Privat införsel av alkoholdrycker 
 Tydligare regler i konsekvens med svensk alkoho 
 l 
 politik 
 Betänkande av Alkoholleveransutredningen 
 Stockholm 2014 
 SOU 2014:58 
 SOU och Ds kan köpas från Waters kundtjänst. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst, 106 47 Stockholm 
 Ordertelefon:  
 08-598 191 90 
  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se 
 Webbplats: fritzes.se 
 För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Waters Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Svara på remiss – hur och varför. 
 Statsrådsberedningen, SB PM 2003:2 (reviderad  
 2009-05-02) 
  
 En kort handledning för dem som ska svara på remiss. Häftet är gratis och kan laddas ner som pdf från eller beställas på regeringen.se/remiss. 
 Layout: Kommittéservice, Regeringskansliet. 
 Omslag: Hill. 
 Tryck: Hill, Stockholm 2014. 
 ISBN  
 978-91-38-24155-4 
  
 ISSN  
  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet Brown 
 Regeringen beslutade den 9 januari 2014 att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att göra en översyn av relevanta delar för  
 e-handel 
  och hemleverans av alkoholdrycker till konsument. Till särskild utredare förordnades fr.o.m. den 1 februari 2014 docenten i  
 EU-rätt 
  Jones. 
 Att som experter biträda utredningen förordnades den 10 mars 2014 numera lagmannen Peters, hovrättsassessorn Holder, doktorn i statsvetenskap, Davis (Stockholms univer- sitet), docenten i Europarätt, Rodriguez (Uppsala universitet), advokaten  
 Miller, biträdande chefsjuristen Dawson (Folkhälsomyndigheten) och verksjuristen Lane (Tullverket). 
 Att som sakkunniga biträda utredningen förordnades den 10 mars 2014 rättssakkunniga Williams (Utrikesdepartementet), depar- tementssekreteraren Taylor (Socialdepartementet) och kanslirådet Coleman (Socialdepartementet). 
 Som sekreterare i utredningen förordnades den 1 februari 2014 juristerna Patterson 
  och Nelson, vardera med 50 procent tjänstgöring. 
 Peters och Wilson Videgren har biträtt utredningens sekretariat som skrivande experter. 
 Utredningen, som har antagit namnet Alkoholleveransutredningen, får härmed överlämna betänkandet  
 Privat införsel av alkoholdrycker: tydligare regler i konsekvens med svensk alkoholpolitik  
 (SOU 2014:58). 
 Utredningens uppdrag är därmed avslutat. 
 Malmö i juli 2014 
 Jones 
 / Patterson 
  
 och Nelson 
 Innehåll 
  
 Sammanfattning .................................................................. 
  
 9 
  
 Summary .......................................................................... 
  
 13 
  
 1 
  
 Författningsförslag...................................................... 
  
 17 
  
 1.1 
  
 Förslag till lag om ändring i alkohollagen (2010:1622) ......... 
  
 17 
  
 2 
  
 Uppdraget och dess genomförande............................... 
  
 21 
  
 3 
  
 Några viktiga begrepp och definitioner.......................... 
  
 23 
  
 3.1 
  
 EG eller EU.............................................................................. 
  
 23 
  
 3.2 
  
 Detaljhandel ............................................................................. 
  
 24 
  
 3.3 
  
 Import....................................................................................... 
  
 24 
  
 3.4 
  
 Införsel ..................................................................................... 
  
 25 
  
 3.5 
  
 Transport.................................................................................. 
  
 26 
  
 3.6 
  
 Mellanmän ................................................................................ 
  
 26 
  
 3.7 
  
 Gränsöverskridande detaljhandel............................................ 
  
 26 
  
 3.8 
  
 Distansförsäljning.................................................................... 
  
 27 
  
 4 
  
 Utgångspunkter för svensk alkoholpolitik ...................... 
  
 29 
  
 5 
  
 Svensk alkoholpolitik i ett  
 EU-rättsligt 
  perspektiv .......... 
  
 35 
  
 5.1 
  
 Franzénmålet............................................................................ 
  
 35 
  
 5.2 
  
 Rosengrenmålet........................................................................ 
  
 37 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2014:58 
  
 5.2.1 
  
 Fakta i målet .................................................................. 
  
 37 
  
 5.2.2 
  
 Generaladvokaterna bedömning .................................. 
  
 38 
  
 5.2.3 
  
 EU-domstolens 
  dom .................................................... 
  
 39 
  
 5.3 
  
 Kommissionen mot Sverige..................................................... 
  
 43 
  
 5.4 
  
 Skattekonsekvenser vid privat införsel av alkohol ................. 
  
 44 
  
 5.5 
  
 Systembolagets ställning.......................................................... 
  
 47 
  
 6 
  
 Regleringen av  
 e-handel 
  med alkoholdrycker 
  
 i Finland och Norge .................................................... 
  
 51 
  
 6.1 
  
 Inledning................................................................................... 
  
 51 
  
 6.2 
  
 Finland ...................................................................................... 
  
 51 
  
 6.3 
  
 Norge 
  
 ........................................................................................ 
  
 54 
  
 7 
  
 Tidigare överväganden................................................. 
  
 57 
  
 7.1 
  
 Frågan om privatinförsel av alkoholdrycker........................... 
  
 57 
  
 7.1.1 
  
 Bakgrund ....................................................................... 
  
 57 
  
 7.1.2 
  
 Alkohollagsutredningens förslag ................................. 
  
 58 
  
 7.1.3 
  
 Synpunkterna från remissinstanserna .......................... 
  
 58 
  
 7.1.4 
  
 Regeringens överväganden ........................................... 
  
 58 
  
 7.2 
  
 Frågan om förmedlingsförbud ................................................ 
  
 59 
  
 7.2.1 
  
 Alkohollagsutredningens förslag ................................. 
  
 59 
  
 7.2.2 
  
 Remissinstansernas synpunkter ................................... 
  
 60 
  
 7.2.3 
  
 Regeringens överväganden ........................................... 
  
 61 
  
 7.3 
  
 Frågan om tillsyn av  
  
 e-handel 
  med och hemleverans av 
  
 alkoholdrycker till privatpersoner........................................... 
  
 62 
  
 7.3.1 
  
 Bakgrund ....................................................................... 
  
 62 
  
 7.3.2 Förslaget om ett system för tillsyn av 
  
 yrkesmässiga leveranser av alkoholdrycker till 
  
 privatpersoner................................................................ 
  
 62 
  
 7.3.3 
  
 Uppmärksammade tillämpnings- och 
  
 tolkningsproblem.......................................................... 
  
 63 
  
 7.3.4 Remissinstansernas synpunkter i fråga om 
  
 behovet av ett tydligare regelverk ................................ 
  
 65 
  
 6 
 SOU 2014:58 Innehåll 
  
 8 
  
 Överväganden och förslag............................................ 
  
 67 
  
 8.1 
  
 Reformbehov och allmänna utgångspunkter ......................... 
  
 67 
  
 8.2 
  
 Allmän  
 EU-rättslig 
  bedömning .............................................. 
  
 70 
  
 8.3 
  
 Ett förtydligat undantag för privatinförsel............................. 
  
 73 
  
 8.3.1 
  
 Inledning ....................................................................... 
  
 73 
  
 8.3.2 Hur bör införselsituationen förtydligas? .................... 
  
 75 
  
 8.3.3 Närmare om förbudet att i kommersiellt syfte 
  
 främja privatinförsel ..................................................... 
  
 79 
  
 8.3.4 Det bör erinras om reglerna om alkoholskatt............. 
  
 95 
  
 8.4 
  
 Särskilda villkor vid hemleverans av alkoholdrycker ............. 
  
 95 
  
 8.4.1 
  
 Inledning ....................................................................... 
  
 96 
  
 8.4.2 
  
 Tidpunkt för hemleverans............................................ 
  
 96 
  
 8.4.3 Leverans endast till den enskildes privata adress ........ 
  
 98 
  
 8.5 
  
 Straffsanktioner...................................................................... 
  
 100 
  
 9 
  
 Frågor kring tillsyn.................................................... 
  
 101 
  
 9.1 Tidigare framlagda förslag angående tillsyn ......................... 
  
 101 
  
 9.2 
  
 Anmälningsskyldighet för transportörer ............................. 
  
 102 
  
 10 
  
 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser................ 
  
 107 
  
 10.1 
  
 Ikraftträdande ........................................................................ 
  
 107 
  
 10.2 
  
 Övergångsbestämmelser........................................................ 
  
 108 
  
 11 
  
 Konsekvensanalys .................................................... 
  
 109 
  
 11.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 109 
  
 11.2 
  
 Utredningens förslag om privatinförsel och 
  
 kommersiellt främjande......................................................... 
  
 110 
  
 11.2.1 Förslagen ..................................................................... 
  
 110 
  
 11.2.2 Konsekvenser för företag........................................... 
  
 110 
  
 11.2.3 Konsekvenser för tillsyn ............................................ 
  
 112 
  
 11.2.4 Konsekvenser för rättsväsendet................................. 
  
 113 
  
 11.3 
  
 Utredningens förslag angående hemleverans av 
  
 alkoholdrycker ....................................................................... 
  
 114 
  
 7 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2014:58 
  
 11.3.1 Förslagen ..................................................................... 
  
 114 
  
 11.3.2 Konsekvenser för företag ........................................... 
  
 114 
  
 11.3.3 Konsekvenser för tillsyn............................................. 
  
 115 
  
 11.3.4 Konsekvenser för rättsväsendet ................................. 
  
 116 
  
 11.4 
  
 Långsiktiga konsekvenser av utredningens förslag .............. 
  
 116 
  
 11.5 
  
 Alternativa lösningar.............................................................. 
  
 119 
  
 11.6 
  
 Skyldigheter till följd av  
 EU-medlemskapet......................... 
  
 121 
  
 12 
  
 Författningskommentar ............................................. 
  
 123 
  
 12.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 123 
  
 12.2 
  
 Förlaget till lag om ändring i alkohollagen ........................... 
  
 123 
  
 Bilaga 
  
 Kommittédirektiv 2014:1................................................................ 
  
 131 
  
 8 
 Sammanfattning 
 År 2008 blev det tillåtet för privatpersoner att föra in alkoholdrycker till Sverige genom yrkesmässig befordran eller annan oberoende mellanhand. Sedan dess har det uppträtt aktörer på den svenska mark- naden som i kommersiellt syfte förmedlar försäljningar av alkohol- drycker från utlandet eller på annat sätt medverkar till sådan för- säljning. Flera svenska företag inom skilda branscher har också inlett olika typer av samarbeten med förmedlare av alkoholdrycker. 
 Utredningens uppdrag har varit att bedöma dels vilka typer av åtgärder vid  
 e-handel 
  och hemleverans av alkoholdrycker som är tillåtna respektive otillåtna idag, dels vilka sådana åtgärder som, med beaktande av den svenska alkoholpolitiken och de förpliktelser som följer av  
 EU-medlemskapet, 
  bör vara tillåtna respektive otillåtna. 
 Utredningen anser att den bestämmelse om privatinförsel som infördes 2008 syftade till att möjliggöra införsel genom transport som utförs av en av säljaren oberoende transportör. Det framgår av  
 EU-domstolens 
  rättspraxis att med oberoende mellanhand avses en transportör som kan vara yrkesverksam eller inte. Syftet var alltså inte att öppna upp för andra kommersiella aktiviteter, som t.ex. olika former av förmedlingstjänster. En sådan tolkning görs också i Finland och Norge, där det råder förbud mot kommersiell förmedling av alkoholdrycker. Många av de aktiviteter som i dag förekommer på den svenska marknaden får därför betraktas som olagliga eller högst tveksamma. Gränserna för det lagliga området får emellertid anses otydligt, eftersom rättsvårdande myndigheterna i högst begränsad ut- sträckning har valt att ingripa mot tveksamma  
 e-handelsrelaterade 
  förfaranden med stöd av alkohollagens bestämmelser. 
 I ett alkoholpolitiskt perspektiv är en utveckling som innebär att privata vinstintresse tillåts influera den svenska detaljhandelsmark- naden för alkoholdrycker bekymmersam. Det är en utveckling som är oförenlig med den politik som har förts i landet under lång tid. 
 9 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2014:58 
  
 Mot denna bakgrund har utredningens arbete inriktats på att tydligare reglera gränserna för vilka åtgärder som ska vara tillåtna vid  
 e-handel 
  och hemleverans av alkoholdrycker till svenska konsumen- ter. Syftet med de förändringar som utredningen föreslår är genom- gående att säkerställa att reglerna för privatinförsel av alkoholdrycker ska framstå som konsekventa i förhållande till den svenska alkohol- politiken och inte går längre än vad som är nödvändigt för att uppnå detta syfte med hänsyn till  
 EU-rätten. 
  
 Utredningen föreslår ett förtydligat undantag för privatinförsel som innebär att en enskild person som fyllt 20 år som förvärvat sprit- drycker, vin, starköl eller andra jästa alkoholdrycker utanför Sverige, själv eller genom säljarens försorg, får föra in dessa från ett land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet genom transport som an- ordnats av en av säljaren oberoende yrkesmässig eller privat trans- portör. Detta ska gälla under förutsättning att dryckerna är avsedda för den enskildes eller dennes familjs personliga bruk. Härigenom blir ingen annan förmedling än själva transporttjänsten tillåten. Undan- taget för privatinförsel förtydligas alltså för att förhindra tolkningar som innebär att affärsupplägg anses tillåtna på den svenska detalj- handelsmarknaden för alkoholdrycker som är oförenliga med detalj- handelsmonopolet eller svensk alkoholpolitik i övrigt. 
 Utredningen föreslår vidare att undantaget för privatinförsel kom- pletteras med ett förbud mot kommersiellt främjande av privat in- försel av alkoholdrycker. Det ska vara förbjudet att i kommersiellt syfte främja sådan införsel, med undantag från sådana transporter som avses i bestämmelsen om privatinförsel. Främjandeförbudet tydliggör att det bl.a. är förbjudet att i kommersiellt syfte förmedla försäljningar av alkoholdrycker från utlandet eller på annat sätt medverka till sådan försäljning. Det blir därmed även förbjudet för företag inom andra branscher att inleda olika typer av samarbeten med förmedlare av alkoholdrycker som förs in i landet med stöd av undantaget för privatinförsel. 
 En utländsk säljare av alkoholdrycker får emellertid utan hinder av främjandeförbudet vidta marknadsföringsåtgärder. Utredningen bedömer inte att säljaren, enligt  
 EU-rätten, 
  kan förhindras att främja sin egen försäljning. Det innebär emellertid inte att säljaren kan ägna sig åt någon liknande form av förmedlingsverksamhet på den svenska marknaden som beskrevs ovan. Om en utländsk säljare av alkoholdrycker vänder sig till svenska konsumenter, genom svenskt bolag, med stöd av egen infrastruktur för försäljning eller ombud i Sverige, strider detta mot detaljhandelsmonopolet. En utländsk 
 10 
  
 SOU 2014:58 
  
 Sammanfattning 
  
 säljare av alkoholdrycker har enbart rätt att marknadsföra möjlig- heten till privatinförsel av alkoholdrycker på motsvarande villkor som gäller vid marknadsföring av alkoholdrycker som tillhandahålls av detaljhandelsmonopolet. Särskild måttfullhet ska iakttas och reklam- eller annan marknadsföringsåtgärd som är påträngande eller uppsökande, eller som uppmanar till bruk av alkohol, får inte företas. 
 Härutöver föreslår utredningen särskilda leveransbestämmelser. Det har i anslutning till undantaget för privatinförsel växt fram leve- ransmetoder som starkt kan ifrågasättas i ett alkoholpolitiskt per- spektiv. Det kan handla om utlämning via lagerlokaler, på parkerings- platser, utanför butikslokal, via särskilda terminaler, bussgodsombud och andra affärslokaler. Dessa metoder kan undergräva detaljhandels- monopolets ställning och försvåra ålderskontrollen. Utredningen föreslår därför att alkoholdrycker som förs in i landet genom privat- införsel endast får levereras till den enskildes privata adress under tider då motsvarande drycker tillhandahålls av Systembolaget, dvs. när alkoholdrycker finns tillgängliga i Systembolagsbutiker eller får levereras av Systembolaget genom hemleverans. 
 Genom att tydliggöra vad som är tillåtet respektive otillåtet när det gäller privatinförsel ökar slutligen möjligheterna att bedriva en effektiv tillsyn över den tillåtna verksamheten. Även de förslag som utredningen lämnar om leveransbestämmelser vid privatinförsel är ägnade att öka dessa förutsättningar. Detta gör sammantaget att ut- redningens förslag är väl avpassade för att fungera tillsammans med de förslag som redan har lagts fram av Utredningen om tillsyn av marknadsföring och  
 e-handel 
  med alkoholdrycker m.m. (SOU 2013:50). 
 11 
 Summary 
 In 2008, it became legal for private individuals to import alcoholic beverages into Sweden acting through a designated independent intermediary or professional carrier. Since then actors have appeared on the Swedish market who, for commercial purposes, convey the sale of alcoholic beverages from abroad or otherwise contribute to such sales. Several Swedish companies in various industries have also launched various types of cooperation with such mediators or brokers of alcoholic beverages. 
 The object of this inquiry has been to assess which types of measures in  
 e-commerce 
  and home delivery of alcoholic beverages that are allowed or disallowed in Sweden today. And also which such measures should be Gomez disallowed, taking into account the Swedish alcohol policy and the obligations arising from the Swedish EU membership. 
 The inquiry considers that the provision on private importation introduced in 2008 aimed to allow entry of alcohol beverages by transport provided by a carrier which is independent of the vendor. It is clear from the case law from the EU Court of Justice that the independent intermediary means a carrier that can either be pro- fessional or not. The purpose was not to open up to other commercial activities such as different forms of intermediation services between the buyer and the seller. Such an interpretation is also the basis for the present legislation in Finland and Norway, where there is a ban on commercial mediation of alcoholic beverages. Many of the activities that currently occur on the Swedish market may therefore be re- garded as illegal or highly questionable. However, the boundaries of what activities are to be considered as legal seem unclear, since public prosecutors have only to a very limited extent chosen to take action against questionable  
 e-commerce-related 
  procedures under the Swedish Alcohol Act. 
 13 
  
 Summary 
  
 SOU 2014:58 
  
 From the perspective of the Swedish alcohol policy a develop- ment that allows private profit motives to influence the Swedish retail market for alcoholic beverages is worrying. It is a develop- ment that is inconsistent with the alcohol policy that has persisted in Sweden for a long time. 
 Against Hall, the work of this inquiry has Anderson con- centrated on elaborating more precise boundaries regarding what kind of actions should be permitted for  
 e-commerce 
  and home delivery of alcoholic beverages to Swedish consumers. The purpose of all the changes proposed by this inquiry is to ensure that the rules for private importation of alcoholic beverages shall be consistent with the Swedish alcohol policy and not go beyond what is necessary to achieve that purpose with regard to EU law. 
 This inquiry proposes an exception for private importation which specifies that a private individual, aged 20 and over, who has acquired spirits, wine, beer or other fermented alcoholic beverages from abroad, can import Schmidt products, Flowers himself or through the vendor, if the products come from a country within the European Economic Area. The transport must however be organized by a professional or private carrier which is independent of the vendor. This shall apply on conditions that that the alcohol beverages are intended for the personal use by the private individual and/or his family. This change means that no other intermediation service than the actual transportation service is authorized. Therefore, the exemption for private importation can no longer be interpreted to permit business arrangements on the Swedish retail market, for alco- holic beverages, that are incompatible with the Swedish retail mono- poly or alcohol policy in general. 
 This inquiry further suggests that the exemption for private im- portation is complemented with a ban on commercial promotion of private imports of alcoholic beverages. It should be prohibited to promote this activity, with the exception for the transport referred to in the provision on private importation of alcoholic beverages. The ban on promotion clarifies that, inter Ramirez, it is prohibited to facilitate, for commercial purposes, the sale of alcoholic beverages from abroad or otherwise contribute to such sales. It is therefore also prohibited for companies which conduct other types of businesses to initiate different types of relationships with companies that inter- mediate between the buyer and the seller in order to promote the possibility to privately import alcoholic beverages from abroad. 
 14 
  
 SOU 2014:58 
  
 Summary 
  
 A foreign seller of alcoholic beverages may, however, notwith- standing the prohibition on promotion, conduct marketing activities. This inquiry considers that it would not be possible, under EU law, to prevent the vendors from promoting their own sales. However, this does not mean that the seller can engage in similar forms of mediation of alcohol beverages on the Swedish market that are pro- hibited by the ban on promotion. If a foreign seller of alcoholic beverages, by a Swedish branch, by virtue of own infrastructure for sale or by an intermediary in Sweden, engage in the sale of alcoholic beverages to Swedish consumers, it would be contrary to the Swedish retail monopoly. Foreign sellers of alcoholic beverages are only per- mitted to market the possibility to import their alcoholic beverages on the same conditions that apply regarding the marketing of alco- holic beverages provided by the Swedish retail monopoly. This means that particular moderation should be exercised and advertising or other marketing Wolfe are intrusive, outreaching, or calling for the use of alcohol, may not be undertaken. 
 In addition, Ho proposes specific delivery requirements. The reason for this is that certain transport methods that have been used in relation to the exemption for private importation, are highly questionable from the perspective of the Swedish alcohol policy. Williams includes delivery from warehouses, parking lots, the outside area of shop premises, via special terminals, from busses, and other business premises. Bryan methods may undermine the position of the Swedish retail monopoly and make the control of the purchasers legal age more difficult. This inquiry therefore suggests that alcoholic beverages brought into the country through private importation shall only be delivered to the individual's private address during the times when the corresponding beverages offered by Systembolaget are accessible, i.e. when alcoholic beverages are available in stores run by the retail monopoly or through its home delivery service. 
 Finally, by clarifying what is permissible and impermissible in terms of private importation, the opportunities to conduct effective supervision of the permitted activities are increased. Even the pro- posals from this inquiry as regards to delivery requirements in relation to private importation are likely to improve these conditions. Con- sequently, the proposal from this inquiry are Reyes work in conjunction with the proposals already submitted by the Inquiry on the supervision of marketing and  
 e-commerce 
  Gonzalez alcoholic beverages, etc. (SOU 2013:50). 
 15 
  
 3 kap. 
  
 9 § 
  
 Det är förbjudet att som ombud eller på därmed jämförbart sätt anskaffa alkoholdrycker till den som enligt 7 eller 8 § inte har rätt att få sådan vara utlämnad till sig. 
  
 Det är också förbjudet att i Det är också förbjudet att i annat fall än som avses i 4 kap. annat fall än som avses i 4 kap. 4 § andra stycket 1, 2 och  
  
 4– 
  
 7 
  
 i 4 § andra stycket 1, 2 och  
  
 4 
  
 –6 
  
 större omfattning tillhandagå an-  
  
 samt 5 § första stycket  
  
 i större om- nan med att anskaffa alkohol- fattning tillhandagå annan med drycker. att anskaffa alkoholdrycker. 
  
 17 
  
 1 Författningsförslag 
  
 1.1 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i alkohollagen (2010:1622) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om alkohollagen (2010:1622) 
  
 dels  
 att nuvarande 11 kap.  
 10–12 
  §§ ska betecknas 11 kap. 11– 
  
 13 
  
 §§. 
  
 dels  
 att 3 kap. 9 §, 4 kap. 4 §, den nya 11 kap. 11 § och rubriken 
 närmast före 4 kap. 4 § ska ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att det i lagen ska införas fyra nya paragrafer, 4 kap.  
 5–7 
  §§ och 11 kap. 10 § av följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Författningsförslag SOU 2014:58 
  
 4 kap. 
  
 Införsel och import 
  
 Införsel och import m.m. 
  
 4 § 
  
 1 
  
 Spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker får föras in i landet endast av partihandlare samt av detaljhandelsbolaget för att bolaget ska kunna fullgöra den skyldighet som anges i 5 kap. 4 §. 
  
 Utöver vad som anges i första 
  
 Utöver vad som anges i första 
  
 stycket får spritdrycker, vin, 
  
 stycket  
 samt 5 §  
 får spritdrycker, 
  
 starköl och andra jästa alkohol- 
  
 vin, starköl och andra jästa alko- 
  
 drycker föras in 
  
 holdrycker föras in 
  
 1. 
  
 av den som har rätt till tullfrihet enligt 4 § lagen (1994:1547) om tullfrihet m.m., 
  
 2. 
  
 av en enskild person som har fyllt 20 år och som har förvärvat dryckerna och själv transporterar dem till Sverige, eller som utför arbete på transportmedel, om dryckerna är avsedda för dennes eller dennes familjs personliga bruk eller som gåva till närstående för dennes eller dennes familjs personliga bruk, 
  
 3. 
  
 som proviant på fartyg eller luftfartyg enligt särskilda bestäm- melser, 
  
 4. 
  
 av en enskild person eller i yrkesmässig befordran för en en- skild person som har fyllt 20 år och som flyttat till Sverige, om dryckerna är avsedda för dennes eller dennes familjs personliga bruk, 
  
 5. 
  
 av en enskild person eller i yrkesmässig befordran för en en- skild person som har fyllt 20 år och som har förvärvat dryckerna genom arv eller testamente, om dryckerna är avsedda för dennes eller dennes familjs personliga bruk, 
  
 6. 
  
 som enstaka gåvoförsändelse under yrkesmässig befordran från en enskild person i ett annat land till en enskild person i Sverige som har fyllt 20 år, om dryckerna är avsedda för dennes eller dennes familjs personliga bruk, 
  
 7. 
  
 av en enskild person, som 
  
 förvärvat spritdrycker, vin starköl eller andra jästa alkoholdrycker utanför Sverige, genom transport som anordnats av en av säljaren oberoende yrkesmässig eller privat befordran, allt under förutsättning 
  
 1  
 Senaste lydelse 2011:102. 
 18 
  
 SOU 2014:58 
  
 Författningsförslag 
  
 att personen fyllt 20 år, införseln sker från ett annat land inom Europeiska ekonomiska samarbets- området och dryckerna är avsedda för dennes eller dennes familjs per- sonliga bruk, och 
  
 8.  
 av den som har tillstånd en- ligt lagen (1999:446) om provian- tering av fartyg och luftfartyg, om dryckerna är avsedda för an- vändning i enlighet med tillstån- det. 
 Spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker som medförs som proviant på järn- vägståg i internationell trafik får föras in i den utsträckning som krävs för servering av passagerare under tågets färd inom landet. 
  
 7 
 . av den som har tillstånd en- ligt lagen (1999:446) om provian- tering av fartyg och luftfartyg, om dryckerna är avsedda för an- vändning i enlighet med tillstån- det. 
 Spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker som medförs som proviant på järn- vägståg i internationell trafik får föras in i den utsträckning som krävs för servering av passagerare under tågets färd inom landet. 
 5 § 
 En enskild person som fyllt 20 år som förvärvat spritdrycker, vin starköl eller andra jästa alko- holdrycker utanför Sverige får själv eller genom säljarens försorg föra in dessa från ett land inom Euro- peiska ekonomiska samarbetsom- rådet genom transport som anord- nats av en av säljaren oberoende yrkesmässig eller privat trans- portör, allt under förutsättning att dryckerna är avsedda för den en- skildes eller dennes familjs person- liga bruk. 
 I fråga om skattskyldighet och särskilda villkor för sådan införsel som avses i första stycket finns be- stämmelser i lagen (1994:1564) om alkoholskatt. 
 19 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2014:58 
  
 6 § 
 Det är förbjudet att i kommer- siellt syfte, utom såvitt avser trans- port, främja sådan införsel av alkoholdrycker som avses i 5 §. 
 7 § 
 Alkoholdrycker som införts en- ligt 5 § får levereras endast till den enskildes privata adress och endast under tider då sådana drycker tillhandahålls av det bolag som avses i 5 kap 1 §. Detta gäller dock inte om dryckerna levereras av en privatperson. 
 11 kap. 
 10 § 
 Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet i kommersiellt syfte främjar införsel av alkoholdrycker i strid med 4 kap. 6 § döms för olovligt kommersiellt främjande av alkoholinförsel till böter eller fängelse i högst sex månader. Detta gäller dock inte om ansvar kan utdömas enligt 7 §. 
  
 10 § 
  
 2 
  
 11 § 
  
 Är gärning som avses i 1, 3 
  
 Är gärning som avses i 1, 3 
  
 eller  
 5– 
 9 
  
 § att anse som ringa ska 
  
 eller  
 5– 
 10 
  
  §  
 att anse som ringa 
  
 inte dömas till ansvar. 
  
 ska inte dömas till ansvar. 
  
 2  
 Senaste lydelse 2011:1110. 
 20 
  
 2 
  
 Uppdraget och dess genomförande 
  
 Efter att det 2008 blev tillåtet för privatpersoner att föra in alkohol- drycker till Sverige genom yrkesmässig befordran eller annan obero- ende mellanhand har det uppträtt aktörer på den svenska marknaden som i kommersiellt syfte förmedlar försäljningar av alkoholdrycker från utlandet eller på annat sätt medverkar till sådan försäljning. Flera svenska företag inom skilda branscher har också inlett olika typer av samarbeten med förmedlare av alkoholdrycker. Bortsett från renodlade transporttjänster råder i dag osäkerhet beträffande laglig- heten av flera av de mångfasetterade verksamheter och affärsupplägg som förekommer på  
 e-handelsmarknaden. 
  
 Genom införandet av ett undantag för privatinförsel avsågs inte att alla former av kommersiell förmedlingsverksamhet skulle bli tillåtet. 
 Norge och Finland har valt att reglera den tillåtna privatimporten av alkoholdrycker på ett likartat sätt. För att det ska vara fråga om tillåten privatimport måste t.ex. beställning, betalning och transport av alkoholdryckerna organiseras på ett visst sätt. I utredningens direk- tiv (bilaga 1) anges att det kan finnas anledning att titta på dessa länders sätt att reglera  
 e-handeln 
  av alkoholdrycker, liksom på möj- ligheten i övrigt att ställa villkor på inblandade aktörer för att säker- ställa att den  
 e-handel 
  med alkoholdrycker som bör vara tillåten är förenlig både med inremarknadsregelverket och svensk alkohol- politik, t.ex. tidpunkt eller dag för utlämnande. 
 Vad gäller tillsynen av  
 e-handel 
  och hemleverans av alkoholdryck- er till konsument har Utredningen om tillsyn av marknadsföring och  
 e-handel 
  med alkoholdrycker m.m. (S 2012:4) lämnat förslag på hur sådan tillsyn bör bedrivas (SOU 2013:50). Bland annat före- slås att Folkhälsomyndigheten ska ha det övergripande tillsyns- ansvaret för yrkesmässiga leveranser av alkoholdrycker till privat- personer. Vidare föreslås den operativa tillsynen hanteras inom den i dag befintliga organisationen för tillsyn av folkölsförsäljning, dvs. 
 21 
  
 Uppdraget och dess genomförande 
  
 SOU 2014:58 
  
 i praktiken av kommunerna. En anmälningsskyldighet föreslås för dem som yrkesmässigt levererar alkoholdrycker till privatpersoner samt krav på egenkontroll så att verksamheten inte bedrivs i strid med förbuden att i vissa fall leverera alkoholdrycker. 
 I direktiven anges att om utredaren gör bedömningen att det finns behov att komplettera de tidigare förslagen om tillsyn för  
 e-handel 
  och hemleverans av alkoholdrycker till konsument, ska utredaren lämna sådana förslag. 
 Uppdraget sammanfattas på följande sätt: 
  
 analysera och bedöma vilka typer av åtgärder vid  
  
 e-handel 
  och hemleverans av alkoholdrycker (eller liknande former av distans- handel) som är tillåtna respektive otillåtna enligt dagens regler, 
  
 analysera och bedöma vilka åtgärder som, med beaktande av den svenska alkoholpolitiken och de förpliktelser som följer av EU- medlemskapet, bör vara tillåtna respektive otillåtna vid  
  
 e-handel 
  och hemleverans av alkoholdrycker (eller liknande former av distanshandel) och lämna förslag, inklusive författningsförslag, för de närmare förutsättningarna och villkoren för den verksamhet som bedöms bör vara tillåten, 
  
 med beaktande av tidigare lämnade förslag (SOU 2013:50) om hur tillsynen av  
  
 e-handel 
  och hemleverans av alkoholdrycker till kon- sument bör bedrivas, vid behov lämna kompletterande förslag om hur denna tillsyn bör bedrivas, inklusive författningsförslag. 
 Avslutningsvis anges i utredningens direktiv att det särskilt bör be- aktas vilka åtgärder som behöver vidtas för att säkerställa att personer under 20 år inte får tillgång till alkoholdrycker. 
 Utredningens arbete inleddes i februari 2014 och en expertgrupp tillsattes i mars 2014. Tre möten har hållits med expertgruppen. Därutöver har utredaren, efter förfrågan från Systembolaget AB, IOGT/NTO, Alkoholpolitiskt Forum och Konkurrensverket, träffat företrädare för dessa organisationer samt tagit emot material av relevans för utredningen. Kontakter har även förekommit med Nätvinhandlarnas branschorganisation. Utredningens sekretariat har slutligen varit i kontakt med ansvariga myndigheter för privatinför- sel av alkoholdrycker i Finland och Norge. 
 22 
  
 3 
  
 Några viktiga begrepp och definitioner 
  
 I detta avsnitt presenteras några viktiga begrepp och definitioner som förekommer i betänkandetexten samt redogörs för hur utredningen har uppfattat dem. 
  
