvalta och/eller marknadsföra  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  till pro 
 ­  
 fessionella investerare i unionen såvida den inte är auk 
 ­  
 toriserad enligt detta direktiv. En  
 AIF-förvaltare 
  som är auktoriserad enligt detta direktiv bör vid varje tidpunkt uppfylla de villkor för auktorisering som fastställs i detta direktiv. 
  
 (19) 
  
 När detta är tillåtet enligt detta direktiv bör en icke EU- baserad  
  
 AIF-förvaltare 
  som avser att förvalta  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  och/eller marknadsföra  
 AIF-fonder 
  i unionen med ett marknadsföringspass, eller en  
 EU-baserad 
  AIF- förvaltare som avser att marknadsföra icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  i unionen med ett sådant marknadsförings 
 ­  
 pass, också auktoriseras i enlighet med detta direktiv. Åtminstone under en övergångsperiod bör en medlems 
 ­  
 stat även kunna tillåta en icke  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare 
  att marknadsföra  
 AIF-fonder 
  i den medlemsstaten och att auktorisera en  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare 
  att marknads 
 ­  
 föra icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  i den medlemsstaten i den mån minimivillkoren i detta direktiv är uppfyllda. 
  
 L 174/4 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 (20) 
  
 AIF-fonder 
  
  bör beroende på sin rättsliga form kunna förvaltas externt eller internt.  
 AIF-fonder 
  bör anses vara internt förvaltade när förvaltningsfunktionerna utförs av deras ledningsorgan eller någon annan intern resurs hos  
 AIF-fonden. 
  När den rättsliga formen hos  
 AIF-fonden 
  till 
 ­  
 låter en intern förvaltning och när  
 AIF-fondens 
  lednings 
 ­  
 organ väljer att inte utse en extern  
 AIF-förvaltare, 
  är AIF- fonden också  
 AIF-förvaltare 
  och bör därför uppfylla alla krav för  
 AIF-förvaltare 
  enligt detta direktiv och auktori 
 ­  
 seras som sådan. En  
 AIF-förvaltare 
  som är en internt förvaltad  
 AIF-fond 
  bör emellertid inte auktoriseras som extern förvaltare av andra  
 AIF-fonder. 
  En  
 AIF-fond 
  bör anses vara externt förvaltad om en extern juridisk person har utsetts till förvaltare av  
 AIF-fonden 
  eller för  
 AIF-fon 
 ­ 
  
 dens räkning, som genom att utses på detta sätt blir ansvarig för förvaltningen av denna  
 AIF-fond. 
  Om en extern  
 AIF-förvaltare 
  har utsetts att förvalta en viss AIF- fond, bör den  
 AIF-förvaltaren 
  inte anses tillhandahålla investeringstjänsten portföljförvaltning enligt definitionen i artikel 4.1.9 i direktiv 2004/39/EG utan snarare anses tillhandahålla kollektiv portföljförvaltning enligt detta di 
 ­  
 rektiv. 
  
 (21) 
  
 Förvaltning av  
  
 AIF-fonder 
  bör innebära att åtminstone investeringsförvaltningstjänster tillhandahålls. Den enda  
 AIF-förvaltare 
  som ska utses enligt detta direktiv bör 
 aldrig auktoriseras för att erbjuda portföljförvaltning utan att även tillhandahålla riskhantering och vice versa. En auktoriserad  
 AIF-förvaltare 
  bör dock inte, så länge villkoren i detta direktiv är uppfyllda, hindras från att också bedriva verksamhet som innebär administration och marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  eller från verksamhet som har samband med  
 AIF-fondens 
  tillgångar. En extern  
 AIF-förvaltare 
  bör inte hindras att även tillhandahålla tjänsten att förvalta investeringsportföljer med fullmakt från enskilda investerare på diskretionär grund, inbegripet portföljer som ägs av pensionsfonder och tjänstepen 
 ­  
 sionsinstitut som omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/41/EG av den 3 juni 2003 om verk 
 ­  
 samhet i och tillsyn över tjänstepensionsinstitut ( 
 1 
 ), eller att tillhandahålla sidotjänsterna investeringsrådgivning, förvaring och administration avseende andelar i företag för kollektiva investeringar samt mottagande och vidare 
 ­  
 befordran av order. Efter en auktorisation med stöd av direktiv 2009/65/EG bör en extern  
 AIF-förvaltare 
  även tillåtas att förvalta fondföretag. 
  
 (22) 
  
 Det är nödvändigt att se till att  
  
 AIF-förvaltarnas 
  verk 
 ­  
 samhet är underkastad grundliga bolagsstyrningskontrol 
 ­  
 ler. De bör förvaltas och organiseras så att risken för intressekonflikter minimeras. De organisatoriska krav som fastställts enligt detta direktiv bör inte påverka de system och kontroller som fastställts genom nationell lagstiftning för registrering av enskilda personer som ar 
 ­  
 betar inom eller för en  
 AIF-förvaltare. 
  
 ( 
 1 
 ) EUT L 235, 23.9.2003, s. 10. 
  
 (23) 
  
 Det är nödvändigt att föreskriva minsta kapitalkrav för att säkerställa kontinuitet och regelbundenhet i den för 
  
 ­  
 valtning av  
 AIF-fonder 
  som  
 AIF-förvaltare 
  tillhandahåller och täcka det yrkesansvar som kan komma att åberopas mot  
 AIF-förvaltare 
  i fråga om samtliga deras verksamhe 
 ­  
 ter, även förvaltning av  
 AIF-fonder 
  med ett delegerat mandat.  
 AIF-förvaltare 
  bör fritt få välja huruvida poten 
 ­  
 tiella risker avseende yrkesansvar täcks med extra kapi 
 ­  
 talbasmedel eller med en lämplig ansvarsförsäkring. 
  
 (24) 
  
 För att hantera de potentiellt negativa effekterna av dåligt utformade ersättningsstrukturer på sund riskhantering och kontrollen av enskilda personers risktagande, bör det finnas en uttrycklig skyldighet för  
  
 AIF-förvaltare 
  att upprätta och vidmakthålla en ersättningspolicy och er 
 ­  
 sättningspraxis som är förenlig med en sund och effektiv riskhantering för sådana personalkategorier som i tjäns 
 ­  
 ten utövar ett väsentligt inflytande på riskprofilen för de  
 AIF-fonder 
  som de förvaltar. Dessa personalkategorier bör omfatta åtminstone den verkställande ledningen, risk 
 ­  
 tagare och kontrollfunktioner, och anställda vars totala ersättning är så hög att de hamnar i samma ersättnings 
 ­  
 klass som den verkställande ledningen och risktagare. 
  
 (25) 
  
 De principer som styr ersättningspolicyn bör ta hänsyn till att  
  
 AIF-förvaltare 
  kan tillämpa dessa policies på olika sätt beroende på sin storlek och storleken på de AIF- fonder som de förvaltar, sin interna organisation samt sin verksamhets art, omfattning och komplexitet. 
  
 (26) 
  
 De principer om en sund ersättningspolicy som anges i kommissionens rekommendation 2009/384/EG av den 30 april 2009 om ersättningspolicy inom finanstjäns 
  
 ­  
 tesektorn ( 
 2 
 ) är förenliga med och kompletterar princi 
 ­  
 perna i detta direktiv. 
  
 (27) 
  
 För att främja tillsynskonvergens i bedömningen av er 
  
 ­  
 sättningspolicy och  
 -praxis, 
  bör den Europeiska tillsyns 
 ­ 
  
 myndigheten (Europeiska värdepappers- och marknads 
 ­  
 myndigheten), inrättad genom Europaparlamentets och 
  
 rådets förordning (EU) 
  
 nr 1095/2010 ( 
 3 
 ) (Esma), se till 
  
 att det finns riktlinjer 
  
 för en sund ersättningspolicy 
  
 inom  
 AIF-förvaltarsektorn. 
  Den Europeiska tillsynsmyn 
 ­  
 digheten (Europeiska bankmyndigheten) inrättad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1093/2010 ( 
 4 
 ) bör bistå när dessa riktlinjer utformas. 
 ( 
 2 
 ) EUT L 120, 15.5.2009, s. 22. ( 
 3 
 ) EUT L 331. 15.12.2010, s. 84. ( 
 4 
 ) EUT L 331, 15.12.2010, s. 12. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/5 
  
 (28) 
  
 Bestämmelserna om ersättning bör inte påverka det fulla utövandet av grundläggande rättigheter som är garante 
  
 ­  
 rade i fördragen, särskilt artikel 153.5 i  
 EUF-fördraget, 
  allmänna principer i nationell avtalsrätt och arbetsrätt, tillämplig lagstiftning om aktieägarnas rättigheter och deltagande och allmänna skyldigheter hos det berörda 
 institutets administrativa organ och kontrollorgan, samt i tillämpliga fall den rättighet som tillerkänts parter på arbetsmarknaden att ingå och tillämpa kollektivavtal i enlighet med nationella lagar och traditioner. 
  
 (29) 
  
 En tillförlitlig och objektiv värdering av tillgångarna är av avgörande betydelse för skyddet av investerarnas intres 
  
 ­  
 sen. Olika  
 AIF-förvaltare 
  använder olika metoder och system för värderingen av tillgångarna beroende på vilka tillgångar och marknader deras investeringar huvudsakli 
 ­  
 gen gäller. Det är lämpligt att medge att sådana skillnader föreligger men att ändå kräva att  
 AIF-förvaltare 
  under alla omständigheter tillämpar värderingsförfaranden som le 
 ­  
 der till en korrekt värdering av tillgångarna i  
 AIF-fonder. 
  Processen för att värdera tillgångar och beräkna nettotill 
 ­  
 gångsvärdet (NAV) bör vara funktionellt oberoende av  
 AIF-förvaltarens 
  portföljförvaltning och ersättningspolicy, och andra åtgärder bör säkerställa att intressekonflikter och otillbörlig påverkan av de anställda undviks. På vissa villkor bör  
 AIF-förvaltare 
  kunna utse en extern värderare för att fullgöra värderingsfunktionerna. 
  
 (30) 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  bör inom mycket begränsade ramar och om strikta krav är uppfyllda, bland annat att det finns objektiva skäl, kunna delegera utförandet på dess vägnar av vissa av dess funktioner enligt detta direktiv för att öka effektiviteten i dess verksamhet. På samma villkor bör också vidaredelegering vara tillåten.  
 AIF-förvaltaren 
  bör dock även i fortsättningen vid varje tidpunkt bära ansvaret för att dess delegerade funktioner utförs korrekt och i enlighet med detta direktiv. 
  
 (31) 
  
 De strikta begränsningarna och kraven för  
  
 AIF-förvaltares 
  delegering av uppgifter bör gälla delegering av de förvalt 
 ­  
 ningsfunktioner som anges i bilaga I. Delegering av sup 
 ­  
 portuppgifter, såsom administrativa och tekniska funktio 
 ­  
 ner som  
 AIF-förvaltaren 
  utför som en del av sina förvalt 
 ­  
 ningsuppgifter, bör inte underkastas de specifika begräns 
 ­  
 ningar och krav som anges i detta direktiv. 
  
 (32) 
  
 Utvecklingen under senare tid har visat att det är av avgörande betydelse att särskilja förvarings- och förvalt 
  
 ­  
 ningsfunktionerna och hålla investerarnas tillgångar åt 
 ­  
 skilda från förvaltarens. Även om  
 AIF-förvaltare 
  förvaltar 
  
 AIF-fonder 
  med olika affärsmodeller och arrangemang för bland annat förvaring av tillgångar, är det viktigt att ett förvaringsinstitut som är skilt från  
 AIF-förvaltaren 
  utses för att fullgöra förvaringsinstitutsfunktioner avse 
 ­  
 ende  
 AIF-fonder. 
  
 (33) 
  
 Bestämmelserna i detta direktiv om hur ett förvarings 
  
 ­  
 institut utses och vilka uppgifter det har bör gälla för alla  
 AIF-fonder 
  som förvaltas av en  
 AIF-förvaltare 
  som omfattas av detta direktiv och därmed för  
 AIF-fonders 
  alla affärsmodeller. Bestämmelserna bör dock anpassas till olika affärsmodellers specifika egenskaper. För vissa affärsmodeller är vissa förvaringsinstitutsuppgifter mer relevanta än för andra, beroende på typen av tillgångar som  
 AIF-fonden 
  investerar i och de uppgifter som är förknippade med dessa tillgångar. 
  
 (34) 
  
 För  
  
 AIF-fonder 
  som inte har rätt till inlösen som kan utövas under en period på fem år från dagen för den första investeringen och som enligt sin egen investerings 
 ­  
 policy generellt sett inte investerar i tillgångar som måste depåförvaras enligt detta direktiv eller generellt investerar i emittenter eller onoterade företag i syfte att potentiellt förvärva kontroll över sådana företag i enlighet med detta direktiv, såsom riskkapitalfonder och fastighetsfonder, bör medlemsstaterna kunna tillåta att en notarie, en ju 
 ­  
 rist, en registerförvaltare eller en annan enhet fullgör förvaringsinstitutsfunktioner. I sådana fall bör förvarings 
 ­  
 institutsfunktionerna vara en del av yrkesmässiga eller affärsverksamheter för vilka den utsedda enheten är registreringsskyldig enligt lag eller andra författningar el 
 ­  
 ler av yrkesetiska regler och kan lämna tillräckliga finan 
 ­  
 siella och yrkesmässiga garantier för att den effektivt ska kunna fullgöra förvaringsinstitutsfunktionerna i fråga och uppfylla de åtaganden som dessa funktioner är förenade med. Detta tar hänsyn till den nuvarande praxisen för vissa typer av slutna fonder. För alla andra  
 AIF-fonder 
  bör förvaringsinstitutet emellertid vara ett kreditinstitut, ett värdepappersföretag eller någon annan enhet med tillstånd enligt direktiv 2009/65/EG, med tanke på vikten av depåförvaringsfunktionen. Enbart för icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  bör förvaringsinstitutet också kunna vara ett kreditinstitut eller någon annan enhet av samma slag som de enheter som avses i detta skäl under förutsättning att den är föremål för verkningsfull reglering och tillsyn som har samma verkan som unionsrätten och som ge 
 ­  
 nomdrivs effektivt. 
  
 (35) 
  
 Förvaringsinstitutet bör ha sitt stadgeenliga säte eller en filial i samma land som  
  
 AIF-fonden. 
  För en icke EU- baserad  
 AIF-fond 
  bör förvaringsinstitutet endast få vara etablerat i detta tredjeland om vissa ytterligare villkor är uppfyllda. På grundval av de kriterier som anges i dele 
 ­  
 gerade akter bör kommissionen ges befogenhet att anta genomförandeåtgärder som fastställer att reglering och tillsyn i ett tredjeland har samma verkan som unions 
 ­  
 rätten och genomdrivs effektivt. Det medlingsförfarande som avses i artikel 19 i förordning (EU) nr 1095/2010 bör tillämpas om de behöriga myndigheterna har olika åsikter om hur de andra ytterligare villkoren ska tillämpas på rätt sätt. Alternativt bör förvaringsinstitutet för icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  även kunna vara etablerat i hem 
 ­  
 medlemsstaten eller i referensmedlemsstaten för den AIF- förvaltare som förvaltar  
 AIF-fonden. 
  
 L 174/6 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 (36) 
  
 Kommissionen uppmanas undersöka möjligheterna att lägga fram ett lämpligt övergripande lagförslag som klar 
  
 ­  
 gör förvaringsinstitutens ansvarsområden och rättsliga ansvar och som fastställer den rätt som ett förvarings 
 ­  
 institut i en medlemsstat har att erbjuda sina tjänster i en annan medlemsstat. 
  
 (37) 
  
 Förvaringsinstitutet bör ansvara för en korrekt övervak 
  
 ­  
 ning av  
 AIF-fonders 
  penningflöden, särskilt för att säker 
 ­  
 ställa att investerarnas pengar och kontanter som tillhör  
 AIF-fonden, 
  eller den  
 AIF-förvaltare 
  som agerar för AIF- fondens räkning, bokförs korrekt på konton som öpp 
 ­  
 nats i  
 AIF-fondens 
  namn eller i den  
 AIF-förvaltares 
  namn som agerar för  
 AIF-fondens 
  räkning eller i det förvarings 
 ­  
 instituts namn som agerar för  
 AIF-fondens 
  räkning. För 
 ­  
 varingsinstitutet bör också ansvara för förvaring av AIF- fondens tillgångar, inbegripet depåförvaring av finansiella instrument som kan registreras på ett konto för finansi 
 ­  
 ella instrument som är öppnat hos förvaringsinstitutet och alla finansiella instrument som fysiskt kan levereras till förvaringsinstitutet och för kontroll av att  
 AIF-fonden 
  eller  
 AIF-förvaltaren 
  för  
 AIF-fondens 
  räkning verkligen äger alla övriga tillgångar. Förvaringsinstitutet bör vid säkerställandet av att investerarnas pengar bokförs på likvidkonton beakta principerna i artikel 16 i kommis 
 ­  
 sionens direktiv 2006/73/EG av den 10 augusti 2006 om genomförandet av Europaparlamentets och rådets direk 
 ­  
 tiv 2004/39/EG vad gäller organisatoriska krav och vill 
 ­  
 kor för verksamheten i värdepappersföretag, och defini 
 ­  
 tioner för tillämpning av det direktivet ( 
 1 
 ). 
  
 (38) 
  
 Ett förvaringsinstitut bör handla hederligt, rättvist, pro 
  
 ­  
 fessionellt, oberoende och i  
 AIF-fondens 
  eller i  
 AIF-fon 
 ­ 
  
 dens investerares intresse. 
  
 (39) 
  
 Ett förvaringsinstitut bör kunna delegera förvaring av till 
  
 ­  
 gångar till tredje part, som i sin tur bör kunna delegera denna funktion. Delegering och vidaredelegering bör dock grundas på objektiva skäl och vara underkastad strikta krav på att den tredje part som anförtros den delegerade funktionen är lämplig och att förvaringsinsti 
 ­  
 tutet visar vederbörlig skicklighet, aktsamhet och omsorg när denna tredje part väljs, utses och ses över. 
  
 (40) 
  
 En tredje part till vilken förvaringen av tillgångar delege 
  
 ­  
 ras bör kunna hålla ett gemensamt konto med separat redovisning för flera  
 AIF-fonder, 
  ett så kallat omnibus 
 ­  
 konto. 
  
 (41) 
  
 Att anförtro depåförvaring av tillgångar till en operatör av värdepappersavvecklingssystem som utsetts med avse 
  
 ­  
 ende på tillämpningen av Europaparlamentets och rådets direktiv 98/26/EG av den 19 maj 1998 om slutgiltig 
 ( 
 1 
 ) EUT L 241, 2.9.2006, s. 26. 
 avveckling i system för överföring av betalningar och värdepapper ( 
 2 
 ) eller att anförtro tillhandahållande av lik 
 ­  
 nande tjänster till värdepappersavvecklingssystem i tredje 
 ­  
 land bör inte anses vara en delegering av depåförvarings 
 ­  
 funktioner. 
  
 (42) 
  
 De strikta begränsningar och krav som delegering av förvaringsinstitutets uppgifter är förenade med bör gälla för delegering av dess specifika funktioner som för 
  
 ­  
 varingsinstitut, nämligen övervakning av penningflöden, förvaring av tillgångar och kontrollfunktioner. Delegering av supportuppgifter som är kopplade till dess förvarings 
 ­  
 institutsuppgifter, såsom administrativa och tekniska funktioner som förvaringsinstitutet utför som en del av sina förvaringsinstitutsuppgifter, omfattas inte av de spe 
 ­  
 cifika begränsningar och krav som anges i direktivet. 
  
 (43) 
  
 Direktivet tar också hänsyn till det faktum att många  
  
 AIF-fonder 
  och i synnerhet hedgefonder i dag använder sig av en  
 prime broker 
 . Direktivet säkerställer att  
 AIF-fon 
 ­ 
  
 der får fortsätta att använda  
 prime brokers  
 tjänster. Ingen  
 prime broker  
 bör dock kunna utses till förvaringsinstitut såvida den inte funktionellt och hierarkiskt har separerat sina förvaringsinstitutsfunktioner från sina uppgifter som  
 prime broker  
 och de möjliga intressekonflikterna är or 
 ­  
 dentligt identifierade, kontrollerade och redovisade för  
 AIF-fondens 
  investerare, eftersom  
 prime brokers  
 agerar som motparter till  
 AIF-fonder 
  och därför inte samtidigt kan agera i  
 AIF-fondens 
  bästa intresse såsom det krävs av ett förvaringsinstitut. Förvaringsinstitut bör kunna dele 
 ­  
 gera depåförvaringsuppgifter till en eller flera  
 prime bro 
  
 ­  
  
 kers  
 eller annan tredje part. Utöver de delegerade depåför 
 ­  
 varingsuppgifterna bör  
 prime brokers  
 tillåtas att erbjuda  
 prime  
  
 brokerage 
 -tjänster 
  till  
 AIF-fonden. 
  Dessa  
 prime broker-  
  
 age 
 -tjänster 
  bör inte utgöra del av arrangemangen för delegering. 
  
 (44) 
  
 Förvaringsinstitutet bör ansvara för de förluster som upp 
  
 ­  
 står för  
 AIF-förvaltare, 
 AIF-fonder 
  och investerare. I di 
 ­  
 rektivet görs det en åtskillnad mellan förlust av depåför 
 ­  
 varade finansiella instrument och alla andra förluster. När det gäller andra förluster än förlust av depåförvarade finansiella instrument bör förvaringsinstitutet endast hål 
 ­  
 las ansvarigt i händelse av uppsåt eller försumlighet. Om förvaringsinstitutet depåförvarar tillgångar och dessa till 
 ­  
 gångar går förlorade bör förvaringsinstitutet hållas ansva 
 ­  
 rigt såvida det inte kan bevisa att förlusten är följden av en extern händelse utanför dess rimliga kontroll och vars konsekvenser hade varit oundvikliga trots alla rimliga ansträngningar. I detta sammanhang bör ett förvarings 
 ­  
 institut exempelvis inte kunna åberopa interna situationer såsom bedrägeri från en anställds sida för att befrias från ansvar. 
  
 (45) 
  
 Om förvaringsinstitutet delegerar depåförvaringsuppgifter och de finansiella instrument som depåförvaras av en tredjepart går förlorade bör förvaringsinstitutet hållas an 
  
 ­  
 svarigt. Under förutsättning att förvaringsinstitutet har uttrycklig tillåtelse att avsäga sig ansvaret genom en av 
 ­  
 talsenlig överföring av sådant ansvar till denna tredje 
 ( 
 2 
 ) EGT L 166, 11.6.1998, s. 45. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/7 
  
 part, enligt ett skriftligt avtal mellan förvaringsinstitutet och  
 AIF-fonden 
  eller den  
 AIF-förvaltare 
  som agerar för  
 AIF-fondens 
  räkning där en sådan ansvarsbefrielse är sak 
 ­  
 ligt motiverad, och den tredje parten kan hållas ansvarig för förlusten på grundval av ett avtal mellan förvarings 
 ­  
 institutet och den tredje parten, bör emellertid förvarings 
 ­  
 institutet i ett sådant fall kunna avsäga sig ansvaret om det kan visa att det agerat med vederbörlig skicklighet, aktsamhet och omsorg och att de specifika kraven för delegeringen är uppfyllda. Genom att införa kravet på en avtalsmässig överföring av ansvaret till den tredje parten är avsikten med direktivet att koppla externa effekter till ett sådant avtal och göra den tredje parten direkt ansvarig inför  
 AIF-fonden 
  eller  
 AIF-fondens 
  investerare för förlus 
 ­  
 ten av depåförvarade finansiella instrument. 
  
 (46) 
  
 Om lagen i ett tredjeland kräver att vissa finansiella in 
  
 ­  
 strument depåförvaras av en lokal enhet och det inte finns några lokala enheter som uppfyller samtliga krav beträffande delegering av förvaring, bör förvaringsinstitu 
 ­  
 tet kunna befrias från sitt ansvar under förutsättning att  
 AIF-fondens 
  bestämmelser eller bolagsordning uttryckli 
 ­  
 gen tillåter en sådan ansvarsbefrielse, att investerarna in 
 ­  
 nan de investerat i vederbörlig ordning informerats om denna befrielse och de omständigheter som utgör skäl för befrielsen, att  
 AIF-fonden 
  eller  
 AIF-förvaltaren 
  för AIF- fondens räkning gett instruktioner till förvaringsinstitutet att delegera depåförvaringen av sådana finansiella instru 
 ­  
 ment till en lokal enhet, att det finns ett skriftigt avtal mellan förvaringsinstitutet och  
 AIF-fonden 
  eller den AIF- förvaltare som agerar för  
 AIF-fondens 
  räkning som ut 
 ­  
 tryckligen tillåter en sådan befrielse, och att det finns ett skriftligt avtal mellan förvaringsinstitutet och den tredje parten som uttryckligen överför förvaringsinstitutets an 
 ­  
 svar till denna tredje part och gör det möjligt för AIF- fonden eller den  
 AIF-förvaltare 
  som agerar för  
 AIF-fon 
 ­ 
  
 dens räkning att framställa krav mot den tredje parten för förlusten av de finansiella instrumenten eller för för 
 ­  
 varingsinstitutet att framföra ett sådant krav för deras räkning. 
  
 (47) 
  
 Detta direktiv bör inte påverka framtida lagstiftnings 
  
 ­  
 åtgärder avseende förvaringsinstitutet i direktiv 2009/65/EG, eftersom fondföretag och  
 AIF-fonder 
  skiljer sig åt, både vad avser investeringsstrategier och den typ av investerare som de är avsedda för. 
  
 (48) 
  
 En  
  
 AIF-förvaltare 
  bör för var och en av de  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  som den förvaltar och för var och en av de  
 AIF-fonder 
  som den marknadsför i unionen tillhandahålla en årsrapport för varje räkenskapsår senast sex månader efter räkenskapsårets utgång i enlighet med detta direktiv. Denna sexmånadsperiod bör inte påverka medlemsstater 
 ­  
 nas rätt att föreskriva en kortare period. 
  
 (49) 
  
 Eftersom en  
  
 AIF-förvaltare 
  har möjlighet att använda fi 
 ­  
 nansiell hävstång och under vissa förhållanden kan bidra till att det byggs upp systemrisker eller oro på mark 
 ­  
 naderna, bör det fastställas särskilda krav för  
 AIF-förval 
 ­ 
  
 tare som använder finansiell hävstång. Den information som är nödvändig för att påvisa, övervaka och bemöta 
 sådana risker har inte samlats in på ett samordnat sätt inom hela unionen och inte vidarebefordrats till övriga medlemsstater så att man kunnat påvisa möjliga källor till risker för stabiliteten på de finansiella marknaderna inom unionen. För att råda bot på detta bör särskilda krav gälla för  
 AIF-förvaltare 
  som i betydande grad använ 
 ­  
 der finansiell hävstång på  
 AIF-fondnivå. 
  Sådana  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtare bör vara skyldiga att redovisa information om den totala finansiella hävstång som används, den finansiella hävstången från lån av kontanter eller värdepapper och den finansiella hävstång som uppstår från derivatpositio 
 ­  
 ner, förfoganderätt över tillgångar och huvudkällorna till finansiell hävstång i sina  
 AIF-fonder. 
  Information som insamlas av behöriga myndigheter bör vidarebefordras till övriga myndigheter inom unionen och till Esma och Europeiska systemrisknämnden (ESRB) inrättad ge 
 ­  
 nom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1092/2010 av den 24 november 2010 om makrotill 
 ­  
 syn av det finansiella systemet på  
 EU-nivå 
  och om inrät 
 ­  
 tande av en europeisk systemrisknämnd ( 
 1 
 ) för att under 
 ­  
 lätta en gemensam analys av följderna för det finansiella systemet i unionen av den finansiella hävstången i AIF- fonder som förvaltas av  
 AIF-förvaltare 
  och även gemen 
 ­  
 samma svarsåtgärder. Om en eller flera  
 AIF-fonder 
  som förvaltas av en  
 AIF-förvaltare 
  skulle kunna utgöra en betydande potentiell källa till motpartsrisk för ett kredit 
 ­  
 institut eller något annat systemrelevant institut i andra medlemsstater, bör sådan information även vidarebeford 
 ­  
 ras till de relevanta myndigheterna. 
  
 (50) 
  
 För att kunna göra en riktig bedömning av de risker som följer av att en  
  
 AIF-förvaltare 
  använder finansiell häv 
 ­  
 stång, i fråga om de  
 AIF-fonder 
  som den förvaltar, bör  
 AIF-förvaltaren 
  visa att gränserna för finansiell hävstång för varje  
 AIF-fond 
  som den förvaltar är rimliga och att den vid varje tidpunkt respekterar dessa gränser. När det finansiella systemets stabilitet och integritet kan vara ho 
 ­  
 tade bör de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat kunna införa begränsningar av den nivå av finansiell hävstång som  
 AIF-förvaltare 
  kan an 
 ­  
 vända i  
 AIF-fonder 
  som de förvaltar. Esma och ESRB bör informeras om alla åtgärder som vidtas i detta av 
 ­  
 seende. 
  
 (51) 
  
 Det anses också nödvändigt att låta Esma, efter att ha tagit hänsyn till ESRB:s råd, avgöra huruvida den finan 
  
 ­ 
  
 siella hävstång som en  
 AIF-förvaltare 
  eller en grupp av  
 AIF-förvaltare 
  använder utgör en väsentlig risk för det finansiella systemets stabilitet och integritet och avge ett yttrande till de behöriga myndigheterna där det spe 
 ­  
 cificeras vilka korrigerande åtgärder som behöver vidtas. 
  
 (52) 
  
 Det är nödvändigt att se till att de behöriga myndighe 
  
 ­  
 terna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat, de företag över vilka  
 AIF-fonder 
  som förvaltas av en  
 AIF-förvaltare 
  ut 
 ­  
 övar kontroll och de anställda i sådana företag får den information som krävs för att dessa företag ska kunna bedöma hur den kontrollen kommer att påverka deras situation. 
 ( 
 1 
 ) EUT L 331, 15.12.2010, s. 1. 
  
 L 174/8 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 (53) 
  
 När  
  
 AIF-förvaltare 
  förvaltar  
 AIF-fonder 
  som utövar kon 
 ­  
 troll över en emittent vars aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad, bör information generellt sett lämnas i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/25/EG av den 21 april 2004 om uppköp 
 ­  
 serbjudanden ( 
 1 
 ) och Europaparlamentets och rådets di 
 ­  
 rektiv 2004/109/EG av den 15 december 2004 om har 
 ­  
 monisering av insynskraven angående upplysningar om emittenter vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad ( 
 2 
 ). Specifika krav bör gälla för  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtare som förvaltar  
 AIF-fonder 
  som utövar kontroll över ett företag som inte är noterat. För att säkerställa transparens i fråga om det kontrollerade företaget bör skärpta  
 transparens-, 
  informations- och rapporteringskrav gälla. Vidare bör årsredovisningen för  
 AIF-fonden 
  i fråga kompletteras med avseende på det kontrollerade företaget eller så bör sådan ytterligare information inkluderas i det kontrollerade företagets årsredovisning. Denna infor 
 ­  
 mation bör sedan göras tillgänglig för arbetstagarrepre 
 ­  
 sentanterna eller, när sådana saknas, de anställda själva samt för investerarna i  
 AIF-fonden 
  i fråga. 
  
 (54) 
  
 Specifika informationskrav gentemot anställda i vissa fö 
  
 ­  
 retag gäller om  
 AIF-fonder 
  förvärvar kontrollen över så 
 ­  
 dana företag i enlighet med detta direktiv. I de flesta fall har emellertid inte  
 AIF-förvaltaren 
  någon kontroll över  
 AIF-fonden, 
  såvida det inte är en internt förvaltad AIF- fond. Vidare finns det, enligt bolagsrättens allmänna prin 
 ­  
 ciper, inte något direkt förhållande mellan aktieägarna och arbetstagarrepresentanterna eller, när sådana saknas de anställda själva. Därför bör inte en aktieägare eller dess förvaltare, dvs.  
 AIF-fonden 
  och  
 AIF-förvaltaren, 
  enligt detta direktiv åläggas krav på direkt information till ar 
 ­  
 betstagarrepresentanterna eller, när sådana saknas, de an 
 ­  
 ställda själva. När det gäller informationskraven gentemot sådana arbetstagarrepresentanter, eller de anställda själva om sådana representanter saknas, bör detta direktiv fö 
 ­  
 reskriva en skyldighet för den berörda  
 AIF-förvaltaren 
  att göra sitt yttersta för att se till att styrelsen i det berörda företaget lämnar den relevanta informationen till arbets 
 ­  
 tagarrepresentanterna eller, när sådana saknas, de an 
 ­  
 ställda själva. 
  
 (55) 
  
 Kommissionen uppmanas att undersöka behovet av och möjligheterna att ändra de informations- och redovis 
  
 ­  
 ningskrav som anges i detta direktiv och som ska till 
 ­  
 lämpas vid kontroll av onoterade företag eller emittenter på generell nivå, oavsett typ av investerare. 
  
 (56) 
  
 När en  
  
 AIF-förvaltare 
  förvaltar en eller flera  
 AIF-fonder 
  
 som förvärvar kontroll över ett onoterat företag bör 
 ( 
 1 
 ) EUT L 142, 30.4.2004, s. 12. ( 
 2 
 ) EUT L 390, 31.12.2004, s. 38. 
  
 AIF-förvaltaren 
  till de behöriga myndigheterna i sin hem 
 ­  
 medlemsstat lämna information om finansieringen av förvärvet. Denna skyldighet att lämna information om finansieringen bör gälla även när en  
 AIF-förvaltare 
  för 
 ­  
 valtar  
 AIF-fonder 
  som når en punkt där kontroll kan utövas över en emittent av aktier som är upptagna till handel på en reglerad marknad. 
  
 (57) 
  
 När en  
  
 AIF-förvaltare 
  förvaltar en eller flera  
 AIF-fonder 
  som förvärvar kontroll över ett onoterat företag eller en emittent bör denna  
 AIF-förvaltare 
  under en period av 24 månader efter  
 AIF-fondens 
  förvärv av kontroll över före 
 ­  
 taget, för det första, inte tillåtas att underlätta, stödja eller ge instruktioner om utdelningar, kapitalminskningar, ak 
 ­  
 tieinlösen och/eller förvärv av egna aktier från företagets sida i enlighet med detta direktiv och, för det andra, i den mån  
 AIF-förvaltare 
  har rätt att rösta för  
 AIF-fondens 
  räk 
 ­  
 ning vid möten i företagets ledningsorgan, inte rösta för en utdelning, kapitalnedsättning, aktieinlösen och/eller 
 förvärv av egna aktier från företagets sida i enlighet med detta direktiv och, för det tredje, under alla omstän 
 ­  
 digheter göra sitt yttersta för att förhindra utdelningar, kapitalminskningar, aktieinlösen och/eller förvärv av egna aktier från företagets sida i enlighet med detta direktiv. När medlemsstaterna införlivar detta direktiv med natio 
 ­  
 nell lagstiftning bör de beakta regleringssyftet med be 
 ­  
 stämmelserna i kapitel V avsnitt 2 i detta direktiv och i detta sammanhang ta vederbörlig hänsyn till behovet av likvärdiga förutsättningar för  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  och icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  när de tar kontroll över företag med säte i unionen. 
  
 (58) 
  
 Ett allmänt undantag från underrättelse- och redovis 
  
 ­  
 ningskraven och de specifika skyddsåtgärderna mot töm 
 ­  
 ning av företag på tillgångar i händelse av kontroll över ett onoterat företag, eller över en emittent, bör gälla för kontroll över små och medelstora företag och över spe 
 ­  
 cialföretag (SPV) som syftar till att förvärva, inneha eller administrera fastigheter. Dessa krav syftar heller inte till att offentliggöra företagshemligheter som skulle miss 
 ­  
 gynna  
 AIF-förvaltaren 
  i förhållande till eventuella konkur 
 ­  
 renter såsom statsägda förmögenhetsfonder eller konkur 
 ­  
 renter som möjligen vill konkurrera ut målföretaget ge 
 ­  
 nom att utnyttja informationen till sin fördel. Därför bör alla skyldigheter att underrätta och redovisa information gälla med förbehåll för de villkor och begränsningar av 
 ­  
 seende konfidentiell information som anges i Europapar 
 ­ 
  
 lamentets och rådets direktiv 2002/14/EG av den 11 mars 2002 om inrättande av en allmän ram för infor 
 ­  
 mation till och samråd med arbetstagare i Europeiska gemenskapen ( 
 3 
 ) och utan att det påverkar tillämpningen av direktiven 2004/25/EG och 2004/109/EG. Detta in 
 ­  
 nebär att medlemsstaterna, inom ramen för de begräns 
 ­  
 ningar och villkor som anges i den nationella lagstift 
 ­  
 ningen, bör föreskriva att arbetstagarrepresentanterna, och varje person som bistår dessa, inte har tillstånd att för anställda och tredje part avslöja någon information som påverkar företagets berättigade intressen och som 
 ( 
 3 
 ) EGT L 80, 23.3.2002, s. 29. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/9 
  
 uttryckligen har delgivits dem i förtroende. Medlemssta 
 ­  
 terna bör dock kunna ge tillstånd åt arbetstagarrepresen 
 ­  
 tanterna och varje person som bistår dessa att överlämna konfidentiella uppgifter till anställda eller tredje part som är bundna av en skyldighet att iaktta konfidentialitet. Medlemsstaterna bör föreskriva att  
 AIF-förvaltarna 
  i fråga inte begär att styrelsen lämnar information till arbets 
 ­  
 tagarrepresentanterna eller när sådana saknas, de an 
 ­  
 ställda själva, när denna information är av den arten att den enligt objektiva kriterier allvarligt skulle hämma fö 
 ­  
 retagets verksamhet eller skulle skada företaget. Kraven på underrättelse och redovisning och de specifika skydds 
 ­  
 åtgärderna mot tömning av företag på tillgångar bör även gälla utan att det påverkar tillämpningen av strängare regler i medlemsstaterna. 
  
 (59) 
  
 I detta direktiv fastställs vidare de villkor enligt vilka en  
  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare 
  får marknadsföra andelar eller aktier i en  
 EU-baserad 
 AIF-fond 
  till professionella inve 
 ­  
 sterare i unionen. Sådan marknadsföring från  
 EU-base 
 ­ 
  
 rade  
 AIF-förvaltares 
  sida bör endast tillåtas om  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtaren följer detta direktiv och marknadsföringen sker med ett marknadsföringspass, utan att detta påverkar  
 AIF-förvaltares 
  marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  som faller under de tröskelvärden som anges i detta direktiv. Med 
 ­  
 lemsstaterna bör kunna tillåta  
 AIF-förvaltares 
  marknads 
 ­  
 föring av  
 AIF-fonder 
  som faller under dessa tröskelvär 
 ­  
 den, med förbehåll för nationella bestämmelser. 
  
 (60) 
  
 Andelar eller aktier i en  
  
 AIF-fond 
  bör endast kunna no 
 ­  
 teras på en reglerad marknad i unionen, eller erbjudas eller placeras av tredje parter som agerar för  
 AIF-förval 
 ­ 
  
 tarens räkning i en viss medlemsstat, om den  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtare som förvaltar  
 AIF-fonden 
  själv har tillstånd att marknadsföra andelarna eller aktierna i  
 AIF-fonden 
  i denna medlemsstat. Dessutom kan annan nationell lag 
 ­  
 stiftning och unionsrätt, såsom Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/71/EG av den 4 november 2003 om de prospekt som skall offentliggöras när värdepapper erbjuds till allmänheten eller tas upp till handel ( 
 1 
 ) och direktiv 2004/39/EG, också innehålla bestämmelser om distribution av  
 AIF-fonder 
  till investerare i unionen. 
  
 (61) 
  
 Många  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  förvaltar i dag icke EU- baserade  
 AIF-fonder. 
  Det är lämpligt att tillåta auktorise 
 ­  
 rade  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  att förvalta icke  
 EU-base 
 ­ 
  
 rade  
 AIF-fonder 
  som inte marknadsförs i unionen utan att de underkastas de strikta förvaringsinstitutskrav och de krav avseende årsredovisning som fastställs i detta direktiv, eftersom dessa krav har införts för att skydda investerare i unionen. 
  
 (62) 
  
 Efter det att en av kommissionen antagen delegerad akt om detta trätt i kraft, vilket i princip, med beaktande av Esmas råd, kommer att inträffa två år efter den sista dagen för införlivande av direktivet, bör auktoriserade 
  
 ( 
 1 
 ) EUT L 345, 31.12.2003, s. 64. 
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  som avser att marknadsföra icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  till professionella investerare i sina hemmedlemsstater och/eller andra medlemsstater tillåtas att göra så med ett marknadsföringspass under förutsättning att de följer detta direktiv. Denna rätt bör vara föremål för ett anmälningsförfarande och villkor med avseende på det tredje landet för den icke  
 EU-base 
 ­ 
  
 rade  
 AIF-fonden. 
  
 (63) 
  
 Under en övergångsperiod som i princip, med beaktande av de råd som Esma ger i detta avseende, kommer att avslutas genom en delegerad akt tre år efter införandet av marknadsföringspasset för icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-förval 
 ­ 
  
 tare, bör  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  som avser att mark 
 ­  
 nadsföra icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  i vissa medlems 
 ­  
 stater, men utan ett marknadsföringspass, kunna tillåtas att göra så av de berörda medlemsstaterna men endast om de följer detta direktiv med undantag för förvarings 
 ­  
 institutskraven. Sådana  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  bör dock säkerställa att en eller flera enheter utses för att utföra förvaringsinstitutsuppgifterna. Vidare bör lämpliga samarbetsarrangemang som syftar till övervakning av sy 
 ­  
 stemrisker, och som är i linje med internationella stan 
 ­  
 darder, etableras mellan de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat och tillsynsmyndighe 
 ­  
 terna i det tredjeland där den icke  
 EU-baserade 
 AIF-fon 
 ­ 
  
 den är etablerad i syfte att säkerställa ett effektivt infor 
 ­  
 mationsutbyte som gör det möjligt för de behöriga myn 
 ­  
 digheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat att fullgöra sina uppgifter enligt detta direktiv. Samarbetsarrange 
 ­  
 mangen bör inte användas som ett hinder mot mark 
 ­  
 nadsföring av icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  i en medlems 
 ­  
 stat. Det tredjeland där den icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonden 
  är etablerad bör dessutom inte få vara upptaget i förteck 
 ­  
 ningen över icke samarbetsvilliga länder och territorier av arbetsgruppen för finansiella åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism ( 
 FATF 
 ). 
  
 (64) 
  
 Efter det att en av kommissionen antagen delegerad akt om detta trätt i kraft, vilket i princip, med beaktande av Esmas råd, kommer att inträffa två år efter den sista dagen för införlivande av direktivet, bör en grundläg 
  
 ­  
 gande princip i detta direktiv vara att en icke  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare 
  får åtnjuta de rättigheter som detta direktiv ger, t.ex. att marknadsföra andelar eller aktier i  
 AIF-fon 
 ­ 
  
 der i hela unionen med ett marknadsföringspass, under förutsättning att den efterlever detta direktiv. Detta bör säkerställa att likvärdiga förutsättningar gäller för  
 EU-ba 
 ­ 
  
 serade och icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare. 
  Detta direktiv föreskriver därför att icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  kan auktoriseras enligt detta direktiv, vilket kommer att börja gälla efter det att den delegerade akt som antagits av kommissionen i detta avseende har trätt i kraft. För att säkerställa att denna efterlevnad upprätthålls bör med 
 ­  
 lemsstaternas behöriga myndigheter utöva tillsyn över efterlevnaden av detta direktiv. För sådana icke  
 EU-base 
 ­ 
  
 rade  
 AIF-förvaltare 
  bör de behöriga tillsynsmyndigheterna vara de behöriga myndigheterna i referensmedlemsstaten, såsom denna definieras i detta direktiv. 
  
 L 174/10 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 (65) 
  
 När en icke  
  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare 
  avser att förvalta  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  och/eller marknadsföra  
 AIF-fon 
 ­ 
  
 der i unionen med ett marknadsföringspass bör den så 
 ­  
 ledes vara skyldig att följa detta direktiv så att den är underkastad samma krav som  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare. 
  Under högst exceptionella omständigheter, i den utsträck 
 ­  
 ning efterlevnad av en bestämmelse i detta direktiv är oförenlig med den lagstiftning som den icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  eller den icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonden 
  som marknadsförs i unionen omfattas av, bör den icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  kunna undantas från skyldig 
 ­  
 heten att följa den berörda bestämmelsen i direktivet, om den kan visa att det är omöjligt att kombinera efterlevnad av en bestämmelse i detta direktiv med efterlevnad av en obligatorisk bestämmelse i den lagstiftning som den icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  eller den icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonden 
  som marknadsförs i unionen omfattas av, samt att den lagstiftning som den icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  eller den icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonden 
  omfattas av innehåller en likvärdig regel som har samma regleringssyfte och som ger samma skyddsnivå för inve 
 ­  
 sterarna i  
 AIF-fonden 
  i fråga och att den icke  
 EU-base 
 ­ 
  
 rade  
 AIF-förvaltaren 
  eller den icke  
 EU-baserade 
 AIF-fon 
 ­ 
  
 den följer denna likvärdiga regel. 
  
 (66) 
  
 En icke  
  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare 
  som har för avsikt att förvalta  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  och/eller marknadsföra  
 AIF-fonder 
  i unionen med ett marknadsföringspass bör dessutom omfattas av ett specifikt auktoriseringsför 
 ­  
 farande, och vissa specifika krav vad avser den icke EU- baserade  
 AIF-förvaltarens 
  tredjeland och i förekommande fall den icke  
 EU-baserade 
 AIF-fondens 
  tredjeland bör vara uppfyllda. 
  
 (67) 
  
 Esma bör ge råd om hur referensmedlemsstaten ska be 
  
 ­  
 stämmas och i förekommande fall om undantaget när det gäller oförenlighet med en likvärdig regel. Särskilda krav på utbyte av information mellan de behöriga myndighe 
 ­  
 terna i referensmedlemsstaten och de behöriga myndig 
 ­  
 heterna i  
 AIF-förvaltarens 
  värdmedlemsstat bör gälla. Det medlingsförfarande som föreskrivs i artikel 19 i förord 
 ­  
 ning (EU) nr 1095/2010 bör dessutom gälla i händelse av oenighet mellan medlemsstaternas behöriga myndig 
 ­  
 heter om hur referensmedlemsstaten ska bestämmas, be 
 ­  
 viljandet av undantag i händelse av oförenlighet mellan efterlevnaden av detta direktiv och efterlevnaden av lik 
 ­  
 värdiga regler i ett tredjeland och bedömningen av huru 
 ­  
 vida de särskilda kraven avseende den icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltarens 
  tredjeland och i förekommande fall den icke  
 EU-baserade 
 AIF-fondens 
  tredjeland är uppfyllda. 
  
 (68) 
  
 Esma bör på årlig basis genomföra en inbördes utvär 
  
 ­  
 dering av de behöriga myndigheternas tillsynsverksamhet när det gäller auktorisering av och tillsyn över icke EU- baserade  
 AIF-förvaltare 
  i syfte att göra tillsynen och dess resultat mer konsekventa, i enlighet med artikel 30 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
  
 (69) 
  
 Under en övergångsperiod som i princip, med beaktande av Esmas råd, kommer att avslutas genom en delegerad akt tre år efter införandet av marknadsföringspasset för 
  
 icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare, 
  bör en icke  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare 
  som avser att marknadsföra  
 AIF-fonder 
  uteslutande i vissa medlemsstater, och utan ett sådant marknadsföringspass, också kunna tillåtas att göra så av medlemsstaten i fråga men endast i den mån vissa mini 
 ­  
 mivillkor är uppfyllda. Dessa icke  
 EU-baserade 
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtare bör åtminstone omfattas av regler som liknar dem som gäller för  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  vad avser infor 
 ­  
 mationen till investerare. För att underlätta övervak 
 ­  
 ningen av systemrisker bör dessa icke  
 EU-baserade 
  AIF- förvaltare också omfattas av rapporteringskrav gentemot de behöriga myndigheterna i de medlemsstater där AIF- fonder marknadsförs. Sådana  
 AIF-förvaltare 
  bör därför följa transparenskraven i detta direktiv och uppfylla skyl 
 ­  
 digheterna för  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar  
 AIF-fonder 
  som förvärvar kontroll över onoterade företag och över emittenter. Dessutom bör lämpliga samarbetsarrange 
 ­  
 mang som syftar till övervakning av systemrisker, och som är i linje med internationella standarder, etableras mellan de behöriga myndigheterna i de medlemsstater där  
 AIF-fonderna 
  marknadsförs och i förkommande fall de behöriga myndigheterna i den  
 EU-baserade 
 AIF-fon 
 ­ 
  
 dens hemmedlemsstat och tillsynsmyndigheterna i det tredjeland där den icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  är etablerad och, i tillämpliga fall, tillsynsmyndigheterna i det tredjeland där den icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonden 
  är etablerad i syfte att säkerställa ett effektivt informations 
 ­  
 utbyte som gör det möjligt för de behöriga myndighe 
 ­  
 terna i medlemsstaterna i fråga att fullgöra sina uppgifter i enlighet med detta direktiv. Samarbetsarrangemangen bör inte användas som ett hinder mot marknadsföring av fonder från tredjeland i en medlemsstat. Slutligen bör det tredjeland där den icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  eller den icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonden 
  är etablerad inte få vara upptagen i förteckningen över icke samarbetsvilliga länder och territorier av Reed. 
  
 (70) 
  
 Detta direktiv bör inte påverka den nuvarande situatio 
  
 ­  
 nen där en professionell investerare som är etablerad i unionen får investera i  
 AIF-fonder 
  på eget initiativ, oav 
 ­  
 sett var  
 AIF-förvaltaren 
  och/eller  
 AIF-fonden 
  är etablerad. 
  
 (71) 
  
 Medlemsstaterna bör kunna tillåta marknadsföring av alla eller vissa typer av  
  
 AIF-fonder 
  förvaltade av  
 AIF-förvaltare 
  till  
 icke-professionella 
  investerare inom sina territorier. Om en medlemsstat tillåter marknadsföring av vissa typer av  
 AIF-fonder 
  bör medlemsstaten från fall till fall bedöma om en viss  
 AIF-fond 
  ska anses tillhöra en typ av AIF- fonder som får marknadsföras till  
 icke-professionella 
  in 
 ­ 
  
 vesterare inom dess territorium. Utan att det påverkar tillämpningen av andra instrument i unionsrätten, bör medlemsstaterna i sådana fall kunna införa striktare krav på  
 AIF-fonder 
  och  
 AIF-förvaltare 
  som ett villkor för marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare än vad som gäller för  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs till pro 
 ­  
 fessionella investerare på deras territorium, oavsett om  
 AIF-fonden 
  marknadsförs inom medlemsstaten eller över nationsgränserna. Om en medlemsstat tillåter att  
 AIF-fonder 
  marknadsförs till  
 icke-professionella 
  investe 
 ­  
 rare inom sitt territorium, bör denna möjlighet kunna utnyttjas oavsett i vilken medlemsstat  
 AIF-förvaltaren 
  som förvaltar  
 AIF-fonderna 
  är etablerad, och medlems 
 ­  
 staterna bör inte införa striktare eller ytterligare krav på 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/11 
  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  som är etablerade i en annan medlemsstat och marknadsförs över nationsgränserna än på  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs inom medlemssta 
 ­  
 ten. Dessutom bör  
 AIF-förvaltare, 
  värdepappersföretag som är auktoriserade enligt direktiv 2004/39/EG och kreditinstitut som är auktoriserade enligt direktiv 2006/48/EG, vilka tillhandahåller investeringstjänster till  
 icke-professionella 
  kunder, beakta eventuella ytterligare krav när de bedömer huruvida en viss  
 AIF-fond 
  är lämp 
 ­  
 lig för en enskild  
 icke-professionell 
  kund eller huruvida den är ett komplicerat eller ett okomplicerat finansiellt instrument. 
  
 (72) 
  
 Det är nödvändigt att klargöra vilka befogenheter och skyldigheter som gäller för de behöriga myndigheter som ansvarar för genomförandet av detta direktiv och att stärka de mekanismer som krävs för att säkerställa ett effektivt gränsöverskridande samarbete mellan tillsyns 
  
 ­  
 myndigheterna. Under vissa omständigheter bör de behö 
 ­  
 riga myndigheterna i en  
 AIF-förvaltares 
  värdmedlemsstat kunna vidta direkta åtgärder för att övervaka efterlev 
 ­  
 naden av de bestämmelser som de är ansvariga för. För andra bestämmelser bör värdmedlemsstatens behöriga myndigheter under vissa omständigheter tillåtas att be 
 ­  
 gära åtgärder från hemmedlemsstatens behöriga myndig 
 ­  
 heter och ingripa om sådana åtgärder inte vidtas. 
  
 (73) 
  
 I detta direktiv föreskrivs en allmän samordnande roll för Esma och möjligheten till ett bindande medlingsför 
  
 ­  
 farande under Esmas ledning för att lösa tvister mellan behöriga myndigheter. 
  
 (74) 
  
 Esma bör utarbeta förslag till tekniska standarder för till 
  
 ­  
 syn beträffande innehållet i de samarbetsarrangemang som måste ingås av hemmedlemsstaten eller  
 AIF-förval 
 ­ 
  
 tarens referensmedlemsstat och de relevanta tillsynsmyn 
 ­  
 digheterna i tredjeland samt beträffande förfarandena för informationsutbytet. Dessa förslag till tekniska standarder för tillsyn bör tillse att enligt dessa samarbetsarrange 
 ­  
 mang all nödvändig information tillhandahålls de behö 
 ­  
 riga myndigheterna i både hem- och värdmedlemsstaten så att de kan utöva sina tillsyns- och utredningsbefogen 
 ­  
 heter enligt detta direktiv. Esmas roll bör också vara att underlätta förhandlingarna om och ingåendet av sam 
 ­  
 arbetsarrangemang. Denna underlättande roll bör till ex 
 ­  
 empel kunna innebära att Esma inför ett standardformat för sådana samarbetsarrangemang. 
  
 (75) 
  
 Medlemsstaterna bör fastställa regler för sanktioner för överträdelser av bestämmelserna i detta direktiv och se till att de tillämpas. Sanktionerna bör vara effektiva, pro 
  
 ­  
 portionella och avskräckande. 
  
 (76) 
  
 Detta direktiv står i överensstämmelse med de grundläg 
  
 ­  
 gande rättigheter och principer som erkänns särskilt i  
 EUF-fördraget 
  och Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (stadgan), särskilt rätten till skydd av personuppgifter som erkänns i artikel 16 i EUF- fördraget och artikel 8 i stadgan. Varje utbyte eller över 
 ­  
 föring av information från de behöriga myndigheternas 
 sida bör ske i enlighet med bestämmelserna för över 
 ­  
 föring av personuppgifter i Europaparlamentets och rå 
 ­  
 dets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter ( 
 1 
 ). Varje utbyte eller överföring av information från Esmas sida bör ske i enlighet med bestämmelserna om överföring av personuppgifter i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av den 18 december 2000 om skydd för enskilda då gemen 
 ­  
 skapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter ( 
 2 
 ), vilken ska gälla fullt ut för behandlingen av personuppgifter med avseende på tillämpningen av detta direktiv. 
  
 (77) 
  
 För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av detta direktiv bör kommissionen tilldelas genomförande 
  
 ­  
 befogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet 
 med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genom 
 ­  
 förandebefogenheter ( 
 3 
 ). 
  
 (78) 
  
 Kommissionen bör ges befogenheten att anta delegerade akter i enlighet med artikel 290 i  
  
 EUF-fördraget 
  när det uttryckligen föreskrivs i detta direktiv. Kommissionen bör särskilt ges befogenhet att anta delegerade akter för att specificera metoderna för finansiell hävstång såsom denna definieras i detta direktiv, inbegripet alla andra finansiella och/eller rättsliga strukturer med tredje parter som kontrolleras av  
 AIF-fonden 
  i fråga, där dessa struk 
 ­  
 turer specifikt inrättats för att direkt eller indirekt skapa finansiella hävstångseffekter på  
 AIF-fondsnivå. 
  Särskilt för riskkapitalfonder innebär detta att finansiell hävstång som existerar på portföljbolagsnivå inte är avsedd att inkluderas när det hänvisas till sådana finansiella eller rättsliga strukturer. 
  
 (79) 
  
 Delegerade akter bör också antas för att specificera hur tröskelvärdena för det förenklade systemet ska beräknas och hur de  
  
 AIF-förvaltare 
  ska behandlas vars förvaltade tillgångar, inklusive tillgångar som förvärvats med an 
 ­  
 vändning av finansiell hävstång, under ett och samma kalenderår ibland överstiger och/eller faller under det re 
 ­  
 levanta tröskelvärdet, skyldigheterna till registrering för  
 AIF-förvaltare 
  som faller under tröskelvärdena och till tillhandahållande av information för effektiv övervakning av systemrisker, samt skyldigheterna att underrätta de relevanta behöriga myndigheterna när de inte längre upp 
 ­  
 fyller villkoren för tillämpning av det förenklade syste 
 ­  
 met. 
 ( 
 1 
 ) EGT L 281, 23.11.1995, s. 31. ( 
 2 
 ) EGT L 8, 12.1.2001, s. 1. 
 ( 
 3 
 ) EUT L 55, 28.2.2011, s. 13. 
  
 L 174/12 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 (80) 
  
 Delegerade akter bör också antas för att beskriva meto 
  
 ­  
 derna för finansiell hävstång, inbegripet finansiella och/ eller rättsliga strukturer med tredje part som kontrolleras av  
 AIF-fonden 
  i fråga, och hur den finansiella hävstången ska beräknas, för att specificera de risker som de extra kapitalbasmedlen och ansvarsförsäkringen måste täcka, villkoren för att bestämma de extra kapitalbasmedlens lämplighet eller omfattningen av ansvarsförsäkringen, till 
 ­  
 vägagångssättet för att bestämma en fortlöpande anpass 
 ­  
 ning av de extra kapitalbasmedlen eller omfattningen av ansvarsförsäkringen. Delegerade akter bör även antas för att specificera de kriterier som de behöriga myndighe 
 ­  
 terna ska tillämpa vid sin bedömning av om  
 AIF-förval 
 ­ 
  
 tare har uppfyllt sina skyldigheter i fråga om genom 
 ­  
 förandet av sin verksamhet, deras skyldighet att agera i den av dem förvaltade  
 AIF-fondens 
  eller  
 AIF-fondens 
  in 
 ­  
 vesterares bästa intresse och för marknadens integritet, förfoga över och faktiskt utnyttja de resurser och för 
 ­  
 faranden som är nödvändiga för att den egna verksam 
 ­  
 heten ska fungera väl, vidta alla rimliga åtgärder för att undvika intressekonflikter och, om sådana inte kan und 
 ­  
 vikas, att identifiera, hantera och vid behov redovisa dessa intressekonflikter så att de inte påverkar  
 AIF-fon 
 ­ 
  
 dens och dess investerares intressen negativt och så att den  
 AIF-fond 
  som den förvaltar behandlas rättvist, iaktta alla regler för verksamhetens bedrivande, så att det bäst gagnar  
 AIF-fonderna 
  eller dem som investerar i dessa och marknadens integritet, och behandla alla investerare i  
 AIF-fonderna 
  rättvist. 
  
 (81) 
  
 Vidare bör delegerade akter antas för att specificera vilka slag av intressekonflikter  
  
 AIF-förvaltarna 
  måste identifiera 
 och de rimliga åtgärder som  
 AIF-förvaltare 
  förväntas vidta beträffande sina strukturer och organisatoriska och administrativa förfaranden för att identifiera, för 
 ­  
 hindra, hantera, övervaka och redovisa intressekonflikter. Delegerade akter bör också antas för att specificera de riskhanteringsfunktioner som ska utnyttjas, hur ofta risk 
 ­  
 hanteringssystemet bör ses över, hur riskhanteringsfunk 
 ­  
 tionen bör hållas funktionellt och hierarkiskt åtskild från de operativa enheterna, inbegripet portföljförvaltnings 
 ­  
 funktionen, särskilda skyddsåtgärder mot intressekonflik 
 ­  
 ter, och de riskhanteringskrav som  
 AIF-förvaltare 
  ska an 
 ­  
 vända sig av. Delegerade akter bör också antas för att specificera de system och förfaranden för likviditetshan 
 ­  
 tering som  
 AIF-förvaltare 
  bör använda och samstämmig 
 ­  
 heten i investeringsstrategi, likviditetsprofil och inlösen 
 ­  
 policy. Delegerade akter bör även antas för att specificera de krav som originatorer, medverkande kreditinstitut och ursprungliga långivare av värdepapperiseringsinstrument måste uppfylla för att  
 AIF-förvaltare 
  ska tillåtas investera i sådana instrument som emitterats efter den 1 januari 2011. 
  
 (82) 
  
 Delegerade akter bör även antas för att specificera de krav som  
  
 AIF-förvaltare 
  måste uppfylla när de investerar i sådana värdepapperiseringsinstrument, för att specificera 
 administrations- och redovisningsförfaranden, kontroll- och skyddsarrangemang för elektronisk databehandling och lämpliga interna kontrollmekanismer, för att specifi 
 ­  
 cera förfaranden för korrekt värdering av tillgångar och beräkning av nettotillgångsvärdet (NAV) per andel eller aktie i  
 AIF-fonden, 
  de yrkesmässiga garantier som den externa värderaren måste lämna, och den värderingsfre 
 ­  
 kvens som är lämplig för öppna  
 AIF-fonder. 
  
 (83) 
  
 Delegerade akter bör också antas för att specificera vill 
  
 ­  
 koren för att delegering av  
 AIF-förvaltarnas 
  funktioner bör kunna godkännas och de villkor på vilka  
 AIF-förval 
 ­ 
  
 taren har delegerat sina funktioner i en sådan omfattning 
 att företaget blir ett brevlådeföretag och därför inte längre ska betraktas som förvaltare av en  
 AIF-fond, 
  för att när det gäller förvaringsinstitut specificera kriterierna för att avgöra om reglering och tillsyn i tredjeland där för 
 ­  
 varingsinstituten är etablerade har samma verkan som unionsrätten och genomdrivs effektivt, de uppgifter som ska ingå i standardavtalet, villkoren för att utföra förvaringsinstitutsfunktioner, inbegripet den typ av finan 
 ­  
 siella instrument som bör omfattas av förvaringsinstitu 
 ­  
 tets depåförvaringsuppgifter, villkoren för att förvarings 
 ­  
 institutet ska få utföra sina depåförvaringsuppgifter för finansiella instrument som är registrerade hos ett centralt förvaringsinstitut och villkoren enligt vilka förvarings 
 ­  
 institutet bör förvara finansiella instrument som emitte 
 ­  
 rats i nominativ form och registrerats hos en emittent eller registerförvaltare, förvaringsinstitutens förpliktelse att visa vederbörlig skicklighet, aktsamhet och omsorg, skyldigheten att hålla tillgångar åtskilda, under vilka vill 
 ­  
 kor och förhållanden finansiella instrument som depåför 
 ­  
 varas bör anses ha gått förlorade, vad som ska avses med externa händelser utanför rimlig kontroll, vilkas kon 
 ­  
 sekvenser hade varit omöjliga att avvärja trots alla rimliga ansträngningar att göra så, samt under vilka villkor och förhållanden det finns ett objektivt skäl till ansvarsbefri 
 ­  
 else. Delegerade akter bör även antas för att specificera innehåll och format för den årsredovisning som  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtarna måste tillhandahålla för varje  
 AIF-fond 
  som de förvaltar och av  
 AIF-förvaltarnas 
  skyldigheter i fråga om redovisning av information till investerare och kraven på rapportering till de behöriga myndigheterna och dess frekvens. 
  
 (84) 
  
 Delegerade akter bör också antas för att specificera när finansiell hävstång anses vara använd i betydande grad och de principer som de behöriga myndigheterna bör följa när de överväger att införa gränser för den finansi 
  
 ­  
 ella hävstång som en  
 AIF-förvaltare 
  kan använda. Dele 
 ­  
 gerade akter bör också antas för att specificera samarbets 
 ­  
 arrangemang för icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  och/eller icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  för utformning av en ge 
 ­  
 mensam ram för att underlätta upprättandet av sam 
 ­  
 arbetsarrangemang med tredjeländer. Delegerade akter 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/13 
  
 bör också antas för att specificera innehållet i infor 
 ­  
 mationsutbytet avseende  
 AIF-förvaltare 
  mellan behöriga myndigheter och tillhandahållandet av viss information till Esma. 
  
 (85) 
  
 Beroende på Esmas råd i detta avseende och de kriterier som fastställs i detta direktiv, bör en delegerad akt också antas för att utsträcka marknadsföringspasset till  
  
 EU-ba 
 ­ 
  
 serade  
 AIF-förvaltare 
  som marknadsför icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  i unionen och till icke  
 EU-baserade 
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtare som förvaltar och/eller marknadsför  
 AIF-fonder 
  i unionen, och en annan delegerad akt bör antas för att avsluta tillämpningen av nationella ordningar för privata placeringar ( 
 private placement 
 ). 
  
