Rätta byggfelen snabbt! 
 – med effektivare förelägganden och försäkringar 
 Slutbetänkande av Byggkravsutredningen 
 Stockholm 2013 
 SOU 2013:10 
 SOU och Ds kan köpas från David kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar David Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst 106 47 Stockholm 
 Orderfax:  
 08-598 
  191 91 Ordertel:  
 08-598 
  191 90  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se Internet: www.fritzes.se 
 Svara på remiss – hur och varför. Statsrådsberedningen (SB PM 2003:2, reviderad  
 2009-05-02) 
  
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som ska svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på http://www.regeringen.se/remiss 
 Textbearbetning och layout har utförts av Regeringskansliet, FA/kommittéservice. 
 Omslag: Gray. 
 Tryckt av Gray. 
 Stockholm 2013 
 ISBN  
 978-91-38-23891-2 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet Camacho 
 Regeringen beslutade vid sitt sammanträde den 3 november 2011 att tillsätta en särskild utredare med uppdrag att se över vissa byggfrågor. Samma dag förordnades tekniska rådet Brown som särskild utredare. 
 Utredningen har antagit namnet Byggkravsutredningen. Utredningen har i december 2012 överlämnat ett delbetänkande 
 Ökat bostadsbyggande och samordnade miljökrav – genom enhetliga och förutsägbara byggregler  
 (SOU 2012:86). 
  
 Sekreterare i utredningen har varit advokaten Trevino, universitetsadjunkten tekn. lic. Eidar Harris och från september månad 2012 försäkringsjuristen Ross. 
 Följande personer förordnades att ingå i den s.k. interdepartementala expertgruppen, nämligen departementssekreteraren Miller, rättssakkunnige Holloway, departementssekreteraren Peterson, kanslirådet Ford till och med den 24 januari 2013, och från och med den 9 november 2013 departementssekreteraren Reyes och kanslirådet Brown. 
 Som experter förordnades experten Sanchez från Sveriges Kommuner och Landsting, näringspolitiske chefen Tate från Sveriges Byggindustrier, experten Carey från Boverket och juristen Gonzalez från Konsumentverket. 
 Utredningen får härmed överlämna sitt slutbetänkande  
 Rätta byggfelen snabbt! - med effektivare förelägganden och försäkringar, 
  
 (SOU 2013:10). 
 Stockholm i april 2013 
 Brown 
 /Viveca Dahlin 
 Bentley 
 Ross 
 Innehåll 
  
 Sammanfattning .................................................................. 
  
 9 
  
 Författningsförslag ............................................................. 
  
 17 
  
 1 
  
 Byggkravsutredningens direktiv.................................... 
  
 37 
  
 2 
  
 Utredningsarbetets omfattning och genomförande ......... 
  
 39 
  
 3 
  
 Nuvarande bestämmelser om ansvar, kontroll, 
  
 sanktioner och rättelser enligt plan- och bygglagen ........ 
  
 41 
  
 3.1 
  
 Vad hanteras i bygglov respektive kontroll enligt 10 kap. 
  
 PBL?.......................................................................................... 
  
 41 
  
 3.2 
  
 Kontrollsystemets huvudpunkter och förlopp ...................... 
  
 43 
  
 3.3 
  
 Sanktioner................................................................................. 
  
 45 
  
 3.4 
  
 Ingripande för att åstadkomma rättelse.................................. 
  
 46 
  
 4 
  
 Överväganden och förslag om delat byggansvar i plan- 
  
 och bygglagen............................................................ 
  
 47 
  
 4.1 
  
 Bakgrund och utgångspunkter ................................................ 
  
 47 
  
 4.2 
  
 Förslag ...................................................................................... 
  
 49 
  
 4.3 
  
 Bestämmelserna om delat byggansvar påverkar inte 
  
 civilrättsliga förhållanden ........................................................ 
  
 56 
  
 4.4 Åskådningsexempel ................................................................. 
  
 57 
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2013:10 
  
 5 
  
 Nuvarande bestämmelser om konsumentskydd 
  
 avseende bostäder ...................................................... 
  
 59 
  
 5.1 
  
 Lag (1993:320) om byggfelsförsäkring m.m........................... 
  
 59 
  
 5.2 
  
 Jordabalken (1970:994)............................................................ 
  
 61 
  
 5.3 
  
 Konsumenttjänstlagen (1985:716) .......................................... 
  
 64 
  
 6 
  
 Övervägande av behov av kompletterande ekonomiskt 
  
 skydd vid byggfel ........................................................ 
  
 69 
  
 6.1 
  
 Vilket konsumentskydd finns i dag utöver 
  
 bestämmelserna i lag om byggfelsförsäkring m.m.?............... 
  
 69 
  
 6.2 
  
 Hur påverkas konsumentskyddet av ett borttagande av 
  
 nuvarande lag om byggfelsförsäkring m.m.? 
  
 ..........................71 
  
 6.3 
  
 Utredningens bedömning och förslag .................................... 
  
 74 
  
 6.4 
  
 Kriterier för en effektiv försäkring.......................................... 
  
 76 
  
 7 
  
 Utblick mot andra nordiska länder................................ 
  
 79 
  
 7.1 
  
 Fond och försäkringslösning i Danmark ................................ 
  
 79 
  
 7.2 
  
 Fullgörelsesäkerhet och frivillig byggfelsförsäkring i 
  
 Norge ........................................................................................ 
  
 81 
  
 8 
  
 Överväganden och förslag till utformning av 
  
 försäkringsskydd vid byggfel ........................................ 
  
 83 
  
 8.1 
  
 Ny lag om försäkring ............................................................... 
  
 83 
  
 8.2 
  
 Lagens tillämpningsområde, definitioner och kopplingar 
  
 till plan- och bygglagen ............................................................ 
  
 83 
  
 8.3 Åtgärdandeförsäkringens omfattning ..................................... 
  
 87 
  
 8.4 
  
 Den nya lagen ger ett flexibelt system för val av 
  
 försäkringsbelopp, premie och självrisk.................................. 
  
 88 
  
 8.5 
  
 Snabb utredning och krav på åtgärdandeplan ......................... 
  
 89 
  
 8.6 
  
 Förslag till lag om färdigställandeskydd ................................. 
  
 91 
  
 6 
  
 SOU 2013:10 
  
 Innehåll 
  
 9 
  
 Konsekvensanalys ...................................................... 
  
 93 
  
 9.1 
  
 Kort sammanfattning av utredningens direktiv och 
  
 förslag ....................................................................................... 
  
 93 
  
 9.2 
  
 Konsekvenser av förslaget om delat byggansvar i PBL ......... 
  
 95 
  
 9.2.1 
  
 Konsekvenser för byggherrar....................................... 
  
 95 
  
 9.2.2 
  
 Konsekvenser för kommunerna .................................. 
  
 96 
  
 9.2.3 Konsekvenser för husleverantörer och 
  
 entreprenörer ................................................................ 
  
 99 
  
 9.2.4 Konsekvenser för kvaliteten i byggandet m.m. ........ 
  
 100 
  
 9.3 
  
 Konsekvenser av förslag om åtgärdandeförsäkring ............. 
  
 101 
  
 9.3.1 Konsekvenser för konsumenter och 
  
 bostadsrättsföreningar................................................ 
  
 101 
  
 9.3.2 
  
 Konsekvenser för försäkringsbolagen ....................... 
  
 103 
  
 9.3.3 
  
 Konsekvenser för kommunerna ................................ 
  
 105 
  
 9.3.4 
  
 Konsekvenser för Boverket........................................ 
  
 105 
  
 9.3.5 Konsekvenser för husleverantörer och 
  
 entreprenörer .............................................................. 
  
 106 
  
 9.4 
  
 Övriga konsekvenser ............................................................. 
  
 107 
  
 10 
  
 Frågor som inte behandlats av utredningen ................. 
  
 109 
  
 10.1 
  
 Tolkning av Boverkets byggregler ........................................ 
  
 109 
  
 10.2 
  
 Krav på kompetens vid byggande/certifiering av 
  
 entreprenörer.......................................................................... 
  
 111 
  
 11 
  
 Författningskommentar ............................................. 
  
 113 
  
 11.1 
  
 Förslag till lag om ändring i plan- och bygglagen 
  
 (2010:900) .............................................................................. 
  
 113 
  
 11.2 
  
 Förslag till lag om försäkring för åtgärdande av vissa 
  
 byggfel .................................................................................... 
  
 121 
  
 11.3 
  
 Förslag till lag om färdigställandeskydd ............................... 
  
 130 
  
 11.4 
  
 Förslag till lag om ändring i lag (2006:985) om 
  
 energideklaration för byggnader och registrering av 
  
 åtgärdandeförsäkring ............................................................. 
  
 135 
 7 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2013:10 
  
 Särskilda yttranden .......................................................... 
  
 137 
  
 Referenser....................................................................... 
  
 149 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1  
 Kommittédirektiv 2011:100.............................................. 
  
 151 
  
 Bilaga 2  
 Tilläggsdirektiv 2012:88 .................................................... 
  
 165 
  
 Bilaga 3  
 Tilläggsdirektiv 2013:3...................................................... 
  
 171 
  
 Bilaga 4  
 Resultat från Byggkravsutredningens enkät till 
  
 kommuner med frågor angående 
  
 rättelseföreläggande ......................................................... 
  
 173 
  
 Bilaga 5  
 Skrivelse från  
 Washington ................................... 
  
 187 
 8 
 Sammanfattning 
 Byggkravsutredningens direktiv och tidigare överlämnat delbetänkande 
 Delbetänkande SOU 2012:86 
 Utredningens syfte är att underlätta byggandet i Sverige. Utredningen har i december månad 2012 till regeringen överlämnat ett delbetänkande SOU 2012:86,  
 Ökat bostadsbyggande och samordnade miljökrav – genom enhetliga regler och förutsägbara byggregler.  
 Delbetänkandet omfattade kommunernas tillämpning av särkrav utöver nationella byggregler avseende byggnaders tekniska egenskaper och tillämpningens konsekvenser på byggkostnaderna. Förslag och bedömning lämnades för att underlätta byggandet. 
 Direktiv 
 Från det ursprungliga direktivet, Dir 2011:10, återstår efter överlämnandet av delbetänkandet att behandla frågan om att dela upp byggherreansvaret på olika aktörer i byggprocessen. Under september månad 2012 fick utredningen tilläggsdirektiv, Dir 2012:88. Detta tillägg omfattade att utreda behovet av att ge konsumenter ett ekonomiskt skydd i de fall det under den lagstadgade reklamationsfristen i konsumenttjänstlagen och jordabalken uppträder ett fel eller skada till följd av ett fel i ett småhus som uppförts eller byggts till av en näringsidkare (småhusentreprenad), eller som en konsument köpt av en näringsidkare och konsumenten inte får rättelse genom reklamation. Utredningen ska också lämna förslag på hur ett sådant skydd kan utformas. Genom ytterligare ett tilläggsdirektiv, Dir 2013:3, senarelades redovisning av slutbetänkandet med dessa båda återstående frågor från senast den 1 februari 2013 till senast den 30 april 2013. 
 9 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2013:10 
 Fråga om delat byggansvar 
 Rikta föreläggandet mot ansvarig entreprenör 
 Om det vidtagits en byggnadsåtgärd i strid mot PBL eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen (bl.a. Boverkets byggregler – BBR) kan byggnadsnämnden i dag förelägga den som äger fastigheten eller byggnaden att vidta rättelse inom viss tid. 
 1  
 I situationer då mottagaren av föreläggandet är en  
 icke-profession- 
  ell aktör kan ifrågasättas om denna regel är effektiv. 
 Utredningen föreslår därför att byggnadsnämndens föreläggande om rättelse i vissa situationer ska kunna riktas mot den som byggherren anlitat för att utföra den byggnadsåtgärd som föreläggandet avser – s.k.  
 ansvarig entreprenör  
 enligt PBL. 
 Utgångspunkten har varit att det grundläggande byggherreansvaret behålls orubbat. I det fall entreprenör inte förmås genomföra rättelse så finns byggherrens ansvar kvar och byggnadsnämnden ska förelägga byggherren att vidta rättelse. Av den anledningen undviker vi att tala om delat byggherreansvar utan säger i stället delat byggansvar. 
 Föreläggande mot ansvarig entreprenör förutsätter att denne före byggstart har godkänt att så får ske, genom att ta på sig uppgiften som ansvarig entreprenör enligt PBL samt att detta framgår av kontrollplanen. 
 Utredningens bedömning är att byggfel kan rättas snabbare om föreläggande får riktas direkt mot den entreprenör som enligt fastställd kontrollplan är ansvarig. 
 Underentreprenörer ska enligt förslaget inte kunna ikläda sig rollen som ansvarig entreprenör enligt PBL, dvs. kan inte bli mottagare av ett rättelseföreläggande från byggnadsnämnden. 
 Byggnadsnämndens arbete ska begränsas 
 Föreläggande om rättelse ska riktas mot ansvarig entreprenör endast om byggnadsnämnden enkelt kan fastställa vilken ansvarig entreprenör som ansvarar för den åtgärd som ska rättas samt att denne kan nås med skälig arbetsinsats. Om dessa förutsättningar inte är uppfyllda ska föreläggandet i stället riktas mot fastighetens eller byggnadens ägare. 
  
 1  
 11 kap. 20 § PBL. 
 10 
  
 SOU 2013:10 
  
 Sammanfattning 
 Om ett föreläggande har riktats mot ansvarig entreprenör men rättelse inte sker får byggnadsnämnden rikta föreläggandet mot den som äger fastigheten eller byggnaden. 
 Byggnadsnämndens beslut 
 Byggnadsnämnden ska inför beslut om rättelse upplysa fastighetens eller byggnadens ägare att föreläggandet kan riktas mot ansvarig entreprenör. Sådant föreläggande förutsätter att ägaren har godkänt att föreläggandet riktas mot ansvarig entreprenör i stället för mot ägaren själv. 
 När ett föreläggande riktas mot ansvarig entreprenör ska byggnadsnämnden besluta om dennes tillträde till fastigheten och byggnaden samt informera ägaren om beslut om rättelse och tillträde. 
 Borttagande av byggfelsförsäkringen och införande av åtgärdsförsäkring 
 Problem med dagens byggfelsförsäkring 
 Utredningens uppfattning är att den nu gällande försäkringslösningen som erbjuds utifrån lagen om byggfelsförsäkring inte uppfyller de krav som man kan ställa på en dylik försäkring för att utgöra ett erforderligt komplement till det konsumentskydd som finns inom annan lagstiftning. Kritiken mot lagen och resultatet av det skydd som var tänkt att ges har varit massiv och enligt utredningens bedömning finns det fog för den kritiken. Lagen har varit administrativt betungande för byggnadsnämnderna och konsumenterna har enligt kritiken inte fått förväntat ekonomiskt skydd. Utredningens uppfattning är dock att slopandet av den obligatoriska byggfelsförsäkringen kan få betydande konsekvenser för de konsumenter som drabbas av allvarliga byggfel. 
 Det avgörande för en bra försäkring är att allvarliga fel ska utredas och snabbt åtgärdas. Detta framhölls redan vid framtagandet av byggfelsförsäkringen men tyvärr uppvisar den försäkringen vare sig snabbhet vad gäller utredning eller snabbhet vid åtgärdande. Detta kan till stor del förklaras av det faktum att byggfelsförsäkringen är subsidiär (gäller i andra hand) i förhållande till entreprenörens primära ansvar. Som många framhåller har konsu- 
 11 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2013:10 
 menten därför upplevt att de fått ytterligare en motpart, nämligen försäkringsbolagen. Att behöva föra rättsliga tvister mot försäkringsbolag är för konsumenten lika besvärligt och tidskrävande som att föra talan mot entreprenörer. Att behöva föra talan mot två parter eller fler är direkt förödande. Många konsumenter klarar inte detta vare sig personligen, ekonomiskt eller tidsmässigt. 
 Direktivet till utredningen utgår från att lagen ska tas bort och utredningen delar den uppfattningen. 
 Konsumentskydd i övrig lagstiftning (vid borttagande av lagen om byggfelsförsäkring m.m.) 
 Utredningen har särskilt sett på de lagar som har inriktning att ge skydd åt konsumenter vid allvarliga byggfel, dvs. konsumenttjänstlagen och vissa bestämmelser i jordabalken vad gäller felansvar. 
 Dessa lagar ger ett bra system för hanteringen av avtal, vad ett avtal får innehålla och vilken rätt man som konsument i en byggentreprenad eller som köpare av en fastighet har gentemot entreprenören eller säljaren. Såväl konsumenttjänstlagen som jordabalkens 4 kap. ger tvingande bestämmelser till stöd för konsumenten vad gäller avtalsinnehåll. Konsumenttjänstlagen ger även regler för rättelseförfarande, reklamation m.m. som ger ett grundläggande stöd för konsumenten. Såsom redovisas i avsnitt 5.3 så innebär felbegreppet enligt 9 § i konsumenttjänstlagen att en tjänst är felaktig om resultatet inte är fackmässigt i enlighet med 4 §, avviker från föreskrifter eller myndighetsbeslut eller i övrigt avviker från vad som avtalats. Detta innebär att s.k. utvecklingsfel inte ingår i konsumenttjänstlagens felbegrepp. 
 Utredningens bedömning är att såväl konsumenttjänstlagen som jordabalken ger bra regler till skydd för avtalsförhållandet med konsumenten men att ingen av lagarna säkrar ett faktiskt åtgärdande. 
 Genom den lagändring som skedde i PBL den 2 maj 2011 infördes krav på startbesked respektive slutbesked. Därtill skärptes kontrollsystemet bl.a. genom nya regler för den kontrollansvarige och för de sakkunniga som ska anlitas i kontrollsystemet. 
 Någon utvärdering av förändringarna i PBL har ännu inte skett vare sig ur PBL:s synsätt eller ur konsumentsynpunkt. Skälet är att lagstiftningen är tämligen ny. 
 12 
  
 SOU 2013:10 
  
 Sammanfattning 
 Sammantaget innebär detta att utredningen anser att det finns skäl att komplettera konsumentskyddet på något sätt i det fall nuvarande lag om byggfelsförsäkring upphävs. 
 Olika former för kompletterande konsumentskydd vid byggande 
 Utredningen har bedömt flera alternativ för att ge konsumenten ekonomiskt skydd vid byggfel. 
 De alternativ som utredningen bedömt är införande av en statlig fond, en fond finansierad av byggbranschen, att entreprenörerna avsätter medel eller ger garantier uppgående till visst belopp samt en ny form av försäkringslösning. 
 Utredningen förordar en försäkringslösning, kallad åtgärdandeförsäkring. En försäkringslösning innebär att det alltid finns ekonomiska resurser för ett åtgärdande. En rätt utformad försäkringslösning kan i jämförelse med övriga bedömda alternativ ge stora fördelar genom snabb och kostnadseffektiv hantering av uppkomna fel och skador. 
 Kriterier för en effektiv försäkring 
 Utredningen har uppställt följande kriterier för en bra försäkring: 
  
 - 
  
 Allvarliga fel ska åtgärdas. 
  