 3.1 
  
 EG eller EU 
  
 Lissabonfördraget trädde i kraft den 1 december 2009 och innebär att de centrala  
 EU-fördragen 
  nu är Fördraget om Europeiska unionen (FEU) och Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (FEUF). Genom Lissabonfördraget ändras beteckningarna på EG- domstolen och förstainstansrätten. De heter numera  
 EU-domstolen 
  och tribunalen. Överhuvudtaget ersattes EG av EU som begrepp. Även artikelnumreringen i fördragen ändrades i förhållande till den tidigare. I detta betänkande används för enkelhets skull Lissabon- fördragets terminologi även vad gäller förhållanden som har ägt rum före fördragets ikraftträdande. Sålunda används beteckningen EU- domstolen genomgående och likaså den nya artikelnumreringen. När det gäller  
 EU-domstolens 
  rättspraxis introduceras för närvarande ett nytt hänvisningssystem 
  
 1  
  
 och den tidigare publiceringen i bokform (REG/REU) har upphört. Rättsfallssamlingen publiceras numera en- bart i elektronisk form. I detta betänkande hänvisas enbart till mål- nummer för  
 EU-domstolens 
  domar, som gör det möjligt att hitta avgörandena i både det äldre och nya systemet. 
  
 1  
 Ny metod för hänvisning till rättspraxis från Europeiska unionens domstol som bygger på ECLI (europeisk identifikationskod för rättspraxis). Se  
 EU-domstolens 
 webb-sida: 
  www.curia.europa.eu. 
 23 
  
 Några viktiga begrepp och definitioner 
  
 SOU 2014:58 
  
 3.2 
  
 Detaljhandel 
  
 Detaljhandel innefattar alla de handlingar som hänger samman med en leverans av en vara eller tillhandahållande av en tjänst direkt till konsument för dennes privata bruk. 
  
 2  
  
 Det som är kännetecknade är alltså att transaktionen är inriktad på det sista ledet i försäljnings- kedjan. Flera olika situationer är tänkbara, vilket gör att begreppet detaljhandel har en vidsträckt betydelse. Detaljhandeln kan t.ex. ske direkt via butik, torgstånd samt på distans via postorder eller inter- net.  
  
 3 
  
 EU-domstolen 
  har i sin rättspraxis fastslagit att  syftet med detaljhandel är försäljning av gods till konsumenter. 
  
 4  
  
 En definition av detaljhandel förekommer vidare i artikel 3.7 i EU:s förordning (EG) nr 178/2002 om livsmedelshantering, vari föreskrivs följande. 
 Hantering och/eller bearbetning av livsmedel och lagring av det på det ställe där produkten säljs eller levereras till slutkonsumenten, inbegripet distributionsterminaler, catering, personalmatsalar, allmänna serverings- ställen, restauranger eller liknande livsmedelsservice, affärer, distri- butionscentrum och grossistaffärer. 
 I 1 kap 11 § alkohollagen (2010:1622) slås fast att försäljning till konsument benämns detaljhandel eller, beträffande alkoholdrycker, om det sker för förtäring på stället, servering. Annan försäljning be- nämns partihandel. 
  
 5 
  
 3.3 
  
 Import 
  
 Import innebär att någon erhåller varor 
  
 6  
  
 eller tjänster från ett annat land än det egna. Detta kan ske på flera olika sätt. En grossist kan t.ex. importera varor för att sälja vidare till butiker som sedan säljer till konsumenter. Butiker kan också själva importera varor för att sälja dessa vidare till konsumenter. Slutligen kan konsumenter själva 
  
 2 
  
 Se t.ex. Kommissionens  
  
 webb-sida: 
  Mckenzie 
  
 3 
  
 Se t.ex. den Europeiska kommissionens meddelande om att skapa en europeisk handlings- plan för handel och distribution KOM(2013) 36 sida 5. 
  
 4 
  
 Se mål  
  
 Christensen, 
  Praktiker Bau- und Heimwerkermärkte, punkt 34 
 . 
  
 5 
  
 Av 5 kap. 2 § alkohollagen följer att Systembolaget har ensamrätt att bedriva detaljhandel med spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker. 
  
 6 
  
 Se t.ex. kommissionens guide – Free movement of goods Guide to the application of Treaty provisions governing the free movement of goods, s. 10. 
  
 24 
  
 SOU 2014:58 
  
 Några viktiga begrepp och definitioner 
  
 importera varor för eget bruk (privatimport). 
  
 7  
  
 En annan kvalifi- cering av import är s.k. direktimport. Varan importeras då direkt från leverantören utomlands till köparen, dvs. utan inblandning av mellanled, bortsett från själva transporten. 
  
 8  
  
 När de förekommer andra handelsled (s.k. mellanmän, se nedan) kan begreppet indirekt import istället användas. 
  
 3.4 
  
 Införsel 
  
 Termen införsel används ofta synonymt med import, men också som ett vidare begrepp. 
  
 9  
  
 Införsel kan ske för eget bruk (privatinförsel) och kommersiellt bruk. I svenskt språkbruk används ofta termen in- försel då varor förs in i Sverige från EU- och  
 EES-länder 
  (Europeiska ekonomiska samarbetsområdet). Termen import reserveras då för fall när varor förs in från andra länder (tredje land). I alkoholskatte- lagen (1994:1564), 1 §, anges sålunda att med import avses att en alkoholvara förs in till Sverige från tredje land. I 4 kap. alkohollagen regleras mot denna bakgrund införsel och import under samma rubrik. Det talas om att föra in alkoholdrycker (4 kap. 4 §), som alltså innefattar båda dessa situationer. Denna distinktion är emel- lertid inte etablerad internationellt och den anammas t.ex. inte av  
 EU-domstolen 
  i dess rättspraxis. Domstolen använder termen im- port även för handel mellan EU:s medlemsländer. 
  
 10  
  
 Det existerar inte heller motsvarande begreppsbildning på andra språk, jfr t.ex. det mer allmänna språkbruket på engelska (entry) och franska (l'entrée), i fall då införsel används på svenska. 
  
 11  
  
 I detta betänkande kommer emellertid termen införsel, eller föra in att användas, förutsatt att det inte finns särskilda skäl för att tala om import. 
  
 7 
  
 Se t.ex. målen 215/87, Anderson,  
  
 C-108/09, 
 Ker-Optika 
  samt  
 C-170/04, 
  Brooks m.fl. mot Riksåklagaren (Rosengren). 
  
 8 
  
 Se Importhandboken 2013 Chamber Trade Sweden (CTS) s. 16 och Definition Cambrige Dictionaries online  
  
 http://dictionary.cambridge.org/dictionary/business-english/direct-import 
  
 . 
  
 s.16. 
  
 9 
  
 I rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tull- kodex för gemenskapen, avdelning 1, kap 3, talas t.ex. om införseln av importerade varor. 
  
 10 
  
 I mål  
  
 C-170/04, 
  Brooks, används eng. importation och fr. limportation i de två fall införsel används på svenska, vilket enbart är när alkohollagen citeras. I domen i övrigt används import genomgående även på svenska. 
  
 11 
  
 Jfr rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tull- kodex för gemenskapen, avdelning 3, kap 1; införsel av varor till gemenskapens tullområde resp. Entry of goods into the customs territory of the community och Taylor intro- duites dans le territoire douanier de la Communauté. 
  
 25 
  
 Några viktiga begrepp och definitioner 
  
 SOU 2014:58 
  
 3.5 
  
 Transport 
  
 Transport är ett snävare begrepp än införsel och import. Man skiljer normalt på  
 försäljningsprocessen 
 , dvs. hur försäljningen av varan han- teras och  
 transportprocessen  
 som avser själva leveransen. 
  
 12  
  
 Vid inför- sel av varor krävs normalt en eller flera transportmetoder för att flytta varorna fysiskt över gränsen. 
  
 13  
  
 Detta innebär att alla nödvän- diga moment från det att transporten inleds fram till den tidpunkt då varorna ankommer till köparens leveransadress eller hamnar i dennes besittning i mottagarlandet, är att betrakta som ett led i införseln. 
  
 14 
  
 3.6 
  
 Mellanmän 
  
 Import- eller försäljningskedjan kan bestå av skilda delar där olika typer av mellanmän ingår. 
  
 15  
  
 Typiska mellanmän är återförsäljare, handelsagenter och kommissionärer. Det handlar om samma försälj- ningstransaktion så länge som varorna inte säljs vidare till mellan- mannen. Om varor köps in och säljs vidare av en mellanman (t.ex. en återförsäljare) som förfogar över dessa, är det däremot fråga om en ny transaktion (återförsäljning). 
  
 3.7 
  
 Gränsöverskridande detaljhandel 
  
 Detaljhandel innebär som framgått försäljning av en vara eller tjänst till konsument. Traditionellt har denna handel ägt rum inom ett land, men med  
 e-handelns 
  framväxt har det blivit allt vanligare att en sälja- re i ett land erbjuder sina varor eller tjänster direkt till konsumenter i ett annat land. Det finns därför anledning att idag tala om gräns- överskridande detaljhandel även om det inte är en definition som i formell mening används. Alkohollagens definition av detaljhandel (försäljning till konsument) bygger på grundpremissen att det är för- säljning till konsument inom Sverige som avses. Inom EU:s inre 
  
 12 
  
 Se Importhanbdoken 2013 av Cruz (CTS) som klart särskiljer dessa pro- cesser. 
  
 13 
  
 Se analogt Importhandboken 2013 Chamber Trade Sweden (CTS) s.49, som fastställer att varorna måste transporteras mellan säljare och köpare samt anger olika varianter av inter- nationella transporter enligt gällande villkor (Incoterms). 
  
 14 
  
 Jfr Europaparlamentets resolution av den 5 juli 2011 on a more efficient and fairer retail market (2010/2109(INI)). 
  
 15 
  
 Se analogt Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/83/EG av den 6 november 2001 om upprättande av gemenskapsregler för humanläkemedel, artikel 1(17). 
  
 26 
  
 SOU 2014:58 
  
 Några viktiga begrepp och definitioner 
  
 marknad kan emellertid inte skiljas på införsel (mellan länderna) och detaljhandel. En transaktion kan innebära både införsel och detalj- handel samtidigt. Privatinförsel av alkoholdrycker till svenska kon- sumenter kan därför sägas innebära en begränsad form av gräns- överskridande detaljhandel som i viss utsträckning inkräktar på det monopol Systembolaget har på detaljhandel i Sverige (i den ut- sträckning detta tillåts genom bestämmelserna om privatinförsel i alkohollagen). 
  
 3.8 
  
 Distansförsäljning 
  
 Distansförsäljning är en form av gränsöverskridande detaljhandel. Begreppet återfinns i lagen (1994:1564) om alkoholskatt och i EU:s direktiv 2008/118/EG av den 16 december 2008 om allmänna regler för punktskatt. I alkoholskattelagen, som införlivar bestämmelserna i nämnda direktiv, definieras distansförsäljning som en situation då någon som inte bedriver självständig ekonomisk verksamhet för- värvar beskattade alkoholvaror och varorna transporteras hit från ett annat  
 EU-land 
  av säljaren eller av någon annan för säljarens räkning (15 §). 
  
 16  
  
 I skattehänseende är det alltså avgörande att transporten utförs av säljaren eller för dennes räkning. Detta medför enligt samma paragraf att säljaren blir skattskyldig för varorna. Om istället köparen ombesörjer transporten av varorna, blir enligt alkoholskattelagen köparen skattskyldig. Detta kallas ofta distansköp, även om termen inte återfinns i alkoholskattelagen eller i EU:s direktiv. 
  
 16  
 I artikel 36 i Rådets direktiv 2008/118/EG av den 16 december 2008 om allmänna regler för punktskatt och om upphävande av direktiv 92/12/EEG anges att Punktskattepliktiga varor som redan frisläppts för konsumtion i en medlemsstat och som köps av en annan person än en godkänd upplagshavare eller en registrerad mottagare som är etablerad i en annan med- lemsstat och som inte bedriver en självständig ekonomisk verksamhet, och som avsänds eller transporteras direkt eller indirekt till en annan medlemsstat av säljaren eller för hans räkning ska vara punktskattepliktiga i destinationsmedlemsstaten. 
 27 
  
 4 
  
 Utgångspunkter för svensk alkoholpolitik 
  
 Målet med den svenska alkoholpolitiken är att begränsa alkoholens skadeverkningar genom att minska den totala konsumtionen. Denna ståndpunkt fastställdes genom beslut av 1977 års riksdag (prop. 1976/77:108, bet. SkU40, rskr. 231). Regeringen anförde då att en ökad tillgänglighet av alkohol medför en ökad totalkonsumtion. Ju mer alkohol det dricks i ett samhälle, desto fler människor går också över från måttlighetsdrickande till missbruk. Omvänt gäller att ju svårare det är att få tag på alkohol, desto mindre dricks det totalt sett och desto färre människor skadas på grund av alkoholen. Målet för den svenska alkoholpolitiken har inte i grunden förändrats genom åren. 
  
 17  
  
 I propositionen En ny alkohollag (prop. 2009/10:125 s. 55), anför regeringen bl.a. följande. 
 Den svenska alkoholpolitikens mål är att främja folkhälsan genom att minska alkoholens skadeverkningar. Målet ska nås genom insatser som motverkar skadligt dryckesbeteende och bidrar till en minskad total alkoholkonsumtion. Ett av de främsta och mest grundläggande poli- tiska instrumenten för att nå detta mål är en restriktiv lagstiftning på alkoholområdet. Med en väl fungerande lagstiftning har samhället möjlig- het att kontrollera hanteringen av alkohol i samhället och särskilt begränsa tillgängligheten till alkohol i vissa miljöer och sammanhang. 
 En bärande tanke i alkoholpolitiken har alltsedan  
 1900-talets 
  början varit desintresseringsprincipen, dvs. att begränsa de privata vinst- intressena i alkoholhanteringen. 
  
 18 
  
 17 
  
 Se även proposition 2010/11:47 En samlad strategi för  
  
 alkohol-, 
 narkotika-, 
  dopnings- och tobakspolitiken. I propositionen anför regeringen bl.a. att en av de viktigaste åtgärderna för att minska  
 ANDT-relaterade 
  skadeverkningar och problem är att begränsa tillgången och till- gängligheten. 
  
 18 
  
 Att privata aktörer styrs av andra bevekelsegrunder som t.ex. försäljning av stora volymer och inriktning varor med hög vinstmarginal är väl belagt inom alkoholforskningen. Se t.ex. Babor, T., Huff, Baxter, Curry, S., Lopez, Benson, Wilson, N., & 
  Wilson, N., Ialomiteanu, A., & det statligt ägda alkoholbolaget Alko Ab har ensamrätt att bedriva detaljhandel med alkoholdrycker. I Finland avses med alko- holhaltiga drycker; dryck med en alkoholhalt som överstiger 2,8 volymprocent. 
  
 42  
  
 Alkos ensamrätt är dock förenad med undan- 
  
 42  
 Finska alkohollagen §3.3 
 51 
  
 Regleringen av  
 e-handel 
  med alkoholdrycker i Finland och Norge 
  
 SOU 2014:58 
  
 tag. Livsmedelsaffärer kan beviljas tillstånd att bedriva detaljhandel med genom jäsning framställda drycker som innehåller högst 4,7 volymprocent alkohol. Dessutom kan den som genom jäsning framställer drycker med högst 13 volymprocent beviljas tillstånd att bedriva detaljhandel med dessa, t.ex. genom gårdsförsäljning. 
 Den tillåtna detaljhandeln med alkoholdrycker är vidare förenad med flera villkor. Det är t.ex. inte tillåtet att sälja alkoholdrycker till personer under 20 år eller till personer som är uppenbart berusade eller som uppför sig störande. Inte heller får alkoholdrycker säljas om det finns skäl att misstänka att de kommer att förmedlas till så- dana personer (langning). Försäljning av alkoholdrycker får ske på detaljhandelsställen endast mellan kl.  
 9.00–21.00 
  och försäljning får inte ske på kredit. Det är inte heller tillåtet att leverera alkoholdrycker till en kund tillsammans med t.ex. livsmedel. 
 Förmedling av alkoholdrycker  
 mot arvode  
 är uttryckligen för- bjudet i den finska alkohollagen, om annat inte föreskrivs (§31, 8.12.1994/1143). Arvode är ett vidsträckt begrepp och omfattar bl.a. ekonomiska fördelar eller annan form av vederlag oavsett om det är säljaren eller köparen som erlägger det. Alkoholdrycker får inte heller utan arvode förmedlas till personer till vilka sådana drycker inte får säljas. Alkoholdrycker som inte är lagligen importerade får inte inne- has eller transporteras. 
 Enligt den finska alkohollagen har dock privatpersoner rätt att föra in alkoholdrycker för eget bruk utan importtillstånd (privat- införsel). Tillstånds- och tillsynsverket för social- och hälsovården (Valvira) har i en anvisning, utfärdad den 17 mars 2010, närmare pre- ciserat vad som enligt myndighetens uppfattning ska gälla vid sådan privatinförsel av alkoholdrycker. Valvira gör i sin tillämpning av alko- hollagen skillnad på distansköp och distansförsäljning (se avsnitt 3.8). Distansköp är tillåtet men inte distansförsäljning. 
  
 Distansköp  
 tolkas, med hänvisning till  
 EU-domstolens 
  dom i mål  
 Benson 
  
 43  
  
 (se asvsnitt 5.4) som en situation där en privat- person köper drycker för eget bruk  
 och själv står för transporten 
 . Äganderätten till alkoholdryckerna måste då övergå i utlandet. Betal- ning för dryckerna får vidare inte ske till någon representant för säljaren i Finland, samt måste vara genomförd innan transporten sker till Finland. Vid transportbehov ska köparen själv anlita ett trans- portbolag som är självständigt i förhållande till säljaren samt erlägga ersättning för transporten. Säljaren måste överlåta varorna till köparen 
  
 43  
 Mål  
 CraigBender Financiën mot B.F. Perry, punkt 33. 
 52 
  
 SOU 2014:58 
  
 Regleringen av  
 e-handel 
  med alkoholdrycker i Finland och Norge 
  
 eller en av köparen utsedd representant, exempelvis ett transport- bolag, och detta måste ske utanför Finlands gränser. I medföljande transporthandlingar ska köparen anges som både avsändare och mot- tagare. Leverans måste ske direkt till den i samband med beställning- en angivna adressen i Finland, utan någon form av mellanlagring. 
  
 Distansförsäljning 
 , som alltså inte är tillåtet, föreligger när säljaren av alkoholdrycker arrangerar transporten av varorna, antigen själv eller via ett transportföretag, som säljaren sluter avtal med (jfr av- snitt 5.4). I en sådan situation gäller enligt allmänna avtalsrättsliga principer att äganderätten till varorna övergår till köparen först när dessa överlämnas, dvs. i Finland. 
 Enligt lagen 640/2009, 50a 1§ kan den som bryter mot alkohol- lagstiftningen i samband med import, försäljning eller förmedling av alkoholdrycker dömas till böter eller högst två års fängelse. 
 Den finska ordningens förenlighet med EU:s regler har disku- terats i ett mål som avgjordes av Helsingfors tingsrätt i september 2012. Målet gällde en estnisk man som bedrev en  
 e-handelsplats 
  för alkoholhaltiga drycker (alkotaxi.eu). Härigenom kunde finska kon- sumenter beställa alkoholdrycker och hemleverans. Tingsrätten kon- staterade att brott hade skett mot alkohollagen och skattelagstift- ningen. I domen diskuterades kortfattat Carlson tolkning av alkohol- lagen i förhållande till  
 EU-rätten. 
  Tingsrätten fann att det, i det aktuella fallet, var tillåtet att uppställa hinder med motsvarande verkan som kvantitativa importrestriktioner (artikel 34 FEUF) med hän- syn till folkhälsoskäl enligt artikel 36 FEUF. Restriktionerna för privatinförseln ansågs berättigade och proportionerliga och tings- rätten bedömde att det saknades skäl att begära förhandsavgörande från  
 EU-domstolen. 
  Domen har överklagats till Helsingfors hovrätt, som till skillnad från tingsrätten, fann det nödvändigt att begära förhandsavgörande från  
 EU-domstolen. 
  
 44 
  
 Hovrättens frågor gäller delvis de finska reglerna kring privatinförsel av alkohol. Den önskar få klarlagt om artikel 34 eller 37 FEUF är tillämplig med avseende på det tillståndskrav som är förknippad med  
 e-handel 
  av alkohol- drycker genom distansförsäljning när det är fråga om privat införsel av alkoholdrycker. Om artikel 34 FEUF är tillämplig vill den också få fastställt om det är förenligt med denna artikel att införsel av dryck- er för eget bruk vid beställning av alkoholdrycker från utlandet via internet eller annars genom distansförsäljning enbart är tillåtet om 
  
 44  
 Begäran om förhandsavgörande framställd av Helsingfors hovrätt den 22 april 2014 – Forbes mot Häradsåklagare (Helsingfors), finländska staten – Tullstyrelsen (Mål C- 198/14). 
 53 
  
 Regleringen av  
 e-handel 
  med alkoholdrycker i Finland och Norge 
  
 SOU 2014:58 
  
 beställaren själv eller en tredje part som är oberoende av säljaren har fört in alkoholdryckerna. Den önskar slutligen få klarlagt om lag- stiftningen, för det fall den träffas av förbudet i artikel 34 FEUF, kan anses rättfärdigad och proportionell för att skydda människors liv och hälsa enligt artikel 36 FEUF. 
 Det kan inte med säkerhet sägas vilka frågor från hovrätten som  
 EU-domstolen 
  kommer att besvara, eftersom svaret på en fråga kan göra svaren på andra frågor obehövliga. Det kan emellertid konsta- teras att  
 EU-domstolen 
  mycket väl kan komma in på frågor om det är berättigat att göra skillnad på distansköp och distansförsäljning och närmare bestämt vilka restriktioner som är motiverade att upp- rätthålla när det gäller  
 e-handel 
  eller annan distanshandel som följer av privatpersoners intresse att föra in alkoholdrycker för eget bruk i Finland. 
  
 6.3 
  
 Norge 
  
 Till skillnad från Sverige står Norge utanför EU. Genom  
 EES-av- 
  talet omfattas emellertid Norge av motsvarande regelverk för den inre marknaden. 
 I Norge har det statligt ägda Vinmonopolet ensamrätt på detalj- handel med alkoholhaltiga drycker med en volymprocent över 4,75. Drycker med lägre alkoholhalt får säljas i vanliga livsmedelsbutiker. 
 Fram till 2009 fanns ett förbud mot införsel av alkoholdrycker för privatpersoner i Norge. Efter Smith och påtryckningar från ESA (EFTA:s övervakningsmyndighet) upphörde emellertid förbudet genom en lagändring den 1 juli 2009. Lagändringen innebär att det i dag är tillåtet att som privatperson föra in alkoholdrycker för privat bruk oavsett avsändarland. Den uttalade avsikten med lag- ändringen var dock att Vinmonopolets ensamrätt till att sälja alkohol- drycker till konsument i Norge skulle upprätthållas på oförändrat sätt. I propositionen till de föreslagna lagändringarna hänvisades till att företag i Sverige och Finland hade försökt bedriva en verksamhet som innebar att de bistod privatpersoner med att införa alkohol- drycker och därmed fungerade som del i ett större försäljnings- arrangemang. Den norska regeringen påpekade att enligt lag är det endast Vinmonopolet som har rätt att sälja alkoholhaltiga drycker i Norge och att detaljhandelsmonopolet är ett centralt verktyg i den norska alkoholpolitiken. Det var därför viktigt att hindra att andra aktörer än oberoende transportörer blev en del i sådana arrange- 
 54 
  
 SOU 2014:58 
  
 Regleringen av  
 e-handel 
  med alkoholdrycker i Finland och Norge 
  
 mang, eftersom resultatet annars kunde bli att norska konsumenter erbjöds en annan försäljningskanal av alkoholhaltiga drycker än den som utgörs av Vinmonopolet. Om ett företag i Norge är inblandat i ett försäljningsarrangemang kunde, menade regeringen, införseln inte längre betraktas som privat. 
 I samband med att förbudet mot privatinförsel upphörde, in- fördes därför flera preciseringar av den norska alkoholloven (LOV  
 1989-06-22 
  nr 27: Lov om omsetning av alkoholholdig drikk m.v.). Dessa ändringar syftade till att säkerställa Vinmonopolets ställning och att privatinförsel endast skulle utnyttjas av enskilda personer och inte bidra till framväxten av nya kommersiella aktörer. Alkohol- loven kompletteras med föreskrifter utfärdade av departementet (FOR  
 2005-06-08: 
  Forskrift om omsetning av alkoholholdig drikk m.v.). Det norska regelverket innehåller därför en rad krav som kan sammanfattas enligt följande. 
 Privatpersoner har rätt att från utlandet föra in alkoholdrycker avsedda för eget bruk förutsatt att de har uppnått lagstadgad ålder – 18 år för drycker med upp till 22 volymprocent och 20 år för starkare drycker. Privatpersonen ska stå som importör både formellt och reellt och inga andra än köparen, säljaren och en oavhängig transportör får vara inblandade i importen. Beställning, som även kan ske via internet, ska ske direkt till den utländske säljaren. Till skillnad från i Finland är dock säljaren oförhindrad att ombesörja transporten, så länge det sker genom en transportör som är oberoende av säljaren. 
  
 45 
  
 Särskilda krav ställs på transportbolag som levererar alkohol- drycker i samband med privatinförsel. Bolaget måste som sagt vara oberoende av säljaren och får inte ha några andra fördelar av trans- portuppdraget än normal betalning för detta. Transportbolaget får inte heller ha något utlämningsställe utöver den distributionsanord- ning som gäller för andra försändelser (t.ex. postkontor). Utlämning av varorna får ske endast under vissa tider (kl.  
 08.30–18.00 
  på var- dagar och kl.  
 08.30–15.00 
  på lördagar). 
 Transportföretag som levererar alkoholdrycker ska kontrollera att mottagaren har uppnått lagstadgad ålder samt att mottagaren inte är berusad. Företagen måste vidare ha ett system för internkontroll, vilket betyder att de måste vidta systematiska åtgärder för att säker- ställa att verksamheten planeras, organiseras och bedrivs i enlighet med gällande regelverk. 
  
 45  
 Bekräftat genom samtal med norska Helse- og omsorgsdepartementet. 
 55 
  
 Regleringen av  
 e-handel 
  med alkoholdrycker i Finland och Norge 
  
 SOU 2014:58 
  
 För att ett transportföretag ska få leverera alkoholdrycker måste det vara registrerat hos Helsedirektoratet. Det huvudsakliga syftet med kravet på registrering är att se till att kraven i alkohollagstift- ningen uppfylls vid leverans av alkoholdrycker. I samband med registreringen måste transportbolaget lämna en egenerklæring var- igenom företaget intygar att verksamheten uppfyller de lagstadgade kraven. Registreringsprocessen är rent formell och någon prövning av verksamheten sker inte. I ovan nämnda proposition diskuteras om kravet på registrering hos Helsedirektoratet är förenligt med EES- avtalet. Det påpekas att även om registreringen utgör en formalitet kan ett sådant krav i viss utsträckning fungera som ett tillstånd, efter- som avregistreringen kan ske. Det betonas dock att det inte före- ligger något krav på förhandsgodkännande från myndighetens sida i samband med registreringen vilket enligt den norska regeringen är en väsentlig skillnad jämfört med sedvanlig tillståndsprövning. Över- lag anför regeringen att de föreslagna restriktionerna är nödvändiga för att skydda folkhälsan. 
 Helsedirektoratet ansvarar för tillsynen av reglerna avseende privatinförsel av alkoholdrycker. I sitt tillsynsarbete samarbetar Helse- direktoratet med flera andra myndigheter, bl.a. Toll- og avgiftsetaten. Helsedirektoratet har som framgått möjlighet att avregistrera ett transportföretag som bryter mot villkoren för registreringen. 
 56 
 7 Tidigare överväganden 
  
 7.1 
  
 Frågan om privatinförsel av alkoholdrycker 
  
 7.1.1 
  
 Bakgrund 
  
 Utgångspunkten för svensk alkoholpolitik och  
 EU-rättens 
  betydelse härför har redovisats ovan. I detta avsnitt tas upp förändringar och förslag till förändringar i svensk lagstiftning som föranletts av EU- domstolens domar om privatinförsel av alkoholdrycker. Det tidigare svenska förbudet mot privat införsel av alkoholdrycker infördes redan 1916. Förbudet kom senast till uttryck i 4 kap. 2 § alkohollagen (1994:1738) i dess lydelse före den 1 juli 2008. 
 Som framgått slog  
 EU-domstolen 
  fast, den 5 juni 2007 i den s.k.  
 Rosengren-domen 
  (mål  
 C-170/04), 
  att det dåvarande förbudet stred mot förbudet mot kvantitativa importrestriktioner i nuvarande arti- kel 34 FEUF och att förbudet inte kunde anses grundat på intresset att skydda människors hälsa enligt artikel 36 FEUF, eftersom det inte ansågs ändamålsenligt för att uppnå syftet att allmänt begränsa alkoholkonsumtionen samt då det inte ansågs stå i proportion till syftet att skydda ungdomar mot alkoholkonsumtionens skadeverk- ningar. 
 I det mål som pågick parallellt med Simpson väckte Euro- peiska kommissionen talan mot Sverige om påstått fördragsbrott och yrkade att domstolen skulle fastställa att Sverige hade åsidosatt sina skyldigheter genom att förbjuda att privatpersoner importerar alkoholdrycker genom oberoende mellanhand eller yrkesmässig befordran (mål  
 C-186/05). 
  Domstolen utgick i sin bedömning från Smith och beslutade den 4 oktober 2007 att Sverige hade åsidosatt sina skyldigheter i detta avseende. 
 I september 2007 beslutade regeringen att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att göra en översyn av alkohollagen. Utred- ningen, som antog namnet Alkohollagsutredningen, fick särskilt i 
 57 
  
 Tidigare överväganden 
  
 SOU 2014:58 
  
 uppdrag att lämna förslag till lagstiftning som tillät sådan införsel av spritdrycker, vin eller starköl som aktualiserats i Rosengrendomen. 
  
 7.1.2 
  
 Alkohollagsutredningens förslag 
  
 I december 2007 avlämnade Alkohollagsutredningen delbetänkandet 
 Några alkoholfrågor med  
 EG-rättslig 
  anknytning  
 (SOU 2007:113). Utredningen konstaterade att förbudet mot privatinförsel inte längre kunde upprätthållas med hänsyn till  
  
 EU-rätten 
  
  och föreslog därför att det i alkohollagens skulle införas en bestämmelse av innebörd att en enskild person som fyllt 20 år från ett annat  
  
 EU-land 
  
  till Sverige skulle få föra in spritdryck, vin eller starköl under yrkesmässig be- fordran för sitt eget eller sin familjs personliga bruk. 
  
 7.1.3 
  
 Synpunkterna från remissinstanserna 
  
 Remissinstanserna ställde sig i huvudsak positiva till utredningens för- slag, men några remissinstanser uttryckte tvivel om räckvidden av för- slaget och efterlyste en utveckling avseende innebörden av begrep- pet yrkesmässig befordran. Bland annat  
 Kammarrätten i Stockholm  
 och  
 Länsrätten i Blekinge län  
 ifrågasatte om inte förslaget getts en allt för snäv utformning i förhållande till  
 EU-rätten, 
  eftersom det enligt förslaget krävdes en yrkesmässig befordran för att införseln skulle vara tillåten. Några remissinstanser gjorde gällande att det var oklart hur förslaget förhöll sig till distansförsäljning, dvs. när varan transporteras av säljaren eller för dennes räkning. 
  
 7.1.4 
  
 Regeringens överväganden 
  
 I fråga om räckvidden av den föreslagna rätten till införsel konsta- terade regeringen (se prop. 2007/08:119, s.  
 36–37) 
  att domslutet i  
 EU-domstolens 
  dom i mål  
 C-186/05 
  vid en strikt tolkning efter orda- lydelsen talade för att införsel även genom andra oberoende mellan- händer än yrkesmässiga sådana borde tillåtas för att förslaget skulle kunna anses stå i överensstämmelse med  
 EU-rätten. 
  Regeringen be- dömde därför att förslaget borde utformas så att även införsel genom andra oberoende mellanhänder skulle omfattas av regleringen. Rege- ringen konstaterade att begreppet oberoende mellanhand förvisso får anses innefatta införsel genom yrkesmässig befordran, men före- 
 58 
  
 SOU 2014:58 
  
 Tidigare överväganden 
  
 slog ändå att regeln skulle utformas i enlighet med formuleringen i nämnda domslut från  
 EU-domstolen. 
  
 Genom en lagändring den 1 juli 2008 blev det tillåtet att införa alkoholdrycker för privat bruk genom yrkesmässig befordran eller annan oberoende mellanhand. 
  