 (86) 
  
 Europaparlamentet och rådet bör kunna invända mot en delegerad akt inom tre månader från delgivningsdagen. På Europaparlamentets eller rådets initiativ bör denna period kunna förlängas med tre månader i fråga om väsentliga problemområden. Europaparlamentet och rå 
  
 ­  
 det bör också kunna underrätta de övriga institutionerna om sina avsikter att inte invända. Ett sådant tidigt god 
 ­  
 kännande av delegerade akter är särskilt lämpligt om en tidsfrist måste respekteras, till exempel så att medlems 
 ­  
 staterna i tillämpliga fall kan genomföra delegerade akter inom den genomförandeperiod som fastställs i detta di 
 ­  
 rektiv. 
  
 (87) 
  
 I enlighet med förklaringen om artikel 290 i  
  
 EUF-fördra 
 ­ 
  
 get, som fogats till slutakten från den regeringskonferens som antog Lissabonfördraget, noterade konferensen kom 
 ­  
 missionens avsikt att i enlighet med sin etablerade praxis även i fortsättningen samråda med av medlemsstaterna utsedda experter vid utarbetandet av kommissionens ut 
 ­  
 kast till delegerade akter på området finansiella tjänster. 
  
 (88) 
  
 Två år efter utgången av tidsfristen för införlivande av detta direktiv bör Esma avge ett yttrande om hur det då gällande marknadsföringspasset fungerar och hur natio 
  
 ­  
 nella ordningar för privata placeringar ( 
 private placement 
 ) fungerar. Esma bör också ge råd om utvidgning av mark 
 ­ 
  
 nadsföringspasset till  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  som marknadsför icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  i unionen och icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar och/ eller marknadsför  
 AIF-fonder 
  i unionen. Kommissionen bör anta delegerade akter inom tre månader efter att ha mottagit Esmas yttrande och råd och beaktat kriterierna i och målen med detta direktiv, bland annat beträffande den inre marknaden, investerarskydd och effektiv över 
 ­  
 vakning av systemrisk, med en specificering av när reg 
 ­  
 lerna beträffande en utvidgning av marknadsföringspasset som föreskrivs i detta direktiv bör bli tillämpliga i alla medlemsstater. 
  
 (89) 
  
 Vid toppmötet i London i april 2009 kom  
  
 G20-ledarna 
  överens om att hedgefonder eller deras förvaltare bör registreras och bör åläggas att regelbundet redovisa rele 
 ­  
 vant information för tillsynsmyndigheter eller reglerings 
 ­  
 myndigheter. De bör bli föremål för tillsyn för att säker 
 ­  
 ställa att de har en lämplig riskhantering. I juni 2010 bekräftade  
 G20-ledarna 
  i Toronto sitt åtagande och lo 
 ­  
 vade också att snabba på genomförandet av kraftfulla åtgärder för att förbättra transparens och regeltillsyn av hedgefonder på ett internationellt konsekvent och icke- diskriminerade sätt. För att stödja  
 G20-målen 
  utfärdade Internationella organisationen för värdepapperstillsyn högnivåprinciper för hedgefondstillsyn i juni 2009 för att vägleda utarbetandet av internationellt konsekventa regler inom detta område. Den 16 september 2010 kom Europeiska rådet överens om att EU måste hävda sina intressen och värderingar mera bestämt och i en anda av ömsesidighet och ömsesidig nytta inom ramen för unionens yttre förbindelser och vidta åtgärder för att, bland annat, säkra vidare marknadstillträde för europe 
 ­  
 iska företag och fördjupat regleringssamarbete med vik 
 ­  
 tigare handelspartner. Kommissionen ska arbeta för att se till att dessa åtaganden genomförs på ett liknande sätt av unionens internationella partner. 
  
 (90) 
  
 Tre år efter ikraftträdandet av den delegerade akt enligt vilken marknadsföringspasset blivit tillämpligt för alla  
  
 AIF-förvaltare 
  bör Esma avge ett yttrande om hur det då gällande marknadsföringspasset och de nationella ord 
 ­  
 ningarna för privata placeringar ( 
 private placement 
 ) fun 
 ­  
 gerar. Esma bör också ge råd om avslutandet av sådana nationella ordningar. Kommissionen bör anta en delege 
 ­  
 rad akt inom tre månader efter att ha mottagit Esmas yttrande och råd med beaktande av kriterierna i och målen med detta direktiv, bland annat beträffande den inre marknaden, investerarskydd och effektiv övervakning av systemrisk, med en specificering av den dag då de nationella ordningar som avses i detta direktiv bör av 
 ­  
 slutas i alla medlemsstater. 
  
 (91) 
  
 Fyra år efter utgången av tidsfristen för införlivande av detta direktiv bör kommissionen på grundval av offent 
  
 ­  
 liga samråd och i ljuset av diskussionerna med de behö 
 ­  
 riga myndigheterna inleda en översyn av tillämpningen av och tillämpningsområdet för detta direktiv. Översynen bör innehålla en analys av de erfarenheter som gjorts vid tillämpningen av direktivet, effekterna för investerare,  
 AIF-fonder 
  och  
 AIF-förvaltare, 
  i unionen och i tredjelän 
 ­  
 der, och i vilken mån direktivets mål har uppnåtts, och vid behov förslag till lämpliga ändringar. Översynen bör innehålla en allmän genomgång av hur detta direktivs regler fungerar och vilka erfarenheter som gjorts vid till 
 ­  
 lämpningen av dem. I sin översyn bör kommissionen undersöka Esmas och de behöriga unionsmyndigheternas funktioner när det gäller att säkerställa en effektiv över 
 ­  
 vakning av samtliga  
 AIF-förvaltare 
  som verkar på unions 
 ­  
 marknaderna inom ramen för detta direktiv, inklusive, 
  
 L 174/14 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 bland annat – i enlighet med förordning (EU) nr 1095/2010 - genom att ge Esma ytterligare tillsyns 
 ­  
 ansvar på området auktorisering av och tillsyn över icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare. 
  I detta sammanhang bör kommissionen bedöma kostnaderna och fördelarna med att ge Esma sådana arbetsuppgifter. 
  
 (92) 
  
 Detta direktiv syftar till att skapa en ram som kan han 
  
 ­  
 tera de potentiella risker som kan uppstå som ett resultat av  
 AIF-förvaltares 
  verksamhet och säkerställa att de be 
 ­  
 höriga myndigheterna i unionen övervakar dessa risker på ett effektivt sätt. Det är nödvändigt att skapa ett strikt ramverk för reglering och tillsyn utan luckor i finans 
 ­  
 regleringen. I detta sammanhang hänvisas till befintliga krav på professionella investerare att visa vederbörlig skicklighet, aktsamhet och omsorg enligt den relevanta reglering som gäller för sådana investerare. Kommissio 
 ­  
 nen uppmanas att se över den relevanta lagstiftningen vad avser professionella investerare i syfte att bedöma behovet av strängare krav vad avser det förfarande för vederbörlig skicklighet, aktsamhet och omsorg som måste tillämpas av professionella investerare i unionen, som på eget initiativ investerar i icke  
 EU-baserade 
  finan 
 ­  
 siella produkter, bland annat icke  
 EU-baserade 
 AIF-fon 
 ­ 
  
 der. 
  
 (93) 
  
 Kommissionen bör när denna översyn är avslutad lägga fram en rapport till Europaparlamentet och rådet som vid behov innehåller ändringsförslag med beaktande av direk 
  
 ­  
 tivets mål och de potentiella effekterna för investerare,  
 AIF-fonder 
  eller  
 AIF-förvaltare, 
  i unionen och i tredjelän 
 ­  
 der. 
  
 (94) 
  
 Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att säkerställa en hög nivå på skyddet av investerare genom att fastställa ett gemensamt ramverk för auktorisation av och tillsyn 
  
 över  
 AIF-förvaltare, 
  inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, vilket framgår av bristerna i den befintliga lagstiftningen i medlemsstaterna samt i tillsynen över dessa aktörer, och det därför bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i en 
 ­  
 lighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i  
 EU-fördra 
 ­ 
  
 get. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvän 
 ­  
 digt för att uppnå detta mål. 
  
 (95) 
  
 Direktiven 2003/41/EG och 2009/65/EG, Europaparla 
  
 ­  
 mentets och rådets förordning (EG) nr 1060/2009 av den 16 september 2009 om kreditvärderingsinstitut ( 
 1 
 ) och förordning (EU) nr 1095/2010 bör följaktligen änd 
 ­  
 ras i enlighet därmed. 
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 
 KAPITEL I 
 ALLMÄNNA BESTÄMMELSER 
 Artikel 1 
 Syfte 
 I detta direktiv fastställs bestämmelser för auktorisation, löpande verksamhet och transparens när det gäller förvaltare av 
 ( 
 1 
 ) EUT L 302, 17.11.2009, s. 1. 
 alternativa investeringsfonder  
 (AIF-förvaltare) 
  som förvaltar och/ eller marknadsför alternativa investeringsfonder  
 (AIF-fonder) 
  i unionen. 
 Artikel 2 
 Tillämpningsområde 
 1. Med förbehåll för punkt 3 i denna artikel och artikel 3 ska detta direktiv tillämpas på 
  
 a) 
  
 EU-baserade 
  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar en eller flera AIF- fonder, oberoende av om dessa  
 AIF-fonder 
  är  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  eller icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder, 
  
 b) 
  
 icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar en eller flera  
 EU-baserade 
 AIF-fonder, 
  och 
  
 c) 
  
 icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  som marknadsför en eller flera  
 AIF-fonder 
  i unionen, oberoende av om dessa  
 AIF-fon 
 ­ 
  
 der är  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  eller icke  
 EU-baserade 
  AIF- fonder, 
  
 2. 
  
 Med avseende på tillämpningen av punkt 1 saknar det betydelse 
  
 a) 
  
 om  
  
 AIF-fonden 
  är öppen eller sluten, 
  
 b) 
  
 om  
  
 AIF-fonden 
  har bildats på kontraktsrättslig grund eller enligt trustlagstiftning eller på associationsrättslig grund eller har någon annan rättslig form, 
  
 c) 
  
 vilken rättslig struktur  
  
 AIF-fonden 
  har. 
  
 3. 
  
 Direktivet ska inte tillämpas på följande enheter: 
  
 a) 
  
 Holdingbolag. 
  
 b) 
  
 Tjänstepensionsinstitut som omfattas av direktiv 2003/41/EG, i förekommande fall inklusive de auktoriserade enheter som ansvarar för förvaltningen av dessa institut och agerar för deras räkning som avses i artikel 2.1 i det direk 
  
 ­  
 tivet eller kapitalförvaltare som utsetts enligt artikel 19.1 i det direktivet, i den mån de inte förvaltar  
 AIF-fonder. 
  
 c) 
  
 Överstatliga institutioner som Europeiska centralbanken, Eu 
  
 ­  
 ropeiska investeringsbanken, Europeiska investeringsfonden, europeiska finansiella institut för utveckling och bilaterala utvecklingsbanker, Världsbanken, Internationella valutafon 
 ­  
 den, och andra överstatliga institutioner och liknande inter 
 ­  
 nationella organisationer, i de fall då dessa institutioner eller organisationer förvaltar  
 AIF-fonder 
  och i den mån dessa fonder agerar i allmänhetens intresse. 
  
 d) 
  
 Nationella centralbanker. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/15 
  
 e) 
  
 Nationella, regionala eller lokala myndigheter och organ eller andra institut som förvaltar fonder som är kopplade till system för social trygghet och pensionssystem. 
  
 f) 
  
 Program för anställdas andelsägande och program för an 
  
 ­  
 ställdas sparande. 
  
 g) 
  
 Specialföretag för värdepapperisering. 
  
 4. Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som krävs för att se till att de  
 AIF-förvaltare 
  som avses i punkt 1 fortlöpande följer detta direktiv. 
 Artikel 3 
 Undantag 
  
 1. 
  
 Detta direktiv ska inte tillämpas på  
  
 AIF-förvaltare 
  i den mån de förvaltar en eller flera  
 AIF-fonder 
  vars enda investerare är  
 AIF-förvaltaren 
  eller  
 AIF-förvaltarens 
  moderföretag eller dot 
 ­  
 terföretag eller andra dotterföretag till dessa moderföretag, un 
 ­  
 der förutsättning att ingen av dessa investerare själv är en AIF- fond. 
  
 2. 
  
 Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 46 ska endast punkterna 3 och 4 i den här artikeln tillämpas på föl 
  
 ­  
 jande  
 AIF-förvaltare: 
  
 a) 
  
 AIF-förvaltare 
  
  som, antingen direkt eller indirekt, genom ett företag till vilket  
 AIF-förvaltaren 
  är kopplad genom gemen 
 ­  
 sam ledning eller ägarkontroll, eller genom ett väsentligt direkt eller indirekt innehav, förvaltar portföljer av  
 AIF-fon 
 ­ 
  
 der vars förvaltade tillgångar, inklusive tillgångar som för 
 ­  
 värvats med användning av finansiell hävstång, sammanlagt inte överstiger tröskelvärdet 100 miljoner EUR, eller 
  
 b) 
  
 AIF-förvaltare 
  
  som, antingen direkt eller indirekt, genom ett företag till vilket  
 AIF-förvaltaren 
  är kopplad genom gemen 
 ­  
 sam ledning eller ägarkontroll, eller genom ett väsentligt direkt eller indirekt innehav, förvaltar portföljer av  
 AIF-fon 
 ­ 
  
 der vars förvaltade tillgångar sammanlagt inte överstiger trös 
 ­  
 kelvärdet 500 miljoner EUR om  
 AIF-fondportföljerna 
  består av  
 AIF-fonder 
  utan finansiell hävstång och utan rätt till in 
 ­  
 lösen under en period på fem år från dagen för den första placeringen i respektive  
 AIF-fond. 
  
 3. 
  
 Medlemsstaterna ska se till att de  
  
 AIF-förvaltare 
  som avses 
  
 i 
  
 punkt 2 minst 
  
 a) 
  
 är föremål för registrering hos de behöriga myndigheterna i sina hemmedlemsstater, 
  
 b) 
  
 vid registreringstillfället identifierar sig själva och de  
  
 AIF-fon 
 ­ 
  
 der som de förvaltar inför de behöriga myndigheterna i sina hemmedlemsstater, 
  
 c) 
  
 vid registreringstillfället lämnar information om investerings 
  
 ­  
 strategierna för de  
 AIF-fonder 
  som de förvaltar till de behö 
 ­  
 riga myndigheterna i sina hemmedlemsstater, 
  
 d) 
  
 regelbundet ger de behöriga myndigheterna i hemmedlems 
  
 ­  
 staten information om de huvudsakliga instrument som de bedriver handel med och om viktiga exponeringar och de största koncentrationerna i fråga om de  
 AIF-fonder 
  som de förvaltar, så att de behöriga myndigheterna effektivt kan övervaka systemrisker, och 
  
 e) 
  
 underrättar de behöriga myndigheterna i hemmedlemsstaten om de inte längre uppfyller de villkor som anges i punkt 2. 
  
 Denna punkt och punkt 2 ska gälla utan att det påverkar till 
 ­  
 lämpningen av striktare bestämmelser som medlemsstaterna har antagit för  
 AIF-förvaltare 
  som avses i punkt 2. 
 Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som krävs för att se till att den berörda  
 AIF-förvaltaren, 
  om villkoren i punkt 2 inte längre är uppfyllda, ansöker om auktorisation inom 30 kalen 
 ­  
 derdagar i enlighet med tillämpliga förfaranden i detta direktiv. 
  
 4. 
  
 De  
  
 AIF-förvaltare 
  som avses i punkt 2 ska inte åtnjuta några av de rättigheter som ges genom detta direktiv, såvida de inte väljer att låta sig omfattas av detta direktiv. Om AIF- förvaltare låter sig omfattas ska direktivet vara tillämpligt i sin helhet. 
  
 5. 
  
 Kommissionen ska anta genomförandeakter som specifi 
  
 ­  
 cerar förfarandena för de  
 AIF-förvaltare 
  som väljer att låta sig omfattas av detta direktiv i enlighet med punkt 4. Dessa genom 
 ­  
 förandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 59.2. 
  
 6. 
  
 Kommissionen ska, genom delegerade akter i enlighet med artikel 56, och med förbehåll för villkoren i artiklarna 57 och 58, anta åtgärder för att närmare ange 
  
 a) 
  
 hur de tröskelvärden som avses i punkt 2 ska beräknas och hur de  
  
 AIF-förvaltare 
  ska behandlas som förvaltar  
 AIF-fonder 
  vars förvaltade tillgångar, inklusive tillgångar som förvärvats med användning av finansiell hävstång, under ett och samma kalenderår ibland överstiger och/eller faller under det rele 
 ­  
 vanta tröskelvärdet, 
  
 b) 
  
 registreringsskyldigheten och skyldigheten att tillhandahålla information för att ge möjlighet till effektiv övervakning av systemrisken i enlighet med punkt 3, och 
  
 c) 
  
 skyldigheten att underrätta behöriga myndigheter som anges i punkt 3. 
  
 L 174/16 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 Artikel 4 
 Definitioner 
  
 1. 
  
 I detta direktiv gäller följande definitioner: 
  
 a) 
  
 AIF-fond 
 : 
  företag för kollektiva investeringar, inbegripet dess delfonder, som 
  
 i) 
  
 tar emot kapital från ett antal investerare för att inve 
  
 ­  
 stera det i enlighet med en fastställd investeringspolicy till förmån för dessa investerare, och 
  
 ii) 
  
 inte kräver auktorisation enligt artikel 5 i direktiv 2009/65/EG. 
  
 b) 
  
 AIF-förvaltare 
 : 
  juridiska personer vars normala verksamhet består i förvaltning av en eller flera  
 AIF-fonder. 
  
 c) 
  
 filial 
 : ett driftställe som i  
 AIF-förvaltares 
  fall är en del av  
 AIF-förvaltaren, 
  som saknar rättskapacitet och som tillhan 
 ­  
 dahåller de tjänster som  
 AIF-förvaltaren 
  har auktorisation att tillhandahålla; alla driftställen som har etablerats i samma medlemsstat av en  
 AIF-förvaltare 
  med stadgeenligt säte i en annan medlemsstat eller i ett tredjeland ska anses utgöra en enda filial. 
  
 d) 
  
 carried interest 
 : en andel av  
 AIF-fondens 
  vinst som tillfaller  
 AIF-förvaltaren 
  som ersättning för förvaltningen av AIF- fonden, exklusive eventuell andel av  
 AIF-fondens 
  vinst som tillfaller  
 AIF-förvaltaren 
  som avkastning på investering som  
 AIF-förvaltaren 
  har gjort i  
 AIF-fonden. 
  
 e) 
  
 nära förbindelser 
 : en situation där två eller flera fysiska eller juridiska personer är förenade genom 
  
 i) 
  
 ägarintresse, dvs. ett innehav, direkt eller genom kon 
  
 ­  
 troll, av 20 % eller mer av rösterna eller kapitalet i ett företag, 
  
 ii) 
  
 kontroll, dvs. en förbindelse mellan ett moderföretag och ett dotterföretag som avses i artikel 1 i rådets sjunde direktiv 83/349/EEG av den 13 juni 1983 om sammanställd redovisning ( 
  
 1 
 ), eller en likartad förbin 
 ­  
 delse mellan en fysisk eller juridisk person och ett fö 
 ­  
 retag; i denna punkt ska ett dotterföretag till ett dotter 
 ­  
 företag också anses vara ett dotterföretag till dessa dot 
 ­  
 terföretags moderföretag. 
 ( 
 1 
 ) EGT L 193, 18.7.1983, s. 1. 
 Som  
 nära förbindelse  
 ska även anses en situation där två eller flera fysiska eller juridiska personer upprätthåller en varaktig förbindelse till en och samma person genom ett kontrollförhållande. 
  
 f) 
  
 behöriga myndigheter 
 : de nationella myndigheter i medlems 
 ­  
 staterna som enligt lag eller annan författning har behö 
 ­  
 righet att utöva tillsyn över  
 AIF-förvaltare. 
  
 g) 
  
 behöriga myndigheter  
 i förhållande till ett förvaringsinstitut: 
  
 i) 
  
 om förvaringsinstitutet är ett kreditinstitut som är auk 
  
 ­  
 toriserat enligt direktiv 2006/48/EG, de behöriga myn 
 ­  
 digheter som avses i artikel 4.4 i det direktivet, 
  
 ii) 
  
 om förvaringsinstitutet är ett värdepappersföretag som är auktoriserat enligt direktiv 2004/39/EG, de behöriga myndigheter som avses i artikel 4.1.22 i det direktivet, 
  
 iii) 
  
 om förvaringsinstitutet ingår i en kategori av institut som avses i artikel 21.3 c första stycket i detta direktiv, de nationella myndigheter i dess hemmedlemsstat som enligt lag eller annan författning har behörighet att utöva tillsyn över sådana kategorier av institut, 
  
 iv) 
  
 om förvaringsinstitutet är en sådan enhet som avses i artikel 21.3 tredje stycket i detta direktiv, de nationella myndigheterna i den medlemsstat där denna enhet har sitt stadgeenliga säte och vilka enligt lag eller annan författning har behörighet att utöva tillsyn över en sådan enhet, eller det officiella organ som har behörig 
  
 ­  
 het att registrera eller utöva tillsyn över en sådan enhet i enlighet med tillämplig uppförandekod, 
  
 v) 
  
 om förvaringsinstitutet är utsett till förvaringsinstitut 
  
 för en icke  
 EU-baserad 
 AIF-fond 
  enligt artikel 21.5 b i detta direktiv och inte omfattas av tillämpningsområ 
 ­  
 det för leden  
 i-iv 
  i denna punkt, de berörda nationella myndigheterna i det tredjeland där förvaringsinstitutet har sitt stadgeenliga säte. 
  
 h) 
  
 en  
  
 EU-baserad 
 AIF-fonds 
  behöriga myndigheter 
 : de nationella myndigheter i en medlemsstat som enligt lag eller annan författning har behörighet att utöva tillsyn över  
  
 AIF-fon 
  
 ­ 
  
 der. 
  
 i) 
  
 kontroll 
 : ägarkontroll enligt artikel 1 i direktiv 83/349/EEG. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/17 
  
 j) 
  
 etablerad 
  
 : 
  
 i) 
  
 för  
  
 AIF-förvaltare, 
  
 ha sitt stadgeenliga säte i 
 , 
  
 ii) 
  
 för  
  
 AIF-fonder, 
  
 vara auktoriserad eller registrerad i  
 eller, när fonden varken är auktoriserad eller registrerad,  
 ha sitt stadgeenliga säte i 
 , 
  
 iii) 
  
 för förvaringsinstitut,  
 ha sitt stadgeenliga säte eller en filial i 
 , 
  
 iv) 
  
 för rättsliga representanter som är juridiska personer,  
  
 ha sitt stadgeenliga säte eller en filial i 
 , 
  
 v) 
  
 för rättsliga representanter som är fysiska personer  
  
 ha sin hemvist i 
 . 
  
 k) 
  
 EU-baserad 
  
 AIF-fond 
 : 
  
 i) 
  
 en  
  
 AIF-fond 
  som är auktoriserad eller registrerad i en medlemsstat enligt tillämplig nationell lagstiftning, eller 
  
 ii) 
  
 en  
  
 AIF-fond 
  som inte är auktoriserad eller registrerad i en medlemsstat men har sitt stadgeenliga säte och/eller huvudkontor i en medlemsstat. 
  
 l) 
  
 EU-baserad 
  
 AIF-förvaltare 
 : 
  en  
 AIF-förvaltare 
  som har sitt stadgeenliga säte i en medlemsstat. 
  
 m) 
  
 feeder-AIF-fond 
 : 
  en  
 AIF-fond 
  som 
  
 i) 
  
 investerar minst 85 % av sina tillgångar i andelar eller aktier i en annan  
  
 AIF-fond 
 ( 
 master-AIF-fonden 
 ), 
  eller 
  
 ii) 
  
 investerar minst 85 % av sina tillgångar i mer än en  
  
 master-AIF-fond 
  och dessa  
 master-AIF-fonder 
  har iden 
 ­  
 tiska investeringsstrategier, eller 
  
 iii) 
  
 på något annat sätt har en exponering på minst 85 % av sina tillgångar mot en sådan  
  
 master-AIF-fond. 
  
 n) 
  
 finansiellt instrument 
 : instrument enligt definitionen i avsnitt C i bilaga I till direktiv 2004/39/EG. 
  
 o) 
  
 holdingbolag 
 : företag med aktieinnehav i ett eller flera andra företag, vars affärsidé är att fullfölja en affärsstrategi eller affärsstrategier genom sina dotterföretag, närstående före 
 ­  
 tag eller ägarintressen för att bidra till deras värde på lång sikt, och som antingen är ett företag som 
  
 i) 
  
 handlar för egen räkning och vars aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad i unionen, eller 
  
 ii) 
  
 inte huvudsakligen har etablerats för att generera av 
  
 ­  
 kastning åt sina investerare genom avyttring av sina 
 dotterföretag eller närstående företag, vilket framgår av företagets årsredovisning eller andra offentliga hand 
 ­  
 lingar. 
  
 p) 
  
 en  
  
 AIF-fonds 
  hemmedlemsstat 
 : 
  
 i) 
  
 den medlemsstat i vilken  
  
 AIF-fonden 
  är auktoriserad eller registrerad i enlighet med nationell lagstiftning eller, när det gäller flera auktorisationer eller registre 
 ­  
 ringar, den medlemsstat i vilken  
 AIF-fonden 
  först auk 
 ­  
 toriserades eller registrerades, eller 
  
 ii) 
  
 om  
  
 AIF-fonden 
  varken är auktoriserad eller registrerad i en medlemsstat, den medlemsstat där  
 AIF-fonden 
  har sitt stadgeenliga säte och/eller huvudkontor. 
  
 q) 
  
 en  
  
 AIF-förvaltares 
  hemmedlemsstat 
 : den medlemsstat där AIF- förvaltaren har sitt stadgeenliga säte. För icke  
  
 EU-baserade 
  
 AIF-förvaltare 
  
  ska alla hänvisningar till  
  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat  
 i detta direktiv läsas som  
 referensmedlems 
 ­  
 staten 
 , såsom föreskrivs i kapitel VII. 
  
 r) 
  
 en  
  
 AIF-förvaltares 
  värdmedlemsstat 
 : 
  
 i) 
  
 en medlemsstat, annan än hemmedlemsstaten, där en  
  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare 
  förvaltar  
 EU-baserade 
  AIF- fonder, 
  
 ii) 
  
 en medlemsstat, annan än hemmedlemsstaten, där en  
  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare 
  marknadsför andelar eller ak 
 ­  
 tier i en  
 EU-baserad 
 AIF-fond, 
  
 iii) 
  
 en medlemsstat, annan än hemmedlemsstaten, där en  
  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare 
  marknadsför andelar eller ak 
 ­  
 tier i en icke  
 EU-baserad 
 AIF-fond, 
  
 iv) 
  
 en medlemsstat, annan än referensmedlemsstaten, där en icke  
  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare 
  förvaltar  
 EU-baserade 
 AIF-fonder, 
  eller 
  
 v) 
  
 en medlemsstat, annan än referensmedlemsstaten, där en icke  
  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare 
  marknadsför aktier eller andelar i en  
 EU-baserad 
 AIF-fond, 
  eller 
  
 vi) 
  
 en medlemsstat, annan än referensmedlemsstaten, där en icke  
  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare 
  marknadsför aktier eller andelar i en icke  
 EU-baserad 
 AIF-fond. 
  
 L 174/18 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 s) 
  
 startkapital 
 : det kapital som avses i artikel 57 första stycket a och b i direktiv 2006/48/EG, 
  
 t) 
  
 emittent 
 : en emittent i den mening som avses i artikel 2.1 d i direktiv 2004/109/EG när denna emittent har sitt stad 
 ­  
 geenliga säte i unionen och när dess aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad i den mening som avses i artikel 4.1.14 i direktiv 2004/39/EG. 
  
 u) 
  
 rättslig representant 
 : fysisk person som har sin hemvist i unionen eller juridisk person som har sitt stadgeenliga säte i unionen, och som uttryckligen utsedd av en icke  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare 
  handlar för en sådan icke EU- baserad  
 AIF-förvaltares 
  räkning gentemot myndigheter, kunder, organ och motparter till den icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  i unionen när det gäller den icke  
 EU-base 
 ­ 
  
 rade  
 AIF-förvaltarens 
  skyldigheter enligt detta direktiv. 
  
 v) 
  
 finansiell hävstång 
 : en metod genom vilken en  
 AIF-förval 
 ­ 
  
 tare ökar exponeringen för en  
 AIF-fond 
  som den förvaltar genom lån av kontanter eller värdepapper, eller genom finansiell hävstång som härrör från derivatinstrument eller på något annat sätt. 
  
 w) 
  
 förvaltning av  
  
 AIF-fonder 
 : 
  
  att utföra åtminstone investerings 
  
 ­  
  
 förvaltningsfunktioner enligt punkt 1 a eller b i bilaga I till en eller flera  
  
 AIF-fonder. 
  
 x) 
  
 marknadsföring 
 : direkt eller indirekt erbjudande eller place 
 ­  
 ring, på  
 AIF-förvaltarens 
  initiativ eller för  
 AIF-förvaltarens 
  räkning, av andelar eller aktier i en  
 AIF-fond 
  som denne förvaltar och som riktar sig till investerare med hemvist eller stadgeenligt säte i unionen. 
  
 y) 
  
 master-AIF-fond 
 : 
  en  
 AIF-fond 
  i vilken en annan  
 AIF-fond 
  investerar eller mot vilken denna fond har en exponering i enlighet med led m. 
  
 z) 
  
 referensmedlemsstat 
 : den medlemsstat som fastställs i enlig 
 ­  
 het med artikel 37.4. 
  
 aa) 
  
 icke  
  
 EU-baserad 
  
 AIF-fond 
 : 
  en  
 AIF-fond 
  som inte är en EU- baserad  
 AIF-fond. 
  
 ab)  
 icke  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare 
 : 
  
  en  
  
 AIF-förvaltare 
  
  som inte är en  
  
 EU-baserad 
  
 AIF-förvaltare. 
  
 ac)  
 onoterat företag 
 : företag som har sitt stadgeenliga säte i unionen och vars aktier inte är upptagna till handel på en reglerad marknad enligt definitionen i artikel 4.1.14 i direktiv 2004/39/EG. 
 ad)  
 kapitalbas 
 : de medel som avses i artiklarna  
 56–67 
  i direktiv 2006/48/EG. 
 ae)  
 moderföretag 
 : ett moderföretag i den mening som avses i artiklarna 1 och 2 i direktiv 83/349/EEG. 
 af)  
 prime broker 
 : kreditinstitut, reglerat värdepappersföretag el 
 ­  
 ler annan enhet som är föremål för reglering och fortlö 
 ­  
 pande tillsyn, som erbjuder professionella investerare tjäns 
 ­  
 ter för att primärt finansiera eller utföra transaktioner med finansiella instrument som motpart, och som även kan tillhandahålla andra tjänster, t.ex. clearing och avveckling, depåtjänster, värdepapperslån, skräddarsydda tekniska lös 
 ­  
 ningar och stödtjänster. 
 ag)  
 professionell investerare 
 : investerare som anses vara en pro 
 ­  
 fessionell kund eller som, på begäran, kan behandlas som en professionell kund i den mening som avses i bilaga II till direktiv 2004/39/EG. 
 ah)  
 kvalificerat innehav 
 : direkt eller indirekt ägarandel i en AIF- fond som motsvarar 10 % eller mer av kapitalet eller av rösträtten i enlighet med artiklarna 9 och 10 i direktiv 2004/109/EG, med beaktande av villkoren för samman 
 ­  
 slagning av innehavet enligt artikel 12.4 och 12.5 i det direktivet, eller som gör det möjligt att utöva ett väsentligt inflytande över förvaltningen av den  
 AIF-fond 
  där inneha 
 ­  
 vet finns. 
 ai)  
 arbetstagarrepresentanter 
 : arbetstagarrepresentanter enligt de 
 ­  
 finitionen i artikel 2 e i direktiv 2002/14/EG 
 aj)  
  
 icke-professionell 
  
  investerare 
 : en investerare som inte är en professionell investerare. 
 ak)  
 dotterföretag 
 : ett dotterföretag enligt definitionen i artiklarna 1 och 2 i direktiv 83/349/EEG. 
  
 al)  
 en icke  
 EU-baserad 
 AIF-fonds 
  tillsynsmyndigheter 
 : de nationella myndigheter i ett tredjeland som enligt lag eller annan författning har behörighet att utöva tillsyn över  
  
 AIF-fon 
  
 ­ 
  
 der. 
  
 am)  
 en icke  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltares 
  tillsynsmyndigheter 
 : de na 
  
 ­  
  
 tionella myndigheter i ett tredjeland som enligt lag eller annan författning har behörighet att utöva tillsyn över AIF- förvaltare. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/19 
  
 an)  
 specialföretag för värdepapperisering 
 : ett företag vars enda syfte är att genomföra en eller flera värdepapperiserings 
  
 ­  
  
 transaktioner i den mening som avses i artikel 1.2 i Eu 
  
 ­  
  
 ropeiska centralbankens förordning (EG) nr 24/2009 av den 19 december 2008 om statistik över tillgångar och skulder hos finansiella företag som deltar i värdepapperi 
  
 ­  
  
 seringstransaktioner ( 
  
 1 
  
 ) och annan lämplig verksamhet för att uppnå detta mål. 
  
 ao)  
 fondföretag 
 : ett företag för kollektiva investeringar i över 
 ­  
 låtbara värdepapper som är auktoriserat enligt artikel 5 i direktiv 2009/65/EG. 
  
 2. 
  
 Vid tillämpningen av punkt 1 ad i den här artikeln ska artiklarna  
  
 13–16 
  i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/49/EG av den 14 juni 2006 om kapitalkrav för värdepap 
 ­  
 persföretag och kreditinstitut ( 
 2 
 ) gälla i tillämpliga delar. 
  
 3. 
  
 Kommissionen ska, genom delegerade akter i enlighet med artikel 56, och med förebehåll för villkoren i artiklarna 57 och 58, anta åtgärder för att närmare ange 
  
 a) 
  
 metoderna för att använda finansiell hävstång, enligt defini 
  
 ­  
 tionen av finansiell hävstång i punkt 1 v, inklusive sådana finansiella eller rättsliga strukturer som rör tredje part som kontrolleras av den berörda  
 AIF-fonden, 
  och 
  
 b) 
  
 hur den finansiella hävstången ska beräknas. 
  
 4. När så krävs vid tillämpningen av detta direktiv och för att säkerställa lika villkor för tillämpningen av direktivet ska den Europeiska tillsynsmyndigheten (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten) (Esma) utarbeta förslag till tekniska standarder för tillsyn för att fastställa typerna av  
 AIF-förvaltare. 
  
 Till kommissionen delegeras befogenhet att anta de tekniska standarder för tillsyn som avses i första stycket i enlighet med artiklarna  
 10–14 
  i förordning (EU) nr 1095/2010. 
 Artikel 5 
 Fastställande av  
 AIF-förvaltare 
  
 1. Medlemsstaterna ska se till att varje  
 AIF-fond 
  som förval 
 ­  
 tas inom ramen för tillämpningsområdet för detta direktiv har en enda  
 AIF-förvaltare 
  som ansvarar för att detta direktiv efter 
 ­  
 levs.  
 AIF-förvaltaren 
  ska antingen vara 
  
 a) 
  
 en extern förvaltare, som är den juridiska person som utsetts till förvaltare av  
  
 AIF-fonden 
  eller för  
 AIF-fondens 
  räkning och som därigenom är ansvarig för  
 AIF-fondens 
  förvaltning (externa  
 AIF-förvaltare), 
  eller 
 ( 
 1 
 ) EUT L 15, 20.1.2009, s. 1. 
 ( 
 2 
 ) EUT L 177, 30.6.2006, s. 201. 
  
 b) 
  
 om  
  
 AIF-fondens 
  rättsliga form tillåter intern förvaltning och dess ledningsorgan väljer att inte utse en extern  
 AIF-förval 
 ­ 
  
 tare,  
 AIF-fonden 
  själv, som då ska auktoriseras som  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtare. 
  
 2. 
  
 När en extern  
  
 AIF-förvaltare 
  inte kan säkerställa efterlev 
 ­  
 naden av detta direktiv för vilka en  
 AIF-fond 
  eller annan enhet för dess räkning är ansvarig, ska denne omedelbart underrätta de behöriga myndigheterna i sin hemmedlemsstat och, i till 
 ­  
 lämpliga fall, de behöriga myndigheterna för den berörda EU- baserade  
 AIF-fonden. 
  De behöriga myndigheterna i  
 AIF-förval 
 ­ 
  
 tarens hemmedlemsstat ska kräva att denna vidtar de åtgärder som krävs för att råda bot på situationen. 
  
 3. 
  
 Om den bristande efterlevnaden fortsätter trots de åtgärder som avses i punkt 2, och om det rör sig om en  
  
 EU-baserad 
  AIF- förvaltare eller en  
 EU-baserad 
 AIF-fond, 
  ska de behöriga myn 
 ­  
 digheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat kräva att denna frånträder uppdraget som  
 AIF-förvaltare 
  av denna  
 AIF-fond. 
 AIF-fonden 
  får i sådana fall inte längre marknadsföras i unio 
 ­  
 nen. Om det gäller en icke  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare 
  som för 
 ­  
 valtar en icke  
 EU-baserad 
 AIF-fond 
  får  
 AIF-fonden 
  inte längre marknadsföras i unionen. De behöriga myndigheterna i AIF- förvaltarens hemmedlemsstat ska omedelbart underrätta de be 
 ­  
 höriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  värdmedlemsstat. 
 KAPITEL II 
 AUKTORISATION AV  
 AIF-FÖRVALTARE 
  
 Artikel 6 
 Villkor för att verka som  
 AIF-förvaltare 
  
 1. Medlemsstaterna ska säkerställa att ingen  
 AIF-förvaltare 
  förvaltar  
 AIF-fonder 
  utan att ha auktoriserats i enlighet med detta direktiv. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  som auktoriserats i enlighet med detta direktiv ska vid varje tidpunkt uppfylla villkoren för auktorisation i detta direktiv. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna ska kräva att ingen extern  
  
 AIF-förvaltare 
  ägnar sig åt annan verksamhet än den som avses i bilaga I till detta direktiv samt förvaltning av fondföretag, under förutsätt 
 ­  
 ning att auktorisation för detta har erhållits enligt direktiv 2009/65/EG. 
  
 3. 
  
 Medlemsstaterna ska kräva att internt förvaltade  
  
 AIF-fon 
 ­ 
  
 der inte ägnar sig åt annan verksamhet än intern förvaltning av denna  
 AIF-fond 
  i enlighet med bilaga I. 
  
 4. 
  
 Genom undantag från punkt 2 får medlemsstaterna auk 
  
 ­  
 torisera en extern  
 AIF-förvaltare 
  att tillhandahålla följande tjäns 
 ­  
 ter: 
  
 a) 
  
 Förvaltning av investeringsportföljer, inklusive portföljer som ägs av pensionsfonder och tjänstepensionsinstitut i enlighet med artikel 19.1 i direktiv 2003/41/EG enligt uppdrag som investerare ger på diskretionär, kundspecifik basis. 
  
 L 174/20 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 b) 
  
 Sidotjänster som innefattar: 
  
 i) 
  
 investeringsrådgivning, 
  
 ii) 
  
 förvaring och administration av aktier eller andelar i företag för kollektiva investeringar, 
  
 iii) 
  
 mottagande och vidarebefordran av order beträffande fi 
  
 ­  
 nansiella instrument. 
 5.  
 AIF-förvaltare 
  ska inte auktoriseras enligt detta direktiv för att 
  
 a) 
  
 endast tillhandahålla de tjänster som anges i punkt 4, 
  
 b) 
  
 tillhandahålla de sidotjänster som avses i punkt 4 b utan att även ha auktorisation för att tillhandahålla de tjänster som avses i punkt 4 a, 
  
 c) 
  
 endast ägna sig åt sådan verksamhet som avses i punkt 2 i bilaga I, eller 
  
 d) 
  
 tillhandahålla de tjänster som avses i punkt 1 a i bilaga I utan att tillhandahålla de tjänster som avses i punkt 1 b i bilaga I och eller tvärtom. 
  
 6. 
  
 Artiklarna 2.2, 12, 13, och 19 i direktiv 2004/39/EG ska tillämpas på  
  
 AIF-förvaltares 
  tillhandahållande av de tjänster som avses i punkt 4 i den här artikeln. 
  
 7. 
  
 Medlemsstaterna ska kräva att  
  
 AIF-förvaltare 
  förser de be 
 ­  
 höriga myndigheterna i sina hemmedlemsstater med de uppgif 
 ­  
 ter som krävs för att myndigheterna fortlöpande ska kunna övervaka att villkoren i detta direktiv är uppfyllda. 
  
 8. 
  
 Värdepappersföretag som auktoriserats enligt direktiv 2004/39/EG och kreditinstitut som auktoriserats enligt direktiv 2006/48/EG ska inte behöva auktoriseras enligt detta direktiv för att erbjuda investeringstjänster såsom individuell portföljför 
  
 ­  
 valtning avseende  
 AIF-fonder. 
  Värdepappersföretag får emeller 
 ­  
 tid endast erbjuda eller placera, direkt eller indirekt, andelar eller aktier i  
 AIF-fonder 
  till eller hos investerare i unionen i den mån andelarna eller aktierna får marknadsföras i enlighet med detta direktiv. 
 Artikel 7 
 Ansökan om auktorisation 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna ska kräva att  
  
 AIF-förvaltare 
  ansöker om auktorisation hos de behöriga myndigheterna i sin hemmed 
 ­  
 lemsstat. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna ska kräva att en  
  
 AIF-förvaltare 
  som an 
 ­  
 söker om auktorisation tillhandahåller följande uppgifter om  
 AIF-förvaltaren 
  till de behöriga myndigheterna i sin hemmed 
 ­  
 lemsstat: 
  
 a) 
  
 Information om de personer som faktiskt leder  
  
 AIF-förvalta 
 ­ 
  
 rens verksamhet. 
  
 b) 
  
 Identitetsuppgifter för fysiska eller juridiska personer som direkt eller indirekt är aktieägare eller medlemmar i  
  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtaren och har kvalificerade innehav samt beloppen för dessa innehav. 
  
 c) 
  
 En verksamhetsplan med  
  
 AIF-förvaltarens 
  organisationsstruk 
 ­  
 tur som bland annat innehåller uppgifter om hur den avser att uppfylla sina skyldigheter enligt kapitlen II, III och IV samt i tillämpliga fall kapitlen V, VI, VII och VIII. 
  
 d) 
  
 Information om ersättningspolicy och ersättningspraxis en 
  
 ­  
 ligt artikel 13. 
  
 e) 
  
 Information om arrangemangen för att till tredje part dele 
  
 ­  
 gera och vidaredelegera funktioner som avses i artikel 20. 
 3. Medlemsstaterna ska kräva att en  
 AIF-förvaltare 
  som an 
 ­  
 söker om auktorisation även överlämnar följande uppgifter om de  
 AIF-fonder 
  som denne avser att förvalta till de behöriga myndigheterna i sin hemmedlemsstat: 
  
 a) 
  
 Information om investeringsstrategier, bland annat om typen av underliggande fonder om  
  
 AIF-fonden 
  är en  
 fond-i-fond, 
 AIF-förvaltarens 
  policy vad avser användning av finansiell hävstång, och riskprofiler och andra uppgifter om de AIF- fonder som denne förvaltar eller avser att förvalta, inklusive uppgifter om de medlemsstater eller tredjeländer där sådana  
 AIF-fonder 
  är etablerade eller förväntas bli etablerade. 
  
 b) 
  
 Information om var  
  
 master-AIF-fonden 
  är etablerad om AIF- fonden är en  
 feeder-AIF-fond. 
  
 c) 
  
 Fondbestämmelser eller bolagsordningar för varje  
  
 AIF-fond 
  som  
 AIF-förvaltaren 
  avser att förvalta. 
  
 d) 
  
 Information om arrangemangen för att utse förvaringsinsti 
  
 ­  
 tut enligt artikel 21, för varje  
 AIF-fond 
  som  
 AIF-förvaltaren 
  avser att förvalta. 
  
 e) 
  
 Eventuell ytterligare information enligt artikel 23.1, för varje  
  
 AIF-fond 
  som  
 AIF-förvaltaren 
  förvaltar eller avser att förvalta. 
 4. När ett förvaltningsbolag är auktoriserat i enlighet med direktiv 2009/65/EG (förvaltningsbolag för fondföretag) och an 
 ­  
 söker om auktorisation som  
 AIF-förvaltare 
  enligt detta direktiv, ska de behöriga myndigheterna inte kräva att förvaltningsbola 
 ­  
 get för fondföretag lämnar information eller handlingar som förvaltningsbolaget för fondföretag redan har lämnat in när det ansökte om auktorisation enligt direktiv 2009/65/EG, för 
 ­  
 utsatt att denna information eller dessa handlingar fortfarande är aktuella. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/21 
  
 5. De behöriga myndigheterna ska en gång per kvartal infor 
 ­  
 mera Esma om beviljade eller återkallade auktorisationer i en 
 ­  
 lighet med detta kapitel. 
 Esma ska föra ett centralt offentligt register med uppgift om varje  
 AIF-förvaltare 
  som är auktoriserad enligt detta direktiv, en förteckning över alla  
 AIF-fonder 
  som förvaltas och/eller mark 
 ­  
 nadsförs i unionen av sådana  
 AIF-förvaltare 
  samt den behöriga myndigheten för varje sådan  
 AIF-förvaltare. 
  Registret ska vara tillgängligt i elektronisk form. 
 6. För att säkerställa en konsekvent harmonisering av denna artikel får Esma utarbeta förslag till tekniska standarder för till 
 ­  
 syn för att specificera den information som ska lämnas till de behöriga myndigheterna i samband med ansökan om auktori 
 ­  
 sation av en  
 AIF-förvaltare, 
  inklusive verksamhetsplan. 
 Till kommissionen delegeras befogenhet att anta de tekniska standarder för tillsyn som avses i första stycket i enlighet med artiklarna  
 10–14 
  i förordning (EU) nr 1095/2010. 
 7. För att säkerställa enhetliga tillämpningsvillkor för denna artikel får Esma utarbeta förslag till tekniska standarder för genomförande i syfte att fastställa standardformulär, mallar och förfaranden för att överlämna uppgifter i enlighet med punkt 6 första stycket. 
 Kommissionen ges befogenhet att anta de tekniska standarder för genomförande som avses i första stycket i enlighet med artikel 15 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
 Artikel 8 
 Villkor för beviljande av auktorisation 
 1. De behöriga myndigheterna i en  
 AIF-förvaltares 
  hemmed 
 ­  
 lemsstat får bevilja auktorisation endast om 
  
 a) 
  
 de har förvissat sig om att  
  
 AIF-förvaltaren 
  kommer att kunna uppfylla villkoren i detta direktiv, 
  
 b) 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  har tillräckligt startkapital och tillräcklig ka 
 ­  
 pitalbas, i enlighet med artikel 9, 
  
 c) 
  
 de personer som i praktiken leder en  
  
 AIF-förvaltares 
  verk 
 ­  
 samhet har erforderligt gott anseende och tillräcklig erfaren 
 ­  
 het, även i fråga om de investeringsstrategier som tillämpas av de  
 AIF-fonder 
  som förvaltas av  
 AIF-förvaltaren; 
  namnen på dessa personer samt namnen på var och en som efter 
 ­  
 träder dem ska utan dröjsmål meddelas de behöriga myndig 
 ­  
 heterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat, och ledningen av  
 AIF-förvaltarens 
  verksamhet ska beslutas av minst två perso 
 ­  
 ner som uppfyller dessa villkor, 
  
 d) 
  
 de aktieägare eller medlemmar i  
  
 AIF-förvaltaren 
  som har kvalificerade innehav är lämpliga med tanke på behovet av att säkerställa en sund och ansvarsfull ledning av  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtaren, och 
  
 e) 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  har både sitt huvudkontor och sitt stadgeen 
 ­  
 liga säte i samma medlemsstat. 
 Auktorisationen ska gälla i alla medlemsstater. 
 2. De behöriga myndigheterna i de andra medlemsstaterna som berörs ska tillfrågas innan auktorisation beviljas följande  
 AIF-förvaltare: 
  
 a) 
  
 Ett dotterföretag till en  
  
 AIF-förvaltare, 
  till ett förvaltnings 
 ­  
 bolag för fondföretag, till ett värdepappersföretag, till ett kreditinstitut eller till ett försäkringsföretag med auktorisa 
 ­  
 tion i en annan medlemsstat, 
  
 b) 
  
 ett dotterföretag till moderföretaget, till en annan  
  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtare, till ett förvaltningsbolag för fondföretag, till ett vär 
 ­  
 depappersföretag, till ett kreditinstitut eller till ett försäk 
 ­  
 ringsföretag med auktorisation i en annan medlemsstat, och 
  
 c) 
  
 ett företag som kontrolleras av samma fysiska eller juridiska personer som de som har kontroll över en annan  
  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtare, ett förvaltningsbolag för fondföretag, ett värdepap 
 ­  
 persföretag, ett kreditinstitut eller ett försäkringsföretag med auktorisation i en annan medlemsstat. 
 3. De behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmed 
 ­  
 lemsstat ska vägra auktorisation om de är förhindrade att på ett effektivt sätt utöva sina tillsynsfunktioner på grund av något av följande: 
  
 a) 
  
 Nära förbindelser mellan  
  
 AIF-förvaltaren 
  och andra fysiska eller juridiska personer, 
  
 b) 
  
 lagar eller andra författningar i ett tredjeland som gäller för fysiska eller juridiska personer med vilka  
  
 AIF-förvaltaren 
  har nära förbindelser, 
  
 c) 
  
 svårigheter vid tillämpningen av dessa lagar och andra för 
  
 ­  
 fattningar. 
  
 4. 
  
 De behöriga myndigheterna i  
  
 AIF-förvaltarens 
  hemmed 
 ­  
 lemsstat får begränsa räckvidden för auktorisationen, särskilt i fråga om investeringsstrategierna i de  
 AIF-fonder 
  som  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtaren har rätt att förvalta. 
  
 5. 
  
 De behöriga myndigheterna i  
  
 AIF-förvaltarens 
  hemmed 
 ­  
 lemsstat ska skriftligen underrätta de sökande inom tre månader från det att en fullständig ansökan har lämnats in om huruvida auktorisation har beviljats eller inte. De behöriga myndigheterna får förlänga denna period med upp till tre månader när de anser det lämpligt med hänsyn till de särskilda omständigheterna i ärendet och efter att ha underrättat  
 AIF-förvaltaren 
  om detta. 
 Vid tillämpningen av denna punkt ska en ansökan anses vara fullständig om  
 AIF-förvaltaren 
  har överlämnat minst de uppgif 
 ­  
 ter som avses i artikel 7.2  
 a–d 
  och 7.3 a och b. 
  
 L 174/22 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 AIF-förvaltare 
  får börja förvalta  
 AIF-fonder 
  med de investerings 
 ­  
 strategier som beskrivs i ansökan i enlighet med artikel 7.3 a i sin hemmedlemsstat så snart som auktorisationen har beviljats, dock tidigast en månad efter det att de överlämnat de eventuella uppgifter som saknas och som avses i artikel 7.2 e och 7.3 c, d och e. 
 6. För att säkerställa en konsekvent harmonisering av denna artikel får Esma utarbeta förslag till tekniska standarder för till 
 ­  
 syn i syfte att specificera de 
  
 a) 
  
 krav som ska gälla  
  
 AIF-förvaltare 
  enligt punkt 3, 
  
 b) 
  
 krav som ska gälla aktieägare och medlemmar med kvalifi 
  
 ­  
 cerade innehav som avses i punkt 1 d 
  
 c) 
  
 faktorer som kan hindra de behöriga myndigheterna från att utöva en effektiv tillsyn. 
  
 Till kommissionen delegeras befogenhet att anta de tekniska standarder för tillsyn som avses i första stycket i enlighet med artiklarna  
 10–14 
  i förordning (EU) nr 1095/2010. 
 Artikel 9 
 Startkapital och kapitalbas 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna ska kräva att en  
  
 AIF-förvaltare 
  som är en internt förvaltad  
 AIF-fond 
  har ett startkapital på minst 300 000 EUR. 
  
 2. 
  
 När en  
  
 AIF-förvaltare 
  är utsedd till extern förvaltare för 
  
 AIF-fonder 
  ska den ha ett startkapital på minst 125 000 EUR. 
  
 3. 
  
 Om värdet på portföljerna av  
  
 AIF-fonder 
  under  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtarens förvaltning överstiger 250 miljoner EUR ska  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtaren kunna skjuta till ett kompletterande belopp i kapital 
 ­  
 basen. Detta kompletterande belopp i kapitalbasen ska motsvara 0,02 % av det belopp med vilket värdet av  
 AIF-förvaltarens 
  portföljer överstiger 250 miljoner EUR, men summan av det startkapital och de extra medel som krävs ska dock inte över 
 ­  
 stiga 10 miljoner EUR. 
  
 4. 
  
 Vid tillämpningen av punkt 3 ska  
  
 AIF-fonder 
  som förval 
 ­  
 tas av  
 AIF-förvaltaren, 
  inbegripet  
 AIF-fonder 
  för vilka  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtaren har delegerat funktioner i enlighet med artikel 20, men med undantag för  
 AIF-portföljer 
  vars förvaltning delegerats till  
 AIF-förvaltaren, 
  betraktas som  
 AIF-förvaltarens 
  portföljer. 
  
 5. 
  
 Oberoende av punkt 3 får en  
  
 AIF-förvaltares 
  kapitalbas aldrig vara lägre än det belopp som krävs enligt artikel 21 i direktiv 2006/49/EG. 
  
 6. 
  
 Medlemsstaterna får tillåta  
  
 AIF-förvaltare 
  att inte tillhan 
 ­  
 dahålla upp till 50 % av det kompletterande belopp i kapitalba 
 ­  
 sen som avses i punkt 3, om de beviljats en garanti på samma belopp av ett kreditinstitut eller försäkringsföretag som har sitt 
 stadgeenliga säte i en medlemsstat eller i ett tredjeland där det omfattas av tillsynsregler som av de behöriga myndigheterna anses likvärdiga med dem som fastställs i unionsrätten. 
 7. För att täcka potentiella risker i fråga om yrkesansvar som uppstår på grund av sådan verksamhet som  
 AIF-förvaltare 
  får bedriva enligt detta direktiv ska både internt förvaltade AIF- fonder och externa  
 AIF-förvaltare 
  antingen 
  
 a) 
  
 ha extra kapitalbasmedel som är tillräckliga för att täcka eventuella risker för skadeståndsansvar som har sin grund i fel eller försumlighet i verksamheten, eller 
  
 b) 
  
 ha en ansvarsförsäkring mot skadeståndsansvar som har sin grund i fel eller försumlighet i verksamheten och som är lämplig i förhållande till de risker som ska täckas. 
  
 8. 
  
 Kapitalbasen, inklusive alla extra kapitalbasmedel enligt 
  
 punkt 7 a, ska investeras i likvida tillgångar eller tillgångar som enkelt kan omvandlas till likvida medel på kort sikt, och får inte innehålla spekulativa positioner. 
 9. Kommissionen ska, genom delegerade akter i enlighet med artikel 56, och med förbehåll för villkoren i artiklarna 57 och 58, anta åtgärder med avseende på punkt 7 i den här artikeln för att närmare ange 
  
 a) 
  
 de risker som de extra kapitalbasmedlen eller ansvarsförsäk 
  
 ­  
 ringen måste täcka, 
  
 b) 
  
 villkoren för att bestämma de extra kapitalbasmedlens lämp 
  
 ­  
 lighet eller omfattningen av ansvarsförsäkringen, och 
  
 c) 
  
 tillvägagångssättet för att bestämma den fortlöpande anpass 
  
 ­  
 ningen av de extra kapitalbasmedlen eller omfattningen av ansvarsförsäkringen. 
 10. Med undantag för punkterna 7 och 8 och de delegerade akter som antagits enligt punkt 9, ska denna artikel inte gälla  
 AIF-förvaltare 
  som också är förvaltningsbolag för fondföretag. 
 Artikel 10 
 Ändringar av auktorisationens räckvidd 
 1. Medlemsstaterna ska kräva att  
 AIF-förvaltare, 
  innan de genomför någon ändring, underrättar de behöriga myndighe 
 ­  
 terna i sina hemmedlemsstater om alla väsentliga förändringar av villkoren för beviljandet av den ursprungliga auktorisationen, särskilt väsentliga ändringar av den information som de lämnat i enlighet med artikel 7. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/23 
  
 2. Om de behöriga myndigheterna i hemmedlemsstaten be 
 ­  
 slutar att införa begränsningar eller att inte godta dessa änd 
 ­  
 ringar ska de inom en månad från mottagandet av anmälan informera  
 AIF-förvaltaren. 
  De behöriga myndigheterna får för 
 ­  
 länga denna period med upp till en månad när de anser att detta är nödvändigt med hänsyn till de särskilda omständighe 
 ­  
 terna i ärendet och efter att ha informerat  
 AIF-förvaltaren 
  om detta. Ändringarna ska genomföras om de behöriga myndighe 
 ­  
 terna inom den relevanta bedömningsperioden inte motsätter sig ändringarna. 
 Artikel 11 
 Återkallande av auktorisation 
 De behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat får återkalla en auktorisation som beviljats en  
 AIF-förvaltare, 
  som 
  
 a) 
  
 inte utnyttjar auktorisationen inom tolv månader, uttryckli 
  
 ­  
 gen avstår från auktorisationen eller under de närmast före 
 ­  
 gående sex månaderna har upphört med den verksamhet som omfattas av detta direktiv, om inte den berörda med 
 ­  
 lemsstaten har bestämmelser om att auktorisationen förfaller i sådana fall, 
  
 b) 
  
 har erhållit auktorisationen genom att lämna falska uppgifter eller på något annat otillbörligt sätt, 
  
 c) 
  
 inte längre uppfyller villkoren för beviljandet av auktorisa 
  
 ­  
 tionen, eller 
  
 d) 
  
 inte längre följer direktiv 2006/49/EG, om dess auktorisation också omfattar sådan diskretionär portföljförvaltning som avses i artikel 6.4 a i detta direktiv, 
  
 e) 
  
 allvarligt eller systematiskt har överträtt de bestämmelser som har antagits enligt detta direktiv, eller 
  
 f) 
  
 omfattas av något i nationell lagstiftning angivet fall utanför detta direktivs tillämpningsområde som leder till återkallelse. 
  
 KAPITEL III 
 VERKSAMHETSVILLKOR FÖR  
 AIF-FÖRVALTARE 
  
 AVSNITT 1 
 Allmänna krav 
 Artikel 12 
 Allmänna principer 
 1. Medlemsstaterna ska säkerställa att  
 AIF-förvaltare 
  alltid: 
  
 a) 
  
 handlar hederligt, med vederbörlig skicklighet, aktsamhet och omsorg samt rättvist under utförandet av sin verksamhet, 
  
 b) 
  
 handlar så att det bäst gagnar de  
  
 AIF-fonder 
  som de förvaltar eller dem som investerar i dessa samt marknadens integritet, 
  
 c) 
  
 har och effektivt utnyttjar de resurser och förfaranden som är nödvändiga för att den egna verksamheten ska fungera väl, 
  
 d) 
  
 vidtar alla rimliga åtgärder för att undvika intressekonflikter och, om sådana inte kan undvikas, för att identifiera, hantera och, vid behov, redovisa dessa intressekonflikter i syfte att hindra dem från att påverka  
  
 AIF-fondens 
  och dess investe 
 ­  
 rares intressen negativt och se till att de  
 AIF-fonder 
  som de förvaltar behandlas rättvist, 
  
 e) 
  
 iakttar alla regler för verksamhetens bedrivande, så att det bäst gagnar de  
  
 AIF-fonder 
  som de förvaltar eller dem som investerar i dessa och marknadens integritet, 
  
 f) 
  
 behandla alla investerare i  
  
 AIF-fonderna 
  rättvist. 
 Ingen investerare i en  
 AIF-fond 
  får ges förmånsbehandling, om inte uppgift om sådan förmånsbehandling lämnas i relevanta fondbestämmelser eller bolagsordningen för  
 AIF-fonden. 
  
 2. De  
 AIF-förvaltare 
  vars auktorisation även omfattar sådan diskretionär portföljförvaltning som avses i artikel 6.4 a ska 
  
 a) 
  
 inte tillåtas investera hela eller delar av kundens portfölj i aktier eller andelar i de  
  
 AIF-fonder 
  de förvaltar, om inte kunden godkänt detta på förhand, 
  
 b) 
  
 med avseende på de tjänster som avses i artikel 6.4 omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 97/9/EG av den 3 mars 1997 om system för ersättning till investerare ( 
  
 1 
 ). 
 3. Kommissionen ska, genom delegerade akter i enlighet med artikel 56, och med förbehåll för villkoren i artiklarna 57 och 58, anta åtgärder för att närmare ange de kriterier som de berörda behöriga myndigheterna ska tillämpa vid bedömningen av huruvida  
 AIF-förvaltare 
  fullgör sina skyldigheter enligt punkt 1. 
 ( 
 1 
 ) EGT L 84, 26.3.1997, s. 22. 
  
 L 174/24 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 Artikel 13 
 Ersättning 
 1. Medlemsstaterna ska kräva att  
 AIF-förvaltare 
  har en ersätt 
 ­  
 ningspolicy och  
 -praxis 
  som är förenlig med och främjar en sund och effektiv riskhantering och som inte uppmuntrar till risktagande som strider mot riskprofilen, fondbestämmelser eller bolagsordningar för de  
 AIF-fonder 
  som de förvaltar när det gäller sådana personalkategorier, inbegripet den verkställande ledningen, risktagare, kontrollfunktioner och alla anställda vars totala ersättning gör att de hamnar i samma ersättningsklass som den verkställande ledningen och risktagare, som i tjänsten utövar ett väsentligt inflytande på riskprofilerna för de  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtare eller de  
 AIF-fonder 
  som de förvaltar. 
  
 AIF-förvaltare 
  ska fastställa ersättningspolicy och  
 -praxis 
  i enlig 
 ­  
 het med bilaga II. 
 2. Esma ska se till att det finns riktlinjer om en sund ersätt 
 ­  
 ningspolicy som är förenliga med bilaga II. Riktlinjerna ska beakta de principer om en sund ersättningspolicy som beskrivs i rekommendation 2009/384/EG, storleken på  
 AIF-förvaltarna 
  och på de  
 AIF-fonder 
  som de förvaltar, deras interna organisa 
 ­  
 tion samt deras verksamhets art, omfattning och komplexitet. Esma ska samarbeta nära med den Europeiska tillsynsmyndig 
 ­  
 heten (Europeiska bankmyndigheten) (EBA). 
 Artikel 14 
 Intressekonflikter 
 1. Medlemsstaterna ska kräva att  
 AIF-förvaltare 
  vidtar alla rimliga åtgärder för att identifiera intressekonflikter som uppstår under förvaltningen av  
 AIF-fonder 
  mellan 
  
 a) 
  
 AIF-förvaltaren, 
  
  inbegripet dess ledning, anställda eller varje annan person med direkt eller indirekt anknytning till denna  
 AIF-förvaltare 
  genom kontroll, och den  
 AIF-fond 
  som för 
 ­  
 valtas av  
 AIF-förvaltaren 
  eller investerare i denna  
 AIF-fond, 
  
 b) 
  
 AIF-fonden 
  
  eller investerare i den  
 AIF-fonden 
  och en annan  
 AIF-fond 
  eller investerare i denna andra  
 AIF-fond, 
  
 c) 
  
 AIF-fonden 
  
  eller investerare i den  
 AIF-fonden 
  och en annan av  
 AIF-förvaltarens 
  kunder, 
  
 d) 
  
 AIF-fonden 
  
  eller investerare i den  
 AIF-fonden 
  och ett fond 
 ­  
 företag som förvaltas av  
 AIF-förvaltaren 
  eller investerare i det fondföretaget, eller 
  
 e) 
  
 två av  
  
 AIF-förvaltarens 
  kunder. 
  
 AIF-förvaltare 
  ska upprätthålla och tillämpa effektiva organisato 
 ­  
 riska och administrativa system så att alla rimliga mått och steg vidtas för att identifiera, förhindra, hantera och övervaka intres 
 ­  
 sekonflikter i syfte att hindra dem från att påverka  
 AIF-fonder 
 ­ 
  
 nas och dess investerares intressen negativt. 
  