 - 
  
 Så kallade utvecklingsfel ska inkluderas i försäkringen. 
  
 - 
  
 Det ska vara snabbhet och effektivitet i utredningen av om fel eller skada föreligger. 
  
 - 
  
 Försäkringen ska vara ett effektivt instrument för genomförandet av ett åtgärdande. 
  
 - 
  
 Det ska ske professionella bedömningar vad gäller hanteringen av rättsliga frågor och regresskrav mot den som bedömts vara ansvarig för byggfelet. 
  
 - 
  
 Ingen ska kunna skylla på annan på ett sätt som hindrar 
  
 åtgärdandet. Vem som bär ansvaret får avgöras efter åtgärdandet för det fall ingen påtar sig eller accepterar eget ansvar. 
 Det är även en målsättning från utredningens sida att kommunens handhavande vad gäller försäkringen ska förenklas jämfört med 
 13 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2013:10 
 dagens ordning beträffande försäkringens koppling till startbesked enligt PBL. 
 Åtgärdandeförsäkringens tillämpningsområde 
 Utredningen föreslår att en åtgärdandeförsäkring ska finnas vid nybyggnad, tillbyggnad eller ombyggnad av en- och tvåbostadshus samt vid nybyggnad av flerbostadshus som är avsett för en bostadsrättsförening eller för ägarlägenhetsfastigheter. 
 En åtgärdandeförsäkring behövs inte om den sammanlagda byggkostnaden inte överstiger tio prisbasbelopp. 
 Utredningen skiljer inte på en- och tvåbostadshus som används för permanent bruk eller för fritidsändamål. 
 Åtgärdandeförsäkringens omfattning 
 Åtgärdandeförsäkringen ska omfatta erforderlig utredning, kostnaden för att åtgärda fel i byggnaders konstruktion, det material som använts i byggnadsarbetet eller beror på utförandet av arbetet och som innebär avvikelse från tekniska egenskapskrav i PBL eller föreskrifter angående tekniska egenskapskrav som meddelas med stöd av PBL. 
 En åtgärdandeförsäkring kommer även att omfatta annan väsentlig skada på byggnaden som beror på byggnadens konstruktion, det material som används i byggnadsarbetet eller utförandet av arbetet, s.k. utvecklingsfel. 
 Åtgärdandeförsäkringen följer objektet, dvs. byggnaden, och åtgärdandeförsäkringen gäller för en tid av tio år räknat från godkänd slutbesiktningen i entreprenaden eller från slutbesked enligt PBL. 
 Flexibelt system för val av försäkringsbelopp, premie och självrisk 
 En åtgärdandeförsäkring kan begränsas till visst belopp per byggnad (försäkringsbelopp). För en åtgärdandeförsäkring ska även bestämmas en självrisk. Begränsningar för hur dessa belopp bestäms ges i lagen. 
 14 
  
 SOU 2013:10 
  
 Sammanfattning 
 Till skillnad från den gällande lagen om byggfelsförsäkring behöver åtgärdandeförsäkringen inte tecknas med ett försäkringsbelopp som motsvarar hela byggkostnaden, utan byggherren kan i premiebesparande syfte välja ett lägre belopp. Försäkringsbeloppet får dock inte understiga femtio procent av den totala byggkostnaden. Om halva byggkostnaden understiger tio prisbasbelopp får försäkringsbeloppet inte understiga tio prisbasbelopp. 
 Utredningen har bedömt att självrisken ska kunna bestämmas till maximalt ett prisbasbelopp, vilket i dagsläget motsvarar 44 500 kronor. 
 Utredning och åtgärdande 
 Försäkringsgivare får ett tydligare ansvar för att utreda fel eller skada och för att snabbt och effektivt hantera åtgärdandet. Åtgärdandet är det viktiga varför förslaget bygger på att det ska tas fram en åtgärdandeplan och att detta ska ske inom tre månader från anmälan. 
 Försäkringshavarens självrisk inkluderar kostnaden för utredningen och försäkringsgivaren ska vid anmälan från försäkringshavaren nogsamt informera om att utredning påbörjas och att därmed kostnadsansvaret åligger försäkringshavaren upp till gällande självrisk. 
 Försäkringsgivaren ska vara den som bedömer möjligheten att ställa regresskrav mot leverantör, entreprenör, projektör eller annan konsult. Försäkringsgivaren är den som har möjlighet att göra detta på ett professionellt och rationellt sätt utifrån gällande avtal, lagregler m.m. Vem kravet ska riktas mot får försäkringsgivaren bedöma varvid det naturligtvis kan bli fråga om krav mot den som utfört arbetet, dvs. entreprenören, men likaså mot den som projekterat för utförande eller annan konsult, exempelvis arkitekt, som givit lösningar som kan påverka byggnaden såtillvida att fel föreligger. 
 Färdigställandeskydd 
 I direktiven har uttalats att det ska finnas en lag om färdigställandeskydd huvudsakligen i enlighet med det system som redan finns i lagen om byggfelsförsäkring. 
 15 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2013:10 
 Utredningens anser att det finns skäl att särskilja de två lagarna, dvs. en lag om åtgärdandeförsäkring och en lag om färdigställandeskydd, bl.a. mot bakgrund av att färdigställandeskyddet i sig kan inkludera en försäkringslösning men kan även bestå i en bankgaranti. 
 De förändringar som föreslås i lagen om färdigställandeskydd är dels att det införs en ny paragraf med definitioner av begrepp som motsvarar det förslag som givits i lagen om åtgärdandeförsäkring, dels att färdigställandeskyddets nivå kopplas till samma nivå som ska gälla för åtgärdandeförsäkring, dvs. tio prisbasbelopp. 
 16 
 Författningsförslag 
  
 1 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i plan- och bygglagen (2010:900) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om plan- och bygglagen (2010:900), 
  
 dels  
 att 10 kap. 16 § ska upphöra att gälla, 
  
 dels  
 att 1 kap. 4 §, 10 kap. 6, 19, 23, 24, 28, 31 §§ och 11 kap. 20 § ska ha följande lydelse och 
  
 dels  
 att det i lagen ska införas nya paragrafer, 10 kap. 27 a § och 
  
 11 kap. 8 a §. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 
  
 kap. 
  
 4 § 
 I denna lag avses med 
 allmän plats: en gata, en väg, en park, ett torg eller ett annat område som enligt en detaljplan är avsett för ett gemensamt behov,  
 ansvarig entreprenör: näringsidkare som anlitas av byggherre och som redovisas i kontrollplan och som byggnadsnämnden kan 
  
 rikta rättelseföreläggande mot.  
 bebygga: att förse ett område med ett eller flera byggnadsverk, bebyggelse: en samling av byggnadsverk som inte enbart består 
  
 av andra anläggningar än byggnader, 
 byggherre: den som för egen räkning utför eller låter utföra  
 projekterings-, 
 byggnads-, 
  rivnings- eller markarbeten, 
 byggkonsument: byggherre som 
 är fysisk person och som låter utföra byggnadsarbeten för eget 
 17 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2013:10 
 boende eller bostadsrättsförening  
 byggnad: en varaktig konstruktion som består av tak eller av tak 
  
 och 
 väggar och som är varaktigt placerad på mark eller helt eller delvis under mark eller är varaktigt placerad på en viss plats i vatten samt är avsedd att vara konstruerad så att människor kan uppehålla sig i den, 
 byggnadsnämnden: den eller de nämnder som fullgör kommunens uppgifter enligt denna lag, 
 byggnadsverk: en byggnad eller annan anläggning, byggprodukt: en produkt som är avsedd att stadigvarande ingå i 
 ett byggnadsverk, 
 genomförandetiden: den tid för genomförandet av en detaljplan som ska bestämmas enligt 4 kap.  
 21–25 
  §§, 
 kvartersmark: mark som enligt en detaljplan inte ska vara allmän plats 
 eller vattenområde, 
 miljönämnden: den eller de nämnder som fullgör kommunens uppgifter på miljö- och hälsoskyddsområdet, 
 nybyggnad: uppförande av en ny byggnad eller flyttning av en tidigare uppförd byggnad till en ny plats, 
 ombyggnad: ändring av en byggnad som innebär att hela byggnaden eller en betydande och avgränsbar del av byggnaden påtagligt förnyas, 
 planläggning: arbetet med att ta fram en regionplan, en översiktsplan, en detaljplan eller områdesbestämmelser, 
 sammanhållen bebyggelse: bebyggelse på tomter som gränsar till varandra eller skiljs åt endast av en väg, gata eller parkmark, 
 tillbyggnad: ändring av en byggnad som innebär en ökning av byggnadens volym, 
 tomt: ett område som inte är en allmän plats men som omfattar mark avsedd för en eller flera byggnader och mark som ligger i direkt anslutning till byggnaderna och behövs för att byggnaderna ska kunna användas för avsett ändamål, 
 underhåll: en eller flera åtgärder som vidtas i syfte att bibehålla eller återställa en byggnads konstruktion, funktion, användningssätt, utseende eller kulturhistoriska värde, och 
 ändring av en byggnad: en eller flera åtgärder som ändrar en byggnads konstruktion, funktion, användningssätt, utseende eller kulturhistoriska värde. 
 18 
  
 SOU 2013:10 
  
 Författningsförslag 
 10 kap. 
 6 § 
 Byggherren ska se till att det finns en plan för kontrollen av en bygg- eller rivningsåtgärd som avses i 3 § (kontrollplan) med uppgifter om 
  
 1. 
  
 vilka kontroller som ska göras och vad kontrollerna ska avse, 
  
 2. 
  
 vem som ska göra kontrollerna, 
  
 3. 
  
 vilka anmälningar som ska göras till byggnadsnämnden, 
  
 4. 
  
 vem eller vilka som i förekommande fall har godkänt att 
  
 4 
 . vilka arbetsplatsbesök som byggnadsnämnden bör göra och när besöken bör ske, 
  
 5 
 . vilket farligt avfall som rivningsåtgärder kan ge upphov till, och 
  
 6 
 . hur farligt avfall och annat avfall ska tas om hand. 
 vara ansvarig entreprenör för byggnadsarbeten eller för förtillverkade byggelement, 
  
 5 
 . vilka arbetsplatsbesök som byggnadsnämnden bör göra och när besöken bör ske, 
  
 6 
 . vilket farligt avfall som rivningsåtgärder kan ge upphov till, och 
  
 7 
 . hur farligt avfall och annat avfall ska tas om hand. 
  
 19 § 
  
 Vid det tekniska samrådet ska man gå igenom 
  
 1. arbetets planering och organisation, 
  
 2. byggherrens förslag till 
  
 2. byggherrens förslag 
  
 till 
  
 kontrollplan och de handlingar i 
  
 kontrollplan,  
 ansvarig entreprenörs 
  
 övrigt som byggherren har gett 
  
 skriftliga godkännande  
 och 
  
 de 
  
 in, 
  
 handlingar i övrigt som bygg- 
  
 Williams har gett in, 
  
 3. 
  
 hur förekomsten av tänkbart farligt avfall har inventerats, om samrådet avser en rivningsåtgärd, 
  
 4. 
  
 behovet av att byggnadsnämnden gör arbetsplatsbesök eller av andra tillsynsåtgärder, 
  
 5. behovet av en  
 byggfelsförsäkring  
 eller ett färdigställandeskydd, 
 5. behovet av en  
 åtgärdandeförsäkring  
 eller ett färdigställandeskydd, 
  
 6. 
  
 behovet av utstakning, 
  
 7. 
  
 byggnadsnämndens behov av ytterligare handlingar inför beslut om kontrollplan eller startbesked, och 
  
 8. 
  
 behovet av ytterligare sammanträden. 
  
 19 
 Författningsförslag SOU 2013:10 
 23 § 
 Byggnadsnämnden ska med ett startbesked godkänna att en åtgärd som avses i 3 § får påbörjas, om 
 1. åtgärden kan antas komma att uppfylla de krav som gäller enligt denna lag eller föreskrifter som har meddelats med stöd av 
  
 lagen, 
  
 2 
 . ett bevis om att det finns en 
  
 2. 
  
 en åtgärdandeförsäkring 
  
 byggfelsförsäkring eller ett  
 färdig- 
  
 finns 
  
 registrerad hos Boverket 
  
 ställandeskydd som avses i 16 § 
  
 och ett bevis om  
 färdigställande- 
  
 har visats upp för nämnden, om 
  
 skydd som avses i 16 § har visats 
  
 det krävs en sådan försäkring 
  
 upp för nämnden, om det krävs 
  
 eller ett sådant skydd, 
  
 en sådan försäkring eller ett 
  
 sådant skydd. 
 3. ett bevis om besked om skyddsrum har visats upp för nämnden, om det krävs ett sådant besked enligt 3 kap. 4 § lagen (2006:545) om skyddsrum,och 
 4.en redovisning av alternativa energiförsörjningssystem har visats upp för nämnden, om en sådan redovisning krävs enligt 23 § 
  
 lagen (2006:985)om energideklaration för byggnader. 
  
 24 § 
  
 I startbeskedet ska byggnadsnämnden 
  
 1. fastställa den kontrollplan 
  
 1. fastställa den 
  
 kontrollplan 
  
 som ska gälla för åtgärderna 
  
 som ska gälla för åtgärderna 
  
 enligt byggherrens förslag och 
  
 enligt byggherrens 
  
 förslag och 
  
 det som kommit fram i det 
  
 det som kommit fram i det 
  
 tekniska samrådet eller annars i 
  
 tekniska samrådet eller annars i 
  
 handläggningen av ärendet, med 
  
 handläggningen av ärendet, med 
  
 uppgift om vem eller vilka som 
  
 uppgift om vem eller vilka som 
  
 är sakkunniga eller kontroll- 
  
 är sakkunniga, kontrollansvariga 
  
 ansvariga, 
  
 eller  
 ansvariga entreprenörer 
 , 
  
 2. 
  
 bestämma villkor för att få påbörja åtgärderna, om sådana villkor behövs, 
  
 3. 
  
 bestämma villkor och ungefärlig tidpunkt för utstakning, om utstakning behövs, 
  
 4. 
  
 bestämma vilka handlingar som ska lämnas till nämnden inför beslut om slutbesked, och 
  
 5. 
  
 ge upplysningar om krav enligt annan lagstiftning, i den mån sådana upplysningar behövs. 
  
 20 
 SOU 2013:10 Författningsförslag 
  
 27 a § 
  
 Till arbetsplatsbesöket 
  
 ska 
  
 kallas byggherren, kontrollansva- 
  
 riga och ansvariga entreprenörer. 
  
 28 § 
  
 Byggnadsnämnden ska föra protokoll över arbetsplatsbesöket. 
  
 Protokollet ska skickas till 
  
 Protokollet 
  
 ska skickas 
  
 till 
  
 byggherren  
 och den  
 kontroll- 
  
 byggherren, 
  
 kontrollansvariga 
  
 ansvarige. 
  
 och ansvariga entreprenörer 
 . 
  
 31 § 
  
 En kallelse enligt 30 § ska vara skriftlig och skickas till 
  
 1. byggherren, 
  
 1.byggherren, 
  
 2. den eller de kontrollansva- 
  
 2.den eller de kontrollansva- 
  
 riga och 
  
 riga, 
  
 3.den eller de ansvariga entre- 
  
 prenörerna, och 
  
 3 
 . övriga som enligt bygg- 
  
 4. 
 övriga som enligt bygg- 
  
 nadsnämnden bör ges tillfälle 
  
 nadsnämnden 
  
 bör ges tillfälle 
  
 att delta. 
  
 att delta. 
  
 11 
  
 kap. 
  
 8 a § 
 För att fullgöra ett rättelseföreläggande enligt denna lag som riktas mot en ansvarig entreprenör ska byggnadsnämnden besluta om tillträde till fastighet och byggnad för den ansvarige entreprenör som ska vidta de åtgärder som avses i föreläggandet. 
 20 § 
 Om det på en fastighet eller i fråga om ett byggnadsverk har vidtagits en åtgärd i strid mot denna lag eller föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen, får byggnadsnämnden förelägga den som äger fastigheten eller byggnadsverket att vidta rättelse inom en viss tid (rättelseföreläggande). 
 21 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2013:10 
 Om åtgärden har vidtagits vid nybyggnad av bostadshus för byggkonsument eller vid tillbyggnad, ombyggnad eller annan ändring av en- och tvåbostadshus för byggkonsument ska byggnadsnämnden efter godkännande från den som äger fastigheten eller byggnaden förelägga ansvarig entreprenör enligt kontrollplan. 
 Ett föreläggande mot ansvarig entreprenör förutsätter att byggnadsnämnden enkelt kan fastställa vilken ansvarig entreprenör som vidtagit den åtgärd som ska rättas och att denne kan nås med skälig arbetsinsats. 
 Ägare av fastigheten eller byggnaden ska informeras om beslutet att rikta föreläggandet mot ansvarig entreprenör. 
 Kan inte byggnadsnämnden efter föreläggande mot ansvarig entreprenör få till stånd rättelse inom skälig tid får byggnadsnämnden rikta föreläggandet mot den som äger fastigheten eller byggnaden. 
 Byggnadsnämnden får inte besluta om ett föreläggande om det har förflutit mer än tio år från överträdelsen. 
  