 7.2 
  
 Frågan om förmedlingsförbud 
  
 7.2.1 
  
 Alkohollagsutredningens förslag 
  
 I februari 2009 avlämnade Alkohollagsutredningen sitt slutbetänkan- de  
 En ny alkohollag  
 (SOU 2009:22). I detta konstaterade utred- ningen bl.a. att det, sedan det blev tillåtet för privatpersoner att föra in alkoholdrycker för privat konsumtion genom yrkesmässig be- fordran eller annan oberoende mellanhand, hade uppträtt aktörer på marknaden vilka i vinstsyfte förmedlade eller planerade alkohol- försäljning från lager utomlands, medan de flesta försäljningsmomen- ten (transport, betalning, reklamationer m.m.) hanterades i Sverige. 
 Utredningen konstaterade att vissa förfaranden var otillåtna redan enligt gällande rätt. Det påtalades bl.a. att det är förbjudet att upp- rätta lager i Sverige och sälja därifrån direkt till kunderna, liksom att det är förbjudet att förvara alkoholdrycker i en butikslokal där de inte får säljas. Utredningen konstaterade vidare att en del av de försäljningsmetoder som uppmärksammats också torde strida mot marknadsföringsreglerna. 
 I fråga om tillåtligheten i övrigt av nämnda typer av förfaranden framhöll utredningen att bedömningen skulle ske utifrån utgångs- punkterna dels att Systembolaget har monopol på detaljhandelsför- säljning, dels att rätten till införsel genom yrkesmässig befordran eller annan oberoende mellanhand inte skulle inskränkas. I fråga om innebörden av denna sorts införsel anfördes följande (s. 77). 
 Av lagens ordalydelse framgår endast att den enskilde har rätt att under vissa förutsättningar föra in varor till Sverige genom yrkesmässig befordran eller annan oberoende mellanhand. Av förarbetena till den nuvarande lydelsen av 3 kap. 9 § (3 kap. 8 § i förslaget) framgår att man, då man från förbudet mot tillhandagående av anskaffande av alkohol- drycker undantog s.k. privatinförsel, syftat på transporter. Lagrummet kan emellertid enligt sin ordalydelse tolkas så att undantaget också omfattar andra tjänster, såsom att man ber annan person att för ens räkning i utlandet köpa in varorna eller i Sverige hjälper till att beställa dem, t.ex. via Internet. 
 59 
  
 Tidigare överväganden 
  
 SOU 2014:58 
  
 Utredningen förslog att ett uttryckligt förbud mot kommersiell för- medling av försäljning av alkoholdrycker skulle införas i alkohol- lagen. Som skäl anfördes bl.a. följande (s.  
 77–78). 
  
 De kommersiella aktiviteter som det nu är frågan om har uppenbar- ligen inte förutsetts av lagstiftaren. 
 Vad som nu har aktualiserats är inte ett förbud som riktar sig mot den enskilde som köpare utan huruvida man ska förbjuda andra aktörer att bedriva förmedlingsverksamhet. 
 Det generella förbudet mot att i större omfattning tillhandagå annan med att anskaffa alkoholdrycker har bl.a. till syfte att motverka vinst- intresse. Utmärkande för de förmedlare som kritiken nu riktar sig emot är att de genom att vara anställda av ett företag eller uppbära provision för de varor de tar upp beställning för eller på annat sätt, bedriver en vinstgivande verksamhet. Men det kan också handla om att man genom sin förmedling av alkoholdrycker har bättre framgång med att sälja andra varor eller skaffar sig goodwill. 
 Det är uppenbart att vissa varianter, till exempel uppsättande av särskilda butiker, står detaljhandeln nära och i längden, om dessa verk- samheter tillåts fortsätta, kan få en sådan omfattning att de utgör ett reellt hot mot detaljhandelsmonopolets existens. Som framhålls i kapi- tel 8 är detta monopol en av hörnstenarna i den restriktiva alkohol- politiken och bör försvaras. Utredningen finner därför att kommersiell förmedling av försäljning av alkoholdrycker till privatpersoner som sker genom införsel bör förbjudas. Förbudet kan självfallet inte omfatta transporter. Att det handlar om förmedling som sker i Sverige ligger i sakens natur. 
 Överträdelser av förmedlingsförbudet skulle enligt förslaget kunna bestraffas som olovligt anskaffande av alkoholdrycker. 
  
 7.2.2 
  
 Remissinstansernas synpunkter 
  
 Flera remissinstanser, bl.a.  
 Systembolaget AB 
 , påtalade att om inte ett förbud mot försäljningsförmedling av alkoholdrycker infördes riskerade en detaljhandelslikande förmedlingsverksamhet att etableras jämsides med detaljhandelsmonopolet. Även  
 Statens folkhälsoinstitut  
 konstaterade att ett antal företag i Sverige sjösatt affärsidéer med detaljhandelslikande inslag samt att en fortsatt utveckling i samma riktning på sikt riskerade att undergräva monopolet ställning och därmed också undergräva några av de mest verksamma åtgärderna för att begränsa alkoholkonsumtionen.  
 Tullverket  
 ställde sig positivt till utredningens förslag i allmänhet och särskilt till det föreslagna förmedlingsförbudet. 
 60 
  
 SOU 2014:58 
  
 Tidigare överväganden 
  
 Från flera håll framfördes emellertid kritiska synpunkter.  
 Åklagar- myndigheten  
 konstaterade förvisso att utgångspunkten för den genomförda genomsynen – att bibehålla en restriktiv alkoholpolitik 
 – kunde tala för att införa en bestämmelse i enlighet med förslaget. Trots detta ställde sig myndigheten ytterst tveksam till förslaget efter- som detta, enligt myndigheten, skulle innebära svårigheter att beskriva det straffbara förfarande, vilket i sin tur skulle medföra bevissvårig- heter i kommande processer. Åklagarmyndigheten ansåg vidare att förslaget innebar en utvidgad kriminalisering av ett förfarande som det egentligen redan fanns möjlighet att ingripa mot med stöd av befintliga regler samt konstaterade att en utvidgad kriminalisering, särskilt på specialstraffrättens område krävde noggranna övervägan- den.  
 Kommerskollegium  
 påtalade svårigheterna med att utifrån EU- domstolens praxis avgöra om det föreslagna förbudet skulle tolkas mot bakgrund av artikel 34 eller 37 i  
 EUF-fördraget. 
  I den mån den föreslagna bestämmelsen skulle komma att tolkas mot bakgrund av den förstnämnda artikeln torde en sådan, enligt Kommerskollegium, kunna motiveras mot bakgrund av artikel 36 eller av ett tvingande hänsyn, men en sådan motivering saknades i förslaget.  
 Konkurrens- verket  
 anförde att det i praktiken skulle kunna bli svårt att avgöra vad som ska betraktas som kommersiell förmedling respektive ut- förande av transporter. Verket påtalade också att ett förbud mot kommersiell förmedling i Sverige skulle riskera att bli verkningslöst, eftersom sådan förmedling kan ske från utlandet. 
  
 7.2.3 
  
 Regeringens överväganden 
  
 Alkohollagsutredningens förslag om förmedlingsförbud föranledde inte några lagändringar. I propositionen (prop. 2009/10:125, s. 59) konstaterade regeringen att den typ av privatinförsel som sedan den 1 juli 2008 gjorts tillåten – och som till helt övervägande del skedde genom beställningar via internet – stod för en mycket liten del av den totala alkoholkonsumtionen och att det inte fanns något som tydde på att denna typ av privatinförsel ditintills hade fått någon större omfattning. Regeringen bedömde därför att konsekvenserna för folkhälsan av legaliseringen av denna typ av privatinförsel fick anses vara mycket begränsade, men påtalade också att det kunde finnas anledning att följa upp utvecklingen. 
 61 
  
 Tidigare överväganden 
  
 SOU 2014:58 
  
 7.3 
  
 Frågan om tillsyn av  
  
 e-handel 
  med och hemleverans av alkoholdrycker till privatpersoner 
  
 7.3.1 
  
 Bakgrund 
  
 Den 10 maj 2012 beslutade regeringen att tillkalla en särskild ut- redare med uppdrag att bl.a. utreda frågan om tillsyn av  
 e-handel 
  och hemleverans av alkoholdrycker. I direktiven (dir. 2012:43) fram- hölls att det, sedan möjligheten till privatinförsel infördes, hade eta- blerat sig ett flertal aktörer på den svenska marknaden som erbjöd olika möjligheter för svenska konsumenter att beställa alkoholdrycker via hemsidor på internet och få leverans direkt hem till dörren eller till olika utlämningsställen. Det konstaterades att det för den växande marknaden av  
 e-handelsföretag 
  som förmedlade hemtransport av alkoholdrycker från ett annat land inom  
 EES-området 
  saknades bestämmelser om tillsyn i alkohollagen. Vidare anmärktes att de ansvariga tillsynsmyndigheterna på alkoholområdet hade påtalat att det fanns en risk att en avsaknad av en ändamålsenlig tillsyn kunde resultera i oklarheter när det gäller gränsdragningen mot det svenska detaljhandelsmonopolet. Utredningens fick därför i uppdrag att med utgångspunkt i nuvarande regelverk utreda hur tillsyn av  
 e-handel 
  och hemleverans av alkoholdrycker bör bedrivas. 
  
 7.3.2 
  
 Förslaget om ett system för tillsyn av yrkesmässiga leveranser av alkoholdrycker till privatpersoner 
  
 Utredningen om tillsyn av marknadsföring och  
 e-handel 
  med alko- holdrycker m.m. avlämnade i juli 2013 sitt betänkande –  
 En väg till ökad tillsyn: marknadsföring av och  
  
 e-handel 
  
  med alkohol och tobak 
  
 (SOU 2013:50). I betänkandet föreslogs bl.a. ett system för tillsyn av verksamheter som innefattar yrkesmässig leverans av alkohol- drycker till privatpersoner. Förslaget innebär i korthet att verksam- heter som innefattar yrkesmässig leverans av alkoholdrycker till privatpersoner ska underkastas en anmälningsplikt till vilken ska knytas krav på egenkontroll. Genom att en straffsanktion kopplas till anmälningsplikten kommer en anmälan att utgöra en nödvändig förutsättning för att få yrkesmässigt leverera alkoholdrycker till privatpersoner. Enligt förslaget ska Statens folkhälsoinstitut (nu Folk- hälsomyndigheten) svara för en samlad central tillsyn av den före- slagna regleringen medan den operativa tillsynen över den anmäl- 
 62 
  
 SOU 2014:58 
  
 Tidigare överväganden 
  
 ningspliktiga leveransverksamheten ska bedrivas på samma sätt som för den i dag anmälningspliktiga detaljhandeln med folköl, dvs. i praktiken av kommunerna. 
  
 7.3.3 
  
 Uppmärksammade tillämpnings- och tolkningsproblem 
  
 I sitt betänkande framhöll utredningen att de regler som i dag möjlig- gör privatinförsel av alkoholdrycker genom yrkesmässig befordran eller annan oberoende mellanhand sedan flera år tillbaka ger upphov till tillämpningssvårigheter, vilka i sig medför osäkerhet beträffande lagligheten av flera av de mångfasetterade verksamheter och förfa- randen som förekommer bland de aktörer som har etablerat sig på den svenska  
 e-handelsmarknaden 
  för alkoholdrycker. I den delen överensstämmer alltså utredningens bedömning i allt väsentligt med de slutsatser som Alkohollagsutredningen redovisade redan år 2009. 
 Utredningen konstaterade att det bortsett från renodlade trans- porttjänster råder osäkerhet beträffande lagligheten av flera av de affärsupplägg och metoder som förekommer på  
 e-handelsmarknaden 
  för alkoholdrycker. Denna osäkerhet hänförde sig enligt utredningen till den oklara innebörden av begreppen yrkesmässig befordran och annan oberoende mellanhand i 4 kap. 4 § andra stycket 7 alko- hollagen och följaktligen till frågan om räckvidden av det i 3 kap. 9 § tredje stycket alkohollagen införda undantaget från det straff- sanktionerade förbudet mot att i större omfattning tillhandagå annan med att anskaffa alkoholdrycker. Utredningen påpekade också att frågan om tillåtligheten av olika typer av förmedlingstjänster eller andra moment i försäljningskedjan hänger samman med frågan om försäljningsbegreppets räckvidd och frågan om hur en näringsidkares etablering ska bedömas. Dessa begrepp är båda komplexa och inne- fattar såväl nationella som  
 EU-rättsliga 
  juridiska frågeställningar. Utredningen slog dock fast att en vid sidan av detaljhandelsmono- polet parallell försäljningsverksamhet av alkoholdrycker i Sverige under inga förhållanden kan legitimeras utifrån undantaget från till- handagåendeförbudet i 3 kap. 9 § alkohollagen. 
 Av betänkandet framgår vidare att utredningen under arbetets gång kunnat observera olika former av verksamhet som uppvisar på- tagliga likheter med detaljhandel. Utredningen har också i sin kart- läggning av  
 e-handeln 
  noterat flera exempel på aktörer som inom ramen för en i Sverige uppbyggd organisation hanterar de flesta för- säljningsmomenten vid  
 e-handel 
  samt erbjuder tjänster genom hela 
 63 
  
 Tidigare överväganden 
  
 SOU 2014:58 
  
 värdekedjan, såsom beställning, betalning, transport, reklamationer och kundtjänst. Även tilläggstjänster, såsom rådgivning och särskilda provningar förekommer. Vidare noterades att flera svenska företag inom skilda branscher har inlett olika typer av samarbeten med aktörer som bedriver försäljningsförmedling av alkoholdrycker gent- emot svenska konsumenter. Enligt den av utredningen redovisade uppfattningen förekommer i Sverige etablerade aktörer som sannolikt bedriver sådan verksamhet som vid en rättslig prövning skulle kunna betraktas som detaljhandel med alkoholdrycker. 
 Utöver frågan om lagligheten av vissa företeelser och affärsupp- lägg på  
 e-handelsmarknaden 
  påpekade utredningen att det före- kommer vissa leveransmetoder vars laglighet kan ifrågasättas utifrån nuvarande regler i alkohollagen. Frågan om innebörden av för- varingsförbudet i 3 kap. 2 § alkohollagen lyftes särskilt fram. 
 Mot bakgrund av den s.k. desintresseringsprincipen och den alko- holpolitiskt bärande principen om att alkoholhantering i Sverige ska vara kontrollerad ifrågasatte utredningen om det verkligen varit lag- stiftarens avsikt att i samband med införandet av undantaget från tillhandagåendeförbudet i 3 kap. 9 § tillåta alla former av kommer- siell förmedlingsverksamhet av alkoholdrycker. 
 Mot denna bakgrund ansåg utredningen att det finns starka lega- litets- och förutsebarhetsskäl att se över alkohollagstiftningen med utgångspunkten att reglera gränserna för vilken typ av åtgärder som ska vara tillåtna vid  
 e-handel 
  och hemleverans till konsument och – i den mån olika förfaranden ska falla inom de lagliga gränserna – bestämma de närmare förutsättningarna och villkoren för sådan verk- samhet. Utredningens uppdrag var emellertid begränsat till frågan hur tillsynen ska bedrivas, varför några förslag i nämnda avseenden inte redovisades. Utredningen bedömde att det förhållandet att gränserna mellan det tillåtna och otillåtna är oklar inte utgjorde ett tillräckligt skäl att avstå från att lämna förlag till tillsynsåtgärder riktade mot det lagliga området. Detta eftersom det  
 de facto  
 finns ett lagligt område över vilket ingen myndighet i dag utövar någon faktisk tillsyn. 
 Till utredningens betänkande fogades ett särskilt yttrande av experten Huffman, chefsjurist på Systembolaget AB, som sam- manfattningsvis framhöll att gränserna för vad som är tillåtet först måste tydliggöras samt att utredningen, om den utifrån uppdrags- formuleringen inte kunnat göra detta, borde ha avstått från att lämna förslag om tillsyn. 
 64 
  
 SOU 2014:58 
  
 Tidigare överväganden 
  
 7.3.4 
  
 Remissinstansernas synpunkter i fråga om behovet av ett tydligare regelverk 
  
 Betänkandet från Utredningen om tillsyn av marknadsföring och e- handel med alkoholdrycker m.m. har remitterats. Ett stort antal re- missinstanser framhöll i remissvaren att en grundläggande förut- sättning för att kunna utöva en verkningsfull och effektiv tillsyn av  
 e-handel 
  med hemlevererans av alkohol är att det finns ett regelverk som tydliggör var gränserna går för vad som är tillåtet respektive otillåtet i förhållande till svensk lagstiftning. Flera remissinstanser avstyrkte också av det skälet att utredningens tillsynsförslag läggs till grund för lagstiftning. 
 65 
 8 Överväganden och förslag 
  
 8.1 
  
 Reformbehov och allmänna utgångspunkter 
  
 Utredningens uppdrag har varit att bedöma dels vilka typer av åtgärder vid  
 e-handel 
  och hemleverans av alkoholdrycker som är tillåtna respektive otillåtna, dels vilka sådana åtgärder, med beaktan- de av den svenska alkoholpolitiken och de förpliktelser som följer av  
 EU-medlemskapet, 
  som bör vara tillåtna respektive otillåtna. Ut- redningen har i det föregående kunnat konstatera att vad  
 som avsågs bli tillåtet 
 , när den nya bestämmelsen om privatinförsel infördes, var införsel genom transport genom en av säljaren oberoende transportör. Syftet var alltså inte att öppna upp för andra kommersiella aktiviteter, som t.ex. olika former av förmedlingstjänster. En sådan tolkning görs också i Finland och Norge, där det råder förbud mot kommer- siell förmedling av alkoholdrycker. Enligt samma tolkning är därför många av de aktiviteter som i dag förekommer på den svenska mark- naden redan olagliga, eftersom de inte kan anses förenliga med alko- hollagen och dess förarbeten. 
  
 46  
  
 Att gränserna för det lagliga området är oklara och förfarandet med privatinförsel i princip oreglerat utgör i sig ett reformbehov, eftersom den grundläggande utgångspunkten när det gäller hantering av alkohol i Sverige är att den ska vara reg- lerad. Oklarheterna blir särskilt bekymmersamma om man beaktar att överträdelser av reglerna är straffrättsligt sanktionerade och att legalitetsprincipen ställer stora krav på förutsägbarhet och tydlig- het. Detta kan vara en bidragande orsak till att det inte förekommer domstolsprövningar i nämnvärd omfattning i ärenden som gäller privatinförsel av alkoholdrycker. Det kan i vart fall konstateras att de rättsvårdande myndigheterna hittills har valt att inte ingripa mot tveksamma  
 e-handelsrelaterade 
  förfaranden med stöd av alkohol- lagens bestämmelser i högst begränsad utsträckning. Enligt den 
  
 46  
 Se t.ex. 3 kap. 1 § alkohollagen som föreskriver att alkoholdrycker inte får säljas om det inte föreligger rätt till det enligt alkohollagen. 
 67 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2014:58 
  
 bedömning som Utredningen om tillsyn av marknadsföring och e- handel med alkoholdrycker m.m. har redovisat i sitt betänkande (SOU 2013:50) finns det inte några indikationer på att gränsdrag- ningsproblematiken inom överskådlig tid kommer att lösas genom domstolsavgöranden. Det senaste årets utveckling ger ytterligare stöd för en sådan slutsats. Såväl Systembolaget AB som  
 IOGT-NTO 
  har polisanmält flera aktörer för sitt agerande i samband med leverans av alkohol till konsument i Sverige. Vad gäller Systembolagets an- mälningar mot City Gross och Watson lade åklagaren i november 2013 ned förundersökningen med motiveringen att det numera saknades anledning att anta att brott som hör under allmänt åtal förövats. Även efter polisanmälningar som  
 IOGT-NTO 
  har gjort har de flesta förundersökningarna lagts ned. I endast ett mål har åtal väckts. 
  
 47 
  
 Att det inte tydligt står klart var gränserna går mellan tillåtna och otillåtna åtgärder kan också, som framhålls i direktiven, anses leda till mer allmänna alkoholpolitiska problem. Grundläggande i den svenska alkoholpolitiken är detaljhandelsmonopolet för alkohol- drycker, vilket i allt väsentligt motiveras av folkhälsoskäl. En risk om det inte klargörs var gränserna går för det tillåtna området är att en fortsatt expansiv förmedlingsverksamhet, kombinerat med inten- siv marknadsföring, undergräver den ställning som monopolet har i dag. Det kan med andra ord vara svårt att upprätthålla stödet för monopolet om andra aktörer som av konsumenterna uppfattas som svenska bistår med förmedling av alkoholdrycker från utlandet eller på annat sätt främjar sådan försäljning. En annan konsekvens skulle kunna vara att det kan bli svårt att på sikt upprätthålla detaljhandels- monopolet  
 EU-rättsligt 
  (se avsnitt 5.5). 
 Den nuvarande lagstiftningens oklara gränser kan naturligtvis också, som flera remissinstanser påtalat under remissbehandlingen av förslagen i SOU 2013:50, vara bekymmersamma från ett tillsyns- perspektiv. Detta eftersom tillsynsmyndigheten riskerar att utöva tillsyn över verksamheter som vid en senare prövning visar sig vara olagliga, eller i vart fall visar sig innefatta olagliga moment. I reali- teten framstår i och för sig den risken som närmast försumbar, efter- som det uppenbarligen inte förekommer lagföring i någon större utsträckning, i vart fall inte av förfaranden som ligger inom den grå- zon som är problematisk. Det är emellertid alldeles klart att en 
  
 47  
 En person har åtalats vid Stockholms tingsrätt för olovlig försäljning av alkohol, grovt brott. Åklagaren har även framställt ett yrkande om företagsbot eftersom brottet begåtts inom ramen för en näringsverksamhet (Mål B  
 4058-14). 
  
 68 
  
 SOU 2014:58 
  
 Överväganden och förslag 
  
 reglering av vilka förfaranden som är tillåtna hade underlättat genom- förandet av tillsynen och bidragit till att den blir enhetlig och effek- tiv. I den mån tillsyn ska bedrivas över andra förfaranden än de som i dag är beskrivna i alkohollagen krävs dessutom att premisserna för sådana eventuell verksamhet fastställs i lagstiftningen. 
 Utredningen anser inte att det är ändamålsenligt att i detalj för- söka utröna vilka typer av åtgärder som är tillåtna respektive otillåtna enligt dagens regler. Det handlar här om frågor som måste hanteras av de rättsvårdande myndigheterna enligt de förutsättningar som gäller för denna verksamhet. Utredningens arbete har i istället in- riktats på att se över alkohollagstiftningen i syfte att  
 reglera  
 gränser- na för vilken typ av åtgärder som ska vara tillåtna vid  
 e-handel 
  och hemleverans till konsument. Det finns också anledning för utredning- en att mot denna bakgrund analysera vad som är tillåtet resp. otillåtet, om förslagen genomförs. I den mån olika förfaranden faller inom de lagliga gränserna, ska också bestämmas vilka närmare förutsätt- ningar och villkor som ska gälla för sådan verksamhet. Två utgångs- punkter har härvid varit vägledande och präglat de förslag som ut- redningen i det följande lägger fram. 
 För det första måste, i enlighet med utredningens uppdrag, den nuvarande svenska alkoholpolitiken beaktas. Det förtjänar att på- pekas att utredningen inte har anledning att ifrågasätta själva sak- innehållet i den politik som förs idag eller föreslå förändringar i den, eftersom detta i högsta grad är en politisk lämplighetsfråga som ligger utanför utredningens uppdrag. Det betyder att  
 bevarandet  
 av den nuvarande svenska alkoholpolitiken, såsom den kommer till ut- tryck i alkohollagen med tillhörande förarbeten, har varit vägledande för utredningens fortsatta resonemang och lagförslag. 
 För det andra ska, som det uttrycks i utredningens direktiv, de förpliktelser som följer av  
 EU-medlemskapet 
  beaktas. Detta betyder att utredningen i sina förslag har haft att hålla sig inom det hand- lingsutrymme som anvisas av EU:s fördrag och i synnerhet EU- domstolens rättspraxis. 
 I stora drag innebär dessa två utgångspunkter att alla förändringar som utredningen föreslår i syfte att skapa tydligare regler för privat- införsel av alkoholdrycker ska framstå som konsekventa i förhållan- de till den alkoholpolitik som bedrivs i landet i övrigt och inte gå längre än vad som är nödvändigt för att uppnå detta syfte, med hänsyn till  
 EU-rätten. 
  I det följande förtydligar utredningen hur den sam- mantaget betraktar det handlingsutrymme som ges av  
 EU-rätten. 
  Mer 
 69 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2014:58 
  
 specifika  
 EU-rättsliga 
  bedömningar kommer sedan att presenteras i anslutning till de konkreta förslagen. 
  
 8.2 
  
 Allmän  
  
 EU-rättslig 
  bedömning 
  
 Utredningens bedömning:  
  
 EU-rätten 
  ger utrymme att förbjuda verksamhet som innebär försäljning av alkoholdrycker i Sverige i strid med detaljhandelsmonopolet samt angränsande verksamhet som inte kan hänföras till undantaget för privatinförsel av alko- holdrycker.  
 EU-rätten 
  ger vidare utrymme att införa restriktioner vid privatinförsel, i den mån som dessa restriktioner syftar till att säkerställa överensstämmelse med svensk alkoholpolitik i all- mänhet, och inte går längre än som är nödvändigt för att uppnå detta syfte. 
 Den allmänna  
 EU-rättsliga 
  bedömningen måste utgå från domarna i målen  
 C-170/04, 
  Brooks och  
 C-186/05, 
  kommissionen mot Sverige. För en närmare beskrivning av dessa mål hänvisas till av- snitt 5.2 och 5.3.  
 EU-domstolen 
  vidgade genom Smith förutsättningarna för privat införsel av alkohol till Sverige, som tidi- gare bara kunde ske genom Systembolagets försorg. Den betraktade privatinförsel som en möjlighet för privatpersoner i Sverige att för eget bruk införskaffa alkoholdrycker i andra medlemsländer. Någon alternativ försäljningskanal i Sverige, vid sidan av Systembolagets distribution, var det inte fråga om, eftersom villkoren för detaljhan- deln i Sverige då hade förändrats i grunden. Det som domstolen riktade in sig på var alltså begränsningar för konsumenter i Sverige att införskaffa alkoholhaltiga drycker i andra  
 EU-länder, 
  inte kom- mersiella aktörers förutsättningar att sälja och marknadsföra sina drycker till dessa konsumenter. I sina domskäl framhöll  
 EU-dom- 
  stolen konsumenternas olägenheter vid import via Systembolaget. För övrigt accepterades de svenska alkoholpolitiska skälen, dvs. folk- hälsan, men dessa var inte tillräckliga för att acceptera en så långt- gående inskränkning som ett fullständigt förbud mot privatinförsel vid sidan av den beställningsmöjlighet som Systembolaget tillhanda- höll.  
 EU-domstolen 
  angav alltså endast vilken typ av begränsning för att skydda folkhälsan som inte var acceptabel (det dåvarande för- budet mot privatinförsel), men förklarade inte vilka begränsningar som kunde vara tillåtna. 
 70 
  
 SOU 2014:58 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Det ska dock samtidigt understrykas att domstolens resonemang grundar sig på nuvarande artikel 34 FEUF. Förbudet mot privat- införsel ansågs utgöra en kvantitativ importrestriktion. En sådan restriktion kan naturligtvis inte uteslutande ses från ett konsument- perspektiv, eftersom artikel 34 ger de utländska företagen en rätt att som utgångspunkt sälja sina produkter utan kvantitativa begränsning- ar eller åtgärder med motsvarande verkan. Skälet till att artikel 34 FEUF inte får fullt genomslag i detta sammanhang är att dom- stolen samtidigt accepterar att försäljning av alkohol till konsument i Sverige är förbehållet ett detaljhandelsmonopol. Annorlunda ut- tryckt är det  
 privat  
 införsel av alkohol som inte får hindras, medan en mer fullskalig säljverksamhet gentemot svenska konsumenter som inkräktar på detaljhandelsmonopolet är i strid med alkohollagen, vilket alltså accepterades av  
 EU-domstolen. 
  Att dra en tydlig gräns mellan vilka kommersiella arrangemang som kan hänföras till privat- införsel resp. detaljhandel i Sverige, kan dock vara svårt i praktiken. Privatinförsel riktar sig med nödvändighet direkt till konsumenter och utgör därför en begränsad form av gränsöverskridande detalj- handel (jfr avsnitt 3.7). Generaladvokaterna i Rosengrenmålet hade detta klart för sig när de konstaterade att det tidigare förbudet mot privatinförsel syftade till att vidmakthålla en enda och kontrollerad försäljningskanal för alkoholhaltiga drycker till svenska konsumenter. De menade alltså att genom möjligheten till privatinförsel öppnades en ny, om än begränsad, försäljningskanal till svenska konsumenter (se avsnitt 5.2.2). 
 En utgångspunkt för utredningen är mot denna bakgrund att det bör klargöras vilken verksamhet som är hänförlig till privatinförsel och att alla restriktioner som föreslås med avseende på denna verk- samhet måste kunna rättfärdigas med stöd av den svenska alkohol- politiken, dvs. grundas på folkhälsoskäl. De restriktioner som det kan bli fråga om utgör inte kvantitativa importrestriktioner (som i Rosengrenmålet), men kan däremot betraktas som åtgärder med motsvarande verkan, vilket också är förbjudet, om de inte kan rätt- färdigas med stöd av grundläggande samhällsintressen som skyddet för folkhälsan. Med beaktande av Rosengrendomens fokusering på  
 privat  
 införsel, är det rimligt att i första hand betrakta restriktionerna från ett konsumentperspektiv. Om det uppställs begränsningar som gör att det i praktiken blir omöjligt eller orimligt komplicerat (pga. omotiverade olägenheter som det uttrycktes i domen) att föra in alkoholdrycker för personligt bruk, kan det antas att dessa begräns- ningar vid en prövning av  
 EU-domstolen 
  skulle anses vara opropor- 
 71 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2014:58 
  
 tionella och oförenliga med artikel 34 FEUF. Vad  
 Rosengren-domen 
  och den efterföljande domen kommissionen mot Sverige (mål C- 186/05) inte kräver, är däremot att olika kommersiella aktörer, ut- över säljaren, ska kunna tjäna pengar på konsumenternas intresse av privatinförsel. En sådan utveckling, som genererar privata vinst- intressen, står i strid med desintresseringsprincipen, som är en av beståndsdelarna i den svenska alkoholpolitiken. Som framgår av av- snitt 4 har regeringen uttalat att principen att begränsa privata vinst- intressen i alkoholhanteringen är en betydelsefull grundsats när staten ska utforma regler för marknadsföring av och riktlinjer för detaljhandeln med alkoholdrycker. Av mål  
 C-186/05 
  framgår tyd- ligt att det som avses med privatinförsel är att en privatperson ska kunna föra in alkoholdrycker med hjälp av någon annan, dvs. en transportör. Oavsett om transportören är yrkesverksam eller inte, är det den fysiska förflyttningen av varororna som avses. Sveriges intresse att i övrigt utesluta privata vinstintressen från den svenska detaljhandelsmarknaden, får här anses var lika legitimt som har ansetts vara i fallet med en reglerad spelmarknad (jfr  
 C-447/08 
  och C- 448/08 White och Mueller, se avsnitt 5.5). 
 Från ett alkoholpolitiskt perspektiv är det naturligtvis vidare viktigt att den alternativa försäljningskanal, som privatinförsel måste betraktas som, inte vidgas på ett sätt som gör att den blir ett reellt och jämförbart alternativ till detaljhandelsmonopolet. Som poängte- rades av generaladvokat Martinez i målet Alfa Vita, 
  
 48  
  
 innebär inte artikel 34 FEUF någon absolut rätt för marknadens aktörer till eko- nomisk eller kommersiell frihet.  
 EU-rätten 
  innebär inte en allmän avreglering av de nationella ekonomierna och ger således utrymme för begränsningar i handeln som är nödvändiga för att upprätthålla bl.a. den svenska alkoholpolitiken. Till saken hör vidare att enligt  
 EU-domstolens 
  rättspraxis har människors hälsa och liv högsta prio- ritet bland de värden och intressen som skyddas genom  
 EUF-för- 
  draget, och det ankommer på medlemsstaterna att fastställa på vilken nivå de vill säkerställa skyddet för folkhälsan och på vilket sätt denna nivå ska uppnås. Eftersom nivån kan variera medlemsstaterna emellan, ska medlemsstaterna medges ett utrymme för skönsmässig bedöm- ning i detta hänseende. 
  
 49 
  
 48 
  
 De förenade målen  
  
 C-158/04 
  och  
 C-159/04, 
  Alfa Vita m.fl., punkt 37 i förslaget till av- görande. 
  
 49 
  
 Se de förenade målen  
  
 C-570/07 
  och  
 C-571/07, 
  Blanco P 
 é 
 rez och Coleó 
 mez, punkt 44 och d 
 ä 
 r angiven r 
 ä 
 ttspraxis. 
 72 
  
 SOU 2014:58 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Utredningen bedömer således sammanfattningsvis att  
 EU-rätten 
  ger utrymme att förbjuda verksamhet som innebär försäljning av alkoholdrycker i Sverige i strid med detaljhandelsmonopolet samt angränsande verksamhet som inte kan hänföras till undantaget för privatinförsel av alkoholdrycker.  
 EU-rätten 
  ger vidare utrymme att införa restriktioner vid privatinförsel, i den mån som dessa restrik- tioner syftar till att säkerställa överensstämmelse med svensk alko- holpolitik i allmänhet, och inte går längre än som är nödvändigt för att uppnå detta syfte. 
  
 8.3 
  
 Ett förtydligat undantag för privatinförsel 
  
 Utredningens förslag 
 : En enskild person som fyllt 20 år som för- värvat spritdrycker, vin, starköl eller andra jästa alkoholdrycker utanför Sverige får själv eller genom säljarens försorg föra in dessa från ett land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområ- det genom transport som anordnats av en av säljaren oberoende yrkesmässig eller privat transportör, allt under förutsättning att dryckerna är avsedda för den enskildes eller dennes familjs per- sonliga bruk. 
 Det ska vara förbjudet att i kommersiellt syfte främja sådan införsel som avses ovan, med undantag från sådana transporter som avses i stadgandet. Utan hinder av främjandeförbudet får säljaren vidta marknadsföringsåtgärder i enlighet med svensk lag- stiftning. 
 De skattemässiga regler som gäller vid privatinförsel ska lyftas fram på ett tydligare sätt genom en uttrycklig hänvisning i alko- hollagen. 
  