 AIF-förvaltare 
  ska i sin egen driftsmiljö upprätta skiljelinjer mel 
 ­  
 lan ansvarsområden och uppgifter som kan uppfattas som in 
 ­  
 bördes oförenliga eller som eventuellt kan ge upphov till syste 
 ­  
 matiska intressekonflikter.  
 AIF-förvaltare 
  ska bedöma om deras verksamhetsvillkor kan ge näring åt några andra väsentliga in 
 ­  
 tressekonflikter och informera  
 AIF-fondens 
  investerare om dessa. 
  
 2. 
  
 Om de organisatoriska system som  
  
 AIF-förvaltare 
  infört för att identifiera, förhindra, hantera och övervaka intressekon 
 ­  
 flikter inte är tillräckliga för att med rimlig säkerhet se till att förhindra att investerarnas intressen skadas, ska  
 AIF-förvaltaren 
  klart och tydligt informera investerarna om den allmänna arten av eller källorna till intressekonflikterna innan den åtar sig nå 
 ­  
 gon verksamhet för deras räkning och utarbeta lämpliga pro 
 ­  
 gram och rutiner för att förebygga sådana problem. 
  
 3. 
  
 När en  
  
 AIF-förvaltare 
  för  
 AIF-fondens 
  räkning använder sig av en  
 prime brokers  
 tjänster ska villkoren anges i ett skriftligt avtal. Eventuella möjligheter till överföring av och förfogande 
 ­  
 rätt över  
 AIF-fondens 
  tillgångar ska särskilt specificeras i detta avtal och överensstämma med  
 AIF-fondens 
  fondbestämmelser eller bolagsordning. Avtalet ska innehålla en bestämmelse om att förvaringsinstitutet ska informeras om avtalet. 
  
 AIF-förvaltaren 
  ska visa vederbörlig skicklighet, aktsamhet och omsorg när den väljer och utser en  
 prime broker  
 med vilken avtal ska ingås. 
 4. Kommissionen ska, genom delegerade akter i enlighet med artikel 56, och med förbehåll för villkoren i artiklarna 57 och 58, anta åtgärder för att närmare ange 
  
 a) 
  
 olika kategorier av sådana intressekonflikter som avses i punkt 1, 
  
 b) 
  
 rimliga åtgärder som  
  
 AIF-förvaltare 
  förväntas vidta i fråga om strukturer och organisatoriska och administrativa rutiner i syfte att identifiera, förhindra, hantera, övervaka och infor 
 ­  
 mera om intressekonflikter. 
 Artikel 15 
 Riskhantering 
 1.  
 AIF-förvaltare 
  ska hålla riskhanteringsfunktionen funktio 
 ­  
 nellt och hierarkiskt åtskild från de operativa enheterna, inbe 
 ­  
 gripet från portföljförvaltningsfunktionerna. 
 Den funktionella och hierarkiska separationen av riskhanterings 
 ­  
 funktionerna i enlighet med första stycket ska ses över av de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat i enlighet med proportionalitetsprincipen och under förutsättning att  
 AIF-förvaltaren 
  under alla omständigheter ska kunna visa att särskilda skyddsmekanismer mot intressekonflikter möjliggör en oberoende riskhanteringsverksamhet, och att riskhanteringsruti 
 ­  
 nerna uppfyller kraven i denna artikel och är genomgående effektiva. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/25 
  
 2.  
 AIF-förvaltare 
  ska införa lämpliga riskhanteringssystem för att på ett tillfredsställande sätt identifiera, mäta, hantera och övervaka alla risker som är relevanta för varje  
 AIF-fonds 
  inve 
 ­  
 steringsstrategi och för vilka fonden är exponerad eller kan komma att exponeras. 
  
 AIF-förvaltare 
  ska se över riskhanteringssystemen med lämpliga intervaller, minst en gång per år, och vid behov anpassa dem. 
  
 3. 
  
 AIF-förvaltare 
  
  ska minst 
 a) tillämpa ett lämpligt, dokumenterat och regelbundet upp 
 ­  
 daterat förfarande för vederbörlig skicklighet, aktsamhet och omsorg vid investeringar för  
 AIF-fondens 
  räkning i linje med dennas investeringsstrategi, mål och riskprofil, 
  
 b) 
  
 säkerställa att riskerna i samband med varje enskild placering som ingår i  
  
 AIF-fonden 
  och deras samlade effekt på AIF- fondsportföljen fortlöpande kan identifieras, mätas, hanteras och övervakas korrekt, inbegripet genom användning av lämpliga stresstester, och 
  
 c) 
  
 säkerställa att  
  
 AIF-fondens 
  riskprofil motsvarar den storlek och portföljstruktur samt de strategier och mål för investe 
 ­  
 ringarna som fastställts för  
 AIF-fonden 
  i fondbestämmelser eller bolagsordning, prospekt och emissionsdokument. 
 4.  
 AIF-förvaltare 
  ska fastställa den högsta nivå av finansiell hävstång som de får använda för var och en av de  
 AIF-fonder 
  som de förvaltar samt i vilken utsträckning det finns förfogan 
 ­  
 derätt över säkerheter eller garantier kan lämnas enligt arrange 
 ­  
 manget för finansiell hävstång, med hänsyn till bl.a. 
  
 a) 
  
 kategori av  
  
 AIF-fond, 
  
 b) 
  
 AIF-fondens 
  
  investeringsstrategi, 
  
 c) 
  
 AIF-fondens 
  
  källor för den finansiella hävstången, 
  
 d) 
  
 varje annan koppling eller relevant förhållande till andra institut inom finanstjänstesektorn som skulle kunna utgöra en systemrisk, 
  
 e) 
  
 behovet av att begränsa exponeringen mot en enskild mot 
  
 ­  
 part, 
  
 f) 
  
 den säkerhet som finns för den finansiella hävstången, 
  
 g) 
  
 förhållandet mellan tillgångar och skulder, 
  
 h) 
  
 storlek, art och omfattning av  
  
 AIF-förvaltarens 
  verksamhet på de berörda marknaderna. 
 5. Kommissionen ska, genom delegerade akter i enlighet med artikel 56, och med förbehåll för villkoren i artiklarna 57 och 58, anta åtgärder för att närmare ange 
  
 a) 
  
 krav på  
  
 AIF-förvaltarnas 
  riskhanteringssystem i förhållande till de risker som de löper vid förvaltningen av varje enskild  
 AIF-fond, 
  
 b) 
  
 hur ofta riskhanteringssystemet ska ses över, 
  
 c) 
  
 hur riskhanteringsfunktionen ska hållas funktionellt och hie 
  
 ­  
 rarkiskt åtskild från de operativa enheterna, inbegripet port 
 ­  
 följförvaltningsfunktionen, 
  
 d) 
  
 särskilda skyddsmekanismer mot intressekonflikter enligt punkt 1 andra stycket, 
  
 e) 
  
 de krav som avses i punkt 3. 
  
 Artikel 16 
 Likviditetshantering 
 1.  
 AIF-förvaltare 
  ska för varje  
 AIF-fond 
  de förvaltar och som inte är en sluten  
 AIF-fond 
  utan finansiell hävstång använda sig av ett lämpligt system för likviditetshantering och inrätta för 
 ­  
 faranden som gör det möjligt för dem att övervaka  
 AIF-fondens 
  likviditetsrisker och säkerställa att likviditetsprofilen hos AIF- fondens investeringar överensstämmer med dess underliggande skyldigheter. 
  
 AIF-förvaltare 
  ska regelbundet genomföra stresstester, under normala och exceptionella likviditetsförhållanden, som gör det möjligt för dem att bedöma  
 AIF-fondens 
  likviditetsrisker och övervaka  
 AIF-fondens 
  likviditetsrisker i enlighet med resultaten av dessa. 
  
 2. 
  
 AIF-förvaltare 
  
  ska för varje  
 AIF-fond 
  de förvaltar se till att investeringsstrategin, likviditetsprofilen och inlösenpolicyn är konsekventa. 
  
 3. 
  
 Kommissionen ska, genom delegerade akter i enlighet med artikel 56, och med förbehåll för villkoren i artiklarna 57 och 58, anta åtgärder för att närmare ange 
  
 a) 
  
 system och förfaranden för likviditetshantering, 
  
 b) 
  
 samstämmigheten mellan investeringsstrategi, likviditetsprofil och inlösenspolicy enligt punkt 2. 
  
 L 174/26 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 Artikel 17 
 Investeringar i värdepapperiseringspositioner 
 För att säkerställa en enhetlig behandling inom olika sektorer och avlägsna oförenligheter mellan intressena hos de företag som omformar lån till överlåtbara värdepapper och originatorer i den mening som avses i artikel 4.41 i direktiv 2006/48/EG, och hos  
 AIF-förvaltare 
  som investerar i sådana värdepapper eller andra finansiella instrument för  
 AIF-fonders 
  räkning, ska kom 
 ­  
 missionen, genom delegerade akter i enlighet med artikel 56 och med förbehåll för villkoren i artiklarna 57 och 58, anta åtgärder för att närmare ange 
  
 a) 
  
 de krav som originatorn, det medverkande kreditinstitutet eller den ursprungliga långivaren ska uppfylla för att AIF- förvaltare ska få investera i värdepapper eller andra finansi 
  
 ­ 
  
 ella instrument av detta slag som de emitterar efter den 1 januari 2011 för  
 AIF-fonders 
  räkning, däribland kravet att originatorn, det medverkande kreditinstitutet eller den ursprungliga långivaren ska behålla ett ekonomiskt netto 
 ­  
 intresse på minst 5 %, 
  
 b) 
  
 kvalitativa krav, som måste uppfyllas av  
  
 AIF-förvaltare 
  som investerar i sådana värdepapper eller andra finansiella instru 
 ­  
 ment för en eller flera  
 AIF-fonders 
  räkning. 
 AVSNITT 2 
 Organisatoriska krav 
 Artikel 18 
 Allmänna principer 
 1. Medlemsstaterna ska kräva att  
 AIF-förvaltare 
  alltid ska an 
 ­  
 vända tillfredsställande och lämpliga mänskliga och tekniska resurser som krävs för att de ska kunna förvalta  
 AIF-fonderna 
  på ett korrekt sätt. 
 De behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat ska, även med beaktande av arten av de  
 AIF-fonder 
  som AIF- förvaltaren förvaltar, särskilt kräva att  
 AIF-förvaltaren 
  har sunda administrativa förfaranden och redovisningsrutiner, kontroll- och säkerhetsarrangemang för elektronisk databehandling och tillfredsställande interna kontrollmekanismer, särskilt regler för de anställdas personliga transaktioner eller för innehav eller förvaltning av investeringar i syfte att investera för egen räkning, och att det åtminstone säkerställs att varje transaktion i vilken  
 AIF-förvaltaren 
  medverkar avseende  
 AIF-fonderna 
  är möjlig att rekonstruera med avseende på dess ursprung, de deltagande parterna, dess art samt tiden och platsen då den ägde rum, och att tillgångarna i de  
 AIF-fonder 
  som förvaltas av  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtaren investeras i enlighet med fondbestämmelserna eller bo 
 ­  
 lagsordningen samt gällande lagstiftning. 
 2. Kommissionen ska, genom delegerade akter i enlighet med artikel 56, och med förbehåll för villkoren i artiklarna 57 och 58, anta åtgärder för att närmare ange de förfaranden och arrangemang som avses i punkt 1. 
 Artikel 19 
 Värdering 
  
 1. 
  
 AIF-förvaltare 
  
  ska för varje  
 AIF-fond 
  de förvaltar se till att lämpliga och konsekventa förfaranden fastställs så att en korrekt och oberoende värdering av  
 AIF-fondens 
  tillgångar kan genom 
 ­  
 föras i enlighet med denna artikel, tillämplig nationell lagstift 
 ­  
 ning och fondbestämmelser eller bolagsordning. 
  
 2. 
  
 Reglerna för värderingen av tillgångarna och beräkningen av nettotillgångsvärdet (NAV) per andel eller aktie ska fastställas 
  
 i 
  
 lagstiftningen i det land där  
  
 AIF-fonden 
  har sitt stadgeenliga säte och/eller i  
 AIF-fondens 
  fondbestämmelser eller bolagsord 
 ­  
 ning. 
  
 3. 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  ska även se till att  
 AIF-fondens 
  nettotill 
 ­  
 gångsvärde (NAV) per andel eller aktie beräknas och offentlig 
 ­  
 görs för investerarna i enlighet med denna artikel, tillämplig nationell lagstiftning och fondbestämmelser eller bolagsordning. 
 De värderingsförfaranden som används ska säkerställa att till 
 ­  
 gångarna värderas och att nettotillgångsvärdet (NAV) per andel eller aktie beräknas minst en gång om året. 
 Om  
 AIF-fonden 
  är öppen, ska sådana värderingar och beräk 
 ­  
 ningar även genomföras med intervaller som är lämpliga vad avser både de tillgångar som innehas av fonden och  
 AIF-fon 
 ­ 
  
 dens emissions- och inlösensintervaller. 
 Om  
 AIF-fonden 
  är sluten, ska sådana värderingar och beräk 
 ­  
 ningar även genomföras i fall av en ökning eller minskning av kapitalet i den berörda  
 AIF-fonden. 
  
 Investerarna ska informeras om värderingarna och beräkning 
 ­  
 arna på det sätt som föreskrivs i relevanta fondbestämmelser eller bolagsordningar. 
 4.  
 AIF-förvaltare 
  ska se till att värderingsfunktionen utförs av antingen 
  
 a) 
  
 en extern värderare, som är en juridisk eller fysisk person som är oberoende av  
  
 AIF-fonden, 
 AIF-förvaltaren 
  och andra personer med nära koppling till  
 AIF-fonden 
  eller  
 AIF-förval 
 ­ 
  
 taren, eller 
  
 b) 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  själv, under förutsättning att värderingsfunk 
 ­  
 tionen är funktionellt oberoende av portföljförvaltningen och att ersättningspolicy och andra åtgärder säkerställer att in 
 ­  
 tressekonflikter motverkas och att otillbörlig påverkan av de anställda undviks. 
 Det förvaringsinstitut som utsetts för en  
 AIF-fond 
  ska inte utses till extern värderare för denna  
 AIF-fond, 
  såvida det inte håller utförandet av sina förvaringsinstitutsfunktioner funktionellt och hierarkiskt åtskilt från sina uppgifter som extern värderare och eventuella intressekonflikter identifieras, hanteras, övervakas och redovisas korrekt för  
 AIF-fondens 
  investerare. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/27 
  
 5. När en extern värderare utför värderingsfunktionen ska  
 AIF-förvaltaren 
  visa att 
  
 a) 
  
 den externa värderaren omfattas av registreringsskyldighet enligt lag, eller av lagar och andra författningar eller av yrkesetiska regler, 
  
 b) 
  
 den externa värderaren kan lämna tillräckliga yrkesmässiga garantier för att effektivt kunna utföra den relevanta vär 
  
 ­  
 deringsfunktionen i enlighet med punkterna 1, 2 och 3, och 
  
 c) 
  
 den externa värderaren har utsetts i överensstämmelse med kraven i artikel 20.1 och 20.2 och de delegerade akter som antagits enligt artikel 20.7. 
  
 6. 
  
 Den utsedda externa värderaren ska inte delegera vär 
  
 ­  
 deringsfunktionen till tredje part. 
  
 7. 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  ska underrätta de behöriga myndigheterna 
  
 i 
  
 sin hemmedlemsstat om att en extern värderaren har utsetts och dessa myndigheter får kräva att en annan extern värderare utses i stället, om villkoren i punkt 5 inte är uppfyllda. 
  
 8. 
  
 Värderingen ska utföras opartiskt och med vederbörlig skicklighet, aktsamhet och omsorg. 
  
 9. 
  
 Om värderingsfunktionen inte utförs av en oberoende extern värderare, får den behöriga myndigheten i  
  
 AIF-förvalta 
 ­ 
  
 rens hemmedlemsstat kräva att  
 AIF-förvaltaren 
  låter sina vär 
 ­  
 deringsförfaranden och/eller värderingar kontrolleras av en ex 
 ­  
 tern värderare eller, när så är lämpligt, av en revisor. 
  
 10. 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  är ansvarig för en korrekt värdering av  
 AIF-fondens 
  tillgångar, beräkningen av fondens nettotillgångs 
 ­  
 värde (NAV) och redovisningen av detta värde.  
 AIF-förvaltarens 
  ansvar gentemot  
 AIF-fonden 
  och dess investerare ska därför under inga omständigheter påverkas av att  
 AIF-förvaltaren 
  utsett en extern värderare. 
 Utan hinder av första stycket, och oberoende av eventuella över 
 ­  
 enskommelser i avtal som föreskriver annorlunda, ska den ex 
 ­  
 terna värderaren vara ansvarigt gentemot  
 AIF-förvaltaren 
  för förluster som denna åsamkas till följd av att den externa vär 
 ­  
 deraren genom försumlighet eller uppsåt brustit i utförandet av sina uppgifter. 
  
 11. 
  
 Kommissionen ska genom delegerade akter i enlighet 
  
 med artikel 56, 
  
 och med förbehåll för villkoren i artiklarna 
  
 57 och 58, anta 
  
 åtgärder för att närmare ange 
  
 a) 
  
 kriterierna för förfarandena för korrekt värdering av till 
  
 ­  
 gångar och beräkning av nettotillgångsvärde (NAV) per andel eller aktie, 
  
 b) 
  
 de yrkesmässiga garantier som den externa värderaren måste kunna lämna för att effektivt kunna utföra värderingsfunk 
  
 ­  
 tionen, 
  
 c) 
  
 hur ofta det är lämpligt för öppna  
  
 AIF-fonder 
  att utföra värderingar, med tanke på både de tillgångar som innehas av  
 AIF-fonden 
  och dess emissions- och inlösenspolicy. 
 AVSNITT 3 
 Delegering av  
 AIF-förvaltares 
  funktioner 
 Artikel 20 
 Delegering 
 1.  
 AIF-förvaltare 
  som avser att till tredje parter delegera upp 
 ­  
 giften att för deras räkning utföra funktioner ska innan delege 
 ­  
 ringen träder i kraft underrätta de behöriga myndigheterna i sin hemmedlemsstat. Följande villkor ska vara uppfyllda: 
  
 a) 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  måste på objektiva grunder kunna motivera hela sin delegeringsstruktur. 
  
 b) 
  
 Den som delegerats uppgifter måste förfoga över tillräckliga resurser för att utföra respektive uppgifter, och de personer som i praktiken bedriver verksamheten ska ha erforderligt gott anseende och tillräcklig erfarenhet. 
  
 c) 
  
 Om delegeringen avser portföljförvaltning eller riskhantering, får delegeringen ske endast till företag som är auktoriserade eller registrerade som förvaltare av tillgångar och är föremål för tillsyn, eller om det villkoret inte kan uppfyllas, endast på villkor att de behöriga myndigheterna i  
  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat i förväg har godkänt delegeringen. 
  
 d) 
  
 Om delegeringen avser portföljförvaltning eller riskhantering och sker till ett företag i tredje land, ska utöver kraven i led c samarbete mellan de behöriga myndigheterna i  
  
 AIF-förvalta 
 ­ 
  
 rens hemmedlemsstat och företagets tillsynsmyndigheter sä 
 ­  
 kerställas. 
  
 e) 
  
 Delegeringen får inte hindra en effektiv tillsyn över  
  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtaren och i synnerhet inte hindra  
 AIF-förvaltaren 
  från att handla, eller  
 AIF-fonden 
  från att förvaltas, i investerarnas bästa intresse. 
  
 f) 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  ska kunna visa att den som delegerats upp 
 ­  
 gifter är kvalificerad och i stånd att utföra uppgifterna i fråga, att den valts med all tillbörlig omsorg och att  
 AIF-förvaltaren 
  själv alltid effektivt kan övervaka de delegerade funktionerna i fråga, när som helst ge ytterligare instruktioner till den som delegerats uppgifter och med omedelbar verkan återkalla delegeringen, om investerarnas intressen så kräver. 
  
 L 174/28 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 AIF-förvaltaren 
  ska fortlöpande se över de tjänster som tillhan 
 ­  
 dahålls av varje part till vilken uppgifter delegerats. 
 2. Ingen delegering av portföljförvaltningen eller riskhante 
 ­  
 ringen får göras till 
  
 a) 
  
 förvaringsinstitutet eller den som förvaringsinstitutet delege 
  
 ­  
 rat uppgifter, eller 
  
 b) 
  
 någon annan enhet vars intressen kan stå i konflikt med AIF- förvaltarens eller dess investerares intressen, såvida inte en sådan enhet håller utförandet av sina portföljförvaltnings- eller riskhanteringsuppgifter funktionellt och hierarkiskt åt 
  
 ­  
 skilda från övriga eventuellt oförenliga uppgifter samtidigt som eventuella intressekonflikter korrekt identifieras, hante 
 ­  
 ras, övervakas och redovisas för  
 AIF-fondens 
  investerare. 
  
 3. 
  
 AIF-förvaltares 
  
  ansvar gentemot  
 AIF-fonden 
  och dess in 
 ­  
 vesterare ska inte påverkas av att de delegerat funktioner till tredje part, eller av en vidaredelegering, och de ska inte heller delegera funktioner i en sådan omfattning att de i praktiken inte längre kan anses fungera som förvaltare av  
 AIF-fonder 
  och i så stor utsträckning att de blir brevlådeföretag. 
  
 4. 
  
 Den tredje parten får vidaredelegera någon av de funktio 
  
 ­  
 ner som delegerats till den till en annan part under förutsättning att följande villkor är uppfyllda: 
  
 a) 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  har på förhand godkänt vidaredelegeringen, 
  
 b) 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  har underrättat de behöriga myndigheterna i sin hemmedlemsstat innan vidaredelegeringen träder i kraft, 
  
 c) 
  
 villkoren i punkt 1, under antagande att alla hänvisningar till  
  
 den som delegerats uppgifter  
 ska anses som hänvisningar till  
 den som vidaredelegerats uppgifter 
 . 
 5. Ingen vidaredelegering av portföljförvaltningen eller risk 
 ­  
 hanteringen får göras till 
  
 a) 
  
 förvaringsinstitutet eller den som förvaringsinstitutet delege 
  
 ­  
 rat uppgifter, eller 
  
 b) 
  
 någon annan enhet vars intressen kan stå i konflikt med AIF- förvaltarens eller  
  
 AIF-fondens 
  investerares intressen, såvida inte en sådan enhet håller utförandet av sina portföljförvalt 
 ­  
 nings- eller riskhanteringsuppgifter funktionellt och hierar 
 ­  
 kiskt åtskilda från övriga eventuellt oförenliga uppgifter sam 
 ­  
 tidigt som eventuella intressekonflikter korrekt identifieras, hanteras, övervakas och redovisas för  
 AIF-fondens 
  investe 
 ­  
 rare. 
 Den berörda part som delegerats uppgifter ska fortlöpande se över de tjänster som tillhandahålls av varje part som vidarede 
 ­  
 legerats uppgifter. 
  
 6. 
  
 Om den som vidaredelegerats funktioner i sin tur delege 
  
 ­  
 rar någon av sina funktioner ska villkoren i punkt 4 gälla i till 
 ­  
 lämpliga delar. 
  
 7. 
  
 Kommissionen ska, genom delegerade akter i enlighet med artikel 56, och med förbehåll för villkoren i artiklarna 57 och 58, anta åtgärder för att närmare ange 
  
 a) 
  
 villkoren för uppfyllande av de krav som anges i punkterna 1, 2, 4 och 5, 
  
 b) 
  
 de omständigheter under vilka en  
  
 AIF-förvaltare 
  ska anses ha delegerat sina funktioner i en sådan omfattning att företaget blir ett brevlådeföretag och därför inte längre kan betraktas som förvaltare av en  
 AIF-fond 
  i enlighet med punkt 3. 
 AVSNITT 4 
 Förvaringsinstitut 
 Artikel 21 
 Förvaringsinstitut 
  
 1. 
  
 AIF-förvaltare 
  
  ska för varje  
 AIF-fond 
  de förvaltar se till att 
 ett enda förvaringsinstitut utses i enlighet med denna artikel: 
  
 2. 
  
 När ett förvaringsinstitut utses ska detta dokumenteras i ett skriftligt avtal. Avtalet ska bland annat reglera det infor 
  
 ­  
 mationsutbyte som anses vara nödvändigt för att förvarings 
 ­  
 institutet ska kunna utföra sina uppgifter för den  
 AIF-fonds 
  räkning för vilken det utsetts som förvaringsinstitut, i enlighet med detta direktiv och andra lagar och författningar. 
  
 3. 
  
 Förvaringsinstitutet ska vara 
  
 a) 
  
 ett kreditinstitut med stadgeenligt säte inom unionen som auktoriserats i enlighet med direktiv 2006/48/EG 
  
 b) 
  
 ett värdepappersföretag med stadgeenligt säte inom unionen, vilket omfattas av kapitalkraven i enlighet med artikel 20.1 i 2006/49/EG, inklusive kapitalkrav för operativa risker, och som har auktoriserats enligt direktiv 2004/39/EG och som även tillhandahåller sidotjänster för förvaring och handha 
  
 ­  
 vande av finansiella instrument för kunders räkning i enlig 
 ­  
 het med avsnitt B.1 i bilaga I till direktiv 2004/39/EG; så 
 ­  
 dana värdepappersföretag ska under alla förhållanden ha egna medel motsvarande minst det startkapital som anges i artikel 9 i direktiv 2006/49/EG; eller 
  
 c) 
  
 andra kategorier av institut som omfattas av tillsynsregler och står under fortlöpande tillsyn, och som den 21 juli 2011 hör till de kategorier av institut som av medlemssta 
  
 ­  
 terna bestämts kunna utses till förvaringsinstitut enligt artikel 23.3 i direktiv 2009/65/EG. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/29 
  
 Endast för icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder, 
  och utan att det påver 
 ­  
 kar tillämpningen av punkt 5 b, får förvaringsinstitutet också vara ett kreditinstitut eller någon annan enhet av samma slag som de enheter som beskrivs i leden a och b i denna punkts första stycke förutsatt att villkoren i punkt 6 b är uppfyllda. 
 För  
 AIF-fonder 
  som inte har någon rätt till inlösen som kan utövas under en period på fem år från dagen för den första investeringen, och som i enlighet med sin egen investerings 
 ­  
 policy generellt inte investerar i tillgångar som måste depåför 
 ­  
 varas enligt punkt 8 a eller generellt investerar i emittenter eller onoterade företag i syfte att potentiellt förvärva kontroll över sådana företag i enlighet med artikel 26, får medlemsstaterna, utöver bestämmelserna i första och andra stycket, tillåta att förvaringsinstitutet är en enhet som utför förvaringsinstitutsupp 
 ­  
 gifter som en del av sin yrkes- eller affärsverksamhet för vilken denna enhet är registreringsskyldig enligt bestämmelser i lag eller annan författning eller yrkesetiska regler och som kan till 
 ­  
 handahålla erforderliga finansiella och yrkesmässiga garantier för att göra det möjligt för det att effektivt utföra relevanta för 
 ­  
 varingsinstitutsuppgifter och uppfylla därmed förenade åtagan 
 ­  
 den. 
 4. För att undvika intressekonflikter mellan förvaringsinstitu 
 ­  
 tet,  
 AIF-förvaltaren 
  och/eller  
 AIF-fonden 
  och/eller dess investe 
 ­  
 rare ska följande gälla: 
  
 a) 
  
 En  
  
 AIF-förvaltare 
  får inte fungera som förvaringsinstitut. 
  
 b) 
  
 En  
  
 prime broker  
 som verkar som motpart till en  
 AIF-fond 
  får inte fungera som förvaringsinstitut för denna  
 AIF-fond, 
  så 
 ­  
 vida den inte håller utförandet av sina förvaringsinstituts 
 ­  
 funktioner funktionellt och hierarkiskt åtskilda från sina upp 
 ­  
 gifter som  
 prime broker 
 , och eventuella intressekonflikter kor 
 ­  
 rekt identifieras, hanteras, övervakas och redovisas för AIF- fondens investerare. Förvaringsinstitutet får delegera sina de 
 ­  
 påförvaringsfunktioner till en sådan  
 prime broker  
 i enlighet med punkt 11 förutsatt att relevanta villkor är uppfyllda. 
 5. Förvaringsinstitutet ska vara etablerat på en av följande platser: 
  
 a) 
  
 För  
  
 EU-baserade 
 AIF-fonder, 
  i  
 AIF-fondens 
  hemmedlemsstat. 
  
 b) 
  
 För icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-fonder, 
  i det tredjeland där AIF- fonden är etablerad, eller i hemmedlemsstaten eller referens 
 ­  
 medlemsstaten för den  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar  
 AIF-fon 
 ­ 
  
 den. 
 6. Utan att det påverkar tillämpningen av de krav som anges 
  
 i 
  
 punkt 3 ska följande villkor vid varje tidpunkt uppfyllas när ett förvaringsinstitut som är etablerat i ett tredjeland utses: 
  
 a) 
  
 De behöriga myndigheterna i de medlemsstater där andelar eller aktier i den icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-fonden 
  är avsedda att marknadsföras, och de behöriga myndigheterna (om dessa inte finns bland de förstnämnda) i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmed 
 ­  
 lemsstat, har undertecknat arrangemang för samarbete och informationsutbyte med förvaringsinstitutets behöriga myn 
 ­  
 digheter. 
  
 b) 
  
 Förvaringsinstitutet omfattas av effektiv reglering, inklusive minimikapitalkrav, och tillsyn av verksamheten som har samma verkan som unionsrätten och som tillämpas effektivt. 
  
 c) 
  
 Det tredjeland där förvaringsinstitutet är etablerat har inte förts upp på förteckningen över icke samarbetsvilliga länder och territorier av Reed. 
  
 d) 
  
 De medlemsstater där andelar eller aktier i den icke EU- baserade  
  
 AIF-fonden 
  är avsedda att marknadsföras, och  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat (om denna inte finns bland de förstnämnda), har undertecknat en överenskommelse med det tredje land där förvaringsinstitutet är etablerat vilken till fullo uppfyller normerna i artikel 26 i OECD:s modellavtal för skatter på inkomst och förmögenhet och säkerställer ett effektivt informationsutbyte i skatteärenden, inklusive even 
 ­  
 tuella multilaterala skatteavtal. 
  
 e) 
  
 Förvaringsinstitutet är enligt avtal ansvarigt gentemot AIF- fonden, eller  
  
 AIF-fondens 
  investerare, i enlighet med punk 
 ­  
 terna 12 och 13 och ska uttryckligen utfästa sig att följa punkt 11. 
 Om en behörig myndighet i en annan medlemsstat har en avvikande åsikt om den bedömning som de behöriga myndig 
 ­  
 heterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat gjort beträffande till 
 ­  
 lämpningen av leden a, c eller e i första stycket, får de berörda behöriga myndigheterna hänskjuta ärendet till Esma, som får agera i enlighet med de befogenheter som den tilldelats genom artikel 19 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
 Med stöd av de kriterier som avses punkt 17 b ska kommis 
 ­  
 sionen anta genomförandeakter i vilka det fastställs att sta 
 ­  
 bilitetsreglering och tillsyn i ett tredjeland har samma verkan som unionsrätten och genomdrivs effektivt. Dessa genomföran 
 ­  
 deakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 59.2. 
 7. Förvaringsinstitutet ska i allmänhet se till att  
 AIF-fondens 
  penningflöden övervakas korrekt, och särskilt se till att alla betalningar från investerare eller för investerares räkning i sam 
 ­  
 band med teckning av andelar eller aktier i en  
 AIF-fond 
  har mottagits, och att alla likvida medel i  
 AIF-fonden 
  har bokförts på likvidkonton som öppnats i  
 AIF-fondens 
  namn, eller i AIF- förvaltarens namn för  
 AIF-fondens 
  räkning, eller i förvarings 
 ­  
 institutets namn för  
 AIF-fondens 
  räkning, hos en av de enheter som avses i artikel 18.1 a, b och c i direktiv 2006/73/EG eller hos någon annan enhet av samma slag, på relevanta marknader där likvidkonton krävs, förutsatt att enheten är föremål för effektiv reglering av och tillsyn över verksamheten som har samma verkan som unionsrätten och som genomdrivs effektivt och i enlighet med principerna i artikel 16 i direktiv 2006/73/EG. 
 Om likvidkonton öppnas i förvaringsinstitutets namn för AIF- fondens räkning, ska inga likvida medel från den enhet som avses i första stycket och inga av förvaringsinstitutet egna lik 
 ­  
 vida medel bokföras på sådana konton. 
  
 L 174/30 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 8.  
 AIF-fondens 
  tillgångar, eller tillgångarna hos den  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtare som agerar för  
 AIF-fondens 
  räkning, ska anförtros för 
 ­  
 varingsinstitutet för förvaring enligt följande: 
 a) Finansiella instrument som kan depåförvaras 
  
 i) 
  
 Förvaringsinstitutet ska depåförvara alla finansiella instru 
  
 ­  
 ment som kan registreras på ett konto för finansiella 
 instrument som öppnats hos förvaringsinstitutet och alla finansiella instrument som kan levereras fysiskt till förvaringsinstitutet. 
  
 ii) 
  
 Förvaringsinstitutet ska för detta ändamål se till att alla de finansiella instrument som kan registreras på konton för finansiella instrument som öppnats hos förvaringsinstitu 
  
 ­  
 tet, registreras på separata konton på förvaringsinstitutet i enlighet med principerna i artikel 16 i direktiv 2006/73/EG, öppnas i  
 AIF-fondens 
  namn eller i  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtarens namn för  
 AIF-fondens 
  räkning, så att de vid varje tidpunkt tydligt kan identifieras som tillhörande  
 AIF-fonden 
  i enlighet med tillämplig lagstiftning. 
  
 b) 
  
 Övriga tillgångar 
  
 i) 
  
 Förvaringsinstitutet ska kontrollera att  
  
 AIF-fonden 
  eller den  
 AIF-förvaltare 
  som agerar för  
 AIF-fonden 
  räkning äger dessa tillgångar och ska föra ett register över de tillgångar i fråga om vilka det förvissat sig om att AIF- fonden, eller  
 AIF-förvaltaren 
  som agerar för  
 AIF-fondens 
  räkning, innehar äganderätten till sådana tillgångar. 
  
 ii) 
  
 Bedömningen av huruvida  
  
 AIF-fonden, 
  eller den  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtare som agerar för  
 AIF-fondens 
  räkning, innehar äganderätten ska bygga på uppgifter eller handlingar från  
 AIF-fonden 
  eller  
 AIF-förvaltaren 
  och externa bevis, om sådana finns. 
  
 iii) 
  
 Förvaringsinstitutet ska hålla sitt register uppdaterat. 
  
 9. 
  
 Utöver de uppgifter som avses i punkterna 7 och 8 ska förvaringsinstitutet 
  
 a) 
  
 se till att försäljning, emission, återköp, inlösen och maku 
  
 ­  
 lering av andelar eller aktier i  
 AIF-fonder 
  genomförs i enlig 
 ­  
 het med tillämplig nationell lagstiftning och  
 AIF-fondens 
  fondbestämmelser eller bolagsordning, 
  
 b) 
  
 se till att värdet av andelarna eller aktierna i  
  
 AIF-fonden 
  beräknas i enlighet med tillämplig nationell lagstiftning och  
 AIF-fondens 
  fondbestämmelser eller bolagsordning och de förfaranden som fastställs i artikel 19, 
  
 c) 
  
 genomföra  
  
 AIF-förvaltarens 
  instruktioner, såvida inte dessa strider mot tillämplig nationell lagstiftning eller  
 AIF-fondens 
  fondbestämmelser eller bolagsordning, 
  
 d) 
  
 se till att ersättningar för transaktioner som berör en AIF- fonds tillgångar inbetalas till  
  
 AIF-fonden 
  inom sedvanliga tidsfrister, 
  
 e) 
  
 se till att en  
  
 AIF-fonds 
  intäkter används i enlighet med till 
 ­  
 lämplig nationell lagstiftning och  
 AIF-fondens 
  fondbestäm 
 ­  
 melser eller bolagsordning. 
 10.  
 AIF-förvaltaren 
  och förvaringsinstitutet ska utföra sina respektive uppgifter hederligt, rättvist, professionellt, oberoende och i  
 AIF-fondens 
  och  
 AIF-fondens 
  investerares intresse. 
 Ett förvaringsinstitut får inte utföra verksamhet avseende AIF- fonden eller, den  
 AIF-förvaltare 
  som agerar för  
 AIF-fondens 
  räkning, som kan skapa intressekonflikter mellan  
 AIF-fonden, 
 AIF-fondens 
  investerare,  
 AIF-förvaltaren 
  och sig själv, såvida inte förvaringsinstitutet håller utförandet av sina förvaringsinsti 
 ­  
 tutsuppgifter funktionellt och hierarkiskt åtskilda från övriga eventuellt oförenliga uppgifter, samtidigt som eventuella intres 
 ­  
 sekonflikter korrekt identifieras, hanteras, övervakas och redo 
 ­  
 visas för  
 AIF-fondens 
  investerare. 
 Förvaringsinstitutet får inte utan förhandsgodkännande av AIF- fonden eller den  
 AIF-förvaltare 
  som agerar för  
 AIF-fondens 
  räk 
 ­  
 ning förfoga över de tillgångar som avses i punkt 8. 
 11. Förvaringsinstitutet ska inte delegera sina funktioner en 
 ­  
 ligt denna artikel till tredje part, med undantag för de som avses i punkt 8. 
 Förvaringsinstitutet får delegera de funktioner som avses i punkt 8 till tredje part, förutsatt att följande villkor är uppfyllda: 
  
 a) 
  
 Uppgifterna delegeras inte i avsikt att kringgå kraven i detta direktiv. 
  
 b) 
  
 Förvaringsinstitutet kan visa att det finns ett objektivt skäl till delegeringen. 
  
 c) 
  
 Förvaringsinstitutet har handlat med vederbörlig skicklighet, aktsamhet och omsorg när det väljer och utser en tredje part till vilken det önskar delegera en del av sina uppgifter, och ska fortsatt handla med all vederbörlig skicklighet, aktsamhet och omsorg vid den regelbundna översynen och fortlöpande kontrollen av varje tredje part till vilken en del av uppgif 
  
 ­  
 terna delegerats samt denna parts arrangemang avseende de uppgifter som den fått delegerade till sig. 
  
 d) 
  
 Förvaringsinstitutet ser till att den tredje parten vid varje tidpunkt uppfyller följande villkor vid utövandet av de upp 
  
 ­  
 gifter som den fått delegerade till sig: 
  
 i) 
  
 Den tredje parten har de strukturer och den sakkunskap som är tillfredsställande och står i proportion till arten av och komplexiteten hos de tillgångar som innehas av AIF- fonden eller av  
  
 AIF-förvaltaren 
  för  
 AIF-fondens 
  räkning och som anförtrotts den tredje parten. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/31 
  
 ii) 
  
 När det gäller depåförvaringsuppgifter som avses i punkt 8 a, omfattas den tredje parten av effektiv reglering, inklusive minimikapitalkrav, och tillsyn över verksamhe 
  
 ­  
 ten i den berörda jurisdiktionen och den tredje parten omfattas av regelbunden extern granskning för att säker 
 ­  
 ställa att denna har de finansiella instrumenten i sin besittning. 
  
 iii) 
  
 Den tredje parten håller tillgångar som innehas av för 
  
 ­  
 varingsinstitutets kunder åtskilda från sina egna tillgångar och från förvaringsinstitutets tillgångar så att de vid varje tidpunkt tydligt kan identifieras som tillgångar som till 
 ­  
 hör ett visst förvaringsinstituts kunder. 
  
 iv) 
  
 Den tredje parten får endast använda tillgångarna om  
  
 AIF-fonden, 
  eller den  
 AIF-förvaltare 
  som agerar för AIF- fondens räkning, gett sitt förhandsgodkännande och efter anmälan till förvaringsinstitutet. 
  
 v) 
  
 Den tredje parten uppfyller de allmänna skyldigheter och 
  
 respekterar de förbud som fastställs i punkterna 8 och 10. 
 Utan hinder av andra stycket led d ii får förvaringsinstitutet, om lagstiftningen i ett tredjeland kräver att vissa finansiella instru 
 ­  
 ment depåförvaras av en lokal enhet och det inte finns några lokala enheter som uppfyller delegeringskraven enligt den punk 
 ­  
 ten, delegera sina funktioner till en sådan lokal enhet endast i den omfattning som krävs i tredjelandets lagstiftning, och en 
 ­  
 dast så länge det inte finns några lokala enheter som uppfyller delegeringskraven, under förutsättning att följande krav är upp 
 ­  
 fyllda: 
  
 a) 
  
 Den relevanta  
  
 AIF-fondens 
  investerare ska vederbörligen ha informerats om att denna delegation krävs enligt tredjelan 
 ­  
 dets lagstiftning och om omständigheterna som motiverar delegationen, före investeringen, och 
  
 b) 
  
 AIF-fonden 
  
  eller den  
 AIF-förvaltare 
  som agerar för  
 AIF-fon 
 ­ 
  
 dens räkning ska ha gett instruktioner till förvaringsinstitutet att delegera depåförvaringen av sådana finansiella instrument till en lokal enhet. 
 En tredje part får i sin tur vidaredelegera dessa funktioner, för 
 ­  
 utsatt att samma krav är uppfyllda. Punkt 13 ska i så fall gälla i tillämpliga delar för de berörda parterna. 
 Vid tillämpning av denna punkt ska tillhandahållande av tjänster i den mening som avses i direktiv 98/26/EG genom värdepap 
 ­  
 persavvecklingssystem enligt det direktivet, eller tillhandahål 
 ­  
 lande av liknande tjänster från värdepappersavvecklingssystem i tredjeland, inte anses vara en delegering av depåförvarings 
 ­  
 funktioner. 
 Vid sådan förlust av ett finansiellt instrument som depåförvaras ska förvaringsinstitutet utan onödigt dröjsmål återlämna ett fi 
 ­  
 nansiellt instrument av identisk typ eller motsvarande belopp till  
 AIF-fonden 
  eller, den  
 AIF-förvaltare 
  som agerar för  
 AIF-fondens 
  räkning. Förvaringsinstitutet ska inte hållas ansvarigt om det kan bevisa att förlusten är följden av en yttre händelse utanför dess rimliga kontroll och vilkas konsekvenser hade varit omöjliga att avvärja trots alla rimliga ansträngningar att göra så. 
 Förvaringsinstitutet ska gentemot  
 AIF-fonden 
  eller dess investe 
 ­  
 rare vara ansvarigt för övriga förluster som dessa åsamkas till följd av att förvaringsinstitutet uppsåtligen eller till följd av oaktsamhet brustit i fullgörandet av sina skyldigheter enligt detta direktiv. 
 13. En delegering enligt punkt 11 ska inte påverka för 
 ­  
 varingsinstitutets ansvar. 
 Utan hinder av första stycket i denna punkt kan förvaringsinsti 
 ­  
 tutet, när det gäller förlust av finansiella instrument som depå 
 ­  
 förvaras av en tredje part enligt punkt 11, befrias från ansvar, om det kan visa 
  
 a) 
  
 att alla krav på delegering av dess depåförvaringsuppgifter enligt punkt 11 andra stycket är uppfyllda, 
  
 b) 
  
 att det finns ett skriftligt avtal mellan förvaringsinstitutet och den tredje parten som uttryckligen överför förvaringsinstitu 
  
 ­  
 tets ansvar till denna tredje part och gör det möjligt för AIF- fonden eller, den  
 AIF-förvaltare 
  som agerar för  
 AIF-fondens 
  räkning, att framställa krav mot den tredje parten för förlust av finansiella instrument eller för förvaringsinstitutet att framföra ett sådant krav för deras räkning, och 
  
 c) 
  
 att det finns ett skriftligt avtal mellan förvaringsinstitutet och  
  
 AIF-fonden 
  eller den  
 AIF-förvaltare 
  som agerar för  
 AIF-fon 
 ­ 
  
 dens räkning, som uttryckligen tillåter ansvarsbefrielse för förvaringsinstitutet och som fastställer ett objektivt skäl för en sådan ansvarsbefrielse. 
 14. Om lagstiftningen i ett tredjeland kräver att vissa finan 
 ­  
 siella instrument depåförvaras av en lokal enhet och det inte finns några lokala enheter som uppfyller delegeringskraven en 
 ­  
 ligt punkt 11 d ii, kan förvaringsinstitutet befrias från ansvar förutsatt att följande villkor är uppfyllda: 
  
 a) 
  
 Den berörda  
  
 AIF-fondens 
  fondbestämmelser eller bolagsord 
 ­  
 ning tillåter uttryckligen en sådan ansvarsbefrielse enligt de villkor som anges i denna punkt. 
  
 b) 
  
 Den berörda  
  
 AIF-fondens 
  investerare har innan de investerat i vederbörlig ordning informerats om denna befrielse och de omständigheter som utgör skäl för befrielsen. 
  
 12. 
  
 Förvaringsinstitutet är ansvarigt gentemot  
  
 AIF-fonden 
  el 
 ­  
 c)  
 AIF-fonden 
  eller den  
 AIF-förvaltare 
  som agerar för  
 AIF-fon 
 ­ 
  
 ler  
 AIF-fondens 
  investerare, om förvaringsinstitutet eller, en tredje part till vilken depåförvaringen delegerats, förlorat finan 
 ­  
 siella instrument som depåförvaras i enlighet med punkt 8 a. 
 dens räkning har givit instruktioner till förvaringsinstitutet att delegera depåförvaringen av sådana finansiella instrument till en lokal enhet. 
  
 L 174/32 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 d) 
  
 Det finns ett skriftligt avtal mellan förvaringsinstitutet och  
  
 AIF-fonden 
  eller den  
 AIF-förvaltare 
  som agerar för  
 AIF-fon 
 ­ 
  
 dens räkning, vilket uttryckligen tillåter en sådan befrielse. 
  
 e) 
  
 Det finns ett skriftligt avtal mellan förvaringsinstitutet och den tredje parten, vilket uttryckligen överför förvaringsinsti 
  
 ­  
 tutets ansvar till denna lokala enhet och gör det möjligt för  
 AIF-fonden 
  eller den  
 AIF-förvaltare 
  som agerar för  
 AIF-fon 
 ­ 
  
 dens räkning, att framställa krav mot denna lokala enhet för förlust av finansiella instrument eller för förvaringsinstitutet att framföra ett sådant krav för deras räkning. 
  
 15. 
  
 Ansvaret gentemot  
  
 AIF-fondens 
  investerare kan åberopas antingen direkt eller indirekt via  
 AIF-förvaltaren, 
  beroende på hur rättsförhållandet mellan förvaringsinstitutet,  
 AIF-förvaltaren 
  och investerarna är utformat. 
  
 16. 
  
 Förvaringsinstitutet ska på begäran ge sina behöriga myndigheter all information som det fått vid utförandet av sina uppgifter och som  
  
 AIF-fondens 
  och  
 AIF-förvaltarens 
  behö 
 ­  
 riga myndigheter kan behöva. Om  
 AIF-fondens 
  eller  
 AIF-förval 
 ­ 
  
 tarens behöriga myndigheter inte är förvaringsinstitutets myn 
 ­  
 digheter ska förvaringsinstitutets behöriga myndigheter utan dröjsmål dela den mottagna informationen med  
 AIF-fondens 
  och  
 AIF-förvaltarens 
  behöriga myndigheter. 
  
 17. 
  
 Kommissionen ska, genom delegerade akter i enlighet 
  
 med artikel 56, 
  
 och med förbehåll för villkoren i artiklarna 
  
 57 och 58, anta 
  
 åtgärder för att närmare ange 
  
 a) 
  
 de uppgifter som ska ingå i det skriftliga avtal som avses i punkt 2, 
  
 b) 
  
 allmänna kriterier för att utvärdera huruvida tredjeländers reglering och tillsyn över verksamheten, som avses i punkt 6 b har samma verkan som unionsrätten och genomdrivs effektivt, 
  
 c) 
  
 villkoren för att utöva förvaringsinstitutsfunktioner i enlighet med punkterna 7, 8 och 9, inbegripet 
  
 i) 
  
 vilken kategori av finansiella instrument som ska omfat 
  
 ­  
 tas av förvaringsinstitutets depåförvaringsuppgifter enligt punkt 8 a, 
  
 ii) 
  
 villkoren enligt vilka förvaringsinstitutet kan utöva sina depåförvaringsuppgifter för finansiella instrument som registrerats hos ett centralt förvaringsinstitut, och 
  
 iii) 
  
 de villkor enligt vilka förvaringsinstitutet ska förvara fi 
  
 ­  
 nansiella instrument som emitterats i nominativ form och registrerats hos en emittent eller registerförvaltare, i enlighet med punkt 8 b. 
  
 d) 
  
 förvaringsinstitutens skyldighet att visa vederbörlig skicklig 
  
 ­  
 het, aktsamhet och omsorg enligt punkt 11 c, 
  
 e) 
  
 skyldigheten att hålla tillgångar åtskilda enligt punkt 11 d iii, 
  
 f) 
  
 under vilka villkor och omständigheter finansiella instrument som depåförvaras ska anses ha gått förlorade, 
  
 g) 
  
 vad som ska avses med yttre händelser utanför rimlig kont 
  
 ­  
 roll, vilkas konsekvenser hade varit omöjliga att avvärja trots alla rimliga ansträngningar att göra så, enligt punkt 12, 
  
 h) 
  
 under vilka villkor och omständigheter det finns ett objektivt skäl till ansvarsbefrielse enligt punkt 13. 
  
 KAPITEL IV 
 TRANSPARENSKRAV 
 Artikel 22 
 Årsredovisning 
 1.  
 AIF-förvaltare 
  ska för varje  
 EU-baserad 
 AIF-fond 
  de för 
 ­  
 valtar och för varje  
 AIF-fond 
  de marknadsför i unionen tillhan 
 ­  
 dahålla en årsredovisning för varje räkenskapsår senast sex må 
 ­  
 nader efter räkenskapsårets utgång. Årsredovisningen ska på begäran överlämnas till investerarna. Årsredovisningen ska göras tillgänglig för de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  och i förekommande fall  
 AIF-fondens 
  hemmedlemsstat. 
 Om en  
 AIF-fond 
  är skyldig att offentliggöra en årsredovisning i enlighet med direktiv 2004/109/EG behöver endast sådan kom 
 ­  
 pletterande information som avses i punkt 2 på begäran lämnas till investerarna, antingen separat eller som en kompletterande del av årsredovisningen. I det senare fallet ska årsredovisningen offentliggöras senast fyra månader efter räkenskapsårets utgång. 
  
 2. 
  
 Årsredovisningen ska minst innehålla följande: 
  
 a) 
  
 En balansräkning eller en redovisning av tillgångar och skul 
  
 ­  
 der. 
  
 b) 
  
 En detaljerad resultaträkning för räkenskapsåret. 
  
 c) 
  
 En verksamhetsberättelse för räkenskapsåret. 
  
 d) 
  
 Eventuella väsentliga ändringar i den information som anges i artikel 23 under det räkenskapsår som redovisningen om 
  
 ­  
 fattar. 
  
 e) 
  
 Det sammanlagda ersättningsbeloppet för året, fördelat på fasta och rörliga ersättningar som  
  
 AIF-förvaltaren 
  betalar ut till sin personal, och antalet betalningsmottagare samt i före 
 ­  
 kommande fall den  
 carried interest  
 som  
 AIF-fonden 
  betalar ut. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/33 
  
 f) 
  
 Det aggregerade ersättningsbeloppet, fördelat på verkstäl 
  
 ­  
 lande ledning och den personal hos  
 AIF-förvaltaren 
  vars verksamhet väsentligt påverkar  
 AIF-fondens 
  riskprofil. 
 3. Uppgifterna om räkenskaperna i årsredovisningen ska sammanställas i enlighet med redovisningsstandarderna i AIF- fondens hemmedlemsstat eller i enlighet med redovisningsstan 
 ­  
 darderna i det tredje land där  
 AIF-fonden 
  är etablerad och i enlighet med de redovisningsstandarder som fastställs i  
 AIF-fon 
 ­ 
  
 dens fondbestämmelser eller bolagsordning. 
 Uppgifterna om räkenskaperna i årsredovisningen ska granskas av en eller flera personer med lagstadgad behörighet att utföra revision i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/43/EG av den 17 maj 2006 om lagstadgad revision av årsbokslut och sammanställd redovisning ( 
 1 
 ). Revisionsberättel 
 ­  
 sen, med eventuella förbehåll, ska i sin helhet återges i årsredo 
 ­  
 visningen. 
 Genom undantag från andra stycket får medlemsstaterna tillåta  
 AIF-förvaltare 
  som marknadsför icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  att kräva att årsredovisningar för dessa  
 AIF-fonder 
  blir föremål för en revision som uppfyller kraven i internationella redovisnings 
 ­  
 standarder som är i kraft i det land där  
 AIF-fonden 
  har sitt stadgeenliga säte. 
 4. Kommissionen ska genom delegerade akter i enlighet med artikel 56, och med förbehåll för villkoren i artiklarna 57 och 58, anta åtgärder för att närmare ange årsredovisningens inne 
 ­  
 håll och format. Dessa åtgärder ska anpassas till den typ av AIF- fonder som de avser. 
 Artikel 23 
 Information till investerare 
 1.  
 AIF-förvaltare 
  ska för varje  
 EU-baserad 
 AIF-fond 
  som de förvaltar och för varje  
 AIF-fond 
  som de marknadsför i unionen, innan investerare investerar i en  
 AIF-fond 
  och i enlighet med  
 AIF-fondens 
  fondbestämmelser eller bolagsordning, göra föl 
 ­  
 jande information, inklusive eventuella väsentliga förändringar, tillgänglig för dessa investerare: 
  
 a) 
  
 En beskrivning av  
  
 AIF-fondens 
  investeringsstrategi och mål, information om var eventuella  
 master-AIF-fonder 
  är etable 
 ­  
 rade och var de underliggande fonderna är etablerade om  
 AIF-fonden 
  är en  
 fond-i-fond, 
  en beskrivning av de typer av tillgångar som den får investera i, de tekniker den får an 
 ­  
 vända samt en beskrivning av alla risker som är förenade med investeringen, av eventuella tillämpliga restriktioner för investeringarna, de förutsättningar under vilka  
 AIF-fonden 
  får använda finansiell hävstång, tillåtna typer av och källor till finansiell hävstång och därmed förenade risker, eventu 
 ­  
 ella restriktioner som gäller för användning av finansiell hävstång och eventuella arrangemang avseende rätt att för 
 ­  
 foga över säkerheter eller tillgångar samt den högsta nivå av finansiell hävstång som  
 AIF-förvaltare 
  har rätt att använda för en  
 AIF-fonds 
  räkning. 
 ( 
 1 
 ) EUT L 157, 9.6.2006, s. 87. 
  
 b) 
  
 En beskrivning av de förfaranden enligt vilka  
  
 AIF-fonden 
  kan ändra sin strategi och/eller policy för investeringarna. 
  
 c) 
  
 En beskrivning av de viktigaste rättsliga följderna av det avtalsförhållande som inletts i investeringssyfte, inbegripet information om jurisdiktion, tillämplig lagstiftning och före 
  
 ­  
 komsten av eventuella rättsliga instrument som reglerar er 
 ­  
 kännande och verkställande av domar inom det territorium där  
 AIF-fonden 
  är etablerad. 
  
 d) 
  
 Uppgifter om vilka som är  
  
 AIF-förvaltare, 
 AIF-fondens 
  för 
 ­  
 varingsinstitut, revisor och eventuella andra tjänsteleveran 
 ­  
 törer med beskrivning av deras uppgifter och av investerar 
 ­  
 nas rättigheter. 
  
 e) 
  
 En beskrivning av hur  
  
 AIF-förvaltaren 
  uppfyller kraven i artikel 9.7. 
  
 f) 
  
 En beskrivning av eventuella förvaltningsfunktioner, som avses i bilaga I, som delegerats av  
  
 AIF-förvaltaren 
  och even 
 ­  
 tuella förvaringsfunktioner som delegerats av förvaringsinsti 
 ­  
 tutet, identitetsuppgifter för den till vilken uppgifterna i fråga har delegerats samt intressekonflikter som kan uppstå till följd av dessa delegeringar. 
  
 g) 
  
 En beskrivning av  
  
 AIF-fondens 
  värderingsrutiner och av dess prissättningsmetod för värdering av tillgångarna, inbegripet de metoder som används för värdering av svårvärderade tillgångar i enlighet med artikel 19. 
  
 h) 
  
 En beskrivning av  
  
 AIF-fondens 
  hantering av likviditetsrisker, däribland rätten till inlösen, under såväl normala som ex 
 ­  
 ceptionella omständigheter, samt gällande ordning för inve 
 ­  
 sterarnas inlösen. 
  
 i) 
  
 En beskrivning av alla avgifter och andra kostnader och av det maximala belopp av dessa som investerarna står för direkt eller indirekt. 
  
 j) 
  
 En beskrivning av hur  
  
 AIF-förvaltaren 
  säkerställer en rättvis behandling av investerare och, i samtliga fall då någon in 
 ­  
 vesterare ges förmånsbehandling eller rätt att få förmåns 
 ­  
 behandling: en beskrivning av förmånsbehandlingen i fråga, vilken typ av investerare som ges sådan förmånsbehandling samt, i tillämpliga fall, deras juridiska eller ekonomiska koppling till  
 AIF-fonden 
  eller  
 AIF-förvaltaren. 
  
 k) 
  
 Den senaste årsredovisningen enligt artikel 22. 
  
 l) 
  
 Förfarande och villkor för emission och försäljning av an 
  
 ­  
 delar eller aktier. 
  
 m) 
  
 AIF-fondens 
  
  senaste nettotillgångsvärde (NAV) eller det se 
 ­  
 naste marknadspriset för  
 AIF-fondens 
  andelar eller aktier i enlighet med artikel 19. 
  
 n) 
  
 I mån av tillgänglighet,  
  
 AIF-fondens 
  historiska avkastning. 
  
 L 174/34 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 o) 
  
 Uppgifter om vem som är  
  
 prime broker  
 och en beskrivning av eventuella relevanta arrangemang mellan  
 AIF-fonden 
  och dess  
 prime brokers  
 samt på vilket sätt intressekonflikter med anledning av detta hanteras och bestämmelser i avtalet med förvaringsinstitutet om möjligheter till överföring av och förfoganderätt över  
 AIF-fondens 
  tillgångar och information om alla former av överföring av ansvar till  
 prime brokern  
 som kan förekomma. 
  
 p) 
  
 En beskrivning av hur och när den information som krävs enligt punkterna 4 och 5 ska lämnas. 
  
 2. 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  ska informera investerare innan de investe 
 ­  
 rar i  
 AIF-fonden 
  om arrangemang som förvaringsinstitutet gjort för att avtalsrättsligt friskriva sig från ansvar i enlighet med artikel 21.13.  
 AIF-förvaltaren 
  ska även utan dröjsmål informera investerarna om ändringar som rör förvaringsinstitutets ansvar. 
  
 3. 
  
 Om  
  
 AIF-fonden 
  är skyldig att offentliggöra prospekt i enlighet med direktiv 2003/71/EG, eller i enlighet med nationell lagstiftning, ska endast den information som avses i punkterna 
  
 1 
  
 och 2 och som inte ingår i prospektet lämnas separat eller som kompletterande information i prospektet. 
  
 4. 
  
 AIF-förvaltare 
  
  ska för varje  
 EU-baserad 
 AIF-fond 
  de för 
 ­  
 valtar och för varje  
 AIF-fond 
  de marknadsför i unionen regel 
 ­  
 bundet lämna följande information till investerarna: 
  
 a) 
  
 Procentuell andel för de av  
  
 AIF-fondens 
  tillgångar för vilka särskilda ordningar gäller på grund av deras illikvida natur. 
  
 b) 
  
 Eventuella nya ordningar för  
  
 AIF-fondens 
  likviditetshante 
 ­  
 ring. 
  
 c) 
  
 AIF-fondens 
  
  aktuella riskprofil och de riskhanteringssystem som  
 AIF-förvaltaren 
  tillämpar på dessa risker. 
  
 5. 
  
 AIF-förvaltare 
  
  som förvaltar  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  som använder finansiell hävstång, eller som i unionen marknadsför  
 AIF-fonder 
  som använder finansiell hävstång, ska för varje sådan  
 AIF-fond 
  regelbundet lämna följande information: 
  
 a) 
  
 Eventuella ändringar i den högsta nivå av finansiell hävstång som  
  
 AIF-förvaltaren 
  får använda för en  
 AIF-fonds 
  räkning samt eventuell rätt att förfoga över säkerheter eller andra garantier som lämnats enligt ordningen för finansiell häv 
 ­  
 stång. 
  
 b) 
  
 Det totala beloppet för den finansiella hävstång som den  
  
 AIF-fonden 
  använt. 
  
 6. 
  
 Kommissionen ska genom delegerade akter i enlighet med artikel 56, och med förbehåll för villkoren i artiklarna 57 och 
  
 58, anta åtgärder för att närmare ange informationskraven för  
 AIF-förvaltare 
  enligt punkterna 4 och 5, inbegripet hur ofta den information som avses i punkt 5 ska lämnas. Dessa åtgärder ska vara anpassade till den kategori av  
 AIF-förvaltare 
  som de ska tillämpas på. 
 Artikel 24 
 Skyldigheter till rapportering till behöriga myndigheter 
 1.  
 AIF-förvaltare 
  ska regelbundet rapportera till de behöriga myndigheterna i sina hemmedlemsstater på vilka marknader och i vilka instrument de huvudsakligen bedriver handel för de  
 AIF-fonder 
  de förvaltar. 
 De ska tillhandahålla information om de huvudsakliga instru 
 ­  
 ment som de handlar med, de marknader där de är medlemmar eller bedriver aktiv handel och om de huvudsakliga exponering 
 ­  
 arna och de största koncentrationerna för var och en av de AIF- fonder som de förvaltar. 
  
 2. 
  
 AIF-förvaltare 
  
  ska för var och en av de  
 EU-baserade 
  AIF- fonder som de förvaltar, och för var och en av de  
 AIF-fonder 
  som de marknadsför i unionen, lämna följande till de behöriga myndigheterna i sina hemmedlemsstater: 
  
 a) 
  
 Procentuell andel av  
  
 AIF-fondens 
  tillgångar för vilka särskilda ordningar gäller på grund av deras illikvida natur. 
  
 b) 
  
 Eventuella nya ordningar för  
  
 AIF-fondens 
  likviditetshante 
 ­  
 ring. 
  
 c) 
  
 AIF-fondens 
  
  aktuella riskprofil och de riskhanteringssystem som  
 AIF-förvaltaren 
  tillämpar för att hantera marknadsrisk, likviditetsrisk, motpartsrisk och andra risker, inklusive opera 
 ­  
 tiva risker. 
  
 d) 
  
 Information om de huvudsakliga kategorier av tillgångar som  
  
 AIF-fonden 
  har investeringar i. 
  
 e) 
  
 Resultatet av de stresstester som genomförs i enlighet med artiklarna 15.3 b och 16.1 andra stycket. 
  
 3. 
  
 AIF-förvaltare 
  
  ska på begäran överlämna följande hand 
 ­  
 lingar till de behöriga myndigheterna i sina hemmedlemsstater: 
  
 a) 
  
 Årsredovisningar för varje räkenskapsår för varje  
  
 EU-baserad 
 AIF-fond 
  de förvaltar och för varje  
 AIF-fond 
  de marknadsför i unionen, i enlighet med artikel 22.1. 
  
 b) 
  
 Vid utgången av varje kvartal en detaljerad förteckning över alla  
  
 AIF-fonder 
  de förvaltar. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/35 
  
 4.  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar  
 AIF-fonder 
  som i betydande grad använder finansiell hävstång ska göra information om den samlade nivån på den finansiella hävstången i varje  
 AIF-fond 
  som de förvaltar, en uppdelning på finansiell hävstång genom lån av kontanter eller värdepapper och finansiell hävstång som härrör från finansiella derivat samt den omfattning i vilken förfogande över  
 AIF-fondernas 
  tillgångar har skett med stöd av ordningar för finansiell hävstång tillgänglig för de behöriga myndigheterna i sina hemmedlemsstater. 
  
 Robertson 
  ska även lämna uppgifter om vilka som är de fem mest betydande utlånarna av kontanter eller värdepapper för varje  
 AIF-fond 
  som de förvaltar och uppgift om beloppen för den finansiella hävstång de tagit emot från var och en av dessa utlånare för var och en av dessa  
 AIF-fonder. 
  
 För icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  är rapporteringsskyldighe 
 ­  
 terna enligt denna punkt begränsade till de  
 EU-baserade 
  AIF- fonder som de förvaltar och de icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  som de marknadsför i unionen. 
 5. Om det är nödvändigt för att effektivt övervaka system 
 ­  
 risken får hemmedlemsstatens behöriga myndigheter regelbun 
 ­  
 det och även på ad  
 hoc-basis 
  begära in information som går utöver vad som beskrivs i denna artikel. De behöriga myndig 
 ­  
 heterna ska informera Esma om ytterligare krav på information. 
 Esma får under exceptionella omständigheter, och när detta krävs för att säkerställa det finansiella systemets stabilitet och integritet eller för att främja långsiktig hållbar tillväxt, begära att hemmedlemsstatens behöriga myndigheter inför ytterligare rap 
 ­  
 porteringskrav. 
 6. Kommissionen ska, genom delegerade akter i enlighet med artikel 56, och med förbehåll för villkoren i artiklarna 57 och 58, anta åtgärder för att närmare ange 
  
 a) 
  
 när finansiell hävstång ska anses användas i betydande grad, i den mening som avses i punkt 4, och 
  
 b) 
  
 de krav på rapportering och tillhandahållande av information som föreskrivs i denna artikel. 
  