 Den tioårsgräns som anges i 
  
 Den tioårsgräns som anges i 
  
 andra  
 stycket gäller inte om 
  
 sjätte  
 stycket gäller inte om 
  
 överträdelsen är att någon olov- 
  
 överträdelsen är att någon olov- 
  
 ligen har tagit i anspråk eller 
  
 ligen har tagit i anspråk eller 
  
 inrett en bostadslägenhet för ett 
  
 inrett en bostadslägenhet för ett 
  
 väsentligen annat ändamål än 
  
 väsentligen annat ändamål än 
  
 bostadsändamål. 
  
 bostadsändamål. 
  
 22 
  
 SOU 2013:10 
  
 Författningsförslag 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 31 mars 2014. 
  
 2. 
  
 Äldre föreskrifter gäller för ärenden som har påbörjats före den 31 mars 2014. 
  
 23 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2013:10 
  
 2 
  
 Förslag till 
  
 lag om försäkring för åtgärdande av vissa byggfel 
 Härigenom föreskrivs att lag om försäkring för åtgärdande av vissa byggfel ska ha följande lydelse. 
 Åtgärdandeförsäkring 
 Tillämpningsområde, definitioner m.m. 
  
 1 §  
 En åtgärdandeförsäkring ska finnas vid nybyggnad, tillbyggnad och ombyggnad av en- och tvåbostadshus samt vid nybyggnad av flerbostadshus som är avsett för bostadsrättsförening eller för ägarlägenhetsfastigheter. 
 En åtgärdandeförsäkring ska även finnas när byggnad som huvudsakligen används eller har använts för annat ändamål än bostad, inreds för eller ianspråktas som en- och tvåbostadshus, flerbostadshus som är avsett för en bostadsrättsförening eller för ägarlägenhetsfastigheter. 
 Trots första stycket behöver en åtgärdandeförsäkring inte finnas om byggkostnaden inte överstiger tio prisbasbelopp beräknat enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken (2010:110) eller för nybyggnad, tillbyggnad och ombyggnad av en- och tvåbostadshus där byggnadsarbetet huvudsakligen utförs av byggherren själv för det egna boendet. 
 När åtgärdandeförsäkring krävs enligt första och andra styckena ska denna vara registrerad enligt 3 § för att startbesked ska kunna ges i enlighet med 10 kap. 23 § plan- och bygglagen (2010:900). 
  
 2 §  
 I denna lag avses med 
 byggherre: den som för egen räkning utför eller låter utföra  
 projekterings-, 
 byggnads-, 
  rivnings- eller markarbeten, 
 byggkostnad: den sammanlagda kostnaden för markarbete, byggnadsarbete, material och projektering, exklusive kostnad för markförvärv och kommunala avgifter 
 försäkringsgivare: den som tillhandahåller och tecknar åtgärdandeförsäkring, 
 försäkringshavare: den som äger bostadshus, ägarlägenhetsfastighet eller gemensamhetsanläggning för ägarlägenhetsfastigheter för vilket det finns åtgärdandeförsäkring registrerad, 
 24 
  
 SOU 2013:10 
  
 Författningsförslag 
 nybyggnad: uppförande av en ny byggnad, 
 ombyggnad: ändring av en byggnad som innebär att hela byggnaden eller en betydande och avgränsbar del av byggnaden påtagligt förnyas, 
 tillbyggnad: ändring av en byggnad som innebär en ökning av byggnadens volym. 
  
 3 §  
 Byggherren ska se till att det finns en åtgärdandeförsäkring om det krävs en sådan enligt denna lag. 
 Försäkringsgivaren ska vid tecknad åtgärdandeförsäkring låta registrera försäkringen enligt lag (2006:985) om energideklaration för byggnader och registrering av åtgärdandeförsäkring. Försäkringsgivaren ansvarar i och med registreringen för att försäkringen uppfyller de krav som gäller enligt denna lag. 
 Åtgärdandeförsäkringens omfattning 
  
 4 §  
 En åtgärdandeförsäkring ska omfatta 
  
 a) 
  
 utförande av erforderlig utredning för att kontrollera om ersättningsbart fel eller skada enligt  
  
 b)–d) 
  föreligger, 
  
 b) 
  
 kostnader för att åtgärda fel i byggnadens konstruktion, det material som använts i byggnadsarbetet eller som beror på utförandet av arbetet och som innebär avvikelse från de tekniska egenskapskrav som gällde vid tiden för utförandet enligt plan- och bygglagen (2010:900) eller föreskrifter angående tekniska egenskapskrav som meddelats med stöd av plan- och bygglagen, 
  
 c) 
  
 kostnader för att åtgärda skada på byggnaden som beror på fel enligt b) samt 
  
 d) 
  
 annan väsentlig skada på byggnad som beror på byggnadens konstruktion, det material som använts i byggnadsarbetet eller utförandet av arbetet. 
  
 Åtgärdandeförsäkringen ska inte omfatta skador som täcks av gällande fastighetsförsäkring, villaförsäkring eller bostadsrättsförsäkring. Åtgärdandeförsäkringen ska inte heller omfatta fel och skador som omfattas av lag (2014:xx) om färdigställandeskydd. 
  
 5 §  
 En åtgärdandeförsäkring ska omfatta fel och skada enligt 4 § som anmälts till försäkringsgivaren inom tio år efter godkänd slutbesiktning i entreprenaden. Har slutbesiktning inte gjorts räknas tiden från byggnadsnämndens tidigaste slutbesked enligt någon av 
 25 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2013:10 
 bestämmelserna i 10 kap. 34, 35 eller 36 §§ plan- och bygglagen (2010:900). 
 Villkor om inskränkningar i försäkringshavarens rätt till ersättning 
  
 6 §  
 En åtgärdandeförsäkring får innehålla villkor om att försäkringsgivarens ansvar under försäkringstiden för utredning, fel och skada enligt 4 § är begränsat till visst belopp per byggnad (försäkringsbelopp). Försäkringsbeloppet får begränsas till femtio procent av byggkostnaden, dock lägst tio prisbasbelopp beräknat enligt 2 kap. 6 och 7 § socialförsäkringsbalken (2010:110). 
  
 7 §  
 En åtgärdandeförsäkring ska gälla med en självrisk. Självrisken får vad avser en- och tvåbostadshus eller ägarlägenhetsfastighet inte överstiga ett prisbasbelopp enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken (2010:110) och avseende flerbostadshus eller gemensamhetsanläggning för ägarlägenhetsfastigheter inte överstiga fem prisbasbelopp. 
 Kostnader för utredning samt åtgärdande av fel och skada enligt 4 § betalas av försäkringshavaren upp till gällande självrisk. Överskjutande kostnader betalas av försäkringsgivaren intill försäkringsbeloppet. 
 Försäkringen ska gälla med en självrisk per anmält fel eller skada. Om flera fel eller skador som omfattas av försäkringen upptäcks vid utredningen och åtgärdandet av ett anmält fel eller skada på grund av fel ska en självrisk gälla för samtliga genom utredningen och åtgärdandet konstaterade fel och skador som omfattas av försäkringen. 
 Utredning och åtgärdande 
  
 8 §  
 Försäkringsgivaren har utredningsansvar för anmält fel eller skada. Utredningen ska påbörjas omgående efter anmälan. Resultatet av utredningen ska redovisas till försäkringshavaren. 
 Försäkringsgivaren ska rådgöra med försäkringshavaren och med den leverantör eller entreprenör som anlitas för åtgärdande och senast inom tre månader från anmält fel eller skada upprätta en åtgärdandeplan. I åtgärdandeplanen ska redovisas tillvägagångs- 
 26 
  
 SOU 2013:10 
  
 Författningsförslag 
 sättet för åtgärdandet samt tidpunkt för när åtgärdandet beräknas vara klart. Om det under arbetet med åtgärdandet framkommer omständigheter som kan påverka tidpunkten för åtgärdandets färdigställande ska åtgärdandeplanen revideras och meddelas försäkringshavaren. 
 Försäkringsgivaren ansvarar gentemot försäkringshavaren för att ett åtgärdande genomförs enligt åtgärdandeplanen. 
 Försäkringsgivarens krav och regressrätt 
  
 9 §  
 Försäkringsgivaren får vid konstaterat fel eller skada enligt 4 § för försäkringshavarens räkning framställa krav gentemot berörd leverantör, entreprenör, projektör eller annan konsult. Resultatet av den utredning som försäkringsgivaren låtit ta fram enligt 8 § ska redovisas till den mot vilken kravet riktas. 
 En försäkringsgivare som påbörjat åtgärdande av fel eller skada enligt 3 § övertar den rätt till ersättning som försäkringshavaren kan ha med anledning av felet eller skadan mot leverantör, entreprenör, projektör eller annan konsult. 
 Försäkringshavaren får inte till nackdel för försäkringsgivaren genom avtal avsäga sig eller begränsa sin rätt till ersättning som tillkommer honom enligt lag, avtal eller allmänna skadeståndsrättsliga principer. 
 Vid regresstalan mot den ansvarige ska försäkringsgivaren även inkludera försäkringshavarens självrisk och vid bifall till talan återbetala den delen till försäkringshavaren. Vid delvis bifall ska återbetalning av försäkringshavarens självrisk göras proportionellt i förhållande till faktiskt erhållen regressersättning. 
 Förbud mot ändring av försäkringsvillkor 
  
 10 §  
 Försäkringsgivaren och försäkringshavaren får, efter det att försäkring tecknats, inte träffa avtal som medför att försäkringsvillkoren inte längre uppfyller kraven på en åtgärdandeförsäkrings innehåll enligt denna lag. 
 27 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2013:10 
 Tvist 
  
 11 §  
 Försäkringsvillkoren får inte innehålla bestämmelser som begränsar rätten att vid tvist få ärendet prövat i allmän domstol. 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 31 mars 2014 då lagen (1993:320) om byggfelsförsäkring m.m. ska upphöra att gälla. 
  
 2. 
  
 Lagen om byggfelsförsäkring m.m. gäller fortfarande för ärenden enligt plan- och bygglagen (2010:900) som påbörjats före 31 mars 2014. 
  
 28 
  
 SOU 2013:10 
  
 Författningsförslag 
  
 3 
  
 Förslag till 
  
 lag om färdigställandeskydd 
 Härigenom föreskrivs att lag om färdigställandeskydd ska ha följande lydelse. 
 Tillämpningsområde, definition m.m. 
  
 1 §  
 Om en näringsidkare har åtagit sig att för en konsuments räkning utföra nybyggnad, tillbyggnad eller ombyggnad av en- eller tvåbostadshus ska det finnas ett färdigställandeskydd, som består av en försäkring eller en bankgaranti. 
 När färdigställandeskydd krävs enligt denna lag ska ett bevis om detta visas upp för byggnadsnämnden i enlighet med 10 kap. 23 § plan- och bygglagen (2010:900) för att startbesked ska kunna ges. 
  
 2 §  
 I denna lag avses med 
 byggherre: den som för egen räkning utför eller låter utföra  
 projekterings-, 
 byggnads-, 
  rivnings- eller markarbeten, 
 byggkostnad: den sammanlagda kostnaden för markarbete, byggnadsarbete, material och projektering, exklusive kostnad för markförvärv och kommunala avgifter, 
 försäkringsgivare: den som tillhandahåller ett färdigställandeskydd, 
 försäkringshavare: den som äger bostadshus för vilket det finns ett färdigställandeskydd, 
 nybyggnad: uppförande av en ny byggnad, 
 ombyggnad: ändring av en byggnad som innebär att hela byggnaden till en betydande och avgränsbar del av byggnaden påtagligt förnyas, 
 tillbyggnad: ändring av en byggnad som innebär en ökning av byggnadens volym. 
  
 3 §  
 Ett färdigställandeskydd behöver inte finnas om den sammanlagda byggkostnaden inte överstiger tio prisbasbelopp beräknat enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken (2010:110). 
  
 4 §  
 Byggherren ska se till att det finns ett färdigställandeskydd, om det krävs ett sådant enligt denna lag. 
 29 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2013:10 
 Färdigställandeskyddets omfattning 
  
 5 §  
 Ett färdigställandeskydd ska omfatta skälig ersättning för 
  
 1. 
  
 extra kostnader för att slutföra arbetena, 
  
 2. 
  
 kostnader för att avhjälpa fel som en besiktningsman har anmärkt på vid en slutbesiktning enligt 53 § konsumenttjänstlagen (1985:716), och 
  
 3. 
  
 kostnader för att avhjälpa skador på byggnaden som har orsakats av fel enligt 2 ovan. 
  
 Färdigställandeskyddet ska, till den del det avser ersättning för kostnader enligt första stycket 1, få tas i anspråk om näringsidkaren hamnar i sådant dröjsmål som ger konsumenten rätt att häva avtalet enligt 29 § konsumenttjänstlagen. Till den del färdigställandeskyddet avser ersättning enligt första stycket 2 eller 3 ska det få tas 
  
 i 
  
 anspråk om näringsidkaren har gått i konkurs eller av annan anledning inte kan fullgöra sitt åtagande. 
  
 Ett färdigställandeskydd ska innehålla villkor om att det gäller även om byggnaden övergår till ny ägare. 
  
 6 §  
 Ett avtal om färdigställandeskydd får, utöver vad som följer av  
 7–9 
  §§ inte innehålla villkor som inskränker på konsumentens rätt att ta färdigställandeskyddet i anspråk. Avtalet får inte heller innehålla villkor om att konsumenten ska svara för en viss självrisk. 
  
 7 §  
 Ett avtal om färdigställandeskydd ska innehålla villkor som säkerställer att belopp som tas i anspråk och används för att täcka sådana kostnader som avses i 5 §. 
  
 8 §  
 Ett färdigställandeskydd får begränsas till ett visst belopp. Det ska dock alltid motsvara minst tio procent av det avtalade priset för den åtgärd som omfattas av skyddet. 
  
 9 §  
 Om ett avtal om färdigställandeskydd innehåller ett villkor som innebär att en begäran om att ta skyddet i anspråk måste framställas inom viss tid, får villkoret inte begränsa konsumentens rätt att framställa sådan begäran mer än vad som framgår av andra stycket. 
 När det gäller ersättning enligt 5 § första stycket 1 får ett villkor som avses i första stycket innebära att begäran ska göras utan oskäligt dröjsmål efter det att konsumentens rätt att häva avtalet med näringsidkaren uppkommit. När det gäller ersättning enligt 5 §, första stycket 2 och 3, får villkoret innebära att begäran ska 
 30 
  
 SOU 2013:10 
  
 Författningsförslag 
 göras inom ett år från den dag då entreprenaden godkändes vid en slutbesiktning enligt 53 § konsumenttjänstlagen (1985:716). 
 Villkor om försäkringsgivarens övertagande av rätt till ersättning 
  
 10 §  
 Ett färdigställandeskydd ska innehålla villkor om att 
  
 1. 
  
 en försäkringsgivare, som betalar ut ersättning på grund av färdigställandeskyddet, övertar den rätt till ersättning som byggnadens ägare kan ha mot den som på grund av avtal eller eget vållande eller på annan grund är ersättningsskyldig med anledning av felet eller skadan och som inte ägaren själv tar i anspråk, 
  
 2. 
  
 byggnadens ägare inte får till nackdel för försäkringsgivaren genom avtal avsäga sig den rätt till ersättning som tillkommer honom enligt avtal eller allmänna skadeståndsrättsliga bestämmelser. 
  
 Förbud mot ändring av försäkringsvillkor 
  
 11 §  
 Försäkringsgivaren och försäkringshavaren får, efter det att färdigställandeskydd tecknats, inte träffa avtal som medför att försäkringsvillkoren inte längre uppfyller kraven på ett färdigställandeskydds innehåll enligt denna lag. 
 Villkor om regressrätt m.m. 
  
 12 §  
 Vad som sägs i  
 7–9 
  §§ gäller även för bankgaranti, om inte annat följer av lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse eller av föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. 
 Med försäkringsgivare jämställs den som ansvarar för färdigställandeskyddet och med försäkringshavare jämställs konsumenten. 
 Tvist 
  
 13 §  
 Avtalsvillkoren för färdigställandeskydd får inte innehålla bestämmelser som begränsar rätten att vid tvist få ärendet prövat i allmän domstol. 
 31 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2013:10 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 31 mars 2014 då lagen (1993:320) om byggfelsförsäkring m.m. ska upphöra att gälla. 
  
 2. 
  
 Lagen om byggfelsförsäkring m.m. gäller fortfarande för ärenden enligt plan- och bygglagen (2010:900) som påbörjats före 31 mars 2014. 
  
 32 
  
 SOU 2013:10 
  
 Författningsförslag 
  
 4 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lag (2006:985) om energideklaration för byggnader 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen om energideklaration för byggnader, 
  
 dels  
 att det i lagen ska införas nya paragrafer, 2 a § och 16 a §,  
 dels  
 att rubriken före 16 § ska ha följande lydelse och 
  
 dels  
 att lagens namn ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Lag om energideklaration för 
  
 Lag om energideklaration för 
  
 byggnader 
  
 byggnader  
 och registrering av 
  
 åtgärdandeförsäkring 
  
 2 a § 
  
 Boverkets register över energi- 
  
 deklarationer ska även användas 
  
 för registrering av åtgärdande- 
  
 försäkring 
  
 enligt bestämmelserna 
  
 i lag (2014:xx) om försäkring för 
  
 åtgärdande av vissa byggfel. 
  