 8.3.1 
  
 Inledning 
  
 Förbudet i 3 kap. 9 § alkohollagen mot att i större omfattning till- handagå annan med att anskaffa alkoholdrycker inskränktes som framgått den 1 juli 2008 på så sätt att detta förbud inte gäller vid sådan införsel som avser enskild persons rätt att för privat bruk från ett land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet föra in spritdrycker, vin och starköl till Sverige genom yrkesmässig be- fordran eller annan oberoende mellanhand. 
 73 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2014:58 
  
 Som redogjorts för i tidigare avsnitt är det i praktiken oklart vilka förmedlingsåtgärder utöver transport och viss marknadsföring som är tillåtna (se avsnitt 7.3.3). Bristen på tydlighet synes främst sam- manhänga med begreppen yrkesmässig befordran och annan oberoende mellanhand och följaktligen räckvidden av det i 3 kap. 9 § tredje stycket alkohollagen införda undantaget från det straff- sanktionerade förbudet mot att i större omfattning tillhandagå annan med att anskaffa alkoholdrycker. 
  
 50 
  
 Som framgått tycks valet att formulera undantaget för privat- införsel via befordran i exakt överensstämmelse med  
 EU-domstolens 
  domslut inte ha föregåtts av någon närmare analys av huruvida den valda lydelsen riskerade att omfatta andra former av kommersiell verksamhet än själva transporten (se avsnitt 7.1.4). 
 Syftet med att trots detta föra in även begreppet oberoende mellanhand i lagtexten var att tillåta att andra mellanhänder än yrkes- mässiga stod för transporten. Regeringen fann att förslaget borde utformas så att enskilda personer tillåts att föra in spritdrycker, vin och starköl till Sverige genom andra oberoende mellanhänder än yrkesmässiga sådana, dvs. genom privata ombud, för att förslaget skulle anses stå i överensstämmelse med det dåvarande  
 EG-fördra- 
  gets bestämmelser. 
  
 51 
  
 Det är utredningens uppfattning att det av regleringen i alkohol- lagen på ett otvetydigt sätt bör framgå vad som är tillåtet i samband med privat införsel av alkoholdrycker. Ett sådant klargörande bör ske genom flera olika åtgärder. Det bör till att börja med tydlig- göras vad säljaren respektive en från säljaren oberoende person får göra i samband med en införselsituation. Ett klargörande i inskrän- kande riktning i den bestämmelsen får till följd att det generella förbudet att tillhandagå annan med att anskaffa alkoholdrycker i 3 kap. 9 § alkohollagen kommer att få ett större tillämpningsområde och möjligen kan det hävdas att detta skulle vara tillräckligt för att uppnå syftet. Samtidigt har det under senare år vuxit fram en verk- samhet som innebär att kommersiella aktörer utöver säljaren på en rad olika sätt främjar just privatinförselsituationen utan att i och för sig ta någon aktiv del i transporten. Ett exempel är företag med andra verksamheter som organiserar vinklubbar för att generera ett mervärde för sina kunder. En stor del av sådana åtgärder skulle falla utanför bestämmelsen i 3 kap. 9 § alkohollagen. Även om det kan hävdas att ett förtydligande av själva införselsituationen rent lag- 
  
 50 
  
 Jfr SOU 2013:50, s. 217. 
  
 51 
  
 Prop. 2007/08 s. 36. 
  
 74 
  
 SOU 2014:58 
  
 Överväganden och förslag 
  
 tekniskt klargör att en stor del av den verksamhet som nu åsyftas faller utanför det tillåtna området, är det enligt utredningens upp- fattning angeläget att även här vara mycket tydlig. Detta gäller inte minst av det skälet att det i dag på marknaden redan finns en rad aktörer som bedriver kommersiella verksamhet av sådant slag. Det är därför motiverat att som ytterligare en åtgärd för att tydliggöra vad som bör vara tillåtet i samband med privatinförsel införa ett förbud mot att främja sådan verksamhet i kommersiellt syfte. De närmare övervägandena bakom utredningens förslag i olika delar redovisas i det följande. 
  
 8.3.2 
  
 Hur bör införselsituationen förtydligas? 
  
 En av huvudanledningarna till att det i dag kan anses råda oklarheter i vad som är tillåtet eller inte tillåtet är enligt utredningens uppfatt- ning att begreppet oberoende mellanhand har använts i bestäm- melsen. Som redovisats ovan har detta lett till en föreställning om att oberoende aktörer i samband med privatinförsel har stora möjlig- heter att vidta en rad åtgärder. Som också redovisats ovan var detta aldrig avsikten och det är inte heller nu ur ett alkoholpolitiskt per- spektiv en önskad utveckling eller ett önskat läge. Begreppet obero- ende mellanhand bör därför utmönstras ur regleringen om privat- införsel och bestämmelsen bör i stället omformuleras så att det tydlig framgår att det enbart är själva transporten mellan köpare och säljare som kan omhändertas av tredje part. Ett sådant förtydligande väcker dock en rad frågor som redovisas i det följande. 
 Transportören bör vara oberoende av säljaren 
 En svårighet när det gäller att definiera omfattningen av privat in- försel är att avgränsa säljarens roll, eller närmare bestämt hur aktiv säljaren kan vara i förhållande till köparen när det handlar om privat införsel. Det står klart att det i detta fall inte kan handla om restriktionsfri gränsöverskridande detaljhandel eller fullskalig distansförsäljning (se avsnitt 8.2 ovan), eftersom detta skulle stå i strid med förekomsten av ett detaljhandelsmonopol i Sverige. Av EU- domstolens rättspraxis framgår att en avgränsande faktor i detta hänseende är att säljaren  
 inte själv får transportera varorna 
 . Det är utredningens bedömning att denna begränsning är viktig och uttryck- 
 75 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2014:58 
  
 ligen bör framgå av alkohollagen. Utredningen gör därmed en annan bedömning än den som framkommer i prop. 2007/08:119 (s. 44), där det anges att det saknar betydelse om den bakomliggande trans- aktionen utgör en distansförsäljning, enligt den definition som ges i lagen om alkoholskatt, och varan transporteras av säljaren eller av någon annan för säljarens räkning, eller om köparen i det aktuella fallet har anlitat transportören. Utredningen vill här understryka att det är av central betydelse för den svenska alkoholpolitiken, och i synnerhet för detaljhandelsmonopolets fortsatta existens, att reglerna om distansförsäljning i lagen om alkoholskatt (se avsnitt 5.4) inte tas som intäkt för att det är tillåtet för säljaren att ägna sig åt fullskalig distansförsäljning, vilket t.ex. skulle kunna tolkas som att säljaren har möjlighet att ägna sig åt uppsökande säljverksamhet genom om- bud eller agenter, och därmed utgöra ett direkt alternativ till detalj- handelsmonopolet i Sverige (se närmare under 8.3.3 nedan). Det måste alltså vara en av säljaren oberoende transportör som anlitas vid privatinförsel av alkoholdrycker till svenska konsumenter. 
 Både säljaren och köparen bör ha rätt att ombesörja transporten 
 Det finns vidare anledning att bedöma om det har betydelse om det är säljaren eller köparen som anordnar den från säljaren fristående transporten. Det kan noteras att det i detta hänseende har gjorts skilda tolkningar i Finland och Norge. I Finland är det inte tillåtet för sälja- ren att anordna transporten med hjälp av en oberoende transportör. Köparen måste därför ingå separata avtal med säljaren och trans- portören. I Norge är det däremot tillåtet att säljaren anordnar trans- porten, så länge som transportören är oberoende av säljaren (se av- snitt 6). I Sverige har det sedan bestämmelsen om privatinförsel infördes 2008, på samma sätt som i Norge, varit tillåtet för säljaren att ombesörja transporten. Det är utredningens bedömning att denna möjlighet för säljaren bör kvarstå, även om det inte är en slutsats som med automatik kan dras från  
 EU-domstolens 
  rättspraxis eller ens från alkohollagens nuvarande lydelse. Det framgår dock av regeringens ovannämnda proposition (2007/08:119) att tanken var att det skulle sakna betydelse om säljare eller köpare anordnade trans- porten. Utredningen har redan framhållit att transportören bör vara oberoende av säljaren, men finner inte saklig grund för att säljaren ska vara förhindrad att anordna transporten. 
 76 
  
 SOU 2014:58 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Utredningen grundar denna bedömning på flera skäl. För det första har det som sagt varit tillåtet för säljaren att anordna transport med hjälp av en oberoende transportör sedan 2008 i enlighet med lagstiftarens intentioner. Det är ett upplägg som har blivit vanligt förekommande i den  
 e-handel 
  med alkoholdrycker som faktiskt be- drivs, till följd av beställningar från svenska konsumenter. Det får redan av denna anledning krävas tungt vägande skäl för att nu be- gränsa denna möjlighet. 
 För det andra innebär det förhållandet att säljaren anordnar trans- porten att denne även är skyldig att erlägga svensk alkoholskatt istället för köparen enligt alkoholskattelagen (se avsnitt 5.4). Detta göra att priset, som alkoholpolitiskt kontrollinstrument, får ett tyd- ligare genomslag. Om säljaren inte ska betala in skatten själv saknas normalt ett incitament att inkludera denna kostnad i prisuppgifterna. Prisbilden blir av naturliga skäl inte lika attraktiv om denna kostnad tydliggörs. Då svenska konsumenter anordnar transporten före- kommer det att leverans sker till utlämningsställen där det i stor utsträckning saknas möjlighet att kontrollera att köparen anmält in- förseln och ställt säkerhet hos Skatteverket för betalning av skatten på varorna. Några exakta uppgifter angående omfattningen av denna verksamhet kan emellertid inte ges av Tullverket, eftersom de flesta transporter inte är möjliga att kontrollera. Det kan emellertid kon- stateras att en ordning där köparen själv ska erlägga svensk alkohol- skatt inte behöver vara fördelaktig från alkoholpolitisk utgångs- punkt. 
  
 52 
  
 För det tredje bedömer utredningen att det är högst tveksamt om en inskränkning i den utländske säljarens handlingsfrihet av sådant slag som det skulle bli fråga om kan rättfärdigas enligt  
 EU-rätten. 
  Att fästa avgörande vikt vid om det är säljaren eller köparen som anordnar transporten, och förbjuda det ena men inte det andra för- farandet, framstår inte som  
 EU-rättsligt 
  hållbart. Det ska under- strykas att artikel 34 FEUF är av betydelse i båda fallen, eftersom det är fråga om gränsöverskridande verksamhet. Begränsningar som träffas av förbudet i artikel 34 FEUF kan bara upprätthållas om de grundas på godtagbara skäl och om de inte går längre än vad som är nödvändigt för att uppnå det syfte som eftersträvas. En distinktion som har sin grund i om det är säljaren eller köparen som anordnar transporten är svår att rättfärdiga på alkoholpolitisk grund. Ett skäl som skulle kunna anföras är förvisso att ett krav som innebär att 
  
 52  
 Jfr SOU 2013:50, s. 204 ang. s.k. lågprisleverantörer. 
 77 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2014:58 
  
 köparen själv måste anordna transporten och därmed även ställa säkerhet för alkoholskatten, skulle göra privatinförseln mer kom- plicerad och de aktuella alkoholdryckerna mindre tillgängliga. Ju svårare det är att få tag på alkohol, desto mindre dricks det totalt sett och desto färre människor skadas på grund av alkoholen (se avsnitt 4). Detta argument framstår dock inte som invändningsfritt med hänsyn till  
 EU-domstolens 
  resonemang om olägenheter för konsumenter i Rosengrendomen (se avsnitt 5.2.3). I kontakter med norska myndigheter har för övrigt framkommit att det på senare tid har varit viktigt för EFTA:s övervakningsmyndighet (ESA) att få bekräftat att både säljare och köpare har möjlighet att anordna transporten när det gäller privatinförsel av alkoholdrycker till norska konsumenter. Att denna möjlighet är öppen synes vara ett skäl till att ESA hittills inte har ifrågasatt de norska reglerna angående privat- införsel. 
 För det fjärde är den finska ordningen där köparen är skyldig att ingå separata avtal med säljare och transportör nu ifrågasatt i en rättsprocess där Helsingfors hovrätt har begärt förhandsavgörande från  
 EU-domstolen. 
  
 53 
  
 Som nämndes under avsnitt 6.3 kan det inte med säkerhet sägas vilka frågor från hovrätten som  
 EU-domstolen 
  kommer att besvara, eftersom svaret på en fråga kan göra svaren på andra frågor obehövliga.  
 EU-domstolen 
  kan dock mycket väl komma in på frågor av betydelse för den diskussion som här förs. Det fram- står även av denna anledning olämpligt att nu införa en inskränkning i säljarens handlingsfrihet när det gäller anordnandet av transport genom oberoende transportör. Om en sådan begränsning ska införas framstår det som klokare att först avvakta  
 EU-domstolens 
  dom i ärendet. 
 För det femte får, om man bortser från skatteaspekten, skillnaden mellan vem som anordnar transporten i detta avseende betraktas som tämligen artificiell. Med tanke på att det i huvudsak handlar om  
 e-handel 
  lär det inte vara särskilt komplicerat för en utländsk säljare av alkoholdrycker att konstruera ett affärsupplägg så att det utåt framstår som att köparen själv beställer transporten även om säljaren i praktiken ombesörjer merparten av de dithörande praktiska svårigheterna. Att förbjuda den ena formen, men inte den andra, skulle sannolikt skapa nya avgränsningsproblem som kan vara svåra att hantera i rättstillämpningen. 
  
 53  
 Begäran om förhandsavgörande framställd av Helsingfors hovrätt den 22 april 2014 – Forbes mot Häradsåklagare (Helsingfors), finländska staten – Tullstyrelsen (Mål C- 198/14). 
 78 
  
 SOU 2014:58 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Utöver vad som nu har redovisats bör enligt utredningens upp- fattning själva leveranssituationen också regleras. Utredningen redo- visar sina förslag i denna del i avsnitt 8.4. 
  
 8.3.3 
  
 Närmare om förbudet att i kommersiellt syfte främja privatinförsel 
  
 Som nämnts ovan innebär det förtydligande som nyss redovisats att förbudet i 3 kap. 9 § alkohollagen, mot att i större omfattning till- handagå annan med att anskaffa alkoholdrycker, skulle kunna träffa åtminstone delar av ovannämnda förmedlingsverksamhet, eftersom den tolkning som legat till grund för utvecklingen av denna verksam- het tycks vara upphängd på begreppet mellanhand. Utredningen anser dock att förbudet i 3 kap. 9 § inte är väl avpassat för att förbjuda den verksamhet som det nu är fråga om. Bestämmelsen härstammar från en tid då de företeelser som nu är i fråga var otänkbara, näm- ligen  
 1930-talets 
  förordning angående försäljning av rusdrycker. 
  
 54  
  
 Utredningen föreslår därför att undantaget för privatinförsel komplet- teras med ett separat förbud mot kommersiellt främjande av privat införsel av alkoholdrycker. 
 Det finns anledning att inledningsvis diskutera hur denna för- medlingsverksamhet eller annat främjande av privat införsel av alko- holdrycker ska kvalificeras  
 EU-rättsligt, 
  eller närmare bestämt hur begränsningar av sådan verksamhet kan motiveras med stöd av EUF- fördraget. 
  
 EU-rättslig 
  bedömning av ett förbud mot kommersiellt främjande 
 Ett uttryckligt förbud mot kommersiellt främjande av privat inför- sel av alkoholdrycker i Sverige skulle till skillnad från det tidigare privatinförselförbudet inte direkt avse den gränsöverskridande han- deln. Ett sådant förbud avser varken alkoholdryckerna eller trans- porten av dem, utan riktar in sig på marknadsföringen eller främ- jandet av dem i förhållande till svenska konsumenter. Ett sådant för- bud påverkar självfallet handeln, men behöver inte nödvändigtvis 
  
 54  
 I 4 kap. 9 § 2 mom. Förordningen (1937:436) angående försäljning av rusdrycker stadgades att ej må någon genom särskild, för ändamålet driven rörelse eller eljest i större omfattning och mot ersättning tillhandagå annan med anskaffande av rusdrycker. Se SOU 2013:50, s. 169 f. 
 79 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2014:58 
  
 kvalificeras som en åtgärd med motsvarande verkan som en kvanti- tativ importrestriktion. Detta framgår av den s.k.  
  
 Keck-doktrinen 
 . 
  
 55 
  
 I  
 Keck-målet 
  prövades en fransk regel som med vissa undantag innebar att en återförsäljare inte fick sälja varor till lägre pris än det han köpt dem för. Denna regel ansågs inte utgöra en åtgärd med motsvarande verkan som kvantitativa importrestriktioner och om- fattades därför inte av artikel 34 FEUF. 
  
 56  
  
 EU-domstolens 
  dom visar att en regel som påverkar försäljningen av en vara bör betraktas annor- lunda än en regel om t.ex. den tekniska utformningen av en vara. Den senare typen av regel, vanligen kallad tekniskt handelshinder, faller alltid inom ramen för artikel 34 FEUF, medan en regel som avser försäljningen av en vara inte behöver göra det. 
  
 57 
  
 I  
 Keck-målet 
  underströk dock domstolen att det måste röra sig om åtgärder som träffar samtliga berörda aktörer på marknaden och inte har till syfte att påverka utländska produkter mer än de in- hemska. Vidare gäller att åtgärderna inte får vara diskriminerande vare sig rättsligt eller faktiskt. 
 Mot denna bakgrund kan konstateras att ett förbud mot kommer- siellt främjande av alkoholdrycker kan omfattas av  
 Keck-doktrinen. 
  Det handlar om regler som föreskriver under vilka villkor mark- nadsföring och försäljning av alkoholhaltiga drycker får äga rum. 
  
 58  
  
 En förutsättning är som framgått att förbudet: 
  
 Träffar samtliga berörda aktörer på marknaden 
  
 Inte har till syfte att påverka utländska produkter mer än inhemska 
  
 Inte utgör rättslig eller faktisk diskriminering. 
  
 Om en försäljningsform omfattas av  
 Keck-doktrinen 
  presumeras den alltså inte hindra marknadstillträde för utländska produkter och faller på denna grund utanför förbudet mot handelshindrande åtgärder i artikel 34 FEUF. Det finns dock säljformer som trots regleringens karaktär av försäljningsarrangemang har ansetts omfattas av förbudet 
  
 55 
  
 De förenade målen  
  
 C-267/91 
  och  
 C-268/91, 
  Estrada och Burton. Jfr SOU 2010:98, sär- skilt bilaga 2. 
  
 56 
  
 Ett liknande resonemang fördes i målet 75/81 Blesgen, som rörde en belgisk reglering som begränsade möjligheten att sälja starksprit. Ett annat mål som var näraliggande men avgjordes tidigare var mål 145/88 B& Kommentar till RegR:s domar av den 30 november 2010 i mål  
 2208-09, 
 3582-07 
  och  
 3583-07 
  om tryckfriheten och lotterilagen, FT 2011, s. 33. 
  
 67 
  
 Se SOU 2013:50, s. 203. 
  
 68 
  
 Ibid. 
  
 84 
  
 SOU 2014:58 
  
 Överväganden och förslag 
  
 är dock inte en konsekvens av utredningens förslag, utan gäller sedan tidigare, och har inte ankommit på utredningen att analysera. 
  
 69 
  
 Enligt utredningens förslag bör inte en utländsk säljare omfattas av förbudet mot kommersiellt främjande. Säljaren måste kunna främja sin egen verksamhet i den utsträckning det är tillåtet enligt alkohollagen i övrigt och annan svensk lagstiftning, dvs. det får inte vara fråga om ett främjande som innebär otillåten försäljning eller marknadsföring i Sverige. Att hindra säljaren från att främja försälj- ningen av egna alkoholdrycker, vilket är lagligt när det gäller drycker som tillhandahålls av Systembolaget, skulle, enligt utredningens be- dömning, innebära en otillåten diskriminering i strid med artikel 34 FEUF som inte är möjlig att rättfärdiga med stöd av undantaget för människors hälsa i artikel 36 FEUF. Att säljarens verksamhet inte omfattas av förbudet innebär vidare att sedvanlig marknadsföring från säljarens sida, t.ex. annonsering i svenska tidningar, inte kan innebära att den tidning som tar in annonsen gör sig skyldig till ett otillåtet kommersiellt främjande (vad säljaren får göra och inte får göra enligt utredningens bedömning berörs närmare nedan). 
 En svensk importör av alkoholdrycker faller emellertid in under förbudet mot kommersiellt främjande, under förutsättning att mark- nadsföringen avser privatinförsel och inte partihandel. Detta är logiskt med hänsyn till att det endast är den utländske säljaren som genom sin gränsöverskridande affärsförbindelse med svenska kon- sumenter omfattas av undantaget för privatinförsel. Om det handlar om privatinförsel kan inte en svensk importör ingå i försäljnings- kedjan. 
 Det måste slutligen krävas att själva privatinförseln underlättas, uppmuntras eller på annat sätt främjas i kommersiellt syfte. Saklig information om alkoholdrycker som inte tillhandahålls av System- bolaget (t.ex. i en vinrecension), kan inte betraktas som främjande enligt utredningens förslag, såvida inte privatinförsel av den aktuella 
  
 69  
 Det kan naturligtvis hävdas att pga. att främjandeförbudet avser privatinförsel blir situa- tionen inte identisk för alkoholdrycker som förs in genom privatinförsel och drycker som tillhandahålls av Systembolaget. Det är emellertid i förhållande till undantaget för privat- införsel, och i synnerhet begreppet mellanhand, som problematiken kring vad som är laglig förmedling eller annat främjande har uppstått. Om utredningens förslag genomförs kan det emellertid finns anledning att övervaka att kommersiellt främjande av annan än säljaren, utöver sådan verksamhet som alltså redan träffas av tillhandagåendeförbudet, inte heller förekommer när det gäller alkoholdrycker som tillhandahålls av Systembolaget (t.ex. med anknytning till hemleveranser). Det bör emellertid vara betydligt lättare att kontrollera att en sådan utveckling inte sker, eftersom det handlar om alkoholdrycker som omfattas av den statligt kontrollerade försäljningskanalen. 
 85 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2014:58 
  
 drycken samtidigt uppmuntras. 
  
 70  
  
 Av samma skäl kan det inte vara fråga om främjande i förslagets mening om en resebyrå rent allmänt väcker svenska konsumenters intresse för utländska alkoholdrycker, t.ex. genom att erbjuda vinprovningsresor (se kommentarer i av- snitt 12.2). 
 Begränsningar i säljarens verksamhet 
 Om en utländsk säljare av alkoholdrycker, genom svenskt bolag, med stöd av egen infrastruktur för försäljning i Sverige eller genom en beroende mellanman, säljer alkoholdrycker till svenska konsu- menter, strider detta mot detaljhandelsmonopolet. Det kan då inte vara fråga om privatinförsel eftersom detta förutsätter att en köpare i Sverige vänder sig till en säljare i utlandet och därifrån beställer önskade varor. Om det inte är fråga om ett företag som säljer alkohol- drycker, i eget eller säljarens namn, utan enbart underlättar för eller uppmuntrar till försäljningen är det i stället bestämmelserna om kom- mersiellt främjande som kan bli aktuella. En utländsk säljare av alko- holdrycker har rätt att marknadsföra möjligheten till privatinförsel av alkoholdrycker på motsvarande villkor som gäller vid marknads- föring av alkoholdrycker som tillhandahålls av detaljhandelsmono- polet. Särskild måttfullhet ska iakttas och reklam- eller annan mark- nadsföringsåtgärd som är påträngande eller uppsökande, eller som uppmanar till bruk av alkohol, får inte företas. 
 Som framgått undantas utländska säljare från förbudet mot kom- mersiellt främjande och dessa får således främja den egna verksam- heten, dvs. marknadsföra sin försäljning. Det finns dock anledning att i detta sammanhang diskutera vilka begränsningar i säljarens verk- samhet som följer av redan befintliga svenska regler, även om dessa begränsningar inte är en direkt följd av de förslag som utredningen lägger fram. Först diskuteras vad som utgör detaljhandel i Sverige, bl.a. mot bakgrund av EU:s regler om etableringsfrihet. Därefter diskuteras vilka marknadsföringsåtgärder som är tillåtna. 
  
 70  
 Jfr även kommentaren i det föregående ang. publicistisk verksamhet som inte tydligt utgör marknadsföring. 
 86 
  
 SOU 2014:58 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Försäljning i Sverige? 
 En fråga som utredningen har haft att ta ställning till är om det är möjligt att avgöra under vilka omständigheter kommersiella arrange- mang kring privatinförsel av alkoholdrycker, på grund av sin närhet till svenska konsumenter, anses utgöra försäljning i Sverige i strid med detaljhandelsmonopolet. Som påpekats ovan är detta i första hand en fråga för de rättsvårdande myndigheterna och utredningen gör därför enbart några allmänna iakttagelser i detta hänseende. Ut- redningen om tillsyn av marknadsföring och  
 e-handel 
  med alkohol- drycker m.m. fann att det var oklart vilka förmedlingsåtgärder utöver transport och viss marknadsföring som är tillåtna idag. Den menade att det är sannolikt att vissa aktörer i dag är etablerade i Sverige på ett sådant sätt att de vid en rättslig prövning skulle anses bedriva detaljhandel mot konsument här i landet (SOU 2013:50, s. 217 ff). Det bör mot denna bakgrund diskuteras om det, från ett  
 EU-rätts- 
  ligt perspektiv, kan dras en tydlig gräns mellan privatinförsel och detaljhandel. Det finns anledning att här påminna om att System- bolagets monopol är grundat på artikel 37 FEUF (se avsnitt 5.1), vilket innebär att Systembolaget exklusiva försäljningsrätt är EU- rättsligt legitim. Genom domen i mål  
 C-170/04, 
  Brooks slogs emellertid fast att införsel av alkoholdrycker för privat bruk inte om- fattas av monopolets funktionssätt, i den mening som avses i artikel 37 FEUF. Det skulle därför kunna hävdas att privatinförsel inte är detaljhandel, åtminstone inte detaljhandel i Sverige. Vid en närmare analys visar det sig dock att en sådan skiljelinje inte kan upprätt- hållas. Det är svårt, för att inte säga omöjligt, att dra en klar gräns mellan, å ena sidan, detaljhandel och, å andra sidan, privatinförsel. Detaljhandel innebär som framgått av varor säljs direkt till konsu- ment (se avsnitt 3.2). Införsel kan därför mycket väl ske i kombina- tion med detaljhandel så som bevisligen skedde i Rosengrenmålet.  
  
 71  
  
 Privat införsel innebär alltid försäljning direkt till konsument. 
  
 72  
  
 Det var därför uppenbarligen fråga om försäljning direkt till konsu- ment i den mening som avses i 1 kap. 11 § alkohollagen. Det som 
  
 71 
  
 Se bl.a. punkt 13 i Rosengrendomen. Jfr även målen  
  
 C-108/09 
 Ker-Optika 
  och 215/87 Anderson. 
  
 72 
  
 Se Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om en gemensam europeisk köplag KOM(2011) 635 slutlig, s.2, som specifikt nämner konsumenter i samband med gränsöver- skridande handel. 
  
 87 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2014:58 
  
 skiljer situationen från detaljhandel i Sverige är att köpare och säljare befinner sig i olika länder. 
  
 73 
  
 Av betydelse för om det handlar om detaljhandel  
 i Sverige  
 är sålunda frågan i vilket land säljaren är etablerad. Om företaget som säljer alkoholdrycker till svenska konsumenter är etablerat i Sverige, bedriver det uppenbarligen detaljhandel i Sverige i strid med detalj- handelsmonopolet. Detsamma kan hävdas om företaget som säljer alkoholdryckerna ingår i samma företagsgrupp som ett svenskt bolag, om det senare är involverat i försäljningen. Vid t.ex. en konstruk- tion som innebär att ett svenskt bolag bildar dotterbolag i ett annat EU- eller  
 EES-land 
  och låter detta bolag stå för försäljning av alko- holdrycker till Sverige, medan det svenska bolaget sköter kund- kontakter, beställningar m.m., får båda bolagens verksamhet, pga. sin ägargemenskap, betraktas som försäljning i Sverige i strid med detaljhandelsmonopolet. Det kan då inte vara fråga om privatinförsel, eftersom det förutsätter att säljaren inte finns eller är organisato- riskt representerad på den svenska marknaden. Situationen är dock annorlunda om det svenska bolaget enbart fungerar som skatterepre- sentant i Sverige i den mening som avses i 15 a § lagen (1994:1564) om alkoholskatt (se avsnitt 5.4). 
 Det kan dock många gånger vara komplicerat att fastställa om ett företag är etablerat i Sverige eller inte enligt  
 EU-rätten. 
  De grund- läggande reglerna finns i artikel 49 FEUF. I korta drag innebär fördragets regler att egenföretagare och yrkesutövare eller juridiska personer som lagligen är verksamma i en medlemsstat är etablerade när de stadigvarande och kontinuerligt bedriver ekonomisk verksam- het i en annan medlemsstat. 
  
 74  
  
 Vid  
 e-handel 
  blir denna fråga särskilt komplex. För ett företag som bedriver handel via internet är etable- ringsstaten inte den stat där utrustningen för webbplatsen finns eller den stat från vilket det går att nå webbplatsen, utan den stat där näringsverksamheten faktiskt utövas. 
  
 75 
  
 För bolag gäller att de är etablerade när de bildar dotterbolag i överensstämmelse med lagstiftningen i etableringslandet. Före- komsten av viss infrastruktur i en ny stat behöver dock inte inne- 
  
 73 
  
 Ny specifik lagstiftning gällande gränsöverskridande detaljhandel införs genom direktiv 2011/83/EU av den 25 oktober 2011 om konsumenträttigheter. Se prop. 2013/14:15, Gemen- samt konsumentskydd i EU. 
  
 74 
  
 Se närmare SOU 2010:46, s. 49 ff. 
  
 75 
  
 Se skäl 19,  
  
 e-handelsdirektivet 
  – Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/31/EG av den 
  
 8 
  
 juni 2000 om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden, EGT L 178, s. 1, som hänvisar till den EU- domstolens rätts- praxis. 
  
 88 
  
 SOU 2014:58 
  
 Överväganden och förslag 
  
 bära att etableringen har skett. 
 76  
 Om infrastruktur byggs upp i syfte att främja privatinförsel genom en regelrätt distributionstjänst, med beställningsmöjligheter, kundservice etc., övergår dock privatinförsel till att bli försäljning i Sverige. Även om sådan infrastruktur inte behöver kvalificeras som etablering i  
 EU-rättslig 
  mening, handlar det om en gränsöverskridande tjänst från säljarens sida som är oför- enlig med detaljhandelsmonopolet. Vissa marknadsföringsåtgärder från en säljares sida, t.ex. inrättande av s.k. showrooms där alkohol- drycker exponeras, är vidare, enligt utredningens bedömning, att be- trakta som en faktor som talar för att det bakomliggande kommer- siella arrangemanget inte kan hänföras till privatinförsel då säljaren, genom en sådan åtgärd, blir påtagligt närvarande på den svenska detaljhandelsmarknaden för alkoholdrycker. 
 77 
  
 Det finns även andra kommersiella arrangemang där säljaren själv inte är i formell mening etablerad i Sverige, men likväl måste anses bedriva en verksamhet i strid med detaljhandelsmonopolet. Utgångs- punkten är här att det är fråga om arrangemang som innebär att  
 för- säljning sker i Sverige  
 och inte som vid privatinförsel grundas på ett gränsöverskridande köp där säljare och köpare befinner sig i olika länder. 
 78 
  
 En naturlig utgångspunkt för bedömningen är här mellanmans- rätten. En mellanmans funktion är att företa en rättshandling för uppdragsgivaren. Normalt gäller det någon som fått i uppdrag att självständigt företa rättshandlingar för den ena eller andra parten. 
 79  
 En mellanman kan under vissa givna förutsättningar binda sin huvud- man, dvs. den som mellanmannen företräder. En typisk mellanman är en handelsagent. 
 80  
 Denne erbjuder tjänster för kunder i huvudman- nens namn mot ersättning från huvudmannen i form av provision. 
 81  
 Om en handelsagent ingår avtal med svenska konsumenter om köp av alkoholdrycker i Sverige för säljarens räkning måste det betraktas som försäljning i Sverige. Säljaren är då genom sin agent närvarande 
  
 76 
  
 Se mål  
  
 C-55/94, 
  Huynh. 
  
 77 
  
 Jfr SOU 2013:50, s. 205. 
  
 78 
  
 Se analogt definitionen av distansavtal i artikel 2.7 i Europaparlamentets och rådets direk- tiv 2011/83/EU av den 25 oktober 2011 om konsumenträttigheter: varje köpe- eller tjänste- avtal som ingås mellan näringsidkaren och konsumenten med stöd av ett organiserat system för distansförsäljning eller tillhandahållande av tjänster på distans,  
  
 utan att näringsidkaren och konsumenten samtidigt är fysiskt närvarande 
 , enbart med utnyttjande av ett eller flera medel för distanskommunikation fram till och inbegripet den tidpunkt då avtalet ingås. 
  
 79 
  
 Se 18 kap. Handelsbalken. 
  