 Dessa delegerade akter ska ta hänsyn till behovet att undvika en orimlig administrativ börda för de behöriga myndigheterna. 
 KAPITEL V 
  
 AIF-FÖRVALTARE 
  SOM FÖRVALTAR SÄRSKILDA SLAG AV 
  
 AIF-FONDER 
  
 AVSNITT 1 
  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar  
 AIF-fonder 
  med finansiell hävstång 
 Artikel 25 
 Behöriga myndigheters användning av information, samarbete mellan tillsynsmyndigheter och gränser för finansiell hävstång 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna ska se till att de behöriga myndigheterna 
  
 i 
  
 AIF-förvaltarens 
  
  hemmedlemsstat använder den information som ska samlas in enligt artikel 24 för att fastställa i vilken omfattning användningen av finansiell hävstång bidrar till att bygga upp risker för det finansiella systemets funktion eller för störningar på marknaderna eller för ekonomins långsiktiga till 
 ­  
 växt. 
  
 2. 
  
 De behöriga myndigheterna i  
  
 AIF-förvaltarnas 
  hemmed 
 ­  
 lemsstater ska se till att all information som samlas in enligt artikel 24 om alla  
 AIF-förvaltare 
  som står under deras tillsyn samt den information som samlas in enligt artikel 7 görs till 
 ­  
 gänglig för de behöriga myndigheterna i andra berörda med 
 ­  
 lemsstater, Esma och ESRB genom förfarandena i artikel 50 om samarbete mellan tillsynsmyndigheterna. De ska utan dröjsmål också lämna information genom dessa förfaranden och bilateralt till de behöriga myndigheterna i andra direkt berörda medlems 
 ­  
 stater, om en  
 AIF-förvaltare 
  under deras ansvar eller  
 AIF-fonder 
  som förvaltas av denna  
 AIF-förvaltare 
  skulle kunna utgöra en betydande potentiell källa till motpartsrisk för ett kreditinstitut eller andra systemviktiga institut i andra medlemsstater. 
  
 3. 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  ska visa att de gränser för finansiell häv 
 ­  
 stång som den fastställt för varje  
 AIF-fond 
  de förvaltar är rim 
 ­  
 liga och att den vid varje tidpunkt respekterar dessa gränser. De behöriga myndigheterna ska bedöma den risk som en  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtares användning av finansiell hävstång i fråga om de AIF- fonder som den förvaltar kan medföra och de behöriga myn 
 ­  
 digheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat ska, om det anses vara nödvändigt för att sörja för stabilitet och integritet i det finansiella systemet, efter att ha underrättat Esma, ESRB och den berörda  
 AIF-fondens 
  behöriga myndigheter, införa begräns 
 ­  
 ningar av den nivå av finansiell hävstång som  
 AIF-förvaltare 
  har rätt att använda eller andra begränsningar för  
 AIF-fondernas 
  förvaltning med avseende på de  
 AIF-fonder 
  som de förvaltar, för att begränsa bidraget från användningen av finansiell hävstång till uppbyggnad av systemrisker i det finansiella systemet eller risker för störningar på marknaderna. De behöriga myndighe 
 ­  
 terna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat ska vederbörligen in 
 ­  
 formera Esma, ESRB och  
 AIF-fondens 
  behöriga myndigheter om de åtgärder som vidtagits i detta avseende, genom de förfaran 
 ­  
 den som föreskrivs i artikel 50. 
  
 4. 
  
 Den underrättelse som avses i punkt 3 ska ske senast tio arbetsdagar innan den föreslagna åtgärden planeras träda i kraft eller förlängas. Underrättelsen ska inbegripa uppgifter om den föreslagna åtgärden, skälen för denna och när den planeras träda i kraft. Under exceptionella omständigheter får de behö 
  
 ­  
 riga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat besluta att den föreslagna åtgärden ska träda i kraft under den period som avses i första meningen. 
  
 L 174/36 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 5. 
  
 Esma ska ha en stödjande och samordnande roll och sär 
  
 ­  
 skilt verka för att de behöriga myndigheterna intar ett kon 
 ­  
 sekvent förhållningssätt när det gäller de åtgärder som föreslås av de behöriga myndigheterna enligt punkt 3. 
  
 6. 
  
 Efter att ha mottagit den underrättelse som avses i punkt 
  
 3 
  
 ska Esma ge råd till de behöriga myndigheterna i  
  
 AIF-förval 
 ­ 
  
 tarens hemmedlemsstat angående den åtgärd som föreslås eller har vidtagits. Rådet kan särskilt gälla huruvida villkoren för att vidta åtgärder förefaller vara uppfyllda, huruvida åtgärderna är lämpliga och tidsperioden för åtgärdernas tillämpning. 
  
 7. 
  
 Mot bakgrund av den information som mottagits enligt punkt 2, och efter att ha beaktat eventuella råd från ESRB, får Esma fastställa att den finansiella hävstång som används av en  
  
 AIF-förvaltare 
  eller en grupp av  
 AIF-förvaltare 
  innebär en vä 
 ­  
 sentlig risk för det finansiella systemets stabilitet och integritet, och får ge råd till behöriga myndigheter för att specificera vilka korrigerande åtgärder som ska vidtas, inklusive begränsningar av den finansiella hävstång som denna  
 AIF-förvaltare 
  eller denna grupp av  
 AIF-förvaltare 
  har rätt att använda. Esma ska omedel 
 ­  
 bart informera de berörda behöriga myndigheterna, ESRB och kommissionen om ett sådant fastställande. 
  
 8. 
  
 Om en behörig myndighet avser att vidta åtgärder i strid med Esmas råd enligt punkterna 6 och 7 ska den informera Esma och ange sina skäl. Esma får offentliggöra att den behöriga myndigheten inte följer eller avser att följa dess råd. Esma får också, från fall till fall, besluta att offentliggöra de skäl som den behöriga myndigheten anför för att inte följa dess råd. De be 
  
 ­  
 höriga myndigheterna ska få en förhandsanmälan om ett sådant offentliggörande. 
  
 9. 
  
 Kommissionen ska, genom delegerade akter i enlighet med artikel 56, och med förbehåll för villkoren i artiklarna 57 och 58, anta åtgärder för att fastställa principer som närmare anger de omständigheter under vilka behöriga myndigheter tillämpar bestämmelserna i punkt 3, med beaktande av olika strategier för  
  
 AIF-fonder, 
  de olika marknadsvillkor som råder för  
 AIF-fon 
 ­ 
  
 derna samt eventuella procykliska effekter av tillämpningen av de bestämmelserna. 
 AVSNITT 2 
 Skyldigheter för  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar  
 AIF-fonder 
  som förvärvar kontroll över onoterade företag och över emittenter 
 Artikel 26 
 Tillämpningsområde 
  
 1. 
  
 Detta avsnitt ska tillämpas på följande: 
  
 a) 
  
 AIF-förvaltare 
  
  som förvaltar en eller flera  
 AIF-fonder 
  som, enskilt eller tillsammans på grundval av ett avtal som syftar till att förvärva kontroll, förvärvar kontroll över ett onoterat företag i enlighet med punkt 5. 
  
 b) 
  
 AIF-förvaltare 
  
  som samarbetar med en eller flera andra AIF- förvaltare på grundval av ett avtal enligt vilket  
 AIF-fonder 
  som förvaltas av dessa  
 AIF-förvaltare 
  tillsammans förvärvar kontroll över ett onoterat företag i enlighet med punkt 5. 
 2. Detta avsnitt 2 ska inte tillämpas då de onoterade företa 
 ­  
 gen i fråga är 
  
 a) 
  
 små och medelstora företag i den mening som avses i artikel 2.1 i bilagan till kommissionens rekommendation 2003/361/EG av den 6 maj 2003 avseende definitionen av mikroföretag samt små och medelstora företag ( 
  
 1 
 ), eller 
  
 b) 
  
 specialföretag vars syfte är att förvärva, inneha eller admini 
  
 ­  
 strera fastigheter. 
  
 3. 
  
 Utan att det påverkar tillämpningen av punkterna 1 och 2 
  
 i 
  
 denna artikel ska artikel 27.1 även tillämpas på  
  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar  
 AIF-fonder 
  som förvärvar en icke kontrollerande position i ett onoterat företag. 
  
 4. 
  
 Artiklarna 28.1, 28.2, 28.3 och 30 ska även tillämpas på  
  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar  
 AIF-fonder 
  som förvärvar kontroll över emittenter. Med avseende på tillämpningen av dessa artik 
 ­  
 lar ska punkterna 1 och 2 i den här artikeln gälla i tillämpliga delar. 
  
 5. 
  
 För onoterade företag betyder kontroll, med avseende på tillämpningen av detta avsnitt, mer än 50 % av rösträtterna i företagen. 
  
 Vid beräkning av den procentandel rösträtter som innehas av den berörda  
 AIF-fonden 
  ska, utöver de rösträtter som innehas direkt av den berörda  
 AIF-fonden, 
  rösträtter som innehas av följande tas med i beräkningen, under förutsättning att kontroll i den mening som avses i första stycket har fastställts: 
  
 a) 
  
 Företag som kontrolleras av  
  
 AIF-fonden, 
  och 
  
 b) 
  
 fysiska eller juridiska personer som agerar i eget namn men för  
  
 AIF-fondens 
  räkning eller för ett företags räkning som kontrolleras av  
 AIF-fonden. 
  
 Procentandelen rösträtter ska beräknas på grundval av alla aktier som medför rösträtt även om utövandet av denna rättighet har avbrutits. 
 Utan hinder av artikel 4.1 i ska, med avseende på artiklarna 28.1, 28.2, 28.3 och 30, kontroll i förhållande till emittenter fastställas i enlighet med artikel 5.3 i direktiv 2004/25/EG. 
 6. Detta avsnitt ska gälla med förbehåll för de villkor och begränsningar som anges i artikel 6 i direktiv 2002/14/EG. 
 ( 
 1 
 ) EUT L 124, 20.5.2003, s. 36. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/37 
  
 7. Detta avsnitt ska gälla utan att det påverkar tillämpningen av strängare regler som antagits av medlemsstaterna avseende förvärv av ägarandelar i emittenter och onoterade företag på deras territorier. 
 Artikel 27 
 Anmälan om förvärv av större ägarandelar i och kontroll över onoterade företag 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna ska, när en  
  
 AIF-fond 
  förvärvar, avyttrar eller innehar aktier i ett onoterat företag, kräva att den AIF- förvaltare som förvaltar en sådan  
 AIF-fond 
  underrättar de be 
 ­  
 höriga myndigheterna i sin hemmedlemsstat om andelen röstr 
 ­  
 ätter i det onoterade företaget som innehas av  
 AIF-fonden 
  så snart som denna andel når, överskrider eller underskrider tröskelvärdena 10 %, 20 %, 30 %, 50 % och 75 %. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna ska, när en  
  
 AIF-fond, 
  enskilt eller tillsam 
 ­  
 mans med andra, förvärvar kontroll över ett onoterat företag enligt artikel 26.1 jämförd med punkt 5 i den artikeln, kräva att den  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar en sådan  
 AIF-fond 
  underrättar följande om  
 AIF-fondens 
  förvärv av kontroll: 
  
 a) 
  
 Det onoterade företaget. 
  
 b) 
  
 De aktieägare vilkas identiteter och adresser  
  
 AIF-förvaltaren 
  har tillgång till eller kan få tillgång till från det onoterade företaget eller genom ett register som  
 AIF-förvaltaren 
  har eller kan få tillgång till. 
  
 c) 
  
 De behöriga myndigheterna i  
  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlems 
 ­  
 stat. 
 3. Den underrättelse som krävs enligt punkt 2 ska innehålla följande kompletterande upplysningar: 
  
 a) 
  
 Rösträtternas fördelning efter transaktionen. 
  
 b) 
  
 De förhållanden under vilka kontroll förvärvades, inbegripet uppgifter om vilka som är de olika berörda aktieägarna, varje fysisk eller juridisk person som har rätt att utöva rösträtten för deras räkning och i tillämpliga fall den kedja av företag genom vilken rösträtten i praktiken innehas. 
  
 c) 
  
 Datum då kontroll förvärvades. 
  
 4. I sin underrättelse till det onoterade företaget ska  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtaren begära att företagets styrelse utan onödigt dröjsmål informerar arbetstagarrepresentanterna eller, om sådana repre 
 ­  
 sentanter inte finns, de anställda själva, om förvärvet av kontroll av den  
 AIF-fond 
  som förvaltas av  
 AIF-förvaltaren 
  och den infor 
 ­  
 mation som avses i punkt 3.  
 AIF-förvaltaren 
  ska göra sitt yt 
 ­  
 tersta för att sörja för att arbetstagarrepresentanterna eller, om sådana representanter inte finns, de anställda själva, i vederbörlig ordning informeras av styrelsen i enlighet med denna artikel. 
 5. De underrättelser som avses i punkterna 1, 2 och 3 ska ske snarast möjligt, dock senast tio arbetsdagar från och med den dag då  
 AIF-fonden 
  nådde, överskred eller underskred de relevanta tröskelvärdena eller förvärvade kontroll över det ono 
 ­  
 terade företaget. 
 Artikel 28 
 Information vid förvärv av kontroll 
 1. Medlemsstaterna ska, när en  
 AIF-fond, 
  enskilt eller tillsam 
 ­  
 mans med andra, förvärvar kontroll över ett onoterat företag eller en emittent, enligt artikel 26.1 jämförd med punkt 5 i den artikeln, kräva att den  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar denna AIF- fond gör den information som avses i punkt 2 i denna artikel tillgänglig för 
  
 a) 
  
 det berörda företaget, 
  
 b) 
  
 företagets aktieägare vilkas identiteter och adresser  
  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtaren har tillgång till eller kan få tillgång till från företaget eller genom ett register som  
 AIF-förvaltaren 
  har eller kan få tillgång till, och 
  
 c) 
  
 de behöriga myndigheterna i  
  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlems 
 ­  
 stat. 
 Medlemsstaterna får kräva att den information som avses i punkt 2 även görs tillgänglig för de behöriga myndigheter för det onoterade företaget som medlemsstaterna får utse för detta ändamål. 
  
 2. 
  
 AIF-förvaltare 
  
  ska tillhandahålla följande information 
  
 a) 
  
 Uppgifter om vilka den  
  
 AIF-förvaltare 
  som enskilt eller ge 
 ­  
 nom avtal med andra  
 AIF-förvaltare 
  förvaltar  
 AIF-fonder 
  som har förvärvat kontroll. 
  
 b) 
  
 Den policy som tillämpas för att förebygga och hantera intressekonflikter, särskilt mellan  
  
 AIF-förvaltaren, 
 AIF-fonden 
  och företaget, inbegripet uppgifter om de särskilda skydds 
 ­  
 mekanismer som inrättats för att se till att alla avtal mellan  
 AIF-förvaltaren 
  och/eller  
 AIF-fonden 
  och företaget ingås en 
 ­  
 ligt normala marknadsmässiga villkor ( 
 armlängdsprincipen 
 ). 
  
 c) 
  
 Den policy som tillämpas för företagets externa och interna kommunikation, särskilt till de anställda. 
  
 3. 
  
 I sin underrättelse till företaget enligt punkt 1 a ska AIF- förvaltaren begära att företagets styrelse utan onödigt dröjsmål informerar arbetstagarrepresentanterna eller, om sådana repre 
  
 ­  
 sentanter inte finns, de anställda själva, om den information som avses i punkt 1.  
 AIF-förvaltaren 
  ska göra sitt yttersta för att sörja för att arbetstagarrepresentanterna eller, om sådana representanter inte finns, de anställda själva, i vederbörlig ord 
 ­  
 ning informeras av styrelsen i enlighet med denna artikel. 
  
 L 174/38 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 4. Medlemsstaterna ska, när en  
 AIF-fond, 
  enskilt eller tillsam 
 ­  
 mans med andra, förvärvar kontroll över ett onoterat företag enligt artikel 26.1 jämförd med punkt 5 i den artikeln, kräva att den  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar denna  
 AIF-fond 
  ser till att AIF- fonden, eller  
 AIF-förvaltaren 
  för  
 AIF-fondens 
  räkning, infor 
 ­  
 merar om sina avsikter i fråga om det onoterade företagets framtida verksamhet och förväntade effekter på sysselsättningen, inbegripet väsentliga ändringar i anställningsvillkoren, varvid denna information ska lämnas till 
  
 a) 
  
 det onoterade företaget, och 
  
 b) 
  
 det onoterade företagets aktieägare vilkas identiteter och adresser  
  
 AIF-förvaltaren 
  har tillgång till eller kan få tillgång till från det onoterade företaget eller genom ett register som  
 AIF-förvaltaren 
  har eller kan få tillgång till. 
 Den  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar den berörda  
 AIF-fonden 
  ska dessutom begära och göra sitt yttersta för att se till att det onoterade företagets styrelse tillhandahåller den information som anges i första stycket till det onoterade företagets arbets 
 ­  
 tagarrepresentanter eller, om inga sådana representanter finns, till de anställda själva. 
 5. Medlemsstaterna ska, när en  
 AIF-fond 
  enligt artikel 26.1 jämförd med punkt 5 i den artikeln förvärvar kontroll över ett onoterat företag, kräva att den  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar en sådan  
 AIF-fond 
  tillhandahåller de behöriga myndigheterna i sin hemmedlemsstat och  
 AIF-fondens 
  investerare information om hur förvärvet finansierats. 
 Artikel 29 
 Särskilda bestämmelser för årsredovisningen för AIF- fonder som utövar kontroll över onoterade företag 
 1. Medlemsstaterna ska, när en  
 AIF-fond, 
  enskilt eller tillsam 
 ­  
 mans med andra, förvärvar kontroll över ett onoterat företag enligt artikel 26.1 jämförd med punkt 5 i den artikeln, kräva att den  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar denna  
 AIF-fond 
  
 a) 
  
 begär och gör sitt yttersta för att se till att det onoterade företagets årsredovisning som sammanställs i enlighet med punkt 2 av företagets styrelse görs tillgänglig för alla arbets 
  
 ­  
 tagarrepresentanter eller, om inga sådana representanter finns, för de anställda själva, inom den period som denna årsredovisning ska utarbetas i enlighet med tillämplig natio 
 ­  
 nell lagstiftning, eller 
  
 b) 
  
 i den årsredovisning som föreskrivs i artikel 22 för varje sådan  
  
 AIF-fond 
  inför de upplysningar som avses i punkt 2 beträffande det berörda onoterade företaget. 
 2. De ytterligare upplysningar som ska införas i företagets eller i  
 AIF-fondens 
  årsredovisning i enlighet med punkt 1 ska minst inbegripa en rättvisande översikt över utvecklingen av 
 företagets verksamhet som återspeglar situationen i slutet av den period som omfattas av årsredovisningen. Årsredovisningen ska även innehålla uppgifter om 
  
 a) 
  
 viktiga händelser som har inträffat efter räkenskapsårets slut, 
  
 b) 
  
 bolagets förväntade framtida utveckling, och 
  
 c) 
  
 den information om förvärv av egna aktier som föreskrivs i artikel 22.2 i rådets direktiv 77/91/EEG ( 
  
 1 
 ). 
  
 3. 
  
 Den  
  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar den berörda  
 AIF-fonden 
  
 ska 
  
 a) 
  
 begära och göra sitt yttersta för att se till att det onoterade företagets styrelse tillhandahåller upplysningar som avses i punkt 1 b avseende det berörda företaget till arbetstagar 
  
 ­  
 representanterna i det berörda företaget eller om inga sådana representanter finns, de anställda själva inom den tidsperiod som avses i artikel 22.1, eller 
  
 b) 
  
 inom den period som anges i artikel 22.1, och under alla omständigheter senast vid den tidpunkt då det onoterade företagets årsredovisning sammanställs i enlighet med till 
  
 ­  
 lämplig nationell lagstiftning, tillhandahålla  
 AIF-fondens 
  in 
 ­  
 vesterare den information som avses i punkt 1 a, i den utsträckning informationen finns tillgänglig. 
 Artikel 30 
 Tömning av företag på tillgångar 
 1. Medlemsstaterna ska, när en  
 AIF-fond, 
  enskilt eller tillsam 
 ­  
 mans med andra, förvärvar kontroll över ett onoterat företag eller en emittent enligt artikel 26.1 jämförd med punkt 5 i den artikeln, kräva att den  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar denna AIF- fond under en period på 24 månader efter  
 AIF-fondens 
  förvärv av kontroll över företaget 
  
 a) 
  
 inte tillåts att underlätta, stödja eller ge instruktioner om utdelningar, kapitalminskningar, aktieinlösen och/eller för 
  
 ­  
 värv av egna aktier från företagets sida i enlighet med vad som föreskrivs i punkt 2, 
  
 b) 
  
 i den mån  
  
 AIF-förvaltaren 
  har rätt att rösta för  
 AIF-fondens 
  räkning vid möten i företagets ledningsorgan, inte röstar för en utdelning, kapitalminskning, aktieinlösen och/eller förvärv av egna aktier från företagets sida i enlighet med vad som föreskrivs i punkt 2, och 
  
 c) 
  
 under alla omständigheter gör sitt yttersta för att förhindra utdelningar, kapitalminskningar, aktieinlösen och/eller för 
  
 ­  
 värv av egna aktier från företagets sida i enlighet med vad som föreskrivs i punkt 2. 
 ( 
 1 
 ) EGT L 26, 31.1.1977, s. 1. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/39 
  
 2. De skyldigheter som  
 AIF-förvaltaren 
  åläggs enligt punkt 1 ska omfatta följande: 
  
 a) 
  
 Varje utdelning till aktieägarna som görs när nettotillgång 
  
 ­  
 arna enligt företagets årsredovisning på bokslutsdagen för det senaste räkenskapsåret understiger eller till följd av en sådan utdelning skulle understiga det tecknade kapitalet plus de reserver som inte får utdelas enligt lag eller bolagsord 
 ­  
 ning, varvid ska gälla att när den icke inbetalade delen av det tecknade kapitalet inte ingår i tillgångarna enligt balansräk 
 ­  
 ning ska detta belopp dras av från det tecknade kapitalet. 
  
 b) 
  
 Utdelningar till aktieägarna som skulle överstiga vinsten för det senast avslutade räkenskapsåret plus balanserad vinst och belopp från reserver som får användas för detta och minus balanserad förlust och belopp som enligt lag eller bolags 
  
 ­  
 ordning har avsatts till reserver. 
  
 c) 
  
 I den mån förvärv av egna aktier är tillåtna, de förvärv som företaget gör, inbegripet aktier som tidigare förvärvats av företaget och innehas av det och aktier som förvärvats av personer som agerar i eget namn men för företagets räkning, och som skulle leda till att nettotillgångarna understiger det belopp som anges i led a. 
  
 3. 
  
 Med avseende på tillämpningen av punkt 2 
  
 a) 
  
 ska uttrycket  
  
 utdelning  
 i punkt 2 a och b i synnerhet omfatta betalning av utdelning och ränta avseende aktier, 
  
 b) 
  
 ska bestämmelserna om kapitalminskning inte gälla en minskning av det tecknade kapitalet där syftet är att uppväga gjorda förluster eller att inkludera penningsummor i en icke utdelningsbar reserv, under förutsättning att beloppet i en sådan reserv efter denna åtgärd inte överstiger 10 % av det minskade tecknade kapitalet, och 
  
 c) 
  
 ska begränsningen enligt punkt 2 c omfattas av artikel 20.1  
  
 b–h 
  i direktiv 77/91/EEG. 
 KAPITEL VI 
  
 EU-BASERADE 
 AIF-FÖRVALTARES 
  RÄTT ATT MARKNADS 
 ­  
 FÖRA OCH FÖRVALTA  
 EU-BASERADE 
 AIF-FONDER 
  I UNIONEN 
 Artikel 31 
 Marknadsföring av andelar eller aktier i  
 EU-baserade 
  AIF- fonder i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat 
 1. Medlemsstaterna ska se till att en auktoriserad  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare 
  får marknadsföra andelar eller aktier i en  
 EU-ba 
 ­ 
  
 serad  
 AIF-fond 
  som den förvaltar till professionella investerare i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat så snart som villkoren i denna artikel är uppfyllda. 
 Om den  
 EU-baserade 
 AIF-fonden 
  är en  
 feeder-AIF-fond, 
  är den rätt att marknadsföra som avses i första stycket underkastad 
 villkoret att  
 master-AIF-fonden 
  också är en  
 EU-baserad 
  AIF- fond som förvaltas av en auktoriserad  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare. 
  
 2.  
 AIF-förvaltaren 
  ska överlämna en anmälan till de behöriga myndigheterna i sin hemmedlemsstat för varje  
 EU-baserad 
  AIF- fond som den avser att marknadsföra. 
 Anmälan ska innehålla den dokumentation och information som avses i bilaga III. 
 3. Senast 20 arbetsdagar efter det att de tagit emot fullstän 
 ­  
 diga handlingar enligt punkt 2 ska de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat underrätta  
 AIF-förvaltaren 
  om huruvida den får inleda marknadsföringen av den  
 AIF-fond 
  som angetts i den anmälan som avses i punkt 2. De behöriga myn 
 ­  
 digheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat får hindra mark 
 ­  
 nadsföringen av  
 AIF-fonden 
  endast om  
 AIF-förvaltarens 
  förvalt 
 ­  
 ning av  
 AIF-fonden 
  inte är förenlig eller inte kommer att vara förenlig med detta direktiv eller, om  
 AIF-förvaltaren 
  inte efter 
 ­  
 lever eller kommer att efterleva detta direktiv. Om beslutet är positivt får  
 AIF-förvaltaren 
  börja marknadsföra  
 AIF-fonden 
  i sin hemmedlemsstat från och med den dag som de behöriga myn 
 ­  
 digheterna meddelar detta. 
 De behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat ska, såvida de inte även är  
 AIF-fondens 
  behöriga myndigheter, även informera  
 AIF-fondens 
  behöriga myndigheter om att AIF- förvaltaren får börja marknadsföra andelar eller aktier i AIF- fonden. 
 4. Vid varje väsentlig ändring av någon av de uppgifter som meddelats i enlighet med punkt 2 ska  
 AIF-förvaltaren 
  skriftligen meddela de behöriga myndigheterna i sin hemmedlemsstat om denna ändring, senast en månad innan ändringen genomförs, beträffande ändringar som är planerade av  
 AIF-förvaltaren, 
  eller omedelbart efter det att en oplanerad ändring ägt rum. 
 Om en planerad ändring innebär att  
 AIF-förvaltarens 
  förvaltning av  
 AIF-fonden 
  inte längre skulle vara förenlig med detta direktiv, eller att  
 AIF-förvaltaren 
  i övrigt inte längre skulle efterleva i detta direktiv ska de berörda behöriga myndigheterna utan onö 
 ­  
 digt dröjsmål informera  
 AIF-förvaltaren 
  om att denna inte får genomföra ändringen. 
 Om den planerade ändringen genomförs trots vad som anges i första och andra stycket eller om en oplanerad ändring har ägt rum och detta innebär att  
 AIF-förvaltarens 
  förvaltning av AIF- fonden inte längre är förenlig med detta direktiv, eller att AIF- förvaltaren i övrigt inte längre efterlever detta direktiv, ska de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat vidta alla nödvändiga åtgärder i enlighet med artikel 46, vid behov även ett uttryckligt förbud mot marknadsföring av AIF- fonden. 
 5. För att säkerställa enhetliga tillämpningsvillkor för denna artikel får Esma utarbeta förslag till tekniska standarder för genomförande i syfte att fastställa 
  
 L 174/40 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 a) 
  
 form och innehåll för en mall för den anmälan som avses i punkt 2, 
  
 b) 
  
 form för det skriftliga meddelande som avses i punkt 4. 
  
 Kommissionen ges befogenhet att anta de tekniska standarder för genomförande som avses i första stycket i enlighet med artikel 15 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
 6. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 43.1 ska medlemsstaterna kräva att  
 AIF-fonder 
  som förvaltas och mark 
 ­  
 nadsförs av  
 AIF-förvaltare 
  endast marknadsförs till professio 
 ­  
 nella investerare. 
 Artikel 32 
 Marknadsföring av andelar eller aktier i  
 EU-baserade 
  AIF- fonder i andra medlemsstater än i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat 
 1. Medlemsstaterna ska se till att en auktoriserad  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare 
  får marknadsföra andelar eller aktier i en  
 EU-ba 
 ­ 
  
 serad  
 AIF-fond 
  som den förvaltar till professionella investerare i en annan medlemsstat än  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat så snart som villkoren i denna artikel är uppfyllda. 
 Om den  
 EU-baserade 
 AIF-fonden 
  är en  
 feeder-AIF-fond, 
  är den rätt att marknadsföra som avses i första stycket underkastad villkoret att  
 master-AIF-fonden 
  också är en  
 EU-baserad 
  AIF- fond som förvaltas av en auktoriserad  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare. 
  
 2.  
 AIF-förvaltaren 
  ska överlämna en anmälan till de behöriga myndigheterna i sin hemmedlemsstat för varje  
 EU-baserad 
  AIF- fond som den avser att marknadsföra. 
 Anmälan ska innehålla den dokumentation och information som anges i bilaga IV. 
 3. Senast 20 arbetsdagar efter det att de behöriga myndighe 
 ­  
 terna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat mottagit de fullstän 
 ­  
 diga handlingar som avses i punkt 2 ska de överlämna dessa fullständiga handlingar till de behöriga myndigheterna i de med 
 ­  
 lemsstater där  
 AIF-fonden 
  är avsedd att marknadsföras. Detta överlämnande ska äga rum endast om  
 AIF-förvaltarens 
  förvalt 
 ­  
 ning av  
 AIF-fonden 
  är och kommer att vara förenlig med detta direktiv och  
 AIF-förvaltaren 
  i övrigt efterlever i detta direktiv. 
 De behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat ska bifoga en förklaring om att  
 AIF-förvaltaren 
  i fråga är auk 
 ­  
 toriserad att förvalta  
 AIF-fonder 
  med en särskild investerings 
 ­  
 strategi. 
 4. Efter att ha överlämnat anmälningshandlingarna ska de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat utan dröjsmål underrätta  
 AIF-förvaltaren 
  om att så har skett.  
 AIF-förvaltaren 
  får börja marknadsföra  
 AIF-fonden 
  i  
 AIF-förval 
 ­ 
  
 tarens värdmedlemsstat från och med dagen för denna under 
 ­  
 rättelse. 
 De behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat ska, såvida de inte även är  
 AIF-fondens 
  behöriga myndigheter, även informera  
 AIF-fondens 
  behöriga myndigheter om att AIF- förvaltaren får börja marknadsföra  
 AIF-fondens 
  andelar eller aktier i  
 AIF-förvaltarens 
  värdmedlemsstat. 
  
 5. 
  
 Lagstiftningen och tillsynen i  
  
 AIF-förvaltarens 
  värdmed 
 ­  
 lemsstat ska tillämpas på de åtgärder som avses i led h i bilaga IV. 
  
 6. 
  
 Medlemsstaterna ska se till att  
  
 AIF-förvaltarens 
  anmälan som avses i punkt 2 och den förklaring som avses i punkt 3 är avfattade på ett språk som är brukligt i internationella finans 
 ­  
 kretsar. 
 Medlemsstaterna ska säkerställa att deras behöriga myndigheter godkänner att de handlingar som avses i punkt 3 överförs och arkiveras på elektronisk väg. 
 7. Vid varje väsentlig ändring av någon av de uppgifter som meddelats i enlighet med punkt 2 ska  
 AIF-förvaltaren 
  skriftligen meddela de behöriga myndigheterna i sin hemmedlemsstat om denna ändring, senast en månad innan en planerad ändring genomförs, eller omedelbart efter det att en oplanerad ändring ägt rum. 
 Om en planerad ändring innebär att  
 AIF-förvaltarens 
  förvaltning av  
 AIF-fonden 
  inte längre skulle vara förenlig med detta direktiv, eller att  
 AIF-förvaltaren 
  i övrigt inte längre skulle efterleva detta direktiv, ska de berörda behöriga myndigheterna utan onödigt dröjsmål informera  
 AIF-förvaltaren 
  om att denna inte får ge 
 ­  
 nomföra ändringen. 
 Om den planerade ändringen genomförs trots vad som anges i första och andra stycket eller om en oplanerad ändring har ägt rum och detta innebär att  
 AIF-förvaltarens 
  förvaltning av AIF- fonden inte längre skulle vara förenlig med detta direktiv, eller att  
 AIF-förvaltaren 
  i övrigt inte längre skulle efterleva detta direktiv, ska de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hem 
 ­  
 medlemsstat vidta alla nödvändiga åtgärder i enlighet med artikel 46, vid behov även ett uttryckligt förbud mot marknads 
 ­  
 föring av  
 AIF-fonden. 
  
 Om ändringarna är godtagbara, eftersom de inte påverkar för 
 ­  
 enligheten med detta direktiv vad avser  
 AIF-förvaltarens 
  förvalt 
 ­  
 ning av  
 AIF-fonden 
  eller  
 AIF-förvaltarens 
  efterlevnad av detta direktiv i övrigt, ska de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvalta 
 ­ 
  
 rens hemmedlemsstat utan dröjsmål informera de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  värdmedlemsstat om dessa ändringar. 
 8. För att säkerställa enhetliga tillämpningsvillkor för denna artikel får Esma utarbeta förslag till tekniska standarder för genomförande i syfte att fastställa 
  
 a) 
  
 form och innehåll för en mall för den anmälan som avses i punkt 2, 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/41 
  
 b) 
  
 form och innehåll för en mall för den förklaring som avses i punkt 3, 
  
 c) 
  
 form för det överlämnande som avses i punkt 3, och 
  
 d) 
  
 form för det skriftliga meddelande som avses i punkt 7. 
  
 Kommissionen ges befogenhet att anta de tekniska standarder för genomförande som avses i första stycket i enlighet med artikel 15 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
 9. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 43.1 ska medlemsstaterna kräva att  
 AIF-fonder 
  som förvaltas och mark 
 ­  
 nadsförs av  
 AIF-förvaltare 
  endast marknadsförs till professio 
 ­  
 nella investerare. 
 Artikel 33 
 Villkor för förvaltning av  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  etablerade i andra medlemsstater 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna ska säkerställa att auktoriserade  
  
 EU-base 
 ­ 
  
 rade  
 AIF-förvaltare 
  får förvalta  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  som är etablerade i en annan medlemsstat, antingen direkt eller genom upprättande av en filial, förutsatt att  
 AIF-förvaltarnas 
  auktorisa 
 ­  
 tion avser den kategorin av  
 AIF-fonder. 
  
 2. 
  
 En  
  
 AIF-förvaltare 
  som avser att för första gången förvalta  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  som är etablerade i en annan medlems 
 ­  
 stat ska lämna följande information till de behöriga myndighe 
 ­  
 terna i sin hemmedlemsstat: 
  
 a) 
  
 Den medlemsstat där den avser att direkt förvalta  
  
 AIF-fonder 
  eller upprätta en filial. 
  
 b) 
  
 En verksamhetsplan som bland annat innehåller uppgift om de tjänster den avser att utföra och om vilka  
  
 AIF-fonder 
  den avser att förvalta. 
  
 3. 
  
 Om en  
  
 AIF-förvaltare 
  avser att upprätta en filial ska den, utöver vad som anges i punkt 2, lämna uppgift om följande: 
  
 a) 
  
 Filialens organisatoriska struktur. 
  
 b) 
  
 En adress i  
  
 AIF-fondens 
  hemmedlemsstat där handlingar kan erhållas. 
  
 c) 
  
 Namn och kontaktuppgifter för de personer som ansvarar för ledningen av filialen. 
  
 4. 
  
 Senast en månad efter det att de tagit emot fullständiga handlingar enligt punkt 2, eller senast två månader efter att de tagit emot fullständiga handlingar enligt punkt 3, ska de behö 
  
 ­  
 riga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat över 
 ­  
 lämna dessa fullständiga handlingar till de behöriga myndighe 
 ­  
 terna i  
 AIF-förvaltarens 
  värdmedlemsstat. Detta överlämnande ska äga rum endast om  
 AIF-förvaltarens 
  förvaltning av AIF- fonden är och kommer att vara förenlig med detta direktiv och  
 AIF-förvaltaren 
  i övrigt efterlever detta direktiv. 
 De behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat ska bifoga en förklaring om att  
 AIF-förvaltaren 
  i fråga har auk 
 ­  
 toriserats av dem. 
 De behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat ska omedelbart underrätta  
 AIF-förvaltaren 
  om överlämnandet. 
 Efter att ha tagit emot denna underrättelse får  
 AIF-förvaltaren 
  börja tillhandahålla tjänster i sin värdmedlemsstat. 
  
 5. 
  
 AIF-förvaltarens 
  
  värdmedlemsstat får inte ålägga den be 
 ­  
 rörda  
 AIF-förvaltaren 
  några ytterligare krav i fråga om förhål 
 ­  
 landen som omfattas av detta direktiv. 
  
 6. 
  
 Vid varje ändring av någon av de uppgifter som meddelats 
  
 i 
  
 enlighet med punkt 2 och, i förekommande fall, punkt 3, ska  
  
 AIF-förvaltaren 
  skriftligen meddela de behöriga myndigheterna i sin hemmedlemsstat om denna ändring, senast en månad innan en planerad ändring genomförs, eller omedelbart efter det att en oplanerad ändring ägt rum. 
 Om en planerad ändring innebär att  
 AIF-förvaltarens 
  förvaltning av  
 AIF-fonden 
  inte längre skulle vara förenlig med detta direktiv, eller att  
 AIF-förvaltaren 
  i övrigt inte längre skulle efterleva detta direktiv, ska de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hem 
 ­  
 medlemsstat utan onödigt dröjsmål informera  
 AIF-förvaltaren 
  om att denna inte får genomföra ändringen. 
 Om den planerade ändringen genomförs trots vad som anges i första och andra stycket eller om en oplanerad ändring har ägt rum och detta innebär att  
 AIF-förvaltarens 
  förvaltning av AIF- fonden inte längre skulle vara förenlig med detta direktiv, eller att  
 AIF-förvaltaren 
  i övrigt inte längre skulle efterleva detta direktiv, ska de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hem 
 ­  
 medlemsstat vidta alla nödvändiga åtgärder i enlighet med artikel 46. 
 Om ändringarna är godtagbara, eftersom de inte påverkar för 
 ­  
 enligheten med detta direktiv vad avser  
 AIF-förvaltarens 
  förvalt 
 ­  
 ning av  
 AIF-fonden 
  eller  
 AIF-förvaltarens 
  efterlevnad av detta direktiv i övrigt, ska de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvalta 
 ­ 
  
 rens hemmedlemsstat utan onödigt dröjsmål informera de be 
 ­  
 höriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  värdmedlemsstater om dessa ändringar. 
 7. För att säkerställa en konsekvent harmonisering av denna artikel får Esma utarbeta förslag till tekniska standarder för till 
 ­  
 syn för att specificera vilka uppgifter som ska anmälas i enlighet med punkterna 2 och 3. 
 Till kommissionen delegeras befogenhet att anta de tekniska standarder för tillsyn som avses i första stycket i enlighet med artiklarna  
 10–14 
  i förordning (EU) nr 1095/2010. 
  
 L 174/42 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 8. För att säkerställa enhetliga tillämpningsvillkor för denna artikel får Esma utarbeta förslag till tekniska standarder för 
  
 genomförande i syfte att fastställa 
  
 standardformulär, 
  
 mallar 
  
 och förfaranden för överlämnandet 
  
 av uppgifter i 
  
 enlighet 
  
 med punkterna 2 och 3. 
  
 Kommissionen ges befogenhet att anta de tekniska standarder för genomförande som avses i första stycket i enlighet med artikel 15 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
 KAPITEL VII 
 SÄRSKILDA BESTÄMMELSER AVSEENDE TREDJELÄNDER 
 Artikel 34 
 Villkor för  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  som inte marknadsförs i medlemsstaterna 
 1. Medlemsstaterna ska se till att auktoriserade  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  får förvalta icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  som inte marknadsförs i unionen, förutsatt att 
  
 a) 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  uppfyller alla krav som fastställs i detta di 
 ­  
 rektiv med undantag för artiklarna 21 och 22 i fråga om dessa  
 AIF-fonder, 
  och 
  
 b) 
  
 att det finns lämpliga arrangemang för samarbete mellan de behöriga myndigheterna i  
  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat och tillsynsmyndigheten i det tredjeland där den icke EU- baserade  
 AIF-fonden 
  är etablerad för att åtminstone säker 
 ­ 
  
 ställa ett effektivt informationsutbyte som gör det möjligt för de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlems 
 ­  
 stat att utföra sina uppgifter i enlighet med detta direktiv. 
  
 2. 
  
 Kommissionen ska, genom delegerade akter i enlighet med artikel 56, och med förbehåll för villkoren i artiklarna 57 och 58, anta åtgärder om de samarbetsarrangemang som avses i punkt 1 i syfte att utforma en gemensam ram för att underlätta inrättandet av sådana samarbetsarrangemang med tredjeländer. 
  
 3. 
  
 För att säkerställa en enhetlig tillämpning av denna artikel ska Esma utarbeta riktlinjer för att fastställa villkoren för till 
  
 ­  
 lämpning av de åtgärder som antagits av kommissionen när det gäller de samarbetsarrangemang som avses i punkt 1. 
 Artikel 35 
 Villkor för marknadsföring i unionen med marknadsföringspass av icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  som förvaltas av  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  
 1. Medlemsstaterna ska se till att en auktoriserad  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare 
  får marknadsföra andelar eller aktier i icke EU- baserade  
 AIF-fonder 
  som den förvaltar och i  
 EU-baserade 
  feeder-  
 AIF-fonder 
  som inte uppfyller villkoren i artikel 31.1 andra stycket till professionella investerare i unionen så snart som villkoren i denna artikel är uppfyllda. 
 2.  
 AIF-förvaltaren 
  ska uppfylla alla krav som fastställs i detta direktiv, med undantag för kapitel VI. Dessutom ska följande villkor vara uppfyllda: 
  
 a) 
  
 Det ska finnas lämpliga arrangemang för samarbete mellan de behöriga myndigheterna i  
  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlems 
 ­  
 stat och tillsynsmyndigheterna i det tredjeland där den icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonden 
  är etablerad för att åtminstone sä 
 ­  
 kerställa ett effektivt informationsutbyte, med beaktande av artikel 50.4, som gör det möjligt för de behöriga myndighe 
 ­  
 terna att utföra sina uppgifter i enlighet med detta direktiv. 
  
 b) 
  
 Det tredjeland där den icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-fonden 
  är eta 
 ­  
 blerad har inte tagits med i förteckningen över icke sam 
 ­  
 arbetsvilliga länder och territorier av Reed. 
  
 c) 
  
 Det tredjeland där den icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-fonden 
  är eta 
 ­  
 blerad har undertecknat en överenskommelse med den auk 
 ­  
 toriserade  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat och med varje annan medlemsstat där andelarna eller aktierna i den icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonden 
  är avsedda att marknadsföras, vilken till fullo uppfyller normerna i artikel 26 i OECD:s modell 
 ­  
 avtal för skatter på inkomst och förmögenhet och säkerstäl 
 ­  
 ler ett effektivt informationsutbyte i skatteärenden, inklusive eventuella multilaterala skatteavtal. 
 Om en behörig myndighet i en annan medlemsstat har en avvikande åsikt om den bedömning som de behöriga myndig 
 ­  
 heterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat gjort beträffande till 
 ­  
 lämpningen av led a och b i första stycket får de berörda behöriga myndigheterna hänskjuta ärendet till Esma, som får agera i enlighet med de befogenheter som den tilldelats genom artikel 19 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
 3. Om  
 AIF-förvaltaren 
  avser att marknadsföra andelar eller aktier i icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  i sin hemmedlemsstat ska  
 AIF-förvaltaren 
  lämna in en anmälan till de behöriga myndig 
 ­  
 heterna i sin hemmedlemsstat avseende varje icke  
 EU-baserad 
 AIF-fond 
  som den avser att marknadsföra. 
 Anmälan ska innehålla den dokumentation och information som anges i bilaga III. 
 4. Senast 20 arbetsdagar efter det att de behöriga myndighe 
 ­  
 terna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat tagit emot en fullstän 
 ­  
 dig anmälan enligt punkt 3 ska de underrätta  
 AIF-förvaltaren 
  om huruvida denne inom medlemsstatens territorium får inleda marknadsföringen av den  
 AIF-fond 
  som angetts i den anmälan som avses i punkt 3. De behöriga myndigheterna i  
 AIF-förval 
 ­ 
  
 tarens hemmedlemsstat ska endast hindra marknadsföringen av  
 AIF-fonden 
  om  
 AIF-förvaltarens 
  förvaltning av  
 AIF-fonder 
  stri 
 ­  
 der mot eller kommer att strida mot detta direktiv eller om AIF- förvaltaren i övrigt inte kommer att följa eller inte följer detta direktiv. När beslutet är positivt får  
 AIF-förvaltaren 
  börja mark 
 ­  
 nadsföra  
 AIF-fonden 
  i sin hemmedlemsstat från och med den dag som de behöriga myndigheterna meddelar detta. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/43 
  
 De behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat ska även informera Esma om att  
 AIF-förvaltaren 
  får börja mark 
 ­  
 nadsföra andelar eller aktier i  
 AIF-fonden 
  i sin hemmedlemsstat. 
 5. Om  
 AIF-förvaltaren 
  avser att marknadsföra andelar eller aktier i icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  i andra medlemsstater än i sin hemmedlemsstat ska  
 AIF-förvaltaren 
  lämna in en anmälan till de behöriga myndigheterna i sin hemmedlemsstat avseende varje icke  
 EU-baserad 
 AIF-fond 
  som den avser att marknadsföra. 
 Anmälan ska innehålla den dokumentation och information som anges i bilaga IV. 
 6. Senast 20 arbetsdagar efter det att de behöriga myndighe 
 ­  
 terna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat tagit emot en fullstän 
 ­  
 dig anmälan enligt punkt 5 ska de överlämna denna fullständiga information till de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där  
 AIF-fonden 
  är avsedd att marknadsföras. Detta överläm 
 ­  
 nande kommer att äga rum endast om  
 AIF-förvaltarens 
  förvalt 
 ­  
 ning av  
 AIF-fonden 
  följer och kommer att följa detta direktiv och  
 AIF-förvaltaren 
  i övrigt följer detta direktiv. 
 De behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat ska bifoga en förklaring om att  
 AIF-förvaltaren 
  i fråga är auk 
 ­  
 toriserad att förvalta  
 AIF-fonder 
  med en särskild investerings 
 ­  
 strategi. 
 7. Efter att ha överlämnat handlingarna ska de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat utan dröjs 
 ­  
 mål underrätta  
 AIF-förvaltaren 
  om att så har skett.  
 AIF-förval 
 ­ 
  
 taren får börja marknadsföra  
 AIF-fonden 
  i de berörda värdmed 
 ­  
 lemsstaterna från och med den dag då de behöriga myndighe 
 ­  
 terna översänder denna underrättelse. 
 De behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat ska även informera Esma om att  
 AIF-förvaltaren 
  får börja mark 
 ­  
 nadsföra andelar eller aktier i  
 AIF-fonden 
  i sina värdmedlems 
 ­  
 stater. 
  
 8. 
  
 Lagstiftningen och tillsynen i  
  
 AIF-förvaltarens 
  värdmed 
 ­  
 lemsstater ska tillämpas på de åtgärder som avses i punkt h i bilaga IV. 
  
 9. 
  
 Medlemsstaterna ska se till att  
  
 AIF-förvaltarens 
  anmälan enligt punkt 5 och förklaringen enligt punkt 6 är avfattade på ett språk som är brukligt i internationella finanskretsar. 
 Medlemsstaterna ska säkerställa att deras behöriga myndigheter godkänner att de handlingar som avses i punkt 6 överförs och arkiveras på elektronisk väg. 
 10. Vid varje väsentlig ändring av någon av de uppgifter som meddelats i enlighet med punkt 3 eller 5 ska  
 AIF-förvaltaren 
  
 skriftligen meddela de behöriga myndigheterna i sin hemmed 
 ­  
 lemsstat om denna ändring senast en månad innan en planerad ändring genomförs, eller omedelbart efter det att en oplanerad ändring ägt rum. 
 Om en planerad ändring innebär att  
 AIF-förvaltarens 
  förvaltning av  
 AIF-fonden 
  inte längre skulle vara förenlig med detta direktiv, eller att  
 AIF-förvaltaren 
  i övrigt inte längre skulle efterleva detta direktiv, ska de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hem 
 ­  
 medlemsstat utan onödigt dröjsmål informera  
 AIF-förvaltaren 
  om att denna inte får genomföra ändringen. 
 Om den planerade ändringen genomförs trots vad som anges i första och andra styckena eller om en oplanerad ändring har skett och detta innebär att  
 AIF-förvaltarens 
  förvaltning av AIF- fonden inte längre skulle vara förenlig med detta direktiv, eller att  
 AIF-förvaltaren 
  i övrigt inte längre skulle efterleva detta direktiv, ska de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hem 
 ­  
 medlemsstat vidta alla nödvändiga åtgärder i enlighet med artikel 46, vid behov även ett uttryckligt förbud mot marknads 
 ­  
 föring av  
 AIF-fonden. 
  
 Om ändringarna är godtagbara, eftersom de inte påverkar för 
 ­  
 enligheten med detta direktiv vad avser  
 AIF-förvaltarens 
  förvalt 
 ­  
 ning av  
 AIF-fonden 
  eller  
 AIF-förvaltarens 
  efterlevnad av detta direktiv i övrigt, ska de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvalta 
 ­ 
  
 rens hemmedlemsstat utan dröjsmål informera Esma när änd 
 ­  
 ringarna innebär att vissa  
 AIF-fonder 
  inte längre marknadsförs eller att ytterligare  
 AIF-fonder 
  marknadsförs samt i tillämpliga fall informera de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  värdmedlemsstater om dessa ändringar. 
  
 11. 
  
 Kommissionen ska, genom delegerade akter i enlighet 
  
 med artikel 56, och med förbehåll för villkoren i artiklarna 57 och 58, anta åtgärder med avseende på de samarbetsarran 
 ­  
 gemang som avses i punkt 2 a i syfte att utforma en gemensam ram för att underlätta inrättandet av sådana samarbetsarrange 
 ­  
 mang med tredjeländer. 
  
 12. 
  
 För att säkerställa en enhetlig tillämpning av denna ar 
  
 ­  
 tikel får Esma utarbeta riktlinjer för att fastställa villkoren för tillämpning av de åtgärder som antagits av kommissionen när det gäller de samarbetsarrangemang som avses i punkt 2 a. 
  
 13. 
  
 Esma ska utarbeta förslag till tekniska standarder för till 
  
 ­  
 syn för att fastställa minimiinnehållet i de samarbetsarrange 
 ­  
 mang som avses i punkt 2 a i syfte att tillse att de behöriga myndigheterna i både hem- och värdmedlemsstaterna får till 
 ­  
 räcklig information för att kunna utöva sina tillsyns- och utred 
 ­  
 ningsbefogenheter enligt detta direktiv. 
 Till kommissionen delegeras befogenhet att anta de tekniska standarder för tillsyn som avses i första stycket i enlighet med artiklarna  
 10–14 
  i förordning (EU) nr 1095/2010. 
  
 L 174/44 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 14. För att säkerställa en konsekvent harmonisering av denna artikel ska Esma utarbeta förslag till tekniska standarder för tillsyn i syfte att specificera förfarandena för samordning och utbyte av information mellan den behöriga myndigheten i hem 
 ­  
 medlemsstaten och de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvalta 
 ­ 
  
 rens värdmedlemsstater. 
 Till kommissionen delegeras befogenhet att anta de tekniska standarder för tillsyn som avses i första stycket i enlighet med artiklarna  
 10–14 
  i förordning (EU) nr 1095/2010. 
  
 15. 
  
 I den händelse en behörig myndighet tillbakavisar en begäran om informationsutbyte i enlighet med den tekniska standard för tillsyn som avses i punkt 14, får de berörda behö 
  
 ­  
 riga myndigheterna hänskjuta ärendet till Esma, som får handla 
  
 i 
  
 enlighet med de befogenheter som den tilldelats genom artikel 19 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
  
 16. 
  
 För att säkerställa enhetliga tillämpningsvillkor för denna artikel får Esma utarbeta förslag till tekniska standarder för genomförande i syfte att fastställa 
  
 a) 
  
 form och innehåll för en mall för den anmälan som avses i punkt 3, 
  
 b) 
  
 form och innehåll för en mall för den anmälan som avses i punkt 5, 
  
 c) 
  
 form och innehåll för en mall för den förklaring som avses i punkt 6, 
  
 d) 
  
 formen för det överlämnande som avses i punkt 6, 
  
 e) 
  
 formen för det skriftliga meddelande som avses i punkt 10, 
  
 Kommissionen ges befogenhet att anta de tekniska standarder för genomförande som avses i första stycket i enlighet med artikel 15 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
 17. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 43.1 ska medlemsstaterna kräva att  
 AIF-fonder 
  som förvaltas och mark 
 ­  
 nadsförs av  
 AIF-förvaltare 
  endast marknadsförs till professio 
 ­  
 nella investerare. 
 Artikel 36 
 Villkor för marknadsföring i medlemsstaterna utan marknadsföringspass av icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  som förvaltas av  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  
 1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 35 får med 
 ­  
 lemsstaterna tillåta en auktoriserad  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare 
  att till professionella investerare, endast på deras territorium, mark 
 ­  
 nadsföra andelar eller aktier i icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  som denna förvaltar och i  
 EU-baserade 
 feeder-AIF-fonder 
  vilka inte uppfyller kraven i artikel 31.1 andra stycket, förutsatt att föl 
 ­  
 jande villkor är uppfyllda: 
  
 a) 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  uppfyller alla krav som fastställs i detta di 
 ­  
 rektiv, med undantag för artikel 21. Denna  
 AIF-förvaltare 
  ska dock se till att en eller flera enheter utses att utföra de uppgifter som avses i artikel 21.7, 21.8 och 21.9.  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtaren ska inte utföra dessa uppgifter.  
 AIF-förvaltaren 
  ska ge sina tillsynsmyndigheter uppgift om vilka enheter som 
 ansvarar för utförandet av de uppgifter som avses i artikel 21.7, 21.8 och 21.9. 
  
 b) 
  
 Det finns lämpliga arrangemang för samarbete avseende övervakningen av systemrisker, och som är i linje med in 
  
 ­  
 ternationella standarder, mellan de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat och tillsynsmyndigheten i det tredjeland där den icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonden 
  är eta 
 ­  
 blerad för att säkerställa ett effektivt informationsutbyte som gör det möjligt för de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förval 
 ­ 
  
 tarens hemmedlemsstat att utföra sina uppgifter i enlighet med detta direktiv. 
  
 c) 
  
 Det tredjeland där den icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-fonden 
  är eta 
 ­  
 blerad har inte tagits med i förteckningen över icke sam 
 ­  
 arbetsvilliga länder och territorier av Reed. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna får införa striktare bestämmelser för AIF- förvaltare när det gäller marknadsföring av andelar eller aktier i icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  till investerare på deras territorier i enlighet med denna artikel. 
  
 3. 
  
 Kommissionen ska, genom delegerade akter i enlighet med artikel 56, och med förbehåll för villkoren i artiklarna 57 och 58, anta åtgärder med avseende på de samarbetsarrangemang som avses i punkt 1 i syfte att utforma en gemensam ram för att underlätta inrättandet av sådana samarbetsarrangemang med tredjeländer. 
  
 4. 
  
 För att säkerställa en enhetlig tillämpning av denna artikel ska Esma utarbeta riktlinjer för att fastställa villkoren för till 
  
 ­  
 lämpning av de åtgärder som antagits av kommissionen när det gäller de samarbetsarrangemang som avses i punkt 1. 
 Artikel 37 
 Auktorisation av icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  som avser att förvalta  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  och/eller marknadsföra  
 AIF-fonder 
  som de förvaltar i unionen i enlighet med artikel 39 eller 40 
 1. Medlemsstaterna ska kräva att icke  
 EU-baserade 
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtare som avser att förvalta  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  och/eller marknadsföra  
 AIF-fonder 
  som de förvaltar i unionen i enlighet med artikel 39 eller 40 först ser till att bli auktoriserade av de behöriga myndigheterna i sin referensmedlemsstat, i enlighet med den här artikeln. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/45 
  
 2. En icke  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare 
  som avser att förvärva en sådan auktorisation som avses i punkt 1 ska följa detta direktiv, med undantag för kapitel VI. Om och i den mån efter 
 ­  
 levnad av en bestämmelse i detta direktiv är oförenlig med efterlevnad av den lagstiftning som gäller för den icke  
 EU-base 
 ­ 
  
 rade  
 AIF-förvaltaren 
  och/eller den icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonden 
  som marknadsförs i unionen, är  
 AIF-förvaltaren 
  inte skyldig att följa detta direktiv om den kan visa att 
  
 a) 
  
 det är omöjligt att kombinera sådan efterlevnad med efter 
  
 ­  
 levnad av en tvingande bestämmelse i den lagstiftning som gäller för den icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  och/eller den icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonden 
  som marknadsförs i unionen, 
  
 b) 
  
 den lagstiftning som gäller för den icke  
  
 EU-baserade 
  AIF- förvaltaren och/eller den icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonden 
  inne 
 ­  
 håller en likvärdig regel med samma regleringssyfte och som ger samma skyddsnivå för investerarna i  
 AIF-fonden 
  i fråga, och 
  
 c) 
  
 den icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  och/eller den icke EU- baserade  
 AIF-fonden 
  följer den likvärdiga regel som avses i led b. 
  
 3. 
  
 Icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  som avser att skaffa en sådan auktorisation som avses i punkt 1 ska ha en rättslig representant etablerad i sin referensmedlemsstat. Den rättsliga representanten ska vara  
 AIF-förvaltarens 
  kontaktpunkt i unio 
 ­  
 nen, och all officiell korrespondens mellan de behöriga myndig 
 ­  
 heterna och  
 AIF-förvaltaren 
  och mellan  
 EU-baserade 
  investerare som investerat i den relevanta  
 AIF-fonden 
  och  
 AIF-förvaltaren 
  enligt vad som avses i detta direktiv, ska ske genom denna rättsliga representant. Den rättsliga representanten ska tillsam 
 ­  
 mans med  
 AIF-förvaltaren 
  fullgöra funktionen för regelefterlev 
 ­  
 nad i samband med  
 AIF-förvaltarens 
  förvaltning och marknads 
 ­  
 föring enligt detta direktiv. 
  
 4. 
  
 Referensmedlemsstaten för en icke  
  
 EU-baserad 
 AIF-förval 
 ­ 
  
 tare ska fastställas enligt följande: 
  
 a) 
  
 Om den icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  avser att förvalta endast en  
 EU-baserad 
 AIF-fond 
  eller flera  
 EU-baserade 
  AIF- fonder som är etablerade i samma medlemsstat, och inte avser att marknadsföra någon  
 AIF-fond 
  i enlighet med artikel 39 eller 40 i unionen, ska denna  
 AIF-fonds 
  eller dessa  
 AIF-fonders 
  hemmedlemsstat anses vara referensmedlemssta 
 ­  
 ten, och de behöriga myndigheterna i denna medlemsstat ska ansvara för auktorisationsförfarandet och för tillsynen över  
 AIF-förvaltaren. 
  
 b) 
  
 Om den icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  avser att förvalta flera  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  som är etablerade i olika 
 medlemsstater och inte avser att marknadsföra någon AIF- fond i enlighet med artikel 39 eller 40 i unionen, ska refe 
 ­  
 rensmedlemsstaten vara antingen 
  
 i) 
  
 den medlemsstat där de flesta av  
  
 AIF-fonderna 
  är etable 
 ­  
 rade, eller 
  
 ii) 
  
 den medlemsstat där de största tillgångarna förvaltas. 
  
 c) 
  
 Om den icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  avser att mark 
 ­  
 nadsföra endast en  
 EU-baserad 
 AIF-fond 
  i endast en med 
 ­  
 lemsstat ska referensmedlemsstaten vara 
  
 i) 
  
 AIF-fondens 
  
  hemmedlemsstat eller den medlemsstat där  
 AIF-förvaltaren 
  avser att marknadsföra  
 AIF-fonden, 
  om  
 AIF-fonden 
  är auktoriserad eller registrerad i en medlems 
 ­  
 stat, 
  
 ii) 
  
 den medlemsstat där  
  
 AIF-förvaltaren 
  avser att marknads 
 ­  
 föra  
 AIF-fonden, 
  om  
 AIF-fonden 
  inte är auktoriserad eller registrerad i en medlemsstat. 
  
 d) 
  
 Om den icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  avser att mark 
 ­  
 nadsföra endast en icke  
 EU-baserad 
 AIF-fond 
  i endast en medlemsstat ska referensmedlemsstaten vara denna med 
 ­  
 lemsstat. 
  
 e) 
  
 Om den icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  avser att mark 
 ­  
 nadsföra endast en  
 EU-baserad 
 AIF-fond, 
  men i olika med 
 ­  
 lemsstater, ska referensmedlemsstaten vara 
  
 i) 
  
 AIF-fondens 
  
  hemmedlemsstat eller en av de medlemssta 
 ­  
 ter där  
 AIF-förvaltaren 
  avser att aktivt marknadsföra AIF- fonden, om  
 AIF-fonden 
  är auktoriserad eller registrerad i en medlemsstat, eller 
  
 ii) 
  
 en av de medlemsstater där  
  
 AIF-förvaltaren 
  avser att ak 
 ­  
 tivt marknadsföra  
 AIF-fonden, 
  om  
 AIF-fonden 
  inte är auktoriserad eller registrerad i en medlemsstat. 
  
 f) 
  
 Om den icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  avser att mark 
 ­  
 nadsföra endast en icke  
 EU-baserad 
 AIF-fond 
  men i olika medlemsstater, är referensmedlemsstaten en av dessa med 
 ­  
 lemsstater. 
  
 g) 
  
 Om den icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  avser att mark 
 ­  
 nadsföra flera  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  i unionen ska refe 
 ­  
 rensmedlemsstaten vara 
  
 i) 
  
 AIF-fondernas 
  
  hemmedlemsstat eller den medlemsstat där  
 AIF-förvaltaren 
  avser att aktivt marknadsföra de flesta av dessa  
 AIF-fonder, 
  när samtliga dessa fonder är registrerade eller auktoriserade i samma medlemsstat, 
  
 L 174/46 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 ii) 
  
 den medlemsstat där  
  
 AIF-förvaltaren 
  avser att aktivt marknadsföra de flesta av dessa  
 AIF-fonder, 
  när dessa fonder inte är registrerade eller auktoriserade i samma medlemsstat. 
  
 h) 
  
 Om den icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  avser att mark 
 ­  
 nadsföra flera  
 EU-baserade 
  och icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder, 
  eller flera icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder, 
  i unionen, är refe 
 ­  
 rensmedlemsstaten den medlemsstat där  
 AIF-förvaltaren 
  av 
 ­  
 ser att aktivt marknadsföra de flesta av dessa  
 AIF-fonder. 
  
 I enlighet med de kriterier som anges i första stycket leden b, c i, e, f och g i, är flera referensmedlemsstater möjliga. I sådana fall ska medlemsstaterna kräva att icke  
 EU-baserade 
 AIF-förval 
 ­ 
  
 tare som avser att förvalta  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  utan att marknadsföra dem och/eller marknadsföra  
 AIF-fonder 
  som de förvaltar i unionen i enlighet med artikel 39 eller 40 lämnar in en begäran till de behöriga myndigheterna i samtliga medlems 
 ­  
 stater som är möjliga referensmedlemsstater enligt kriterierna i de ledenom att dessa sinsemellan avgör vilken som ska vara dess referensmedlemsstat. Dessa behöriga myndigheter ska inom en månad gemensamt besluta vilken som ska vara refe 
 ­  
 rensmedlemsstat för en sådan icke  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare. 
  De behöriga myndigheterna i den medlemsstat som utses som re 
 ­  
 ferensmedlemsstat ska utan onödigt dröjsmål informera den icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  om detta. Om den icke EU- baserade  
 AIF-förvaltaren 
  inte vederbörligen informeras om de behöriga myndigheternas beslut inom sju dagar efter beslutet eller om de berörda behöriga myndigheterna inte har fattat beslut inom en period på en månad, får  
 AIF-förvaltaren 
  själv välja sin referensmedlemsstat på grundval av de kriterier som anges i denna punkt. 
  