 Energideklarationsregister 
  
 Register 
  
 för energideklaration 
  
 och åtgärdandeförsäkring 
 16 a § 
 I Boverkets register över energideklarationer ska även registreras åtgärdandeförsäkringar enligt lag (2014:xx) om försäkring för åtgärdande av vissa byggfel. 
 Bestämmelserna i 2 a § och 16 a § träder i kraft den 31 mars 2014. 
 33 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2013:10 
  
 5 
  
 Förslag till 
  
 förordning om ändring i förordning (2006:1592) om energideklaration för byggnader 
 Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen om energideklaration för byggnader, 
  
 dels  
 att det i förordningen ska införas en ny paragraf, 17 a §,  
 dels  
 att 13 § ska ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att rubriken före 13 § ska ha följande lydelse och  
 dels  
 att lagens namn ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
 Förordning om energidekla- Förordning om energideklaration för byggnader ration för byggnader  
 och registrering av åtgärdandeförsäk- 
  
 ring 
 Överlämnande av energideklarationer och besiktningsprotokoll  
 till Boverket 
  
 Överlämnande av energideklaration och besiktningsprotokoll  
 samt registrering av åtgärdandeförsäkring 
  
 Boverket får meddela föreskrifter om elektronisk överföring av energideklarationer och besiktningsprotokoll. 
 13 § 
 Boverket får meddela föreskrifter om elektronisk överföring av energideklarationer och besiktningsprotokoll  
 samt besked om åtgärdandeförsäkringar. 
  
 17 a § 
 Boverket får medge direktåtkomst till energideklarationsregistrets avdelning för åtgärdandeförsäkring till: 
 a) den eller de kommunala nämnder som fullgör kommunens uppgifter inom plan- och byggväsendet, om det sker för det ändamål som anges i 10 kap. 23 § plan- och bygglagen (2010:900), 
 34 
  
 SOU 2013:10 
  
 Författningsförslag 
  
 b) 
  
 försäkringsbolag som tillhandahåller åtgärdandeförsäkring och 
  
 c) 
  
 byggnadens ägare. 
  
 Bestämmelserna i 13 och 17 a § träder i kraft den 31 mars 2014. 
 35 
 1 Byggkravsutredningens direktiv 
 Regeringen beslutade om direktiv för utredningsarbetet vid regeringssammanträde den 3 november 2011, Dir. 2011:100 (bilaga 1). Enligt direktiven ska den särskilde utredaren se över vissa byggfrågor i syfte att underlätta byggandet i Sverige. Utredaren ska bl.a. kartlägga kommunernas tillämpning av bestämmelserna om tekniska egenskapskrav i plan- och bygglagen, plan- och byggförordningen samt Boverkets byggregler. Vidare ska utredaren analysera vilka effekter tillämpningen av bestämmelserna av de tekniska egenskapskraven samt kommunernas särkrav har på bl.a. byggkostnaderna och det långsiktiga arbetet med hållbar samhällsutveckling. Denna del av direktivet behandlades i delbetänkandet 2012:86, 
 Ökat bostadsbyggande och samordnade miljökrav – genom enhetliga och förutsägbara byggregler.  
 Delbetänkandet överlämnades till regeringen i december 2012. 
  
 Av ursprungsdirektiven framgår även att utredningsarbetet omfattar förutsättningarna för att dela upp byggherreansvaret vid bostadsbyggande på olika aktörer i byggprocessen. 
 Utredaren ska föreslå lämpliga förändringar och i samtliga delar lämna de författningsförslag som behövs. Förslagen ska säkerställa att föreskrivna krav uppnås på samhällsekonomiskt effektivt sätt. Av stor betydelse är också de bestämmelser som föreslås utformas så att god konkurrens främjas som ett hållbart byggande stimuleras. Det står utredaren fritt att utöver vad som anges i dessa direktiv lämna förslag som har nära samband med uppdraget eller till de ytterligare förenklingar av bygglagstiftningen som bedöms lämpliga. Vid bedömningen av regelverket ska den nya plan- och bygglagen (2010:900) utgöra utgångspunkt. 
 Regeringen beslutade om tilläggsdirektiv, Dir. 2012:88 (bilaga 2), för utredningsarbetet vid regeringssammanträde den 6 september 2012. Utredaren fick nu i uppdrag att också utreda behovet att ge konsumenter ett ekonomiskt skydd i de fall det under den 
 37 
  
 Byggkravsutredningens direktiv 
  
 SOU 2013:10 
 lagstadgade tioåriga reklamationstiden i 61 § konsumenttjänstlagen (1985:716) respektive 4 kap.19 b § jordabalken uppträder ett fel eller skada till följd av fel i ett småhus som uppförts eller byggts till av en näringsidkare (småhusentreprenad), eller som en konsument köpt av en näringsidkare och konsumenten inte får rättelse genom reklamation. Utredaren ska också lämna förslag på hur ett sådant skydd kan utformas. Tilläggsuppdraget och frågan i ursprungsdirektiven om att utreda förutsättningarna att dela upp byggherreansvaret på olika aktörer i byggprocessen skulle ursprungligen ha redovisats senast den 1 februari 2013. 
 Regeringen beslutade om tilläggsdirektiv, Dir 2013:13 (bilaga 3), för utredningsarbetet vid regeringssammanträde den 17 januari 2013. Utredningstiden förlängdes ytterligare. Uppdraget ska redovisas senast den 30 april 2013. 
 38 
  
 2 
  
 Utredningsarbetets omfattning och genomförande 
  
 Utredningen har antagit namnet Byggkravsutredningen (S 2011:10). Utredningen har till regeringen i december överlämnat ett delbetänkande 2012:86,  
 Ökat bostadsbyggande och samordnade miljökrav – genom enhetliga och förutsägbara byggregler. 
  
 De två återstående frågorna utredningen har haft att behandla är sammanfattningsvis frågan om delat byggherreansvar och frågan om behovet av en eventuell ersättning till lagen (1993:320) om byggfelsförsäkring m.m. 
 Arbetet vad gäller en eventuell ersättning till lagen om byggfelsförsäkring m.m. inleddes med en hörning med några av de försäkringsbolag som i dag tillhandahåller produkter inom byggfelsförsäkringar. 
 Arbetet har bedrivits i kontakt med en referensgrupp bestående av sex personer. Referensgruppen har bestått av Hebert (JM AB), Cordova (Skanska Nya Hem AB t.o.m. september 2012 och därefter JM AB), Green (Myresjöhus AB), Bell (BBH Arkitekter & a) att byggfel (avvikelser från samhällskrav) ska kunna rättas snabbare – genom att byggnadsnämnden under vissa i lag angivna förutsättningar ska kunna vända sig direkt mot entreprenören och b) underlätta för den  
 icke-professionella 
  byggherren att få byggfel åtgärdade. 
  
 1  
 I samband med Byggkravsutredningens arbete med delbetänkandet  
 Ökat bostadsbyggande och samordnade miljökrav – genom enhetliga och förutsägbara byggregler 
 , SOU 2012:86, genomfördes en enkät till de 150 kommuner där det har byggts flest bostäder. I enkäten ställdes bl.a. frågor om för- och nackdelar med rättelseföreläggande mot entreprenör. I bilaga 4 till föreliggande slutbetänkande finns en sammanställning av svaren på frågorna om rättelseföreläggande. 
 48 
  
 SOU 2013:10 
  
 Överväganden och förslag om delat byggansvar i plan- och bygglagen 
 I förlängningen bör dessutom förslaget kunna bidra till att antalet byggfel minskar. Oseriösa entreprenörer som inte är beredda att axla ansvaret för rättelse av byggfel kan få svårare att hitta kunder. 
 Vårt intryck är att en möjlighet till rättelseföreläggande mot entreprenör välkomnas av många kommuner 
 2  
 – under förutsättning att reglerna kring detta inte medför att byggnadsnämndens personal blir involverade i att utreda oklara ansvarsförhållanden. 
  
 4.2 
  
 Förslag 
  
 Förslag:  
 Byggnadsnämndens föreläggande om rättelse ska i vissa situationer kunna riktas mot den som utfört den felaktiga åtgärden, i stället för att riktas mot ägare av fastigheten eller byggnaden. 
 Föreläggande mot utföraren förutsätter att denne före byggstart har godkänt att så får ske, genom att ta på sig uppgiften som  
 ansvarig entreprenör  
 enligt PBL samt att detta framgår av kontrollplanen. 
 Underentreprenör kan inte vara ansvarig entreprenör enligt PBL. 
 Ett föreläggande mot den som utfört åtgärden ska endast kunna ske i de fall fastighetens eller byggnadens ägare godkänt detta. 
 Om dessa förutsättningar inte är uppfyllda ska föreläggandet på samma sätt som tidigare riktas mot fastighetens eller byggnadens ägare. 
 Ovanstående bestämmelser ska endast tillämpas då byggnadsarbete har utförts på uppdrag av  
 byggkonsument  
 vilken är fysisk person som bygger för eget boende eller om arbetet utförts på uppdrag av bostadsrättsförening. 
  
 2  
 Detta har framkommit bland annat i remissvar över Byggprocessutredningens förslag i SOU 2008:68. Jämför även Harrison, F.& näringsidkare som anlitas av byggkonsument (enligt definition i lag) och som redovisas i kontrollplan och som byggnadsnämnden kan rikta rättelseföreläggande mot 
 5 
 . 
 Motivet för ovannämnda ordning är att underlätta byggnadsnämndens arbete och minska risken för att föreläggande riktas mot fel entreprenör. 
 I synnerhet när flera entreprenörer är delaktiga i ett byggprojekt genom delade entreprenader eller underentreprenader är det viktigt att byggnadsnämnden inte ska behöva utreda vilken entreprenör som ska föreläggas att rätta ett byggfel. Utredningen har därför undantagit att underentreprenörer kan vara ansvariga entreprenörer enligt PBL. En entreprenör som enligt fastställd kontrollplan godtagit att vara ansvarig entreprenör för hela eller delar av ett husbygge ska inte undkomma rättelseansvar genom att hänvisa till en underentreprenör som samme ansvarige entreprenör anlitat. Byggnadsnämnden ska inte utreda vilken eventuell underentreprenör som utfört åtgärden utan enbart gå på de uppgifter som finns i fastställd kontrollplan. 
 Vid delad entreprenad kan sidoentreprenörer vara ansvariga entreprenörer för sitt respektive ansvarsområde förutsatt att dessa tydligt framgår av kontrollplanen. 
 Om det exempelvis visar sig att förtillverkade husväggar är felkonstruerade eller monterats fel kan det uppstå frågetecken om ett rättelseföreläggande ska riktas mot husfabrikanten, en underentreprenör som husfabrikanten anlitat för montering på plats eller annan part som byggherren/fastighetsägaren anlitat för montering. 
  
 5  
 Begreppet näringsidkare har här samma innebörd som i konsumenttjänstlagen. 
 51 
  
 Överväganden och förslag om delat byggansvar i plan- och bygglagen 
  
 SOU 2013:10 
 Sådana ansvarsförhållanden vad gäller ansvarig entreprenör enligt PBL måste därför byggherren och dennes entreprenörer klargöra vid upprättande av förslag till kontrollplan. Detta ska inte belasta byggnadsnämnden. Om husfabrikanten enligt kontrollplanen har godtagit att vara ansvarig entreprenör även för montering på plats så kan denne bli föremål för rättelseföreläggande avseende fel i levererade byggelement eller monteringsfel. Anlitande av underentreprenörer för montering ändrar i ett sådant fall inte husfabrikantens åtagande som ansvarig entreprenör enligt PBL. 
 Samtidigt ska noteras att en byggherre kan avstå från att tillämpa systemet med ansvariga entreprenörer enligt PBL, med innebörd att byggnadsnämnden ska tillämpa nuvarande regler att rättelseförelägganden ska riktas mot fastighetens eller byggnadens ägare. 
 Att entreprenören ska godkänna att ett eventuellt föreläggande kan riktas mot denne innebär att utredningens förslag inte är någon generell överföring av ansvar till entreprenörer. Systemet kan i stället beskrivas som en möjlighet för byggherren att anlita entreprenörer som är beredda att ta ett ansvar för att genomföra sådana rättelser som byggnadsnämnden kräver. I förlängningen bör det bli en marknadsfördel för entreprenörer att erbjuda tjänsten ansvarig entreprenör PBL. 
 För att systemet med föreläggande mot entreprenör ska vara rättssäkert samt lätthanterligt för byggnadsnämnden måste det finnas skriftligt godkännande för åtagande som ansvarig entreprenör. Uppgift om godkännande redovisas i kontrollplan och redovisas skriftligt vid tekniskt samråd och blir genom fastställande av kontrollplanen en del av startbeskedet. 
 Byggnadsnämnden bör under samrådet upplysa byggherren om innebörden av PBL:s bestämmelser om ansvarig entreprenör. Nämnden bör informera om att ett rättelseföreläggande mot ansvarig entreprenör endast kan bli aktuellt om byggnadsnämnden har tydliga uppgifter om entreprenörens del i projektet och att detta ansvarsområde ska framgå av kontrollplanen. Vidare bör upplysas om att underentreprenörer inte kan ikläda sig rollen som ansvarig entreprenörer enligt PBL. 
 Relationen mellan entreprenör och den ägare av fastighet/byggnad som beställt de aktuella arbetena kan – vid tidpunkten för byggnadsnämndens ingripande – ha utvecklats på ett sätt som gör att ägaren inte längre vill att entreprenören utför de aktuella byggnadsarbetena. Därför bör rättelseföreläggande riktas mot utföraren endast om ägaren av fastigheten/byggnaden godkänner 
 52 
  
 SOU 2013:10 
  
 Överväganden och förslag om delat byggansvar i plan- och bygglagen 
 detta. Utan ett sådant godkännande ska föreläggandet liksom i dag riktas mot fastighetens/byggnadens ägare (se även nedan). 
  
 Förslag:  
 För att ansvariga entreprenörer ska kunna närvara vid byggnadsnämndens arbetsplatsbesök ska nämnden skicka kallelse till dessa. Även byggherren och kontrollansvarig(a) bör genom kallelse ges möjlighet att närvara vid arbetsplatsbesök. Protokoll från arbetsplatsbesök ska sändas till byggherren, kontrollansvarig(a) och till ansvariga entreprenörer. 
 Ansvariga entreprenörer ska kallas till slutsamråd. 
 Mot bakgrund av att ansvarig entreprenör kan bli ansvarig för att rätta byggfel är det rimligt att de ges alla möjligheter till kontakter med byggnadsnämnden. Framförallt kan det vara praktiskt att vara på plats då byggnadsnämnden besöker byggplatsen vid arbetsplatsbesök och vid slutsamråd. Därför föreslås att kallelser till såväl arbetsplatsbesök som slutsamråd ska skickas till ansvariga entreprenörer. 
 Utredningen föreslår även att det i lagen införs en bestämmelse att byggherre och kontrollansvarig(a) ska kallas till arbetsplatsbesök. Det är rimligt att byggherren ges möjlighet att närvara vid dessa besök. Vad gäller kontrollansvarig(a) finns i dag en bestämmelse om skyldighet att närvara vid arbetsplatsbesök (10 kap. 11 § PBL). I lagen bör då finnas en bestämmelse om att kallelse till arbetsplatsbesök ska skickas till kontrollansvarig(a). 
 I dag ska protokoll från arbetsplatsbesök skickas till byggherre och kontrollansvarig (10 kap. 28 §). Sådant protokoll bör även skickas till ansvarig entreprenör. 
  
 Förslag:  
 Föreläggande om rättelse ska riktas mot ansvarig entreprenör endast om byggnadsnämnden enkelt kan fastställa vilken ansvarig entreprenör som vidtagit den åtgärd som ska rättas samt att denne kan nås med skälig arbetsinsats. Om dessa förutsättningar inte är uppfyllda ska föreläggandet i stället riktas mot fastighetens eller byggnadens ägare. 
 Om ett föreläggande har riktats mot ansvarig entreprenör men rättelse inte sker inom skälig tid får byggnadsnämnden rikta föreläggandet mot den som äger fastigheten eller byggnaden. 
 53 
  
 Överväganden och förslag om delat byggansvar i plan- och bygglagen 
  
 SOU 2013:10 
 En utgångspunkt vid utformningen av de nya reglerna har varit att de ska vara enkla att tillämpa för byggnadsnämnden. Systemet får inte bli en belastning utan ska ge möjlighet att i vissa specifika fall agera direkt mot den som utfört det byggnadsarbete som medfört att rättelse krävs. I vissa fall kan det vara svårt att med säkerhet fastställa vilken av flera entreprenörer som ska anses ha orsakat ett byggfel. Detta kan beror på oklar rollfördelning eller att det i byggnadstekniskt avseende är svårt att avgöra vad som orsakat felet. Om det råder tvekan om vilken som orsakat det aktuella byggfelet ska inte byggnadsnämnden behöva utreda detta. I ett sådant oklart fall ska föreläggandet riktas mot fastighetens eller byggnadens ägare. Den sistnämnda ska inte kunna tvinga nämnden att rikta ett rättelseföreläggande mot viss entreprenör om byggnadsnämnden hyser tveksamhet om entreprenörens ansvar för det aktuella felet. 
 Det kan även förekomma att det uppstått oklarheter om var entreprenören befinner sig – trots de adressuppgifter m.m. som tidigare dokumenterats i kontrollplanen. För att inte belasta byggnadsnämnden med efterforskningar vad gäller entreprenörens hemvist ska nämnden kunna bestämma att föreläggandet riktas mot fastighetens eller byggnadens ägare. 
 Skulle det framkomma uppgifter som innebär att en beslutad rättelse mot entreprenör inte kommer få effekt oavsett byggnadsnämndens agerande ska nämnden använda tillgängliga medel för att ändock få till stånd rättelse. Beroende på omständigheterna i det aktuella fallet blir det fråga om att rikta om föreläggandet mot fastighetens eller byggnadens ägare eller besluta att nämnden genomför rättelse med stöd av 11 kap. 27 §. 
 Utredningen föreslår därför att i det fall ett föreläggande har utfärdats mot entreprenör ska föreläggandet kunna riktas om från ansvarig entreprenör till fastighetens eller byggnadens ägare om det framstår som sannolikt att entreprenören inte kommer att vidta rättelse inom skälig tid. Vid bedömning i fråga om att rikta om ett föreläggande för att snabba på rättelsen bör vägas in bland annat hur allvarligt det aktuella byggfelet är med hänsyn till hälsa, säkerhet, ekonomi m.m. 
 54 
  