 80 
  
 Se Lagen (1991:351) om handelsagentur och Rådets direktiv 86/653/EEG av den 18 december 1986 om samordning av medlemsstaternas lagar rörande självständiga handelsagenter. 
  
 81 
  
 Se 1 § och 8 § Lagen om handelsagentur och Rådets direktiv 86/653/EEG av den 18 december 1986 om samordning av medlemsstaternas lagar rörande självständiga handelsagenter. 
  
 89 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2014:58 
  
 som försäljning i Sverige. Säljaren är då genom sin agent närvarande på den svenska marknaden och har direktkontakt med svenska konsumenter, vilket utesluter att det handlar om privatinförsel. En annan form är s.k. kommissionärer. 
  
 82  
  
 En kommissionär säljer vanligen varor från sitt lager i eget namn till slutkunden och tar betalt för varorna. I detta fall strider verksamheten också uppenbart mot för- budet mot detaljhandel i Sverige om kommissionären har sitt lager här. 
 Det finns dock situationer som inte låter sig lika lätt bedömas. Av avgörande betydelse bör då vara om säljarens mellanman agerar aktivt i Sverige, t.ex. genom att träffa konsumenter i landet och mark- nadsföra produkterna gentemot dessa, eller är inblandad i leveransen eller hantering av varornas betalning. Om så sker kan det knappast betraktas som privatinförsel, utan får anses utgöra försäljning i Sverige, eftersom transaktionen i huvudsak genomförs i Sverige. 
  
 83 
  
 Om mellanmannen å andra sidan agerar på uppdrag av konsu- menten, utan något avtalsförhållande med säljaren, kan det inte be- traktas som att säljaren bedriver detaljhandel i Sverige. Dessa aktörer kan i viss mån jämföras med mäklare, t.ex. fastighets- och försäk- ringsmäklare. En mäklare kan representera säljaren eller köparen men inte båda samtidigt. Mäklaren kan i sin roll lämna information om priser och produkter och även ta emot pengar från uppdrags- givaren om det behövs för att utföra uppdraget om uppdragsgivaren beviljar det. 
  
 84  
  
 Det drag som utmärker denna typ av oberoende mellan- män är att det saknas ett löpande kontrakt med uppdragsgivaren medan en yrkesmässigt beroende mellanman har ett avtalsför- hållande med huvudmannen som vanligtvis löper över bestämd tid.  
  
 85  
  
 Denna kategori av mellanmän är alltså oberoende av säljaren och kan därför istället omfattas av förbudet mot kommersiell främjande som berördes ovan, vilket alltså inte gäller säljaren. 
  
 86 
  
 Om vi sammanfattar detta resonemang kan konstateras att om en säljare bedriver verksamhet i Sverige genom bolag, med stöd av egen infrastruktur för försäljning eller genom en beroende mellan- man, talar mycket för att det är fråga om detaljhandel i Sverige. Det kan då inte vara fråga om privatinförsel eftersom detta förutsätter att en köpare i Sverige vänder sig till en säljare i utlandet och därifrån 
  
 82 
  
 Se Kommissionslag (2009:865). 
  
 83 
  
 Jfr direktiv 2011/83/EU av den 25 oktober 2011 om konsumenträttigheter, se prop. 2013/14:15, Gemensamt konsumentskydd i EU, s. 64. 
  
 84 
  
 Se analogt t.ex. Fastighetsmäklarlagen (2011:666) §10. 
  
 85 
  
 Se t.ex. lagen (1991:351) om handelsagentur, 1§. Jfr. Fastighetsmäklarlagen (2011:666) 9 §. 
  
 86 
  
 Se bl.a. mål  
  
 C-170/04, 
  Brooks. 
 90 
  
 SOU 2014:58 
  
 Överväganden och förslag 
  
 beställer önskade varor, som dessutom ska föras in i landet av en transportör som är  
 oberoende  
 av säljaren. Själva köpet får alltså inte genomföras i Sverige utan ska vara gränsöverskridande. 
  
 87  
  
 Om det inte är fråga om ett företag som säljer alkoholdrycker, i eget eller säljarens namn, utan enbart underlättar för eller uppmuntrar till för- säljningen är det i stället bestämmelserna om kommersiellt främjan- de som kan bli aktuella. 
 Marknadsföring av alkoholdrycker 
 Eftersom en utländsk säljare inte omfattas av förbudet mot kommer- siellt främjande, kan denne marknadsföra möjligheten att genom privatinförsel föra in alkoholdrycker till Sverige. Detta innebär dock inte någon utvidgning av det i dag tillåtna området för marknads- föringsåtgärder som riktar sig mot svenska konsumenter av alkohol- drycker. Det finns likväl anledning att göra några påpekanden kring vilken marknadsföring som är tillåten. 
 Som konstaterades i avsnitt 4 verkar marknadsföring av alkohol- drycker i hög utsträckning normerande på bruk av alkohol. Utgifter- na för marknadsföringen av alkoholhaltiga drycker i svensk media har uppskattningsvis ökat från 8 Mkr till över en miljard kronor på ett decennium. Utredningen om tillsyn och marknadsföring av alko- holdrycker m.m., noterade att de ökande investeringarna i alkohol- reklam inte har gått allmänheten obemärkt förbi. 
  
 88  
  
 En undersökning från november 2011 visade att drygt sex av tio tillfrågade upplevde att reklam för öl, vin och sprit hade ökat de senaste åren. En majoritet av de tillfrågade upplevde dessutom en ökning av förekomsten av öl, vin och sprit i matprogram och många såg även en ökning i doku- såpor,  
 tv-serier 
  och filmer. 
  
 89  
  
 När det gäller förekomsten av alkohol- marknadsföring i digitala medier framgår av en undersökning som Sveriges Marknadsförbund låtit genomföra från 2012 att en majoritet av de tillfrågade upplever att alkoholreklamen ökat också i dessa medier. 
  
 90  
  
 Enligt en undersökning från 2009 är allmänheten vidare kritisk till alkoholreklam. Av de 1 000 intervjuade personerna svara- 
  
 87 
  
 Se analogt definitionen av distansavtal i artikel 2.7 i Europaparlamentets och rådets direk- tiv 2011/83/EU av den 25 oktober 2011 om konsumenträttigheter. 
  
 88 
  
 SOU 2013:50, s. 118 f. 
  
 89 
  
 Undersökningen genomfördes av Novus på uppdrag av  
  
 IQ-initiativet 
  AB (IQ) under period- en  
 25–31 
  november 2011 och innefattade 1 616 stycken webbaserade intervjuer med ett riksrepresentativt urval av den svenska befolkningen över 16 år. 
  
 90 
  
 Undersökningen baserades på en datainsamling den  
  
 18–24 
  oktober 2012 med hjälp av SnabbaSvars webbaserade paneler. Totalt 1 046 svarande. 
 91 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2014:58 
  
 de 73 procent att förbudet mot att göra reklam för alkoholdrycker i radio och tv är bra och 45 procent ansåg att det ska vara förbjudet att göra reklam för alkoholdrycker även i tidningar. Vidare svarade 66 procent av de tillfrågade att de tycker det är ganska eller mycket dåligt att det förekommer alkoholreklam i tidningar och tidskrifter. 
  
 91  
  
 I en annan undersökning från 2012 svarade 43 procent av de till- frågade att de anser att Sverige borde införa ett allmänt förbud mot alkoholreklam. 
  
 92 
  
 Förevarande utredning har särskilt analyserat frågan om privat- införsel av alkoholdrycker. Möjligheten till marknadsföring av sådan införsel villkoras av bestämmelserna i alkohollagen och andra regler om marknadsföring i svensk lag. Huruvida dessa regler i tillräcklig utsträckning säkerställer att den svenska alkoholpolitiken upprätt- hålls är en bredare fråga än den utredningen har att bedöma. Det finns dock anledning för utredningen att kommentera vilken typ av marknadsföring som är tillåten enligt  
 EU-rätten, 
  eftersom privat- införsel medför att säljaren är etablerad i ett annat EU- eller EES- land och omfattas av detta lands regler för marknadsföring. 
 Marknadsföringen av alkoholdrycker är inte ett harmoniserat om- råde inom EU, men det finns övergripande regler om t.ex. vilse- ledande och jämförande reklam. 
  
 93  
  
 Vid marknadsföring i samband med  
 e-handel 
  finns vidare vissa bestämmelser i det s.k.  
 e-handels- 
  direktivet. 
  
 94  
  
 Det finns också gemensamma regler kring förbud mot påståenden om bl.a. hälso- och näringseffekter för alkoholdrycker på förpackningar eller i marknadsföringen av livsmedel. 
  
 95  
  
 Även när det gäller marknadsföringen på den audiovisuella marknaden finns gemensamma minimiregler inom EU. 
  
 96  
  
 För att underlätta för  
 tv-sänd- 
  ningar mellan medlemsländerna antogs år 1989 det s.k.  
 tv-direk- 
  tivet. 
  
 97  
  
 Detta har nu ersatts av det s.k.  
 AV-direktivet, 
  som rör alla audiovisuella medietjänster. 
  
 98  
  
 För alkoholreklamens vidkommande 
  
 91 
  
 Undersökningen redovisas i rapporten Vem behöver alkoholreklam? (IQ rapport 2009:1). 
  
 92 
  
 Resultaten från undersökningen redovisas i rapporten Alkoholreklamens framväxt (IQ rapport 2012:1). 
  
 93 
  
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/114/EG av den 12 december 2006 om vilse- ledande och jämförande reklam. 
  
 94 
  
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/31/EG av den 8 juni 2000 om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre markna- den (Direktiv om elektronisk handel). 
  
 95 
  
 Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1924/2006 av den 20 december 2006 om näringspåståenden och hälsopåståenden om livsmedel. 
  
 96 
  
 Se SOU 2013:40 s. 66. 
  
 97 
  
 Rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändnings- verksamhet för television. 
  
 98 
  
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/65/EG av den 11 december 2007 om ändring 
  
 92 
  
 SOU 2014:58 
  
 Överväganden och förslag 
  
 innebär direktivet att sådan reklam inte får riktas till eller skildra minderåriga, ge intryck av att alkoholkonsumtionen leder till social eller sexuell framgång eller ge ett negativt intryck av nykterhet. 
 Det råder dock inget tvivel om att den svenska lagstiftningen angående marknadsföring av alkoholdrycker är mer restriktiv än EU:s gemensamma regler. Särskilda bestämmelser om marknadsföring av alkohol finns i 7 kap. alkohollagen. Reglerna innebär bl.a. att sär- skild måttfullhet ska iakttas vid marknadsföring av alkoholdrycker till konsumenter samt att reklam- eller annan marknadsföringsåtgärd som är påträngande eller uppsökande, eller som uppmanar till bruk av alkohol, inte får företas (7 kap. 1 § första stycket). Vid marknads- föring av alkoholdrycker får inte kommersiella annonser i radio- eller  
 tv-program 
  (innefattande  
 tv-sändningar 
  över satellit) som omfattas av radio- och  
 tv-lagen 
  (2010:696), användas (7 kap. 3 §). Vid mark- nadsföring av alkoholdrycker som innehåller mer än 15 volymprocent alkohol till konsumenter får inte heller kommersiella annonser an- vändas i periodiska skrifter eller andra skrifter på vilka tryckfrihets- förordningen är tillämplig, och som med avseende på ordningen för utgivningen är jämförbara med periodiska skrifter. Alkohollagen innehåller dessutom särskilda krav när det gäller utformningen av framställningar av bilder i kommersiella annonser (7 kap. 5 § första stycket). 
 Utredningen om tillsyn av marknadsföring och  
 e-handel 
  med alkoholdrycker m.m. bedömde att alkohollagens bestämmelser om marknadsföring i huvudsak framstod som tydliga och kompletta. Den föreslog dock att förbudet mot användandet av kommersiella annonser vid marknadsföring av alkoholdrycker som innehåller mer än 15 volymprocent alkohol ska utvidgas till att gälla även vid annon- sering i tidningar som ges ut på internet. 
 Utredningen ansåg att detta var nödvändigt för att säkerställa att samma regler gäller för marknadsföring av alkoholdrycker gentemot svenska konsumenter oavsett medium. 
 Förevarande utredning delar denna bedömning. När det gäller upprätthållandet av svensk marknadsrättslig lagstiftning på utländska rättssubjekt inträder emellertid vissa svårigheter av både  
 EU-rättslig 
  och praktisk karaktär. Svensk marknadsrättslig lagstiftning bygger på effektlandsprincipen. Det innebär att svensk rätt som utgångs- punkt är tillämplig på marknadsföring som riktar sig mot den svenska 
 av rådets direktiv 89/552/EEG om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i med- lemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för tele- vision. 
 93 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2014:58 
  
 marknaden, även om marknadsföringen härrör från något annat land. 
  
 99  
  
 Denna grundhållning kan dock inte upprätthållas fullt ut med anledning av att Sverige numera utgör en del av EU:s inre marknad, där vissa gemensamma regler och principer måste respekteras. Ut- gångspunkten för EU:s regler är att överensstämmelse med ur- sprungslandets marknadsföring är tillräckligt för marknadsförings- åtgärder riktade mot konsumenter i andra länder. Dessa regler är emellertid inte undantagslösa. I artikel 1 tredje stycket i  
 e-handels- 
  direktivet, vilket har särskild relevans för situationer som omfattas av detta uppdrag, föreskrivs bl.a. att: 
 Detta direktiv kompletterar den gemenskapsrätt som är tillämplig på informationssamhällets tjänster, utan att det påverkar nivån på skyddet av i synnerhet folkhälsan och konsumentintressena såsom de fastställs i gemenskapsrättsakter och nationell lagstiftning för genomförande av dessa, i den mån detta inte begränsar friheten att tillhandahålla informa- tionssamhällets tjänster. 
 Direktivet hänvisar således till den övriga unionsrätten när det gäller vilka inskränkningar i marknadsföringen som är tillåtna. Eftersom EU inte har harmoniserat reglerna om alkoholhaltiga drycker och endast i begränsad utsträckning marknadsföringen av sådana drycker, avgörs medlemsstaternas handlingsutrymme i detta hänseende fram- för allt av  
 EU-fördragen, 
  dvs. i synnerhet bestämmelserna om fri rörlighet i  
 EUF-fördraget 
  och  
 EU-domstolens 
  rättspraxis. Det är alltså  
 EU-domstolens 
  avgöranden i t.ex. målen  
 C-405/98, 
  Gourmet,  
 C-170/04, 
  Brooks och  
 C-186/05, 
  kommissionen mot Sverige, med efterföljande svenska lagändringar, och inte  
 e-handelsdirektivet, 
  som reglerar villkoren för utländska säljare att marknadsföra möjlig- heten till privatinförsel för svenska konsumenter. 
 Vid  
 e-handel 
  tillkommer emellertid svårigheten att klart avgränsa vilka åtgärder som är riktade till svenska konsumenter och vilka som är riktade till konsumenter i EU i allmänhet. Överlag är det problematiskt att hindra reklam för försäljning i utlandet, så länge som denna försäljning är laglig i det land där verksamheten bedrivs. Om en svensk myndighet ska ingripa mot utländsk reklam bör det alltså ske när marknadsföringen, om denna inte överensstämmer med svensk lagstiftning, på ett tydligt sätt riktar sig mot svenska kon- sumenter, t.ex. direktreklam till svenska konsumenter eller svensk- språkiga webbsidor. I dessa fall är det t.ex. inte tillåtet att ägna sig åt prisjämförelser med Systembolaget eller annonsering som främjar 
  
 99  
 Jfr SOU 2013:50, s. 91 ff. 
 94 
  
 SOU 2014:58 
  
 Överväganden och förslag 
  
 merförsäljning, såsom rabatter samt kampanj- och kombinations- erbjudanden. 
  
 100  
  
 Åtgärder måste vidare i vissa fall ske i enlighet med specifika  
 EU-regler, 
  som t.ex. när det är fråga om  
 tv-sändningar 
  som sänds från ett annat EU- eller  
 EES-land. 
  
 101 
  
 Avslutningsvis ska betonas att utredningens förslag om förbud mot kommersiellt främjande av privat införsel av alkoholdrycker inne- bär att ingen annan än säljaren av alkoholdrycker får marknadsföra möjligheten till privatinförsel gentemot svenska konsumenter. Kom- mersiella aktörer som är oberoende av säljaren, och inte själva kan betraktas som en marknadsföringskanal som säljaren själv använder sig av, t.ex. sedvanlig annonsering i tidningar, får alltså inte mark- nadsföra möjligheten till privat införsel av alkoholdrycker, eftersom det skulle innebära otillåtet främjande enligt utredningens tidigare redovisade förslag. 
  
 8.3.4 
  
 Det bör erinras om reglerna om alkoholskatt 
  
 Som framgått hanteras distansförsäljning och distansköp olika i skattehänseende (avsnitt 3.8 och 5.4). Detta kan vara förvirrande för privatpersoner som för in alkoholdrycker i landet för personligt bruk. Härtill kommer att det inte minst i marknadsföringen av privatinförsel förekommer vilseledande uppgifter om skyldigheten att betala svensk alkoholskatt. Det finns en pedagogisk poäng i att framhålla kopplingen mellan de olika privatinförselsituationerna och skattelagstiftningen. Det bör därför tydliggöras i alkohollagen att privatinförsel kan ha olika konsekvenser i skattehänseende (se när- mare avsnitt 12.2). 
  
 8.4 
  
 Särskilda villkor vid hemleverans av alkoholdrycker 
  
 Utredningens förslag:  
 Alkoholdrycker som förs in i landet genom privatinförsel får endast levereras till den enskildes privata adress under tider då motsvarande drycker tillhandahålls av System- bolaget, genom försäljningsställen eller vid hemleveranser. 
  
 100 
  
 Se SOU 2013:50, s. 204 ff. 
  
 101 
  
 Se SOU 2013:50, s. 94 f. 
  
 95 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2014:58 
  
 8.4.1 
  
 Inledning 
  
 En fråga som utredningen har haft anledning att överväga är vilka krav som bör kringgärda själva leveransen av alkoholdrycker. Som framgått ska här den svenska alkoholpolitiken vara vägledande. Ut- gångspunkten är därför att de krav som gäller när Systembolaget säljer alkoholdrycker i en Systembolagsbutik, eller genom hemleve- rans av alkoholdrycker, även ska gälla vid privatinförsel av alkohol- drycker från utlandet. Förslagen syftar alltså till att säkerställa lika villkor för alla näringsidkare vid leveranser av alkoholdrycker inom Sverige. Med hänsyn till  
 EU-rätten 
  bör de krav som det är fråga om inte begränsa transportföretagens handlingsfrihet mer än som är nödvändigt för att säkerställa respekten för den svenska alkohol- politiken. Det ska samtidigt erinras om att  
 EU-domstolen, 
  så sent som den 8 maj 2014 i mål  
 C-483/12, 
  Jones, påpekade att artik- larna 34  
 FEUF–36 
  FEUF om den fria rörligheten för varor, inte är tillämpliga på nationella bestämmelser om butikers öppettider som omfattar alla näringsidkare som utövar verksamhet inom landets territorium och som, såväl rättsligt som faktiskt, påverkar saluföring- en av inhemska varor och varor från andra medlemsstater på samma sätt. I samma dom anfördes, beträffande artiklarna 56 FEUF och 57 FEUF om friheten att tillhandahålla tjänster, att en lagstiftning som omfattar alla näringsidkare som utövar verksamhet inom landets territorium och som inte har till syfte att reglera villkoren för de berörda företagens tillhandahållanden av tjänster, kan anses ha en begränsad och osäker verkan på handeln, och därmed inte träffas av förbudet mot inskränkningar i den fria rörligheten för tjänster. Ut- redningen anser inte att denna rättspraxis är direkt överförbar på den situation som nu är aktuell. Det ska dock hållas i åtanke, vid en  
 EU-rättslig 
  prövning, att det är villkoren för leveranser inom Sverige som regleras på ett generellt sätt för alla näringsidkare i förevarande fall och inte direkt den gränsöverskridande handeln (jfr den s.k.  
 Keck-doktrinen, 
  avsnitt 8.3.3 ovan). 
  
 8.4.2 
  
 Tidpunkt för hemleverans 
  
 Av 3 kap. 8 § tredje stycket alkohollagen framgår att förbudet mot att lämna ut alkoholdrycker till personer under 20 år är förenat med ett krav på att den som lämnar ut sådana drycker ska förvissa sig om mottagarens ålder (förvissandekravet). Om det föreligger tveksamhet 
 96 
  
 SOU 2014:58 
  
 Överväganden och förslag 
  
 beträffande en kunds ålder ska legitimation begäras. Om legitimation inte lämnas ska försäljning eller servering vägras. 
  
 102  
  
 Utredningen om tillsyn av marknadsföring och  
 e-handel 
  med alkoholdrycker m.m. (SOU 2013:50, s. 226 ff) konstaterade att om förvissandekravet ut- sträcks till leveranssituationen, som utredningen föreslog, övergår risken att alkohol överlämnas till en person som är under 20 år på den som levererar varan. Det kan då inte heller komma ifråga att lämna varan utan att det är klarlagt vem som tar emot den, exem- pelvis genom att leverera den till en persons uppfart eller garage. Det får förutsättas att leverantören i leveransvillkoren reglerar situationen så att den som faktiskt levererar varan har tillräckliga möjligheter att förvissa sig om att den som tar emot alkoholen inte är under 20 år, liksom att denne har en beredskap för att hantera de praktiska frågor av civilrättslig natur som kan uppstå om beställda alkohol- drycker efter föreskriven ålderskontroll inte kan lämnas ut. 
 Att därutöver ställa upp ytterligare krav på identitetskontroller eller på att leverans endast får ske till beställaren etc. ansåg utred- ningen inte vara behövligt. 
 Den konstaterade vidare att mot bakgrund av den svenska alko- holpolitiken i övrigt (begränsad tillgänglighet pga. begränsade öppet- tider och serveringstider) skulle det förefalla naturligt att även införa tidsbegränsningar för leverans av alkoholdrycker som kommer från  
 e-handel. 
  Utredningen ifrågasatte dock om detta kunde ha någon praktisk effekt eller var sakligt motiverat. Den påpekade att den situation som träffas av regleringen främst är när mer eller mindre självständiga fraktförare levererar gods inom ramen för sedvanlig transport- och leveransverksamhet. Det framhölls också att en förut- sättning för att yrkesmässig leverans av alkohol till konsument ska vara tillåten är att alkoholen har förts in från utlandet i enlighet med bestämmelserna om privatinförsel eller annars distribueras inom ramen för Systembolagets försöksverksamhet med hemleveranser av alkoholdrycker. Den absoluta merparten av sådana leveranser av alkoholdrycker torde enligt utredningen, på samma sätt som när det gäller andra varor, ske på vanlig kontorstid, eller i vart fall inom sådana ramar att de motsvarar detaljhandelsmonopolets öppettider. 
 Inköp av det slag som är i fråga sker vidare knappast för spontan konsumtion, eftersom de måste ske en beställning i förväg. 
 Sammantaget ansåg Utredningen om tillsyn av marknadsföring och  
 e-handel 
  med alkoholdrycker m.m. att det i sig inte fanns skäl 
  
 102  
 Se prop. 1994/95:89 s. 90. 
 97 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2014:58 
  
 att, utöver vad som redan följer av alkohollagens regler, införa ytter- ligare restriktioner. 
 I allt väsentligt finns det anledning att instämma i denna bedöm- ning. Det finns inte uppgifter i dagsläget som tyder på att tidpunkt- en för hemleverans inte överensstämmer med Systembolagets öppet- tider. Det har dock visat sig svårt att på förhand bedöma vilka typer av affärsupplägg som växer fram. En utgångspunkt för utredningen är som framgått att den svenska alkoholpolitiken ska framstå som konsekvent och sammanhängande. Av denna anledning kan ett krav på att alkoholdrycker endast får levereras när detaljhandel med alko- holdrycker i övrigt är tillåtet vara befogat. Frånvaron av ett sådant krav kan till och med uppfattas som inkonsekvent i förhållande till den svenska alkoholpolitiken i övrigt. Samma tider bör därför gälla vid yrkesmässig hemleverans av alkoholdrycker som har förts in genom privatinförsel som vid detaljhandel och annan hemleverans. Kravet kan enbart gälla vid yrkesmässig leverans av alkoholdrycker. Motsvarande krav kan inte uppställas då privatperson levererar drycker på uppdrag av annan privatperson. 
 Folkhälsomyndigheten bör utforma närmare anvisningar om tillåt- na leveranstider i sin tillstånds- och tillsynsverksamhet för yrkesmäs- sig leverans av alkoholdrycker, som har föreslagits av Utredningen om tillsyn av marknadsföring och  
 e-handel 
  med alkoholdrycker m.m., och även tas upp av denna utredning (se avsnitt 9.2). 
  
 8.4.3 
  
 Leverans endast till den enskildes privata adress 
  
 Vid yrkesmässig leverans kan överlämnandet till beställaren ske på många olika sätt. Det är vanligt att försändelser överlämnas genom postbefordran och genom paketombud. Det förekommer också utlämning via lagerlokaler, på parkeringsplatser, utanför butikslokal, via särskilda terminaler, bussgodsombud och andra affärslokaler. 
 Utredningen föreslår att dessa leveransformer inte ska vara tillåtna när det gäller yrkesmässig leverans av alkoholdrycker enligt bestäm- melserna om privatinförsel. Det bör därför framgå av alkohollagen att leverans ska ske till den enskildes privata adress. Detta är den enda leveransformen som i ett alkoholpolitiskt perspektiv ter sig rimlig. Det innebär att det är den enskilde eller dennes personliga ombud som ska ta emot försändelsen. Ett sådant direkt och person- ligt mottagande är en förutsättning för att leverantören ska kunna förvissa sig om att alkoholdrycker inte levereras till den som inte 
 98 
  
 SOU 2014:58 
  
 Överväganden och förslag 
  
 har fyllt 20 år eller är märkbart påverkad av alkohol (3 kap. 7 och 8 §§). Detta gäller såväl beställaren som ett eventuellt ombud. Om den yrkesmässige transportören levererar drycker utan att ha förvissat sig om att dessa krav är uppfyllda gör han sig skyldig till olovlig dryckeshantering enligt 11 kap. 9 §. Leverantörens skyldighet i detta avseende kan inte överlåtas på t.ex. ett paketombud, som inte har sam- ma ansvar för innehållet i försändelsen och de kontrollbehov detta medför. 
 Det ska i sammanhanget påpekas att det är mycket viktigt att införsel för privat bruk inte utvecklas till en förtäckt form av detalj- handel genom ovan nämnda leveransformer, dvs. utlämning via lagerlokaler, på parkeringsplatser, utanför butikslokal, via särskilda terminaler, bussgodsombud och andra affärslokaler. Sådan verksam- het överensstämmer inte med syftet med bestämmelsen om privat- införsel som är att tillgodose möjligheten för en privatperson att införskaffa alkoholdrycker direkt från utlandet för sin eller sin familjs personliga bruk. Det bör dock vara tillåtet att använda en annan privat adress än hemadressen som leveransadress, t.ex. en adress till en sommarstuga eller semesterbostad. Leveransen måste alltså ske till en adress som kan betraktas som beställarens privata adress, men det behöver inte nödvändigtvis vara dennes folkbokföringsadress. 
 Till saken hör att vissa leveransformer redan är förbjudna idag, nämligen om ett utlämningsställe faller in under begreppet butiks- lokal i alkohollagen. Utredningen om tillsyn av marknadsföring och  
 e-handel 
  med alkoholdrycker m.m. uppmärksammade frågan i sitt betänkande (SOU 2013:50, s. 220). Utredningen angav att ut- över frågan om lagligheten av vissa företeelser och affärsupplägg på  
 e-handelsmarknaden 
  kunde lagligheten av vissa leveransmetoder ifrågasättas. Den nämner särskild att det finns beställningsmöjlig- heter vid särskilda terminaler där försändelser också kan hämtas ut. Utredningen konstaterade att sådan terminal kan utgöra butikslokal i alkohollagens mening men att en sådan tolkning inte är självklar. Om paketutlämning sker genom en butik, exempelvis en närbutik, kan emellertid alkoholdrycker komma att förvaras i butiken i strid med förvaringsförbudet i 3 kap. 2 § alkohollagen. Osäkerheten kring vad som är lagligt är ett ytterligare skäl att införa en annan ordning. Sammantaget finns det alltså goda skäl att kräva att leverans sker direkt till den enskildes privata adress. Upprättandet, även tillfälligt, av särskilda utlämningsställen kan mycket enkelt komma att fungera som butiker i praktiken, vilket är oförenligt med detaljhandelsmono- polet. Utredningen har övervägt att komplettera det s.k. förvarings- 
 99 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2014:58 
  
 förbudet i alkohollagen, så att alkoholdryck som inte får säljas i butikslokal inte heller får lämnas ut direkt från lager eller från annan tillfälligt upprättad förvaringsplats. Utredningen har dock som fram- gått stannat för en annan lösning där leveransproblematiken knyts tydligare till bestämmelsen om privatinförsel. Mot bakgrund av ut- redningens förslag behöver därför inte förbudet mot förvaring i butikslokal i alkohollagen preciseras. 
  
 8.5 
  
 Straffsanktioner 
  
 Utredningens förslag:  
 Den som uppsåtligen eller av oaktsam- het i kommersiellt syfte främjar privatinförsel av alkoholdrycker ska kunna dömas för olovligt kommersiellt främjande av alko- holinförsel till böter eller fängelse i högst sex månader. 
 De generella överväganden som alltid bör ske vid en kriminalisering av nya beteenden och de överväganden som bör göras i en sådan situation (jfr Straffrättsanvändningsutredningens betänkande SOU 2013:38 s. 423 ff.) gör sig enligt utredningens uppfattning inte så starkt gällande inför övervägandena att kriminalisera en överträdelse av det främjandeförbud som föreslås. Som redovisats i avsnitt 8.1 är utgångspunkten i alkohollagen att all hantering av alkohol ska vara reglerad (jfr 1 kap. 1 § alkohollagen). Systematiken rent generellt är uppbyggd så att överträdelser straffsanktioneras och detta gäller även dagens bestämmelse om privatinförsel. Beteendet som sådant, dvs. att överskrida de tillåtna ramarna för privatinförsel av alkohol, är således redan straffsanktionerat. I konsekvens härmed bör även be- stämmelsen om ett främjandeförbud straffsanktioneras. Detta torde även vara en förutsättning för att regleringen ska bli meningsfull och få verklig betydelse i praktiken. Utredningen föreslår därför att den som uppsåtligen eller av oaktsamhet i kommersiellt syfte främjar privatinförsel av alkoholdrycker ska dömas för olovligt kommer- siellt främjande av alkoholinförsel till böter eller fängelse i högst sex månader. Utredningen föreslår här en straffsanktion i enlighet med den lägre skalan i alkohollagen. Motsvarande straffsanktion gäller t.ex. vid olovlig dryckeshantering, dvs. den som uppsåtligen eller av oaktsamhet säljer eller lämnar ut alkoholdrycker i strid med 3 kap. 8 §, dvs. vid detaljhandel, samt då någon säljer eller lämnar ut alkoholdrycker till underårig eller den som är berusad. 
 100 
 9 Frågor kring tillsyn 
 Utredningens bedömning: 
 Genom att tydliggöra vad som är tillåtet respektive otillåtet när det gäller privatinförsel ökar möjligheterna att bedriva en effek- tiv tillsyn över den tillåtna verksamheten. Även de förslag utred- ningen lämnar om leveransbestämmelser vid privatinförsel är ägnade att öka dessa förutsättningar. 
 Den ordning för tillsyn som Utredningen om tillsyn av mark- nadsföring och  
 e-handel 
  med alkoholdrycker m.m. föreslagit är förenlig med utredningens förslag och påverkas i princip endast lagtekniskt. 
 Förslaget om tillsyn och särskilt anmälningsskyldighet för näringsidkare som yrkesmässig levererar alkoholdrycker till privat- personer är en avgörande utgångspunkt för de förslag som läggs fram av denna utredning. Ett registreringskrav kan rättfärdigas en- ligt  
 EU-rätten. 
  Det är emellertid viktigt att den faktiska utform- ningen under Folkhälsomyndighetens försorg inte blir onödigt betungade för de berörda transportföretagen, särskilt eftersom privatinförsel enligt utredningens förslag nu begränsas och leve- ranserna regleras på ett sätt som påverkar transportföretagens verksamhet. 
  