 AIF-förvaltaren 
  ska kunna styrka sina avsikter att bedriva aktiv marknadsföring i en viss medlemsstat genom att redogöra för sin marknadsföringsstrategi för de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som den har angivit. 
 5. Medlemsstaterna ska kräva att en icke  
 EU-baserad 
  AIF- förvaltare som avser att förvalta  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  utan att marknadsföra dem och/eller marknadsföra  
 AIF-fonder 
  som den förvaltar i unionen i enlighet med artikel 39 eller 40 lämnar in en begäran om auktorisation till sin referensmedlemsstat. 
 När de behöriga myndigheterna mottagit en ansökan om auk 
 ­  
 torisation ska de undersöka huruvida  
 AIF-förvaltarens 
  val av referensmedlemsstat uppfyller kriterierna i punkt 4. Om de be 
 ­  
 höriga myndigheterna anser att så inte är fallet ska de avslå den icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltares 
  ansökan om auktorisation och förklara skälen till sitt avslag. Om de behöriga myndigheterna anser att kriterierna i punkt 4 är uppfyllda, ska de meddela Esma detta och begära att Esma avger ett råd avseende deras 
 utvärdering. I sitt meddelande till Esma ska de behöriga myn 
 ­  
 digheterna inkludera  
 AIF-förvaltarens 
  motivering av sitt val av referensmedlemsstat samt information om  
 AIF-förvaltarens 
  marknadsföringsstrategi. 
 Inom en månad efter att mottagit det meddelande som avses i andra stycket ska Esma avge ett råd till de berörda behöriga myndigheterna rörande deras utvärdering av huruvida valet av referensmedlemsstat uppfyller kriterierna i punkt 4. Esma ska ge ett negativt besked endast om den anser att kriterierna i punkt 4 inte är uppfyllda. 
 Den tidsfrist som avses i artikel 8.5 ska inte löpa under den tid som Esma genomför sin granskning enligt denna punkt. 
 Om de behöriga myndigheterna föreslår att auktorisation ska beviljas, i strid mot Esmas råd enligt tredje stycket, ska de infor 
 ­  
 mera Esma och ange sina skäl. Esma ska offentliggöra det fak 
 ­  
 tum att de behöriga myndigheterna inte följer eller inte avser att följa dess råd. Esma får också, från fall till fall, besluta att offentliggöra de skäl som de behöriga myndigheterna anför för att inte följa detta råd. De behöriga myndigheterna ska få ett förhandsbesked om ett sådant offentliggörande. 
 Om de behöriga myndigheterna föreslår att auktorisation ska beviljas, i strid med Esmas råd enligt tredje stycket, och AIF- förvaltaren avser att marknadsföra andelar eller aktier i AIF- fonder som denne förvaltar i andra medlemsstater än referens 
 ­  
 medlemsstaten, ska de behöriga myndigheterna i referensmed 
 ­  
 lemsstaten också informera de behöriga myndigheterna i dessa medlemsstater om detta och ange sina skäl. I tillämpliga fall ska de behöriga myndigheterna i referensmedlemsstaten också infor 
 ­  
 mera de behöriga myndigheterna i hemmedlemsstaterna för de  
 AIF-fonder 
  som förvaltas av  
 AIF-förvaltaren 
  om detta och ange sina skäl. 
  
 6. 
  
 Om en behörig myndighet i en medlemsstat har en av 
  
 ­  
 vikande åsikt om  
 AIF-förvaltarens 
  val av referensmedlemsstat får den berörda behöriga myndigheten hänskjuta ärendet till Esma, som får agera i enlighet med de befogenheter som den tilldelats genom artikel 19 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
  
 7. 
  
 Utan hinder av punkt 8 ska auktorisation beviljas endast om följande villkor är uppfyllda: 
  
 a) 
  
 Referensmedlemsstaten har valts av  
  
 AIF-förvaltaren 
  enligt kriterierna i punkt 4 och stöds av en redogörelse för mark 
 ­  
 nadsföringsstrategin, och de berörda behöriga myndigheterna har följt förfarandet i punkt 5. 
  
 b) 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  har utsett en rättslig representant som är etablerad i dess referensmedlemsstat. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/47 
  
 c) 
  
 Den rättsliga representanten ska, tillsammans med  
  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtaren, vara den icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltarens 
  kon 
 ­  
 taktperson för investerare i den berörda  
 AIF-fonden, 
  för Esma och för de behöriga myndigheterna vad gäller den verksamhet för vilken  
 AIF-förvaltaren 
  är auktoriserad i unio 
 ­  
 nen, och ska åtminstone vara tillräckligt rustad för att sköta efterlevnadsfunktionen i enlighet med detta direktiv. 
  
 d) 
  
 Det finns lämpliga arrangemang för samarbete mellan de behöriga myndigheterna i  
  
 AIF-förvaltarens 
  referensmedlems 
 ­  
 stat, de behöriga myndigheterna i berörda  
 EU-baserade 
  AIF- fondernas hemmedlemsstater och tillsynsmyndigheten i det tredjeland där den icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonden 
  är etablerad för att säkerställa åtminstone ett effektivt informationsutbyte som gör det möjligt för de behöriga myndigheterna att ut 
 ­  
 föra sina uppgifter i enlighet med detta direktiv. 
  
 e) 
  
 Det tredjeland där den icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  är etablerad har inte tagits med i förteckningen över icke sam 
 ­  
 arbetsvilliga länder och territorier av Reed. 
  
 f) 
  
 Det tredjeland där den icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  är etablerad har undertecknat en överenskommelse med refe 
 ­  
 rensmedlemsstaten, som till fullo uppfyller normerna i artikel 26 i OECD:s modellavtal för skatter på inkomst och förmögenhet och säkerställer ett effektivt informationsutbyte i skatteärenden, inklusive eventuella multilaterala skatteavtal. 
  
 g) 
  
 De behöriga myndigheternas effektiva utövande av sin till 
  
 ­  
 synsfunktion i enlighet med detta direktiv hindras inte av 
 lagar och andra författningar som omfattar  
 AIF-förvaltaren 
  i ett tredjeland, eller av begränsningar av undersöknings- eller tillsynsbehörigheten för de behöriga myndigheterna i tredjelandet. 
 Om en behörig myndighet i en annan medlemsstat har en avvikande åsikt om den bedömning som de behöriga myndig 
 ­  
 heterna i  
 AIF-förvaltarens 
  referensmedlemsstat gjort av tillämp 
 ­  
 ningen av punkterna  
 a–e 
  och g i denna punkt får de berörda behöriga myndigheterna hänskjuta ärendet till Esma, som får agera i enlighet med de befogenheter som den tilldelats genom artikel 19 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
 Då en behörig myndighet för en  
 EU-baserad 
 AIF-fond 
  inte med 
 ­  
 verkar i de samarbetsarrangemang som krävs enligt led d i första stycket inom en rimlig tidsperiod, får de behöriga myn 
 ­  
 digheterna i referensmedlemsstaten hänskjuta ärendet till Esma som får agera i enlighet med de befogenheter som den tilldelats genom artikel 19 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
 8. Auktorisationen ska ske i enlighet med kapitel II som i tillämpliga delar ska tillämpas med följande villkor: 
  
 a) 
  
 Den information som avses i artikel 7.2 ska kompletteras med 
  
 i) 
  
 AIF-förvaltarens 
  
  motivering av sitt val av referensmed 
 ­  
 lemsstat enligt kriterierna i punkt 4, med information om marknadsföringsstrategin, 
  
 ii) 
  
 en förteckning över de bestämmelser i direktivet som det är omöjligt för  
  
 AIF-förvaltaren 
  att följa, eftersom AIF- förvaltarens efterlevnad av dessa bestämmelser inte, i en 
 ­  
 lighet med punkt 2, skulle gå att förena med efterlev 
 ­  
 naden av en tvingande bestämmelse i den lagstiftning som gäller för den icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  eller den icke  
 EU-baserade 
 AIF-fond 
  som marknadsförs i, 
  
 iii) 
  
 skriftliga belägg, baserade på de tekniska standarder för tillsyn som Esma har utvecklat, för att den relevanta lagstiftningen i tredjelandet innehåller en regel som är likvärdig med de bestämmelser som det är omöjligt att följa, med samma regleringssyfte och som ger samma 
  
 skyddsnivå för investerarna i  
 AIF-fonden 
  i fråga, och att  
 AIF-förvaltaren 
  följer denna likvärdiga regel, där dessa skriftliga belägg styrks av ett rättsligt utlåtande om att det föreligger en oförenlig tvingande bestämmelse i tredjelan 
 ­  
 dets lagstiftning, inklusive en beskrivning av reglerings 
 ­  
 syftet och den typ av investerarskydd som eftersträvas, och 
  
 iv) 
  
 namn på och plats där  
  
 AIF-förvaltarens 
  rättsliga repre 
 ­  
 sentant är etablerad. 
  
 b) 
  
 Den information som avses i artikel 7.3 får begränsas till att gälla de EU baserade  
  
 AIF-fonder 
  som  
 AIF-förvaltaren 
  avser att förvalta, och de  
 AIF-fonder 
  som  
 AIF-förvaltaren 
  förvaltar och avser att marknadsföra i unionen med ett marknads 
 ­  
 föringspass. 
  
 c) 
  
 Artikel 8.1 a ska inte påverka tillämpningen av punkt 2 i den här artikeln. 
  
 d) 
  
 Artikel 8.1 e ska inte gälla. 
  
 e) 
  
 Artikel 8.5 andra stycket ska läsas som om den inbegriper en hänvisning till den information som avses i artikel 37.8 a. 
  
 Om en behörig myndighet i en annan medlemsstat har en avvikande åsikt om den auktorisation som de behöriga myndig 
 ­  
 heterna i  
 AIF-förvaltarens 
  referensmedlemsstat har beviljat får de berörda behöriga myndigheterna hänskjuta ärendet till Esma, som får agera i enlighet med de befogenheter som den tilldelats genom artikel 19 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
  
 L 174/48 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 9. Om de behöriga myndigheterna i referensmedlemsstaten anser att  
 AIF-förvaltaren 
  kan åberopa punkt 2 för att undantas från kravet på efterlevnad av vissa bestämmelser i detta direktiv, ska de utan onödigt dröjsmål informera Esma om detta. De ska styrka denna utvärdering med den information som  
 AIF-förval 
 ­ 
  
 taren har lämnat i enlighet med punkt 8 a ii och iii. 
 Inom en månad efter att Esma mottagit det meddelande som avses i första stycket ska Esma ge råd till de berörda behöriga myndigheterna rörande tillämpningen av undantaget från kravet på efterlevnad av detta direktiv, som har sin grund i oförenlig 
 ­  
 het i enlighet med punkt 2. Rådet kan särskilt handla om huru 
 ­  
 vida villkoren för ett sådant undantag verkar vara uppfyllda, baserat på den information som  
 AIF-förvaltaren 
  lämnat i enlig 
 ­  
 het med punkt 8 a ii och iii och på tekniska standarder för tillsyn om likvärdighet. Esma ska sträva efter att bygga upp en gemensam europeisk tillsynskultur och enhetlig tillsynspraxis och se till att de behöriga myndigheterna använder ett enhetligt arbetssätt vid tillämpningen av denna punkt. 
 Den tidsfrist som avses i artikel 8.5 ska inte löpa under den tid som Esma genomför sin granskning i enlighet med denna punkt. 
 Om de behöriga myndigheterna i referensmedlemsstaten före 
 ­  
 slår att auktorisation ska beviljas, i strid med Esmas råd enligt andra stycket, ska de informera Esma och ange sina skäl. Esma ska offentliggöra det faktum att de behöriga myndigheterna inte följer eller inte avser att följa detta råd. Esma får också, från fall till fall, besluta att offentliggöra de skäl som de behöriga myn 
 ­  
 digheterna anför för att inte följa detta råd. De behöriga myn 
 ­  
 digheterna ska få ett förhandsbesked om ett sådant offentliggö 
 ­  
 rande. 
 Om de behöriga myndigheterna föreslår att auktorisation ska beviljas, i strid med Esmas råd som avses i andra stycket, och  
 AIF-förvaltaren 
  avser att marknadsföra andelar eller aktier i AIF- fonder som denna förvaltar i andra medlemsstater än referens 
 ­  
 medlemsstaten, ska de behöriga myndigheterna i referensmed 
 ­  
 lemsstaten också informera de behöriga myndigheterna i dessa medlemsstater om detta och ange sina skäl. 
 Om en behörig myndighet i en annan medlemsstat har en avvikande åsikt om den bedömning som de behöriga myndig 
 ­  
 heterna i  
 AIF-förvaltarens 
  referensmedlemsstat gjort av tillämp 
 ­  
 ningen av denna punkt får de berörda behöriga myndigheterna hänskjuta ärendet till Esma, som får agera i enlighet med de befogenheter som den tilldelats genom artikel 19 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
 10. Referensmedlemsstatens behöriga myndigheter ska utan onödigt dröjsmål informera Esma om resultatet av det första auktorisationsförfarandet, om varje ändring av  
 AIF-förvaltarens 
  auktorisation och om eventuella återkallanden av auktorisation. 
 De behöriga myndigheterna ska informera Esma om de ansök 
 ­  
 ningar om auktorisation som de har avslagit, med uppgifter om de  
 AIF-förvaltare 
  som har begärt auktorisation och skälen för avslag. Esma ska föra ett centralt register över dessa uppgifter, vilket på begäran ska göras tillgängligt för behöriga myndighe 
 ­  
 ter. De behöriga myndigheterna ska behandla denna infor 
 ­  
 mation konfidentiellt. 
 11. Fastställandet av referensmedlemsstaten ska inte påverkas av  
 AIF-förvaltares 
  vidareutveckling av verksamheten i unionen. Om  
 AIF-förvaltaren 
  ändrar sin marknadsföringsstrategi inom två år efter sin ursprungliga auktorisation och denna ändring skulle ha påverkat valet av referensmedlemsstat om den förändrade marknadsföringsstrategin hade varit den ursprungliga marknads 
 ­  
 föringsstrategin, ska  
 AIF-förvaltaren 
  emellertid informera de be 
 ­  
 höriga myndigheterna i den ursprungliga referensmedlemsstaten om denna ändring innan den genomförs och ange sin referens 
 ­  
 medlemsstat i enlighet med kriterierna i punkt 4 och baserat på den nya strategin.  
 AIF-förvaltaren 
  ska motivera sitt val genom att meddela sin ursprungliga referensmedlemsstat sin nya mark 
 ­  
 nadsföringsstrategi. Samtidigt ska  
 AIF-förvaltaren 
  tillhandahålla uppgifter om sin rättsliga representant, inklusive dess namn och den plats där den är etablerad. Den rättsliga representanten ska vara etablerad i den nya referensmedlemsstaten. 
 Den ursprungliga referensmedlemsstaten ska undersöka huru 
 ­  
 vida  
 AIF-förvaltarens 
  val av referensmedlemsstat i enlighet med första stycket är korrekt och ska meddela Esma resultatet av sin undersökning. Esma ska avge ett råd avseende de behö 
 ­  
 riga myndigheternas utvärdering. I sitt meddelande till Esma ska de behöriga myndigheterna inkludera  
 AIF-förvaltarens 
  motive 
 ­  
 ring av sitt val av referensmedlemsstat samt information om  
 AIF-förvaltarens 
  nya marknadsföringsstrategi. 
 Inom en månad efter att ha mottagit det meddelande som avses i andra stycket ska Esma avge ett råd till de berörda behöriga myndigheterna rörande deras utvärdering. Esma ska ge ett ne 
 ­  
 gativt besked endast om kriterierna i punkt 4 inte är uppfyllda. 
 Efter att ha mottagit Esmas råd i enlighet med tredje stycket ska de behöriga myndigheterna i den ursprungliga referensmedlems 
 ­  
 staten informera den icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltaren, 
  dess ur 
 ­  
 sprungliga rättsliga representant samt Esma om sitt beslut. 
 Om de behöriga myndigheterna i den ursprungliga referensmed 
 ­  
 lemsstaten instämmer i  
 AIF-förvaltarens 
  val ska de även infor 
 ­  
 mera de behöriga myndigheterna i den nya referensmedlems 
 ­  
 staten om förändringen. Den ursprungliga referensmedlemssta 
 ­  
 ten ska utan onödigt dröjsmål översända en kopia av auktori 
 ­  
 sations- och tillsynsdokumentationen beträffande  
 AIF-förvalta 
 ­ 
  
 ren till den nya referensmedlemsstaten. Från och med översän 
 ­  
 dandet av auktorisations- och tillsynsdokumentationen ska de behöriga myndigheterna i den nya referensmedlemsstaten vara behöriga när det gäller auktorisation av och tillsyn över AIF- förvaltaren. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/49 
  
 Om de behöriga myndigheternas slutliga utvärdering inte följer Esmas råd enligt tredje stycket ska följande gälla. 
  
 a) 
  
 De behöriga myndigheterna ska informera Esma om detta, med angivande av sina skäl. Esma ska offentliggöra det fak 
  
 ­  
 tum att den behöriga myndigheten inte följer eller inte avser att följa dess råd. Esma får också, från fall till fall, besluta att offentliggöra de skäl som den behöriga myndigheten anför för att inte följa detta råd. De behöriga myndigheterna ska få ett förhandsbesked om ett sådant offentliggörande. 
  
 b) 
  
 Om  
  
 AIF-förvaltaren 
  marknadsför andelar eller aktier i AIF- fonder som denna förvaltar i andra medlemsstater än den ursprungliga referensmedlemsstaten, ska de behöriga myn 
 ­  
 digheterna i den ursprungliga referensmedlemsstaten infor 
 ­  
 mera de behöriga myndigheterna i dessa medlemsstater om detta och ange skäl. I tillämpliga fall ska de behöriga myn 
 ­  
 digheterna i referensmedlemsstaten också informera de be 
 ­  
 höriga myndigheterna i hemmedlemsstaterna för de  
 AIF-fon 
 ­ 
  
 der som förvaltas av  
 AIF-förvaltaren 
  om detta och ange skäl. 
 12. Om det inom två år från  
 AIF-förvaltarens 
  auktorisation genom den faktiska utvecklingen av  
 AIF-förvaltarens 
  verksamhet i unionen visar sig att den marknadsföringsstrategi som AIF- förvaltaren presenterade vid tidpunkten för auktorisationen inte följdes, att  
 AIF-förvaltaren 
  gjorde felaktiga påståenden om marknadsföringsstrategin eller om  
 AIF-förvaltaren 
  ändrar sin marknadsföringsstrategi utan att följa villkoren i punkt 11, ska de behöriga myndigheterna i den ursprungliga referensmed 
 ­  
 lemsstaten anmoda  
 AIF-förvaltaren 
  att välja en referensmed 
 ­  
 lemsstat på grundval av sin aktuella marknadsföringsstrategi. Det förfarande som anges i punkt 11 ska gälla i tillämpliga delar. Om  
 AIF-förvaltaren 
  inte rättar sig efter de behöriga myn 
 ­  
 digheternas begäran ska dessa återkalla auktorisationen. 
 Om  
 AIF-förvaltaren 
  ändrar sin marknadsföringsstrategi efter den period som avses i punkt 11 och avser att ändra referensmed 
 ­  
 lemsstat mot bakgrund av den nya marknadsföringsstrategin, får  
 AIF-förvaltaren 
  lämna in en begäran till de behöriga myndighe 
 ­  
 terna i den ursprungliga referensmedlemsstaten om att få ändra referensmedlemsstat. Det förfarande som anges i punkt 11 ska gälla i tillämpliga delar. 
 Om en behörig myndighet i en medlemsstat har en avvikande åsikt om utvärderingen beträffande valet av referensmedlemsstat får de berörda behöriga myndigheterna hänskjuta ärendet till Esma, som får agera i enlighet med de befogenheter som den tilldelats genom artikel 19 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
 Eventuella tvister mellan  
 AIF-förvaltaren 
  eller  
 AIF-fonden 
  och  
 EU-baserade 
  investerare i den berörda  
 AIF-fonden 
  ska avgöras enlighet med lagstiftningen i en medlemsstat och under dess jurisdiktion. 
  
 14. 
  
 Kommissionen ska anta genomförandeakter som specifi 
  
 ­  
 cerar de förfaranden som möjliga referensmedlemsstater ska följa när de sinsemellan avgör vilken som ska vara referensmed 
 ­  
 lemsstat, i enlighet med punkt 4 andra stycket. Dessa genom 
 ­  
 förandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 59.2. 
  
 15. 
  
 Kommissionen ska, genom delegerade akter i enlighet 
  
 med artikel 56, och med förbehåll för villkoren i artiklarna 57 och 58, anta åtgärder om de samarbetsarrangemang som avses i punkt 7 d i syfte att utforma en gemensam ram för att underlätta upprättandet av samarbetsarrangemang med tredje 
 ­  
 länder. 
  
 16. 
  
 För att säkerställa en enhetlig tillämpning av denna ar 
  
 ­  
 tikel får Esma utarbeta riktlinjer för att fastställa villkoren för tillämpning av de åtgärder som antagits av kommissionen när det gäller de samarbetsarrangemang som avses i punkt 7 d. 
  
 17. 
  
 Esma ska utarbeta förslag till tekniska standarder för till 
  
 ­  
 syn för att fastställa minimiinnehållet i de samarbetsarrange 
 ­  
 mang som avses i punkt 7 d i syfte att tillse att de behöriga myndigheterna i referensmedlemsstaten och de behöriga myn 
 ­  
 digheterna i värdmedlemsstaterna får tillräcklig information för att kunna utöva sina tillsyns- och utredningsbefogenheter enligt detta direktiv. 
 Till kommissionen delegeras befogenhet att anta de tekniska standarder för tillsyn som avses i första stycket i enlighet med artiklarna  
 10–14 
  i förordning (EU) nr 1095/2010. 
 18. För att säkerställa en enhetlig harmonisering av denna artikel ska Esma utarbeta förslag till tekniska standarder för tillsyn i syfte att specificera förfarandena för samordning och utbyte av information mellan den behöriga myndigheten i refe 
 ­  
 rensmedlemsstaten och de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förval 
 ­ 
  
 tarnas värdmedlemsstater. 
 Till kommissionen delegeras befogenhet att anta de tekniska standarder för tillsyn som avses i första stycket i enlighet med artiklarna  
 10–14 
  i förordning (EU) nr 1095/2010. 
 19. I den händelse en behörig myndighet tillbakavisar en begäran om informationsutbyte i enlighet med den tekniska 
  
 13. 
  
 Eventuella tvister mellan  
  
 AIF-förvaltarens 
  behöriga myn 
 ­  
 standard för tillsyn som avses i punkt 17, får de berörda behö 
 ­ 
  
 digheter i referensmedlemsstaten och  
 AIF-förvaltaren 
  ska avgö 
 ­  
 ras i enlighet med lagstiftningen i referensmedlemsstaten och under dess jurisdiktion. 
 riga myndigheterna hänskjuta ärendet till Esma, som får agera i enlighet med de befogenheter som den tilldelats genom artikel 19 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
  
 L 174/50 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 20. I enlighet med artikel 29 i förordning (EU) nr 1095/2010 ska Esma främja ett effektivt bilateralt och multi 
 ­  
 lateralt utbyte av information mellan de behöriga myndighe 
 ­  
 terna i referensmedlemsstaten för icke  
 EU-baserade 
 AIF-förval 
 ­ 
  
 tare och de behöriga myndigheterna i de berörda  
 AIF-förvaltar 
 ­ 
  
 nas värdmedlemsstater med fullständig respekt för tillämpliga bestämmelser om konfidentialitet och uppgiftsskydd i relevant unionslagstiftning. 
 21. I enlighet med artikel 31 i förordning (EU) nr 1095/2010 ska Esma sköta den generella samordningen mel 
 ­  
 lan den behöriga myndigheten i referensmedlemsstaten för icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  och de behöriga myndigheterna i de berörda  
 AIF-förvaltarnas 
  värdmedlemsstater. Esma får särskilt 
  
 a) 
  
 underlätta informationsutbytet mellan de berörda behöriga myndigheterna, 
  
 b) 
  
 fastställa omfattningen av den information som den behöriga myndigheten i referensmedlemsstaten ska tillhandahålla de behöriga myndigheterna i de berörda värdmedlemsstaterna, 
  
 c) 
  
 vidta alla lämpliga åtgärder som krävs i situationer som kan äventyra finansmarknadernas funktionssätt i syfte att under 
  
 ­  
 lätta samordningen av åtgärder som vidtas av den behöriga myndigheten i referensmedlemsstaten och de behöriga myn 
 ­  
 digheterna i värdmedlemsstaterna i förhållande till  
 icke-EU- 
  baserade  
 AIF-förvaltare. 
  
 22. För att säkerställa enhetliga tillämpningsvillkor för denna artikel får Esma utarbeta förslag till tekniska standarder för genomförande för att fastställa form för och innehåll i den begäran som avses i punkt 12 andra stycket. 
 Kommissionen ges befogenhet att anta de tekniska standarder för genomförande som avses i första stycket i enlighet med artikel 15 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
 23. För att säkerställa en enhetlig tillämpning av denna ar 
 ­  
 tikel ska Esma utarbeta förslag till tekniska standarder för tillsyn avseende följande: 
  
 a) 
  
 Det sätt på vilket  
  
 AIF-förvaltaren 
  måste följa kraven i detta direktiv, med beaktande av att  
 AIF-förvaltaren 
  är etablerad i ett tredjeland, och särskilt presentationen av den information som krävs i artiklarna  
 22–24. 
  
 b) 
  
 Under vilka förhållanden den lagstiftning som icke  
  
 EU-base 
 ­ 
  
 rade  
 AIF-förvaltare 
  eller icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  omfat 
 ­  
 tas av anses innehålla en likvärdig regel med samma regle 
 ­  
 ringssyfte och som ger de berörda investerarna samma skyddsnivå. 
 Till kommissionen delegeras befogenhet att anta de tekniska standarder för tillsyn som avses i första stycket i enlighet med artiklarna  
 10–14 
  i förordning (EU) nr 1095/2010. 
 Artikel 38 
 Inbördes utvärdering av auktorisation av och tillsyn över icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  
 1. 
  
 Esma ska på årlig basis genomföra inbördes utvärderingar av de behöriga myndigheternas tillsynsverksamhet när det gäller auktorisation av och tillsyn över icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  enligt artiklarna 37, 39, 40 och 41, för att förstärka enhetlig 
 ­  
 heten när det gäller resultatet av tillsynen, i enlighet med artikel 30 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
  
 2. 
  
 Esma ska senast den 22 juli 2013 utarbeta metoder för att objektivt bedöma och jämföra de myndigheter som utvärderas. 
  
 3. 
  
 Analysen av den inbördes utvärderingen ska särskilt om 
  
 ­  
 fatta en utvärdering av 
  
 a) 
  
 graden av konvergens i tillsynspraxis när det gäller auktori 
  
 ­  
 sation av och tillsyn över icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare, 
  
 b) 
  
 i vilken utsträckning tillsynspraxisen leder till att målen i detta direktiv uppfylls, 
  
 c) 
  
 den effektivitet och grad av konvergens som uppnåtts när det gäller genomförandet av detta direktiv och dess genom 
  
 ­  
 förandeåtgärder samt de tekniska standarder för tillsyn och genomförande som Esma har utvecklat i enlighet med detta direktiv, inklusive administrativa åtgärder och sanktioner mot icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  när detta direktiv inte har följts. 
  
 4. 
  
 Mot bakgrund av resultaten av den inbördes utvärderingen får Esma utfärda riktlinjer och rekommendationer i enlighet med artikel 16 i förordning (EU) nr1095/2010, för att etablera enhetlig, effektiv och ändamålsenlig tillsynspraxis avseende icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare. 
  
 5. 
  
 De behöriga myndigheterna ska med alla tillgängliga me 
  
 ­  
 del söka följa dessa riktlinjer och rekommendationer. 
  
 6. 
  
 Inom två månader efter utfärdandet av en riktlinje eller rekommendation, ska varje behörig myndighet bekräfta att den följer eller avser att följa denna riktlinje eller rekommendation. Om en behörig myndighet inte följer eller avser att inte följa riktlinjen eller rekommendationen, ska den informera Esma och ange skälen för detta. 
  
 7. 
  
 Esma ska offentliggöra det faktum att en behörig myndig 
  
 ­  
 het inte följer eller avser att inte följa riktlinjen eller rekom 
 ­  
 mendationen. Esma får också, från fall till fall, besluta att of 
 ­  
 fentliggöra de skäl som den behöriga myndigheten anför för att inte följa riktlinjen eller rekommendationen. Den behöriga myn 
 ­  
 digheten ska få ett förhandsbesked om ett sådant offentliggö 
 ­  
 rande. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/51 
  
 8. 
  
 I den rapport som avses i artikel 43.5 i förordning (EU) 
  
 nr 1095/2010 ska Esma informera Europaparlamentet, rådet och kommissionen om de riktlinjer och rekommendationer som har utfärdats i enlighet med denna artikel och ange vilka behöriga myndigheter som inte har följt dem samt redogöra för vilka åtgärder Esma avser vidta för att se till att dessa behöriga myndigheter följer dess rekommendationer och riktlinjer i fram 
 ­  
 tiden. 
  
 9. 
  
 Kommissionen ska ta vederbörlig hänsyn till dessa rappor 
  
 ­  
 ter vid sin översyn av detta direktiv i enlighet med artikel 69 och vid varje senare översyn som kan komma att genomföras. 
  
 10. 
  
 Esma ska offentliggöra den bästa praxis som kan fast 
  
 ­  
 ställas utifrån dessa inbördes utvärderingar. Dessutom får alla andra resultat av inbördes utvärderingar offentliggöras, förutsatt att den behöriga myndighet som är föremål för en inbördes utvärdering ger sitt samtycke. 
 Artikel 39 
 Villkor för marknadsföring i unionen med marknadsföringspass av  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  som förvaltas av icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna ska se till att vederbörligen auktoriserade icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  med ett marknadsföringspass får marknadsföra andelar eller aktier i de  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  som de förvaltar till professionella investerare i unionen så snart som villkoren i denna artikel är uppfyllda. 
  
 2. 
  
 Om  
  
 AIF-förvaltaren 
  avser att marknadsföra andelar eller aktier i  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  i sin referensmedlemsstat ska  
 AIF-förvaltaren 
  lämna in en anmälan till de behöriga myndig 
 ­  
 heterna i sin referensmedlemsstat avseende varje  
 EU-baserad 
 AIF-fond 
  som denna avser att marknadsföra. 
 Anmälan ska innehålla den dokumentation och information som anges i bilaga III. 
 3. Senast 20 arbetsdagar efter det att de behöriga myndighe 
 ­  
 terna i  
 AIF-förvaltarens 
  referensmedlemsstat tagit emot en full 
 ­  
 ständig anmälan enligt punkt 2 ska de underrätta  
 AIF-förvalta 
 ­ 
  
 ren om huruvida denna inom medlemsstatens territorium får inleda marknadsföringen av den  
 AIF-fond 
  som angetts i den anmälan som avses i punkt 2. De behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  referensmedlemsstat får hindra marknads 
 ­  
 föringen av  
 AIF-fonder 
  endast om  
 AIF-förvaltarens 
  förvaltning av  
 AIF-fonder 
  strider mot eller kommer att strida mot detta direktiv eller om  
 AIF-förvaltaren 
  i övrigt inte följer eller kommer att följa detta direktiv. När beslutet är positivt får  
 AIF-förvalta 
 ­ 
  
 ren börja marknadsföra  
 AIF-fonden 
  i sin referensmedlemsstat från och med den dag som de behöriga myndigheterna medde 
 ­  
 lar detta. 
 De behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  referensmedlems 
 ­  
 stat ska även informera Esma och  
 AIF-fondens 
  behöriga myn 
 ­  
 digheter om att  
 AIF-förvaltaren 
  får börja marknadsföra andelar eller aktier i  
 AIF-fonden 
  i sin referensmedlemsstat. 
 4. Om  
 AIF-förvaltaren 
  avser att marknadsföra andelar eller aktier i  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  i en annan medlemsstat än sin referensmedlemsstat ska  
 AIF-förvaltaren 
  lämna in en anmälan till de behöriga myndigheterna i sin referensmedlemsstat avse 
 ­  
 ende varje  
 EU-baserad 
 AIF-fond 
  som denna avser att marknads 
 ­  
 föra. 
 Anmälan ska innehålla den dokumentation och information som anges i bilaga IV. 
 5. Senast 20 arbetsdagar efter det att de behöriga myndighe 
 ­  
 terna i referensmedlemsstaten tagit emot en fullständig anmälan enligt punkt 4 ska de överlämna denna fullständiga information till de behöriga myndigheterna i de medlemsstater där  
 AIF-fon 
 ­ 
  
 dens andelar eller aktier är avsedda att marknadsföras. Detta överlämnande ska äga rum endast om  
 AIF-förvaltarens 
  förvalt 
 ­  
 ning av  
 AIF-fonden 
  följer och kommer att följa detta direktiv och  
 AIF-förvaltaren 
  i övrigt följer detta direktiv. 
 De behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  referensmedlems 
 ­  
 stat ska bifoga en förklaring om att  
 AIF-förvaltaren 
  i fråga är auktoriserad att förvalta  
 AIF-fonder 
  med en särskild investe 
 ­  
 ringsstrategi. 
 6. Efter att ha överlämnat handlingarna ska de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  referensmedlemsstat utan dröjsmål meddela  
 AIF-förvaltaren 
  att så har skett.  
 AIF-förvalta 
 ­ 
  
 ren får börja marknadsföra  
 AIF-fonden 
  i  
 AIF-förvaltarens 
  be 
 ­  
 rörda värdmedlemsstater från och med dagen för detta medde 
 ­  
 lande. 
 De behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  referensmedlems 
 ­  
 stat ska även informera Esma och  
 AIF-fondens 
  behöriga myn 
 ­  
 digheter om att  
 AIF-förvaltaren 
  får börja marknadsföra  
 AIF-fon 
 ­ 
  
 dens andelar eller aktier i sina värdmedlemsstater. 
  
 7. 
  
 De arrangemang som avses i led h i bilaga IV ska omfattas av lagstiftningen och tillsynen i  
  
 AIF-förvaltarens 
  värdmedlems 
 ­  
 stater. 
  
 8. 
  
 Medlemsstaterna ska se till att  
  
 AIF-förvaltarens 
  anmälan enligt punkt 4 och förklaringen enligt punkt 5 är avfattade på ett språk som är brukligt i internationella finanskretsar. 
 Medlemsstaterna ska säkerställa att deras behöriga myndigheter godkänner att de handlingar som avses i punkt 6 överförs och arkiveras på elektronisk väg. 
 9. Vid varje väsentlig ändring av någon av de uppgifter som meddelats i enlighet med punkterna 2 och/eller 4 ska  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtaren skriftligen meddela de behöriga myndigheterna i refe 
 ­  
 rensmedlemsstaten senast en månad innan en planerad ändring genomförs, eller omedelbart efter det att en oplanerad ändring ägt rum. 
  
 L 174/52 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 Om en planerad ändring innebär att  
 AIF-förvaltarens 
  förvaltning av  
 AIF-fonden 
  inte längre skulle vara förenlig med i detta di 
 ­  
 rektiv, eller att  
 AIF-förvaltaren 
  i övrigt inte längre skulle efter 
 ­  
 leva detta direktiv, ska de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förval 
 ­ 
  
 tarens referensmedlemsstat utan onödigt dröjsmål informera  
 AIF-förvaltaren 
  om att denna inte får genomföra ändringen. 
 Om den planerade ändringen genomförs trots vad som anges i första och andra stycket eller om en oplanerad ändring har skett och detta innebär att  
 AIF-förvaltarens 
  förvaltning av  
 AIF-fonden 
  inte längre är förenlig med detta direktiv, eller att  
 AIF-förvalta 
 ­ 
  
 ren i övrigt inte längre efterlever detta direktiv, ska de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  referensmedlemsstat vidta alla nödvändiga åtgärder i enlighet med artikel 46, vid behov även ett uttryckligt förbud mot marknadsföring av  
 AIF-fonden. 
  
 Om ändringarna är godtagbara, eftersom de inte påverkar för 
 ­  
 enligheten med detta direktiv vad avser  
 AIF-förvaltarens 
  förvalt 
 ­  
 ning av  
 AIF-fonden 
  eller  
 AIF-förvaltarens 
  efterlevnad av detta direktiv i övrigt, ska de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvalta 
 ­ 
  
 rens referensmedlemsstat utan dröjsmål informera Esma när ändringarna innebär att vissa  
 AIF-fonder 
  inte längre marknads 
 ­  
 förs eller att ytterligare  
 AIF-fonder 
  marknadsförs samt i tillämp 
 ­  
 liga fall informera de behöriga myndigheterna i värdmedlems 
 ­  
 staterna om dessa ändringar 
 10. För att säkerställa enhetliga tillämpningsvillkor för denna artikel får Esma utarbeta förslag till tekniska standarder för genomförande för att fastställa 
  
 a) 
  
 form och innehåll för en mall för den anmälan som avses i punkterna 2 och 4, 
  
 b) 
  
 form och innehåll för en mall för den förklaring som avses i punkt 5, 
  
 c) 
  
 form för det överlämnande som avses i punkt 5, och 
  
 d) 
  
 form för det skriftliga meddelande som avses i punkt 9, 
  
 Kommissionen ges befogenhet att anta de tekniska standarder för genomförande som avses i första stycket i enlighet med artikel 15 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
 11. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 43.1 ska medlemsstaterna kräva att  
 AIF-fonder 
  som förvaltas och mark 
 ­  
 nadsförs av  
 AIF-förvaltare 
  endast marknadsförs till professio 
 ­  
 nella investerare. 
 Artikel 40 
 Villkor för marknadsföring i unionen med marknadsföringspass av icke  
 EU-baserade 
  AIF- 
 fonder som förvaltas av icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  
 1. Medlemsstaterna ska se till att vederbörligen auktoriserade icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  med ett marknadsföringspass får marknadsföra andelar eller aktier i de icke  
 EU-baserade 
  AIF- fonder som de förvaltar till professionella investerare i unionen så snart som villkoren i denna artikel är uppfyllda. 
 2. Utöver kraven i detta direktiv beträffande  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  ska icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  uppfylla föl 
 ­  
 jande villkor: 
  
 a) 
  
 Det ska finnas lämpliga arrangemang för samarbete mellan de behöriga myndigheterna i  
  
 AIF-förvaltarens 
  referensmed 
 ­  
 lemsstat och tillsynsmyndigheten i det tredjeland där den icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonden 
  är etablerad för att åtminstone säkerställa ett effektivt informationsutbyte som gör det möj 
 ­  
 ligt för de behöriga myndigheterna att utföra sina uppgifter i enlighet med detta direktiv. 
  
 b) 
  
 Det tredjeland där den icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-fonden 
  är eta 
 ­  
 blerad har inte tagits med i förteckningen över icke sam 
 ­  
 arbetsvilliga länder och territorier av Reed. 
  
 c) 
  
 Det tredjeland där den icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-fonden 
  är eta 
 ­  
 blerad har undertecknat en överenskommelse med referens 
 ­  
 medlemsstaten och med varje annan medlemsstat där ande 
 ­  
 larna eller aktierna i den icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonden 
  är avsedda att marknadsföras, vilket till fullo uppfyller nor 
 ­  
 merna i artikel 26 i OECD:s modellavtal för skatter på in 
 ­  
 komst och förmögenhet och säkerställer ett effektivt infor 
 ­  
 mationsutbyte i skatteärenden, inklusive eventuella multilate 
 ­  
 rala skatteavtal. 
 Om en behörig myndighet i en annan medlemsstat har en avvikande åsikt om den bedömning som de behöriga myndig 
 ­  
 heterna i  
 AIF-förvaltarens 
  referensmedlemsstat gjort beträffande tillämpningen av leden a och b i första stycket, får de berörda behöriga myndigheterna hänskjuta ärendet till Esma, som får agera i enlighet med de befogenheter som den tilldelats genom artikel 19 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
 3.  
 AIF-förvaltaren 
  ska överlämna en anmälan till de behöriga myndigheterna i sin referensmedlemsstat för varje icke  
 EU-ba 
 ­ 
  
 serad  
 AIF-fond 
  som den avser att marknadsföra i sin referens 
 ­  
 medlemsstat. 
 Anmälan ska innehålla den dokumentation och information som anges i bilaga III. 
 4. Senast 20 arbetsdagar efter det att de behöriga myndighe 
 ­  
 terna i  
 AIF-förvaltarens 
  referensmedlemsstat tagit emot en full 
 ­  
 ständig anmälan enligt punkt 3 ska de underrätta  
 AIF-förvalta 
 ­ 
  
 ren om huruvida denna inom medlemsstatens territorium får inleda marknadsföringen av den  
 AIF-fond 
  som angetts i den anmälan som avses i punkt 3. De behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  referensmedlemsstat får endast hindra mark 
 ­  
 nadsföringen av  
 AIF-fonden 
  om  
 AIF-förvaltarens 
  förvaltning av  
 AIF-fonden 
  strider mot eller kommer att strida mot detta direktiv eller om  
 AIF-förvaltaren 
  i övrigt inte följer eller kommer att följa detta direktiv. När beslutet är positivt får  
 AIF-förvalta 
 ­ 
  
 ren börja marknadsföra  
 AIF-fonden 
  i sin referensmedlemsstat från och med den dag som de behöriga myndigheterna medde 
 ­  
 lar detta. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/53 
  
 De behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  referensmedlems 
 ­  
 stat ska även informera Esma om att  
 AIF-förvaltaren 
  får börja marknadsföra andelar eller aktier i  
 AIF-fonden 
  i sin referens 
 ­  
 medlemsstat. 
 5. Om  
 AIF-förvaltaren 
  avser att marknadsföra aktier eller andelar i icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  även i en annan med 
 ­  
 lemsstat än sin referensmedlemsstat ska  
 AIF-förvaltaren 
  lämna in en anmälan till de behöriga myndigheterna i sin referens 
 ­  
 medlemsstat avseende varje icke  
 EU-baserad 
 AIF-fond 
  som denna avser att marknadsföra. 
 Anmälan ska innehålla den dokumentation och information som anges i bilaga IV. 
 6. Senast 20 arbetsdagar efter det att de behöriga myndighe 
 ­  
 terna i referensmedlemsstaten tagit emot en fullständig anmälan enligt punkt 5 ska de överlämna denna fullständiga anmälan till de behöriga myndigheterna i de medlemsstater där  
 AIF-fondens 
  andelar eller aktier är avsedda att marknadsföras. Detta över 
 ­  
 lämnande kommer att äga rum endast om  
 AIF-förvaltarens 
  för 
 ­  
 valtning av  
 AIF-fonden 
  följer och kommer att följa detta direktiv och  
 AIF-förvaltaren 
  i övrigt följer detta direktiv. 
 De behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  referensmedlems 
 ­  
 stat ska bifoga en förklaring om att  
 AIF-förvaltaren 
  i fråga är auktoriserad att förvalta  
 AIF-fonder 
  med en särskild investe 
 ­  
 ringsstrategi. 
 7. Efter att ha överlämnat anmälningshandlingarna ska de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  referensmedlemsstat utan dröjsmål meddela  
 AIF-förvaltaren 
  att så har skett.  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtaren får börja marknadsföra  
 AIF-fonden 
  i  
 AIF-förvaltarens 
  berörda värdmedlemsstater från och med dagen för detta med 
 ­  
 delande. 
 De behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  referensmedlems 
 ­  
 stat ska även informera Esma om att  
 AIF-förvaltaren 
  får börja marknadsföra andelar eller aktier i  
 AIF-fonden 
  i sina värdmed 
 ­  
 lemsstater. 
  
 8. 
  
 De arrangemang som avses i led h i bilaga IV ska omfattas av lagstiftningen och tillsynen i  
  
 AIF-förvaltarens 
  värdmedlems 
 ­  
 stater, i de fall då dessa medlemsstater är andra än referens 
 ­  
 medlemsstatens. 
  
 9. 
  
 Medlemsstaterna ska se till att  
  
 AIF-förvaltarens 
  anmälan enligt punkt 5 och förklaringen enligt punkt 6 är avfattade på ett språk som är brukligt i internationella finanskretsar. 
 Medlemsstaterna ska säkerställa att deras behöriga myndigheter godkänner att de handlingar som avses i punkt 6 överförs och arkiveras på elektronisk väg. 
 10. Vid varje väsentlig ändring av någon av de uppgifter som meddelats i enlighet med punkt 3 eller 5 ska  
 AIF-förvaltaren 
  
 skriftligen meddela de behöriga myndigheterna i referensmed 
 ­  
 lemsstaten senast en månad innan en planerad ändring genom 
 ­  
 förs, eller omedelbart efter en oplanerad ändring. 
 Om en planerad ändring innebär att  
 AIF-förvaltarens 
  förvaltning av  
 AIF-fonden 
  inte längre skulle vara förenlig med detta direktiv, eller att  
 AIF-förvaltaren 
  i övrigt inte längre skulle efterleva detta direktiv, ska de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  refe 
 ­  
 rensmedlemsstat utan onödigt dröjsmål informera  
 AIF-förvalta 
 ­ 
  
 ren om att denna inte får genomföra ändringen. 
 Om den planerade ändringen genomförs trots vad som anges i första och andra stycket eller om en oplanerad ändring har skett och detta innebär att  
 AIF-förvaltarens 
  förvaltning av  
 AIF-fonden 
  inte längre är förenlig med detta direktiv, eller att  
 AIF-förvalta 
 ­ 
  
 ren i övrigt inte längre efterlever detta direktiv, ska de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  referensmedlemsstat vidta alla lämpliga åtgärder i enlighet med artikel 46, vid behov även ett uttryckligt förbud mot marknadsföring av  
 AIF-fonden. 
  
 Om ändringarna är godtagbara, eftersom de inte påverkar för 
 ­  
 enligheten med detta direktiv vad avser  
 AIF-förvaltarens 
  förvalt 
 ­  
 ning av  
 AIF-fonden 
  eller  
 AIF-förvaltarens 
  efterlevnad av detta direktiv i övrigt, ska de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvalta 
 ­ 
  
 rens referensmedlemsstat utan dröjsmål informera Esma när ändringarna innebär att vissa  
 AIF-fonder 
  inte längre marknads 
 ­  
 förs eller att ytterligare  
 AIF-fonder 
  marknadsförs samt i tillämp 
 ­  
 liga fall informera de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  värdmedlemsstater om dessa ändringar. 
  
 11. 
  
 Kommissionen ska, genom delegerade akter i enlighet 
  
 med artikel 56, och med förbehåll för villkoren i artiklarna 57 och 58, anta åtgärder med avseende på de samarbetsarran 
 ­  
 gemang som avses i punkt 2 a i syfte att utforma en gemensam ram för att underlätta inrättandet av sådana samarbetsarrange 
 ­  
 mang med tredjeländer. 
  
 12. 
  
 För att säkerställa en enhetlig tillämpning av denna ar 
  
 ­  
 tikel får Esma utarbeta riktlinjer för att fastställa villkoren för tillämpning av de åtgärder som antagits av kommissionen när det gäller de samarbetsarrangemang som avses i punkt 2 a. 
  
 13. 
  
 Esma ska utarbeta förslag till tekniska standarder för till 
  
 ­  
 syn för att fastställa minimiinnehållet i de samarbetsarrange 
 ­  
 mang som avses i punkt 2 a i syfte att tillse att de behöriga myndigheterna i referensmedlemsstaten och de behöriga myn 
 ­  
 digheterna i värdmedlemsstaterna får tillräcklig information för att kunna utöva sina tillsyns- och utredningsbefogenheter enligt detta direktiv. 
 Till kommissionen delegeras befogenhet att anta de tekniska standarder för tillsyn som avses i första stycket i enlighet med artiklarna  
 10–14 
  i förordning (EU) nr 1095/2010. 
  
 L 174/54 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 14. För att säkerställa en enhetlig harmonisering av denna artikel ska Esma utarbeta förslag till tekniska standarder för tillsyn i syfte att specificera förfarandena för samordning och utbyte av information mellan den behöriga myndigheten i refe 
 ­  
 rensmedlemsstaten och de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förval 
 ­ 
  
 tarnas värdmedlemsstater. 
 Till kommissionen delegeras befogenhet att anta de tekniska standarder för tillsyn som avses i första stycket i enlighet med artiklarna  
 10–14 
  i förordning (EU) nr 1095/2010. 
  
 15. 
  
 I den händelse en behörig myndighet tillbakavisar en begäran om informationsutbyte i enlighet med vad som anges 
  
 i 
  
 de tekniska standarder för tillsyn som avses i punkt 14, får de berörda behöriga myndigheterna hänskjuta ärendet till Esma, som får agera i enlighet med de befogenheter som den tilldelats genom artikel 19 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
  
 16. 
  
 För att säkerställa enhetliga tillämpningsvillkor för denna artikel får Esma utarbeta förslag till tekniska standarder för genomförande för att fastställa 
  
 a) 
  
 form och innehåll för en mall för den anmälan som avses i punkterna 3 och 5, 
  
 b) 
  
 form och innehåll för en mall för den förklaring som avses i punkt 6, 
  
 c) 
  
 form för det överlämnande som avses i punkt 6, och 
  
 d) 
  
 form för det skriftliga meddelande som avses i punkt 10. 
  
 Kommissionen ges befogenhet att anta de tekniska standarder för genomförande som avses i första stycket i enlighet med artikel 15 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
 17. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 43.1 ska medlemsstaterna kräva att  
 AIF-fonder 
  som förvaltas och mark 
 ­  
 nadsförs av  
 AIF-förvaltare 
  endast marknadsförs till professio 
 ­  
 nella investerare. 
 Artikel 41 
 Villkor för icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltares 
  förvaltning av  
 AIF-fonder 
  som är etablerade i andra medlemsstater än referensmedlemsstaten 
 1. Medlemsstaterna ska säkerställa att auktoriserade icke EU- baserade  
 AIF-förvaltare 
  får förvalta  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  som är etablerade i en annan medlemsstat än deras referensmedlems 
 ­  
 stat, antingen direkt eller genom inrättande av en filial, förutsatt att  
 AIF-förvaltarnas 
  auktorisation avser den aktuella kategorin av  
 AIF-fonder. 
  
 2. 
  
 Alla icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  som för första gången avser att förvalta  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  som är etablerade i en annan medlemsstat än deras referensmedlemsstat ska informera de behöriga myndigheterna i sin referensmedlemsstat om föl 
 ­  
 jande: 
  
 a) 
  
 Den medlemsstat där de avser att direkt förvalta  
  
 AIF-fonden 
  eller inrätta en filial. 
  
 b) 
  
 En verksamhetsplan som bland annat innehåller uppgift om de tjänster de avser att utföra och vilka  
  
 AIF-fonder 
  de avser att förvalta. 
  
 3. 
  
 Om en icke  
  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare 
  avser att inrätta en filial ska den, utöver vad som anges i punkt 2, lämna uppgift om följande: 
  
 a) 
  
 Filialens organisatoriska struktur. 
  
 b) 
  
 En adress i  
  
 AIF-fondens 
  hemmedlemsstat där handlingar kan erhållas. 
  
 c) 
  
 Namn och kontaktuppgifter för de personer som ansvarar för ledningen av filialen. 
  
 4. Senast en månad efter det att de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  referensmedlemsstat tagit emot fullständiga handlingar enligt punkt 2, eller senast två månader efter att de tagit emot fullständiga handlingar enligt punkt 3, ska de överlämna denna information till de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  värdmedlemsstat. Detta överlämnande ska äga rum endast om  
 AIF-förvaltarens 
  förvaltning av  
 AIF-fonden 
  följer och kommer att följa detta direktiv och  
 AIF-förvaltaren 
  i övrigt följer detta direktiv. 
 De behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  referensmedlems 
 ­  
 stat ska bifoga en förklaring om att  
 AIF-förvaltaren 
  i fråga har auktoriserats av dem. 
 De behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  referensmedlems 
 ­  
 stat ska omedelbart informera  
 AIF-förvaltaren 
  om överlämnan 
 ­  
 det. Efter att ha tagit emot detta meddelande får  
 AIF-förvaltaren 
  börja tillhandahålla tjänster i  
 AIF-förvaltarens 
  värdmedlemsstat. 
 De behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  referensmedlems 
 ­  
 stat ska även informera Esma om att  
 AIF-förvaltaren 
  får börja förvalta  
 AIF-fonden 
  i sina värdmedlemsstater. 
 5.  
 AIF-förvaltarens 
  värdmedlemsstat får inte ålägga den be 
 ­  
 rörda  
 AIF-förvaltaren 
  några ytterligare krav i fråga om förhål 
 ­  
 landen som omfattas av detta direktiv. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/55 
  
 6. Vid varje ändring av den information som meddelats i enlighet med punkt 2 och, i förekommande fall punkt 3, ska  
 AIF-förvaltaren 
  skriftligen informera de behöriga myndigheterna i sin referensmedlemsstat om denna ändring senast en månad innan en planerad ändring genomförs, eller omedelbart efter det att en oplanerad ändring har ägt rum. 
 Om en planerad ändring innebär att  
 AIF-förvaltarens 
  förvaltning av  
 AIF-fonden 
  inte längre skulle vara förenlig med detta direktiv, eller att  
 AIF-förvaltaren 
  i övrigt inte längre skulle efterleva detta direktiv, ska de behöriga myndigheterna i referensmedlemssta 
 ­  
 ten utan onödigt dröjsmål informera  
 AIF-förvaltaren 
  om att denne inte får genomföra ändringen. 
 Om en planerade ändringen genomförs trots vad som anges i första och andra stycket eller om en oplanerad ändring har skett och detta innebär att  
 AIF-förvaltarens 
  förvaltning av  
 AIF-fonden 
  inte längre är förenlig med detta direktiv, eller att  
 AIF-förvalta 
 ­ 
  
 ren i övrigt inte längre efterlever i detta direktiv, ska de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  referensmedlemsstat vidta alla lämpliga åtgärder i enlighet med artikel 46, vid behov även ett uttryckligt förbud mot marknadsföring av  
 AIF-fonden. 
  
 Om ändringarna är godtagbara, eftersom de inte påverkar för 
 ­  
 enligheten med detta direktiv vad avser  
 AIF-förvaltarens 
  förvalt 
 ­  
 ning av  
 AIF-fonden 
  eller  
 AIF-förvaltarens 
  efterlevnad av detta direktiv i övrigt, ska de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvalta 
 ­ 
  
 rens referensmedlemsstat utan onödigt dröjsmål informera de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  värdmedlemsstater om dessa ändringar. 
 7. För att säkerställa en konsekvent harmonisering av denna artikel får Esma utarbeta förslag till tekniska standarder för till 
 ­  
 syn för att specificera vilka uppgifter som ska anmälas i enlighet med punkterna 2 och 3. 
 Till kommissionen delegeras befogenhet att anta de förslag till tekniska standarder för tillsyn som avses i första stycket i en 
 ­  
 lighet med artiklarna  
 10–14 
  i förordning (EU) nr 1095/2010. 
 8. För att säkerställa enhetliga tillämpningsvillkor för denna artikel får Esma utarbeta förslag till tekniska standarder för 
  
 genomförande i syfte att fastställa 
  
 standardformulär, 
  
 mallar 
  
 och förfaranden för överlämnandet 
  
 av uppgifter i 
  
 enlighet 
  
 med punkterna 2 och 3. 
  
 Kommissionen ges befogenhet att anta de förslag till tekniska genomförandestandarder som avses i första stycket i enlighet med artikel 15 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
 Artikel 42 
 Villkor för marknadsföring i medlemsstaterna utan marknadsföringspass av  
 AIF-fonder 
  som förvaltas av icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  
 1. Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 37, 39 och 40 får medlemsstaterna tillåta icke  
 EU-baserade 
 AIF-förval 
 ­ 
  
 tare att till professionella investerare, endast på deras territo 
 ­  
 rium, marknadsföra andelar eller aktier i  
 AIF-fonder 
  som de förvaltar, förutsatt att minst följande villkor är uppfyllda: 
  
 a) 
  
 Den icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  efterlever artiklarna 22, 23 och 24 för varje  
 AIF-fond 
  som den marknadsför i enlig 
 ­  
 het med denna artikel och artiklarna  
 26–30 
  när en  
 AIF-fond 
  som marknadsförs enligt denna artikel omfattas av tillämp 
 ­  
 ningsområdet för artikel 26.1. De behöriga myndigheter och investerare i  
 AIF-fonder 
  som avses i dessa artiklar ska anses vara myndigheter och investerare i de medlemsstater där  
 AIF-fonden 
  marknadsförs. 
  
 b) 
  
 Det finns lämpliga arrangemang för samarbete, som syftar till övervakning av systemrisker och som är i linje med internationella standarder, mellan de behöriga myndighe 
  
 ­  
 terna i de medlemsstater där  
 AIF-fonderna 
  marknadsförs och i förkommande fall den  
 EU-baserade 
 AIF-fondens 
  behö 
 ­  
 riga myndigheter och tillsynsmyndigheterna i det tredjeland där den icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  är etablerad och i förekommande fall tillsynsmyndigheterna i det tredjeland där den icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonden 
  är etablerad, i syfte att säkerställa ett effektivt informationsutbyte som gör det möj 
 ­  
 ligt för de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna i fråga att fullgöra sina uppgifter enligt detta direktiv. 
  
 c) 
  
 Det tredjeland där den icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  eller den icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonden 
  är etablerad har inte tagits med i förteckningen över icke samarbetsvilliga länder och territorier av Reed. 
 Då en behörig myndighet för en  
 EU-baserad 
 AIF-fond 
  inte med 
 ­  
 verkar i de samarbetsarrangemang som krävs enligt första styc 
 ­  
 ket punkt b inom en rimlig tidsperiod, får de behöriga myndig 
 ­  
 heterna i den medlemsstaten där  
 AIF-fonden 
  är avsedd att mark 
 ­  
 nadsföras hänskjuta ärendet till Esma som får agera i enlighet med de befogenheter som den tilldelats genom artikel 19 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna får införa striktare bestämmelser för den icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  när det gäller marknadsföring av andelar eller aktier i  
 AIF-fonder 
  till investerare på deras territorier i enlighet med denna artikel. 
  
 3. 
  
 Kommissionen ska, genom delegerade akter i enlighet med artikel 56, och med förbehåll för villkoren i artiklarna 57 och 58, anta åtgärder med avseende på de samarbetsarrangemang som avses i punkt 1 i syfte att utforma en gemensam ram för att underlätta inrättandet av sådana samarbetsarrangemang med tredjeländer. 
  
 L 174/56 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 4. För att säkerställa en enhetlig tillämpning av denna artikel ska Esma utarbeta riktlinjer för att fastställa villkoren för till 
 ­  
 lämpning av de åtgärder som antagits av kommissionen när det gäller de samarbetsarrangemang som avses i punkt 1. 
 KAPITEL VIII 
 MARKNADSFÖRING TILL  
 ICKE-PROFESSIONELLA 
  INVESTE 
 ­ 
  
 RARE 
 Artikel 43 
  
 AIF-förvaltares 
  marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  till icke- professionella investerare 
 1. Utan att det påverkar tillämpningen av andra instrument i unionsrätten, får medlemsstaterna tillåta  
 AIF-förvaltare 
  att till  
 icke-professionella 
  investerare på sitt territorium marknadsföra andelar eller aktier i de  
 AIF-fonder 
  som de förvaltar i enlighet med detta direktiv, oavsett om  
 AIF-fonderna 
  marknadsförs inom medlemsstaten eller över nationsgränserna och om de är EU- baserade eller icke  
 EU-baserade. 
  
 I sådana fall får medlemsstaterna införa striktare krav på AIF- förvaltarna eller  
 AIF-fonden 
  än de krav som gäller för  
 AIF-fon 
 ­ 
  
 der som marknadsförs till professionella investerare på deras territorium i enlighet med detta direktiv. Medlemsstaterna får dock inte införa strängare eller ytterligare krav på  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  som är etablerade i en annan medlemsstat och marknadsförs över nationsgränserna än på  
 AIF-fonder 
  som marknadsförs inom medlemsstaten. 
 2. Medlemsstater som tillåter marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  till  
 icke-professionella 
  investerare inom sina territorier ska senast den 22 juli 2014 informera kommissionen och Esma om 
  
 a) 
  
 vilka slag av  
  
 AIF-fonder 
  som  
 AIF-förvaltare 
  får marknadsföra till  
 icke-professionella 
  investerare inom deras territorium, 
  
 b) 
  
 eventuella ytterligare krav som medlemsstaten i fråga ställer för marknadsföring av  
  
 AIF-fonder 
  till  
 icke-professionella 
  in 
 ­  
 vesterare. 
 Medlemsstaterna ska också underrätta kommissionen och Esma om alla senare ändringar med avseende på första stycket. 
 KAPITEL IX 
 BEHÖRIGA MYNDIGHETER 
 AVSNITT 1 
 Utseende, befogenheter och prövningsförfaranden 
 Artikel 44 
 Utseende av behöriga myndigheter 
 Medlemsstaterna ska utse de behöriga myndigheter som ska utföra de uppgifter som föreskrivs i detta direktiv. 
 De ska underrätta Esma och kommissionen om detta och i förekommande fall om hur ansvaret fördelats. 
 De behöriga myndigheterna ska vara offentliga myndigheter. 
 Medlemsstaterna ska kräva att de behöriga myndigheterna, i förekommande fall på grundval av riktlinjer som fastställts av Esma, inrättar lämpliga metoder för att övervaka att  
 AIF-förval 
 ­ 
  
 tare uppfyller sina förpliktelser enligt detta direktiv. 
 Artikel 45 
 De behöriga myndigheternas ansvarsområden i medlemsstaterna 
  
 1. 
  
 De behöriga myndigheterna i  
  
 AIF-förvaltarens 
  hemmed 
 ­  
 lemsstat ska ansvara för tillsynen över  
 AIF-förvaltaren 
  oavsett om  
 AIF-förvaltaren 
  förvaltar och/eller marknadsför  
 AIF-fonder 
  i en annan medlemsstat eller ej, vilket inte ska påverka tillämp 
 ­  
 ningen av de bestämmelser i detta direktiv som överlåter an 
 ­  
 svaret för tillsynen på de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förval 
 ­ 
  
 tarens värdmedlemsstat. 
  
 2. 
  
 De behöriga myndigheterna i  
  
 AIF-förvaltarens 
  värdmed 
 ­  
 lemsstat ska ansvara för att övervaka en  
 AIF-förvaltares 
  efter 
 ­  
 levnad av artiklarna 12 och 14 när  
 AIF-förvaltaren 
  förvaltar och/eller marknadsför  
 AIF-fonder 
  genom en filial i den med 
 ­  
 lemsstaten. 
  
 3. 
  
 De behöriga myndigheterna i  
  
 AIF-förvaltarens 
  värdmed 
 ­  
 lemsstat får kräva att en  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar eller mark 
 ­  
 nadsför  
 AIF-fonder 
  i denna värdmedlemsstat, oavsett om detta sker genom en filial eller ej, ska lämna den information som behövs för tillsynen av att  
 AIF-förvaltaren 
  följer tillämpliga be 
 ­  
 stämmelser. 
 Dessa krav får dock inte vara strängare än de som  
 AIF-förval 
 ­ 
  
 tarens värdmedlemsstat ställer på  
 AIF-förvaltare 
  för vilka den är hemmedlemsstat för övervakningen av deras efterlevnad av samma regler. 
  
 4. 
  
 Om de behöriga myndigheterna i  
  
 AIF-förvaltarens 
  värd 
 ­  
 medlemsstat konstaterar att en  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar och/ eller marknadsför  
 AIF-fonder 
  på dess territorium, oavsett om detta sker genom en filial eller inte, överträder en av de regler 
  
 i 
  
 fråga om vilka de är skyldiga att övervaka efterlevnaden, ska dessa myndigheter kräva att den berörda  
  
 AIF-förvaltaren 
  upphör med överträdelsen och underrätta de behöriga myndigheterna i hemmedlemsstaten om detta. 
  
 5. 
  
 Om den berörda  
  
 AIF-förvaltaren 
  vägrar att förse de behö 
 ­  
 riga myndigheterna i värdmedlemsstaten med information som omfattas av deras ansvarsområde, eller underlåter att vidta nöd 
 ­  
 vändiga åtgärder för att den överträdelse som avses i punkt 4 ska upphöra, ska de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  värdmedlemsstat informera de behöriga myndigheterna i AIF- förvaltarens hemmedlemsstat om detta. De behöriga myndighe 
 ­  
 terna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat ska snarast 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/57 
  
 a) 
  
 vidta alla lämpliga åtgärder för att se till att den berörda AIF- förvaltaren tillhandahåller den information som begärts av 
  
 värdmedlemsstatens behöriga myndigheter enligt punkt 3, alternativt upphör med den överträdelse som avses i punkt 4. 
  
 b) 
  
 begära att få den information som krävs från de relevanta tillsynsmyndigheterna i tredjeländer. 
  
 De behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  värdmedlemsstat ska underrättas om vilken typ av åtgärder som avses i led a som vidtas. 
  
 6. 
  