 SOU 2013:10 
  
 Överväganden och förslag om delat byggansvar i plan- och bygglagen 
  
 Förslag:  
 Byggnadsnämnden ska inför beslut om rättelse upplysa fastighetens eller byggnadens ägare att föreläggandet kan riktas mot ansvarig entreprenör. 
 När ett föreläggande riktas mot entreprenör ska byggnadsnämnden besluta om dennes tillträde till fastighet och byggnad samt informera ägare om beslut om rättelse och tillträde. 
 I en situation där byggnadsnämnden har konstaterat ett byggfel som ska rättas informerar nämnden fastighetens eller byggnadens ägare om de bedömningar nämnden gör och de beslut som kan komma att fattas. I detta skede ska nämnden informera om möjligheten att – efter ägarens godkännande – rikta föreläggandet om rättelse mot ansvarig entreprenör. Samtidigt bör informeras om att föreläggande mot entreprenör förutsätter att; a) det handlar om en ansvarig entreprenör som finns angiven i fastställd kontrollplan, b) byggnadsnämnden enkelt kan avgöra att entreprenören med stor sannolikhet är den som utfört det felaktiga samt att c) denne kan nås med enkla medel (se ovan). 
 6 
  
 I ett fall då ägaren godtar att föreläggandet riktas mot entreprenör ska byggnadsnämnden därefter slutligt ta ställning till om rättelse ska ske och om detta ska riktas mot ansvarig entreprenör. Beslutar byggnadsnämnden att rättelse ska riktas mot entreprenör ska nämnden även besluta om dennes tillträde till fastighet och byggnad. Därefter ska ägaren informeras om beslut om rättelse och tillträde. 
 Om föreläggande riktas mot entreprenör har denne rätt att överklaga. Ett överklagande från entreprenörens sida kan handla om byggnadsnämndens bedömning i sak – dvs. frågan om det är ett fel enligt PBL eller föreskrifter som meddelats med stöd av denna lag. Entreprenören kan även överklaga att föreläggandet har riktats mot fel part. Åtgärden har kanske utförts av någon annan. Alternativt har entreprenören visserligen utfört åtgärden men finns inte upptagen som ansvarig entreprenör enligt kontrollplanen varför rättelsen ska riktas mot byggherren. Fastighetens eller byggnadens ägare kommer alltid att betraktas som berörd med rätt att överklaga i och med tillträdesbeslutet. Ägaren kan även ha invändningar mot föreläggandets innehåll i sak oavsett det tidigare godkännandet 
  
 6  
 Om ägaren anser att byggnadsnämnden har fel, dvs. att det inte har utförts någon åtgärd som strider mot byggnadslagstiftningen, kan denne överklaga ett beslut om rättelse med stöd av 13 kap. 3 § PBL. 
 55 
  
 Överväganden och förslag om delat byggansvar i plan- och bygglagen 
  
 SOU 2013:10 
 att rikta föreläggandet mot ansvarig entreprenör. Rätten att överklaga framgår av 13 kap. 8 § PBL jämfört med 22 § förvaltningslagen (1986:223). 
  
 Förslag:  
 I det fall föreläggande har riktats mot ansvarig entreprenör men byggnadsnämnden inte får till stånd rättelse får byggnadsnämnden rikta föreläggandet mot den som äger fastigheten eller byggnaden. 
 För att åstadkomma rättelse finns i 11 kap. PBL bestämmelser bland annat om att föreläggandet kan förenas med vite. Om byggnadsnämnden finner att lagens instrument inte leder till rättelse inom rimlig tid – med hänsyn till byggfelets art – ska det finnas möjlighet att rikta om föreläggandet mot ägaren. Motivet för detta är att det kan finnas fall där utdömande av vite riktat mot entreprenören har liten eller ingen effekt (exempelvis i konkurssituationer) eller att det sannolikt kommer ta lång tid innan entreprenören kan förmås åtgärda felet. Ur samhällets synpunkt är det oavsett sådana svårigheter viktigt att kunna rätta byggfel som innebär avvikelser från plan- och byggnadslagstiftningens krav. 
  
 4.3 
  
 Bestämmelserna om delat byggansvar påverkar inte civilrättsliga förhållanden 
  
 PBL är en offentligrättslig reglering av markanvändning och byggande. Lagens bestämmelser om rättelse syftar enbart till att upprätthålla samhällets krav och reglerar inte civilrättsliga förhållanden. Utredningens ovanstående förslag om så kallat  
 delat byggansvar  
 innebär ingen förändring i detta avseende. Förslaget syftar inte till att reglera förhållanden mellan beställare/byggherre och entreprenör. 
 Utredningens förslag medför samtidigt ökade möjligheter för  
 icke-professionella 
  byggherrar/beställare att få hjälp med att åtgärda byggfel som har påtalas av byggnadsnämnden. Genom att anlita ansvariga entreprenörer som godtar att vara mottagare av byggnadsnämndens rättelseförelägganden kan byggprocessen underlättas i byggnadstekniskt avseende. De ekonomiska ansvarsförhållandena mellan byggherre och entreprenör regleras inte genom dessa bestämmelser om rättelse enligt PBL utan är en fråga för parterna och sker inom ramen för entreprenad- och konsumenträtt. 
 56 
  
 SOU 2013:10 
  
 Överväganden och förslag om delat byggansvar i plan- och bygglagen 
 I de avtal som upprättas mellan byggherre och en ansvarig entreprenör bör lämpligen klaras ut vad som gäller om det uppstår extra kostnader beroende på ett rättelseföreläggande från byggnadsnämnd. Därvid kan det ha betydelse om det byggfel som entreprenör de facto har utfört har gjorts på beställning av byggherren eller om felet beror på entreprenörens egna agerande. 
 Likaså behöver ansvariga entreprenörer som anlitar underentreprenörer klargöra vad som ska gälla dem emellan i de fall underentreprenör har utfört en byggnadsåtgärd som blivit föremål för rättelseföreläggande enligt PBL riktat mot den förstnämnda ansvariga entreprenören. Dessa inbördes ansvarsförhållanden ligger utanför PBL och utanför byggnadsnämndens agerande enligt utredningens förslag om delat byggansvar. 
  
 4.4 
  
 Åskådningsexempel 
  
 Nedanstående exempel avser att illustrera hur förslaget om delat byggansvar kan falla ut i praktiken. 
 Williams har fått bygglov för uppförande av en villa. Till beslutet om bygglov har byggnadsnämnden fogat upplysningar om möjligheterna att anlita ansvarig entreprenör enligt PBL och vad detta skulle innebära. När Williams söker efter entreprenörer faller valet till slut på en av de aktörer som i sin marknadsföring säger sig kunna anta rollen som ansvarig entreprenör PBL. 
 Vid det tekniska samrådet visar Williams upp ett dokument som visar att den entreprenör som ska utföra husgrunden godtar att vara ansvarig entreprenör för dessa arbeten. Byggnaden som ska uppföras är ett monteringsfärdigt hus. Husleverantören har i sin marknadsföring framhållit att man är ansvarig entreprenör enligt PBL (vad gäller de förtillverkade delar som levereras och husleverantörens montering av dessa). Williams visar upp ett dokument som intygar att husleverantören i det aktuella byggprojektet godtar rollen som ansvarig entreprenör enligt PBL. Dessa två godkännanden finns med i det förslag till kontrollplan som Williams tidigare tagit fram med hjälp av sin kontrollansvarige. 
 Några andra entreprenörer har Williams inte anlitat vid tidpunkten för det tekniska samrådet. Byggnadsnämndens representant förklarar att entreprenörer som anlitas efter beslutet om startbesked – och således inte finns angivna i kontrollplanen – inte kan få rollen som ansvarig entreprenör. 
 57 
  
 Överväganden och förslag om delat byggansvar i plan- och bygglagen 
  
 SOU 2013:10 
 Någon tid efter att bygget har påbörjats skriver byggnadsnämnden till husleverantören och meddelar att denne har möjlighet att delta vid ett arbetsplatsbesök. Vid arbetsplatsbesöket finner byggnadsnämnden att takets konstruktion inte uppfyller kraven i Boverkets föreskrifter och upplyser husleverantören om detta. 
 Byggnadsnämnden skriver därefter till Williams och frågar om Williams godkänner att byggnadsnämnden riktar ett rättelseföreläggande mot husleverantören samt att föreläggandet i så fall förenas med beslut om tillträdesrätt för entreprenören. Om Williams inte besvarar nämndens skrivelse inom den tid som där anges kommer beslutet om rättelse i stället att riktas mot Williams själv. 
 Williams överväger först att anlita en annan entreprenör för att åtgärda takkonstruktionen, men bestämmer sig för att godta att byggnadsnämnden förelägger ansvarige entreprenör att rätta felet. Byggnadsnämnden kan i och med detta godkännande förelägga husleverantören att åtgärda takkonstruktionen. En anledning till att Williams valde denna väg var att det föreföll mer komplicerat att blanda in ytterligare en aktör i byggprojektet. 
 Ferguson, som är granne med Williams, har hört denne förklara innebörden av begreppet ansvarig entreprenör enligt PBL. Ferguson förhandlar med en byggfirma om att uppföra ett lösvirkeshus som Ferguson själv ritat. Byggfirman vill dock inte ta på sig rollen som ansvarig entreprenör enligt PBL. Ferguson vänder sig därför till en annan firma som åtar sig rollen. De ingår ett avtal som har anpassats till entreprenörens roll som ansvarig entreprenör. I avtalet framgår vad som gäller i fråga om ekonomiskt ansvar i det fall entreprenören föreläggs rätta ett byggfel som beror på Campbell felaktiga projektering. 
 58 
  
 5 
  
 Nuvarande bestämmelser 
  
 om konsumentskydd avseende bostäder 
  
 5.1 
  
 Lag (1993:320) om byggfelsförsäkring m.m. 
  
 Lagen (1993:320) om byggfelsförsäkring m.m. trädde i kraft den 1 juli 1993. Införandet av lagen syftade främst till att skydda de boende mot ohälsa och ekonomiska kostnader på grund av byggfel, huvudsakligen i flerbostadshus. Flera ändringar har genomförts sedan lagens ikraftträdande, bl.a. har införts ett krav på ett färdigställandeskydd för en- och tvåbostadshus. 
 Bakgrunden till varför lagen infördes var de problem som drabbade husägare, bl.a. med fuktskador eller s.k. sjuka hus. 
 Orsaken till de problem som förekom var ofta fel som tillkommit under byggtiden men där skadan visade sig först senare. Den gemensamma nämnaren för dylika skador var dock det förhållandet att de ofta var omfattande och reparationerna mycket kostsamma, dvs. skadorna påverkade konsumentens boende och ekonomi på ett avgörande sätt. 
 I samband med framtagande av lagen om byggfelsförsäkring framhölls som särskilt viktigt att felen skulle avhjälpas snabbt utan långvariga tvister om vems ansvaret är och likaså att fel skulle kunna avhjälpas även om det inte fanns någon ansvarig i civilrättslig mening. 
 Byggfelsförsäkring 
 I enlighet med den lydelse som lagen fick från och med den 2 maj 2011 gäller att byggfelsförsäkring ska finnas för en- och tvåbostadshus vid nybyggnad och tillbyggnad eller en åtgärd som är 
 59 
  
 Nuvarande bestämmelser om konsumentskydd avseende bostäder 
  
 SOU 2013:10 
 anmälningspliktig enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 16 kap. 8 § PBL, om det finns behov av en sådan försäkring. 
 En byggfelsförsäkring behövs inte för åtgärder som inte kräver bygglov eller åtgärder som utförs av byggherre i egenskap av, som lagen kom att utformas, konsument av huset. 
 Byggnadsnämnden prövar behovet av en byggfelsförsäkring vid tillbyggnad eller användningspliktig ändring av en- och tvåbostadshus. Om en- och tvåbostadshus inte ska användas för permanent bruk, får nämnden besluta att någon byggfelsförsäkring inte behövs. 
 Byggherren ska se till att det finns en byggfelsförsäkring, om det krävs en sådan enligt lag. 
 En byggfelsförsäkring ska täcka skälig kostnad för avhjälpande av fel i en byggnadskonstruktion, i material som används i byggnadsarbetet eller i utförandet av arbetet, och skälig kostnad för att avhjälpa skador på byggnad som orsakats av felet. Undantag gäller för fel eller skada som saknar betydelse och likaså görs undantag för skador som normalt täcks av andra försäkringar. 
 Med fel avses avvikelse från fackmässigt godtagbar standard vid den tid då arbetet utfördes. Försäkringen omfattar därför inte s.k. utvecklingsfel, dvs. fel och skador som uppstått trots att arbetet var fackmässigt när det utfördes. 
 En byggfelsförsäkring får vidare bland annat innehålla villkor om att kostnader för fel och skador endast ersätts om det visar sig att ansvarig i enlighet med 59 § konsumenttjänstlagen (1985:716) inte kan fullgöra sitt åtagande eller, i fråga om en- och tvåbostadshus, om det visas antingen att den ansvarige inte kan fullgöra sitt åtagande eller om åtagandet inte fullgörs eller kan förväntas fullgöras inom skälig tid. 
 I lagen finns även begränsning vad gäller nivån för självrisk respektive nivån för försäkringsgivarens ekonomiska ansvar. 
 Färdigställandeskydd 
 Om en näringsidkare åtagit sig att för en konsuments räkning utföra arbete som avses en- och tvåbostadshus ska det finnas ett färdigställandeskydd som består av en försäkring eller en bankgaranti. 
 Så som lagen kom att lyda från och med den 2 maj 2011 gäller att ett färdigställandeskydd ska finnas i fråga om en- och tvåbostadshus vid en nybyggnad, tillbyggnad eller åtgärd som är anmälnings- 
 60 
  
 SOU 2013:10 
  
 Nuvarande bestämmelser om konsumentskydd avseende bostäder 
 pliktig enligt föreskrifter som meddelas med stöd av 16 kap. 8 § PBL, om det finns behov av ett sådant skydd. 
 Byggnadsnämnden prövar behovet av ett färdigställandeskydd och byggherren ska se till att det finns ett färdigställandeskydd, om det krävs ett sådant enligt lagen. 
 Ett färdigställandeskydd ska omfatta skälig ersättning för extrakostnader för att slutföra arbetena, kostnader för att avhjälpa fel som en besiktningsman har anmärkt på vid en slutbesiktning enligt 53 § konsumenttjänstlagen och kostnader för att avhjälpa skador på byggnader som har orsakats av sådana fel. 
 Ett färdigställandeskydd får begränsas till ett visst belopp. Det ska dock alltid motsvara tio procent av det avtalade priset för den åtgärd som omfattas av skyddet. 
 Gemensamma bestämmelser 
 Enligt 10 kap. 23 § PBL måste byggnadsnämnden för att kunna ge startbesked tillse att ett bevis om att det finns en byggfelsförsäkring eller ett färdigställandeskydd visas upp för nämnden, om det krävs en sådan försäkring eller ett sådant skydd. 
  
 5.2 
  
 Jordabalken (1970:994) 
  
 Den bestämmelse som finns i jordabalkens regelsystem och som syftar till ett direkt konsumentskydd är 4 kap. 19 d) § JB som reglerar att en näringsidkare som i sin yrkesmässiga verksamhet sålt en fastighet till en konsument, huvudsakligen för enskilt ändamål, inte får mot konsumenten åberopa ett köpevillkor som i jämförelse med bestämmelserna i  
 12–19 
  c) §§ är till nackdel för denne. 
 I 4 kap. 19 § JB finns regler om hur ansvaret för fel i en försåld fastighet ska fördelas mellan köpare och säljare. Med fel avses här faktiska fel, dvs. fel i mer teknisk mening, som kan hänföras till mark eller byggnader. Om ett fel anses föreligga och ansvaret för detta fel åvilar säljaren av en fastighet, ska en nedsättning av det avtalade försäljningspriset ske med ett belopp motsvarande felets inverkan på marknadsvärdet vid köparens tillträde. Vid allvarligare fel kan även hävning bli aktuell i normalfallet, under förutsättning att talan om hävning väcks i domstol inom ett år från tillträdet. 
 61 
  
 Nuvarande bestämmelser om konsumentskydd avseende bostäder 
  
 SOU 2013:10 
 För att ett fel ska kunna leda till någon justering av köpeskillingen krävs att felet inte borde ha upptäckts av köparen. Det ska alltså röra sig om vad man kallar ett dolt fel. 
 Lagrummet innehåller också regler om en köpares rätt till skadestånd om ett fel beror på försummelse från säljarens sida eller om fastigheten inte överensstämmer med vad som anses ha utfästs. 
 Säljarens ansvar för fel kvarstår i tio år från dagen för köparens tillträde och en köpare måste – i likhet med lösöreköp – reklamera felet, dvs. lämna meddelande till säljaren om felet, inom skälig tid efter att ha märkt eller borde ha märkt felet. 
 Hur definieras ett fel? 
 Ett fel kan bestå i att den försålda fastigheten innehåller en avvikelse från vad som avtalats eller annars utlovats av säljaren. Man brukar då tala om ett konkret fel som således inte nödvändigtvis har sin grund i någon teknisk svaghet. 
 Den vanligaste formen av fel i tvistesammanhang rör dock avvikelser från vad en köpare med fog kunnat förutsätta vid köpet. Ett sådant fel, s.k. abstrakt fel, innefattar en avvikelse från vad som kan anses utgöra en normal standard med utgångspunkt från objektets ålder, byggnadssätt, skick eller liknande objektiva bedömningsgrunder. En byggnad kan således vara behäftad med fel i teknisk bemärkelse utan att det för den skull föreligger ett fel i juridisk bemärkelse på grund av t.ex. ålder eller ett speciellt byggnadssätt. Ett mycket vanligt tekniskt fel som på grund av dess vanlighet numera inte anses utgöra ett fel i juridisk mening är fuktskador i byggnader med betongplatta direkt på mark från  
 1970-talet. 
  Fuktrelaterade skador på grund av sådant byggnadssätt anses nu vara så normalt i denna typ av byggnad att de inte längre anses utgöra avvikelser från vad med fog kunnat förutsättas. Detta resonemang kan också gälla för byggnadsdelar som har en begränsad livstid såsom elinstallationer, vattenledningar och dylikt som successivt med åren kan nå en ålder där behov av byte närmast är att förvänta. 
 Även en risk för konkret fel kan i sig utgöra fel om redan risken för fel är så påtaglig att den kan visas påverka fastighetens värde. Detta innebär att s.k. utvecklingsfel kan utgöra ett fel enligt jordabalkens mening om det går att visa risken och påverkan på fastighetens värde. Situationen blir dessutom sådan att så snart risken är känd och därmed bedömd som vanlig så utgör det inte längre ett fel. 
 62 
  