 9.1 
  
 Tidigare framlagda förslag angående tillsyn 
  
 Utredningen ska enligt direktiven redovisa i vilken utsträckning utred- ningens förslag påverkar de förslag för tillsyn som utredningen om tillsyn av marknadsföring och  
 e-handel 
  med alkoholdrycker m.m. redovisade i betänkandet SOU 2013:50. 
 Som redovisats i avsnitt 7.3.4 har flera remissinstanser avstyrkt att tillsynsförslagen läggs till grund för lagstiftning innan gränserna för vad som är tillåtet respektive otillåtet klargörs genom lagstiftning. 
 101 
  
 Frågor kring tillsyn 
  
 SOU 2014:58 
  
 Tillsynsbestämmelserna tar i och för sig sikte endast på transport- ledet. Utredningen gör ändå bedömningen att det faktum att gränser- na för vad som är tillåtna respektive otillåtna åtgärder i samband med privatinförsel nu tydliggörs underlättar för de myndigheter som ska utöva tillsyn över leveranseverksamheten. I de delar denna utred- ning lägger förslag som direkt berör själva leveransen (se avsitt 8.4) är det utredningens bedömning att även dessa förslag underlättar för den eller de myndigheter som har att bedriva den operativa tillsynen. Mot denna bakgrund anser utredningen att de föreslagna tillsyns- åtgärderna är tillräckliga för att säkerställa att personer under 20 år inte får tillgång till alkoholdrycker, vilket framhölls i utredningens direktiv som en fråga av särskild betydelse. 
 Med en annan utgångspunkt har denna utredning i sina över- väganden utgått ifrån att förslagen om ett system för tillsyn av yrkes- mässig leverans av alkohol genomförs. Såväl tillsynssystemet i sig som ordningen med anmälningsskyldighet är – vilket utvecklas nedan – av stor betydelse för att verksamheten med privatinförsel av alkohol som helhet ska regleras på ett ändamålsenligt sätt. 
 Det är utredningens bedömning att den i SOU 2013:50 före- slagna utformningen av ordningen för tillsyn inte behöver påverkas innehållsmässigt av de förslag som utredningen nu lägger fram. Det innebär alltså att såväl hur tillsynen organiseras, hur tillsynsobjektet identifieras, innehållet i tillsynen inklusive ordningen med egen- kontroll och egenkontrollprogram samt systemet med straffsanktio- ner och administrativa sanktioner är väl förenliga med de förslag som utredningen nu redovisar. Det saknas anledning för denna ut- redning att utifrån mer allmänna utgångspunkter än de egna förslagen överväga den närmare utformningen av det föreslagna systemet för tillsyn. På ett område, nämligen anmälningsskyldigheten för transpor- törer, kan det dock finnas anledning att utveckla frågeställningarna ytterligare något. 
  
 9.2 
  
 Anmälningsskyldighet för transportörer 
  
 Enligt Utredningen om tillsyn av marknadsföring och  
 e-handel 
  med alkoholdrycker m.m. (SOU 2013:50, s. 299 ff.) får en näringsidkare inte yrkesmässigt leverera alkoholdrycker till privatpersoner utan att först ha anmält leveransverksamheten till den kommun där närings- idkaren har sitt säte eller, om säte saknas i landet, Stockholms kom- mun. 
 102 
  
 SOU 2014:58 
  
 Frågor kring tillsyn 
  
 Näringsidkaren ska utöva särskild kontroll (egenkontroll) över verksamheten och ansvara för att det finns ett för verksamheten lämp- ligt egenkontrollprogram. 
 Förslaget har avgörande betydelse för de förslag angående privat- införsel av alkoholdrycker som läggs fram av förevarande utredning. Genom att det föreligger en anmälningsskyldighet blir det enbart registrerade alkoholleverantörer som har rätt att leverera alkohol- drycker till privatpersoner. Den föreslagna paragrafen bör alltså ligga till grund även för förevarande utrednings förslag, men bör av systematiska skäl placerats direkt efter reglerna om införsel och import i alkohollagens fjärde kapitel. I sammanhanget bör påpekas att bestämmelsen inte endast träffar yrkesmässiga leveranser av alko- holdrycker som införs med stöd av privatinförselbestämmelsen, utan även sådana leveranser som sker inom ramen för Systembolagets pågående försöksverksamhet med hemleverans av alkoholdrycker. 
 En fråga som aktualiseras är emellertid om det finns några EU- rättsliga problem med att alla leverantörer av alkoholdrycker måste vara registrerade. Det är utredningens uppfattning att så inte är fallet. Som framgått ovan (avsnitt 5.1) har  
 EU-domstolen 
  i sin rättspraxis inte lagt hinder i vägen för den svenska alkoholpolitiken såsom den kommer till uttryck genom detaljhandelsmonopolet med tydliga krav på ålders- och nykterhetskontroll vid leverans av alkoholhaltiga drycker. Det svenska systemet är nu anpassat till de villkor som  
 EU-domstolen 
  lade fast i mål  
 C-170/04, 
  Brooks och  
 C-186/05, 
  kommissionen mot Sverige. Det finns därför en alternativ möjlig- het för privatpersoner att införskaffa alkoholdrycker för privat bruk. Det är fullt naturligt, och från  
 EU-rättslig 
  utgångspunkt, försvar- bart, att samma krav gäller vid samtliga leveranser till privatpersoner inom landets gränser. 
 Att uppställa krav på anmälan måste dock även kunna rättfärdi- gas från mer allmänna  
 EU-rättsliga 
  utgångspunkter. Det handlar inte bara om en tolkning av de ovannämnda domarna i Brooks och kommissionen mot Sverige och, det är inte samma typ av villkor (tid och plats) som tidigare har presenterats med avseende på leve- ranser. Det kan här inflikas att när det gäller utstationering av arbets- tagare har kommissionen och  
 EU-domstolen 
  accepterat att med- lemsstaterna uppställer vissa anmälningskrav.  
 EU-domstolen 
  har vid flera tillfällen, beträffande utstationering av arbetstagare, konstaterat att ett krav på en enkel förhandsanmälan kan utgöra en ändamåls- enlig och nödvändig åtgärd, som möjliggör för medlemsstaterna, inom vars territorium tjänsten utförs, att kontrollera att friheten 
 103 
  
 Frågor kring tillsyn 
  
 SOU 2014:58 
  
 att tillhandahålla tjänster inte utnyttjas för andra ändamål än full- görandet av den berörda tjänsten. 
  
 102 
  
 Ett krav på att företag som yrkesmässig levererar alkohol till svenska konsumenter ska anmäla sin verksamhet till den kommun där näringsidkaren har sitt säte eller, om säte saknas i landet, Stockholms kommun, är neutralt utformat och kan inte betraktas som diskrimi- nerande. Däremot kan anmälningsskyldigheten som framgått betrak- tas som en inskränkning i den fria rörligheten för tjänster, i det här fallet transporttjänster. För den särskilda typen av transporttjänster som de nu är fråga om, alkoholleveranser, saknas det gemensamma  
 EU-regler. 
  Dessa tjänster omfattas inte heller av tjänstedirektivet. 
  
 103 
  
 EU-domstolen 
  har emellertid, när det har handlat om anmälnings- skyldigheter, uttalat att en nationell lagstiftning inom ett område som ännu inte har varit föremål för harmonisering på unionsnivå och som tillämpas utan åtskillnad på alla personer eller företag som bedriver verksamhet på den berörda medlemsstatens territorium, kan trots sin restriktiva inverkan på friheten att tillhandahålla tjänster, motiveras i den mån som den grundas på tvingande skäl av allmän- intresse som inte redan säkerställts genom de bestämmelser som tjänsteleverantören måste följa i den medlemsstat där denne är etable- rad och förutsatt att den är ägnad att säkerställa att det mål som eftersträvas med lagstiftningen uppnås och inte går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå det målet. 
  
 104 
  
 Det är helt klart att anmälningsskyldigheten för näringsidkare som yrkesmässigt levererar alkoholdrycker till privatpersoner i Sverige är motiverad av de skillnader som finns mellan medlemsländerna vad gäller utlämning av alkohol, där den svenska ordningen bl.a. skiljer sig genom en relativt sett hög åldersgräns och överlag en mycket striktare alkoholreglering.  
 EU-domstolen 
  har vid flera tillfällen be- kräftat att den svenska alkoholpolitiken grundas på folkhälsohänsyn och därför kan upprätthållas även om den inverkar negativt på han- deln mellan medlemsstaterna (se avsnitt 5.1 och 5.2). 
 Med hänsyn till det som anförts om syftet med den förordade anmälningsskyldigheten och dess förhållande till den svenska alkohol- politiken anser utredningen således att kravet låter sig motiveras ut- ifrån allmän hälsa, som är ett i  
 EU-rätten 
  erkänt undantagshänsyn. 
  
 102 
  
 Se bl.a. mål  
  
 C-445/03, 
  kommissionen mot Luxemburg, punkt 46. 
  
 103 
  
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/123/EG av den 12 december 2006 om tjänster på den inre marknaden, artikel 2.d. 
  
 104 
  
 Jfr mål  
  
 C-577/10, 
  kommissionen mot Belgien, punkt 44. Se även 
 -  
 de förenade målen C- 369/96 och  
 C-376/96, 
  Arblade m.fl., punkterna 34 och 35, m 
 å 
 l C 244/04, kommissionen mot Tyskland, punkt 31, och m 
 å 
 l  
 C-219/08, 
  kommissionen mot Belgien, punkt 14. 
 104 
  
 SOU 2014:58 
  
 Frågor kring tillsyn 
  
 Anmälningsskyldigheten står också i proportion till sitt syfte då den är ägnad att säkerställa att de ändamål som eftersträvas med den svenska regleringen uppnås, och själva kravet på anmälan kan inte anses gå utöver vad som krävs för att uppnå nämnda ändamål. 
  
 105 
  
 Det är emellertid viktigt att den faktiska utformningen av anmäl- ningsskyldigheten, vilket enligt de förslag som Utredningen om tillsyn och marknadsföring och  
 e-handel 
  med alkoholdrycker m.m., ska slås fast genom Folkhälsomyndighetens försorg, inte blir onödigt betungade för de berörda transportföretagen. Det bör därför i det fortsatta lagstiftningsarbetet enligt utredningens uppfattning över- vägas hur anmälan kan ske på ett så samlat och enkelt sätt som möjligt, inte minst med hänsyn till att transportörernas leveransverksamhet i enlighet med de förslag utredningen nu lägger fram är föremål för vissa begränsningar och restriktioner (se avsnitt 8.4). 
  
 105  
 Jfr mål  
 C-577/10, 
  kommissionen mot Belgien, punkt 49. Se, f 
 ö 
 r ett liknande resonemang, m 
 å 
 l  
 C-255/04, 
  kommissionen mot Frankrike, punkt 44. 
 105 
  
 10 
  
 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 
  
 10.1 
  
 Ikraftträdande 
  
 Utredningens förslag 
 : Ändringarna ska träda i kraft den 1 april 2015. 
 Utredningens förslag syftar primärt till att slå fast de lagliga ramarna för gränsöverskridande  
 e-handel 
  med alkoholdrycker. Förslagen är angelägna såväl utifrån alkoholpolitiska utgångspunkter som utifrån ett behov av en tydligare gränsdragning mellan vad som bör vara tillåtet respektive otillåtet. Inte minst med hänsyn till att de oklar- heter och tolkningsproblem som i dag förekommer hänför sig till det straffrättsliga området är det mycket angeläget att den föreslagna regleringen träder i kraft så snart som möjligt. Förslagen kräver i sig inte heller något större förberedelsearbete för berörda myndigheter. 
 Utredningen om tillsyn av marknadsföring och  
 e-handel 
  med alko- holdrycker m.m. har i SOU 2013:50 föreslagit ett system för tillsyn av den tillåtna  
 e-handeln 
  med alkoholdrycker med ett föreslaget ikraftträdande den 1 januari 2014. Frågan om de legala gränserna för  
 e-handeln 
  med alkoholdrycker har onekligen ett starkt samband med tillsynsfrågan och några av de förslag som nu läggs fram på- verkar också direkt innehållet i en eventuell tillsyn på området (se den i 5 kap. 8 § alkohollagen föreslagna bestämmelsen om leverans- villkor). Mot denna bakgrund framstår det som önskvärt att de nu framlagda förslagen samordnas med de föreslagna reglerna om tillsyn på området och träder i kraft samtidigt. Om detta av något skäl inte är möjligt finns det enligt utredningens uppfattning ingen anledning att avvakta med de förslag som läggs fram nu, eftersom de förslag som utredningen lägger fram fyller en viktig funktion även utan till- synsbestämmelser. Det skulle till och med kunna vara en fördel att 
 107 
  
 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 
  
 SOU 2014:58 
  
 först reglera gränserna för det tillåtna området på ett tydligare sätt. Utredningen anser alltså att samtliga nu framlagda förslag bör träda i kraft så snart som möjligt. 
 Med hänsyn till den fortsatta beredningen bör de bestämmelser utredningen föreslår kunna träda i kraft den 1 april 2015. 
  
 10.2 
  
 Övergångsbestämmelser 
  
 Utredningens bedömning 
 : De föreslagna lagändringarna kräver inga särskilda övergångsbestämmelser. 
 Utredningens förslag innebär en utökning av det kriminaliserade om- rådet. Ny strafflagstiftning får inte ges retroaktiv verkan. Enligt 2 kap. 10 § regeringsformen får ingen dömas till straff eller annan brotts- påföljd för en gärning som inte var belagd med straff när den begicks. Ingen får heller dömas till svårare brottspåföljd för gärningen än den som var föreskriven då. En motsvarande reglering finns i artikel 7 i Europakonventionen, som gäller som svensk lag. Några särskilda övergångsbestämmelser behövs därför inte för de nya straffbestäm- melserna som utredningen föreslår. De nya straffbestämmelserna ska alltså endast tillämpas på brott som begås efter ikraftträdandet. 
 Inte heller de övriga förslagen kräver några övergångsbestäm- melser. 
 108 
 11 Konsekvensanalys 
  
 11.1 
  
 Inledning 
  
 Utredaren ska enligt direktiven beräkna och redovisa kostnaderna för de åtgärder som föreslås och även lämna förslag på finansiering av eventuella offentliga åtaganden. Utredaren ska härvid beakta de krav som finns i  
 14–15 
  a §§ kommittéförordningen (1998:1474). Då förslagen i ett utredningsbetänkande påverkar kostnaderna eller in- täkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda ska en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. Om förslagen innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt ska dessa också redovisas. När det gäller kostnadsökningar och in- täktsminskningar för staten, kommuner och landsting ska en finan- siering föreslås (14 § kommittéförordningen). Om förslagen har be- tydelse för den kommunala självstyrelsen ska konsekvenserna i detta avseende anges i betänkandet. Detsamma gäller när ett förslag har betydelse för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för de integrationspolitiska målen (15 § kommittéför- ordningen). Om ett betänkande innehåller förslag till nya eller ändrade regler, ska förslagens kostnadsmässiga och andra konsekvenser an- ges på ett sätt som motsvarar kraven i 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning (15 a § kom- mittéförordningen). 
 109 
  
 Konsekvensanalys 
  
 SOU 2014:58 
  
 11.2 
  
 Utredningens förslag om privatinförsel och kommersiellt främjande 
  
 11.2.1 
  
 Förslagen 
  
 Utredningen föreslår att det införs en ny bestämmelse om privat- införsel i alkohollagen. I bestämmelsen klargörs att en enskild person kan föra in alkoholdrycker själv eller genom säljarens försorg. Trans- porten av dryckerna ska anordnas genom en av säljaren oberoende yrkesmässig eller privat transportör. I fråga om skattskyldighet erinras om reglerna i lagen (1994:1564) om alkoholskatt. 
 Den nya bestämmelsen överensstämmer enligt utredningens be- dömning med intentionerna bakom nuvarande bestämmelser i 4 kap. 4 § andra stycket 7 alkohollagen. Undantaget för privatinförsel har förtydligats för att förhindra tolkningar som innebär att affärsupp- lägg anses tillåtna på den svenska detaljhandelsmarknaden för alko- holdrycker som är oförenliga med svensk alkoholpolitik, såvida detta inte följer av  
 EU-rätten 
  eller av lagstiftarens intentioner. 
 Utredningen föreslår vidare att det införs en ny bestämmelse i alkohollagens fjärde kapitel om att det är förbjudet för annan än sälja- ren att i kommersiellt syfte, utom såvitt avser transport, främja privat införsel av alkoholdrycker. Den som uppsåtligen eller av oaktsam- het i kommersiellt syfte främjar sådan införsel bör dömas för olovligt kommersiellt främjande av alkoholinförsel till böter eller fängelse i högst sex månader. 
  
 11.2.2 
  
 Konsekvenser för företag 
  
 Eftersom utredningens förslag innebär ett förtydligande av undan- taget för privatinförsel, kan det hävdas att några förändringar egent- ligen inte genomförs. Detta är dock inte en helt rättvisande beskriv- ning. Även om den verksamhet som träffas av utredningens förslag varken blev uttryckligen laglig genom  
 EU-domstolens 
  domar i målen  
 C-170/04, 
  Brooks eller  
 C-186/05, 
  kommissionen mot Sverige (se avsnitt 8.2) eller till följd av efterföljande lagändringar i Sverige, är det en affärsverksamhet som  
 de facto  
 existerar idag. Det kan där- för inte bortses från att utredningens förslag får konsekvenser för de företag som ägnar sig åt denna verksamhet. Det som blir uttryck- ligen otillåtet med utredningens förslag är framför allt förmedlings- 
 110 
  
 SOU 2014:58 
  
 Konsekvensanalys 
  
 åtgärder, utöver transport, som är hänförliga till privatinförsel av alkoholdrycker, t.ex. vissa vinbutiker på nätet (se avsnitt 8.3.2). 
 Det ska betonas att den nuvarande svenska lagstiftning som möj- liggör privatinförsel av spritdrycker, vin eller starköl genom yrkes- mässig befordran eller annan oberoende mellanhand endast har funnits i cirka sex år, varför det fortfarande är svårt att analysera hur marknaden ser ut och hur många företag som är verksamma. Det kan dock konstateras att  
 e-handelsmarknaden 
  i stort har upplevt en expansiv tillväxt de senaste åren. Systembolaget har låtit Handelns Utredningsinstitut (HUI) undersöka hur  
 e-handel 
  med alkohol har utvecklats de senaste åren, men framför allt hur marknaden, utifrån vissa förutsättningar och scenarion, kan komma att utvecklas på fem till tio års sikt. Av HUI:s rapport 
  
 106  
  
 framgår att  
 e-handeln 
  i Sverige har haft en stark utveckling de senaste åren och att de traditionellt framgångsrika branscherna på internet varit klädhandeln, elektronik- handeln och bokhandeln. Även alkohol bedöms ha potential att bli en framgångsrik handelsvara på internet. I rapporten beskrivs tre olika scenarier för den fortsatta  
 e-handeln 
  med alkohol. Enligt scenariot med låg tillväxt förväntas försäljningen fortsätta öka i en förhål- landevis måttlig takt för att inom fem år nå en total marknadsandel om ca 0,9 procent av den totala alkoholförsäljningen och inom tio år en andel om 1,3 procent. Enligt scenariot med medelstark tillväxt hamnar alkoholförsäljningen på internet på en andel om drygt två procent inom fem år och knappt sju procent på tio års sikt. Enligt scenariot med hög tillväxt skulle internethandelns andel av den totala alkoholförsäljningen uppgå till fyra procent om fem år och till knappt 29 procent om tio år. 
 I en uppföljningsrapport 
  
 107  
  
 som utredningen har tagit del av, anger HUI att det för närvarande finns 97 företag som bedriver e- handel med alkoholdrycker registrerade hos Skatteverket. Svensk alkoholskatt betalades år 2012 av 73 av dessa bolag. Sammanlagt har 67 bolag en egen webbplats, varav 56 också bedriver försäljning via webbplatsen. 51 av bolagen erbjuder betalningstjänst direkt på webb- platsen. 
 Utredningen har även noterat en negativ trend i det att flera före- tag har gått med förlust samt minskat sin personal de senaste åren. Några företag har också försatts i konkurs pga. skatteskulder.  
  
 108 
  
 106 
  
 Sullivan och Petty, Försäljning av alkohol på nätet, HUI Research, 2013. 
  
 107 
  
 Sullivan och Allen, Alkohol på nätet II, En rapport om alkoholförsäljning på nätet, HUI Research, 2014, ej offentliggjord. 
  
 108 
  
 Uppgifter från www.allabolag.se samt www.solidinfo.se. 
  
 111 
  
 Konsekvensanalys 
  
 SOU 2014:58 
  
 I dagsläget är antal personer som är sysselsatta inom denna verk- samhet i Sverige okänt. De flesta aktörer är inte etablerade i Sverige, utan t.ex. i Frankrike och Tyskland. Endast ett av de tio största e- handelsföretagen har sitt säte i Sverige. Det kan noteras att under 2013 bildade 10  
 e-handelsföretag 
  Nätvinhandlarnas branschorga- nisation i syfte att stärka förtroendet för  
 e-handeln 
  med vin. Enligt organisationens webbsida (http://natvin.org) är de nuvarande 15 med- lemmarna registrerade hos skatteverket och prisuppgifter för de viner som säljs är inklusive svensk alkoholskatt och mervärdesskatt. 
 Som framgår ovan (avsnitt 8.3.3) påverkas främst företag som har sitt säte i Sverige eller har ägargemenskap med svenska bolag av utredningens förslag. Det handlar då främst om vinbutiker på inter- net som agerar i sitt eget eller välkänt varumärkes namn och daglig- varubutiker på internet som samarbetar med utländska företag som säljer alkoholdrycker. Utredningens förslag innebär alltså att viss affärsverksamhet måste upphöra. Som har diskuterats ovan kan emellertid lagligheten av denna verksamhet redan ifrågasättas mot bakgrund av dagens regler. Utredningens förslag innebär att det tyd- liggörs att det endast är utländska säljare av alkoholdrycker som i kommersiellt syfte kan dra nytta av att svenska konsumenter utnyttjar möjligheten till privatinförsel av alkoholdrycker. Enligt tillgänglig information är det än så länge få aktörer som ägnar sig åt att främja  
 e-handel 
  med alkoholdrycker, utan att själva sälja sådana drycker, och det är mycket få personer som är sysselsatta i sådan verksamhet. Om utredningens förslag vidgas till att på ett tydligare sätt beröra de företag som säljer alkoholdrycker skulle dock konsekvenserna bli större för denna bransch (se avsnitt 11.5 nedan). 
  
 11.2.3 
  
 Konsekvenser för tillsyn 
  
 Både Utredningen om tillsyn av marknadsföring och  
 e-handel 
  med alkoholdrycker m.m. och ett stort antal remissinstanserna som har granskat de förslag denna utredning lade fram, har påpekat att en grundläggande förutsättning för att kunna utöva en verkningsfull och effektiv tillsyn av  
 e-handel 
  med hemlevererans av alkohol är att det finns ett regelverk som tydliggör var gränserna går för vad som är tillåtet respektive otillåtet i förhållande till svensk lagstiftning. Flera remissinstanser avstyrkte också av det skälet att utredningens tillsynsförslag läggs till grund för lagstiftning. De förslag som före- varande utredning lägger fram underlättar genomförandet av den till- 
 112 
  
 SOU 2014:58 
  
 Konsekvensanalys 
  
 syn som redan föreslagits och undanröjer hindret för att de ligger till grund för lagstiftning (se avsnitt 9). Några ytterligare konsekvenser för tillsynsorganisationen har dock inte förslagen angående privat- införsel och förbud mot kommersiellt främjande. 
  
 11.2.4 
  
 Konsekvenser för rättsväsendet 
  
 I sitt betänkande framhöll Utredningen om tillsyn av marknadsföring och  
 e-handel 
  med alkoholdrycker m.m. (SOU 2013:50, s. 217 ff) att de regler som i dag möjliggör privatinförsel av alkoholdrycker genom yrkesmässig befordran eller annan oberoende mellanhand sedan flera år tillbaka ger upphov till tillämpningssvårigheter, vilka i sig medför osäkerhet beträffande lagligheten av flera av de mång- fasetterade verksamheter och förfaranden som förekommer bland de aktörer som har etablerat sig på den svenska  
 e-handelsmarknaden 
  för alkoholdrycker. Detta är en analys som i allt väsentligt överens- stämmer med de slutsatser som Alkohollagsutredningen redovisade redan år 2009 och som delas av förevarande utredning. Utrednings förslag syftar som framgått till att minska dessa tillämpningssvårig- heter och därmed bidra till ökad rättssäkerhet vad gäller villkoren för handel på den svenska  
 e-handelsmarknaden 
  för alkoholdrycker. Förslagen innebär samtidigt en delvis utvidgad kriminalisering, efter- som de föreslås en ny straffrättsligt sanktionerad bestämmelse som innebär att det är förbjudet för annan än säljaren att i kommersiellt syfte, utom såvitt avser transport, främja privat införsel av alkohol- drycker. Det är dock utredningens bedömning att sådan verksamhet, i viss utsträckning, träffas även av förbudet mot att i större omfatt- ning tillhandagå annan med att anskaffa alkoholdrycker i 3 kap. 9 § alkohollagen, eftersom den verksamhet som det är fråga om, i syn- nerhet mot bakgrund av de förtydliganden utredningen föreslår när det gäller undantaget för privatinförsel, inte kan anses undantagen från 3 kap. 9 § alkohollagen (se avsnitt 8.3.1). Den utvidgade krimi- naliseringen får därför troligen en i huvudsak brottsförebyggande effekt, eftersom det tydliggöras vad som inte är tillåtet. Utredning- ens förslag bör därför inte leda till ökad arbetsbelastning eller kost- nadsökningar för rättsväsendet. 
 113 
  
 Konsekvensanalys 
  
 SOU 2014:58 
  
 11.3 
  
 Utredningens förslag angående hemleverans av alkoholdrycker 
  
 11.3.1 
  
 Förslagen 
  
 Utredningen föreslår att alkoholdrycker som förs in i landet genom privatinförsel endast får levereras under tider då motsvarande drycker tillhandahålls av Systembolaget, antingen genom försäljningsställen eller vid hemleveranser. Vidare föreslås att alkoholdrycker som förs in i landet genom privatinförsel endast får levereras till den enskil- des privata adress. Dessa förslag anknyter till förslaget om anmäl- ningsskyldighet för näringsidkare som yrkesmässig levererar alko- holdrycker till privatpersoner som lagts fram av Utredningen om tillsyn av marknadsföring och  
 e-handel 
  med alkoholdrycker m.m. 
  
 11.3.2 
  
 Konsekvenser för företag 
  
 De nu aktuella förslagen har framför allt betydelse för transport- företag, även om de i förlängningen även skapar begränsningar av vilka affärsupplägg som är möjliga för utländska företag som säljer alkoholdrycker. Utredningen om tillsyn av marknadsföring och e- handel med alkoholdrycker m.m. (SOU 2013:50, s. 246 f.) konsta- terade att antalet transportörer som för in alkoholdrycker till Sverige till följd av reglerna om privatinförsel är mycket begränsat (upp- skattningsvis  
 5–10 
  aktörer). Förevarande utrednings förslag om leve- ransadress och leveranstider innebär skärpta krav för dessa närings- idkare när de levererar alkoholdrycker till privatpersoner i Sverige. Dessa leveransbegränsningar, som alltså är motiverade utifrån ett folkhälsoperspektiv, kan innebära att transportkostnaden ökar. Den ordning som utredningen föreslår, leverans direkt till den enskildes privata adress i huvudsak på kontorstid, är dock vanligt förekom- mande i transportbranschen och tillämpas redan i den affärsverk- samhet som omfattas av förslagen. Utredningen bedömer därför att den ökade kostnaden för dessa företag skulle bli marginell. Själva anmälningsskyldigheten för transportörer som yrkesmässigt levererar alkoholdrycker till privatpersoner i Sverige och den sammanhängan- de rätten för kommunerna att ta ut avgift för tillsynen av sådan verksamhet, följer inte av förevarande utrednings förslag. Utredning- en om tillsyn av marknadsföring och  
 e-handel 
  med alkoholdrycker m.m. har bedömt att denna tillsynsverksamhet blir begränsad (SOU 
 114 
  
 SOU 2014:58 
  
 Konsekvensanalys 
  
 2013:50, s. 217). Eftersom inga förslag läggs fram i denna del, an- kommer det inte på förevarande utredning att bedöma vilka avgifter som är rimligt att ta ut av berörda transportföretag, men som tidi- gare har påpekats är det viktigt att den faktiska utformningen av systemet med anmälningsplikt inte blir onödigt betungande, och därmed oproportionell, med hänsyn till  
 EU-rätten 
  (se avsnitt 9.2). Utredningen har erfarit att man i Norge, som dock har en annan till- synsorganisation, inte tar ut någon avgift vid yrkesmässig leverans av alkoholdrycker. 
  
 11.3.3 
  
 Konsekvenser för tillsyn 
  
 Utredningens förslag hänger som framgått samman med förslagen från Utredningen om tillsyn av marknadsföring och  
 e-handel 
  med alkoholdrycker m.m. och medför inga ytterligare konsekvenser för tillsynsorganisationen. Kommunerna får, genom redan framlagda för- slag, kontroll över de leveransverksamheter som finns och i förekom- mande fall möjlighet att genom förelägganden kräva in de uppgifter som de behöver för att planera och utöva sin tillsyn. Att anmälnings- skyldigheten knyts till den kommun där näringsidkaren har sitt säte, i stället för till den kommun där verksamheten bedrivs, syftar också till att rationalisera anmälningsförfarandet och motverka att ett stort antal kommuner får parallell tillsyn över ett förhållandevis begränsat antal tillsynsobjekt. Utredningen om tillsyn av marknadsföring och  
 e-handel 
  med alkoholdrycker m.m. bedömde att i förhållande till antalet objekt som kommunerna i dag utövar tillsyn över på alkohol- området framstår den ökning av antalet tillsynsobjekt som förslaget innebär som närmast försumbar. Den utökade tillsynsverksamheten bör i allt väsentligt kunna finansieras genom att kommunerna på motsvarande sätt som i dag gäller för exempelvis handel med folköl tar ut en tillsynsavgift. Eftersom dessa avgifter baseras på självkost- nadsprincipen bör förslagen inte medföra några beaktansvärda kost- nadsökningar för kommunerna (se SOU 2013:50, s. 247). Det är dock viktigt, som påpekades ovan, att den avgift som tas ut inte kan anses onödigt betungande, och därmed oproportionell, med hänsyn till  
 EU-rätten. 
  
 115 
  
 Konsekvensanalys 
  
 SOU 2014:58 
  
 11.3.4 
  
 Konsekvenser för rättsväsendet 
  
 Även när det gäller konsekvenserna för rättsväsendet anknyter före- varande utrednings förslag till de förslag som lagts fram av Utred- ningen om tillsyn av marknadsföring och  
 e-handel 
  med alkohol- drycker m.m. Förslagen från den senare utredningen innebär en delvis utvidgad kriminalisering. Den föreslår att det ska vara brotts- ligt att yrkesmässigt leverera alkoholdrycker till privatpersoner utan att först ha anmält försäljningen till kommunen eller att fortsätta att leverera sådana drycker i strid med ett av kommunen meddelat förbud. Utredningen bedömde att den föreslagna kriminaliseringen skulle få en i huvudsak brottsförebyggande effekt och liksom för övriga brott mot alkohollagen kan det antas att antalet anmälda brott och lagföringar avseende de nya brotten kommer att ligga på en låg nivå. Utredningen ansåg därför att den ökade kriminaliseringen inte skulle leda till några nämnvärda arbetsbelastningar eller kostnads- ökningar för rättsväsendet. 
 De förslag som förevarande utredning lägger fram avseende leveransvillkoren är inte straffsanktionerade. Efterlevnaden av dessa villkor bör istället hanteras inom ramen för det system för tillsyn som utredningen om tillsyn av marknadsföring och  
 e-handel 
  med alko- holdrycker m.m. föreslagit. 
 Det förslag som läggs fram om att alkoholdrycker måste levereras till den enskildes privata adress innebär slutligen att frågan om vissa leveransmetoder laglighet enligt reglerna i alkohollagen indirekt får en lösning. Detta gäller i synnerhet frågan om innebörden av förvarings- förbudet i 3 kap. 2 § alkohollagen. Med utredningens förslag be- höver inte sådana tillämpningsproblem uppstå, eftersom bl.a. butiks- lokaler inte får utnyttjas som utlämningsställen (se avsnitt 8.4.3). 
  
 11.4 
  
 Långsiktiga konsekvenser av utredningens förslag 
  
 Hittills har konsekvenserna för företag, tillsynsorganisationen och rättsväsendet diskuterats. Utredningens förslag har som framgått be- gränsade effekter i detta avseende. Dessa omedelbara konsekvenser av utredningens förslag ska emellertid också vägas mot mer lång- siktiga effekter, som kan bli följden om utredningens förslag inte genomförs. Syftet med de förslag som läggs fram är, utöver att för- tydliga rättsläget, att säkerställa att verksamhet som är hänförlig till 
 116 
  
 SOU 2014:58 
  
 Konsekvensanalys 
  
 privatinförsel av alkoholdrycker är förenlig med svensk alkohol- politik. Det är utredningens bedömning att om inga åtgärder vidtas i linje med de förslag som läggs fram, skapas incitament för en ut- veckling som på sikt undergräver den svenska alkoholpolitiken och i synnerhet detaljhandelsmonopolets ställning. Den svenska alkohol- politik kan upplevas som inkonsekvent om det är tillåtet för aktörer på den svenska marknaden att för egen vinning stimulera svenska konsumenters intresse att föra in alkoholdrycker från utlandet. Det är ett avbräck i den s.k. desintresseringsprincipen som syftar till att begränsa privata vinstintressen i alkoholhanteringen i Sverige. Det ska här understrykas att den internationella forskningslitteraturen ger stöd för att privatisering av alkoholförsäljning sätter krafter i rörelse som gör grupper med lägre socioekonomisk standard mer sårbara genom ökad tillgänglighet (se avsnitt 4). Tillflödet av nya aktörer till detaljhandelsmarknaden för alkohol medför också ett större tryck på att reducera restriktioner på alkoholmarknaden. 
  
 109  
  
 Det kan inte bortses från att en långsiktig konsekvens av att en sådan utveckling inte hejdas är att detaljhandelsmonopolets berättigande försvagas: dels reellt, eftersom ett ökat inslag av privata vinstintressen i detaljhandeln innebär att monopolets funktion som alkoholpoli- tiskt kontrollinstrument blir mindre effektivt, dels  
 EU-rättsligt, 
  efter- som det folkhälsofrämjande syftet i så fall försvagas (se avsnitt 5.5). 
 Även om detaljhandelsmonopolets ställning inte kan betraktas som hotad i dagsläget, finns därför anledning att erinra om vilka alkoholpolitiska konsekvenser som kan bli följden av ett avskaffat monopol. Folkhälsoeffekterna av detta har studerats i den veten- skapliga litteraturen och flera sammanställningar har gjorts. 
  