 Om  
  
 AIF-förvaltaren, 
  trots de åtgärder som de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat vidtagit en 
 ­  
 ligt punkt 5 eller på grund av att dessa åtgärder visar sig vara otillräckliga eller inte är tillgängliga i medlemsstaten i fråga, fortsätter att vägra att tillhandahålla den information som be 
 ­  
 Mooney av värdmedlemsstatens behöriga myndigheter enligt punkt 3, eller fortsätter att överträda de lagar eller andra författningar som avses i punkt 4 och som är i kraft i värdmedlemsstaten, får de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  värdmedlemsstat, efter att ha underrättat de behöriga myndigheterna i  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtarens hemmedlemsstat, vidta lämpliga åtgärder, inbegripet de som avses i artiklarna 46 och 48, för att förhindra eller beivra ytterligare överträdelser och i den mån det är nödvändigt hindra  
 AIF-förvaltaren 
  från att inleda fler transaktioner i sin värdmedlemsstat. Om den uppgift som utförts i  
 AIF-förvaltarens 
  värdmedlemsstat är förvaltning av  
 AIF-fonder, 
  kan värdmed 
 ­  
 lemsstaten kräva att  
 AIF-förvaltaren 
  upphör med att förvalta dessa  
 AIF-fonder. 
  
 7. 
  
 Om de behöriga myndigheterna i en  
  
 AIF-förvaltares 
  värd 
 ­  
 medlemsstat har klara och verifierbara skäl att anta att AIF- 
 förvaltaren inte fullgör de skyldigheter som följer av de regler i fråga om vilka de inte är skyldiga att övervaka efterlevnaden, ska de anmäla dessa iakttagelser till de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat som ska vidta lämpliga åt 
 ­  
 gärder, inklusive, om så krävs, begära ytterligare information från relevanta tillsynsmyndigheter i tredjeländer. 
 8. Om  
 AIF-förvaltaren, 
  trots de åtgärder som vidtagits av de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat, el 
 ­  
 ler på grund av att åtgärderna visar sig vara otillräckliga, eller på grund av att  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat inte agerar inom en rimlig tid, fortsätter att handla på ett sätt som tydligt skadar den berörda  
 AIF-fondens 
  investerares intressen eller marknadens finansiella stabilitet eller integritet i  
 AIF-förvaltarens 
  värdmed 
 ­  
 lemsstat, får de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  värd 
 ­  
 medlemsstat, efter att ha informerat de behöriga myndigheterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat, vidta alla lämpliga åtgärder för att skydda den berörda  
 AIF-fondens 
  investerare och mark 
 ­  
 nadens finansiella stabilitet och integritet i värdmedlemsstaten, samt även beakta möjligheten att hindra den berörda  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtaren från att fortsätta marknadsföringen av andelar eller aktier i den berörda  
 AIF-fonden 
  i värdmedlemsstaten. 
  
 9. 
  
 Det förfarande som föreskrivs i punkterna 7 och 8 ska även tillämpas i det fall då värdmedlemsstatens behöriga myn 
  
 ­  
 digheter har klara och verifierbara skäl att inte samtycka till referensmedlemsstatens auktorisering av en icke  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare. 
  
 10. 
  
 Om de berörda behöriga myndigheterna har en avvi 
  
 ­  
 kande åsikt om någon av de åtgärder som vidtagits av en be 
 ­ 
  
 hörig myndighet i enlighet med punkterna  
 4–9, 
  får de hänskjuta ärendet till Esma, som får agera i enlighet med de befogenheter som den tilldelats genom artikel 19 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
 11. Esma ska vid behov främja förhandlingarna om och in 
 ­  
 rättandet av de samarbetsarrangemang mellan medlemsstaternas behöriga myndigheter och tillsynsmyndigheter i tredjeland som krävs enligt detta direktiv. 
 Artikel 46 
 De behöriga myndigheternas befogenheter 
 1. De berörda myndigheterna ska ges alla de tillsyns- och utredningsbefogenheter som de behöver för att utföra sina upp 
 ­  
 gifter. Dessa befogenheter ska utövas på något av följande sätt: 
  
 a) 
  
 Direkt. 
  
 b) 
  
 I samarbete med andra myndigheter. 
  
 c) 
  
 På eget ansvar genom delegering till enheter till vilka upp 
  
 ­  
 gifter har delegerats. 
  
 d) 
  
 Genom ansökan hos de behöriga rättsliga myndigheterna. 
  
 2. 
  
 De behöriga myndigheterna ska ha befogenhet att 
  
 a) 
  
 få tillgång till alla dokument i vilken form som helst och få en kopia av dem, 
  
 b) 
  
 begära upplysningar från vilken person som helst med an 
  
 ­  
 knytning till  
 AIF-förvaltarens 
  verksamhet eller  
 AIF-fonden 
  och vid behov kalla in och fråga ut en person för att inhämta upplysningar, 
  
 c) 
  
 utföra kontroller på plats med eller utan föranmälan, 
  
 d) 
  
 begära befintliga uppgifter om tele- och datatrafik, 
  
 e) 
  
 kräva att varje form av agerande som strider mot bestäm 
  
 ­  
 melser som fastställts vid genomförandet av detta direktiv upphör, 
  
 f) 
  
 begära att tillgångar fryses eller beslagtas, 
  
 g) 
  
 begära ett tillfälligt förbud mot yrkesverksamhet, 
  
 L 174/58 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 h) 
  
 begära uppgifter från auktoriserade  
  
 AIF-förvaltare, 
  för 
 ­  
 varingsinstitut eller revisorer, 
  
 i) 
  
 vidta varje slag av åtgärd för att se till att  
  
 AIF-förvaltare 
  eller förvaringsinstitut fortsätter att uppfylla de krav i detta di 
 ­  
 rektiv som är tillämpliga på dem, 
  
 j) 
  
 i andelsägarnas eller allmänhetens intresse begära att emis 
  
 ­  
 sion, återköp eller inlösen av andelar tillfälligt avbryts, 
  
 k) 
  
 återkalla en  
  
 AIF-förvaltares 
  eller ett förvaringsinstituts auk 
 ­  
 torisation, 
  
 l) 
  
 överlämna ärenden till åtal, eller 
  
 m) 
  
 begära att revisorer eller sakkunniga utför kontroller eller utredningar. 
  
 3. 
  
 Om referensmedlemsstatens behöriga myndigheter anser 
  
 att en auktoriserad icke  
 EU-baserad 
 AIF-förvaltare 
  underlåter att fullgöra sina skyldigheter enligt detta direktiv ska de snarast möjligt och på ett tydligt sätt underrätta Esma om detta. 
 4. Medlemsstaterna ska säkerställa att de behöriga myndig 
 ­  
 heterna ges nödvändiga befogenheter att vidta alla åtgärder som krävs för att se till att marknaderna fungerar korrekt i händelse av att en eller flera  
 AIF-fonders 
  verksamheter på en marknad för finansiella instrument skulle kunna äventyra den marknadens korrekta funktion. 
 Artikel 47 
 Esmas befogenheter och behörighet 
 1. Esma får fastställa och regelbundet se över riktlinjerna för medlemsstaternas behöriga myndigheter när det gäller utövan 
 ­  
 det av deras auktorisationsbefogenheter och när det gäller de behöriga myndigheternas rapporteringsskyldigheter enligt detta direktiv. 
 Esma ska dessutom ha de befogenheter som krävs, inbegripet de som beskrivs i artikel 48.3, för att utföra sina uppgifter enligt detta direktiv. 
 2. Tystnadsplikt ska gälla alla personer som arbetar eller har arbetat för Esma, för de behöriga myndigheterna eller för per 
 ­  
 soner till vilken Esma har delegerat uppgifter, inklusive av Esma anlitade revisorer och sakkunniga. Information som omfattas av tystnadsplikt får inte lämnas ut till annan person eller myndig 
 ­  
 het, utom när så krävs i samband med rättsliga förfaranden. 
  
 3. 
  
 All information som utbyts enligt detta direktiv mellan Esma, behöriga myndigheter och EBA, Europeiska tillsynsmyn 
  
 ­  
 digheten (Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndighe 
 ­  
 ten), upprättad genom Europaparlamentets och rådets förord 
 ­  
 ning (EU) nr 1094/2010 ( 
 1 
 ) och ESRB ska anses omfattas av tystnadsplikt, utom då Esma eller den berörda behöriga myn 
 ­  
 digheten eller annan berörd myndighet eller annat berört organ när informationen lämnas anger att informationen får lämnas ut eller om detta krävs i samband med rättsliga förfaranden. 
  
 4. 
  
 I enlighet med artikel 9 i förordning (EU) nr 1095/2010 får Esma, när samtliga villkor i punkt 5 är uppfyllda, begära att den behöriga myndigheten eller de behöriga myndigheterna vidtar någon av följande åtgärder när så är lämpligt: 
  
 a) 
  
 Förbud mot marknadsföring i unionen av andelar eller aktier i  
  
 AIF-fonder 
  som förvaltas av icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  eller av icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  som förvaltas av EU- baserade  
 AIF-förvaltare 
  utan den auktorisation som krävs enligt artikel 37 eller den anmälan som krävs enligt artik 
 ­  
 larna 35, 39 och 40 eller utan tillstånd från de behöriga medlemsstaterna att göra detta i enlighet med artikel 42. 
  
 b) 
  
 Införa restriktioner för icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  avse 
 ­  
 ende förvaltningen av  
 AIF-fonder 
  när det föreligger alltför hög gränsöverskridande riskkoncentration på en särskild marknad. 
  
 c) 
  
 Införa restriktioner för icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  avse 
 ­  
 ende förvaltningen av  
 AIF-fonder 
  när deras verksamhet skulle kunna utgöra en viktig källa till motpartsrisk för ett kreditinstitut eller andra systemviktiga institut. 
  
 5. 
  
 Esma får fatta ett beslut enligt punkt 4 och med förbehåll för kraven i punkt 6 om båda följande villkor är uppfyllda: 
  
 a) 
  
 Det föreligger ett väsentligt hot, som har uppstått genom eller förvärrats av  
  
 AIF-förvaltares 
  verksamheter, mot finans 
 ­  
 marknadens korrekta funktion och integritet eller mot sta 
 ­  
 biliteten i hela eller delar av det finansiella systemet i unio 
 ­  
 nen, och det rör sig om en situation med gränsöverskridande effekter. 
  
 b) 
  
 Den relevanta behöriga myndigheten eller de relevanta be 
  
 ­  
 höriga myndigheterna har inte vidtagit åtgärder för att ta itu med hotet, eller de åtgärder som vidtagits har varit otillräck 
 ­  
 liga för att hantera hotet. 
  
 6. 
  
 De åtgärder som vidtas av den behöriga myndigheten eller de behöriga myndigheterna enligt punkt 4 ska 
  
 ( 
 1 
 ) EUT L 331, 15.12.2010, s. 48. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/59 
  
 a) 
  
 effektivt ta itu med hotet mot finansmarknadens korrekta funktion och integritet eller mot stabiliteten i hela eller delar av det finansiella systemet i unionen eller avsevärt förbättra de behöriga myndigheternas förmåga att övervaka hotet, 
  
 b) 
  
 inte framkalla risk för regelarbitrage, 
  
 c) 
  
 inte inverka negativt på finansmarknadernas effektivitet, in 
  
 ­  
 klusive minskning av likviditeten på dessa marknader eller uppkomsten av osäkerhet för marknadsaktörerna, på ett sätt som inte är proportionellt mot åtgärdernas positiva effekter. 
  
 7. 
  
 Innan Esma begär att den behöriga myndigheten ska vidta eller förnya en åtgärd som avses i punkt 4, ska den, vid behov, höra ESRB och andra relevanta myndigheter. 
  
 8. 
  
 Esma ska underrätta de behöriga myndigheterna i de icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltarnas 
  referensmedlemsstater och de be 
 ­  
 höriga myndigheterna i de berörda icke  
 EU-baserade 
 AIF-förval 
 ­ 
  
 tarnas värdmedlemsstater om beslutet att anmoda den behöriga myndigheten eller de behöriga myndigheterna att vidta eller förnya sådana åtgärder som avses i punkt 4. Meddelandet ska minst innehålla följande uppgifter: 
  
 a) 
  
 AIF-förvaltaren 
  
  och de verksamheter för vilka åtgärderna gäller samt deras varaktighet. 
  
 b) 
  
 Skälen till varför Esma anser att det är nödvändigt att vidta åtgärderna enligt de villkor och krav som anges i denna artikel, inbegripet de bevis som utgör underlag för skälen. 
  
 9. 
  
 Esma ska med lämpliga mellanrum och minst var tredje månad se över de åtgärder som den har vidtagit enligt punkt 4. Om en åtgärd inte förnyas efter tremånadsperioden ska den automatiskt upphöra att gälla. Punkterna  
  
 5–8 
  ska tillämpas vid förnyelse av åtgärder. 
  
 10. 
  
 De behöriga myndigheterna i den berörda icke  
  
 EU-base 
 ­ 
  
 rade  
 AIF-förvaltarens 
  referensmedlemsstat får uppmana Esma att ompröva sitt beslut. Förfarandet i artikel 44.1 andra stycket i förordning (EU) nr 1095/2010 ska tillämpas. 
 vidtas mot, eller administrativa sanktioner beslutas för, ansva 
 ­  
 riga personer när bestämmelser som antagits vid genomförandet av detta direktiv inte har följts. Medlemsstaterna ska se till att åtgärderna är effektiva, proportionella och avskräckande. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna ska föreskriva att de behöriga myndighe 
  
 ­  
 terna får för allmänheten redovisa varje åtgärd eller sanktion till följd av överträdelser av de bestämmelser som antas vid genom 
 ­  
 förandet av detta direktiv, om inte denna redovisning allvarligt skulle äventyra finansmarknaderna, skada investerarnas intressen eller åsamka de berörda parterna oproportionerlig skada. 
  
 3. 
  
 Esma ska utarbeta en årsrapport om tillämpningen av administrativa åtgärder och beslut om sanktioner i samband med överträdelser av de bestämmelser som antagits i de olika medlemsstaterna vid genomförandet av detta direktiv. De behö 
  
 ­  
 riga myndigheterna ska tillhandahålla Esma de uppgifter som behövs för detta ändamål. 
 Artikel 49 
 Rätt att överklaga 
  
 1. 
  
 De behöriga myndigheterna ska skriftligen motivera beslut att inte bevilja eller att återkalla  
  
 AIF-förvaltares 
  auktorisation att förvalta och/eller marknadsföra  
 AIF-fonder, 
  eller andra beslut med negativ innebörd som fattas vid genomförandet av de åtgärder som antas för tillämpningen av detta direktiv, samt underrätta sökandena om skälen. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna ska föreskriva att alla beslut som fattats med stöd av lagar och andra författningar som har antagits i enlighet med detta direktiv är väl motiverade och kan prövas i domstol. 
  
 Rätt till domstolsprövning ska även finnas i det fall att beslut om auktorisation inte har fattats inom sex månader efter det att en ansökan som innehåller alla begärda uppgifter har lämnats in. 
 Artikel 48 
 Administrativa sanktioner 
 1. Medlemsstaterna ska fastställa bestämmelser om tillämp 
 ­  
 liga åtgärder och sanktioner för överträdelser av de nationella bestämmelser som antagits enligt detta direktiv och vidta alla åtgärder som krävs för att se till att bestämmelserna efterlevs. Utan att det påverkar förfarandena för återkallande av auktori 
 ­  
 sation eller medlemsstaternas rätt att besluta om straffrättsliga sanktioner, ska medlemsstaterna i enlighet med sin nationella lagstiftning sörja för att lämpliga administrativa åtgärder kan 
 AVSNITT 2 
 Samarbete mellan olika behöriga myndigheter 
 Artikel 50 
 Skyldighet att samarbeta 
 1. Medlemsstaternas behöriga myndigheter ska alltid då så är nödvändigt samarbeta med varandra och med Esma och ESRB under utförandet av sina uppgifter enligt detta direktiv och utövandet av sina befogenheter enligt detta direktiv eller natio 
 ­  
 nell lagstiftning. 
  
 L 174/60 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna ska underlätta det samarbete som före 
  
 ­  
 skrivs i detta avsnitt. 
  
 3. 
  
 De behöriga myndigheterna ska använda sina samarbets 
  
 ­  
 befogenheter även i fall då det uppförande som utreds inte utgör en överträdelse av gällande bestämmelser i deras egen medlemsstat. 
  
 4. 
  
 Medlemsstaternas behöriga myndigheter ska omedelbart förse Esma och varandra med de upplysningar som krävs för att de ska kunna utföra sina uppgifter enligt detta direktiv. 
  
 De behöriga myndigheterna i hemmedlemsstaten ska vidarebe 
 ­  
 fordra en kopia av de relevanta samarbetsarrangemang som de ingått i enlighet med artiklarna 35, 37, och/eller 40 till den berörda  
 AIF-förvaltarens 
  värdmedlemsstat. Hemmedlemstatens behöriga myndigheter ska, i enlighet med de förfaranden som avser de tillämpliga tekniska standarderna för tillsyn som avses i artikel 35.14, 37.17 eller 40.14, vidarebefordra den information som de har fått från tillsynsmyndigheter i tredjeland i enlighet med arrangemang för samarbete med sådana tillsynsmyndighe 
 ­  
 ter när det gäller  
 AIF-förvaltare, 
  eller i tillämpliga fall i enlighet med artikel 45.6 eller 45.7, till de behöriga myndigheterna i den berörda  
 AIF-förvaltarens 
  värdmedlemsstat. 
 När en behörig myndighet i en värdmedlemsstat anser att in 
 ­  
 nehållet i ett samarbetsarrangemang som ingåtts av den berörda  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat i enlighet med artikel 35, 37 och/eller 40 inte överensstämmer med vad som krävs enligt tillämpliga tekniska standarder för tillsyn får de berörda behö 
 ­  
 riga myndigheterna hänskjuta ärendet till Esma som får agera i enlighet med de befogenheter som den tilldelats genom artikel 19 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
  
 5. 
  
 Om de behöriga myndigheterna i en medlemsstat har klara och verifierbara skäl att misstänka att  
  
 AIF-förvaltare 
  som inte står under dessa behöriga myndigheters tillsyn utför eller har utfört handlingar som strider mot detta direktiv ska de på ett så detaljerat sätt som möjligt underrätta Esma och de behö 
 ­  
 riga myndigheterna i den berörda  
 AIF-förvaltarens 
  hem- och värdmedlemsstater om detta. De myndigheter som mottagit un 
 ­  
 derrättelsen ska vidta lämpliga åtgärder och informera Esma och de behöriga myndigheter som lämnat underrättelsen om resul 
 ­  
 tatet av åtgärderna och, i den utsträckning det är möjligt, om viktiga händelser under ärendets gång. Denna punkt ska inte påverka befogenheterna för den behöriga myndighet som har lämnat underrättelsen. 
  
 6. 
  
 För att säkerställa en enhetlig tillämpning av detta direk 
  
 ­  
 tivs bestämmelser om informationsutbyte får Esma utarbeta för 
 ­  
 slag till tekniska standarder för genomförande i syfte att fast 
 ­  
 ställa tillämpningsvillkor för förfarandena för utbyte av infor 
 ­  
 mation mellan de behöriga myndigheterna samt mellan de be 
 ­  
 höriga myndigheterna och Esma. 
 Kommissionen ges befogenhet att anta de tekniska standarder för genomförande som avses i första stycket i enlighet med artikel 15 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
 Artikel 51 
 Överföring och bevarande av personuppgifter 
  
 1. 
  
 När det gäller överföring av personuppgifter mellan behö 
  
 ­  
 riga myndigheter ska de behöriga myndigheterna tillämpa direk 
 ­  
 tiv 95/46/EG. När det gäller överföring av personuppgifter från Esma till behöriga myndigheter i en medlemsstat eller ett tredje 
 ­  
 land ska Esma tillämpa förordning (EG) nr 45/2001. 
  
 2. 
  
 Uppgifter ska bevaras i högst fem år. 
  
 Artikel 52 
 Utlämnande av information till tredjeländer 
  
 1. 
  
 De behöriga myndigheterna i en medlemsstat får från fall till fall överföra uppgifter och analyser av uppgifter till ett tred 
  
 ­  
 jeland om villkoren enligt artikel 25 eller 26 i direktiv 95/46/EG är uppfyllda och om medlemsstatens behöriga myndighet är förvissad om att överföringen är nödvändig för tillämpningen av detta direktiv. Tredjelandet får inte föra uppgifterna vidare till ett annat tredjeland utan ett uttryckligt skriftligt tillstånd från medlemsstatens behöriga myndighet. 
  
 2. 
  
 Information som den behöriga myndigheten i en med 
  
 ­  
 lemsstat mottagit från en behörig myndighet i en annan med 
 ­  
 lemsstat får endast utlämnas till en tillsynsmyndighet i tredje 
 ­  
 land om den behöriga myndigheten i den berörda medlems 
 ­  
 staten har fått uttryckligt medgivande i fråga om detta av den behöriga myndighet som överlämnade informationen och, i till 
 ­  
 lämpliga fall, om informationen utlämnas uteslutande för de syften för vilka den myndigheten gav sitt medgivande. 
 Artikel 53 
 Utbyte av information avseende möjliga konsekvenser för det finansiella systemet av en  
 AIF-förvaltares 
  verksamhet 
 1. De behöriga myndigheterna i de medlemsstater som an 
 ­  
 svarar för auktorisation av och/eller tillsyn över  
 AIF-förvaltare 
  enligt detta direktiv ska överlämna information till de behöriga myndigheterna i övriga medlemsstater när detta är av betydelse för att övervaka och bemöta möjliga konsekvenser av  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtares verksamheter, enskilt eller kollektivt, för stabiliteten hos finansinstitut av betydelse för det finansiella systemet och för att de marknader där  
 AIF-förvaltarna 
  är verksamma ska fungera korrekt. Esma och ESRB ska också underrättas och vidarebe 
 ­  
 fordra informationen till de behöriga myndigheterna i övriga medlemsstater. 
 2. Om inte annat följer av de villkor som fastställs i artikel 35 i förordning (EU) nr 1095/2010 ska  
 AIF-förvaltarens 
  behöriga myndigheter överlämna uppgifter i aggregerad form beträffande den verksamhet som bedrivs av de  
 AIF-förvaltare 
  som de ansvarar för till Esma och ESRB. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/61 
  
 3. 
  
 Kommissionen ska, genom delegerade akter i enlighet med artikel 56, och med förbehåll för villkoren i artiklarna 57 och 58, anta åtgärder för att närmare ange innehållet i den infor 
  
 ­  
 mation som ska lämnas enligt punkt 1. 
  
 4. 
  
 Kommissionen ska anta genomförandeakter för att när 
  
 ­  
 mare ange former och frekvens för informationsutbytet enligt punkt 1. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 59.2. 
 Artikel 54 
 Samarbete i tillsynsverksamheten 
 1. De behöriga myndigheterna i en medlemsstat får begära att de behöriga myndigheterna i en annan medlemsstat sam 
 ­  
 arbetar beträffande tillsynsverksamhet, en kontroll på plats eller en utredning på den senare medlemsstatens territorium, inom ramen för deras befogenheter enligt detta direktiv. 
 Om de behöriga myndigheterna tar emot en begäran om en kontroll på plats eller en utredning ska de utföra något av följande: 
  
 a) 
  
 Själva utföra kontrollen eller utredningen. 
  
 b) 
  
 Ge de myndigheter som har begärt kontrollerna eller utred 
  
 ­  
 ningarna tillstånd att utföra dem. 
  
 c) 
  
 Låta revisorer eller sakkunniga utföra kontrollen eller utred 
  
 ­  
 ningen. 
 2. I det fall som avses i punkt 1 a får den behöriga myndig 
 ­  
 heten i den medlemsstat som har begärt medverkan begära att egna medarbetare ska få bistå de personer som utför kontrollen eller utredningen. Det övergripande ansvaret för kontrollen eller utredningen ska dock ligga hos den medlemsstat på vars terri 
 ­  
 torium den genomförs. 
 I det fall som avses i punkt 1 b får den behöriga myndigheten i den medlemsstat på vars territorium kontrollen eller utred 
 ­  
 ningen genomförs begära att egna medarbetare ska få bistå de personer som utför kontrollen eller utredningen. 
 3. De behöriga myndigheterna får endast i följande fall vägra att utbyta information eller efterkomma en begäran om med 
 ­  
 verkan i en utredning eller kontroll på plats: 
  
 a) 
  
 Om utredningen, kontrollen på plats eller informationsutby 
  
 ­  
 tet skulle kunna påverka den tillfrågade medlemsstatens su 
 ­  
 veränitet, säkerhet eller allmänna ordning negativt. 
  
 b) 
  
 Om rättsliga förfaranden i fråga om samma gärningar och personer redan har inletts inför myndigheterna i den tillfrå 
  
 ­  
 gade medlemsstaten. 
  
 c) 
  
 Om ett slutligt avgörande redan har meddelats beträffande samma gärningar och personer i den tillfrågade medlems 
  
 ­  
 staten. 
 De behöriga myndigheterna ska underrätta de behöriga myndig 
 ­  
 heter som lämnat begäran om varje beslut som fattas enligt första stycket och ange skälen till det. 
 4. För att säkerställa en enhetlig tillämpning av denna artikel får Esma utarbeta förslag till tekniska standarder för genom 
 ­  
 förande i syfte att fastställa gemensamma förfaranden för sam 
 ­  
 arbete mellan behöriga myndigheter vid utförandet av kontroller på plats och utredningar. 
 Kommissionen ges befogenhet att anta de tekniska standarder för genomförande som avses i första stycket i enlighet med artikel 15 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
 Artikel 55 
 Tvistlösning 
 Vid oenighet mellan medlemsstaters behöriga myndigheter om en bedömning, handling eller underlåtenhet att agera av någon av de behöriga myndigheterna på ett område där det enligt detta direktiv krävs samarbete och samordning mellan behöriga myn 
 ­  
 digheter från fler än en medlemsstat, får de berörda behöriga myndigheterna hänskjuta ärendet till Esma, som får agera i enlighet med de befogenheter som den tilldelats genom artikel 19 i förordning (EU) nr 1095/2010. 
 KAPITEL X 
 ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER OCH SLUTBESTÄMMELSER 
 Artikel 56 
 Utövande av delegering 
  
 1. 
  
 Befogenheten att anta de delegerade akter som avses i artiklarna 3, 4, 9, 12,  
  
 14–25, 
 34–37, 
  40, 42, 53, 67 och 68 ska ges till kommissionen för en period på fyra år från och med den 21 juli 2011. Kommissionen ska utarbeta en rapport om de delegerade befogenheterna senast sex månader innan perioden på fyra år löpt ut. Delegeringen av befogenhet ska automatiskt förlängas med perioder av samma längd, om den inte återkallas av Europaparlamentet eller rådet i enlighet med artikel 57. 
  
 2. 
  
 Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska kom 
  
 ­  
 missionen samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna. 
  
 3. 
  
 Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissio 
  
 ­  
 nen med förbehåll för villkoren i artiklarna 57 och 58. 
  
 L 174/62 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 Artikel 57 
 Återkallande av delegering 
  
 1. 
  
 Den delegering av befogenhet som avses i artiklarna 3, 4, 9, 12,  
  
 14–25, 
 34–37, 
  40, 42, 53, 67 och 68 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. 
  
 2. 
  
 Den institution som har inlett ett internt förfarande för att besluta huruvida en delegering av befogenhet ska återkallas ska sträva efter att underrätta den andra institutionen och kommis 
  
 ­  
 sionen inom en rimlig tid innan det slutliga beslutet fattas, och ange vilka delegerade befogenheter som kan komma att återkal 
 ­  
 las och de eventuella skälen för detta. 
  
 3. 
  
 Beslutet om återkallande innebär att delegeringen av de befogenheter som anges i beslutet upphör att gälla. Det får verkan omedelbart, eller vid ett senare, i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan trätt 
  
 i 
  
 kraft. Det ska offentliggöras i  
  
 Europeiska unionens officiella tid 
  
 ­  
  
 ning 
 . 
 Artikel 58 
 Invändning mot delegerade akter 
  
 1. 
  
 Europaparlamentet eller rådet får invända mot en delege 
  
 ­  
 rad akt inom en period på tre månader från delgivningsdagen. På Europaparlamentets eller rådets initiativ ska denna period förlängas med tre månader. 
  
 2. 
  
 Om varken Europaparlamentet eller rådet vid utgången av den period som anges i punkt 1 har invänt mot den delegerade akten ska den offentliggöras i  
  
 Europeiska unionens officiella tidning  
 och träda i kraft den dag som anges i den. 
 Den delegerade akten får offentliggöras i  
 Europeiska unionens officiella tidning  
 och träda i kraft innan denna period löper ut, förutsatt att både Europaparlamentet och rådet har underrättat kommissionen om att de inte har för avsikt att göra några invändningar. 
 3. Om Europaparlamentet eller rådet invänder mot den de 
 ­  
 legerade akten inom den tidsperiod som anges i punkt 1 ska den inte träda i kraft. I enlighet med artikel 296 i  
 EUF-fördraget 
  ska den institution som invänt mot en delegerad akt ange skä 
 ­  
 len för detta. 
 Artikel 59 
 Genomförandebestämmelser 
 1. Kommissionen ska biträdas av Europeiska värdepappers 
 ­  
 kommittén, som inrättats genom kommissionens beslut 2001/528/EG ( 
 1 
 ). Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011. 
 ( 
 1 
 ) EGT L 191, 13.7.2001, s. 45. 
 2. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förord 
 ­  
 ning (EU) nr 182/2011 tillämpas. 
 Artikel 60 
 Information om undantag 
 Om en medlemsstat använder sig av ett undantag eller en möj 
 ­  
 lighet enligt artiklarna 6, 9, 21, 22, 28, 43 och 61.5 ska med 
 ­  
 lemsstaten underrätta kommissionen om detta och om alla ef 
 ­  
 terföljande ändringar. Kommissionen ska offentliggöra infor 
 ­  
 mationen på en webbplats eller på annat sätt som gör att den lätt kan nås. 
 Artikel 61 
 Övergångsbestämmelse 
  
 1. 
  
 AIF-förvaltare 
  
  som bedriver verksamhet enligt detta direk 
 ­  
 tiv före den 22 juli 2013 ska vidta alla åtgärder som krävs för att följa den nationella lagstiftning som följer av detta direktiv, och ska ansöka om auktorisation inom ett år från detta datum. 
  
 2. 
  
 Artiklarna 31, 32 och 33 ska inte tillämpas på marknads 
  
 ­  
 föring av andelar eller aktier i  
 AIF-fonder 
  som omfattas av ett aktuellt erbjudande till allmänheten i enlighet med ett prospekt som har utarbetats och offentliggjorts i enlighet med direktiv 2003/71/EG före den 22 juli 2013 under den tid som detta prospekt är giltigt. 
  
 3. 
  
 AIF-förvaltare 
  
  får emellertid, i den mån de före den 22 juli 2013 förvaltar slutna  
 AIF-fonder 
  som inte gör några ytterligare investeringar efter den 22 juli 2013 fortsätta att förvalta sådana  
 AIF-fonder 
  utan auktorisation enligt detta direktiv. 
  
 4. 
  
 AIF-förvaltare 
  
  får emellertid, i den mån de förvaltar slutna  
 AIF-fonder 
  där teckningstiden för investerarna har löpt ut innan direktivet träder i kraft och som upprättas för en tidsperiod som löper ut senast tre år efter den 22 juli 2013 fortsätta att förvalta sådana  
 AIF-fonder 
  utan att följa detta direktiv, med undantag för artikel 22 och, i tillämpliga fall, artiklarna  
 26–30, 
  eller ansöka om auktorisation enligt detta direktiv. 
  
 5. 
  
 De behöriga myndigheterna i en  
  
 AIF-fonds 
  hemmedlems 
 ­  
 stat eller, om  
 AIF-fonden 
  inte är reglerad, de behöriga myndig 
 ­  
 heterna i  
 AIF-förvaltarens 
  hemmedlemsstat, får tillåta att de institut som avses i artikel 21.3 a och som är etablerade i en 
 annan medlemsstat utses till förvaringsinstitut fram till den 22 juli 2017. Denna bestämmelse påverkar inte tillämpningen av artikel 21, med undantag för punkt 5 a i den artikeln om den plats där förvaringsinstitutet ska etableras. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/63 
  
 Artikel 62 
 Ändring av direktiv 2003/41/EG 
 Direktiv 2003/41/EG ska ändras på följande sätt: 
 1. Artikel 2.2 b ska ersättas med följande: 
 b) institut som omfattas av direktiven 73/239/EEG (*), 85/611/EEG (**), 93/22/EEG (***), 2000/12/EG (****), 2002/83/EG (*****) och direktiv 2011/61/EU (******), 
 ___________ 
  
 (*) 
  
 Rådets första direktiv 73/239/EEG av den 24 juli 1973 om samordning av lagar och andra författ 
  
 ­  
 ningar angående rätten att etablera och driva verk 
 ­  
 samhet med annan direkt försäkring än livförsäkring (EGT L 228, 16.8.1973, s. 3). 
  
 (**) 
  
 Rådets direktiv 85/611/EEG av den 20 december 1985 om samordning av lagar och andra författ 
  
 ­  
 ningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) (EGT L 375, 
 31.12.1985, s. 3). 
  
 (***) 
  
 Rådets direktiv 93/22/EEG av den 10 maj 1993 om investeringstjänster inom värdepappersområdet (EGT 
  
 L 141, 11.6.1993, s. 27). 
  
 (****) 
  
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/12/EG 
  
 av den 20 mars 2000 om rätten att starta och driva 
  
 verksamhet i kreditinstitut (EGT L 126, 26.5.2000, 
  
 s. 1). 
  
 (*****) 
  
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/83/EG 
  
 av den 5 november 2002 om livförsäkring (EGT 
  
 L 345, 19.12.2002, s. 1). 
  
 (******) 
  
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU 
  
 av den 8 juni 2011 om förvaltare av alternativa 
  
 investeringsfonder (EUT L 174, 1.7.2011, s. 1). 
  
 2. 
  
 Artikel 19.1 ska ersättas med följande: 
  
 1. Medlemsstaterna får inte begränsa institutens rätt att, för förvaltningen av investeringsportföljen, utse kapitalförval 
 ­ 
  
 tare som är etablerade i andra medlemsstater och som där är vederbörligen auktoriserade för sådan verksamhet i enlighet med direktiven 85/611/EEG, 93/22/EEG, 2000/12/EG, 2002/83/EG och 2011/61/EU samt de som avses i artikel 2.1 i detta direktiv. 
 Artikel 63 
 Ändring av direktiv 2009/65/EG 
 Direktiv 2009/65/EG ska ändras på följande sätt: 
  
 1. 
  
 Följande artikel ska införas: 
  
 Artikel 50a 
 För att säkerställa en enhetlig behandling inom olika sektorer och avlägsna oförenligheter mellan intressena hos de företag som omformar lån till överlåtbara värdepapper och andra finansiella instrument (originatorer) och hos fondföretag som investerar i sådana värdepapper eller andra finansiella instrument ska kommissionen, genom delegerade akter i en 
 ­  
 lighet med artikel 112a, och med förbehåll för villkoren i artiklarna 112b och 112c, anta åtgärder för att fastställa 
  
 a) 
  
 de krav som originatorer ska uppfylla för att fondföretag ska få investera i värdepapper eller andra finansiella in 
  
 ­  
 strument av detta slag som de emitterar efter den 
 1 januari 2011, däribland kravet att en originator ska behålla ett ekonomiskt nettointresse på minst 5 %, 
  
 b) 
  
 kvalitativa krav som ska uppfyllas av fondföretag som investerar i sådana värdepapper eller andra finansiella in 
  
 ­  
 strument. 
  
 2. 
  
 Artikel 112.2 ska ersättas med följande: 
  
 2. Befogenheten att anta de delegerade akter som avses i artiklarna 12, 14, 23, 33, 43, 51, 60, 61, 62, 64, 75, 78, 81, 95 och 111 ska ges till kommissionen för en period på fyra år från och med den 4 januari 2011. Befogenheten att anta de delegerade akter som avses i artikel 50a ska ges till kommissionen för en period på fyra år från och med den 21 juli 2011. Kommissionen ska utarbeta en rapport om de delegerade befogenheterna senast sex månader innan perio 
 ­  
 den på fyra år löpt ut. Delegeringen av befogenhet ska auto 
 ­  
 matiskt förlängas med perioder av samma längd, om den inte återkallas av Europaparlamentet eller rådet i enlighet med artikel 112a. 
  
 3. 
  
 Artikel 112a.1 ska ersättas med följande: 
  
 1. Den delegering av befogenhet som avses i artiklarna 12, 14, 23, 33, 43, 50a, 51, 60, 61, 62, 64, 75, 78, 81, 95 och 111 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. 
 Artikel 64 
 Ändring av förordning (EG) nr 1060/2009 
 I förordning (EG) nr 1060/2009 ska artikel 4.1 första stycket ersättas med följande: 
 1. Kreditinstitut enligt definitionen i direktiv 2006/48/EG, värdepappersföretag enligt definitionen i direktiv 2004/39/EG, försäkringsföretag som omfattas av rådets första direktiv 73/239/EEG av den 24 juli 1973 om samordning av lagar och andra författningar angående rätten att etablera och driva verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäk 
 ­  
 ring (*), livförsäkringsföretag enligt definitionen i Europapar 
 ­  
 lamentets och rådets direktiv 2002/83/EG av den 5 november 2002 om livförsäkring (**), återförsäkringsföre 
 ­  
 tag enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets direk 
 ­  
 tiv 2005/68/EG av den 16 november 2005 om återförsäk 
 ­  
 ring (***), fondföretag enligt definitionen i Europaparlamen 
 ­  
 tets och rådets direktiv 2009/65/EG av den 13 juli 2009 om samordning av lagar och andra författningar som avser 
  
 L 174/64 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) (****), tjänstepensionsinstitut enligt definitionen i direktiv 2003/41/EG och alternativa investeringsfonder en 
 ­  
 ligt definitionen i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU av den 8 juni 2011 om förvaltare av alternativa investeringsfonder (*****) får i rättsligt reglerade sammanhang endast använda kreditbetyg som utfärdats av kreditvärderings 
 ­  
 institut som är etablerade inom unionen och registrerade i enlighet med denna förordning. 
 ___________ 
 (*) EGT L 228, 16.8.1973, s. 3. 
  
 (**) 
  
 EGT L 345, 19.12.2002, s. 1. 
  
 (***) 
  
 EUT L 323, 9.12.2005, s. 1. (****) EUT L 302, 17.11.2009, s. 32. 
  
 (*****) EUT L 174, 1.7.2011, s. 1 
 Artikel 65 
 Ändring av förordning (EU) nr 1095/2010 
 I artikel 1.2 i förordning (EU) nr 1095/2010 ska orden all framtida lagstiftning på området för förvaltning av alternativa investeringsfonder ersättas med orden Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU av den 8 juni 2011 om förvaltare av alternativa investeringsfonder (*). 
 ___________ 
 (*) EUT L 174, 1.7.2011, s. 1 
 Artikel 66 
 Införlivande 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna ska senast den 22 juli 2013 anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvän 
  
 ­  
 diga för att följa detta direktiv. De ska till kommissionen genast överlämna texten till dessa bestämmelser tillsammans med en jämförelsetabell över dessa bestämmelser och detta direktiv. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna ska tillämpa de lagar och andra författ 
  
 ­  
 ningar som avses i punkt 1 från och med den 22 juli 2013. 
  
 3. 
  
 Utan hinder av punkt 2 ska medlemsstaterna tillämpa de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa artiklarna 35 och  
  
 37–41 
  i enlighet med den delegerade akt som antas av kommissionen enligt artikel 67.6 och från och med det datum som anges i denna. 
  
 4. 
  
 Medlemsstaterna ska säkerställa att de lagar och andra författningar som medlemsstaterna har antagit för att följa ar 
  
 ­  
 tiklarna 36 och 42 upphör att gälla i enlighet med den delege 
 ­  
 rade akt som antas av kommissionen enligt artikel 68.6 och från och med det datum som anges i denna. 
  
 5. 
  
 När en medlemsstat antar de åtgärder som avses i punkt 1 ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. 
  
 6. 
  
 Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. 
  
 Artikel 67 
 Delegerade akter om tillämpningen av artiklarna 35 och  
 37–41 
  
 1. 
  
 Senast den 22 juli 2015 ska Esma till Europaparlamentet, rådet och kommissionen 
  
 a) 
  
 avge ett yttrande om hur marknadsföringspasset för  
  
 EU-ba 
 ­ 
  
 serade  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar och/eller marknadsför  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  enligt artiklarna 32 och 33 fungerar och om hur  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltares 
  marknadsföring av icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  i medlemsstaterna och icke EU- baserade  
 AIF-förvaltares 
  förvaltning och/eller marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  i medlemsstaterna enligt de nationella ord 
 ­  
 ningar som avses i artiklarna 36 och 42 fungerar, och 
  
 b) 
  
 ge råd om tillämpningen av marknadsföringspasset på EU- baserade  
  
 AIF-förvaltares 
  marknadsföring av icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  i medlemsstaterna och/eller icke  
 EU-baserade 
  AIF- förvaltares marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  i medlemsstaterna i enlighet med de regler som anges i artiklarna 35 och  
 37–41. 
  
 2. 
  
 Esma ska grunda sitt yttrande och sina råd om tillämp 
  
 ­  
 ningen av marknadsföringspasset på  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltares 
  marknadsföring av icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  i medlemssta 
 ­  
 terna och icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltares 
  förvaltning och/eller marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  i medlemsstaterna bland annat på följande: 
  
 a) 
  
 När det gäller hur marknadsföringspasset för  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar och/eller marknadsför  
 EU-base 
 ­ 
  
 rade  
 AIF-fonder 
  fungerar: 
  
 i) 
  
 Hur marknadsföringspasset har använts. 
  
 ii) 
  
 De problem som uppstått vad avser 
  
 effektivt samarbete mellan behöriga myndigheter, 
  
 anmälningssystemets effektiva funktion, 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/65 
  
 investerarskydd, 
  
 medling genom Esma, inbegripet antalet fall och medlingens effektivitet. 
  
 iii) 
  
 Hur effektiv insamlingen och utbytet av information vad avser övervakningen av systemrisker mellan nationella behöriga myndigheter, Esma och ESRB varit. 
  
 b) 
  
 När det gäller hur  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltares 
  marknads 
 ­  
 föring av icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  i medlemsstaterna och icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltares 
  förvaltning och/eller marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  i medlemsstaterna i enlighet med tillämpliga nationella ordningar fungerar: 
  
 i) 
  
 Huruvida  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  uppfyllt alla krav 
 som fastställs i detta direktiv, med undantag för artikel 21. 
  
 ii) 
  
 Huruvida icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  följt artiklarna 22, 23 och 24 för varje  
 AIF-fond 
  som marknadsförts av  
 AIF-förvaltaren 
  och i tillämpliga fall artiklarna  
 26–30. 
  
 iii) 
  
 Huruvida det finns effektiva samarbetsarrangemang som syftar till övervakning av systemrisker och som är i linje med internationella standarder mellan de behöriga myn 
  
 ­  
 digheterna i den medlemsstat där  
 AIF-fonderna 
  mark 
 ­  
 nadsförs och i förekommande fall de behöriga myndig 
 ­  
 heterna i den  
 EU-baserade 
 AIF-fondens 
  hemmedlemsstat och tillsynsmyndigheterna i det tredjeland där den icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  är etablerad och i förekom 
 ­  
 mande fall tillsynsmyndigheterna i det tredjeland där den icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonden 
  är etablerad. 
  
 iv) 
  
 Eventuella frågor avseende investerarskydd som kan ha uppstått. 
  
 v) 
  
 Eventuella inslag i ett tredjelands ramverk för reglering och tillsyn som kan ha förhindrat de behöriga myndig 
  
 ­  
 heterna från att effektivt utöva sina tillsynsfunktioner enligt detta direktiv. 
  
 c) 
  
 När det gäller båda systemens funktionssätt: potentiella marknadsstörningar och konkurrenssnedvridningar (likvär 
  
 ­  
 diga förutsättningar), eller allmänna eller specifika svårigheter som  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  stöter på när de ska etablera verksamhet, eller marknadsföra  
 AIF-fonder 
  som de förvaltar, 
  
 i 
  
 ett tredjeland. 
  
 3. Från och med att de nationella lagar och andra författ 
 ­  
 ningar som krävs för att uppfylla detta direktiv trätt i kraft och fram till dess att Esma avgett det yttrande som avses i punkt 1 a, ska därför medlemsstaternas behöriga myndigheter varje kvar 
 ­  
 tal förse Esma med information om de  
 AIF-förvaltare 
  som 
 förvaltar och/eller marknadsför  
 AIF-fonder 
  som står under deras tillsyn, antingen med tillämpning av marknadsföringspasset en 
 ­  
 ligt detta direktiv eller enligt deras nationella ordningar, och med information som behövs för att bedöma de delar som avses i punkt 2. 
  
 4. 
  
 Om Esma anser att det inte finns några väsentliga hinder vad avser investerarskydd, marknadsstörningar, konkurrens och övervakning av systemrisker som hindrar tillämpningen av marknadsföringspasset på  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltares 
  mark 
 ­  
 nadsföring av icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  i medlemsstaterna och icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltares 
  förvaltning och/eller mark 
 ­  
 nadsföring av  
 AIF-fonder 
  i medlemsstaterna i enlighet med reg 
 ­  
 lerna i artiklarna 35 och  
 37–41, 
  ska Esma avge ett positivt yttrande i detta avseende. 
  
 5. 
  
 Kommissionen ska, genom delegerade akter i enlighet med artikel 56, och med förbehåll för villkoren i artiklarna 57 och 58, anta åtgärder för att närmare ange innehållet i den infor 
  
 ­  
 mation som ska lämnas enligt punkt 2. 
  
 6. 
  
 Kommissionen ska anta en delegerad akt inom tre måna 
  
 ­  
 der efter att ha mottagit ett positivt råd och yttrande från Esma och med beaktande av kriterierna i punkt 2 och målen för detta direktiv, bland annat de som avser den inre marknaden, inve 
 ­  
 sterarskydd och effektiv övervakning av systemrisker, i enlighet med artikel 56, och med förbehåll för villkoren i artiklarna 57 och 58, för att närmare ange när reglerna i artiklarna 35 och  
 37–41 
  ska bli tillämpliga i alla medlemsstater. 
 Om invändningar i enlighet med artikel 58 görs mot den dele 
 ­  
 gerade akt som avses i det första stycket ska kommissionen på nytt anta den delegerade akten enligt vilken artiklarna 35 och  
 37–41 
  ska tillämpas i alla medlemsstater, i enlighet med artikel 56 och med förbehåll för de villkoren i artiklarna 57 och 58, vid en senare tidpunkt som kommissionen anser lämp 
 ­  
 lig, med beaktande av kriterierna i punkt 2 och målen för detta direktiv, bland annat de som avser den inre marknaden, inve 
 ­  
 sterarskydd och effektiv övervakning av systemrisker. 
 7. Om Esma inte har avgett sina råd inom den tidsfrist som avses i punkt 1 ska kommissionen begära att råden avges inom en ny tidsfrist. 
 Artikel 68 
 Delegerad akt om avslutandet av tillämpningen av artiklarna 36 och 42 
 1. Tre år efter ikraftträdandet av den delegerade akt som avses i artikel 67.6 enligt vilken artiklarna 35 och  
 37–41 
  har blivit tillämpliga i alla medlemsstater, ska Esma till Europapar 
 ­  
 lamentet, rådet och kommissionen 
  
 L 174/66 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 a) 
  
 avge ett yttrande om hur marknadsföringspasset för  
  
 EU-ba 
 ­ 
  
 serade  
 AIF-förvaltare 
  som marknadsför icke  
 EU-baserade 
  
 AIF-fonder 
  i unionen enligt artikel 35 fungerar och om hur icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltares 
  förvaltning och/eller marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  i unionen enligt artiklarna  
 37–41 
  och  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltares 
  marknadsföring av icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  i medlemsstaterna och icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltares 
  förvaltning och/eller marknads 
 ­  
 föring av  
 AIF-fonder 
  i medlemsstaterna enligt de nationella ordningar som avses i artiklarna 36 och 42 fungerar, och 
  
 b) 
  
 ge råd om avslutandet av de nationella ordningar som anges i artiklarna 36 och 42 och som existerar parallellt med marknadsföringspasset i enlighet med reglerna i artiklarna 35 och  
  
 37–41. 
  
 2. Esma ska grunda sitt yttrande och sina råd om avslutandet av de nationella ordningar som anges i artiklarna 36 och 42 bland annat på följande: 
  
 a) 
  
 När det gäller hur marknadsföringspasset fungerar för EU- baserade  
  
 AIF-förvaltare 
  som marknadsför icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  i unionen och för icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar och/eller marknadsför  
 AIF-fonder 
  i unionen: 
  
 i) 
  
 Hur marknadsföringspasset har använts. 
  
 ii) 
  
 De problem som uppstått vad avser: 
  
 effektivt samarbete mellan behöriga myndigheter, 
  
 anmälningssystemets effektiva funktion, 
  
 angivandet av referensmedlemsstaten, 
  
 huruvida de behöriga myndigheternas effektiva ut 
  
 ­  
 övande av sin tillsynsfunktion i enlighet med detta direktiv hindras av de lagar och andra författningar i ett tredjeland som  
 AIF-förvaltaren 
  omfattas av eller av begränsningar av tillsyns- och utredningsbefogenhe 
 ­  
 terna för tredjelandets tillsynsmyndigheter, 
  
 investerarskydd, 
  
 tillgängligheten för investerarna i unionen, 
  
 inverkan på utvecklingsländerna, 
  
 medling genom Esma, inbegripet antalet fall och hur effektiv medlingen varit, 
  
 iii) 
  
 Förhandlingar om, ingående och förekomsten av samt effektiviteten i de samarbetsarrangemang som krävs. 
  
 iv) 
  
 Hur effektiv insamlingen och utbytet av information vad avser övervakningen av systemrisker mellan nationella behöriga myndigheter, Esma och ESRB varit. 
  
 v) 
  
 Resultatet av den inbördes utvärdering som avses i artikel 38. 
  
 b) 
  
 När det gäller hur  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltares 
  marknads 
 ­  
 föring av icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  i medlemsstaterna och icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltares 
  förvaltning och/eller marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  i medlemsstaterna i enlighet med tillämpliga nationella ordningar fungerat: 
  
 i) 
  
 Huruvida  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  uppfyllt alla krav 
 som fastställs i detta direktiv, med undantag för artikel 21. 
  
 ii) 
  
 Huruvida icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  följt artiklarna 22, 23 och 24 för varje  
 AIF-fond 
  som marknadsförts av  
 AIF-förvaltaren 
  och i tillämpliga fall artiklarna  
 26–30. 
  
 iii) 
  
 Huruvida det finns effektiva samarbetsarrangemang som syftar till övervakning av systemrisker och som är i linje med internationella standarder mellan de behöriga myn 
  
 ­  
 digheterna i den medlemsstat där  
 AIF-fonderna 
  mark 
 ­  
 nadsförs och i förekommande fall de behöriga myndig 
 ­  
 heterna i den berörda  
 EU-baserade 
 AIF-fondens 
  hemmed 
 ­  
 lemsstat och tillsynsmyndigheterna i det tredjeland där den icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltaren 
  är etablerad och i förekommande fall tillsynsmyndigheterna i det tredjeland där den icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonden 
  är etablerad. 
  
 iv) 
  
 Eventuella frågor avseende investerarskydd som kan ha uppstått. 
  
 v) 
  
 Eventuella inslag i ett tredjelands reglerings- och tillsyns 
  
 ­  
 ramar som kan ha förhindrat de behöriga myndigheterna i unionen från att effektivt utöva sina tillsynsfunktioner enligt detta direktiv. 
  
 c) 
  
 När det gäller båda systemens funktionssätt: potentiella marknadsstörningar och konkurrenssnedvridningar (likvär 
  
 ­ 
  
 diga förutsättningar) och eventuella negativa effekter när det gäller tillträdet för investerare eller investeringar i eller till förmån för utvecklingsländer. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/67 
  
 d) 
  
 En kvantitativ utvärdering som kartlägger antalet tredjelands 
  
 ­  
 jurisdiktioner där det finns  
 AIF-förvaltare 
  etablerade som marknadsför  
 AIF-fonder 
  i en medlemsstat antingen med till 
 ­  
 lämpning av marknadsföringspasset som avses i artikel 40 eller enligt nationella ordningar som avses i artikel 42. 
  
 3. 
  
 Från och med det att den delegerade akt som avses i artikel 67.6 trätt i kraft och fram till dess att Esma avgett det yttrande som avses i punkt 1 a i den här artikeln, ska därför de behöriga myndigheterna varje kvartal förse Esma med infor 
  
 ­  
 mation om de  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar och/eller marknads 
 ­  
 för  
 AIF-fonder 
  som står under deras tillsyn, antingen med till 
 ­  
 lämpning av marknadsföringspasset enligt detta direktiv eller enligt deras nationella ordningar. 
  
 4. 
  
 Om Esma anser att det inte finns några väsentliga hinder vad avser investerarskydd, marknadsstörningar, konkurrens eller övervakning av systemrisker som hindrar avslutandet av de na 
  
 ­  
 tionella ordningarna enligt artiklarna 36 och 42, och att det marknadsföringspasset för  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltares 
  mark 
 ­  
 nadsföring av icke  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  i unionen och icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltares 
  förvaltning och/eller marknads 
 ­  
 föring av  
 AIF-fonder 
  i unionen i enlighet med reglerna i artik 
 ­  
 larna 35 och  
 37–41 
  bör behållas som den enda möjliga ord 
 ­  
 ningen för den verksamhet som de berörda  
 AIF-förvaltarna 
  be 
 ­  
 driver i unionen, ska Esma avge ett positivt yttrande i detta avseende. 
  
 5. 
  
 Kommissionen ska, genom delegerade akter i enlighet med artikel 56, med förbehåll för villkoren i artiklarna 57 och 58, anta åtgärder för att närmare ange innehållet i den information som ska lämnas enligt punkt 2. 
  
 6. 
  
 Kommissionen ska anta en delegerad akt inom tre måna 
  
 ­  
 der efter att ha mottagit ett positivt råd och yttrande från Esma och med beaktande av kriterierna i punkt 2 och målen för detta direktiv, bland annat de som avser den inre marknaden, inve 
 ­  
 sterarskydd och effektiv övervakning av systemrisker, i enlighet med artikel 56 och med förbehåll för villkoren i artiklarna 57 och 58, för att närmare ange när de nationella ordningarna enligt artiklarna 36 och 42 ska vara avslutade och det europe 
 ­  
 iska marknadsföringspasset enligt artiklarna 35 och  
 37–41 
  ska bli den enda och obligatoriska ordning som är tillämplig i alla medlemsstater. 
 Om invändningar i enlighet med artikel 58 görs mot den dele 
 ­  
 gerade akt som avses i det första stycket ska kommissionen på nytt anta den delegerade akt enligt vilken de nationella ord 
 ­  
 ningar som anges i artiklarna 36 och 42 ska avslutas och mark 
 ­  
 nadsföringspasset enligt artiklarna 35 och  
 37–41 
  ska bli den enda och obligatoriska ordning som är tillämplig i alla med 
 ­  
 lemsstater, i enlighet med artikel 56 och med förbehåll för villkoren i artiklarna 57 och 58, vid en senare tidpunkt som kommissionen anser lämplig, med beaktande av kriterierna i punkt 2 och målen för detta direktiv, bland annat de som avser den inre marknaden, investerarskydd och en effektiv övervak 
 ­  
 ning av systemrisker. 
 7. Om Esma inte har avgett sina råd inom den tidsfrist som avses i punkt 1 ska kommissionen begära att råden avges inom en ny tidsfrist. 
 Artikel 69 
 Översyn 
 1. Senast den 22 juli 2017 ska kommissionen, på grundval av ett offentligt samråd och i ljuset av diskussioner med behö 
 ­  
 riga myndigheter, inleda en översyn av tillämpningen av och tillämpningsområdet för detta direktiv. Översynen ska innehålla en analys av de erfarenheter som gjorts vid tillämpningen av direktivet, dess effekter för investerare,  
 AIF-fonder 
  eller  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtare, i unionen och i tredjeländer, och i vilken mån direkti 
 ­  
 vets mål har uppnåtts. Kommissionen ska vid behov lämna förslag till lämpliga ändringar. Denna granskning ska innehålla en allmän genomgång av hur detta direktivs regler fungerat och vilka erfarenheter som gjorts vid tillämpningen av dem, bland annat följande: 
  
 a) 
  
 EU-baserade 
  
 AIF-förvaltares 
  marknadsföring av icke  
 EU-base 
 ­ 
  
 rade  
 AIF-fonder 
  i medlemsstaterna som sker enligt nationella ordningar. 
  
 b) 
  
 Icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltares 
  marknadsföring av  
 AIF-fon 
 ­ 
  
 der i medlemsstaterna som sker enligt nationella ordningar. 
  
 c) 
  
 I enlighet med detta direktiv auktoriserade  
  
 AIF-förvaltares 
  förvaltning och marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  i unionen som sker med stöd av marknadsföringspasset enligt detta direktiv. 
  
 d) 
  
 Marknadsföring av  
  
 AIF-fonder 
  i unionen som bedrivs av andra personer eller enheter än  
 AIF-förvaltare 
  eller för så 
 ­  
 dana personers eller enheters räkning. 
  
 e) 
  
 Investeringar i  
  
 AIF-fonder 
  som görs av europeiska professio 
 ­  
 nella investerare eller för sådana investerares räkning. 
  
 f) 
  
 Effekterna av reglerna för förvaringsinstitut i artikel 21 på marknaden för förvaringsinstitut i unionen. 
  
 g) 
  
 Effekterna av transparens- och rapporteringskraven i artik 
  
 ­  
 larna  
 22–24, 
  28 och 29 på bedömningen av systemrisk. 
  
 h) 
  
 De möjliga negativa effekterna för  
  
 icke-professionella 
  inve 
 ­  
 sterare. 
  
 i) 
  
 Effekterna av direktivet på riskkapitalfonders verksamhet och livskraft. 
  
 j) 
  
 Effekterna av direktivet på tillgängligheten för investerarna i unionen. 
  
 L 174/68 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 k) 
  
 Effekterna av direktivet på investeringar i eller till förmån för utvecklingsländer. 
  
 l) 
  
 Effekterna av direktivet på skyddet av onoterade företag eller emittenter enligt artiklarna  
  
 26–30 
  i detta direktiv samt på de likvärdiga förutsättningarna för  
 AIF-fonder 
  och andra inve 
 ­  
 sterare efter att de förvärvat stora innehav i eller kontroll över sådana onoterade företag eller emittenter. 
 Vid översynen av marknadsföring och/eller förvaltning av AIF- fonder enligt leden a, b och c i första stycket ska kommissionen analysera huruvida det är lämpligt att ge Esma ytterligare till 
 ­  
 synsansvar på detta område. 
 2. Med avseende på den översyn som avses i punkt 1, ska medlemsstaterna varje år förse kommissionen med information om de  
 AIF-förvaltare 
  som förvaltar och/eller marknadsför AIF- fonder som står under deras tillsyn, antingen med tillämpning av marknadsföringspasset enligt detta direktiv eller enligt deras nationella ordningar, med angivelse av den dag då ordningen med marknadsföringspass införlivats och i förekommande fall tillämpats i deras jurisdiktion. 
 Esma ska förse kommissionen med information om alla icke  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  som har auktoriserats eller ansökt om auktorisering i enlighet med artikel 37. 
 Den information som avses i det första och andra stycket ska omfatta följande: 
  
 a) 
  
 Information om var de berörda  
  
 AIF-förvaltarna 
  är etablerade. 
  
 b) 
  
 I tillämpliga fall, identifiering av de  
  
 EU-baserade 
 AIF-fonder 
  som förvaltas och/eller marknadsförs av dem. 
  
 c) 
  
 I tillämpliga fall, identifiering av de icke  
  
 EU-baserade 
  AIF- fonder som förvaltas av  
 EU-baserade 
 AIF-förvaltare 
  men som inte marknadsförs i unionen. 
  
 d) 
  
 I tillämpliga fallidentifiering av de icke  
  
 EU-baserade 
 AIF-fon 
 ­ 
  
 der som marknadsförs i unionen. 
  
 e) 
  
 Information om den tillämpliga ordning, oavsett om den är nationell eller på unionsnivå, enligt vilken de berörda AIF- förvaltarna bedriver sin verksamhet. 
  
 f) 
  
 All annan information som är relevant för att förstå hur AIF- förvaltares förvaltning och marknadsföring av  
  
 AIF-fonder 
  i unionen fungerar i praktiken. 
  
 3. 
  
 Den översyn som avses i punkt 1 ska på vederbörligt sätt beakta den internationella utvecklingen och diskussioner som förts med tredjeländer och internationella organisationer. 
  
 4. 
  
 När översynen slutförts ska kommissionen utan onödigt dröjsmål överlämna en rapport till Europaparlamentet och rå 
  
 ­  
 det. Kommissionen ska vid behov lämna förslag, inklusive änd 
 ­  
 ringar av detta direktiv, med beaktande av direktivets mål och dess effekter på investerarskydd, marknadsstörningar och kon 
 ­  
 kurrens, övervakningen av systemrisker och möjliga effekter på investerare,  
 AIF-fonder 
  eller  
 AIF-förvaltare, 
  i unionen och i tred 
 ­  
 jeländer. 
 Artikel 70 
 Ikraftträdande 
 Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i  
 Europeiska unionens officiella tidning 
 . 
 Artikel 71 
 Adressater 
 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. 
 Utfärdat i Strasbourg den 8 juni 2011. 
  
 På Europaparlamentets vägnar 
  
 På rådets vägnar 
  
 Ritter 
  
 GY 
 Ő 
 RI E. 
  
 Ordförande 
  
 Ordförande 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/69 
  
 BILAGA I 
  
 1. 
  
 Investeringsförvaltningsfunktioner som en  
  
 AIF-förvaltare 
  minst ska utföra när den förvaltar en  
 AIF-fond: 
  
 a) 
  
 Portföljförvaltning. 
  
 b) 
  
 Riskhantering. 
  
 2. 
  
 Andra funktioner som en  
  
 AIF-förvaltare 
  därutöver kan utföra i samband med den kollektiva förvaltningen av en AIF- fond: 
  
 a) 
  
 Administration: 
  
 i) 
  
 Juridiska tjänster och redovisningstjänster avseende fondförvaltningen. 
  
 ii) 
  
 Förfrågningar från kunder. 
  
 iii) 
  
 Värdering och prissättning, inklusive kontrolluppgifter avseende skatter. 
  
 iv) 
  
 Övervakning av att tillämpliga bestämmelser följs. 
  
 v) 
  
 Upprätthållande av  
  
 andels-/aktieägarregister. 
  
 vi) 
  
 Fördelning av intäkter. 
  
 vii) 
  
 Emission och inlösen av andelar/aktier. 
  
 viii) 
  
 Affärsavveckling, inklusive utskick av certifikat. 
  
 ix) 
  
 Registerföring. 
  
 b) 
  
 Marknadsföring. 
  
 c) 
  
 Verksamhet med koppling till en  
  
 AIF-fonds 
  tillgångar, det vill säga tjänster som är nödvändiga för att  
 AIF-för 
 ­ 
  
 valtaren ska uppfylla sina skyldigheter som förvaltare, resursförvaltning, fastighetsförvaltning, rådgivning till företag om kapitalstruktur, industriell strategi och därtill hörande frågor, rådgivning och tjänster som rör fusioner och företagsförvärv samt andra tjänster med anknytning till förvaltningen av  
 AIF-fonden 
  och de företag eller andra tillgångar som den har investerat i. 
  
 L 174/70 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 BILAGA II 
 ERSÄTTNINGSPOLICY 
  
 1. 
  