 SOU 2013:10 
  
 Nuvarande bestämmelser om konsumentskydd avseende bostäder 
 När är ett fel dolt? 
 Som nämnts är ett abstrakt fel nedsättningsgrundande bara om det inte borde ha upptäckts av köparen inför köpet. Om han kan bedömas ha bort upptäcka felet – oavsett om han faktiskt undersökt fastigheten eller inte – får han själv ansvara för detta och kan alltså inte påräkna någon justering av köpeskillingen. Omfattningen av den undersökning som bör genomföras skiljer sig åt beroende på förutsättningarna i det enskilda fallet. Således är fastighetens ålder och skick liksom iakttagbara förhållanden i övrigt och uttalanden från säljare eller eventuell besiktningsman betydelsefulla för vilka krav som ska ställas på köparens undersökning, men normalt krävs endast en okulär besiktning. 
 Inte bara sådant som direkt kan iakttas vid en undersökning faller utanför ramen för vad som ska ersättas av säljaren, utan även förhållanden som ger skäl att misstänka fel får betydelse. Om det således framkommer en omständighet som gör att en normalt kunnig och noggrann köpare bör misstänka fel som annars inte är synliga, kan detta medföra att köparen måste gå längre i sin undersökning än som annars varit erforderligt. En sådan utökad undersökningsplikt kan omfatta även fysiska ingrepp i en byggnad eller krav på anlitandet av särskild sakkunnig. 
 Omständigheterna vid köpet, t.ex. uppgifter från säljaren, kan också medföra inskränkning av undersökningsplikten. Detta gäller framför allt sådana specifika uppgifter om fastighetens skick som kan betraktas som utfästelser från säljaren. En sådan preciserad uppgift medför normalt att uppgiftens riktighet inte behöver undersökas överhuvudtaget utan köparen har rätt att utgå från att uppgiften stämmer med verkligheten. 
 Hur beräknas nedsättningens storlek? 
 Nedsättningen ska som tidigare nämnts omfatta den värdepåverkan det nedsättningsgrundande felet har på fastighetens värde. Normalt beräknas detta utifrån kostnaden för att åtgärda felet men justeringar måste då göras för eventuella förbättringar som följer av åtgärdandet. Framför allt gäller detta vid åtgärdande av byggnadsdelar med begränsad livstid där hänsyn tas till om åtgärdandet medför nyskick beträffande en byggnadsdel vars förväntade livstid till någon del redan förbrukats vid tidpunkten för köpet. Utrednings- 
 63 
  
 Nuvarande bestämmelser om konsumentskydd avseende bostäder 
  
 SOU 2013:10 
 kostnader och dylika kostnader för att närmare undersöka felets omfattning eller liknande kan normalt bara bli ersättningsgrundande om skadeståndsskyldighet föreligger. 
  
 5.3 
  
 Konsumenttjänstlagen (1985:716) 
  
 Konsumenttjänstlagen är tvingande till konsumentens förmån och avtalsvillkor som i jämförelse med bestämmelserna i lagen är till nackdel för konsumenten är normalt utan verkan mot denne. 
 Sedan den 1 januari 1991 omfattas alla slags småhusentreprenader, även uppförande av småhus, av konsumenttjänstlagen. Fram till den 1 januari 2005 undantogs dock entreprenader där konsumenten tillförsäkrades ett sådant skydd som ställdes som villkor för statligt bostadsstöd. I praktiken innebar det att lagen inte blev tillämplig i de fall där Allmänna bestämmelser för småhusentreprenader (ABS 95), det standardavtal som utarbetats av Konsumentverket och branschen, utgjorde del av avtalet. Den 1 januari 2005 togs detta undantag, i 3 § konsumenttjänstlagen, bort och lagen blev tillämplig på alla konsumententreprenader. 
 Den 1 januari 2005 infördes även ett helt nytt avsnitt i konsumenttjänstlagen,  
 51–61 
  §§, som endast är tillämplig på småhusentreprenader. Begreppet småhusentreprenad definieras i 1 § som uppförande eller tillbyggnad av en – eller tvåbostadshus, även fritidshus inkluderas i detta. I det fall uppförande eller tillbyggnad av en komplementbyggnad, (t.ex. garage) ingår i tjänsten så omfattas även den tjänsten av samma regler. I den mån inte annat framgår av  
 51–61 
  §§ så är lagens allmänna bestämmelser tillämpliga även på småhusentreprenader. Vid rena  
 ombyggnads-, 
  renoverings- och tillbyggnadsarbeten är däremot inte  
 51–61 
  §§ tillämpliga. 
 Enligt 51 § gäller omvänd bevisbörda, dvs. det är vad konsumenten påstår har avtalats som gäller, beträffande arbetets omfattning, priset eller grunderna för hur priset bestämts, tid för betalning och tid för arbetets avslutande såvida inte annat framgår av skriftligt avtal eller av omständigheterna i övrigt. Paragrafen kan sägas utgöra ett incitament för näringsidkare att använda sig av skriftliga avtal men motbevisning kan ske på annat sätt också. 
 Konsumenten är inte skyldig att betala för annat än utförd del av entreprenaden enligt 52 §. Enligt samma lagrum har konsumenten också rätt att innehålla tio procent av det avtalade priset till dess arbetena godkänts vid en slutbesiktning. Till detta kommer också 
 64 
  
 SOU 2013:10 
  
 Nuvarande bestämmelser om konsumentskydd avseende bostäder 
 att en konsument alltid har rätt att innehålla så mycket pengar som krävs för att ge säkerhet för sina krav på grund av fel i tjänsten, enligt 19 §. 
 Om någon av parterna begär det ska slutbesiktning utföras, se 53 §. Konsumenten har i första hand rätt att utse besiktningsman men om denne inte utser besiktningsman får näringsidkaren göra det, alternativt kan parterna gemensamt utse besiktningsmannen,se 
  
 54 
  
 §. 
  
 Besiktningsmannen ska undersöka om småhusentreprenaden är 
 felaktig utifrån 9 §. Besiktningsmannen ska skriftligen redovisa resultatet av besiktningen till parterna. Utlåtandet ska innehålla uppgift om de fel besiktningsmannen upptäckt samt uppgift om förhållanden som konsumenten anser utgör fel enligt 9, 10 eller 11 §§. Detta framgår av 56 §. 
 Om en slutbesiktning görs ska bedömningen av om en småhusentreprenad är felaktig göras med hänsyn till förhållandena vid slutbesiktningen enligt 58 §. I annat fall blir den avgörande tidpunkten då uppdraget avslutades enligt 12 §. 
 Felbegreppet enligt konsumenttjänstlagen 
 Enligt 9 § är en tjänst felaktig om resultatet inte är fackmässigt i enlighet med 4 §, avviker från föreskrifter eller myndighetsbeslut, eller i övrigt avviker från vad som avtalats. Tjänsten är dessutom felaktig om den utförts i strid med 27 § produktsäkerhetslagen (2004:451) eller om näringsidkaren inte utfört ett tilläggsarbete som denne enligt lag varit skyldig att utföra. 
 Fel i tjänsten är det också om näringsidkaren utlovat en egenskap som kan antas ha påverkat konsumentens avtalsbeslut och som sedan inte visar sig stämma enligt 10 §. Även i det fall näringsidkaren underlåtit att informera om något som kan antas skulle ha påverkat konsumentens avtalsbeslut är tjänsten felaktig enligt 11 §. 
 Reklamationsfrister 
 Enligt 59 § ska en småhusentreprenad alltid anses som felaktig i det fall fel visar sig inom två år från det entreprenaden godkändes eller i det fall ingen slutbesiktning gjordes, inom två år efter att arbetena avslutades. För att näringsidkaren ska undgå ansvar krävs att denne 
 65 
  
 Nuvarande bestämmelser om konsumentskydd avseende bostäder 
  
 SOU 2013:10 
 kan visa att felet sannolikt beror på en olyckshändelse, onormal förslitning, vanvård eller annat liknande förhållande på konsumentens sida. Därutöver har konsumenten ytterligare åtta år av reklamationsfrist enligt 17 § första stycket. Detta innebär att den totala reklamationsfristen uppgår till tio år. 
 Begränsning av konsumentens rätt att åberopa fel efter slutbesiktning 
 Sedan en småhusentreprenad har godkänts vid en slutbesiktning får konsumenten endast åberopa fel 
  
 - 
  
 som har antecknats i besiktningsutlåtandet eller 
  
 - 
  
 fel som konsumenten har påtalat vid slutbesiktningen men som besiktningsmannen inte har ansett vara fel, eller 
  
 - 
  
 fel som besiktningsmannen varken har märkt eller borde ha märkt vid slutbesiktningen, s.k. dolda fel, eller 
  
 - 
  
 fel som konsumenten inom sex månader efter slutbesiktningen har påtalat för näringsidkaren (60 §). 
  
 Allmänna bestämmelser för småhusentreprenader (ABS) 
 Den 1 januari 2005 ersattes ABS 95 med ABS 05 som fick en struktur som motsvarar konsumenttjänstlagens och funktionen blev då också ett frivilligt komplement till lagen för de avtal som ingicks efter detta datum. Den 1 februari 2009 ersattes denna med ABS 09. Bakom de två senaste versionerna av ABS står Sveriges Byggindustrier, Konsumentverket, Villaägarnas Riksförbund, Försäkrings AB Bostadsgaranti,  
 Gar-Bo 
  Försäkrings AB och Trä- och Möbelföretagen. 
 Enligt ABS 09 bör entreprenadavtal vara skriftliga. Som huvudregel ska en slutbesiktning hållas när entreprenaden avslutats, enda undantaget är om parterna kommer överens om annat. 
 I ABS finns också närmare reglerat vad som gäller när behov av ändrings- och tilläggsarbeten uppstår, när avhjälpande ska ske om fel har konstaterats i entreprenaden. Standardavtalet innehåller också beskrivningar av de olika former av besiktningar som kan bli aktuella vid en småhusentreprenad och där anges också vem som ska stå för kostnaden för dessa besiktningar. 
 66 
  
 SOU 2013:10 
  
 Nuvarande bestämmelser om konsumentskydd avseende bostäder 
 Enligt ABS ska en allriskförsäkring finnas för skador på entreprenaden under entreprenadtiden och de två första åren efter slutbesiktning, konsumenten/beställaren ska vara medförsäkrad. Ansvarsförsäkring, med ett försäkringsbelopp om minst 200 prisbasbelopp, ska finnas för skydd mot skadeståndsanspråk under entreprenadtiden och två år efter entreprenadens godkännande. 
 67 
  
 6 
  
 Övervägande av behov 
  
 av kompletterande ekonomiskt skydd vid byggfel 
 Det åligger utredningen att utifrån det konsumentskydd som anges i befintlig lagstiftning när konsumenten drabbas av allvarliga byggfel redovisa vilka konsekvenser ett slopande av den obligatoriska byggfelsförsäkringen kan få. 
  
 6.1 
  
 Vilket konsumentskydd finns i dag utöver bestämmelserna i lag om byggfelsförsäkring m.m.? 
  
 Utredningen har särskilt sett på de lagar som har inriktning att ge skydd åt konsumenten vid allvarliga byggfel, dvs. konsumenttjänstlagen (1985:716) och vissa bestämmelser i jordabalken (1970:994) vad gäller felansvar. 
 Dessa lagar ger ett bra system för hanteringen av avtal, vad ett avtal får innehålla och vilken rätt man som konsument i en byggentreprenad eller som köpare av en fastighet har gentemot entreprenören eller säljaren. Såväl konsumenttjänstlagen som jordabalkens 4 kap. ger tvingande bestämmelser till stöd för konsumenten vad gäller avtalsinnehåll. Konsumenttjänstlagen ger även regler för rättelseförfarande, reklamation m m som ger ett grundläggande stöd för konsumenten. Såsom redovisats ovan i avsnitt 5 så innebär felbegreppet enligt 9 § i konsumenttjänstlagen att en tjänst är felaktig om resultatet inte är fackmässigt i enlighet med 4 §, avviker från föreskrifter eller myndighetsbeslut, eller i övrigt avviker från vad som avtalats. Detta innebär att s.k. utvecklingsfel inte ingår i konsumenttjänstlagens felbegrepp. 
 69 
  
 Övervägande av behov av kompletterande ekonomiskt skydd vid byggfel 
  
 SOU 2013:10 
 Utredningens bedömning är att såväl konsumenttjänstlagen som jordabalken ger bra regler till skydd för avtalsförhållandet med konsumenten men att ingen av lagarna säkrar ett faktiskt åtgärdande. Den situation som typiskt sett inte täcks av denna lagstiftning är när konsumenten drabbas av konkurs hos entreprenören. Lagstiftningen är inte heller tillfyllest då den inte ger något snabbt åtgärdande av byggfelet. Att få entreprenörens eller säljarens ansvar rättsligt prövat tar tid och för den enskilde är det just tidsfaktorn och ekonomiska risker som är avgörande. Att föra en tvist angående ett byggfel som kostar exempelvis 400 000 kronor i åtgärdande innebär vanligtvis tid för handläggning av målen uppgående till i vart fall  
 2–5 
  år beroende på hur många instanser som kommer att omfattas av prövningen. Vad gäller risken för rättegångskostnader kan som exempel nämnas avgörandet i ett mål avseende hustillverkarens eventuella ansvar för s.k. enstegstätade fasader som avgjordes genom dom i Göta hovrätt  
 2013-01-18, 
  T  
 99-12. 
  Rättegångskostnaderna för hustillverkaren uppgick till över en miljon kronor, vilket ålades, i detta fall, ett kollektiv av fastighetsägare. Därtill kommer fastighetsägarnas egna rättegångskostnader, som i tingsrätten i vart fall uppgick till över två miljoner kronor. Beloppen är naturligtvis beroende av att det rört många parter på kärandesidan men processkostnaderna tenderar lätt att uppgå till betydande belopp varvid ska nämnas att en vanlig fastighetsägares rättsskydd är begränsat till cirka 150 000 kronor. 
 Här bör nämnas även PBL:s system för prövning, kontroll och ingripanden. PBL är dock inte konsumentinriktad, utan en lag som speglar samhällets krav på byggande, samhällets krav på byggherren och den tillsyn av byggherren som ska finnas. Genom den ändring i PBL som trädde i kraft den 2 maj 2011 infördes krav på startbesked respektive slutbesked. Därtill skärptes kontrollsystemet bl.a. genom nya regler för den kontrollansvarige och för de sakkunniga som ska anlitas i kontrollsystemet. Enligt 10 kap. 3 § PBL får en byggnadsåtgärd inte påbörjas innan byggnadsnämnden har gett ett startbesked om åtgärden kräver bygglov eller anmälan. För att få startbesked måste byggnadsnämnden utifrån det samråd som hållits och utifrån den kontrollplan som framtagits av byggherren kunna bedöma att åtgärden kan antas komma att uppfylla de krav som gäller enligt PBL eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. 
 Enligt 10 kap. 34 § PBL ska byggnadsnämnden godkänna att en byggnad får tas i bruk om byggherren har visat att alla krav som 
 70 
  
 SOU 2013:10 
  
 Övervägande av behov av kompletterande ekonomiskt skydd vid byggfel 
 gäller för åtgärden enligt lovet, kontrollplanen, startbeskedet eller beslut om kompletterande villkor är uppfyllda och om byggnadsnämnden funnit att skäl att ingripa inte föreligger. Även reglerna om slutbesked bör bidra till att byggnaden kommer att uppfylla PBL:s krav. 
 Sammantaget bedöms dessa regler vara en god hjälp för den 
  
 icke-professionella 
  byggherren. Samhällets nya kontrollsystem bör leda till att byggfel uppstår mer sällan. Någon utvärdering av förändringarna i PBL har dock ännu inte skett. 
 Om det trots ovanstående kontrollsystem uppstår byggfel (i PBL:s mening) kan byggnadsnämnden förelägga byggherren om rättelse inom viss tid, förena detta med vite, besluta att rättelse ska ske omedelbart eller att rättelse ska ske genom byggnadsnämndens försorg på byggherrens bekostnad. Ofta måste då byggherren försöka förmå sin entreprenör att rätta felet. Det kan vara svårt för den  
 icke-professionella 
  byggherren att förstå varför byggnadsnämnden inte ställer krav mot den som faktiskt bygger. Byggherren kanske inte heller förstår vad som ska rättas. Utredningen har dock föreslagit en ändring av PBL så att rättelseföreläggande kan riktas direkt mot ansvarig entreprenör, i stället för mot fastighetsägaren (se avsnitt 4). 
 Det finns även situationer då entreprenören inte finns kvar, exempelvis vid konkurs, och/eller när byggherren inte har ekonomiska resurser att åtgärda ett fel som ska rättas enligt PBL. Här ska även erinras om att dagens lagstiftning om konsumentskydd vid byggande inte omfattar s.k. utvecklingsfel. 
 Sammanfattningsvis innebär det att gällande lagstiftning i praktiken inte ger ett tillräckligt skydd för konsumenten vid allvarliga byggfel, exempelvis vid konkurser. Därutöver saknas ett tydligt skydd för konsumenten vid s.k. utvecklingsfel. 
  
 6.2 
  
 Hur påverkas konsumentskyddet 
  
 av ett borttagande av nuvarande lag om byggfelsförsäkring m.m.? 
  