 110  
  
 Det vetenskapliga stödet för att ett monopol på alkoholförsäljning har positiva alkoholpolitiska effekter är god. Om monopolet avskaffas kan därför antas att effekterna på alkoholrelaterade skador och där- med folkhälsan skulle bli tydligt negativa. 
  
 111  
  
 Varje beräkning av näringens potentiella vinster med ett slopat detaljhandelsmonopol för alkohol bör sålunda balanseras mot ökade samhällskostnader, t.ex. 
  
 109 
  
 Se t.ex. Holder, Lee state monopoly as a public policy approach to consumption and alcohol problems: A review of research evidence. Contemporary Drug Problems, 20, 293- 322., 1993 och Stark (red), Alkoholmonopol och folkhälsa: Vilka skulle effekterna bli om Systembolagets detaljhandelsmonopol avskaffades?, Statens folkhälsoinstitut 2008. 
  
 110 
  
 Se t.ex. Velez, Johnson, Lee, Flores, Rodriguez, R., Brewer, R., Rodriguez, Howard, Naimi, Ramos, Rodriguez, Meyer Consumption and Related Harms. American Journal of Preventive Medicine, 42(4),  
  
 418-427, 
  2012. 
  
 111 
  
 Det kan noteras att det följer av WHO:s Global status report on alcohol and health (12 maj 2014) att antalet alkoholrelaterade dödsfall världen över är beräknade till 3,3 miljoner (5.9 procent av alla dödsfall). 
  
 117 
  
 Konsekvensanalys 
  
 SOU 2014:58 
  
 för sjukvård, men även avseende mänskligt lidande. 
 112  
 Det har visats att statligt ägande av detaljhandeln för alkoholdrycker har goda förutsättningar att reglera tillgängligheten och därmed skadorna på ett allomfattande sätt, med priser, densitet och placering av butiker, ålderskontroll, osv. Det vetenskapliga stödet för en monopolregle- ring som effektivt alkoholpolitiskt kontrollverktyg är dock stark endast om det centrala målet för regleringen är folkhälsointresset. 
 113  
 Även om det i princip är möjligt att sätta upp ett hårt reglerat privat system med strikt tillsyn som prioriterar folkhälsa, utgör det kom- mersiella intresset en stark mekanism som riskerar att undergräva folkhälsan. 
 114 
  
 Avslutningsvis finns anledning att kort kommentera andra lång- siktiga samhällspolitiska konsekvenser. Utredningen bedömer inte att förslagen kan ha betydelse för den kommunala självstyrelsen. För- slagen har heller inga direkta konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män. Det ska dock erinras om att kvinnor i allmänhet är mer utsatta för alkoholrelaterade skador och sjukdomar än män. 
 115 
  
 När det gäller brottslighet har det ovan konstaterats att utred- ningens förslag har en brottsförebyggande effekt genom att tydlig- göra det lagliga utrymmet för privatinförsel av alkoholdrycker. En- ligt den av utredningen redovisade uppfattningen förekommer i dag aktörer som sannolikt bedriver verksamhet som vid en rättslig pröv- ning skulle kunna betraktas som detaljhandel med alkoholdrycker i Sverige i strid med alkohollagen. Det är naturligtvis bekymmersamt om detta beror på missuppfattningar om vad som är lagligt enligt nuvarande reglering. Härutöver finns anledning att peka på sam- bandet mellan alkoholkonsumtion och brottslighet i allmänhet. En på sikt ökad alkoholkonsumtion, som kan bli följden av att den svenska alkoholpolitiken får ett sämre genomslag, skulle sannolikt leda till fler rattfylleribrott och våldsbrott. 
  
 112 
  
 Jfr t.ex. Popova, S., Barnes, Howard,  
  
 Sarnocinska-Hart, 
  Pitts, Gnam, Vang, Wilson, N. and Rehm, Hicks privatization versus government alcohol retailing systems: Canadian example. Drug and Alcohol Review 2012; 31:  
 4-12 
  och Barnett, Howard, Barnes, Howard, Cross, Rodriguez, 
  West, S Avoidable cost of alcohol abuse in Canada. European Addiction Research 2011; 17:  
 72-79. 
  
 113 
  
 Babor, Monroe, Bryant: No Ordinary Commodity – a summary of the second edition. Addiction, 105(5),  
  
 769-779, 
  2010. 
  
 114 
  
 Se t.ex. Flanagan, G., Sobering Result: The Alberta Liquor Retailing Industry Ten Years after Privatisation. Edmonton: Canadian Centre for Policy Alternatives and Parkland Insti- tute, 2003. 
  
 115 
  
 Detta underströks i WHO:s Global status report on alcohol and health (12 maj 2014), se s. 8. 
  
 118 
  
 SOU 2014:58 
  
 Konsekvensanalys 
  
 11.5 
  
 Alternativa lösningar 
  
 Utredningen har under arbetets gång gjort vissa vägval och det finns anledning att här kort diskutera dessa. Ett alternativ som avfär- dades tidigt var att inte föreslå några förändringar alls, utan istället överlåta åt de rättsvårdande myndigheterna att med stöd av utred- ningens bedömning klarlägga rättsläget. Som framgått anser utred- ningen att den omständigheten att gränserna för det lagliga området är oklara och förfarandet med privatinförsel i princip oreglerat i sig påkallar förändringar från lagstiftarens sida, eftersom den grund- läggande utgångspunkten när det gäller hantering av alkohol i Sverige är att den ska vara reglerad. Det finns inte några indikationer på att gränsdragningsproblematiken när det gäller privatinförsel och otillåten detaljhandel m.m. inom överskådlig tid kommer att lösas genom domstolsavgöranden (se avsnitt 8.1). Om inga förändringar genom- förs förblir enligt utredningen rättsläget därför osäkert, vilket är negativt både för de rättsvårdande myndigheterna, berörda tillsyns- myndigheter och naturligtvis de aktörer vars verksamhet berörs av reglerna då de riskerar att bryta mot alkohollagen utan att i förväg ha detta klart för sig. 
 En annan fråga där utredningens val av lösning medför konsekven- ser gäller avgränsningen av vad som kan betraktas som privatinförsel. Utredningen har här stannat för en lösning där både säljare och köpare har rätt att ombesörja transporten, förutsatt att den utförs av en transportör som är oberoende av säljaren (se avsnitt 8.3.2). Det innebär att säljaren kan utnyttja reglerna för distansförsäljning i alkoholskattelagen och betala in alkoholskatt för konsumentens räk- ning. Om köparen själv måste anordna transporten och därmed även ställa säkerhet för alkoholskatten, skulle privatinförseln bli mer komplicerad och de aktuella alkoholdryckerna mindre tillgängliga. Utredningen har angett sina skäl för denna bedömning under av- snitt 8.3.2. Här ska dock påpekas att en lagändring som medför att enbart köparen får anordna transporten och därmed får till följd att säljaren inte är skyldig att erlägga alkoholskatt för köparens räkning, skulle få betydligt större konsekvenser för de företag som idag ägnar sig åt  
 e-handel 
  med alkoholdrycker än utredningens förslag. En sådan lösning skulle få mer påtagliga konsekvenser för utländska säljare av alkoholdrycker och inte, vilket utredningens förslag främst avser, företag på den svenska marknaden som utan att själva sälja alkoholdrycker, underlättar för konsumenter att utnyttja denna verk- samhet. En ytterligare begränsning av privatinförselundantaget kan 
 119 
  
 Konsekvensanalys 
  
 SOU 2014:58 
  
 som framgått te sig lämplig av alkoholpolitiska skäl, men det ska sam- tidigt hållas i åtanke att det faktum att de utländska säljarna betalar in alkoholskatten, gör att prispolitiken, som också är ett alkohol- politiskt kontrollinstrument, fungerar. 
 En sista fråga som ska tas upp här är behovet av ett förbud mot kommersiellt främjande av alkoholdrycker då det redan finns ett förbud i 3 kap. 9 § alkohollagen mot att i större omfattning till- handagå annan med att anskaffa alkoholdrycker. Tillhandagående- förbudet inskränktes den 1 juli 2008 på så sätt att det inte gäller vid sådan införsel som avser enskild persons rätt att för privat bruk från ett land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet föra in sprit- drycker, vin och starköl till Sverige genom yrkesmässig befordran eller annan oberoende mellanhand. Med utredningens förslag blir denna inskränkning mindre, bl.a. eftersom uttrycket oberoende mellanman utmönstras ur bestämmelsen (se avsnitt 8.3.2). Utred- ningen har därför övervägt om ett särskilt förbud mot kommersiellt främjande är nödvändigt. Som Åklagarmyndigheten påpekat kan ett sådant förbud innebära en utvidgad kriminalisering av ett förfaran- de som det egentligen redan finns möjlighet att ingripa mot med stöd av befintliga regler (se avsnitt 7.2.2). Utredningen har emellertid erfarit att alkohollagen i praktiken inte har tillämpats på detta sätt. En argumentation som har förts fram av aktörer som ägnat sig åt kommersiellt främjande av möjligheten till privatinförsel, som visat sig framgångsrik, är att verksamhet som bedrivs i samband med tillåten privatinförsel måste anses tillåten, oavsett om förmedling, förvaring och andra kringtjänster i och för sig skulle anses vara i strid mot andra förbud i alkohollagen. Det är alltså uppenbart att tillhandagåendeförbudet i 3 kap. 9 § alkohollagen i praktiken hittills inte har tillämpats när åtgärder vidtagits i anslutning till vad som uppfattats som laglig privatinförsel. Utredningen har också angett skäl för varför detta mycket ålderdomliga förbud inte är särskilt väl avpassat för den verksamhet som nu är för handen (se avsnitt 8.3.3). Den slutsats som kan dras är alltså att ett förbud mot kommersiellt främjande behövs för att klarlägga rättsläget. Enligt utredningens förslag blir straffet för kommersiellt främjande subsidiärt i förhållan- de till straffet för överträdelser av tillhandagåendeförbudet (olovligt anskaffande av alkoholdrycker). Främjandeförbudet är alltså avsett att täcka otillåtna handlingar som inte omfattas av det till synes svår- tillämpade tillhandagåendeförbudet, och tydliggör därmed gränsen för det tillåtna området genom att reducera den gråzon som idag finns. Att inte införa ett sådant kompletterande förbud innebär en 
 120 
  
 SOU 2014:58 
  
 Konsekvensanalys 
  
 risk för att en fortsatt expansiv förmedlingsverksamhet, kombinerad med intensiv marknadsföring, successivt undergräver den ställning som detaljhandelsmonopolet har i dag. 
  
 11.6 
  
 Skyldigheter till följd av  
  
 EU-medlemskapet 
  
 Som framgått anser utredningen att de skyldigheter som följer av Sveriges anslutning till EU har respekterats.  
 EU-rätten 
  ger, enligt ut- redningen, utrymme att förbjuda verksamhet som innebär försäljning av alkoholdrycker i Sverige i strid med detaljhandelsmonopolet samt angränsande verksamhet som inte kan hänföras till undantaget för privatinförsel av alkoholdrycker.  
 EU-rätten 
  ger vidare utrymme att införa restriktioner vid privatinförsel av alkoholdrycker, i den mån som dessa restriktioner syftar till att säkerställa överensstämmelse med svensk alkoholpolitik i allmänhet, och inte går längre än som är nödvändigt för att uppnå detta syfte. 
 Oavsett utredningens bedömning i denna del måste emellertid de anmälningsskyldigheter för nya regler som följer av  
 EU-rätten 
  iakttas. Utredningen har lämnat tre förslag som aktualiserar sådan anmälningsskyldighet. 
  
 1. 
  
 Ett förtydligat undantag för privatinförsel av alkoholdrycker 
  
 2. 
  
 Ett förbud mot kommersiellt främjande av privatinförsel 
  
 3. 
  
 Särskilda leveransvillkor för transportörer vid privatinförsel 
  
 Punkten 1 rör inskränkningar i den fria rörligheten för varor och ska anmälas enligt direktiv 98/34/EG (anmälningsdirektivet). 
  
 116  
  
 Punkt- en 2 aktualiserar enligt utredningens bedömning också anmälnings- skyldighet enligt detta direktiv. Förbudets anknytning till den fria rörligheten för varor är tydlig (se avsnitt 8.3.3), och anmälnings- direktivet inbegriper för övrigt även informationssamhällets tjänst- er, vilket syftar på gränsöverskridande tjänsteutbyte som sker med elektroniska hjälpmedel utan att innefatta personförflyttningar över gränsen. 
  
 117  
  
 Det kan dock inte uteslutas att anmälan även bör ske enligt tjänstedirektivet. 
  
 118  
  
 Punkten 3, ovan, innebär inskränkningar 
  
 116 
  
 Europaparlamentets och Rådets direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett informa- tionsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter (anmälningsdirektivet). 
  
 117 
  
 Se SOU 2009:71, s. 369. 
  
 118 
  
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/123/EG av den 12 december 2006 om tjänster på den inre marknaden. 
  
 121 
  
 Konsekvensanalys 
  
 SOU 2014:58 
  
 i transportörers handlingsfrihet och avser alltså transporttjänster. Även om det här handlar om tjänster, är tjänstedirektivet inte tillämp- ligt. 
  
 119  
  
 Krav riktade mot logistikprocessen och transportörer ska istället anmälas till kommissionen enligt anmälningsdirektivet. 
  
 120 
  
 I tjänstedirektivet (artikel 15.7) anges att anmälan om ett utkast till nationell lag i enlighet med direktiv 98/34/EG ska innebära upp- fyllande av den anmälningsskyldighet som föreskrivs i detta direktiv. Enligt regeringens proposition 2008/09:187 Genomförande av tjänste- direktivet bör det finnas en möjlighet för myndigheter att i vissa fall förena en anmälan på tjänsteområdet som faller under bestämmel- serna i anmälningsdirektivet med anmälan av andra föreskrifter på tjänsteområdet. 
  
 121  
  
 Denna möjlighet bör självfallet även gälla Sandoval ringskansliet, när det är fråga om lag- och förordningsförslag som omfattas av anmälningsskyldighet. De bör noteras att de båda för- farandena skiljer sig åt. En anmälan till kommissionen enligt tjänste- direktivet hindrar inte medlemsstaten från att anta de tilltänkta reglerna, men kommissionen kan vid behov besluta att begära att medlemsstaten avstår från att anta, eller upphäver, de aktuella be- stämmelserna. Förfarandet enligt anmälningsdirektivet inbegriper däremot s.k. frysningsperioder som även kan inträda efter att den första tremånadersperioden, som automatiskt gäller, har löpt ut. 
  
 122  
  
 En samlad anmälan enligt anmälningsdirektivet förutsätter att de krav som faller under tjänstedirektivet tydligt anges och motiveras i enlighet med vad som gäller enligt detta direktiv. En sådan anmälan bör ske i formuläret för direktiv 98/34/EG och samordnas av Kom- merskollegium. 
  
 123 
  
 119 
  
 Se artikel 2.d i Tjänstedirektivet. 
  
 120 
  
 Se Kommerskollegiums rapport  
  
 2012-06-14 
  (Dnr  
 1.7-2012/00705-1) 
  Redovisning enligt regleringsbrevet avseende anmälningsdirektivet (98/34/EG) gällande krav och föreskrifter gällande transport. 
  
 121 
  
 I propositionen om genomförandet av tjänstedirektivet sägs (prop. 2008/09:187; s. 79) att de två förfarandena överlappar varandra endast i två fall. Dels kan ett förslag till reglering på varuområdet innehålla ett förslag som samtidigt kan anses som ett krav på tjänsteområdet, dels kan ett förslag till regel för informationssamhällets tjänster även röra tjänstedirektivet. 
  
 122 
  
 Se SOU 2009:71, s. 125 ff. 
  
 123 
  
 Se även Kommissionens riktlinjer den centrala kontaktpunkten för anmälningsförfarandet 98/34 och för de anmälningsförfaranden som föreskrivs i särskild  
  
 EU-lagstiftning. 
  
 122 
 12 Författningskommentar 
  
 12.1 
  
 Inledning 
  
 Som närmare redogjorts för i avsnitt 9 är de förslag som Utred- ningen om tillsyn av marknadsföring och  
 e-handel 
  med alkohol- drycker m.m. lagt fram i fråga om tillsyn vid yrkesmässig leverans av alkoholdrycker av avgörande betydelse för de förslag som nu lämnas. Införandet av anmälningsskyldighet för sådan verksamhet, liksom en fungerande tillsynsordning, utgör nämligen en nödvändig förut- sättning för att de särskilda krav som nu föreslås i fråga om yrkes- mässiga leveranser (se 4 kap. 7 §) ska kunna upprätthållas. 
 Förslagen har utarbetats utifrån utgångspunkten att den av Utred- ningen om tillsyn av marknadsföring och  
 e-handel 
  med alkohol- drycker m.m. föreslagna tillsynsordningen också kommer att införas. Vid utformandet av författningsförslagen har dock utredningen ut- gått från alkohollagens nuvarande lydelse och systematik. Någon lagteknisk anpassning till nämnda utrednings förslag har alltså inte gjorts. 
  
 12.2 
  
 Förlaget till lag om ändring i alkohollagen 
  
 3 kap. 9 § 
 Det är förbjudet att som ombud eller på därmed jämförbart sätt an- skaffa alkoholdrycker till den som enligt 7 eller 8 § inte har rätt att få sådan vara utlämnad till sig. Det är också förbjudet att i annat fall än som avses i 4 kap. 4 § andra stycket 1, 2 och  
 4– 
 6 
  
  samt 5 § första stycket  
 i större omfattning tillhandagå annan med att anskaffa alkoholdrycker. 
 Den i andra stycket gjorda hänvisningen till 4 kap. 4 § andra stycket 1,2 och  
 4–7 
  har justerats till följd av förslaget att stryka punkten sju i nämnda bestämmelse och i stället införa en ny paragraf, 4 kap. 5 §, 
 123 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2014:58 
  
 som reglerar denna införselsituation på ett delvis annat sätt. Till följd av den föreslagna bestämmelsen i 4 kap. 5 § inskränks omfatt- ningen av privatinförselundantaget jämfört med vad som gäller i dag. Det innebär att tillämpningsområdet för 3 kap. 9 § utvidgas. Detta kommenteras närmare i kommentaren till 11 kap. 10 §. 
 4 kap. 4 § 
 Spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker får föras in i landet endast av partihandlare samt av detaljhandelsbolaget för att bo- laget ska kunna fullgöra den skyldighet som anges i 5 kap. 4 §. 
 Utöver vad som anges i första stycket  
 samt 5 §  
 får spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker föras in 
  
 1. 
  
 av den som har rätt till tullfrihet enligt 4 § lagen (1994:1547) om tullfrihet m.m., 
  
 2. 
  
 av en enskild person som har fyllt 20 år och som har förvärvat dryckerna och själv transporterar dem till Sverige, eller som utför arbete på transportmedel, om dryckerna är avsedda för dennes eller dennes familjs personliga bruk eller som gåva till närstående för dennes eller dennes familjs personliga bruk, 
  
 3. 
  
 som proviant på fartyg eller luftfartyg enligt särskilda bestäm- melser, 
  
 4. 
  
 av en enskild person eller i yrkesmässig befordran för en enskild person som har fyllt 20 år och som flyttat till Sverige, om dryckerna är avsedda för dennes eller dennes familjs personliga bruk, 
  
 5. 
  
 av en enskild person eller i yrkesmässig befordran för en enskild person som har fyllt 20 år och som har förvärvat dryckerna genom arv eller testamente, om dryckerna är avsedda för dennes eller dennes familjs personliga bruk, 
  
 6. 
  
 som enstaka gåvoförsändelse under yrkesmässig befordran från en enskild person i ett annat land till en enskild person i Sverige som har fyllt 20 år, om dryckerna är avsedda för dennes eller dennes familjs personliga bruk, 
  
 7. 
  
 av den som har tillstånd enligt lagen (1999:446) om proviante- ring av fartyg och luftfartyg, om dryckerna är avsedda för användning i enlighet med tillståndet. 
  
 Spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker som med- förs som proviant på järnvägståg i internationell trafik får föras in i den utsträckning som krävs för servering av passagerare under tågets färd inom landet. 
 Inga ändringar har gjorts i paragrafens  
 första stycke. 
  
 Genom tillägget i  
 andra stycket  
 första meningen klargörs att de i bestämmelsen uppräknade undantagen från den annars exklusiva rätt till införsel av spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker 
 124 
  
 SOU 2014:58 
  
 Författningskommentar 
  
 som, enligt första stycket, tillkommer partihandlare samt detalj- handelsbolaget inte är uttömmande. 
 Tillägget är en konsekvens av att den tidigare sjunde punkten har strukits och den införselsituation som avses i punkten placerats i en egen paragraf, 4 kap. 5 §, där den har fått ett delvis nytt innehåll. Till följd av detta får även den tidigare punkten 8 en ny numrering. 
 Förslaget behandlas närmare i avsnitt 8.3.2. Se också kommen- taren till 4 kap. 5 och 6 §§ nedan. 
 4 kap. 5 § 
 En enskild person som fyllt 20 år som förvärvat spritdrycker, vin starköl eller andra jästa alkoholdrycker utanför Sverige får själv eller genom säljarens försorg föra in dessa från ett land inom Europeiska eko- nomiska samarbetsområdet genom transport som anordnats av en av säljaren oberoende yrkesmässig eller privat transportör, allt under förut- sättning att dryckerna är avsedda för den enskildes eller dennes familjs personliga bruk. 
 I fråga om skattskyldighet och särskilda villkor för sådan införsel som avses i första stycket finns bestämmelser i lagen (1994:1564) om alkoholskatt. 
 Paragrafen är ny. 
  
 Första stycket  
 behandlar den införselsituation som i dag regleras i 4 § punkten 7, dvs. privatinförsel genom mellanhand. Genom be- stämmelsen slås fast att det för rätten till införsel saknar betydelse om den bakomliggande transaktionen består i att varan transpor- teras av någon för säljarens räkning eller om köparen har anlitat transportören och i den meningen är den som för in varan i Sverige. Vidare tydliggörs att de åtgärder säljaren eller köparen får vidta i samband med köpet enbart avser transporter. Begreppet annan oberoende mellanhand som i dag finns i 4 § punkten 7 utmönstras ur bestämmelsen och samtidigt införs ett förbud för annan än sälja- ren att främja införseln på annat sätt än genom transport (se kom- mentaren till 4 kap. 6 § nedan). 
 Genom förtydligandet av förutsättningarna för privatinförsel pre- ciseras också omfattningen av undantaget från tillhandagåendeför- budet i 3 kap. 9 §. Om förutsättningarna för privatinförsel inte är uppfyllda kan det således bli aktuellt att bedöma ett visst agerande mot bakgrund av tillhandagåendeförbudet. Även om förutsättningar- na för privatinförsel är tillämpliga kan det komma i fråga att tillämpa förbudet mot att främja sådan införsel, se kommentaren till 6 §. En 
 125 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2014:58 
  
 tillåten privatinförsel faller dock inte i sig in under tillhandagående- förbudet i 3 kap. 9 §. 
 En privatperson som för in alkoholdrycker för en annan privat- persons räkning träffas inte av straffbestämmelserna i 11 kap. 9 § men kan, om motsvarande villkor avseende ålder och påverkansgrad inte respekteras, göra sig skyldig till olovligt anskaffande enligt 3 kap. 9 § och därmed träffas av straffbestämmelserna i 11 kap. 7 §. 
 Kravet på att transportören ska vara oberoende av säljaren inne- bär att det inte är tillåtet att med stöd av bestämmelsen föra in alko- holdrycker som transporteras hit av säljaren själv. Detta eftersom en sådan ordning skulle kunna komma att inkräkta på den i 5 kap. 2 § uttalade ensamrätten för Systembolaget att bedriva detaljhandel med spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker. I kravet på oberoende ligger att transportören inte på något sätt får vara knuten till säljaren eller ha andra affärsmässiga incitament, t.ex. provision på försäljningen än sedvanlig ersättning för den trans- porttjänst som utförs. Förslaget i denna del behandlas närmare i avsnitt 8.3.2. 
 I  
 andra stycket  
 tydliggörs att sådan införsel som avses i första stycket förutsätter att införseln följer de skatterättsliga krav och vill- kor som uppställs för sådan införsel. Av alkoholskattelagen framgår bl.a. att säljaren som huvudregel är skattskyldig när alkoholdrycker transporteras hit från ett annat  
 EU-land 
  för säljarens räkning (distans- försäljning), men att den som tar emot varor vid sådan försäljning kan bli skattskyldig i stället för säljaren, om säljaren inte ställt säker- het för skatten i Sverige (se 15 § och 15 c § lagen om alkoholskatt, LAS). När det inte är fråga om distansförsäljning, dvs. när trans- porten inte sker för säljarens räkning, är köparen skattskyldig och ska, innan varorna flyttas från det andra  
 EU-landet, 
  anmäla varorna till Skatteverket och ställa säkerhet för betalning av skatten på varor- na (se 8 § punkten 5 och 16 § LAS). Den som vid sådan införsel ansvarar för en flyttning av redan beskattade alkoholvaror till Sverige via ett annat  
 EU-land 
  är också skyldig att upprätta ett särskilt trans- portdokument, ett förenklat ledsagardokument (25 § första stycket LAS). Underlåtenhet att iaktta dessa krav kan föranleda ansvar för olovlig förflyttning av punktskattepliktiga varor (se 1 kap. 6 § och 5 kap. 1 § lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukter). 
 126 
  
 SOU 2014:58 
  
 Författningskommentar 
  
 4 kap. 6 § 
 Det är förbjudet för annan än säljaren att i kommersiellt syfte, utom såvitt avser transport, främja sådan införsel av alkoholdrycker som avses i 5 §. 
 Paragrafen är ny. Bestämmelsen innebär ett förbud att främja sådan privatinförsel som regleras i 4 kap. 5 §. 
 Begreppet främja är i sig mycket vitt och innefattar en rad olika åtgärder. En sådan åtgärd är att som mellanhand underlätta kon- takten mellan köpare och säljare, exempelvis genom att erbjuda för- säljningskanaler på internet, genom marknadsföring eller genom att ställa sina försäljningsställen eller distributionsnät för andra varor till säljarens förfogande. Inte endast att köpa utan även att tillhandahålla kommersiell annonsering innebär ett främjande (se dock angående undantag för säljaren nedan). Däremot bör en publicistisk verksam- het – exempelvis att i en vintidning recensera viner som endast kan inhandlas utanför Sverige – inte ha en sådan koppling till försälj- ningen att det är att anse som ett främjande. Inte heller själva för- medlingen av betalningstransaktionen vid sådan försäljning – genom bank eller med betal- eller kreditkort – innefattar ett främjande som faller in under förbudet. Sådan verksamhet som i dag förekommer i olika s.k. vinklubbar omfattas å andra sidan av förbudet. Även ett samarbete som innebär att en i Sverige etablerad säljare av andra varor – exempelvis livsmedel – eller tjänster, t.ex. transporttjänster 
 – kopplar möjligheten till privatinförsel av alkoholdrycker till sin verk- samhet genom olika typer av samarbeten innebär ett främjande. 
 Transport av alkoholdrycker innebär i och för sig ett främjande, men är uttryckligen undantaget i bestämmelsen. De transporter som avses är sådana transporter som är tillåtna vid privatinförsel enligt 4 kap. 5 §. Transport får således inte ske av säljaren själv men genom en från säljaren oberoende transportör. En sådan aktör omfattas därför av undantaget för transporter. 
 Det förtjänar att påpekas att samtliga led i en tillåten transport undantas från förbudet att främja privatinförsel. Det betyder att även lastning, vilket i och för sig sker i utlandet, eventuell omlastning i Sverige och leverans till den enskilde är tillåtet enligt de villkor som följer av 4 kap. 5 §. Att en privatinförsel skett på föreskrivet sätt innebär emellertid inte att andra främjande åtgärder, som träffas av förbudet, är tillåtna. Det är med andra ord endast transporten som är undantagen och det är inte fråga om ett generellt undantag från främjandeförbudet i en situation med en tillåten transport. 
 127 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2014:58 
  
 En förutsättning för att träffas av förbudet är att den främjande åtgärden sker i kommersiellt syfte. Med kommersiellt syfte avses att åtgärden ska vara ägnad att främja avsättningen av och tillgången till produkter eller tjänster. Begreppet ska tolkas i vid bemärkelse. Även den som på annat sätt än genom särskild betalning för den ut- förda främjandeåtgärden kan anses ha kommersiell vinning av den. I begreppet ligger alltså inte endast att den främjande aktören direkt gör en vinst genom den främjande åtgärden. Under förutsättning att den aktör som agerar i Sverige bedriver kommersiell verksamhet får åtgärden anses ske i kommersiellt syfte, även om verksamheten i övrigt avser något annat, exempelvis försäljning av livsmedel. Utan- för bestämmelsen faller bl.a. ideell föreningsverksamhet som har till syfte att prova vin- eller spritdrycker. 
 Säljaren själv undantas från förbudet och får främja sin egen verk- samhet. Det innebär att en säljare alltjämt – på samma sätt som i dag 
 – kan marknadsföra sin försäljning. En förutsättning är dock att det handlar om en utländsk säljare. Exempelvis kan en aktör med för- säljning i Tyskland alltjämt marknadsföra möjligheten att genom privatinförsel föra in alkoholdrycker till Sverige. Detta naturligtvis under förutsättning att de svenska reglerna för marknadsföring av alkoholdrycker iakttas, t.ex. förbudet mot direktmarknadsföring utan uttryckligt samtycke. Att säljarens verksamhet inte omfattas av för- budet innebär vidare att tillåten marknadsföring från säljarens sida, t.ex. annonsering i svenska tidningar, inte innebär att den tidning som tar in annonsen gör sig skyldig till ett otillåtet kommersiellt främ- jande. Bestämmelsen innebär alltså inte någon utvidgning av det i dag tillåtna området i fråga om marknadsföringsåtgärder. Förbudet omfattar inte heller att säljaren främjar sin verksamhet på annat sätt, exempelvis genom att ha beställningssidor på Internet. 
 En svensk importör av alkoholdrycker faller emellertid in under förbudet, under förutsättning att marknadsföringen avser privat- införsel och inte partihandel. 
 Bestämmelsen är straffsanktionerad, se 11 kap. 10 §. Förslaget behandlas närmare i avsnitt 8.3.3. 
 4 kap. 7 § 
 Alkoholdrycker som införts enligt 5 § får levereras endast till den enskildes privata adress och endast under tider då sådana drycker till- handahålls av det bolag som avses i 5 kap 1 §. Detta gäller dock inte om dryckerna levereras av en privatperson. 
 128 
  
 SOU 2014:58 
  
 Författningskommentar 
  
 Paragrafen är ny. Av kravet på att leverans ska ske till en privat adress som den enskilde har angett följer att det är den enskilde eller dennes personliga ombud som ska ta emot försändelsen. Detta direkta mottagande är en förutsättning för att leverantören ska kunna för- vissa sig om att alkoholdrycker inte levereras till den som inte har fyllt 20 år eller är märkbart påverkad av alkohol (3 kap. 7 och 8 §§). Detta gäller såväl beställaren som ett eventuellt ombud. Om en transportör levererar drycker utan att ha förvissat sig om att dessa krav är uppfyllda gör han sig skyldig till olovlig dryckeshantering enligt 11 kap. 9 §. Leverantörens skyldighet i detta avseende kan inte överlåtas på t.ex. ett paketombud. Kravet på att det ska vara en privat adress införs för att bringa regeln om privatinförsel tydligare i överensstämmelse med den svenska alkoholpolitiken, men kravet framstår även som naturligt mot bakgrund av att det handlar om den enskildes eller dennes familjs personliga bruk. Det är dock tillåtet att använda en annan privat adress än hemadressen som leverans- adress. Det måste alltså inte nödvändigtvis vara beställarens folk- bokföringsadress. En adress till ett tillfälligt boende – exempelvis en sommarstuga eller ett semesterboende – är således i detta avseende att betrakta som en privat adress. Däremot är det inte möjligt att leve- rera till någon annans privata adress, vilket leder till att samordnade leveranser för flera privatpersoner inte är tillåtet. Endast om särskilda omständigheter föreligger bör leverantören vara skyldig att närmare kontrollera att leveransadressen utgör den enskildes privata adress. 
 Kravet på att leverans ska ske under tider då försäljning får be- drivas av det bolag som avses i 5 kap 1 §, innebär att privatinförsel genom yrkesmässig befordran endast kan ske inom ramen för System- bolagets öppettider eller tider för hemleverans. Det handlar här om den yttre ramen för dessa tider, dvs. när något försäljningsställe är öppet eller då hemförsäljning i någon kommun får äga rum. Kravet införs för att bringa regeln om privatinförsel tydligare i överens- stämmelse med den svenska alkoholpolitiken, vilket även återspeglas i Systembolagets restriktioner vid hemleverans av alkoholdrycker. 
 Bestämmelsen är inte straffsanktionerad. Efterlevnaden av leve- ransvillkoren bör istället – som nämnts inledningsvis – hanteras inom ramen för det system för tillsyn som utredningen om tillsyn av marknadsföring och  
 e-handel 
  med alkoholdrycker m.m. föreslagit. Förslaget behandlas närmare i avsnitt 8.4. 
 129 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2014:58 
  