 Vid fastställandet och genomförandet av sin totala ersättningspolicy, inklusive löner och diskretionära pensionsför 
  
 ­  
 måner, ska  
 AIF-förvaltare, 
  för medarbetarkategorier, inbegripet den verkställande ledningen, risktagare, kontrollfunk 
 ­  
 tioner och alla anställda vars totala ersättning är så hög att de hamnar i samma ersättningsklass som den verkställande ledningen och risktagare, som i tjänsten utför verksamhet som väsentligt påverkar riskprofilen eller riskprofilerna för de  
 AIF-fonder 
  som de förvaltar, iaktta följande principer på ett sätt och i den omfattning som är lämpligt med hänsyn till deras storlek och interna organisation samt deras verksamheters art, omfattning och komplexitetsgrad: 
  
 a) 
  
 Ersättningspolicyn ska vara förenlig med och främja en sund och effektiv riskhantering och inte ge incitament till risktagande som är oförenligt med riskprofilen, fondbestämmelserna eller bolagsordningarna för de  
  
 AIF-fonder 
  som de förvaltar. 
  
 b) 
  
 Ersättningspolicyn ska överensstämma med affärsstrategi, mål, värderingar och intressen för  
  
 AIF-förvaltaren 
  och de  
 AIF-fonder 
  den förvaltar eller investerarna i  
 AIF-fonderna 
  och innehålla åtgärder för att undvika intressekonflikter. 
  
 c) 
  
 AIF-förvaltarens 
  
  ledningsorgan ska i sin tillsynsfunktion anta och regelbundet se över allmänna principer för ersättningspolicyn och ansvara för dess tillämpning. 
  
 d) 
  
 Genomförandet av ersättningspolicyn ska minst en gång per år bli föremål för en oberoende intern granskning på central nivå av dess överensstämmelse med de riktlinjer och metoder för ersättningen som antagits av lednings 
  
 ­  
 organet i dess tillsynsfunktion. 
  
 e) 
  
 Personal som utövar kontrollfunktioner ska erhålla ersättning i enlighet med uppnåendet av de mål som samman 
  
 ­  
 hänger med deras funktion, oberoende av resultatet för de affärsområden de kontrollerar. 
  
 f) 
  
 Ersättningen till ledande personer som utför risk- och regelefterlevnadsfunktioner ska direkt övervakas av ersätt 
  
 ­  
 ningskommittén. 
  
 g) 
  
 Om ersättningen är resultatbaserad, ska dess totalbelopp baseras på en kombination av en resultatbedömning av individen och den berörda affärsenheten eller  
  
 AIF-fonden 
  och  
 AIF-förvaltarens 
  totala resultat, och när individuella resultat bedöms, ska både finansiella och  
 icke-finansiella 
  kriterier beaktas. 
  
 h) 
  
 Resultatbedömningen ska göras i ett flerårigt perspektiv som är lämpligt i förhållande till livscykeln för den AIF- fond som förvaltas av  
  
 AIF-förvaltaren 
  för att säkerställa att bedömningen baseras på långsiktiga resultat och att den faktiska utbetalningen av de resultatbaserade delarna av ersättningen fördelas över en tidsperiod som beaktar inlösenpolicyn för de  
 AIF-fonder 
  den förvaltar och dessas investeringsrisker. 
  
 i) 
  
 Garanterad rörlig ersättning ska utgöra undantag och endast ske i samband med nyanställning och vara begränsad till det första året. 
  
 j) 
  
 Kombinationen av fasta och rörliga komponenter i den totala ersättningen ska vara lämpligt avvägd: den fasta delen ska stå för en tillräckligt stor del av den totala ersättningen så att en fullt flexibel policy för rörliga ersättningskomponenter kan genomföras, vilken också kan innebära att inga rörliga ersättningskomponenter betalas ut. 
  
 k) 
  
 Betalningar vid förtida avslutande av ett avtal ska stå i relation till prestationerna under tidsperioden och beräknas så att de inte premierar misslyckanden. 
  
 l) 
  
 I den metod för resultatbedömning som används för att beräkna rörliga ersättningskomponenter eller pooler av rörliga ersättningskomponenter ska det ingå en övergripande korrigeringsmekanism som ska innefatta alla rele 
  
 ­  
 vanta typer av löpande och framtida risker, 
  
 m) 
  
 Med förbehåll för den rättsliga strukturen på  
  
 AIF-fonden 
  och dess fondbestämmelser och bolagsordning ska en betydande andel som utgör åtminstone 50 % av den rörliga ersättningen bestå av andelar eller aktier i den berörda  
 AIF-fonden, 
  eller motsvarande ägarintressen, eller aktierelaterade instrument eller motsvarande  
 icke-kontanta 
  in 
 ­  
 strument, såvida inte förvaltningen av  
 AIF-fonder 
  enbart står för mindre än 50 % av den totala portfölj som AIF- förvaltaren förvaltar varvid minimikravet på 50 % inte ska gälla. 
 De instrument som avses i detta led ska bli föremål för en lämplig kvarhållandepolicy som syftar till att få incitamenten att sammanfalla med intressena för  
 AIF-förvaltaren 
  och den  
 AIF-fond 
  som den förvaltar och AIF- fondens investerare. Medlemsstaterna eller deras behöriga myndigheter får sätta begränsningar för typen och utformningen av dessa instrument eller förbjuda vissa instrument om så anses vara lämpligt. Detta led ska till 
 ­  
 lämpas på både den del av den rörliga ersättningskomponenten som skjutits upp i enlighet med led n och den del av den rörliga ersättningskomponenten som inte skjutits upp. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/71 
  
 n) 
  
 En betydande del som utgör minst 40 % av den rörliga ersättningskomponenten ska skjutas upp under en tidsperiod som är lämplig med tanke på den berörda  
  
 AIF-fondens 
  livscykel och inlösenpolicy och är korrekt anpassad till arten av den berörda  
 AIF-fondens 
  risker. 
 Den period som avses i detta led ska vara minst tre till fem år såvida den berörda  
 AIF-fondens 
  livscykel inte är kortare. Ersättning som betalas ut enligt ett förfarande för uppskjuten ersättning får inte erhållas snabbare än pro- rata. För en rörlig ersättningskomponent på ett särskilt högt belopp ska minst 60 % av beloppet skjutas upp. 
  
 o) 
  
 Den rörliga ersättningen, inbegripet den uppskjutna delen, ska endast betalas eller erhållas om den är hållbar i enlighet med  
  
 AIF-förvaltarens 
  finansiella situation som helhet, och motiverad enligt affärsenhetens,  
 AIF-fondens 
  och den berörda individens resultat. 
 Den totala rörliga ersättningen ska i allmänhet minskas avsevärt när  
 AIF-förvaltarens 
  eller  
 AIF-fondens 
  finansiella resultat är svagt eller negativt, med beaktande av både nuvarande ersättning och minskningar av utbetalningarna av belopp som tidigare intjänats, inbegripet genom malus- och återkravsförfaranden. 
  
 p) 
  
 Pensionspolicyn ska överensstämma med  
  
 AIF-förvaltarens 
  och den av denne förvaltade  
 AIF-fondens 
  affärsstrategi, mål, värderingar och långsiktiga intressen. 
 Om den anställde lämnar  
 AIF-förvaltaren 
  före pensionering ska de diskretionära pensionsförmånerna finnas kvar hos  
 AIF-förvaltaren 
  under en period på fem år i form av instrument enligt definitionen i led m. I det fall då en anställd går i pension ska diskretionära pensionsförmåner betalas ut till den anställde i form av instrument enligt definitionen i led m men först efter en period på fem år. 
  
 q) 
  
 Personalen ska vara skyldig att förbinda sig att inte använda personliga risksäkringsstrategier eller försäkringar som är kopplade till ersättning och ansvar för att urholka de riskanpassningseffekter som ingår i deras ersättnings 
  
 ­  
 system. 
  
 r) 
  
 Rörlig ersättning ska inte betalas genom instrument eller metoder som gör det enklare att kringgå kraven i detta direktiv. 
  
 2. 
  
 Principerna i punkt 1 ska gälla för all slags ersättning som utbetalas av  
  
 AIF-förvaltaren, 
  för alla belopp som betalas direkt av  
 AIF-fonden 
  själv, inbegripet  
 carried interest 
 , och för alla överföringar av andelar eller aktier i  
 AIF-fonden 
  till förmån för de medarbetarkategorier, inbegripet den verkställande ledningen, risktagare, kontrollfunktioner och alla anställda vars totala ersättning är så hög att de hamnar i samma ersättningsklass som den verkställande ledningen och risktagare, som i tjänsten utför verksamhet som väsentligt berör deras riskprofil eller riskprofilen för de  
 AIF-fonder 
  de förvaltar. 
  
 3. 
  
 AIF-förvaltare 
  
  som är betydande i fråga om sin storlek eller storleken på den  
 AIF-fond 
  de förvaltar, sin interna organisation samt verksamhetens art, omfattning och komplexitetsgrad ska inrätta en ersättningskommitté. Ersätt 
 ­  
 ningskommittén ska inrättas på ett sätt som gör det möjligt för den att utöva en kompetent och oberoende bedöm 
 ­  
 ning av ersättningspolicy och ersättningspraxis samt de incitament som skapats för att hantera risker. 
 Ersättningskommittén ska ansvara för föreberedelserna inför beslut om ersättning som ska fattas av ledningsorganet i dess tillsynsfunktion, inbegripet beslut som får konsekvenser för den berörda  
 AIF-förvaltarens 
  eller  
 AIF-fondens 
  risker och riskhantering. Ordföranden i ersättningskommittén ska vara en ledamot i ledningsorganet som inte innehar någon verkställande uppgift i den berörda  
 AIF-förvaltaren. 
  Ledamöterna i ersättningskommittén ska vara personer från ledningsorganet som inte innehar någon verkställande funktion i den berörda  
 AIF-förvaltaren. 
  
 L 174/72 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 1.7.2011 
  
 BILAGA III 
 DOKUMENTATION OCH INFORMATION SOM SKA TILLHANDAHÅLLAS OM MARKNADSFÖRING I 
  
 AIF-FÖRVALTARENS 
  HEMMEDLEMSSTAT PLANERAS 
  
 a) 
  
 En skriftlig anmälan med en verksamhetsplan med uppgifter om vilka  
  
 AIF-fonder 
 AIF-förvaltaren 
  avser att marknads 
 ­  
 föra och uppgift om var de är etablerade. 
  
 b) 
  
 AIF-fondernas 
  
  fondbestämmelser eller bolagsordningar. 
  
 c) 
  
 Uppgift om vilket som är  
  
 AIF-fondens 
  förvaringsinstitut. 
  
 d) 
  
 Beskrivning av eller information om  
  
 AIF-fonden 
  som är tillgänglig för investerarna. 
  
 e) 
  
 Information om var  
  
 master-AIF-fonden 
  är etablerad om  
 AIF-fonden 
  är en  
 feeder-AIF-fond. 
  
 f) 
  
 Eventuell ytterligare information enligt artikel 23.1, för varje  
  
 AIF-fond 
  som  
 AIF-förvaltaren 
  förvaltar eller avser att förvalta. 
  
 g) 
  
 I tillämpliga fall, information om de åtgärder som fastställts för att förhindra att andelar eller aktier i  
  
 AIF-fonden 
  marknadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare, inklusive de fall då  
 AIF-förvaltaren 
  använder oberoende enheter för att tillhandahålla investeringstjänster avseende  
 AIF-fonden. 
  
 1.7.2011 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 L 174/73 
  
 BILAGA IV 
 DOKUMENTATION OCH INFORMATION SOM SKA TILLHANDAHÅLLAS OM MARKNADSFÖRING I ANDRA MEDLEMSSTATER ÄN  
 AIF-FÖRVALTARENS 
  HEMMEDLEMSSTAT AVSES 
  
 a) 
  
 En skriftlig anmälan med en verksamhetsplan med uppgifter om vilka  
  
 AIF-fonder 
 AIF-förvaltaren 
  avser att marknads 
 ­  
 föra och uppgift om var de är etablerade. 
  
 b) 
  
 AIF-fondernas 
  
  fondbestämmelser eller bolagsordningar. 
  
 c) 
  
 Uppgift om vilket som är  
  
 AIF-fondens 
  förvaringsinstitut. 
  
 d) 
  
 Beskrivning av eller information om  
  
 AIF-fonden 
  som är tillgänglig för investerarna. 
  
 e) 
  
 Information om var  
  
 master-AIF-fonden 
  är etablerad om  
 AIF-fonden 
  är en  
 feeder-AIF-fond. 
  
 f) 
  
 Eventuell ytterligare information enligt artikel 23.1 för varje  
  
 AIF-fond 
  som  
 AIF-förvaltaren 
  förvaltar eller avser att förvalta. 
  
 g) 
  
 Uppgift om i vilka medlemsstater den avser att marknadsföra andelar eller aktier i  
  
 AIF-fonden 
  till professionella investerare. 
  
 h) 
  
 Information om de arrangemang som fastställts för att marknadsföra  
  
 AIF-fonden 
  och i tillämpliga fall om de åtgärder som fastställts för att förhindra att andelar eller aktier i  
 AIF-fonden 
  marknadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare, inklusive de fall då  
 AIF-förvaltaren 
  utnyttjar oberoende enheter för att tillhandahålla investeringstjänster avseende AIF- fonden. 
 Bilaga 3 
 Förslag till lag om ändring i lagen (2013:0000) om förvaltare av alternativa investeringsfonder 
 Förslag till 
 lag om ändring i lagen (2013:0000) om förvaltare av alternativa investeringsfonder 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2013:0000) om för- valtare av alternativa investeringsfonder 
  
 dels  
 att 1 kap. 6, 8 och 11 §§, 4 kap. 1, 2 och 7 §§, 5 kap. 3 och 4 §§, 6 kap. 3 §, 15 kap. 4 §, 16 kap. 1 § och 17 kap. 2 § samt rub- riken till 5 kap. och rubriken närmast före 4 kap. 1 § och 5 kap. 3 § ska ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att det i lagen ska införas 15 nya paragrafer i 5 kap.  
 10–24 
  §§, samt närmast före 5 kap. 10, 11,  
 14–21 
  och 23 §§ nya rubriker av följande lydelse. 
  
 Lydelse enligt förslaget till lag 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 (2013:0000) om förvaltare av 
  
 alternativa investeringsfonder 
  
 1 
  
 kap. 
  
 6 § 
 Med en  
  
 AIF-förvaltares 
  
  hemland  
 avses det land inom EES där förvaltaren har sitt stadgeenliga säte. 
 För icke  
 EES-baserade 
  AIF- förvaltare ska hänvisningar i denna lag till förvaltarens hemland i stäl- let avse förvaltarens referensland 
 . 
  
 805 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2012:67 
  
 I det nya  
 andra stycket  
 införs en upplysning som är föranledd av genomförandet av reglerna om förvaltnings- och marknadsförings- passen för icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  samt att det i 11 § in- förs en definition av begreppet referensland. 
 Genom ändringen genomförs artikel 4.1.q. 
  
 Med en  
  
 icke  
  
 EES-baserad 
  
  AIF- förvaltares värdland  
  
 avses det land i vilket förvaltaren 
  
 8 § 
  
 Med en  
  
 icke  
  
 EES-baserad 
  
  AIF- förvaltares värdland  
  
 avses det land,  
 annat än referenslandet,  
 i vilket förvaltaren 
  
 1. 
  
 förvaltar en  
  
 AIF-fond 
  som har sitt hemland där, eller 
  
 2. 
  
 marknadsför andelar eller aktier i en  
  
 AIF-fond, 
  oberoende av vilket land som utgör fondens hemland. 
 Ändringen i paragrafen är en konsekvens av att även icke EES- baserade  
 AIF-förvaltare 
  omfattas av det harmoniserade regelverket för  
 AIF-förvaltare. 
  Tillstånd som  
 AIF-förvaltare 
  ska sökas i det land inom EES som utgör den icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltarens 
  referensland. Definitionen av referensland finns i 11 § 23. Ändringen i förevarande paragraf tydliggör att förvaltaren bedriver verksamhet med stöd av förvaltnings- eller marknadsföringspassen även i ett eller flera länder inom EES än det i vilket förvaltaren har beviljats tillstånd. 
 Genom ändringen i paragrafen genomförs artikel 4.1.r  
 iv–vi. 
  
 11 § 
  
 [---] 
  
 [---] 
  
 5 
  
 .  
  
 etablerad 
  
 : 
  
 a) 
  
 för en  
  
 AIF-fond: 
  där fonden har tillstånd eller är registrerad, eller, om fonden varken har tillstånd eller är registrerad, där dess stadgeenliga säte finns, 
  
 b) 
  
 för en  
  
 AIF-förvaltare: 
  där dess stadgeenliga säte finns, 
  
 c) 
  
 för ett förvaringsinstitut: där dess stadgeenliga säte finns, 
  
 d) 
  
 för rättsliga representanter som är juridiska personer: där dess stadgeenliga säte finns, 
  
 e) 
  
 för rättsliga representanter som är fysiska personer: där per- sonen har sin hemvist, 
  
 806 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bilaga 3 
  
 [---] 
  
 23.  
 reglerad marknad 
  
 : det- samma som avses i 1 kap. 5 § 20 lagen om värdepappersmark- naden, 
  
 24. 
  
 specialfond 
 : en  
 AIF-fond 
  som förvaltas enligt denna lag och uppfyller de särskilda vill- koren i 12 kap., 
  
 25. 
  
 specialföretag för värde- papperisering 
  
 : ett företag vars enda syfte är att genomföra en eller flera värdepapperiserings- transaktioner i den mening som avses i artikel 1.2 i Europeiska centralbankens förordning (EG) 
  
 [---] 
  
 23. 
  
 referensland 
  
 :  
 det land inom 
 EES som fastställs i enlighet med 5 kap. 11 §, 
  
 24. 
  
 reglerad marknad 
  
 : det- samma som avses i 1 kap. 5 § 20 lagen om värdepappersmark- naden, 
  
 25. 
  
 rättslig representant 
  
 :  
 en fysisk person som har sin hemvist 
  
 i 
  
 ett land inom EES eller en juri- disk person som har sitt stadge- enliga säte i ett land inom EES, och som uttryckligen utsedd av en icke  
  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  handlar för en sådan förvaltares räkning gentemot myndigheter, kunder, organ och motparter till förvaltaren inom EES när det gäller förvaltarens skyldigheter en- ligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU av den 8 juni 2011 om förvaltning av alter- nativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv 2003/41/EG och 2009/65/EG och förordning- arna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 1095/2010 
  
 1 
  
 , 
  
 26. 
  
 specialfond 
 : en  
 AIF-fond 
  som förvaltas enligt denna lag och uppfyller de särskilda vill- koren i 12 kap., 
  
 27. 
  
 specialföretag för värde- papperisering 
  
 :  
  
 ett företag vars enda syfte är att genomföra en eller flera värdepapperiserings- transaktioner i den mening som avses i artikel 1.2 i Europeiska centralbankens förordning (EG) 
  
 1  
 EUT L 174, 1.7.2011, s. 1 (Celex 32011L0061). 
 807 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2012:67 
  
 nr 24/2009 av den 19 december 
 2008 om statistik över tillgångar och skulder hos finansiella före- tag som deltar i värdepapperi- seringstransaktioner och annan lämplig verksamhet för att uppnå detta mål, och 
  
 26.  
  
 startkapital 
 : det kapital som avses i artikel 57 första stycket a och b i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/48/EG. 
 nr 24/2009 av den 19 december 
 2008 om statistik över tillgångar och skulder hos finansiella före- tag som deltar i värdepapperi- seringstransaktioner och annan lämplig verksamhet för att uppnå detta mål, och 
  
 28.  
  
 startkapital 
 : det kapital som avses i artikel 57 första stycket a och b i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/48/EG. 
 Ändringen i paragrafen består i att det införs två nya definitioner, nämligen referensland och rättslig representant i  
 punkterna 23  
 och  
 25,  
 vilket i sin tur föranleder ny numrering för definitionerna som ursprungligen fanns i punkterna  
 23-26, 
  samt att det görs ett tillägg i  
 punkten 7,  
 där innebörden av termen  
 etablerad  
 kompletteras. 
 Fastställande av en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltares 
  referens- land ska alltså göras i enlighet med kriterierna i 5 kap. 11 §, och förfarandet redovisas i avsnitt 13.4.2. Att det ska finnas en utsedd rättslig representant för den icke  
 EES-baserade 
  förvaltaren i dess referensland utgör ett av villkoren för tillstånd (5 kap. 15 §). Den rättslige representanten kan vara såväl en juridisk som fysisk per- son som ska vara etablerad i referenslandet. All officiell korrespon- dens mellan behöriga myndigheter och förvaltaren och mellan EES- baserade investerare som har investerat i fonden och förvaltaren, ska ske genom den rättsliga representanten som alltså utgör förval- tarens kontaktperson. Den rättsliga representanten ska tillsammans med förvaltaren fullgöra funktionen regelefterlevnad i samband med förvaltarens förvaltning och marknadsföring. 
 Ändringarna i paragrafen genomför artikel 4.1.u och 4.1.z. 
 808 
 SOU 2012:67 Bilaga 3 
 4 kap. 
  
 Marknadsföring av  
 EES-baserade 
  
 Marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  
 AIF-fonder 
  till professionella 
  
 till professionella investerare i 
  
 investerare i Sverige 
  
 Sverige 
  
 1 § 
  
 En  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd enligt 3 kap. 1 § ska underrätta 
 Finansinspektionen innan förvaltaren påbörjar marknadsföring till professionella investerare i Sverige av andelar eller aktier i en av för- 
  
 valtaren förvaltad 
  
 1.  
 AIF-fond 
  som hör hemma 
  
 1.  
 AIF-fond 
  som hör hemma 
  
 i Sverige och inte är en special- 
  
 i Sverige och inte är en special- 
  
 fond,  
 eller 
  
 fond, 
  
 2.  
 AIF-fond 
  som hör hemma i 
  
 2.  
 AIF-fond 
  som hör hemma 
  
 ett annat land inom EES. 
  
 i ett annat land inom EES,  
 eller 
  
 3.  
 AIF-fond 
  som hör hemma i 
  
 ett land utanför EES eller EES- 
  
 baserad  
 AIF-fond 
  som inte upp- 
  
 fyller villkoret i 2 § första stycket. 
  
 AIF-förvaltaren 
  ska se till att andelar eller aktier i  
 AIF-fonden 
  inte marknadsförs till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige samt fastställa och vidta åtgärder som förhindrar sådan marknadsföring. 
 En svensk  
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd enligt 3 kap. 1 § får, efter tillstånd av Finansinspektionen, förvalta  
 AIF-fonder 
  som är etable- rade i ett land utanför EES (ett tredjeland) och  
 EES-baserade 
  matar-  
 AIF-fonder 
  vars  
 mottagar-AIF-fond, 
  eller dess förvaltare, inte hör hemma inom EES (se 6 kap. 6 §). Sådana fonder har sedan tidigare fått marknadsföras i Sverige till både professionella och  
 icke-pro- 
  fessionella investerare efter tillstånd från Finansinspektionen. Genom ändringen av paragrafen införs marknadsföringspass avseende icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  och  
 AIF-fonder 
  som inte uppfyller kraven i 2 § första stycket. För att sådana fonder ska få marknadsföras till professionella investerare i Sverige ska, i likhet med vad som gäller för  
 EES-baserade 
 AIF-fonder, 
  underrättelseförfarandet enligt 5 och 6 §§ ha fullföljts. Därutöver ska villkoret i 2 § andra stycket vara uppfyllt. 
 Till dess att kommissionen har antagit en delegerad akt i enlig- het med artikel 68.6 i  
 AIFM-direktivet 
  och de nationella bestäm- 
 809 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2012:67 
  
 melser som genomfört artikel 36 ska upphöra att gälla, får en svensk 
  
 AIF-förvaltare 
  som avser att marknadsföra sådana fonder till pro- fessionella investerare här i landet även fortsättningsvis ansöka om tillstånd enligt 3 §, i stället för att driva verksamheten med stöd av marknadsföringspasset. 
 Ändringarna i paragrafen genomför artikel 35.1. 
 Om marknadsföringen enligt 
 1 § avser en  
 matar-AIF-fond 
  ska också  
 mottagar-AIF-fonden 
  höra hemma inom EES och förvaltas av en  
 EES-baserad 
 AIF-förval- 
  tare. 
 2 § 
 Om marknadsföringen enligt 
 1 §  
 1 och 2  
 avser en  
 matar-AIF- 
  fond ska också  
 mottagar-AIF- 
  fonden höra hemma inom EES och förvaltas av en  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare. 
  
 För marknadsföring av sådana  
 AIF-fonder 
  som avses i 1 § 3 krävs att 
  
 1. 
  
 det finns skäl att anta att  
  
 AIF-förvaltaren 
  kommer att upp- fylla samtliga krav enligt denna lag och andra författningar som reg- lerar verksamheten, 
  
 2. 
  
 det, mellan Finansinspek- tionen och tillsynsmyndigheten i det land, där den icke  
  
 EES-base- 
  rade  
 AIF-fonden 
  eller mottagar-  
 AIF-fonden 
  hör hemma, finns lämpliga samarbetsarrangemang avseende övervakningen av sys- temrisker, 
  
 3. 
  
 det land där den icke EES- baserade  
  
 AIF-fonden 
  eller mot-  
 tagar-AIF-fonden 
  hör hemma har vidtagit nödvändiga åtgärder för att motverka penningtvätt och finansiering av terrorism, och 
  
 4. 
  
 det, mellan Sverige och det land där den icke  
  
 EES-baserade 
 AIF-fonden 
  eller  
 mottagar-AIF- 
  fonden hör hemma, finns en skrift- lig överenskommelse som uppfyller 
 810 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bilaga 3 
  
 bestämmelserna i artikel 26 i 
 OECD:s modellavtal för skatter på inkomst och förmögenhet. 
 Ändringarna i paragrafen är föranledda av att även icke  
 EES-base- 
  rade  
 AIF-fonder 
  och vissa  
 matar-AIF-fonder 
  nu får marknadsföras till professionella investerare i Sverige med stöd av marknads- föringspass. För sådan marknadsföring uppställs dock vissa krav som framgår av det nya  
 andra stycket.  
 Dessa krav motsvarar, såvitt avser  
 punkterna  
  
 1–3 
  
 vad som gäller för tillstånd enligt 3 §. Av  
 punkten 4 
 , följer att det vid marknadsföring med marknadsförings- pass därutöver krävs att det mellan berörda länder ska finnas över- enskommelser om informationsutbyte i skatteärenden. Till skillnad från vad som gäller vid marknadsföring efter tillstånd enligt 3 §, måste förvaltaren uppfylla samtliga krav enligt denna lag och andra författningar som reglerar verksamheten, inklusive bestämmelserna om förvaringsinstitut i 9 kap. Något undantag motsvarande det i 3 § tredje stycket finns inte i förevarande paragraf. 
 Ändringarna i paragrafen genomför artikel 35.2. 
 7 § 
 En  
 AIF-förvaltare 
  som avser att göra väsentliga ändringar av något som har angetts i en underrättelse eller i en ansökan om tillstånd för marknadsföring efter det att verksamheten har inletts, ska skriftligen anmäla detta till Finansinspektionen senast en månad innan ändringen genomförs. Om det är fråga om en redan genom- förd, oplanerad ändring ska dock en anmälan göras omedelbart efter en sådan ändring. 
 Om en planerad ändring innebär att  
 AIF-förvaltaren 
  eller dess förvaltning av en  
 AIF-fond 
  inte längre uppfyller kraven enligt denna lag och andra författningar som reglerar verksamheten, ska Finansinspektionen utan onödigt dröjsmål meddela förvaltaren om att ändringen inte får genomföras. 
 Om en ändring rör en AIF- fond som avses i 1 § 3 och Finans- inspektionen finner att ändringen bör godtas, ska inspektionen utan dröjsmål informera Europeiska värdepappers- och marknadsmyn- digheten om ändringen, om 
 811 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2012:67 
  
 1. vissa  
 AIF-fonder 
  inte längre marknadsförs, eller 
 2. ytterligare  
 AIF-fonder 
  ska marknadsföras. 
 Finansinspektionen ska även informera de behöriga myndig- heterna i förvaltarens värdländer om ändringen. 
 I 15 kap. finns bestämmelser om åtgärder som ska vidtas mot en 
  
 AIF-förvaltare 
  som genomfört väsentliga förändringar i strid mot denna bestämmelse. 
 Enligt paragrafen har en  
 AIF-förvaltaren 
  en skyldighet att anmäla väsentliga ändringar. Det ska vara fråga om ändringar av sådant som ska framgå av en underrättelse enligt 5 § eller i en tillstånds- ansökan enligt detta kapitel. 
 Av det nya  
 tredje stycket  
 framgår att Finansinspektionen är skyl- dig att informera Esma och berörda myndigheter i  
 AIF-förval- 
  tarens värdländer såvitt avser godtagbara ändringar som innebär att vissa  
 AIF-fonder 
  inte längre ska marknadsföras eller att ytterligare fonder kommer att börja marknadsföras med stöd av marknads- föringspass. Av hänvisningen till 1 § 3 följer att det är fråga om icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  och  
 matar-AIF-fonder 
  som inte uppfyller kraven i 2 §. 
 Hänvisningen till bestämmelser om ingripanden i 15 kap. som tidigare fanns i tredje stycket finns nu i stället i paragrafens nya  
 fjärde stycke 
 . 
 Ändringarna i paragrafen genomför artikel 35.10 fjärde stycket. 
 812 
 SOU 2012:67 Bilaga 3 
  
 5 kap. 
  
 5 kap. 
  
 Utländska  
 AIF-förvaltares 
  
 Utländska  
 AIF-förvaltares 
  
 verksamhet i Sverige 
  
 verksamhet i Sverige  
 samt viss 
  
 verksamhet över gränserna 
  
 Marknadsföring av  
 EES-baserade 
  
 Marknadsföring av AIF- fonder 
  
 AIF- fonder till professionella 
  
 till professionella investerare i 
  
 investerare i Sverige 
  
 Sverige 
  
 3 § 
  
 En utländsk  
 EES-baserad 
  
 En utländsk  
 EES-baserad 
  
 AIF-förvaltare 
  som i sitt hem- 
  
 AIF-förvaltare 
  som i sitt hem- 
  
 land har ett tillstånd som avses i 
  
 land har ett tillstånd som avses i 
  
 Europaparlamentets och rådets 
  
 Europaparlamentets och rådets 
  
 direktiv 2011/61/EU får, utan 
  
 direktiv 2011/61/EU får, utan 
  
 tillstånd enligt denna lag, till pro- 
  
 tillstånd enligt denna lag, till pro- 
  
 fessionella investerare i Sverige 
  
 fessionella investerare i Sverige 
  
 marknadsföra andelar eller aktier 
  
 marknadsföra andelar eller aktier 
  
 i en av förvaltaren förvaltad EES- 
  
 i en av förvaltaren förvaltad 
  
 baserad  
 AIF-fond 
 . 
  
 1.  
  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
 , 
  
 2. icke  
 EES-baserad 
 AIF-fond, 
  
 eller 
  
 3.  
 matar-AIF-fond 
  som inte 
  
 uppfyller villkoren i 4 § första 
  
 stycket. 
  
 Marknadsföring av andelar eller aktier i andra  
 AIF-fonder 
  än specialfonder får inledas den dag då den behöriga myndigheten i förvaltarens hemland har meddelat förvaltaren att en underrättelse om verksamheten och ett intyg om att förvaltaren har ett tillstånd som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU har lämnats till Finansinspektionen. 
 Paragrafen ändras för att genomföra  
 AIFM-direktivets 
  regler om marknadsföringspass för icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  och matar-  
 AIF-fonder 
  vars  
 mottagar-fond, 
  eller dess förvaltare, inte hör hemma inom EES. Sådana fonder har även tidigare fått marknadsföras i Sverige men det har förutsatt tillstånd av Finansinspektionen, oav- sett om marknadsföringen har riktats till professionella eller icke- professionella investerare. Genom tillägget i  
 första stycket  
 kan en utländsk,  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  nu välja att i stället mark- 
 813 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2012:67 
  
 nadsföra sådana fonder med stöd av marknadsföringspass. Detta förutsätter dock, i likhet med vad som gäller vid marknadsföring av  
 EES-baserade 
 AIF-fonder, 
  att underrättelseförfarandet enligt AIFM- direktivet har fullföljts, vilket följer av andra stycket. Därutöver ska villkoren i 4 § andra stycket vara uppfyllda. 
 Till dess att kommissionen har antagit en delegerad akt i enlig- het med artikel 68.6 i  
 AIFM-direktivet 
  och de nationella bestäm- melser som genomfört artikel 36 upphör att gälla, får en utländsk,  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  som avser att marknadsföra icke EES- baserade  
 AIF-fonder 
  och vissa  
 matar-AIF-fonder 
  till professionella investerare här i landet även fortsättningsvis ansöka om tillstånd enligt 5 §, i stället för att driva verksamheten med stöd av mark- nadsföringspasset. 
 Motsvarande bestämmelse finns för svenska  
 AIF-förvaltare 
  i 4 kap. 1 § (i dess nya lydelse). 
 Ändringarna av paragrafen genomför artiklarna 35.1. 
 4 § 
 Om marknadsföringen enligt 3 § avser en  
 matar-AIF-fond 
  ska också  
 mottagar-AIF-fonden 
  höra hemma inom EES och förvaltas av en  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare. 
  
 För marknadsföring av så- dana  
 AIF-fonder 
  som avses i 3 § 2 eller 3 krävs att 
 1. det finns skäl att anta att  
 AIF-förvaltaren 
  kommer att upp- fylla samtliga krav enligt denna lag och andra författningar som reglerar verksamheten, 
 2. det, mellan Finansinspek- tionen och tillsynsmyndigheten i det land, där den icke EES- baserade  
 AIF-fonden 
  eller mot-  
 tagar-AIF-fonden 
  hör hemma, finns lämpliga samarbetsarrange- mang avseende övervakningen av systemrisker, 
 3. det land där den icke EES- baserade  
 AIF-fonden 
  eller mot-  
 tagar-AIF-fonden 
  hör hemma har vidtagit nödvändiga åtgärder för 
 814 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bilaga 3 
  
 att motverka penningtvätt och finansiering av terrorism, och 
 4. det, mellan Sverige och det land där den icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonden 
  eller  
 mottagar-AIF- 
  fonden hör hemma, finns en skrift- lig överenskommelse som upp- fyller bestämmelserna i artikel 26 i OECD:s modellavtal för skatter på inkomst och förmögenhet. 
 Ändringarna i paragrafen är föranledda av att även icke  
 EES-base- 
  rade  
 AIF-fonder 
  och vissa  
 matar-AIF-fonder 
  nu får marknadsföras till professionella investerare i Sverige av utländska,  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  med stöd förvaltarens verksamhetstillstånd i hem- landet. I likhet med marknadsföring av  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  med stöd av pass, ska underrättelseförfarandet som avses i AIFM- direktivet vara fullföljt. Därutöver krävs att villkoren enligt det nya  
 andra stycket  
 är uppfyllda, vilket förvaltarens hemlandsmyndighet ska bedöma (jfr 4 kap. 2 § andra stycket). Om Finansinspektionen har en avvikande åsikt i förhållande till den bedömning som för- valtarens hemlandsmyndighet har gjort såvitt avser punkterna 2 och 3, får inspektionen hänskjuta ärendet till Esma, se 14 kap. 14 §. 
 Ändringarna av paragrafen genomför artikel 35.2. 
 Tillståndsplikt för icke EES- baserade  
 AIF-förvaltare 
  
 10 
  
 § 
  
 För att förvalta eller mark- 
 nadsföra en  
 AIF-fond 
  inom EES krävs att en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  har tillstånd som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU. 
 Tillstånd ska sökas hos Finans- inspektionen, om Sverige är för- valtarens referensland. 
 815 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2012:67 
  
 En icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  har tidigare endast fått mark- nadsföra förvaltade,  
 EES-baserade 
  och icke  
 EES-baserade 
  AIF- fonder i Sverige efter tillstånd av Finansinspektionen. Dessa förval- tare har alltså inte kunnat få tillstånd att förvalta specialfonder eller övriga  
 AIF-fonder 
  som hör hemma i Sverige. Något hinder mot detta finns i och för sig inte i  
 AIFM-direktivet, 
  och enligt nationell lagstiftning i andra länder inom EES kan sådan förvaltning ha tillåtits på dessa länders territorium även sedan tidigare. Att nu också icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  ska vara verksamma inom EES på samma villkor som  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare, 
  medför såväl skyl- digheter som rättigheter för först nämnda förvaltare. 
 Genom den nya paragrafens  
 första stycke  
 följer, utöver själva till- ståndsplikten, att en icke  
 EES-baserad 
  förvaltare får förvalta EES- baserade  
 AIF-fonder, 
  och därmed också  
 AIF-fonder 
  som hör hemma i Sverige. Liksom för  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  gäller det för- enklade systemet med registrering även för en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare, 
  om förutsättningar finns för att tillämpa bestämmel- serna i 2 kap. 
 Tillstånd ska enligt  
 andra stycket  
 sökas i förvaltarens referens- land. Referenslandet ska fastställas enligt kriterierna i 11 § första och andra styckena, och om Sverige utgör den icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltarens 
  referensland är det alltså hos Finansinspektionen som förvaltaren ska söka sitt verksamhetstillstånd. 
 Med stöd av sitt tillstånd får en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare, 
  efter ett underrättelseförfarande, även marknadsföra andelar eller aktier i förvaltade  
 AIF-fonder 
  till professionella investerare i Sverige och i andra länder inom EES samt förvalta  
 EES-baserade 
  AIF- fonder som hör hemma i andra länder än förvaltarens referensland. Detta följer av 18, 19, 21och 22 §§. En sådan förvaltare får också ges tillstånd att förvalta en specialfond (16 §) och marknadsföra egen- förvaltade  
 AIF-fonder 
  till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige (20 §). 
 Paragrafen genomför artiklarna 37.1 och 37.5 första stycket. 
 Referensland 
 11 § 
 Sverige är referensland för en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare, 
  om förvaltaren ska 
 1. förvalta, utan att marknads- 
 816 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bilaga 3 
  
 föra,  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  vilka samtliga hör hemma här i landet, 
  
 2. 
  
 marknadsföra bara en EES- baserad  
  
 AIF-fond, 
  som varken har tillstånd eller är registrerad men avsedd att marknadsföras här i landet, 
  
 3. 
  
 marknadsföra bara en icke  
  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  och en- bart här i landet, 
  
 4. 
  
 marknadsföra flera EES- baserade  
  
 AIF-fonder 
  inom EES, om de flesta av dessa fonder är avsedda att aktivt marknadsföras här i landet, förutsatt att inte samtliga har getts tillstånd eller är registrerade i något annat land, eller 
  
 5. 
  
 marknadsföra flera icke  
  
 EES-baserade 
  eller flera EES- och icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  inom EES, om de flesta av dessa fonder är avsedda att aktivt mark- nadsföras här i landet. 
 Sverige får vara referensland för en icke  
 EES-baserad 
  AIF- förvaltare också i följande fall: 
  
 1. 
  
 Vid förvaltning, utan mark- nadsföring, av flera  
  
 EES-base- 
  rade  
 AIF-fonder 
  i flera länder inom EES, om 
 a) de flesta av förvaltarens fon- der är hör hemma här i landet, eller 
 b) den största andelen av fond- tillgångarna förvaltas här i landet. 
  
 2. 
  
 Vid marknadsföring av bara en  
  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  i en- bart ett land inom EES, om 
 a) Sverige är fondens hemland 
 817 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2012:67 
  
 eller, 
 b) fonden är avsedd att mark- nadsföras här i landet, oberoende av i vilket land som fonden har getts tillstånd eller registrerats. 
 3. Vid marknadsföring av bara en  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  i flera olika länder inom EES, om Sverige 
 a) är fondens hemland, eller b) ett av de länder där fonden 
 är avsedd att aktivt marknads- föras, oberoende av om eller i vil- ket land som fonden har getts till- stånd eller registrerats. 
 4. Vid marknadsföring av bara en icke  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  i flera olika länder inom EES, om Sverige är ett av de länder inom EES där fonden är avsedd att marknadsföras. 
 5. Vid marknadsföring av flera  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  inom EES, om Sverige är 
 a) fondens hemland, eller 
 b) det land i vilket de flesta av dessa fonder är avsedda att aktivt marknadsföras. 
 I fall som avses i andra stycket ska förvaltaren hos Finansinspek- tionen och övriga, behöriga myn- digheter i samtliga länder som är möjliga som referensland, begära ett beslut om att ett referensland ska fastställas. 
 Om ett gemensamt beslut en- ligt tredje stycket inte har fattats inom en månad från förvaltarens begäran eller om förvaltaren inte har informerats om beslutet inom sju dagar från att det fattades, får förvaltaren själv välja sitt refe- 
 818 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bilaga 3 
  
 rensland på grundval av kri- terierna i andra stycket. Det- samma gäller om första stycket är tillämpligt. Förvaltarens val av referensland ska i sådana fall ut- värderas av den behöriga myndig- heten i det valda referenslandet i samband med prövningen av för- valtarens ansökan om tillstånd, varvid Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten ska underrättas och lämna besked om myndighetens utvärdering. 
 Om Finansinspektionen avser att, i strid mot ett besked från Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten som avses i fjärde stycket, ge förvaltaren tillstånd enligt 10 §, ska inspek- tionen först informera den myn- digheten samt de behöriga myn- digheterna i det land där en av förvaltaren förvaltad  
 AIF-fond 
  ska marknadsföras och, i tillämpliga fall, de behöriga myndigheterna i fondens hemland. 
 I paragrafen, som är ny, anges de kriterier utifrån vilka ett refe- rensland ska fastställas. Av  
 första stycket  
 framgår i vilka fall endast Sverige kan utgöra den icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltarens 
  refe- Rodgers. 
 I enlighet med de kriterier som anges i  
 andra stycket  
 är flera referensländer möjliga. I sådana fall ska, enligt  
 tredje stycket 
 , en  
 AIF-förvaltare, 
  som avser att enbart förvalta  
 EES-baserade 
  AIF- fonder, enbart marknadsföra eller både förvalta och marknadsföra förvaltade  
 AIF-fonder 
  inom EES, lämna in en begäran till de be- höriga myndigheterna i samtliga länder inom EES som kan vara möjliga som referensland. Myndigheterna ska därefter gemensamt avgöra vilket land som ska utgöra förvaltarens referensland. För- farandet att fastställa referensland och hur eventuell oenighet mellan 
 819 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2012:67 
  
 berörda myndigheter ska hanteras behandlas i avsnitt 13.4.2, se 
 även avsnitt 14.4. 
 Av  
 fjärde stycket  
 framgår att en förvaltare under vissa omständig- heter själv får välja referensland, och att Finansinspektionen, om förvaltaren valt Sverige som referensland, ska pröva valet utifrån kriterierna i första och andra styckena. Om Finansinspektionen anser att kriterierna är uppfyllda ska inspektionen inhämta Esmas besked över sin utvärdering. I sitt meddelande till Esma ska inspek- tionen inkludera förvaltarens motivering avseende valet av referens- land samt informationen som förvaltaren har lämnat om sin mark- nadsföringsstrategi. Under den tid, om högst en månad, (se artikel 37.5 tredje stycket) som Esma genomför sin granskning ska inte tidsfristen enligt 3 kap. 8 löpa. 
 I  
 femte stycket  
 finns en informationsskyldighet för Finansinspek- tionen om inspektionen, i strid mot Esmas besked i fråga om granskningen av förvaltarens val av referensland, avser att bevilja tillstånd enligt 10 §. 
 Paragrafen genomför artikel 37.4.  
 första–tredje 
  styckena samt artikel 37.5 andra, femte och sjätte styckena. 
 12 § 
 En icke  
 EES-baserad 
  AIF- förvaltare som, inom två år från det att tillstånd enligt 10 § gavs, avser att ändra sin marknads- föringsstrategi på ett sådant sätt att ett nytt referensland kan komma att utses, ska anmäla detta till Finansinspektionen innan änd- ringen genomförs. 
 I anmälan ska förvaltaren 
 1. ange och motivera valet av nytt referensland utifrån kriterierna i 11 § första och andra styckena och redovisa den nya marknads- föringsstrategin, samt 
 2. lämna uppgifter om namn på och plats i det nya referens- landet där den rättsliga represen- tanten är etablerad. 
 820 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bilaga 3 
  
 Finansinspektionen ska utvär- dera förvaltarens motivering och underrätta Europeiska värde- pappers- och marknadsmyndig- heten om sin bedömning. Om Finansinspektionen, efter ett posi- tivt besked från den myndigheten, godtar förvaltarens val av nytt referensland, ska inspektionen in- formera förvaltaren och dess ur- sprungliga rättsliga representant samt Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten om sitt beslut. Finansinspektionen ska även underrätta de behöriga myn- digheterna i det nya referenslandet om ändringen samt utan onödigt dröjsmål överlämna en kopia av tillstånds- och tillsynsdokumen- tationen för  
 AIF-förvaltaren 
  till det nya referenslandet. 
 Om Finansinspektionens beslut står i strid mot beskedet från Euro- peiska värdepappers- och mark- nadsmyndigheten, ska inspektio- nen lämna en underrättelse om beslutet och dess skäl till den myn- digheten samt de behöriga myn- digheterna i det land där en för- valtad  
 AIF-fond 
  ska marknads- föras och, i tillämpliga fall, de behöriga myndigheterna i det land där fonden hör hemma. 
 Om förvaltaren ändrar sin marknadsföringsstrategi efter den tidpunkt som anges i första stycket, får förvaltaren hos Finansinspek- tionen lämna en begäran om änd- ring av referensland med anled- ning av den nya strategin. I så- dant fall gäller det som anges i 
 821 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2012:67 
  
 andra–fjärde 
  styckena i tillämp- liga delar. 
 Förfarandet och beslutet att fastställa referensland ska inte på- verkas av en  
 AIF-förvaltares 
  vidareutveckling av verksamheten inom EES. Förvaltaren är dock skyldig att informera Finansinspektionen om en ändring av marknadsföringsstrategi som avses i  
 första stycket 
 . Det ska alltså vara fråga om en ändring som skulle ha påverkat valet av referensland, om den förändrade marknadsföringsstrategin i stället hade varit den ursprungliga. Av  
 andra  
 och  
 tredje styckena  
 framgår hur förfarandet går till om såväl förvaltare som Finansinspek- tionen och Esma är av samma uppfattning avseende förändringen. Om ytterligare uppgifter om innehållet i en anmälan, utöver vad som anges i andra stycket och eventuella genomförandebestämmelser, behövs, får Finansinspektionen med stöd av bemyndigandet i 16 kap. 1 § meddela föreskrifter Enligt  
 tredje stycket  
 är Finansinspektionen skyldig att underrätta Esma och berörda behöriga myndigheter i det fall Finansinspektionens beslut i frågan står i strid mot inhämtat besked från Esma. 
 När tvåårsperioden räknat från tidpunkten för beslutet om det ursprungliga verksamhetstillståndet har passerat, har förvaltaren möjlighet att hos Finansinspektionen begära att referenslandet ska ändras med anledning av en förändrad marknadsföringsstrategi. 
 Paragrafen, som är ny, genomför artikel 37.11 första, andra, och  
 fjärde–sjätte 
  styckena samt artikel 37.12 andra stycket. 
 13 § 
 Efter begäran från Finans- inspektionen är en icke EES- baserad  
 AIF-förvaltare 
  skyldig att lämna en anmälan om ändring av referensland enligt 12 § andra stycket, om det inom två år efter att tillstånd beviljades framgår av den faktiska utvecklingen av för- valtarens verksamhet inom EES, att förvaltaren 
 1. inte följt den ursprungligt angivna marknadsföringsstrategin, 2. lämnat felaktiga uppgifter om 
 822 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bilaga 3 
  
 den, eller 
 3. genomfört ändringar av den utan att först ha underrättat in- spektionen. 
 I 15 kap. finns bestämmelser om åtgärder som ska vidtas mot en förvaltare som inte följer en begäran enligt första stycket. 
 Paragrafen är ny och innebär att Finansinspektionen har rätt att begära att en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  med Sverige som referensland, ska lämna en underrättelse enligt 12 § andra stycket och att ett annat land därigenom kan fastställas som referensland. I  
 första stycket  
 anges under vilka förutsättningar inspektionen kan framställa en sådan begäran. Det förfarande som anges i 12 § ska i dessa fall gälla i tillämpliga delar. 
 Av hänvisningen i  
 andra stycket  
 följer att förvaltarens tillstånd återkallas om Finansinspektionens begäran inte följs. 
 Paragrafen genomför artikel 37.12 första stycket. 
 Ansökan om tillstånd och tillståndsförfarande 
  
 14 
  
 § 
  
 En ansökan om tillstånd enligt 
 10 § ska innehålla 
  
 1. 
  
 en motivering till valet av referensland med information om marknadsföringsstrategin, 
  
 2. 
  
 en förteckning över bestäm- melser i denna lag som är oför- enliga med tvingande lagstiftning som  
  
 AIF-förvaltaren 
  är skyldig att följa i sitt hemland, 
  
 3. 
  
 skriftliga intyg, styrkta av ett rättsligt utlåtande, som be- skriver reglerna i den tvingande lagstiftningen i förvaltarens hem- land och att dessa regler är likvär- diga med de bestämmelser som 
  
 823 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2012:67 
  
 avses i 2, regleringssyftet och efter- strävat investerarskydd, samt stöd för att förvaltaren följer dessa reg- ler, 
 4. namn på och plats där för- valtarens rättsliga representant är etablerad, 
 5. uppgifter om vilka personer som ingår i ledningen för förval- taren, 
 6. en ägarförteckning, där kva- lificerade innehav och storleken av dessa framgår, 
 7. en verksamhetsplan med uppgifter om förvaltarens orga- nisationsstruktur, 
 8. information om förvaltarens a) ersättningssystem enligt 8 kap. 
 23 §, och 
 b) rutiner för att delegera eller vidaredelegera funktioner enligt 8 kap.  
 15–18 
  §§, 
 9. information om vilken eller vilka investeringsstrategier som ska användas, 
 10. uppgift om var mottagar-  
 AIF-fonden 
  hör hemma, om det är fråga om en  
 matar-AIF-fond, 
  
 11. fondbestämmelser, bolags- ordningar eller motsvarande hand- lingar för varje  
 AIF-fond, 
  
 12. rutiner för hur förvarings- institut ska utses, och 
 13. en informationsbroschyr enligt 10 kap. 1 §. 
 Om verksamheten avser för- valtning av en specialfond ska ansökan också innehålla ett fakta- blad enligt 10 kap. 2 §. 
 824 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bilaga 3 
  
 Uppgifter och handlingar en- ligt första stycket  
 9–13, 
  får be- gränsas till de  
 EES-baserade 
  AIF- fonder som förvaltaren avser att förvalta eller de  
 AIF-fonder 
  som förvaltaren förvaltar och avser att marknadsföra i länder inom EES med stöd av 21 och 22 §§. 
 Paragrafen är ny och anger i första stycket vad en tillståndsansökan ska innehålla. Med motiveringen som avses i  
 punkten 1  
 ska för- valtaren kunna styrka sina avsikter att t.ex. bedriva aktiv marknads- föring i Sverige genom att redogöra för sin marknadsföringsstrategi. Den information och dokumentation som anges i  
 punkterna 2 och 3  
 krävs för inspektionens ställningstagande i frågan om det finns förutsättningar att tillämpa undantagsbestämmelsen i 15 § andra stycket. Sådana skriftliga intyg och rättsliga utlåtanden som ska lämnas till Finansinspektionen ska baseras på tekniska standarder för tillsyn som Esma fått i uppdrag att utveckla.  
 Punkterna  
  
 4–13 
  
 motsvarar innehållskraven enligt 3 kap. 5 §, se kommentaren till den paragrafen för beskrivning av innebörd och syfte. 
 Om förvaltaren, i samband med tillståndsprövningen ansöker om tillstånd att förvalta en specialfond ska, enligt andra stycket, även ett faktablad enligt 10 kap. 2 § bifogas ansökan. 
 Av  
 tredje stycket  
 följer att kraven på information avseende punkterna  
 9–13 
  gäller för sådana  
 AIF-fonder 
  som är relevanta för  
 EES-baserade 
  investerare. Beträffande innebörden av marknads- föring se definitionen i 1 kap. 11 § 15 och avsnitt 6.1. 
 Paragrafen genomför artikel 37.8.a och b. 
 Villkor för tillstånd 
  
 15 
  
 § 
  
 Finansinspektionen ska ge en 
 icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  tillstånd att förvalta en  
 AIF-fond, 
  om 
 1. Sverige har fastställts som förvaltarens referensland och det finns en utsedd, rättslig represen- 
 825 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2012:67 
  
 tant för förvaltaren här i landet, 
 2. det, mellan Finansinspek- tionen och de behöriga myndig- heterna för berörda  
 EES-baserade 
 AIF-fonders 
  hemland samt till- synsmyndigheten i det land där förvaltaren är etablerad, finns lämpliga samarbetsarrangemang avseende övervakningen av sys- temrisker, 
 3. det land där förvaltaren är etablerad har vidtagit nödvändiga åtgärder för att motverka penning- tvätt och finansiering av terrorism, och 
 4. det, mellan Sverige och det land där förvaltaren är etablerad, finns en skriftlig överenskommelse som uppfyller bestämmelserna i artikel 26 i OECD:s modellavtal för skatter på inkomst och för- mögenhet, 
 5. Finansinspektionens och övriga behöriga myndigheters effektiva utövande av sina till- synsuppgifter inte hindras av de lagar och författningar som för- valtaren omfattas av i sitt hem- land eller av att undersöknings- eller tillsynsbehörigheten hos till- synsmyndigheten i förvaltarens hemland är begränsad, 
 6. förvaltaren har tillräckligt startkapital och tillräcklig kapital- bas enligt 7 kap., 
 7. förvaltarens aktieägare eller medlemmar, som har eller kan för- väntas få kvalificerade innehav, bedöms lämpliga att utöva ett väsentligt inflytande över förval- tarens ledning, 
 826 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bilaga 3 
  
 8. 
  
 de personer som ingår i led- ningen för förvaltarens verksam- het har tillräcklig insikt och er- farenhet för att delta i ledningen av en förvaltare samt även i övrigt är lämpliga för en sådan uppgift, och 
  
 9. 
  
 det finns skäl att anta att den planerade verksamheten kom- mer att drivas enligt bestämmel- serna i denna lag och andra för- fattningar som reglerar förvaltarens verksamhet. 
  
 Vid tillämpning av första stycket 9, är förvaltaren inte skyl- dig att följa bestämmelser i denna lag, om det kan visas 
  
 1. 
  
 att det är omöjligt att kom- binera bestämmelserna i denna lag och den tvingande lagstiftning som gäller för förvaltaren eller den icke  
  
 EES-baserade 
  fonden, som ska marknadsföras, och 
 2. att den lagstiftning som gäller för och följs av förvaltaren eller fonden i deras hemland, innehåller en likvärdig regel med samma regleringssyfte och samma skyddsnivå för fondens investerare. 
 Finansinspektionen ska utan onödigt dröjsmål underrätta Euro- peiska värdepappers- och mark- nadsmyndigheten om inspektionen bedömer att villkoren i andra stycket är uppfyllda. Om inspek- tionen avser att, i strid mot ett besked från Europeiska värde- pappers- och marknadsmyndig- heten och med tillämpning av undantaget i andra stycket, be- vilja förvaltaren tillstånd, ska in- 
 827 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2012:67 
  
 spektionen först underrätta den myndigheten om detta liksom de behöriga myndigheterna i de länder i vilka förvaltaren ska marknads- föra sina förvaltade  
 AIF-fonder. 
  
 Paragrafen, som är ny, innehåller i  
 första stycket  
 villkoren för att ge en icke  
 EES-baserad 
  förvaltare tillstånd som  
 AIF-förvaltare. 
  
 Av  
 punkten 1  
 följer att när Finansinspektionen har tagit emot en ansökan om tillstånd ska frågan om referensland först klargöras. Som framgår av 11 § tredje stycket kan referenslandet fastställas genom att de behöriga myndigheterna i samtliga länder inom EES som är möjliga som förvaltarens referensland fattar ett gemensamt beslut. Om ett sådant beslut inte har fattats på grund av vad som anges i 11 § fjärde stycket, ska förvaltaren i sin ansökan om tillstånd motivera sitt val av Sverige som referensland samt styrka sin stånd- punkt med information om sin marknadsföringsstrategi (se 14 § första stycket 1). I sådana fall ska Finansinspektionen undersöka huruvida förvaltarens val uppfyller kriterierna i 11 § första och andra styckena. Om inspektionen anser att så inte är fallet ska ansökan avslås med angivande av skälen för beslutet. Om Finansinspektionen i stället instämmer i förvaltarens bedömning ska inspektionen en- ligt 11§ fjärde stycket underrätta Esma om sin utvärdering, avvakta myndighetens besked och därefter ta slutlig ställning i frågan. Av punkten 1 framgår vidare att förvaltaren ska ha utsett en rättslig representant här i landet, se 1 kap. 11 § 25 för definition och inne- börd av termen. 
 Villkoren i  
 punkterna  
  
 2–4 
  
 motsvarar i princip dem som uppställs i exempelvis 4 § andra stycket  
 2–4. 
  Syftet med villkoret i punkten 2 är att säkerställa ett effektivt informationsutbyte som gör det möjligt för Finansinspektionen att utföra sina uppgifter i enlighet med denna lag. Samarbetsarrangemangen ska därför vara i linje med internationella standarder, men bör inte användas som ett hinder mot marknadsföring av dessa fonder (se skäl 63 i  
 AIFM-direk- 
  tivet.) Kravet i  
 punkten 3  
 innebär i praktiken att det land där förval- taren är etablerad inte får vara upptaget i förteckningen över icke samarbetsvilliga länder och territorier, vilken sammanställs av Financial Action Task Force (FATF), som är ett mellanstatligt organ som arbetar för att motverka penningtvätt och finansiering av terrorism. Förteckningen finns publicerad bl.a. på organisationens webbplats: 
 828 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bilaga 3 
  
 Smith. 
  
 Syftet med villkoret enligt  
 punkten 4  
 är, liksom det i punkten 2, att säkerställa ett effektivt informationsutbyte mellan behöriga myndigheter och tillsynsmyndigheten i förvaltarens hemland. 
 Villkoren i  
 punkterna  
  
 6–9 
  
 är i huvudsak desamma som dem som uppställs för tillstånd för svenska och övriga  
 EES-baserade 
  AIF- förvaltare (se 3 kap. 3 § och kommentaren till den paragrafen). Kravet på att förvaltaren ska ha både sitt huvudkontor och sitt stadgeenliga säte i samma land inom EES gäller dock inte för en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  (se artikel 8.1.e och artikel 37.8.d i  
 AIFM-direktivet). 
  Den grundläggande principen i  
 AIFM-direk- 
  tivet är att icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  som ges tillstånd som avses i direktivet ska få åtnjuta rättigheten att t.ex. marknadsföra aktier eller andelar i  
 AIF-fonder 
  inom EES med ett marknads- föringspass, förutsatt att förvaltaren uppfyller  
 AIFM-direktivets 
  krav till fullo. Detta bör enligt skäl 64 i direktivet säkerställa att likvärdiga förutsättningar gäller för alla  
 AIF-förvaltare 
  som är verk- samma inom EES, oavsett var de är etablerade. Vidare anges att de behöriga myndigheterna i  
 EES-länderna 
  ska utöva tillsyn över efter- levnaden av direktivets krav också avseende icke  
 EES-baserade 
  AIF- förvaltare som har beviljats tillstånd som avses i direktivet. Ansvarig för tillsynen är de behöriga myndigheterna i förvaltarens referens- land. Om en eller flera behöriga myndigheter i övriga berörda EES- länder har en avvikande åsikt om de bedömningar som Finans- inspektionen har gjort av tillämpningen av punkterna  
 1–3 
  och 5, får den eller de myndigheterna hänskjuta ärendet till Esma. Vidare får Finansinspektionen, om en behörig myndighet för en  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  inte medverkar i de samarbetsarrangemang som avses i punkten 2, hänskjuta ärendet till Esma (jfr 14 kap. 14 §). 
 Enligt  
 andra stycket  
 får förvaltaren under vissa förutsättningar medges undantag från skyldigheten att följa samtliga krav som uppställs på en  
 AIF-förvaltare. 
  Detta följer av artiklarna 37.2 och 37.8.c i  
 AIFM-direktivet. 
  I skäl 65 i direktivet fastslås att detta undantag gäller under högst exceptionella omständigheter. Att det föreligger sådana förutsättningar som anges  
 punkterna 1  
 och  
 2  
 ska styrkas av den som åberopar tillämpning av undantaget. 
 Av  
 tredje stycket  
 följer att frågan om tillämpning av undantaget ska prövas innan Finansinspektionen tar slutlig ställning till tillstånds- ansökan. I Finansinspektionens underrättelse till Esma ska inspek- tionens bedömning styrkas med den information som förvaltaren har lämnat i detta avseende, se 14 § första stycket 2 och 3. Under detta 
 829 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2012:67 
  
 underrättelseförfarande ska tidsfristen enligt 3 kap. 8 § inte löpa. 
 Paragrafen genomför artikel 37.2, 37.3 och 37.7 första stycket samt 37.9 första och  
 tredje–femte 
  styckena. 
 Särskilda villkor för tillstånd att förvalta en specialfond 
 16 § 
 En icke  
 EES-baserad 
 AIF-för- 
  valtare med tillstånd enligt 10 § får förvalta en specialfond efter tillstånd av Finansinspektionen. 
 En icke  
 EES-baserad 
  AIF- förvaltare, som har ett annat refe- Rodgers än Sverige och tillstånd som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU, får också förvalta en specialfond, om 
 1. Finansinspektionen från den behöriga myndigheten i förval- tarens referensland har mottagit en underrättelse om den plane- rade verksamheten samt ett intyg om att förvaltaren har tillstånd som avses i direktiv 2011/61/EU, och 
 2. förvaltarens tillstånd om- fattar förvaltning av en  
 AIF-fond 
  av motsvarande slag som den specialfond som ska förvaltas här i landet 
 . 
  
 Tillstånd enligt första och andra styckena ges i form av godkän- nande av fondbestämmelserna. Vid prövningen tillämpas 4 kap. 9 § lagen (2004:46) om investe- ringsfonder. Det som där anges om fondbolag ska i stället avse  
 AIF-förvaltare. 
  
 Verksamheten får inledas när Finansinspektionen har meddelat 
 830 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bilaga 3 
  
 beslut om tillstånd. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  som bedri- ver verksamhet som avses i första och andra stycket ska tillämpa de bestämmelser som framgår av 7 § andra stycket. 
 Paragrafen är ny och innebär att en icke  
 EES-baserad 
 AIF-för- 
  valtare, oavsett vilket land som är dess referensland, nu kan ges till- stånd att förvalta en specialfond. 
 Av skäl 10 i  
 AIFM-direktivet 
  framgår att medlemsstaterna inte är förhindrade att anta eller fortsätta att tillämpa nationella krav för  
 AIF-fonder 
  som är etablerade inom deras territorium. En special- fond är en sådan nationellt reglerad fondkategori för vilken det uppställs särskilda villkor för tillstånd och för fonden som sådan. Oavsett om det är fråga om en förvaltare som är etablerad i Sverige eller något annat land inom eller utanför EES är villkoren för att förvalta en specialfond desamma. En grundförutsättning för tillstånd är att förvaltaren har ett tillstånd enligt denna lag alternativt ett tillstånd som avses i  
 AIFM-direktivet. 
  När det gäller icke EES- baserade  
 AIF-förvaltare 
  som har Sverige som referensland är förut- sättningarna i övrigt desamma som för förvaltare som är etablerade här i landet (svenska  
 AIF-förvaltare). 
  Detta följer av  
 första stycket. 
  
 I  
 andra stycket  
 regleras förutsättningarna för tillstånd avseende en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  med annat referensland än Sverige. För det första krävs att förvaltaren först ska underrätta den behöriga myndigheten i sitt referensland om avsikten att förvalta en specialfond. Av  
 punkten 1  
 följer att denna myndighet ska över- lämna underrättelsen till Finansinspektionen tillsammans med ett intyg om förvaltarens verksamhetstillstånd. Enligt  
 punkten 2  
 krävs därutöver att förvaltarens tillstånd i referenslandet avser den kate- gori av fond som ska förvaltas här i landet. Dessa båda villkor är en förutsättning för att förvalta  
 AIF-fonder 
  med stöd av förvaltnings- passet. 
 Tillståndsprövningen regleras i 4 kap. 9 § lagen (2004:46) om investeringsfonder och i  
 tredje stycket  
 finns en hänvisning till den paragrafen. I  
 fjärde stycket  
 anges när verksamheten får inledas, och i  
 femte stycket  
 anges vilka bestämmelser i denna lag som är tillämpliga för en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  med verksamhetstillstånd i ett annat referensland än Sverige och som förvaltar en specialfond, 
 831 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2012:67 
  
 samt för förvaringsinstitut till sådana fonder. 
 Vad en ansökan om tillstånd ska innehålla regleras i föreskrifter. Bemyndigande att meddela sådana föreskrifter finns i 16 kap. 1 §. Tillstånd för förvaltning av specialfonder behandlas i avsnitten 5.2, 7.3, 13.2.2 och 13.4.7. 
 Paragrafen saknar motsvarighet i  
 AIFM-direktivet 
  men är för- enlig med innehållet i artiklarna 37.1 och 41.1. 
 Tillståndets innebörd och tillståndsprövning, m.m. 
 17 § 
 I fråga om ett tillstånds inne- börd och omfattning, sidoverksam- het,  
 AIF-förvaltarens 
  ledning, till- ståndsprövning i övrigt, väsentliga 
  
 ändringar 
  
 och kapitalkrav, 
  
 ska 
  
 3 kap. 1, 
  
 2, 4 och  
 6-10 
  §§ samt 
  
 7 kap., i 
  
 tillämpliga delar, 
  
 gälla 
  
 också för icke  
 EES-baserade 
  AIF- förvaltare med tillstånd enligt 10 §. 
 För att uppnå likvärdiga förutsättningar för samtliga förvaltare som förvaltar eller marknadsför  
 AIF-fonder 
  inom EES, krävs nu att även icke  
 EES-baserade 
  förvaltare ska ansöka om och uppfylla vill- koren för tillstånd som  
 AIF-förvaltare 
  (om inte förutsättningar för tillämpning av 2 kap. föreligger), samt driva verksamheten i enlig- het med de krav som gäller enligt direktivet. Även om icke EES- baserade förvaltare omfattas av ett specifikt tillståndsförfarande, genom vilket bl.a. förvaltarens referensland ska fastställas och vissa specifika krav avseende det land där förvaltaren och i förekom- mande fall den icke  
 EES-baserade 
 AIF-fondens 
  är etablerad (se 15 § första stycket  
 2–5), 
  gäller nu i princip samma krav för alla  
 AIF-förvaltare 
  som är verksamma inom EES (jfr 15 § andra stycket). 
 Förvaltare med Sverige som referensland ska inte bara få sin till- ståndsansökan prövad av Finansinspektionen utan ställs också under inspektionens tillsyn, och är därmed likställd med en förvaltare som är etablerad här i landet. Detta innebär att angivna bestämmelser i 3 kap. om bl.a. handläggningen av en tillståndsansökan samt be- stämmelserna om kapitalkrav i 7 kap., som gäller för svenska AIF- 
 832 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bilaga 3 
  
 förvaltare, ska tillämpas på motsvarande sätt även för icke EES- baserade  
 AIF-förvaltare. 
  