 I departementspromemorian  
 Avskaffande av den obligatoriska byggfelsförsäkringen  
 (Ds 2011:2) lämnades förslag att lagen (1993:320) om byggfelsförsäkring m.m. skulle upphävas samtidigt som bestämmelse om färdigställandeskydd skulle överföras i ny lag. Av direktiven till föreliggande utredning framgår att departements- 
  
 71 
  
 Övervägande av behov av kompletterande ekonomiskt skydd vid byggfel 
  
 SOU 2013:10 
 promemorian inte bedömts ge tillräcklig grund för att kunna uttala sig om vilket behov som i dag kan finnas av ett lagreglerat tredjemansskydd under den tioåriga reklamationstiden i 61 § konsumenttjänstlagen respektive 4 kap. 19 b) § jordabalken. 
 För ett ekonomiskt skydd har redan vid framtagande av lagen om byggfelsförsäkring särskilt pekats på att förvärv av den egna bostaden för de flesta privatpersoner utgör den ekonomiskt mest betydelsefulla affären i deras liv. Redan förvärvet innebär för många ekonomiska åtaganden uppgående till miljonbelopp. Vid allvarliga byggfel tillkommer därutöver betydande åtgärdandekostnader. Byggfelsförsäkringen ska täcka kostnader för åtgärdande av fel i en byggkonstruktion eller i material som används i byggnadsarbetet eller fel som berodde på utförandet av arbetet. Förutom felet ska även skador på byggnader som orsakats av felet åtgärdas. Det åtgärdande som byggfelsförsäkringen är tänkt för uppgår till belopp som få privatpersoner mäktar att klara av. Möjligheten till lån torde även vara mycket begränsat för en redan belånad bostad med allvarliga fel. 
 I direktiven framhålls att det finns andra situationer där privatpersoner kan drabbas av stora kostnader, exempelvis vid brand, och att den enskilda i dylika situationer förväntas tillse att själv försäkra sig i en omfattning som han eller hon finner lämpligt. Brand täcks av den sedvanliga villaförsäkringen eller bostadsrättsförsäkringen. Det avgörande för jämförelsen är att det för dylika skador faktiskt finns försäkringar att köpa. Byggfelsförsäkringen är däremot en produkt som tillhandahålls enbart därför att det finns en lag som gör den obligatorisk i vissa situationer. 
 Utredningen har samrått med flertalet av de försäkringsbolag som tillhandahåller byggfelsförsäkring och likaså med branschorganisationen Svensk Försäkring. Det kan konstateras att en produkt motsvarande byggfelsförsäkringen inte kommer att finnas tillgänglig på marknaden efter borttagande av lagen och därmed kravet på byggfelsförsäkring. Skälet härför är att det finns en betydande risk att konsumenten, inför påbörjandet av ett kostsamt byggprojekt, väljer bort den försäkring som konsumenten då tror sig inte behöva. En minskad efterfrågan av försäkringen innebär med viss automatik ett minskat utbud. 
 Byggfelsförsäkringen skiljer sig väsentligt från den traditionella skadeförsäkringen som ges via villa- och fastighetsförsäkring. Byggfelsförsäkringen är en tioårig försäkring som främst syftar till att gälla för bygg 
 fel  
 och följer byggnaden. Detta innebär bland 
 72 
  
 SOU 2013:10 
  
 Övervägande av behov av kompletterande ekonomiskt skydd vid byggfel 
 annat att försäkringen fortsätter att gälla trots en eventuell entreprenörs konkurs. En villa- eller fastighetsförsäkring gäller för plötsligt uppkomna  
 skador 
 , exempelvis pga. brand eller vattenläckage. Det  
 fel  
 som orsakat skadan ersätts dock normalt inte genom en dylik försäkring. Dessa försäkringar är dessutom ettåriga och de följer inte byggnaden. 
 Utredningens uppfattning är att slopandet av den obligatoriska byggfelsförsäkringen kan få betydande konsekvenser för de konsumenter som drabbas av allvarliga byggfel. Utredningens uppfattning är emellertid att den försäkringslösning som framtagits och erbjuds utifrån lagen om byggfelsförsäkring inte uppfyller de krav som man kan ställa på en dylik försäkring för att verkligen utgöra ett erforderligt komplement till befintligt konsumentskydd. Kritiken mot lagen och resultatet av det skydd som var tänkt att ges har varit massivt och enligt utredningens bedömning finns fog för kritiken. 
 En av orsakerna till att byggfelsförsäkringen anses ineffektiv är att den är subsidiär (gäller i andra hand) i förhållande till ett primärt ansvar som åvilar entreprenören. Endast i de fall den primärt ansvarige inte kan åtgärda felet ska byggfelsförsäkringen träda in. Denna subsidiära försäkringskonstruktion missuppfattas många gånger, varvid missnöje uppstår eftersom försäkringshavaren har trott att byggfelsförsäkringen är primär. 
 Det avgörande för en bra försäkringslösning är att allvarliga fel ska utredas och snabbt åtgärdas. Detta framhölls redan vid framtagandet av byggfelsförsäkringen men tyvärr uppvisar den försäkringen vare sig snabbhet vad gäller utredning eller snabbhet vid åtgärdande. Som många framhåller har konsumenten i stället fått ytterligare en motpart, nämligen försäkringsbolagen. Att behöva föra rättsliga tvister mot försäkringsbolag är för konsumenten lika besvärligt och tidskrävande som att föra talan mot entreprenörer. Att behöva föra talan mot två parter eller fler är direkt förödande. Många konsumenter klarar inte detta vare sig personligen, ekonomiskt eller tidsmässigt. 
 73 
  
 Övervägande av behov av kompletterande ekonomiskt skydd vid byggfel 
  
 SOU 2013:10 
  
 6.3 
  
 Utredningens bedömning och förslag 
  
 Utredningens bedömning är att det vid ett borttagande av nuvarande lag om byggfelsförsäkring m.m. finns skäl att ha ett kompletterande ekonomiskt skydd för konsumenter vid allvarliga byggfel. 
 Utredningen har inledningsvis bedömt andra alternativ än en försäkringslösning för att ge konsumenten detta kompletterande ekonomiska skydd. 
 Inrättande av en statlig fond 
 Vad gäller statliga lösningar erinrar utredningen om den lösning som gällde för skador hänförliga till byggtekniken med platta på mark och ingjutning av trämaterial i betong, vilket var en av staten godtagen byggteknik vid den tiden. Staten inrättade Småhusskadefonden för att klara av ett åtgärdande av de fel som då drabbade många villaägare. Konstateras kan att ett system med en statlig fond är otympligt och påfordrar stor administration. Någon snabbhet till åtgärdande ger inte heller ett sådant system. Inrättandet av en statlig fond ger dessutom felaktiga signaler såtillvida att staten därigenom kan anses ta ansvar för det som byggs fel i stället för den som faktiskt ansvarar för felet och skadan. Naturligtvis skulle en statlig fond kunna upprättas speciellt för situationen vid entreprenörs konkurs eller vid s.k. utvecklingsfel. Utredningen anser inte heller att ett sådant system är att förorda. Om staten skulle ge ett särskilt ansvarsåtagande vid konkurser så måste naturligtvis frågan ställas varför i så fall inte staten gör det vid andra konkurser där enskilda drabbas. Beträffande s.k. utvecklingsfel så har dessa inte varit så ofta förekommande att de skulle försvara en fondlösning som i förväg säkrar upp ersättning för dylikt. Staten kan alltid utifrån det egna ansvaret för givna byggregler påta sig ett ansvar om detta bedöms nödvändigt. 
 En försäkringslösning innebär däremot en regressmöjlighet och tanken är att försäkringsbolagen ska se till att få in ersättning från den eller de som ansvarar för felet utifrån gällande lagstiftning och utifrån gällande civilrättsliga avtal. En försäkringslösning ger därmed fördelen att för det fall det finns någon som faktiskt bär ansvaret för byggfelet så är det den som i slutänden trots allt får betala. 
 Utredningen förordar inte inrättande av en statlig fond. 
 74 
  
 SOU 2013:10 
  
 Övervägande av behov av kompletterande ekonomiskt skydd vid byggfel 
 Inrättande av en fond finansierad av byggbranschen 
 Utredningen har även bedömt möjligheten av att byggbranschen själv skulle inrätta ett system med avsättning till en fond och likaså inrättande av en branschnämnd för bedömning av fel och skador vid byggande. 
 Fördelen med en sådan lösning är naturligtvis att branschen själv får avsätta medel för de som gör fel. Samtidigt innebär en sådan lösning, precis som för en statlig fond, tämligen betungande administrativa rutiner. Kritik torde även kunna riktas från konsumenthåll mot att det är branschen själv som ansvarar för fonden och dess uppbyggnad. Naturligtvis kan själva bedömningen av fel och skador göras neutralare genom sammansättning av en nämnd som representerar de olika intressena. Många problem kommer dock att kvarstå, bland annat vem som ska utreda och besiktiga, vem som får överklaga såväl besiktning som beslut om ersättning och likaså vilken tidsfaktor som ska gälla för utredning och åtgärdande. 
 Det utredningen främst tar fasta på när den inte förordar inrättande av en branschfond är dock det förhållandet att det inte ges någon regressmöjlighet vilket i sin tur innebär att branschen får ta ansvar för den som inte bygger rätt. I en försäkringslösning så kan alltid kostnaden, utifrån de civilrättsliga avtal som gäller, återföras till den som ska bära ansvaret. 
 Utredningen förordar inte inrättande av en branschfond. 
 Entreprenören avsätter medel eller ger garantier uppgående till visst belopp 
 Utifrån det system som bl.a. gäller i Norge kan en lösning innebärande att entreprenören vid tecknande av kontrakt har att avsätta ett belopp eller ge garanti för visst belopp av entreprenadsumman att användas för kommande åtgärdande. 
 Utredningen konstaterar att även ett dylikt system bygger in risken för tvister huruvida beloppet ska kunna användas eller inte. En skyldighet att avsätta medel eller ge garantier innebär dessutom att alla entreprenörer tyngs av en kostnad och att den entreprenör som faktiskt är bra och duktig och som uppfyller de krav som åläggs honom även får stå ansvaret för systemet. Visserligen kan det jämföras med försäkringssystemet såtillvida att där får den duktige ta kostnaden för att det finns mindre seriösa entreprenörer. 
 75 
  
 Övervägande av behov av kompletterande ekonomiskt skydd vid byggfel 
  
 SOU 2013:10 
 Premien för försäkringslösningen är dock betydligt lägre jämfört med kostnaden för att avsätta en summa för åtgärdandet under en lång period. 
 Utredningen förordar inte en lösning via avsättning eller garanti. 
 Slutsats 
 Sammanfattningsvis anser utredningen att det finns skäl att komplettera konsumentskyddet med en försäkring. Utredningen ger ett förslag på en ny försäkring, lag om försäkring för åtgärdande av vissa byggfel, som utredningen anser uppfyller de kriterier som bör ställas på hur en sådan försäkring ska vara utformad. 
  
 6.4 
  
 Kriterier för en effektiv försäkring 
  
 Utredningen har uppställt följande kriterier för en bra försäkring och utifrån dessa kriterier fört diskussioner med försäkringsbranschen och de bolag som i dag tillhandahåller byggfelsförsäkringar. 
  
 - 
  
 Allvarliga fel ska åtgärdas. 
  
 - 
  
 Så kallade utvecklingsfel ska inkluderas i försäkringen. 
  
 - 
  
 Det ska vara snabbhet och effektivitet i utredningen av om fel eller skada föreligger. 
  
 - 
  
 Det ska vara snabbhet vid genomförandet av ett åtgärdande. 
  
 - 
  
 Det ska ske professionella bedömningar vad gäller hanteringen av rättsliga frågor och regresskrav mot den som bedömts vara ansvarig för byggfelet. 
  
 - 
  
 Ingen ska kunna skylla på annan på ett sätt som hindrar åtgärdandet. Vem som bär ansvaret får avgöras efter åtgärdandet för det fall ingen påtar sig eller accepterar eget ansvar. 
  
 Här vill utredningen särskilt uppmärksamma att s.k. utvecklingsfel bör omfattas av försäkringsskydd, till skillnad mot dagens byggfelsförsäkring. Med utvecklingsfel avses sådana fel som på grundval av det vetenskapliga och tekniska vetandet vid tiden för uppförandet av huset inte var möjligt att upptäcka. Dylika fel uppkommer som tur är inte med någon större frekvens, men för de som drabbas 
 76 
  
 SOU 2013:10 
  
 Övervägande av behov av kompletterande ekonomiskt skydd vid byggfel 
 är konsekvensen betydande och om fel uppkommer kan det omfatta ett stort antal byggnader. 
 Utöver dessa för konsumenten viktiga punkter har utredningen även haft som målsättning att ett förslag om annan försäkringslösning ska vara sådant att det lockar flera aktörer som önskar tillhandahålla produkten. Det är även en målsättning från utredningens sida att kommunens handhavande vad gäller försäkringsfrågan ska begränsas genom ett praktiskt och enkelt system. 
 Nuvarande lag om byggfelsförsäkring uppfyller inte dessa krav och förutsättningar. Direktivet till utredningen utgår från att lagen ska tas bort och utredningen delar den uppfattningen. 
 77 
  
 7 
  
 Utblick mot andra nordiska länder 
  
 7.1 
  
 Fond och försäkringslösning i Danmark 
  
 I Danmark består bostadsbeståndet till cirka en tredjedel av egnahem, cirka 15 % av ägarlägenheter i flerbostadshus och cirka 5 % av bostäder i andelsboligforeningar (övriga delar av beståndet utgörs av andra boendeformer). Fram till 2008 stod privata personer och företag bakom cirka 70 % av bostadsbyggandet och cirka 25 % finansieras med offentligt stöd. Efter 2008 och finanskrisen har den statliga finansieringen ökat. 
 1986 gjordes en omfattande kvalitets- och ansvarsreform i Danmark för statligt byggande och bostadsbyggande med offentligt stöd. Bakgrunden var omfattande problem med betongskador och platta tak. Reformen innebar krav på kvalitetssäkring, drift- och underhållsplaner, användning av standardavtal och en enhetlig reklamationsfrist på fem år. För att täcka kostnader för byggfel i bostadsbyggandet med offentligt stöd inrättades den självägande lagreglerade Byggskadefonden. 1990 inrättades även en byggskadefond för ombyggnad. 
 Byggskadefonden 
 1 
  
 Fonden finansieras med en avgift på  
 1–1,5 
  % av anskaffningssumman för projekt med offentligt stöd. Fondens uppgift är att låta genomföra och betala kostnader för besiktningar av projekten efter ett och fem år, att betala reparationer av byggfel och att bidra till erfarenhetsåterföring om byggprocessen för att förebygga byggfel och främja kvalitet och effektivitet i byggandet. Fonden täcker högst 95 % av kostnaden för att reparera byggfel som anmäls inom 
  
 1  
 Fonden regleras i  
 150–160 
  §§ i lov om Chavez m.v. 
 79 
  
 Utblick mot andra nordiska länder 
  
 SOU 2013:10 
 20 år från färdigställandet. Åtgärderna finansieras i så stor utsträckning som möjligt genom regresskrav mot dem som har ansvar för felen. 
 2 
  
 Byggskadefonden redovisar resultaten av alla ettårsbesiktningar på sin hemsida där det uttalas: 
 Sedan fondens tillkomst har kvaliteten i bostadsbyggandet med offentligt stöd förbättrats markant. 
 3 
  
 En rapport från Statens Byggeforskningsinstitut år 2004 visar att byggfel i privat bostadsbyggande är väsentligt vanligare än i byggande med offentligt stöd. 
 4 
  
 Byggskadeförsäkring 
 Sedan 1 april 2008 finns ett lagkrav på obligatorisk byggskadeförsäkring och det är byggherren som ska se till att försäkringen tecknas. I de fall en entreprenör har avtal med konsument om uppförande av byggnad räknas entreprenören som byggherre i dessa sammanhang. 
 Försäkringen tecknas av byggherren, till fördel för byggnadens ägare. Byggnadsnämnden har tillsyn över att försäkring finns för att ge tillstånd till byggstart. När byggnaden är färdigställd ska det anmälas till kommunen och byggherren ska visa upp försäkringsdokument. Byggskadeförsäkringen är primär i förhållande till andra försäkringar. 
 Nivån för försäkringspremierna bestäms av försäkringsbolagens generella prissättning i kombination med försäkringsbolagets riskutvärdering av byggföretaget som söker försäkringen. Denna ordning uppges bidra till bättre kvalitet i nybyggnationer till följd av att byggherrar som bygger med hög kvalitet, och därför registrerar få byggskador, belönas med en lägre premie. 
 5 
  
 Försäkringsskyddet gäller i 10 år och följer byggnaden. Försäkringen täcker väsentliga skador i byggnaden. Efter anmälan ser försäkringsbolaget till att en utredning om skadan sker och att ersättning för skadan utbetalas till ägaren. 
  
 2 
  
 Ds 2007:8  
 Skydd mot fel och obestånd inom bostadsbyggandet.  
 Departementspromemoria från socialdepartementets. s. 35. 
  
 3 
  
 Ibid. s. 36. 
  
 4 
  
 Ibid. s. 36. 
  
 5 
  
 Erhvervsog Byggestyrelsen. Januari 2011. Evaluering af den obligatoriske byggeskadeforsikringsordning. s. 8. 
  
 80 
  
 SOU 2013: 
  
 Utblick mot andra nordiska länder 
 En eventuell självrisk får högst uppgå till 10 000 kr per skada och högst 20 000 kr per hus under försäkringsperioden. Genom nivån för självrisken är tanken att säkerställa en balans mellan konsumentens möjlighet att täcka väsentliga skador, samtidigt som mer bagatellartade skador inte anmäls. 
 6 
  
 Försäkringsgivaren ska genomföra en eftersyn av byggnationen både ett och fem år efter att försäkringen trätt i kraft. Resultatet från dessa syner skickas sedan till både konsumenten och Erhvervsog Byggestyrelsen. Uppgifterna ligger sedan till grund för en erfarenhetsåterföring likt den som tillämpas inom byggskadefonden. 
 I januari 2011 fanns det fem försäkringsgivare. 
 En undersökning från 2011 visar att vissa byggföretag försöker att undgå att teckna försäkringen i syfte att hålla byggkostnaderna nere. 
 7  
 På grund av bristande vetskap efterfrågar heller inte konsumenter försäkringsskyddet. Undersökningen visar dock på att 90 % av de som har tecknat försäkring är nöjda, ett resultat som sägs vittna om en tillfredsställande ordning. En genomgång av ettårsbesiktningar i augusti 2010 visade att det fanns ersättningsgilla skador i en tredjedel av objekten. 
  