 11 kap. 10 § 
 Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet i kommersiellt syfte främjar införsel av alkoholdrycker i strid med 4 kap. 6 § döms för olovligt kommersiellt främjande av alkoholinförsel till böter eller fängelse i högst sex månader. Detta gäller dock inte om ansvar kan utdömas enligt 7 §. 
 Genom paragrafen, som är ny, införs ett nytt brott, kommersiellt främjande av alkoholinförsel. En förutsättning för straffbestämmel- sens tillämplighet är således att handlandet tar sikte på alkohol som förs in eller har förts in i landet genom privatinförsel. Utgångs- punkten är att tillhandagåendeförbudet i 3 kap. 9 § – som är en vidare bestämmelse i så måtto att den inte förutsätter privatinförsel 
 – träffar även vissa förfaranden som faller in under straffbestämmel- sen ovan. Alla former av kommersiellt främjande innebär emellertid inte ett tillhandagående av alkohol i den mening som avses i 3 kap. 9 §. Brottet är alltså avsett att träffa sådana förfaranden som inte faller under tillhandagåendeförbudet i 3 kap. 9 §. Straffbestämmelsen har därför gjorts subsidiär till brottet olovligt anskaffande av alko- holdrycker. 
 Förlaget behandlas närmare i avsnitt 8.5. 
 11 kap. 11 § 
 Är gärning som avses i 1, 3 eller  
 5–10 
  § att anse som ringa ska inte dömas till ansvar. 
 Genom ändringen i paragrafen undantas ringa fall av olovligt kom- mersiellt främjande av alkoholinförsel från det straffbara området. Undantaget är i överensstämmelse med konstruktionen av övriga straffbestämmelser i alkohollagen. Vid bedömningen av om en gär- ning är att betrakta som ringa måste en helhetsbedömning göras av omständigheterna i det enskilda fallet. 
 130 
 Bilaga 
 Kommittédirektiv 2014:1 
  
 E-handel 
  och hemleverans av alkoholdrycker till konsument 
 Beslut vid regeringssammanträde den 9 januari 2014 
 Sammanfattning 
 En särskild utredare ska göra en översyn av relevanta delar av regel- verket för  
 e-handel 
  och hemleverans av alkoholdrycker till konsu- ment. 
 Utredaren ska bl.a. 
  
 analysera och bedöma vilka typer av åtgärder vid  
  
 e-handel 
  och hemleverans av alkoholdrycker (eller liknande former av distans- handel) som är tillåtna respektive otillåtna enligt dagens regler, 
  
 analysera och bedöma vilka åtgärder som, med beaktande av den svenska alkoholpolitiken och de förpliktelser som följer av EU- medlemskapet, bör vara tillåtna respektive otillåtna vid  
  
 e-handel 
  och hemleverans av alkoholdrycker (eller liknande former av distanshandel) och lämna förslag, inklusive författningsförslag, för de närmare förutsättningarna och villkoren för den verksam- het som bedöms bör vara tillåten, 
  
 med beaktande av tidigare lämnade förslag (SOU 2013:50) om hur tillsynen av  
  
 e-handel 
  och hemleverans av alkoholdrycker till konsument bör bedrivas, vid behov lämna kompletterande för- slag om hur denna tillsyn bör bedrivas, inklusive författnings- förslag. 
 131 
  
 Bilaga 
  
 SOU 2014:58 
  
 Det bör särskilt beaktas vilka åtgärder som behöver vidtas för att säkerställa att personer under 20 år inte får tillgång till alkoholdrycker. 
 Uppdraget ska redovisas senast den 15 juli 2014. 
 Nuvarande bestämmelser 
 Förbudet i 3 kap. 9 § alkohollagen mot att i större omfattning till- handagå annan med att anskaffa alkoholdrycker inskränktes den 1 juli 2008 på så sätt att detta förbud inte gäller vid sådan införsel som avser enskild persons rätt att för privat bruk från ett land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet föra in spritdrycker, vin och starköl till Sverige genom yrkesmässig befordran eller annan oberoende mellanhand. 
 Enligt 4 kap. 4 § andra stycket punkt 7 är det därför tillåtet för privatpersoner som är över 20 år att föra in alkoholdrycker till Sverige för privat konsumtion genom yrkesmässig befordran eller annan oberoende mellanhand. 
 De allmänna bestämmelserna om försäljning av alkoholdrycker i 3 kap. alkohollagen är tillämpliga, t.ex. att försäljning inte får ske till ungdomar under 20 år (3 kap. 7 §) och att alkoholdrycker som inte får säljas i en butikslokal inte heller får förvaras i sådana lokaler eller tillhörande utrymmen (3 kap. 2 §). 
 Av 5 kap. 2 § framgår att endast detaljhandelsbolaget får bedriva detaljhandel med spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkohol- drycker. 
 Statens folkhälsoinstitut har tillsyn över efterlevnaden av alkohol- lagen och anslutande föreskrifter. Länsstyrelsen har tillsyn inom länet (9 kap. 1 §). 
 Behovet av en översyn 
 Genom en ändring i alkohollagen (prop. 2007/08:119) den 1 juli 2008 blev det tillåtet för privatpersoner som är över 20 år att föra in alko- holdrycker till Sverige för privat konsumtion genom yrkesmässig befordran eller annan oberoende mellanhand. Sedan dess erbjuder ett flertal aktörer olika möjligheter för svenska konsumenter att beställa alkoholdrycker via webbplatser på internet och få leverans direkt hem till dörren eller till olika utlämningsställen. 
 132 
  
 SOU 2014:58 
  
 Bilaga 
  
 Tillsyn över området har saknats och regeringen bedömde att det var angeläget att frågan om tillsyn över  
 e-handel 
  och hemleverans av alkoholdrycker till konsumenter skulle utredas för att säkerställa en fungerande tillsyn och för att kunna ingripa mot förfaranden som strider mot dagens bestämmelser. Regeringen beslutade därför den 10 maj 2012 att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att bl.a. se över reglerna för tillsyn av dels marknadsföring av alkoholdrycker och tobak till konsumenter, dels  
 e-handel 
  med och hemleverans av alkoholdrycker (dir. 2012:43). Utredningen om tillsyn av marknads- föring och  
 e-handel 
  med alkoholdrycker m.m. (S 2012:4) avläm- nade i juli 2013 betänkandet En väg till ökad tillsyn: marknads- föring av och  
 e-handel 
  med alkohol och tobak (SOU 2013:50). 
 Utredningens uppdrag enligt direktiven var att med utgångs- punkt i nu gällande regelverk utreda hur tillsyn av  
 e-handel 
  och hemleverans av alkoholdrycker till konsumenter bör bedrivas. Med den utgångspunkten bedömde utredningen att det föll utanför upp- draget att slå fast vilka typer av förfaranden som vid  
 e-handel 
  är tillåtna respektive otillåtna. Utredningen konstaterade dock att de indirekt ställdes inför frågan om vad som är lagligt och inte lagligt, eftersom det inte kunde komma i fråga att föreslå tillsyn över sådan verksamhet som vid en senare prövning skulle visa sig inte vara lag- lig. Utredningen fann att det var oklart vilka förmedlingsåtgärder utöver transport och viss marknadsföring som – i förekommande fall – är tillåtna. 
 Att gränserna för det lagliga området är oklara strider mot den grundläggande utgångspunkten när det gäller hantering av alkohol i Sverige, nämligen att den ska vara reglerad. Oklarheterna blir särskilt bekymmersamma om man beaktar att överträdelser av reglerna är straffrättsligt sanktionerade och att legalitetsprincipen ställer stora krav på förutsägbarhet och tydlighet. Uttryckt på ett annat sätt kan det alltså hävdas att gränsen för det lagliga området i dag är oklar, vilket kan vara en bidragande orsak till att det inte förekommer dom- stolsprövningar i nämnvärd omfattning. Det kan i vart fall konsta- teras att de rättsvårdande myndigheterna hittills har valt att inte ingripa mot tveksamma  
 e-handelsrelaterade 
  förfaranden med stöd av alkohollagens bestämmelser. Att det inte tydligt står klart var grän- serna går mellan tillåtna och otillåtna åtgärder kan också anses leda till mer allmänna alkoholpolitiska problem. Grundläggande i den svenska alkoholpolitiken är detaljhandelsmonopolet för alkohol- drycker, vilket i allt väsentligt motiveras av folkhälsoskäl. 
 133 
  
 Bilaga 
  
 SOU 2014:58 
  
 E-handeln 
  med alkoholdrycker har fortsatt att öka de senaste åren, men omsätter av allt att döma fortfarande relativt små volymer jäm- fört med Systembolagets försäljning. Även om volymerna från e- handelsförsäljningen fortfarande är begränsade har marknadsföring- en från  
 e-handelsaktörerna 
  utifrån vad regeringen har erfarit ökat under senare år och det finns också flera exempel på att målgrup- pen för denna handel har breddats. 
 En risk om det inte klargörs var gränserna går för det tillåtna om- rådet är att en fortsatt expansiv förmedlingsverksamhet, kombinerat med intensiv marknadsföring, undergräver den ställning som mono- polet har i dag. Det kan med andra ord vara svårt att upprätthålla stödet för monopolet om andra aktörer som av konsumenterna upp- fattas som svenska bistår med förmedling av alkoholdrycker. En annan konsekvens skulle kunna vara att det skulle kunna bli svårt att på sikt upprätthålla detaljhandelsmonopolet  
 EU-rättsligt. 
  
 Sammanfattningsvis är det alltså oklart vilka förmedlingsåtgär- der utöver transport och viss marknadsföring som är tillåtna. Det framstår som sannolikt att vissa aktörer i dag är etablerade i Sverige på ett sådant sätt att de vid en rättslig prövning skulle anses bedriva detaljhandel mot konsument här i landet. Det finns dock inga indi- kationer på att gränsdragningsproblematiken inom rimlig tid kom- mer att lösas genom domstolsavgöranden. 
 Regeringen bedömer därför att nuvarande regelverk bör ses över i syfte att skapa tydliga bestämmelser om  
 e-handel 
  och hemleverans av alkoholdrycker till konsumenter. 
 Uppdraget 
 Vilka åtgärder bör vara tillåtna respektive otillåtna vid  
 e-handel 
  och hemleverans av alkoholdrycker och hur kan det tillåtna området förtydligas genom närmare angivande av förutsättningarna och villkoren för sådan verksamhet? 
 Den renodlade distanshandeln omfattar två huvudsakliga led, ett för- säljningsled och ett transportled. Dagens  
 e-handel 
  med alkohol- drycker är i realiteten mer komplex än så. Sedan det blev tillåtet för privatpersoner att föra in alkoholdrycker till Sverige genom yrkes- mässig befordran eller annan oberoende mellanhand har det nämligen uppträtt aktörer på den svenska marknaden, vilka i kommersiellt syfte förmedlar försäljningar av alkoholdrycker från utlandet eller 
 134 
  
 SOU 2014:58 
  
 Bilaga 
  
 på annat sätt medverkar till sådan försäljning. Flera svenska företag inom skilda branscher har också inlett olika typer av samarbeten med förmedlare av alkoholdrycker. Bortsett från renodlade transport- tjänster råder i dag osäkerhet beträffande lagligheten av flera av de mångfasetterade verksamheter och affärsupplägg som förekommer på  
 e-handelsmarknaden. 
  
 Osäkerheten gäller primärt den närmare innebörden av begrep- pen yrkesmässig befordran och annan oberoende mellanhand i 4 kap. 4 § andra stycket 7 alkohollagen och följaktligen räckvidden av det i 3 kap. 9 § tredje stycket alkohollagen införda undantaget från det straffsanktionerade förbudet mot att i större omfattning tillhandagå annan med att anskaffa alkoholdrycker. 
 Införandet av undantaget från tillhandagåendeförbudet i 3 kap. 9 § alkohollagen var inte avsett att tillåta alla former av kommersiell förmedlingsverksamhet. Bestämmelsens ordalydelse har emellertid lett till tolkningsproblem och inneburit att det fortfarande är oklart om – och i så fall i vilken utsträckning – annan förmedling än trans- port är tillåten. Frågan om huruvida olika typer av förmedlingstjänster eller andra moment i försäljningskedjan är tillåtna eller inte hänger även samman med frågan om försäljningsbegreppets räckvidd. 
 Mot bakgrund av de uttalanden som  
 EU-domstolen 
  gjorde i den s.k. Rosengrendomen (mål  
 C-170/04, 
  Brooks m.fl. mot Riks- åklagaren) är det å ena sidan helt klart att en vid sidan av detalj- handelsmonopolet parallell försäljningsverksamhet av alkoholdrycker i Sverige under inga förhållanden kan legitimeras utifrån undantaget från tillhandagåendeförbudet i 3 kap. 9 § alkohollagen. I domen fann  
 EU-domstolen 
  å andra sidan att det tidigare förbudet mot privatimport av alkoholdrycker till Sverige utgjorde en obefogad kvantitativ restriktion av den fria rörligheten för varor enligt då- varande artikel 28 i  
 EG-fördraget. 
  Denna artikel träffar endast sådana importer som sker från en annan medlemsstat i EU eller någon av de stater som ingår i  
 EES-området. 
  Avgörande i detta avseende är som huvudregel inte varifrån varorna ursprungligen kommer eller var handeln rent fysiskt sker, utan var den näringsidkare som köpet sker ifrån är etablerad. 
 Etableringsbegreppet är inte okomplicerat.  
 EU-domstolens 
  praxis innebär att begreppet omfattar det faktiska bedrivandet av närings- verksamhet med hjälp av ett fast driftställe. För ett företag som bedriver handel via internet är etableringsstaten alltså inte den stat där utrustningen för webbplatsen finns eller den stat från vilken det går att nå webbplatsen, utan den stat där näringsverksamheten fak- 
 135 
  
 Bilaga 
  
 SOU 2014:58 
  
 tiskt utövas. Näringsidkarens fasta driftställe tjänar i regel som en utgångspunkt vid denna bedömning, men även andra omständig- heter och aktiviteter är av betydelse. Redan det förhållandet att frågan om var näringsidkaren ska anses vara etablerad innefattar en samlad bedömning av ett flertal omständigheter innebär naturligtvis en osäkerhet i frågan om vad som, utöver transporttjänster, utgör tillåten förmedlingsverksamhet. Detta är fallet eftersom en etablering i Sverige för försäljning strider mot detaljhandelsmonopolet. Det finns flera exempel på aktörer som inom ramen för en i Sverige uppbyggd organisation hanterar de flesta försäljningsmomenten vid  
 e-handel 
  och erbjuder tjänster genom hela värdekedjan, såsom be- ställning, betalning, transport, reklamationer och kundtjänst. Även tilläggstjänster förekommer, såsom rådgivning och särskilda prov- ningar. 
 En variant på samma problematik är att ett utländskt företag, som formellt säljer alkoholdrycker till svenska konsumenter, använder ett svenskt företag för att ta upp beställningar, ombesörja frakt till konsument och sköta punktskatteinbetalningar för den sålda alko- holen. 
 Anses i en sådan situation en etablering för försäljning ha skett i Sverige och i så fall av vilket av bolagen? Flera  
 e-handelsaktörer 
  mark- nadsför sig som direkta konkurrenter till Systembolaget och mark- nadsföringen uppvisar i vissa fall också särdrag. Indikationer finns på förekomsten av uppsökande försäljningsverksamhet i form av t.ex. telemarketing. Det förekommer också direktreklam från exempel- vis olika vinklubbar, både via  
 e-post 
  och via vanlig post. Även om det ligger i sakens natur att säljare på distans ska få marknadsföra sina varor – givet att de marknadsföringsrättsliga reglerna respekteras – torde även marknadsföringens utformning rimligen spela in vid bedömningen av frågan om var en etablering ska anses ha ägt rum. Trots att försäljningen av dryckerna formellt sker från ett utländskt bolag kan det i dessa fall konstateras att gränsen mot detaljhandel, i synnerhet utifrån ett kundperspektiv är hårfin, och att det i flera fall går att ifrågasätta var verksamheten egentligen är etablerad. Det finns hos allmänheten en stor osäkerhet när det gäller ursprunget av den marknadsföring för  
 e-handel 
  med alkoholdrycker som före- kommer. Gränsen för vad som ska anses utgöra en etablering i Sverige kan också kompliceras av om ett svenskt företag som säljer och levererar t.ex. livsmedel, genom samarbete med en förmedlare av alkoholdrycker även erbjuder sina kunder leverans av alkohol- drycker. Även om företaget i ett sådant fall inte skulle ha någon 
 136 
  
 SOU 2014:58 
  
 Bilaga 
  
 direkt ekonomisk vinning av samarbetet med förmedlaren, finns naturligtvis ett bakomliggande kommersiellt syfte och en fråga är i vilken utsträckning livsmedelsbutikens etablering påverkar hur be- dömningen sker av företaget som säljer alkohol. 
 En särskild frågeställning avser lagligheten av förfaranden som innebär att privatpersoner ges möjlighet att beställa transporttjänster vid särskilda terminaler där försändelserna också kan hämtas ut. Det kan hävdas att en sådan terminal kan utgöra en butikslokal i alko- hollagens mening. En sådan bedömning, som bygger på en relativt extensiv tolkning av begreppet butikslokal, framstår dock inte som självklar. Någon vägledande praxis där begreppet har behandlats på motsvarande sätt finns inte. Å andra sidan torde det vara närmast klart att om motsvarande verksamhet i stället sker genom att en butik, exempelvis en närbutik, är paketombud för en transportör av alko- holdrycker, kan alkoholdrycker komma att förvaras i butiken i strid med förvaringsförbudet i 3 kap. 2 § alkohollagen. Även när det gäller tolkningen av begreppet butikslokal råder det alltså en viss osäkerhet i detta avseende. I dag förekommer det t.ex. att den aktör som hanterar beställning, betalning etc. antingen själv erbjuder utläm- ning i affärslokaler i Sverige eller samarbetar med andra svenska företag för utlämning vid särskilda terminaler s.k. hotspots. Det är med dagens lagstiftning oklart i vad mån dessa metoder är lagliga. Utlämning kan ske vid lagerlokaler, på parkeringsplatsen utanför butikslokal, vid särskilda terminaler, bussgodsombud och andra affärs- lokaler som inte självklart faller in i begreppet butikslokal. Någon vägledande praxis där begreppet butikslokal har behandlats finns inte. Det förekommer också att aktörer i Sverige marknadsför alko- holdrycker genom att alkoholdrycker fysiskt exponeras i affärslokaler (s.k. showrooms, som inte självklart utgör butikslokaler). 
 Norge och Finland har valt att reglera den tillåtna privatimporten av alkoholdrycker på ett likartat sätt. För att det ska vara fråga om tillåten privatimport måste t.ex. beställning, betalning och trans- port av alkoholdryckerna organiseras på ett visst sätt. Det kan finnas anledning för utredaren att titta på dessa länders sätt att reglera e- handeln av alkoholdrycker, liksom på möjligheten i övrigt att ställa villkor på inblandade aktörer för att säkerställa att den  
 e-handel 
  med alkoholdrycker som bör vara tillåten är förenlig både med inre- marknadsregelverket och svensk alkoholpolitik, t.ex. tidpunkt eller dag för utlämnade. 
 Vad gäller tillsynen av  
 e-handel 
  och hemleverans av alkohol- drycker till konsument har Utredningen om tillsyn av marknads- 
 137 
  
 Bilaga 
  
 SOU 2014:58 
  
 föring och  
 e-handel 
  med alkoholdrycker m.m. (S 2012:4) lämnat förslag på hur sådan tillsyn bör bedrivas. Bland annat föreslås att Statens folkhälsoinstitut ska ha det övergripande tillsynsansvaret för yrkesmässiga leveranser av alkoholdrycker till privatpersoner. Vidare föreslås den operativa tillsynen hanteras inom den i dag befintliga organisationen för tillsyn av folkölsförsäljning, dvs. i praktiken av kommunerna. En anmälningsskyldighet föreslås för dem som yrkes- mässigt levererar alkoholdrycker till privatpersoner samt krav på egenkontroll så att verksamheten inte bedrivs i strid med förbuden att i vissa fall leverera alkoholdrycker. 
 Om utredaren gör bedömningen att det med anledning av detta utredningsuppdrag finns behov att komplettera de tidigare förslagen om tillsyn för  
 e-handel 
  och hemleverans av alkoholdrycker till kon- sument, ska utredaren lämna sådana förslag. 
 Mot denna bakgrund ska utredaren 
  
 analysera och bedöma vilka typer av åtgärder vid  
  
 e-handel 
  och hemleverans av alkoholdrycker (eller liknande former av distans- handel) som är tillåtna respektive otillåtna enligt dagens regler, 
  
 analysera och bedöma vilka åtgärder som, med beaktande av den svenska alkoholpolitiken och de förpliktelser som följer av EU- medlemskapet, bör vara tillåtna respektive otillåtna vid  
  
 e-handel 
  och hemleverans av alkoholdrycker (eller liknande former av distanshandel) och lämna förslag, inklusive författningsförslag, för de närmare förutsättningarna och villkoren för den verksam- het som bedöms bör vara tillåten, 
  
 med beaktande av tidigare lämnade förslag (SOU 2013:50) om hur tillsynen av  
  
 e-handel 
  och hemleverans av alkoholdrycker till konsument bör bedrivas, vid behov lämna kompletterande förslag om hur denna tillsyn bör bedrivas, inklusive författningsförslag. 
 Det bör särskilt beaktas vilka åtgärder som behöver vidtas för att säkerställa att personer under 20 år inte får tillgång till alkoholdrycker. 
 Ekonomiska konsekvenser 
 Utredaren ska beräkna och redovisa kostnaderna för de åtgärder som föreslås och även lämna förslag på finansiering av eventuella offent- liga åtaganden. 
 138 
  
 SOU 2014:58 
  
 Bilaga 
  
 Samråd och redovisning av uppdraget 
 Utredaren ska samråda med berörda departement, myndigheter och organisationer. Det kan finnas anledning att ta del av erfarenheterna från övriga EU- och  
 EES-länder. 
  
 Utredaren ska beakta de skyldigheter som följer av Sveriges med- lemskap i EU. 
 Utredaren ska i övrigt redovisa förslagets konsekvenser i enlighet med vad som följer av 14, 15 och 15 a §§ kommittéförordningen (1998:1474). 
 Uppdraget ska redovisas senast den 15 juli 2014. 
 (Socialdepartementet) 
 139 
 Statens offentliga utredningar 2014 
 Kronologisk förteckning 
  
 1. 
  
 Vissa bostadsbeskattningsfrågor. Fi. 
  
 2. 
  
 Framtidens valfrihetssystem 
  
 – 
  
 inom socialtjänsten. S. 
  
 3. 
  
 Boende utanför det egna hemmet 
  
 – 
  
 placeringsformer för barn och unga. S. 
  
 4. 
  
 Det måste gå att lita på konsument- skyddet. Ju. 
  
 5. 
  
 Staten får inte abdikera 
  
 – 
  
 om kommunaliseringen av den svenska skolan. U. 
  
 6. 
  
 Män och jämställdhet. U. 
  
 7. 
  
 Skärpta straff för vapenbrott. Ju. 
  
 8. 
  
 Översyn av statsskuldspolitiken. Fi. 
  
 9. 
  
 Förändrad assistansersättning 
  
 – 
  
 en översyn av ersättningssystemet. S. 
  
 10. 
  
 Ett steg vidare – nya regler och åtgärder för att främja vidareutnyttjande av handlingar. S. 
  
 11. 
  
 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2014. Forskningsdebatt, alternativ och beslutsfattande. M. 
  
 12. 
  
 Utvärdera för utveckling – om utvärde- ring av skolpolitiska reformer. U. 
  
 13. 
  
 En digital agenda i människans tjänst 
  
 – 
  
 en ljusnande framtid kan bli vår. N. 
  
 14. 
  
 Effektiv och rättssäker  
  
 PBL-över­ 
  prövning. S. 
  
 15. 
  
 Investeringsplanering för försvars­ materiel 
  
 En ny  
 planerings-, 
  besluts- och uppföljningsprocess. Fö. 
  
 16. 
  
 Det ska vara lätt att göra rätt Åtgärder mot felaktiga utbetalningar inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. A. 
  
 17. 
  
 Genomförande av Seveso III- direktivet. Fö. 
  
 18. 
  
 Straffskalorna för allvarliga våldsbrott. Ju. 
  
 19. 
  
 Yrkeskvalifikationsdirektivet – ett samlat genomförande. U. 
  
 20. 
  
 Läkemedel för särskilda behov. S. 
  
 21. Bredband för Sverige in i framtiden. N. 
 22. Genomförande av EU:s nya redovis- ningsdirektiv. Ju. 
  
 23. 
  
 Rätt information på rätt plats i rätt tid. Del 1, 2 och 3. S. 
  
 24. 
  
 Olycksregister och djupstudier på transportområdet. N. 
  
 25. 
  
 Internationella rättsförhållanden rörande arv. Ju. 
  
 26. 
  
 Tillträde till COTIF 1999. Ju. 
  
 27. 
  
 Svensk veteranpolitik. Ett ansvar för hela samhället. + Bilagor. Fö. 
  
 28. 
  
 Lönsamt arbete – familjeansvarets fördelning och konsekvenser. A. 
  
 29. 
  
 Assisterad befruktning för ensam­ stående kvinnor. Ju. 
  
 30. 
  
 Jämställt arbete? Organisatoriska ramar och villkor i arbetslivet. A. 
  
 31. 
  
 Visselblåsare 
  
 Stärkt skydd för arbetstagare som slår larm om allvarliga missförhållanden. A. 
  
 32. 
  
 Jordbruks- och bostadsarrende 
  
 – 
  
 några frågor om arrendeavgift och besittningsskydd. Ju. 
  
 33. 
  
 Från hyresrätt till äganderätt. Ju. 
  
 34. 
  
 Inte bara jämställdhet Intersektionella perspektiv på hinder och möjligheter i arbetslivet. A. 
  
 35. 
  
 I vått och torrt – förslag till ändrade vattenrättsliga regler. M. 
  
 36. 
  
 Frågor om följerätt och om museernas kopiering. Ju. 
  
 37. 
  
 De svenska energimarknaderna 
  
 – 
  
 en samhällsekonomisk analys. Fi. 
  
 38. 
  
 Tillväxt och värdeskapande Konkurrenskraft i svenskt jordbruk och trädgårdsnäring. L. 
  
 39. 
  
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt 
  
 Bättre juridiska förutsättningar för samverkan och service. N. 
  
 40. 
  
 Neutral bolagsskatt – för ökad effektivitet och stabilitet. Fi. 
  
 41. 
  
 Nya regler om aktiva åtgärder mot diskriminering. A. 
  
 42. 
  
 Kärnavfallsrådets yttrande över SKB:s  
  
 Fud-program 
  2013. M. 
  
 43. 
  
 Synnerligen grova narkotikabrott. Ju. 
  
 44. 
  
 F-skuldsanering 
  
  – en möjlighet till nystart för seriösa företagare. Ju. 
  
 45. 
  
 Unik kunskap genom registerforskning. U. 
  
 46. Marknadsmissbruk II. Fi. 
  
 47. 
  
 Förbättrad tvistlösning på konsument- området – ny  
  
 EU-lagstiftning 
  och en översyn av det svenska systemet. Ju. 
  
 48. 
  
 Registerutdrag i arbetslivet. A. 
  
 49. 
  
 Våld i nära relationer – en folkhälsofråga. Förslag för ett effektivare arbete. + Bilaga. Ju. 
  
 50. 
  
 Med miljömålen i fokus – hållbar användning av mark och vatten. M. 
  
 51. 
  
 Nya regler om upphandling. S. 
  
 52. 
  
 Resolution. En ny metod för att hantera banker i kris. Vol 1 + 2. Fi. 
  
 53. 
  
 Material i kontakt med dricksvatten 
  
 – 
  
 myndighetsroller och ansvarsfrågor. L. 
  
 54. 
  
 Vildsvin och viltskador 
  
 – 
  
 om utfodring, kameraövervakning och arrendatorers jakträtt. L. 
  
 55. 
  
 Inhyrning och företrädesrätt till återanställning. A. 
  
 56. 
  
 Genomförande av Omnibus II- direktivet. Fi. 
  
 57. 
  
 En ny reglering för tjänstepensions- företag. Del 1 + 2. Fi. 
  
 58. 
  
 Privat införsel av alkoholdrycker. Tydligare regler i konsekvens med svensk alkoholpolitik. S. 
  
 Statens offentliga utredningar 2014 
 Systematisk förteckning 
 Arbetsmarknadsdepartementet 
 Det ska vara lätt att göra rätt 
 Åtgärder mot felaktiga utbetalningar inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. [16] 
 Lönsamt arbete 
 – familjeansvarets fördelning och konsekvenser. [28] 
 Jämställt arbete? Organisatoriska ramar och villkor i arbetslivet. [30] 
 Visselblåsare 
 Stärkt skydd för arbetstagare som slår larm om allvarliga missförhållanden. [31] 
 Inte bara jämställdhet 
 Intersektionella perspektiv på hinder och möjligheter i arbetslivet. [34] 
 Nya regler om aktiva åtgärder mot diskriminering. [41] 
 Registerutdrag i arbetslivet. [48] 
 Inhyrning och företrädesrätt till återanställning. [55] 
 Finansdepartementet 
 Vissa bostadsbeskattningsfrågor. [1] Översyn av statsskuldspolitiken. [8] 
 De svenska energimarknaderna 
 – en samhällsekonomisk analys. [37] 
 Neutral bolagsskatt – för ökad effektivitet och stabilitet. [40] 
 Marknadsmissbruk II. [46] 
 Resolution. En ny metod för att hantera banker i kris. Vol 1 + 2. [52] 
 Genomförande av Omnibus II- direktivet. [56] 
 En ny reglering för tjänstepensionsföretag. Del 1 + 2. [57] 
 Försvarsdepartementet 
 Investeringsplanering för försvarsmateriel En ny  
 planerings-, 
  besluts- och uppföljningsprocess. [15] 
 Genomförande av Seveso  
 III-direktivet. 
  [17] 
 Svensk veteranpolitik. Ett ansvar för hela samhället. + Bilagor. [27] 
 Justitiedepartementet 
 Det måste gå att lita på konsumentskyddet­. [4] 
 Skärpta straff för vapenbrott. [7] Straffskalorna för allvarliga våldsbrott. [18] 
 Genomförande av EU:s nya redovisnings- direktiv. [22] 
 Internationella rättsförhållanden rörande arv. [25] 
 Tillträde till COTIF 1999. [26] 
 Assisterad befruktning för ensamstående kvinnor. [29] 
 Jordbruks- och bostadsarrende 
 – några frågor om arrendeavgift och besittningsskydd. [32] 
 Från hyresrätt till äganderätt. [33] 
 Frågor om följerätt och om museernas kopiering. [36] 
 Synnerligen grova narkotikabrott. [43] 
  
 F-skuldsanering 
  – en möjlighet till nystart för seriösa företagare. [44] 
 Förbättrad tvistlösning på konsument- området – ny  
 EU-lagstiftning 
  och en översyn av det svenska systemet. [47] 
 Våld i nära relationer – en folkhälsofråga. Förslag för ett effektivare arbete. 
 + Bilaga. [49] 
 Landsbygdsdepartementet 
 Tillväxt och värdeskapande Konkurrenskraft i svenskt jordbruk och trädgårdsnäring. [38] 
 Material i kontakt med dricksvatten – myndighetsroller och ansvarfrågor. [53] 
 Vildsvin och viltskador 
 – om utfodring, kameraövervakning och arrendatorers jakträtt. [54] 
 Miljödepartementet 
 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2014. Forskningsdebatt, alternativ och beslutsfattande. [11] 
 I vått och torrt – förslag till ändrade vattenrättsliga regler. [35] 
 Kärnavfallsrådets yttrande över SKB:s  
 Fud-program 
  2013. [42] 
 Med miljömålen i fokus – hållbar användning av mark och vatten. [50] 
 Näringsdepartementet 
 En digital agenda i människans tjänst 
 – en ljusnande framtid kan bli vår. [13] Bredband för Sverige in i framtiden. [21] 
 Olycksregister och djupstudier på trans- portområdet. [24] 
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt 
 Bättre juridiska förutsättningar för samverkan och service. [39] 
 Socialdepartementet 
 Framtidens valfrihetssystem 
 – inom socialtjänsten. [2] 
 Boende utanför det egna hemmet 
 – placeringsformer för barn och unga. [3] 
 Förändrad assistansersättning 
 – en översyn av ersättningssystemet. [9] 
 Ett steg vidare – nya regler och åtgärder för att främja vidareutnyttjande av hand- lingar. [10] 
 Effektiv och rättssäker  
 PBL-överprövning. 
  [14] 
 Läkemedel för särskilda behov. [20] 
 Rätt information på rätt plats i rätt tid. Del 1, 2 och 3. [23] 
 Nya regler om upphandling. [51] 
 Privat införsel av alkoholdrycker. Tydligare regler i konsekvens med svensk alkoholpolitik. [58] 
 Utbildningsdepartementet 
 Staten får inte abdikera 
 – om kommunaliseringen av den svenska skolan. [5] 
 Män och jämställdhet. [6] 
 Utvärdera för utveckling – om utvärdering av skolpolitiska reformer. [12] 
 Yrkeskvalifikationsdirektivet – ett samlat genomförande. [19] 
 Unik kunskap genom registerforskning. [45]