 Genom paragrafen, som är ny, genomförs artikel 38.8 första stycket. 
 Marknadsföring av  
 EES-baserade 
  
 AIF-fonder 
  till professionella investerare i Sverige 
  
 18 
  
 § 
  
 En icke  
 EES-baserad 
  AIF- 
 förvaltare med tillstånd enligt 10 § ska underrätta Finansinspektionen innan förvaltaren påbörjar mark- nadsföring till professionella inve- sterare i Sverige av andelar eller aktier i en  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  som antingen förvaltas i Sverige, men inte är en specialfond, eller i ett annat land inom EES. 
 För underrättelsens innehåll, underrättelseförfarandet och hand- läggningen vid väsentliga änd- ringar av uppgifter i en under- rättelse tillämpas 4 kap.  
 5–7 
  §§. Finansinspektionen ska, utöver vad som anges i 4 kap. 6 § tredje stycket, informera Europeiska värdepappers- och marknadsmyn- digheten om förvaltarens mark- nadsföring i Sverige, samt till myn- digheten och berörda, behöriga myndigheter informera om att en ändring som avses i 4 kap. 7 § bedöms vara godtagbar och medför antingen att vissa  
 AIF-fonder 
  inte längre marknadsförs eller att ytter- ligare  
 AIF-fonder 
  kommer att marknadsföras. 
 833 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2012:67 
  
 Sådan marknadsföring som avses i första stycket får också utföras av en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU och ett annat referensland än Sverige. Marknadsföringen, som får be- drivas från filial i Sverige eller som gränsöverskridande verk- samhet, får inledas den dag då den behöriga myndigheten i för- valtarens referensland har med- delat förvaltaren att en under- rättelse om verksamheten och ett intyg om att förvaltaren har ett tillstånd som avses i direktivet har lämnats till Finansinspektionen. För verksamheten ska bestäm- melsen som anges i 7 § 2 stycket tillämpas. 
 En  
 AIF-förvaltare 
  som har getts tillstånd att förvalta en  
 AIF-fond 
  får också marknadsföra andelar eller aktier i den förvaltade fonden. Detta följer av 3 kap. 1 § andra stycket, som är tillämplig även för icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  med Sverige som referensland (se hänvisning i 17 §). 
 Enligt  
 första stycket  
 i förevarande paragraf måste dock förvaltaren underrätta Finansinspektionen om avsedd marknadsföring innan den påbörjas. Kravet på en underrättelse gäller däremot inte för AIF- förvaltare som ska marknadsföra andelar i en förvaltad specialfond. Tillstånd att förvalta en sådan fond förutsätter att dess fondbestäm- melser godkänns och godkännandet innebär i sin tur att fonden får marknadsföras (se 4 kap. 9 § LIF). Underrättelsen om marknads- föring av en specialfond får anses inbegripen i tillståndsprövningen, och någon ytterligare underrättelse krävs därför inte. 
 Av a 
 ndra styckets  
 hänvisning till tillämpliga bestämmelser avseende underrättelsens innehåll och förfarandet, inklusive väsentliga änd- ringar av uppgifter i en underrättelse, följer att marknadsföringen får påbörjas från och med den dag Finansinspektionen har meddelat för- 
 834 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bilaga 3 
  
 valtaren sitt beslut om att tillstånd ges, vilket ska ske senast 20 dagar efter det att inspektionen mottog förvaltarens underrättelse. Utöver vad som anges i 4 kap. 6 § ska Finansinspektionen underrätta Esma om marknadsföringen. 
 Även en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare, 
  som har sitt referens- land i ett annat land inom EES och där har tillstånd som avses i  
 AIFM-direktivet, 
  får med stöd av detta marknadsföra  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  till professionella investerare i Sverige. Det följer av  
 tredje stycket.  
 Bestämmelsen motsvarar vad som gäller för EES- baserade  
 AIF-förvaltare, 
  se 3 §. 
 Paragrafen genomför artikel  
 39.1–3 
  och 39.9 samt bilaga III till  
 AIFM-direktivet. 
  
 Marknadsföring av icke EES- baserade  
 AIF-fonder 
  till pro- fessionella investerare i Sverige 
  
 19 
  
 § 
  
 En icke  
 EES-baserad 
  AIF- 
 förvaltare med tillstånd enligt 10 § får, efter att ha underrättat Finansinspektionen, marknads- föra andelar eller aktier i en icke  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  till pro- fessionella investerare i Sverige om 
  
 1. 
  
 det mellan Finansinspek- tionen och tillsynsmyndigheten i det land där fonden hör hemma finns lämpliga samarbetsarrange- mang avseende övervakningen av systemrisker, 
  
 2. 
  
 det land där fonden hör hem- ma har vidtagit nödvändiga åt- gärder för att motverka penning- tvätt och finansiering av terrorism, och 
  
 3. 
  
 det mellan fondens hemland samt Sverige och övriga länder inom EES, där fonden ska mark- nadsföras, finns en överenskom- 
  
 835 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2012:67 
  
 melse som uppfyller bestämmel- serna i artikel 26 i OECD:s modellavtal för skatter på inkomst och förmögenhet. 
 För underrättelsens innehåll, underrättelseförfarandet och hand- läggningen vid väsentliga ändring- ar av uppgifter i en underrättelse tillämpas 4 kap.  
 5–7 
  §§. Finans- inspektionen ska, utöver vad som anges i 4 kap. 6 § tredje stycket, informera Europeiska värde- pappers- och marknadsmyndig- heten om förvaltarens marknads- föring i Sverige, samt till myn- digheten och berörda, behöriga myndigheter informera om att en ändring som avses i 4 kap. 7 § bedöms vara godtagbar och medför antingen att vissa  
 AIF-fonder 
  inte längre marknadsförs eller att ytterligare  
 AIF-fonder 
  kommer att marknadsföras. 
 Sådan marknadsföring som avses i första stycket får också utföras av en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU och ett annat referensland än Sverige. Marknadsföringen, som får bedri- vas från filial i Sverige eller som gränsöverskridande verksamhet, får inledas den dag då den be- höriga myndigheten i förvaltarens referensland har meddelat förval- taren att en underrättelse om verksamheten och ett intyg om att förvaltaren har ett tillstånd som avses i direktivet har lämnats till Finansinspektionen. För verksam- 
 836 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bilaga 3 
  
 heten ska bestämmelserna som anges i 7 § andra stycket tillämpas. 
 Paragrafen är ny och en följd av att marknadsföringspasset även omfattar icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder. 
  I  
 första stycket  
 anges de specifika krav som gäller för såväl  
 AIF-fonder 
  som  
 AIF-förvaltare 
  som hör hemma utanför EES, se exempelvis 14 § första stycket  
 2–4 
  och 4 kap. 3 §. I likhet med 17 § finns i  
 andra stycket  
 en hänvisning till tillämpliga bestämmelser i 4 kap. om vad som gäller avseende underrättelseförfarandet. I  
 tredje stycket  
 regleras marknadsföring som utförs av icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  med ett annat referensland än Sverige, se kommentaren till 18 §. 
 Paragrafen genomför artikel 40.1, 40.2 första stycket, 40.3, 40.4, 40.10 samt bilaga III till  
 AIFM-direktivet. 
  
 Marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige 
  
 20 
  
 § 
  
 En icke  
 EES-baserad 
  AIF- 
 förvaltare med tillstånd enligt 10 § eller med ett tillstånd som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU, får mark- nadsföra andelar eller aktier i en av förvaltaren förvaltad special- fond till  
 icke-professionella 
  inve- sterare i Sverige. 
 Efter tillstånd av Finansinspek- tionen får en förvaltare som avses i första stycket marknadsföra an- delar eller aktier också i andra av förvaltaren förvaltade  
 AIF-fonder 
  än specialfonder. 
 Tillstånd ska ges om det finns skäl att anta att förvaltaren kom- mer att uppfylla samtliga krav i denna lag och andra författningar 
 837 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2012:67 
  
 som reglerar verksamheten, och förvaltaren har vidtagit nödvän- diga åtgärder för att här i landet kunna lösa in andelar eller aktier i fonden samt göra utbetalningar till investerarna, samt 
 1. i fråga om en  
 AIF-fond 
  som hör hemma i Sverige: om fonden är upptagen till handel på en reglerad marknad och det för fon- den finns ett upprättat faktablad enligt 10 kap. 2 §, eller 
 2. i fråga om en  
 AIF-fond 
  som hör hemma i ett annat land inom EES: om 
 a) fonden i sitt hemland om- fattas av en reglering som mot- svarar vad som gäller för special- fonder eller, om sådan reglering saknas, fonden ändå motsvarar en specialfond, eller 
 b) fondens andelar eller aktier är upptagna till handel på en reg- lerad marknad och det för fonden finns ett upprättat faktablad som motsvarar kraven i 10 kap. 2 §. 
 Om marknadsföringen avser andelar eller aktier i en  
 AIF-fond 
  som hör hemma i ett land utanför EES ska dessutom 19 § första stycket 1 och 2 tillämpas. 
 Tillstånd till marknadsföring till  
 icke-professionella 
  investerare i Sverige får ges även om vill- koren i  
 andra–tredje 
  styckena inte är uppfyllda, om det är fråga om andelar eller aktier i en  
 AIF-fond 
  
 1. som saknar rätt till inlösen under minst fem år från den första investeringen, och 
 2. som enligt sin investerings- 
 838 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bilaga 3 
  
 strategi generellt inte investerar i finansiella instrument som kräver depåförvaring eller generellt inve- sterar i emittenter eller onoterade företag för att förvärva kontroll enligt 11 kap. 
 Enligt 9 § kan, sedan tidigare, en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  ges tillstånd av Finansinspektionen att marknadsföra förvaltade  
 AIF-fonder 
  till  
 icke-professionella 
  investerare förutsatt att vissa villkor var uppfyllda. Till dess att kommissionen har antagit dele- gerade akter i enlighet med artikel 68.6 och de nationella bestäm- melser som genomfört artiklarna 36 och 42 ska upphöra att gälla, får 9 § tillämpas parallellt med förevarande paragraf. Därefter ska all marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  som förvaltas av icke  
 EES-base- 
  rade  
 AIF-förvaltare 
  ske med stöd av tillstånd som avses i AIFM- direktivet och marknadsföringspass. Härigenom ska villkoren vara desamma för alla  
 AIF-förvaltares 
  verksamhet inom EES. 
 En annan skillnad i förhållande till tidigare är att förvaltaren nu tillåts att förvalta också  
 AIF-fonder 
  som hör hemma i Sverige, inbegripet specialfonder (16 §). Andelar i specialfonder får mark- nadsföras till både professionella och  
 icke-professionella 
  investe- rare utan särskilt tillstånd och utan föregående underrättelse. Detta framgår av  
 första stycket  
 (se även kommentaren till t.ex. 4 kap. 1 §) 
 .  
 Av första stycket följer också att bestämmelsen är tillämplig för icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  med tillstånd, oavsett var inom EES de har sitt referensland. 
 För andra  
 AIF-fonder 
  som hör hemma här i landet krävs att fondens andelar eller aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad och att det finns ett upprättat faktablad enligt 10 kap. 2 § för fonden. Dessa villkor framtår av  
 tredje stycket punkten 1.  
 I av- snitten 7.3 och 7.4 fastslås att marknadsföring till  
 icke-professio- 
  nella investerare i Sverige är tillåten bara om det är fråga om spe- cialfonder eller  
 AIF-fonder 
  som uppfyller ovan nämnda villkor. Detta gäller oavsett om fonden hör hemma i Sverige, i övriga EES- länder ( 
 punkten 2)  
 eller i ett land utanför EES, och oberoende av var förvaltaren är etablerad. I fråga om icke  
 EES-baserade 
  förvaltare och fonder gäller därutöver vissa särskilda krav om bl.a. sam- arbetsarrangemang mellan Finansinspektionen, tillsynsmyndigheter och behöriga myndigheter, vilket följer av villkoren för tillstånd 
 839 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2012:67 
  
 enligt 15 § och, genom hänvisningen i  
 fjärde stycket  
 till 19 § 
 . 
  
 I  
 femte stycket  
 finns undantagsbestämmelsen som gäller för vissa slutna  
 AIF-fonder, 
  se 4 kap. 4 § och kommentaren till den bestäm- melsen. 
 Form och innehåll för en tillståndsansökan regleras i föreskrifter. Bemyndigande att meddela sådana föreskrifter finns i 16 kap. 1 §. 
 Paragrafen saknar motsvarighet i  
 AIFM-direktivet 
  men är för- enlig med artikel 43. 
 Förvaltning och marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  i övriga  
 EES-länder 
  
 21 § 
 En icke  
 EES-baserad 
  AIF- förvaltare med tillstånd enligt 10 § som avser att förvalta en  
 AIF-fond 
  som hör hemma i ett annat land inom EES ska underrätta Finans- inspektionen innan sådan verk- samhet inleds första gången. 
 Om förvaltaren ska erbjuda och utföra sina tjänster från Sverige (gränsöverskridande verksamhet), ska underrättelsen innehålla en verksamhetsplan med uppgifter om vilka tjänster som avses och i vilket land eller vilka länder de ska tillhandahållas. 
 Om förvaltaren ska erbjuda och utföra sina tjänster genom en filial i värdlandet (filialverksam- het), ska underrättelsen dessutom innehålla uppgifter om filialens organisation, adress och ansvariga ledning. 
 Av verksamhetsplanen ska, ut- 
 över vad som anges i andra stycket, framgå vilka fonder som förval- taren avser att förvalta och på vilken adress i fondens hemland 
 840 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bilaga 3 
  
 handlingar kan erhållas. 
 För underrättelseförfarandet och handläggningen vid väsent- liga ändringar av uppgifter i en underrättelse tillämpas 6 kap. 4 och 5 §§. Finansinspektionen ska, utöver vad som anges i 6 kap. 4 § tredje stycket, informera Euro- peiska värdepappers- och mark- nadsmyndigheten om förvaltarens verksamhet, samt till myndig- heten och berörda, behöriga myn- digheter informera om att en änd- ring som avses i 6 kap. 5 § be- döms vara godtagbar och medför antingen att vissa  
 AIF-fonder 
  inte längre marknadsförs eller att ytter- ligare  
 AIF-fonder 
  kommer att marknadsföras. 
 Paragrafen är ny och innebär att  
 AIFM-direktivets 
  regler om för- valtnings- och marknadsföringspassen för icke  
 EES-baserade 
  AIF- förvaltare genomförs. I  
 första stycket  
 fastslås att icke  
 EES-baserade 
  förvaltare med Sverige som referensland och som, med stöd av sitt tillstånd enligt 10 §, ska driva verksamhet i andra länder inom EES (se definition av värdland, 1 kap. 8 §) ska underrätta Finansinspek- tionen innan verksamheten inleds. Av  
 andra och tredje styckena  
 fram- går att verksamheten kan bedrivas genom att förvaltaren erbjuder och utför sina tjänster från Sverige eller genom att en filial inrättas i värdlandet. I dessa stycken samt i  
 tredje stycket  
 anges också vad som ska ingå i förvaltarens underrättelse till Finansinspektionen. 
 I 6 kap. 1 § finns motsvarande bestämmelse för svenska  
 AIF-för- 
  valtare som avser att erbjuda och utföra tjänster i andra  
 EES-länder. 
  
 Av  
 femte stycket  
 följer bl.a. att även icke  
 EES-baserade 
  förvaltare är skyldiga att anmäla väsentliga ändringar till Finansinspektionen, planerade såväl som genomförda, av sådant som har angetts i en underrättelse om marknadsföring eller verksamhet över gränserna. 
 Paragrafen, som behandlas i avsnitt 13.4.7, genomför artikel 41.1– 41.4 och 41.6. 
 841 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2012:67 
  
 22 § 
 En  
 AIF-förvaltare 
  med till- stånd enligt 10 § som avser att marknadsföra andelar eller aktier i en  
 AIF-fond 
  i ett annat land inom EES ska underrätta Finans- inspektionen innan verksamheten inleds. 
 En underrättelse om mark- nadsföring av förvaltade AIF- fonder ska innehålla 
 1. en verksamhetsplan med uppgifter om vilka  
 AIF-fonder 
  som ska marknadsföras, var de hör hemma och i vilka länder marknadsföringen ska ske, 
 2.  
 AIF-fondernas 
  fondbestäm- melser, bolagsordning eller mot- svarande handlingar, 
 3. uppgift om varje  
 AIF-fonds 
  förvaringsinstitut, 
 4. uppgift om var mottagar-  
 AIF-fonden 
  hör hemma, om den marknadsförda fonden är en  
 matar-AIF-fond, 
  
 5. en informationsbroschyr en- ligt 10 kap. 1 §, och 
 6. information om de arrange- mang som har fastställts för mark- nadsföringen och, i tillämpliga fall, vilka åtgärder som har fastställts för att förhindra att andelar eller aktier i en  
 AIF-fond 
  marknads- förs till icke professionella inve- sterare. 
 Om verksamheten ska bedrivas genom en filial i värdlandet ska underrättelsen också innehålla de uppgifter som anges i 20 § tredje stycket. 
 842 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bilaga 3 
  
 För underrättelseförfarandet och handläggningen vid väsent- liga ändringar av uppgifter i en underrättelse tillämpas 6 kap. 4 och 5 §§. Finansinspektionen ska, utöver vad som anges i 6 kap. 4 § tredje stycket, informera Euro- peiska värdepappers- och mark- nadsmyndigheten om förvaltarens verksamhet, samt till myndig- heten och berörda, behöriga myn- digheter informera om att en änd- ring som avses i 6 kap. 5 § bedöms vara godtagbar och medför an- tingen att vissa  
 AIF-fonder 
  inte längre marknadsförs eller att ytter- ligare  
 AIF-fonder 
  kommer att marknadsföras. 
 I paragrafen finns bestämmelser om marknadsföring som icke EES- baserade  
 AIF-förvaltare, 
  med Sverige som referensland och med ett tillstånd enligt 10 §, utför i andra länder inom EES med stöd av marknadsföringspass. I likhet med sådana förvaltares förvaltning över gränserna krävs tillstånd som  
 AIF-förvaltare 
  och att föreskrivet underrättelseförfarande har fullföljts. I 23 § anges vissa övriga villkor som ska vara uppfyllda i fråga om marknadsföring av icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder. 
  
 Innehållet i en underrättelse framgår av  
 andra  
 och  
 tredje styckena.  
 Verksamhet med stöd av pass är begränsad till professionella in- vesterare.  
 AIFM-direktivet 
  hindrar dock inte att ett land inom EES tillåter marknadsföring av  
 AIF-fonder 
  även till  
 icke-professionella 
  investerare på sitt eget territorium (artikel 43). Det är alltså den nationella lagstiftningen i värdlandet som avgör till vilken kund- krets som marknadsföringen får riktas. Av underrättelsen till Finans- inspektionen ska kundkretsen för den avsedda marknadsföringen framgå (jfr andra stycket punkten 6). I 6 kap. 2 § finns motsvar- 
 ande bestämmelse för svenska  
 AIF-förvaltare. 
  
 Paragrafen, som behandlas i avsnitt 13.4.7, genomför artikel 39.1,  
 39.4–39.6 
  och 39.9, artikel 40.1,  
 40.5–40.7 
  och 40.10 samt bilaga IV till  
 AIFM-direktivet. 
  
 843 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2012:67 
  
 Särskilda villkor vid förvaltning och marknadsföring av icke EES- baserade  
 AIF-fonder 
  
 23 § 
 Vid förvaltning som avses i 21 § krävs att  
 AIF-förvaltaren, 
  enligt sitt tillstånd. har rätt att förvalta  
 AIF-fonder 
  av motsvar- ande slag som dem som ska för- valtas i värdlandet. 
 Marknadsföring som avses i 
 22 § av en icke  
 EES-baserad 
  AIF- fond får ske, om 
 1. det mellan Finansinspek- tionen och tillsynsmyndigheten i det land där fonden hör hemma, finns lämpliga samarbetsarrange- mang avseende övervakningen av systemrisker, 
 2. det land där fonden hör hem- ma har vidtagit nödvändiga åtgär- der för att förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism, och 3. det mellan det land där fon- den hör hemma samt Sverige och de länder inom EES, där fonden ska marknadsföras, finns en över- enskommelse som uppfyller be- stämmelserna i artikel 26 i OECD:s modellavtal för skatter på 
 inkomst och förmögenhet. 
 Paragrafen innehåller vissa särskilda villkor som ska vara uppfyllda vid verksamhet som sker med stöd av förvaltnings- och marknads- föringspassen. Syftet bakom villkoren i  
 andra stycket  
 är främst att säkerställa ett effektivt informationsbyte som gör det möjligt för de behöriga myndigheterna att utföra sina tillsynsuppgifter. 
 Paragrafen genomför artikel 40.2 andra stycket och artikel 41.1. 
 844 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bilaga 3 
  
 24 
  
 § 
  
 En icke  
 EES-baserad 
  AIF- 
 förvaltare, som har ett annat refe- Rodgers än Sverige får, utan tillstånd enligt denna lag, förvalta en  
 AIF-fond 
  som hör hemma i Sverige och inte är en specialfond, om förvaltaren i sitt referensland har tillstånd som avses i Europa- parlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU och omfattar förvalt- ning av en  
 AIF-fond 
  av motsva- rande slag som den som ska för- valtas här i landet. 
 Verksamheten, som får bedri- vas från en filial i Sverige eller som gränsöverskridande verk- samhet, får inledas den dag då den behöriga myndigheten i för- valterns referensland har meddelat förvaltaren att en underrättelse om verksamheten och ett intyg om att förvaltaren har ett tillstånd som avses i direktivet har lämnats till Finansinspektionen. 
 Genom bestämmelsen ges också icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  med annat referensland än Sverige rätt att, med stöd av ett för- valtningspass, förvalta  
 AIF-fonder 
  som hör hemma i Sverige på motsvarande sätt som gäller för utländska  
 EES-baserade 
  AIF- förvaltare. Förvaltningen enligt denna paragraf avser  
 AIF-fonder 
  som inte är specialfonder. Vid förvaltning av specialfonder krävs särskilt tillstånd av Finansinspektionen. I 16 § andra stycket ges icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  med annat referensland än Sverige rätt att, efter sådant tillstånd, förvalta också en specialfond. 
 Paragrafen genomför artikel 41.1 och 41.4 tredje stycket. 
 845 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2012:67 
  
 6 
  
 kap. 
  
 3 § 
 Vid förvaltning av en  
 AIF-fond 
  som har sitt hemland i ett annat land inom EES än Sverige krävs att  
 AIF-förvaltaren 
  enligt sitt tillstånd enligt 3 kap. 1 § har rätt att förvalta  
 AIF-fonder 
  av mot- svarande slag som dem som ska förvaltas i värdlandet. 
 Vid marknadsföring av en av förvaltaren förvaltad  
 EES-baserad 
 matar-AIF-fond 
  som har sitt hemland inom EES krävs att mottagar-  
 AIF-fonden 
  och dess förvaltare är  
 EES-baserad. 
  
 Marknadsföring av en icke 
  
 EES-baserad 
 AIF-fond 
  får ske om 1. det finns skäl att anta att förvaltaren och dess verksamhet uppfyller kraven i denna lag och andra författningar som reglerar 
 verksamheten, 
 2. det mellan Finansinspek- tionen och tillsynsmyndigheten i det land där fonden hör hemma, finns lämpliga samarbetsarrange- mang avseende övervakningen av systemrisker, 
 3. det land där fonden hör hemma har vidtagit nödvändiga åtgärder för att förhindra penning- tvätt och finansiering av terrorism, och 
 4. det mellan det land där fon- den hör hemma samt Sverige och de länder inom EES där fonden ska marknadsföras, finns en över- enskommelse som uppfyller be- stämmelserna i artikel 26 i OECD:s modellavtal för skatter på inkomst och förmögenhet. 
 Bestämmelsen i det nya  
 andra stycket  
 är föranledd av att även icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  nu omfattas av systemet med marknads- föringspass. För marknadsföring som avses i 2 § krävs dock att vill- koren i  
 punkterna  
  
 1–4 
  
 är uppfyllda. Villkorens syfte är främst att 
 846 
  
 SOU 2012:67 
  
 Bilaga 3 
  
 säkerställa ett effektivt informationsbyte som gör det möjligt för de behöriga myndigheterna att utföra sina tillsynsuppgifter. 
 Genom ändringen genomförs artikel 35.1 och 35.2 första stycket. 
 15 kap. 
  
 4 § 
  
 Finansinspektionen ska åter- 
  
 Finansinspektionen ska åter- 
  
 kalla en  
 AIF-förvaltares 
  tillstånd 
  
 kalla en  
 AIF-förvaltares 
  tillstånd 
  
 om förvaltaren 
  
 om förvaltaren 
  
 1. har fått tillståndet genom 
  
 1. har fått tillståndet genom 
  
 att lämna falska uppgifter eller 
  
 att lämna falska uppgifter eller 
  
 på något annat otillbörligt sätt, 
  
 på något annat otillbörligt sätt, 
  
 2. inte inom ett år från det 
  
 2. inte inom ett år från det 
  
 att tillstånd beviljades har börjat 
  
 att tillstånd beviljades har börjat 
  
 driva sådan verksamhet som till- 
  
 driva sådan verksamhet som till- 
  
 ståndet avser, 
  
 ståndet avser, 
  
 3. har förklarat sig avstå från 
  
 3. har förklarat sig avstå från 
  
 tillståndet,  
 eller 
  
 tillståndet, 
  
 4. under en sammanhängande 
  
 4. under en sammanhängande 
  
 tid av sex månader inte har drivit 
  
 tid av sex månader inte har drivit 
  
 sådan verksamhet som tillståndet 
  
 sådan verksamhet som tillståndet 
  
 avser. 
  
 avser,  
 eller 
  
 5. i fråga om tillstånd enligt 
  
 5 kap. 10 §, om Sverige inte längre 
  
 är den icke  
 EES-baserade 
  AIF- 
  
 förvaltarens hemland. 
  
 I de fall som avses i första stycket 1, 2 och 4 får i stället varning meddelas om det är tillräckligt. 
 Genom ändringen i  
 första stycket  
 införs ytterligare en grund för återkallelse av tillstånd. Finansinspektionen ska enligt  
 punkten 5  
 återkalla ett meddelat tillstånd för en icke  
 EES-baserad 
 AIF-för- 
  valtares om det efter förfaranden enligt 5 kap. 11 eller 12 § fastställs att ett annat land än Sverige är förvaltarens referensland, se avsnitt 13.4.2. 
 Ändringarna i paragrafen genomför artikel 46.2.k och 37.11. 
 847 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2012:67 
  
 16 kap. 
 1 § 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka uppgifter som, utöver vad som fram- går av denna lag och kommissionens förordning (EU) nr XXX/201X av den X X XXX om genomförande av Europaparla- mentets och rådets direktiv 2011/61/EU samt av kommissionens antagna tekniska standarder, ska ingå i 
  
 - 
  
 en anmälan för registrering samt underrättelse som avses i 
  
 2 kap., 
  
 - 
  
 en ansökan om tillstånd som avses i  
  
 3–6 
  kap., 
  
 - en underrättelse som avses i 
  
 - en underrättelse som avses i 
  
 4  
 och  
 6 kap., 
  
 4–6 
  kap., 
  
 - 
  
 en anmälan om väsentlig ändring som avses i  
  
 3–6 
  kap., 
  
 - 
  
 ett intyg enligt 6 kap. 4 §, 
  
 - 
  
 en verksamhetsplan som avses i 3, 4 och 6 kap., 
  
 - 
  
 en informationsbroschyr enligt 10 kap. 1 §, samt 
  
 - 
  
 vilka handlingar och övrig information som ska lämnas till Finansinspektionen tillsammans med en sådan anmälan för regi- strering, ansökan om tillstånd, underrättelse eller anmälan om väsent- lig ändring och hur dessa handlingar, i tillämpliga fall, ska överläm- nas till behöriga myndigheter inom EES och arkiveras samt på vilket språk de ska upprättas. 
  
 Ändringen av paragrafen, som är föranledd av att även förvaltnings- och marknadsföringspass inför också för icke  
 EES-baserade 
  AIF- förvaltare, innebär att bemyndigandet att meddela föreskrifter omfattar sådana underrättelser enligt 5 kap. som är en förutsättning för marknadsföring i såväl Sverige som över gränserna. 
 17 kap. 
 Om Finansinspektionen i ett 
 ärende om tillstånd enligt 3 kap. inte meddelar beslut inom sex månader från det att ansökan gavs in, ska inspektionen underrätta sökanden om skälen för detta. Sökanden får därefter begära för- klaring av kammarrätten att ären- 
 2 § 
 Om Finansinspektionen i ett 
 ärende om tillstånd enligt 3 kap.  
 eller 5 kap. 10 §  
 inte meddelar beslut inom senast sex månader från det att ansökan gavs in, ska inspektionen underrätta sökan- den om skälen för detta. Sökan- den får därefter begära förklaring 
 848 
 SOU 2012:67 Bilaga 3 
  
 det onödigt uppehålls. Har in- 
  
 av kammarrätten att ärendet 
  
 spektionen inte meddelat beslut 
  
 onödigt uppehålls. Har inspek- 
  
 inom sex månader från det att en 
  
 tionen inte meddelat beslut inom 
  
 sådan förklaring har lämnats, 
  
 sex månader från det att en så- 
  
 ska det anses som att ansökan 
  
 dan förklaring har lämnats, ska 
  
 har avslagits. 
  
 det anses som att ansökan har 
  
 avslagits. 
  
 Om Finansinspektionen inte lämnar över en underrättelse som avses i 6 kap. 4 § till behörig myndighet i utlandet inom den tid som anges i paragrafen från det att underrättelsen togs emot och inte heller inom samma tid meddelar beslut enligt fjärde stycket samma paragraf, ska inspektionen underrätta sökanden om skälen för detta. Sökanden får därefter begära förklaring av kammarrätten att ärendet onödigt uppehålls. 
 Om underrättelsen inte har lämnats över inom två månader från det att en sådan förklaring har meddelats av domstol, ska det anses som att Finansinspektionen har bedömt att det finns skäl att ifråga- sätta sökanden och dess verksamhet och har fattat ett beslut om att inte överlämna sökandens underrättelse till en behörig myndighet i det avsedda värdlandet. 
 Genom ändringen i  
 första stycket  
 gäller bestämmelsen om möjlig- heten att begära en förklaring även vid tillståndsärenden avseende icke  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  med Sverige som referensland. 
 Ändringen av paragrafen är förenlig med artiklarna 8.5 och 49. 
 Denna lag träder i kraft den . 
  
 1. 
  
 Ett tillstånd för marknadsföring till professionella investerare 
  
 i 
  
 Sverige enligt 4 kap. 3 §, ska gälla fram till dagen för upphörande av artikel 36 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU eller, om  
  
 AIF-förvaltaren 
  till Finansinspektionen dessförinnan har lämnat in en underrättelse enligt 5 § om sådan verksamhet som avses i 4 kap. 1 § 3, till dagen för inspektionens beslut med an- ledning av underrättelsen. 
  
 2. 
  
 Ett tillstånd för marknadsföring till professionella investerare enligt 5 kap. 5 § ska gälla fram till dagen för upphörande av artikel 36 
  
 i 
  
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU eller, om  
  
 AIF-förvaltaren 
  till den behöriga myndigheten i sitt hemland dess- 
 849 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2012:67 
  
 förinnan har lämnat in en underrättelse som avses i direktivet, till dagen för myndighetens besked till förvaltaren om att underrättel- sen och intyg om förvaltarens tillstånd har lämnats till Finansinspek- tionen. 
 3. Ett tillstånd för marknadsföring enligt 5 kap. 9 § ska gälla fram till dagen för upphörande av artikel 42 Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU eller, om  
 AIF-förvaltaren 
  till Finans- inspektionen dessförinnan har lämnat in en ansökan om tillstånd en- ligt 10 §, till dagen för inspektionens beslut om tillstånd. Motsva- rande ska gälla också för förvaltare som har ett annat referensland än Sverige, och av sin behöriga myndighet har getts tillstånd och full- följt underrättelseförfarandet som avses i direktivet. 
 Genom övergångsbestämmelserna följer att möjligheten att mark- nadsföra  
 AIF-fonder 
  enbart i Sverige med stöd av tillstånd enligt 4 kap. 3 §, 5 kap. 4 och 9 §§ kommer att gälla parallellt med möjlig- heten att driva motsvarande verksamhet med stöd av marknads- föringspass. Tidpunkten för när dessa bestämmelser ska upphöra att gälla, och därmed också förvaltarens tillstånd, bestäms sedan kommissionen har antagit sådana delegerade akter som avses i arti- kel 68 i  
 AIFM-direktivet. 
  Om en icke  
 EES-baserad 
 AIF-förvaltare 
  inte har ett tillstånd eller fullföljt det underrättelseförfarande som avses i  
 AIFM-direktivet 
  vid denna tidpunkt måste verksamheten upphöra. Desamma gäller för svenska och utländska  
 EES-baserade 
 AIF-förvaltare 
  som till dess har marknadsfört icke  
 EES-baserade 
 AIF-fonder 
  med stöd av tillstånd enligt 4 kap. 3 § respektive 5 kap. 4 §. 
 850 
 Bilaga 4 
 Parallelluppställning över genomförandet av  
 AIFM-direktivet 
  
 AIFM-direktivet 
  
 Lag (2013:0000) om förvaltare av 
  
 Artikel 
  
 alternativa investeringsfonder 
  
 2.1 
  
 1 kap. 12 § 
  
 2.3 
  
 1 kap. 13 § andra stycket 
  
 3.1 
  
 1 kap. 13 § första stycket 
  
 3.2 
  
 2 kap. 1 och 2 §§ 
  
 3.3 
  
 2 kap.  
 3-5 
  §§ 
  
 3.4 
  
 2 kap. 1 § 
  
 4.1.a, 4.1.k och 4.1.aa 
  
 1 kap. 2 §  
 första–tredje 
  styckena 
  
 4.1 b, 4.1.l och 4.1ab 
  
 1 kap 3 § första och fjärde styckena 
  
 4.1.c 
  
 1 kap. 11 § 6 
  
 4.1.d 
  
 1 kap. 11 § 2 
  
 4.1.e 
  
 1 kap. 11 § 19 
  
 4.1.f, 4.1.h, 4.1.al och 4.1.am 
  
 1 kap. 9 § 
  
 4.1.g 
  
 1 kap. 10 § 
  
 4.1.i 
  
 1 kap. 11 § 13 
  
 4.1.j 
  
 1 kap. 11 § 5 
  
 4.1.m och 4.1.y 
  
 1 kap. 11 § 16 och 17 
  
 4.1.n 
  
 1 kap. 11 § 8 
  
 4.1.o 
  
 1 kap. 11 § 10 
  
 4.1.p 
  
 1 kap. 5 § 
  
 4.1.q 
  
 1 kap. 6 § 
  
 4.1.r  
 i–iii 
  
 1 kap. 7 § 
  
 4.1.r  
 iv–vi 
  
 1 kap. 8 § (delvis, samt 1 kap. 8 i 
  
 beredningsunderlaget) 
  
 4.1.s 
  
 1 kap. 11 § 26 
  
 4.1.t 
  
 1 kap. 11 § 4 
  
 4.1.u 
  
 (Beredningsunderlag: 1 kap. 11 § 25) 
  
 4.1.v 
  
 1 kap. 11 § 7 
  
 4.1.w och bilaga I (punkten 1) 
  
 1 kap. 4 § 
  
 851 
 Bilaga 4 SOU 2012:67 
  
 AIFM-direktivet 
  
 Lag (2013:0000) om förvaltare av 
  
 Artikel 
  
 alternativa investeringsfonder 
  
 4.1.x 
  
 1 kap. 11 § 15 
  
 4.1.z 
  
 (Beredningsunderlag: 1 kap. 11 § 23) 
  
 4.1.ac 
  
 1 kap. 11 § 20 
  
 4.1.ad 
  
 1 kap. 11 § 12 
  
 4.1.ae och 4.1.ak 
  
 1 kap. 11 § 18 
  
 4.1.af 
  
 1 kap. 11 § 21 
  
 4.1.ag (4.1.aj) 
  
 1 kap. 11 § 22 
  
 4.1.ah 
  
 1 kap. 11 § 14 
  
 4.1.ai 
  
 1 kap. 11 § 1 
  
 4.1.an 
  
 1 kap. 11 § 25 
  
 4.1.ao 
  
 1 kap. 11 § 9 och 11 
  
 5.1 
  
 1 kap. 2 § fjärde stycket och 1 kap. 3 § 
  
 5.2 
  
 3 kap. 10 § och 15 kap. 1 § 
  
 5.3 
  
 15 kap. 1 § 
  
 6.1 första stycket 
  
 3 kap. 1 § första stycket 
  
 6.2 och 6.3 
  
 3 kap. 1 § tredje stycket 
  
 6.4 
  
 3 kap. 2 § 
  
 6.5 
  
 3 kap. 1 och 2 § § 
  
 7.1 
  
 3 kap. 1 § 
  
 7.2–7.4 
  
 3 kap. 5 § 
  
 8.1 
  
 3 kap. 3 § 
  
 8.1.c 
  
 3 kap. 4 § 
  
 8.2 
  
 3 kap. 6 § 
  
 8.3 
  
 3 kap. 7 § 
  
 8.4 
  
 3 kap. 9 § 
  
 8.5 
  
 3 kap. 8 § 
  
 9.1 
  
 7 kap. 1 § första stycket 
  
 9.2 
  
 7 kap. 1 § andra stycket 
  
 9.3 
  
 7 kap. 3 § 
  
 9.4 
  
 7 kap. 3 § 
  
 9.5 
  
 7 kap. 4 § 
  
 9.6 
  
 7 kap. 3 § 
  
 9.7 
  
 7 kap. 5 § 
  
 9.8 
  
 7 kap. 4 § tredje stycket 
  
 9.10 
  
 7 kap. 6 § 
  
 10 
  
 3 kap. 10 § 
  
 11.a och b 
  
 15 kap. 4 § 
  
 11.c–f 
  
 15 kap. 1 § 
  
 12.1.a–c, 
  e, f 
  
 8 kap. 1 § 
  
 852 
  
 SOU 2012:67 Bilaga 4 
  
 AIFM-direktivet 
  
 Lag (2013:0000) om förvaltare av 
  
 Artikel 
  
 alternativa investeringsfonder 
  
 12.1.d 
  
 8 kap. 20 § 
  
 12.1 andra stycket 
  
 8 kap. 20 § tredje stycket 
  
 12.2.a 
  
 8 kap. 24 § 
  
 12.2.b 
  
 3 § lagen (1999:158) om investerarskydd 
  
 13.1 
  
 8 kap. 23 § 
  
 14.1 
  
 8 kap. 20 § 
  
 14.2 
  
 8 kap. 21 § 
  
 14. 3 
  
 8 kap. 22 § 
  
 15.1 
  
 8 kap. 4 § första stycket 
  
 15.2 
  
 8 kap. 4 § andra stycket 
  
 15.3 
  
 8 kap. 4 § tredje stycket 
  
 15.4 
  
 8 kap. 5 § 
  
 16.1 
  
 8 kap. 3 § 
  
 16.2 
  
 8 kap. 3 § 
  
 18.1 
  
 8 kap. 2 § 
  
 19.1 
  
 8 kap. 7 § första stycket 
  
 19. 2 
  
 8 kap. 7 § andra stycket 
  
 19.3 
  
 8 kap. 8 § 
  
 19.4 
  
 8 kap. 10 § (delvis) och 12 § (delvis) 
  
 19.5 
  
 8 kap. 12 §  
 första–tredje 
  styckena 
  
 19.6 
  
 8 kap. 12 § fjärde stycket 
  
 19.7 
  
 14 kap. 7 § första stycket 
  
 19.8 
  
 8 kap. 10 § andra stycket 
  
 19.9 
  
 14 kap. 7 § andra stycket 
  
 19.10 
  
 8 kap. 14 § 
  
 20.1 a, b, e, f 
  
 8 kap. 15 § första och andra styckena 
  
 20.1 c och d 
  
 8 kap. 16 § 
  
 20.2 
  
 8 kap. 17 § 
  
 20.3 
  
 8 kap. 15 § tredje stycket och 19 § 
  
 20.4 
  
 8 kap. 18 § första och andra styckena 
  
 20.5 
  
 8 kap. 18 § andra stycket 
  
 20.6 
  
 8 kap. 18 § tredje stycket 
  
 21.1 
  
 9 kap. 1 § första stycket 
  
 21.2 
  
 9 kap. 3 § 
  
 21.3.a, 21.3. b och 21.3 c första stycket 
  
 9 kap. 4 § 
  
 21.3.c andra stycket 
  
 9 kap. 5 § 
  
 21.3 tredje stycket 
  
 9 kap. 7 § 
  
 21.4 
  
 9 kap. 8 § 
  
 21.5.a 
  
 9 kap. 4 § 
  
 853 
 Bilaga 4 SOU 2012:67 
  
 AIFM-direktivet 
  
 Lag (2013:0000) om förvaltare av 
  
 Artikel 
  
 alternativa investeringsfonder 
  
 21.5.b 
  
 9 kap. 5 § andra stycket 
  
 21.6 första stycket 
  
 9 kap. 6 § 
  
 21.6 andra stycket 
  
 14 kap. 14 § 
  
 21.7 
  
 9 kap. 9 § 
  
 21.8.a i, 21.8.b i och 21.8.b iii 
  
 9 kap. 10 § 
  
 21.8.a ii och 21.b ii 
  
 9 kap. 11 § 
  
 21.9 
  
 9 kap. 12 § 
  
 21.10 första stycket 
  
 9 kap. 1 § andra stycket och 8 kap. 1 § 1 
  
 21.10 andra stycket 
  
 9 kap. 2 § 
  
 21.10 tredje stycket 
  
 9 kap. 10 § andra stycket 
  
 21.11 första, andra stycket  
 a–c 
  
 9 kap. 13 § 
  
 21.11 andra stycket d 
  
 9 kap. 14 § 
  
 21.11 tredje stycket 
  
 9 kap. 15 § 
  
 21.11 fjärde stycket 
  
 9 kap. 16 § 
  
 21 11 femte stycket 
  
 9 kap. 13 § (kommentaren) 
  
 21.12 första och andra styckena 
  
 9 kap. 17 § första och andra styckena 
  
 21.12 tredje stycket 
  
 9 kap. 18 § 
  
 21.13 första stycket 
  
 9 kap. 19 § 
  
 21.13 andra stycket 
  
 9 kap. 20 § 
  
 21.14 
  
 9 kap. 21 § 
  
 21.15 
  
 9 kap.  
 17–18 
  §§ 
  
 21.16 
  
 9 kap. 23 § 
  
 22.1 
  
 10 kap. 4 § 
  
 22.2.a–d 
  
 10 kap. 5 § första stycket 
  
 22.2.e–f 
  
 10 kap. 6 § 
  
 22.3 första stycket 
  
 10 kap. 5 § andra stycket 
  
 22.3 andra och tredje styckena 
  
 10 kap. 7 § 
  
 23.1 
  
 10 kap. 1 § första stycket 
  
 23.2 
  
 10 kap. 8 § 
  
 23.3 
  
 10 kap. 1 § andra stycket 
  
 23.4 
  
 10 kap. 9 § 
  
 23.5 
  
 10 kap. 10 § 
  
 24.1 
  
 14 kap. 2 § första stycket 
  
 24.2 
  
 14 kap. 2 § andra stycket 
  
 24.3 
  
 14 kap. 3 § 
  
 24.4 
  
 14 kap. 5 § 
  
 24.5 första stycket 
  
 14 kap. 6 § 
  
 25.3 
  
 8 kap. 5 och 6 § 
  
 25.3, 25.4 och 25.7 
  
 8 kap. 6 § 
  
 854 
  
 SOU 2012:67 Bilaga 4 
  
 AIFM-direktivet 
  
 Lag (2013:0000) om förvaltare av 
  
 Artikel 
  
 alternativa investeringsfonder 
  
 26.1 
  
 11 kap. 1 § 
  
 26.2 
  
 11 kap. 3 § 
  
 26.3 
  
 11 kap. 4 § 
  
 26.4 
  
 11 kap. 8 § 
  
 26.5 första, andra och tredje styckena 
  
 11 kap. 1 § 
  
 26.5 fjärde stycket 
  
 11 kap. 2 § 
  
 27.1 
  
 11 kap. 4 § 
  
 27.2 och 27.3 
  
 11 kap. 5 § 
  
 27.4 
  
 11 kap. 6 § 
  
 27.5 
  
 11 kap. 7 § 
  
 28 
  
 11 kap. 8 § 
  
 29 
  
 11 kap. 9 § 
  
 30 
  
 11 kap. 10 § 
  
 31.1 första stycket och 31.2 första stycket 
  
 4 kap. 1 § 
  
 31.1 andra stycket 
  
 4 kap. 2 § 
  
 31.2 andra stycket 
  
 4 kap. 5 § 
  
 31.3 
  
 4 kap. 6 § 
  
 31.4 
  
 4 kap. 7 § 
  
 32.1 första stycket 
  
 5 kap. 3 § och 6 kap. 2 § 
  
 32.1 andra stycket 
  
 5 kap. 4 § och 6 kap. 3 § andra stycket 
  
 32.2 
  
 6 kap. 2 § 
  
 32.3 och 32.4 
  
 6 kap. 4 § 
  
 32.5 
  
 5 kap. 7 § andra stycket (18 § fjärde 
  
 stycket och 19 § fjärde stycket, 
  
 beredningsunderlaget) 
  
 32.6 
  
 16 kap. 1 § 
  
 32.7 
  
 6 kap. 5 § 
  
 33.1 
  
 5 kap. 1 § och 6 kap. 1 § första stycket och 
  
 3 § första stycket 
  
 33.2 och 33.3 
  
 6 kap. 1 §  
 andra–fjärde 
  styckena 
  
 33.4 
  
 6 kap. 4 § 
  
 33.6 
  
 6 kap. 5 § 
  
 34.1 
  
 6 kap. 6 § 
  
 35.1 
  
 (4 kap. 1 § första stycket 3 och 6 kap. 3 § 
  
 Beredningsunderlag) 
  
 35.2 
  
 (4 kap. 2 § andra stycket och 6 kap. 3 § 
  
 Beredningsunderlag) 
  
 35.3 och 35.4 
  
 4 kap. 5 och 6 §§ 
  
 35.5 
  
 6 kap. 2 § 
  
 35.6 och 36.7 
  
 6 kap. 4 § 
  
 855 
 Bilaga 4 SOU 2012:67 
  
 AIFM-direktivet 
  
 Lag (2013:0000) om förvaltare av 
  
 Artikel 
  
 alternativa investeringsfonder 
  
 35.8 
  
 5 kap. 7 § andra stycket, (18 § fjärde 
  
 stycket och 19 § fjärde stycket, 
  
 beredningsunderlaget) 
  
 35.9 
  
 16 kap. 1 § 
  
 35.10 
  
 4 kap. 7 § (5 kap.18 § andra stycket och 
  
 19 § andra stycket, beredningsunderlag) 
  
 36.1 
  
 4 kap. 3 § och 5 kap. 5 § 
  
 37 
  
 Beredningsunderlag 
  
 37.1 
  
 5 kap. 10 § 
  
 37.2, 37.3 
  
 5 kap. 15 § 
  
 37.4  
 första–tredje 
  styckena 
  
 5 kap. 11 § 
  
 37.5 första stycket 
  
 5 kap. 10 § 
  
 37.5 andra,  
 fjärde–sjätte 
  styckena 
  
 5 kap. 11 § 
  
 37.6, 37.7 andra och tredje styckena, 
  
 14 kap. 14 § 
  
 37.9 sjätte stycket 
  
 37.7 första stycket 
  
 5 kap. 15 § 
  
 37.8.a och b 
  
 5 kap. 14 och 17 §§ 
  
 37.9 första,  
 tredje–femte 
  styckena 
  
 5 kap. 15 § 
  
 37.10 
  
 14 kap. 11 § 
  
 37.11 
  
 5 kap. 12 § 
  
 37.12 första stycket 
  
 5 kap. 13 § 
  
 37.12 andra stycket 
  
 5 kap. 12 § 
  
 39 
  
 Beredningsunderlag 
  
 39.1–3, 
  39.7 och 39.9 
  
 5 kap. 18 § 
  
 39.4–6 
  och 39.9 
  
 5 kap. 22 § 
  
 39.8 
  
 16 kap. 1 § 
  
 40 
  
 Beredningsunderlag 
  
 40.1, 40.3, 40.4, 40.8 40.10 
  
 5 kap. 19 § 
  
 40.2 första stycket 
  
 5 kap. 19 § och 23 § andra stycket 
  
 40.2 andra stycket 
  
 14 kap. 14 § 
  
 40.5–7 
  
 5 kap. 22 § 
  
 40.9 
  
 16 kap. 1 § 
  
 41.1–4 
  
 5 kap. 21 §, 23 § första stycket och 24 §, 
  
 beredningsunderlag 
  
 42.1 första stycket och 42.2 
  
 5 kap. 9 § 
  
 42.1 andra stycket 
  
 14 kap. 14 § 
  
 43 
  
 4 kap.4 § och 5 kap. 6 § 
  
 44 första stycket 
  
 1 kap. 9 § 
  
 45.1 
  
 14 kap. 1 § första och andra styckena 
  
 45.2 
  
 14 kap. 1 § tredje stycket 
  
 856 
  
 SOU 2012:67 Bilaga 4 
  
 AIFM-direktivet 
  
 Lag (2013:0000) om förvaltare av 
  
 Artikel 
  
 alternativa investeringsfonder 
  
 45.4 
  
 15 kap. 7 och 17 §§ 
  
 45.5 och 6 
  
 15 kap. 17 § 
  
 45.7 
  
 15 kap. 19 § 
  
 45.10 
  
 14 kap. 14 § 
  
 46.2 a, b, d och h 
  
 14 kap. 9 § 
  
 art 46.2 c 
  
 14 kap. 10 § 
  
 art 46.2 e, g, i, j och k 
  
 15 kap. 1, 3 och 8 §§ 
  
 art 48 
  
 15 kap.  
 9–16 
  §§ 
  
 art  
 50.1–5 
  
 14 kap. 11, 12 och 14 §§ 
  
 art 54 
  
 14 kap. 12 § 
  
 art 55 
  
 14 kap. 14 § 
  
 art 61.1 
  
 Övergångsbestämmelserna punkten 2 
  
 art 61.2 
  
 Övergångsbestämmelse punkten 3 
  
 art 61.3 
  
 Övergångsbestämmelse punkten 4 
  
 art 61.4 
  
 Övergångsbestämmelse punkten 5 
  
 art 61.5 
  
 Övergångsbestämmelse punkten 6 
  
 art 63 
  
 13 kap. 1 § 17 LIF 
  
 Bilaga I 
  
 3 kap. 1 § andra stycket 
  
 Bilaga II 
  
 16 kap. 2 § 
  
 Bilaga III 
  
 4 kap. 5 §, (5 kap. 18 § andra stycket och 
  
 19 § andra stycket) 
  
 Bilaga IV 
  
 6 kap. 2 §, 5 kap. 22 § 
  
 857 
 Statens offentliga utredningar 2012 
 Kronologisk förteckning 
  
 1. 
  
 Tre blir två! Två nya myndigheter inom utbildningsområdet. U. 
  
 2. 
  
 Framtidens högkostnadsskydd i vården. S. 
  
 3. 
  
 Skatteincitament för riskkapital. Fi. 
  
 4. 
  
 Kompletterande regler om person- uppgiftsbehandling på det arbetsmarknadspolitiska området. A. 
  
 5. 
  
 Högskolornas föreskrifter. U. 
  
 6. 
  
 Åtgärder mot fusk och felaktigheter med assistansersättning. S. 
  
 7. 
  
 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2012 
  
 – långsiktig säkerhet, haverier och global utblick. M. 
  
 8. 
  
 Skadeståndsansvar och försäkringsplikt vid sjötransporter – Atenförordningen och försäkringsdirektivet i svensk rätt. Ju. 
  
 9. 
  
 Förmån och fälla – nyanländas uttag av föräldrapenning. A. 
  
 10. 
  
 Läsarnas marknad, marknadens läsare 
  
 – 
  
 en forskningsantologi. Ku. 
  
 11. 
  
 Snabbare betalningar. Ju. 
  
 12. 
  
 Penningtvätt – kriminalisering, förverkande och dispositionsförbud. Ju. 
  
 13. 
  
 En sammanhållen svensk polis. Ju. 
  
 14. 
  
 Ekonomiskt värde och samhällsnytta 
  
 – 
  
 förslag till en ny statlig ägarförvaltning. Fi. 
  
 15. 
  
 Plan för framtagandet av en strategi för långsiktigt hållbar markanvändning. M. 
  
 16. 
  
 Att angöra en kulturbrygga – för stöd till nyskapande kultur. Ku. 
  
 17. 
  
 Psykiatrin och lagen – tvångsvård, straff- ansvar och samhällsskydd. S. 
  
 18. 
  
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt. 
  
 – 
  
 den mjuka infrastrukturen på väg. N. 
  
 19. 
  
 Nationella patent på engelska? N. 
  
 20. 
  
 Kvalitetssäkring av forskning och utveckling vid statliga myndigheter. U. 
  
 21. 
  
 Här finns mer att hämta –  
  
 it-användningen 
  i småföretag. N. 
  
 22. 
  
 Mål för rovdjuren. M. 
  
 23. 
  
 Mindre våld för pengarna. Ku. 
  
 24. 
  
 Likvärdig utbildning 
  
 – 
  
 riksrekryterande gymnasial utbildning för vissa ungdomar med funktionsned- sättning. U. 
  
 25. 
  
 Enklare för privatpersoner att hyra ut sin bostad med bostadsrätt eller äganderätt. S. 
  
 26. 
  
 En ny brottsskadelag. Ju. 
  
 27. 
  
 Färdplan för framtiden 
  
 – 
  
 en utvecklad flygtrafiktjänst. N. 
  
 28. 
  
 Längre liv, längre arbetsliv. Förutsättningar och hinder för äldre att arbeta längre. S. 
  
 29. 
  
 Sveriges möjligheter att ta emot internationellt stöd vid kriser och allvarliga händelser i fredstid. Fö. 
  
 30. 
  
 Vital kommunal demokrati. Fi. 
  
 31. 
  
 Sänkta trösklar – högt i tak Arbete, utveckling, trygghet. A. 
  
 32. 
  
 Upphandlingsstödets framtid. S. 
  
 33. 
  
 Gör det enklare! S. 
  
 34. 
  
 Nya påföljder + kort presentation. Ju. 
  
 35. 
  
 Stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. Ju. 
  
 36. 
  
 Registerdata för forskning. Fi. 
  
 37. 
  
 Kulturmiljöarbete i en ny tid. Ku. 
  
 38. 
  
 Minska riskerna med farliga ämnen! Strategi för Sveriges arbete för en giftfri miljö. M. 
  
 39. 
  
 Vägar till förbättrad produktivitet och innovationsgrad i anläggningsbranschen + Bilagedel. N. 
  
 40. 
  
 Innovationsstödjande verksamheter vid universitet och högskolor: Kartläggning, analys och förslag till förbättringar – en preliminär delrapport. U. 
  
 41. 
  
 Innovationsstödjande verksamheter vid universitet och högskolor: Kartläggning, analys och förslag till förbättringar 
  
 – 
  
 slutbetänkande. U. 
  
 42. 
  
 Bättre behörighetskontroll. Ändringar 
  
 i 
  
 förordningen (2006:196) om register över hälso- och sjukvårdspersonal. S. 
  
 43. 
  
 Konsumenten i centrum 
  
 – ett framtida konsumentstöd. Ju. 
  
 44. 
  
 Hemliga tvångsmedel mot allvarliga brott. Ju. 
  
 45. 
  
 Kvinnor och barn i rättens gränsland. U. 
  
 46. 
  
 Dammsäkerhet. Tydliga regler och effektiv tillsyn. N. 
  
 47. 
  
 Harmoniserat inkomstbegrepp. Möjligheter att använda månadsuppgifter 
  
 i 
  
 social- och arbetslöshetsförsäkringarna. S. 
  
 48. 
  
 Maritim samverkan. Fö. 
  
 49. 
  
 Tolkning och översättning vid straffrättsliga förfaranden. Genomförande av EU:s tolknings- och översättningsdirektiv. Ju. 
  
 50. 
  
 Nystartszoner. Fi 
  
 51. 
  
 Utvärdering av  
  
 IPRED-lagstiftningen. 
  Ju. 
  
 52. 
  
 Bostadstaxering – avveckling eller förenkling. Fi. 
  
 53. 
  
 AP-fonderna 
  
  i pensionssystemet – effektivare förvaltning av pensions- reserven. Fi. 
  
 54. 
  
 Återvinning av fartyg 
  
 – underlag för ratificering av Hong Kong- konventionen. N. 
  
 55. 
  
 En översyn av tryck- och yttrandefriheten. Del 1 och 2. Ju 
  
 56. 
  
 Mot det hållbara samhället 
  
 – 
  
 resurseffektiv avfallshantering. M. 
  
 57. 
  
 Tydligare regler om fri rörlighet för EES- medborgare och deras familjemedlemmar. Ju. 
  
 58. 
  
 Stöd till dagstidningar på samiska och meänkieli. Ku. 
  
 59. 
  
 Nya villkor för public service. Ku. 
  
 60. 
  
 Avgifter på väg och elektroniska vägtullsystem. Fi. 
  
 61. 
  
 Högre ersättning vid mastupplåtelser. Ju. 
  
 62. 
  
 Uppsägningstvister. En översyn av regelverket kring tvister i samband med uppsägning av arbetstagare. A. 
  
 63. 
  
 Små företag – stora möjligheter med it. N. 
  
 64. 
  
 Förstärkt försäkringstagarskydd. Fi. 
  
 65. 
  
 Läsandets kultur. Ku. 
  
 66. 
  
 Skatteincitament för forskning och utveckling. Fi. 
  
 67. 
  
 Förvaltare av alternativa investeringsfonder. Fi. 
  
 Statens offentliga utredningar 2012 
 Systematisk förteckning 
 Justitiedepartementet 
 Skadeståndsansvar och försäkringsplikt 
 vid sjötransporter – Atenförordningen och försäkringsdirektivet i svensk rätt. [8] 
 Snabbare betalningar. [11] 
 Penningtvätt – kriminalisering, förverkande och dispositionsförbud. [12] 
 En sammanhållen svensk polis. [13] En ny brottsskadelag. [26] 
 Nya påföljder + kort presentation. [34] 
 Stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. [35] 
 Konsumenten i centrum 
 – ett framtida konsumentstöd. [43] Hemliga tvångsmedel mot allvarliga brott. [44] 
 Tolkning och översättning vid straffrättsliga förfaranden. Genomförande av EU:s tolknings- och översättningsdirektiv. [49] 
 Utvärdering av  
 IPRED-lagstiftningen. 
  [51] 
 En översyn av tryck- och yttrandefriheten. Del 1 och 2. [55] 
 Tydligare regler om fri rörlighet för EES- medborgare och deras familjemedlemmar. [57] 
 Högre ersättning vid mastupplåtelser. [61] 
 Försvarsdepartementet 
 Sveriges möjligheter att ta emot internationellt stöd vid kriser och allvarliga händelser i fredstid. [29] 
 Maritim samverkan. [48] 
 Socialdepartementet 
 Framtidens högkostnadsskydd i vården. [2] 
 Åtgärder mot fusk och felaktigheter med assistansersättning. [6] 
 Psykiatrin och lagen – tvångsvård, straffansvar och samhällsskydd. [17] 
 Enklare för privatpersoner att hyra ut sin bostad med bostadsrätt eller äganderätt. [25 
 Längre liv, längre arbetsliv. Förutsättningar och hinder för äldre att arbeta längre. [28] 
 Upphandlingsstödets framtid. [32] Gör det enklare! [33] 
 Bättre behörighetskontroll. Ändringar i förordningen (2006:196) om register över hälso- och sjukvårdspersonal. [42] 
 Harmoniserat inkomstbegrepp. Möjligheter att använda månadsuppgifter i social- och arbetslöshetsförsäkringarna. [47] 
 Finansdepartementet 
 Skatteincitament för riskkapital. [3] 
 Ekonomiskt värde och samhällsnytta 
 – förslag till en ny statlig ägarförvaltning. [14] Vital kommunal demokrati. [30] 
 Registerdata för forskning. [36] Nystartszoner. [50] 
 Bostadstaxering – avveckling eller förenkling. [52] 
  
 AP-fonderna 
  i pensionssystemet – effektivare förvaltning av pensionsreserven. [53] 
 Avgifter på väg och elektroniska vägtullsystem. [60] 
 Förstärkt försäkringstagarskydd. [64] 
 Skatteincitament för forskning och utveckling. [66] 
 Förvaltare av alternativa investeringsfonder. [67] 
 Utbildningsdepartementet 
 Tre blir två! Två nya myndigheter inom utbildningsområdet. [1] 
 Högskolornas föreskrifter. [5] 
 Kvalitetssäkring av forskning och utveckling vid statliga myndigheter. [20] 
 Likvärdig utbildning 
 – riksrekryterande gymnasial utbildning för vissa ungdomar med funktionsned- sättning. [24] 
 Innovationsstödjande verksamheter vid universitet och högskolor: Kartläggning, analys och förslag till förbättringar – en preliminär delrapport. [40] 
 Innovationsstödjande verksamheter vid universitet och högskolor; Kartläggning, analys och förslag till förbättringar 
 – slutbetänkande. [41] 
 Kvinnor och barn i rättens gränsland. [45] 
 Miljödepartementet 
 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2012 
 – långsiktig säkerhet, haverier och global utblick. [7] 
 Plan för framtagandet av en strategi för långsiktigt hållbar markanvändning. [15] 
 Mål för rovdjuren. [22] 
 Minska riskerna med farliga ämnen! Strategi för Sveriges arbete för en giftfri miljö. [38] 
 Mot det hållbara samhället – resurseffektiv avfallshantering. [56] 
 Näringsdepartementet 
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt 
 – den mjuka infrastrukturen på väg. [18] Nationella patent på engelska? [19] 
 Här finns mer att hämta –  
 it-användningen 
  i småföretag. [21] 
 Färdplan för framtiden 
 – en utvecklad flygtrafiktjänst. [27] 
 Vägar till förbättrad produktivitet och innovationsgrad i anläggningsbranschen + Bilagedel. [39] 
 Dammsäkerhet 
 Tydliga regler och effektiv tillsyn. [46] 
 Återvinning av fartyg 
 – underlag för ratificering av Hong Kong- konventionen. [54] 
 Små företag – stora möjligheter med it. [63] 
 Kulturdepartementet 
 Läsarnas marknad, marknadens läsare 
  
 – 
  
 en forskningsantologi. [10] Att angöra en kulturbrygga 
  
 – 
  
 för stöd till nyskapande kultur. [16] 
  
 Mindre våld för pengarna. [23] Kulturmiljöarbete i en ny tid. [37] 
 Stöd till dagstidningar på samiska och meänkieli. [58] 
 Nya villkor för public service. [59] Läsandets kultur. [65] 
 Arbetsmarknadsdepartementet 
 Kompletterande regler om personuppgifts- behandling på det arbetsmarknadspolitiska området. [4] 
 Förmån och fälla – nyanländas uttag av föräldrapenning. [9] 
 Sänkta trösklar – högt i tak 
 Arbete, utveckling, trygghet. [31] 
 Uppsägningstvister. En översyn av regelverket kring tvister i samband med uppsägning av arbetstagare. [62]