 7.2 
  
 Fullgörelsesäkerhet och frivillig byggfelsförsäkring i Norge 
  
 I Norge består bostadsbeståndet till mer än 60 % av egnahem, en liten andel ägarlägenheter i flerbostadshus och cirka 15 % av bostäder i borettslag (som är helt jämförbara med bostadsrätt i Sverige, med undantag för att borettslag inte är skattesubjekt) och cirka 25 % av hyresbostäder, varav en liten andel är offentligt ägda och avsedda för grupper med särskilda behov. Privata personer står bakom huvuddelen av småhusproduktionen. Av flerbostadshusproduktionen står boligbyggelag för cirka 20 % och i övrigt består produktionen av ägarsektioner och i någon mån av privata borettslag och hyresbostäder. 
  
 6 
  
 Erhvervsog Byggestyrelsen. Januari 2011. Evaluering af den obligatoriske byggeskadeforsikringsordning. s. 4. 
  
 7 
  
 Ibid. s. 5. 
  
 81 
  
 Utblick mot andra nordiska länder 
  
 SOU 2013:10 
 Fullgörelsesäkerhet 
 Vid avtal mellan entreprenör och konsument om uppförande av nya ägarbostäder, inklusive fritidsbostäder, måste entreprenören ställa säkerhet för fullgörande av avtalet i de fall avtalsbeloppet överstiger cirka 126 000 NOK. Sedan 2005 gäller motsvarande krav även för boligbyggelag. Om avtalssumman understiger cirka 165 000 NOK krävs inte skyddet. Säkerheten kan vara en bankdeposition, en bankgaranti eller en försäkring. 
 Entreprenören är skyldig att dokumentera att det finns en säkerhet och innan garantin har dokumenterats och visats för konsumenten ska denne hålla inne all betalning till entreprenören. Det blir därmed konsumentens uppgift att se till att säkerheten finns. 
 Säkerheten räknas som en andel av entreprenadsumman. Fem procent under byggtid och därefter tre procent är kravet i det fall entreprenörens åtagande är att uppföra en byggnad på konsumentens mark. I det fall avtalet handlar om en rätt för konsumenten att köpa mark med en uppförd byggnad eller om det handlar om förvärv mellan boligbyggebolag och konsument räcker det att säkerheten utgör två procent under byggtiden och tre procent under två år därefter. 
 Reklamationsfristen är fem år. Samma reklamationsfrist gäller vid fastighetsöverlåtelser i allmänhet och så även i de fall en ny färdigställd ägarbostad säljs. 
 Frivillig byggfelsförsäkring 
 Det finns möjlighet att frivilligt teckna byggfelsförsäkring och det finns ett fåtal aktörer som erbjuder byggfelsförsäkring i Norge. 
 Det har diskuterats om ett obligatoriskt krav på försäkring skulle införas men när frågan utretts har man avrått från detta 
 8 
 . Man har tyckt att bustadsoppföringsloven i huvudsak tillgodoser behovet av lagreglerade garanti- eller försäkringsordningar för byggfel, men att garantitiden är för kort och garantibeloppen för små. I utredningen har det också pekats på att konsumentskyddet vid köp av nya bostäder är för svagt. 
  
 8  
 NOU 2005:12.  
 Mer effektiv bygningslovgivning II.  
 Norges offentlige utredninger. Bygningslovutvalgets andre delutredning med lovförslag. 
 82 
  
 8 
  
 Överväganden och förslag till utformning av försäkringsskydd vid byggfel 
  
 8.1 
  
 Ny lag om försäkring 
  
 Utredningen har givit ett förslag till försäkringsskydd i form av lag om försäkring för åtgärdande av vissa byggfel, kort benämnt 
 Åtgärdandeförsäkring. 
 Utredningens bedömning är att förslaget uppfyller de krav på försäkringsskydd och de önskemål som redovisas ovan i avsnitt 6. 
  
 8.2 
  
 Lagens tillämpningsområde, definitioner och kopplingar till plan- och bygglagen 
  
 Förslag:  
 En åtgärdandeförsäkring ska finnas vid nybyggnad, tillbyggnad eller ombyggnad av en- och tvåbostadshus samt vid nybyggnad av flerbostadshus som är avsett för bostadsrättsförening eller för ägarlägenhetsfastighet. 
 En åtgärdandeförsäkring ska även finnas när byggnad som huvudsakligen används eller har använts för annat ändamål än bostad, inreds för eller ianspråktas som en- och tvåbostadshus eller flerbostadshus som är avsett för en bostadsrättsförening eller för ägarlägenhetsfastigheter. 
 En åtgärdandeförsäkring behövs inte om den sammanlagda byggkostnaden inte överstiger tio prisbasbelopp. 
 En bestämmelse föreslås att försäkringsgivaren ska registrera försäkringen i befintligt register för energideklaration för byggnader som hanteras av Boverket. 
 83 
  
 Överväganden och förslag till utformning av försäkringsskydd vid byggfel 
  
 SOU 2013:10 
 Utredningen ger ett förslag på en åtgärdandeförsäkring som ska gälla för en- och tvåbostadshus och för flerbostadshus avsedda för bostadsrättsförening eller för ägarlägenhetsfastighet. För en- och tvåbostadshus gäller den vid nybyggnad, tillbyggnad ombyggnad eller omvandling från annan användning till bostad. För ägarlägenhetsfastigheter och bostadsrätter gäller den vid nybyggnad eller omvandling från annan användning till bostad. 
 Som utredningen framhållit kan ett slopande av den obligatoriska byggfelsförsäkringen få betydande konsekvenser för de konsumenter som drabbas av allvarliga byggfel. Begreppet konsument i konsumenttjänstlagen (1985:716) är begränsat till en fysisk person som handlar huvudsakligen för ändamål som faller utanför näringsverksamhet. Det innebär att bostadsrättsföreningar inte räknas som konsumenter då de utgör juridisk person. De speciella reglerna i  
 51–61 
  §§ konsumenttjänstlagen omfattar enbart uppförande eller tillbyggnad av en- eller tvåbostadshus (småhusentreprenader). 
 Sammantaget innebär detta att bostadsrättsföreningar inte i konsumenttjänstlagen har något särskilt uppbyggt lagsystem som är behjälpligt vid bedömning av avtals innehåll, tolkningar av avtal m.m. Det förhållandet att en bostadsrättsförening inte räknas som konsument skulle kunna tolkas som att det därmed inte heller skulle finnas något behov av ett kompletterande försäkringsskydd. Utredningen gör dock bedömningen att det förhållandet att en bostadsrättsförening inte omfattas av särskilda regler i konsumenttjänstlagen gör att behovet av en obligatorisk försäkringslösning till skydd för svåra ekonomiska konsekvenser vid allvarliga byggfel är betydande. 
 En bostadsrättsförening är dessutom i en mycket svag ställning i samband med nybyggnation för bostadsrätter. Vid en tidpunkt när de viktigaste kontrakten tecknas, exempelvis entreprenadkontrakt och köpekontrakt, företräds nästan alltid bostadsrättsföreningen av en styrelse där ledamöterna inte utgörs av blivande bostadsrättsinnehavare. Ofta har den första styrelsen en stark koppling till producenten. Först vid tidpunkten när det finns färdiga lägenheter som kan upplåtas med bostadsrätt inträder de verkliga medlemmarna, dvs. de boende i bostadsrättsföreningen och vid den tidpunkten är samtliga avgörande kontrakt redan skrivna. Detta innebär att bostadsrättsföreningen kan bli belastad av oförmånliga avtal och saknar i dessa fall särskild skyddslagstiftning. 
 Ur ett ekonomiskt perspektiv drabbas bostadsrättsföreningens medlem lika mycket som den som äger en villafastighet av det 
 84 
  
 SOU 2013:10 
  
 Överväganden och förslag till utformning av försäkringsskydd vid byggfel 
 förhållandet att det finns allvarliga byggfel. Bostadsrättsinnehavaren kan drabbas såväl direkt, genom att felen är härledda till själva lägenheten och ligger inom det ansvarsområde som medlemmen själv bär. Bostadsrättshavaren kan även drabbas indirekt såsom medlem och ekonomisk bärare av föreningen som måste ta dryga kostnader för åtgärdande. 
 Det finns inte något skäl att låta försäkringsplikten omfatta tillbyggnad och ombyggnad när medlemmarna i en befintlig förening själva styr över såväl avtal som anlitande av konsulter etc. I en dylik situation får bostadsrättsföreningen handha sina egna angelägenheter såsom det åligger en förvaltande fastighetsägare. Däremot bör försäkringen omfatta de fall när byggnad som huvudsakligen används eller har använts för annat ändamål än bostad, inreds för eller ianspråktas som bostadshus som är avsett för en blivande bostadsrättsförening. 
 Mot denna bakgrund har utredningen bedömt att bostadsrättsföreningar ska omfattas vid nyuppförande av flerbostadshus och vid omvandling till bostäder. 
 Beträffande ägarlägenhetsfastigheter och tillhörande gemensamhetsanläggningar är ägarens ekonomiska ställning att jämföra med ägaren av en- eller tvåbostadshus, dvs. ägaren bär själv konsekvensen för skadan i den egna ägarlägenheten och samtliga ägare bär konsekvensen av skador i den samfällda delen. 
 Utredningen har även ställt sig frågan om förslaget ska omfatta jämväl uppförande av flerbostadshus för hyresrätter, men funnit att detta inte är befogat. Skälet härför är att det inte föreligger samma behov av skydd. Hyresgästen har inte för erhållande av en hyreslägenhet lagt in något eget kapital. Den ekonomiska risken som hyresgästen har att hantera är den månatliga hyran och för hanteringen av denna samt annan skada för begränsat nyttjande finns godtagbara och väl anpassade regler i 12 kap. jordabalken (hyreslagen). 
 En särskild paragraf införs där begreppen i lagen definieras. Begreppen nybyggnad, ombyggnad och tillbyggnad motsvarar de som finns i 1 kap. PBL med den skillnaden att nybyggnadsbegreppet begränsas till uppförande av en nybyggnad. 
 Utredningens förslag skiljer inte på en- och tvåbostadshus som används för permanent bruk eller för fritidsändamål. Utredningen väljer i stället en beloppsbegränsning såtillvida att man inte behöver 
 85 
  
 Överväganden och förslag till utformning av försäkringsskydd vid byggfel 
  
 SOU 2013:10 
 någon åtgärdandeförsäkring om den sammanlagda byggkostnaden 
 1  
 inte överstiger tio prisbasbelopp, vilket i dagsläget motsvarar 445 000 kronor. För byggnadsnämnden är det en stor fördel att inte behöva särskilja vad som är avsett för permanentrespektive fritidsbruk. Genom att i stället anknyta värdet av vad som byggs till prisbasbelopp ges en enkel och förståelig tillämpningsregel. 
 Det är byggherren som ska tillse att det finns en åtgärdandeförsäkring och byggherre definieras på samma sätt som i PBL, dvs. den som för egen räkning utför eller låter utföra  
 projekterings-, 
 byggnads-, 
  rivnings- eller markarbeten. 
 Förslaget innebär att den obligatoriska åtgärdandeförsäkringen måste ha tecknats och vara registrerad för att startbesked ska kunna ges enligt PBL:s bestämmelser. Detta innebär även att det liksom i dag, på motsvarande sätt som för byggfelsförsäkring, är motiverat att vid det tekniska samrådet enligt 10 kap. 19 § PBL gå igenom behovet av åtgärdandeförsäkring enligt de nya regler som föreslås. 
 Nuvarande krav i 10 kap. 16 § PBL om att ge försäkringsgivare för byggfelsförsäkring eller den som svarar för färdigställandeskydd tillfälle att delta i tekniskt samråd bör dock kunna slopas. Utredningens intryck är att dessa nämnda parter sällan väljer att delta i samrådet. Nyttan av 10 kap. 16 § uppväger inte den administrationen som paragrafen kräver. Detta bedöms även bli fallet med de förslag som utredningen lägger i övrigt. 
 Utredningen föreslår en bestämmelse att försäkringsgivaren ska registrera försäkringen i ett centralt dataregister som hanteras av Boverket. Registret över åtgärdandeförsäkringar föreslås ingå i befintligt register för energideklaration för byggnader. 
 Därmed underlättas byggnadsnämndens hantering i samband med startbesked såtillvida att byggnadsnämnden endast behöver få bekräftat att en försäkring är registrerad. 
 Utan att det särskilt anges i lagtext omfattas åtgärdandeförsäkringar av försäkringsavtalslagens (2005:104) bestämmelser. 
  
 1  
 Med begreppet byggkostnad avses kostnaden för att uppföra byggnader, inte kostnader för markförvärv eller exempelvis anslutningsavgifter för vatten och avlopp. 
 86 
  
 SOU 2013:10 
  
 Överväganden och förslag till utformning av försäkringsskydd vid byggfel 
  
 8.3 
  
 Åtgärdandeförsäkringens omfattning 
  
 Förslag:  
 Åtgärdandeförsäkringen ska omfatta erforderlig utredning, kostnaden för att åtgärda fel i eller skada på grund av fel i byggnadens konstruktion, det material som använts i byggnadsarbetet eller som beror på utförandet av arbetet och som innebär avvikelse från tekniska egenskapskrav i PBL eller föreskrifter angående tekniska egenskapskrav som meddelats med stöd av PBL. 
 En åtgärdandeförsäkring ska även omfatta annan väsentlig skada på byggnaden som beror på byggnadens konstruktion, det material som används i byggnadsarbetet eller utförande av arbetet (s.k. utvecklingsfel). 
 Åtgärdandeförsäkringen följer objektet, dvs. byggnaden, och åtgärdandeförsäkringen gäller för en tid av tio år räknat från godkänd slutbesiktning i entreprenaden eller från slutbesked enligt PBL. 
 Åtgärdandeförsäkringen ska omfatta utredning för att kontrollera om ersättningsbart fel eller skada föreligger. Den utredning som försäkringsbolag ska göra ska vara erforderlig, dvs. behövas för att kunna visa om ett fel eller skada som omfattas av försäkringen föreligger. 
 I och med dagens krav på slutbesked i PBL finns en naturlig möjlighet att räkna tioårsfristen för att ta i anspråk försäkringen antingen från godkänd slutbesiktning i entreprenaden eller för det fall slutbesiktning inte har gjorts från tidpunkt för slutbesked. Då det finns olika sorters slutbesked i PBL, slutbesked, interimistiskt slutbesked eller villkorat slutbesked, ska det tidigaste av dessa gälla som tidpunkt. 
 Som redovisats ovan under avsnitt 6 avses med s.k. utvecklingsfel sådana fel som på grundval av det vetenskapliga tekniska vetandet vid tiden för uppförande av huset inte fanns någon möjlighet att upptäcka. I lag om byggfelsförsäkring ingår inte s.k. utvecklingsfel, vilket framgår av lagens 2 § tredje stycke som föreskriver att det med fel enligt försäkringen ska avses avvikelse från fackmässigt godtagbar standard vid den tid då arbetet utfördes. 
 Att få en försäkring som även inkluderar s.k. utvecklingsfel är en betydande vinst för konsumentskyddets nivå. Ett skydd vid s.k. utvecklingsfel finns varken för ägaren av en- eller tvåbostadshus 
 87 
  
 Överväganden och förslag till utformning av försäkringsskydd vid byggfel 
  
 SOU 2013:10 
 eller för ägarna av flerbostadshus avsett för bostadsrättsförening eller för ägarlägenhetsfastighet. Åtgärdandekostnaden vid dylika fel uppgår ofta till betydande belopp och även om det är så att felen inte så ofta förekommer så är situationen sådan att när det väl inträffar så kan det omfatta ett stort antal byggnader. Utredningens förslag innebär ett försäkringsskydd för s.k. utvecklingsfel under försäkringstiden, dvs. för skador som anmäls till försäkringsgivaren inom tio år efter godkänd slutbesiktning av entreprenaden eller, om slutbesiktning inte har gjorts, från byggnadsnämndens tidigaste startbesked enligt någon av bestämmelserna i 10 kap. 34, 35 eller 36 §§ PBL, dvs. någon av tidpunkterna för slutbesked, interimistiskt slutbesked eller slutbesked med villkor. 
  
 8.4 
  
 Den nya lagen ger ett flexibelt system för val av försäkringsbelopp, premie och självrisk. 
  
 Förslag:  
 En åtgärdandeförsäkring kan begränsas till visst belopp per byggnad (försäkringsbelopp). För en åtgärdandeförsäkring ska även bestämmas en självrisk. Begränsningen för hur dessa belopp bestäms ges i lagen. 
 För försäkringsgivarna är det viktigt att kunna bedöma den ekonomiska risken för given försäkringslösning. För försäkringshavaren är det viktigt att veta vilken ersättning som kan utgå vid fel eller skada. I förslaget har givits begränsningar för nivån på försäkringsbeloppet innebärande femtio procent av byggkostnaden, dock lägst tio prisbasbelopp. Detta innebär att utredningen inte föreslår ett krav på försäkringsbelopp motsvarande 100 procent av byggkostnaden, vilket är fallet med dagens byggfelsförsäkring. Utredningen bedömer att försäkringen, för att få en lägre försäkringspremie, bör kunna begränsas till ett skydd om femtio procent av byggkostnaden. Därmed ges konsumenten möjlighet att välja ett lägre försäkringsbelopp och därmed få en lägre försäkringspremie. Utredningens förhoppning är att den medvetne försäkringsköparen gör egna bedömningar av sitt försäkringsbehov utifrån egen ekonomi, byggprojektets art, användning av standardkontrakt och entreprenörens erfarenhet, skicklighet och referenser. Det viktiga är att det sätts en lägsta gräns, dvs. den gräns man inte får understiga. 
 88 
  
 SOU 2013:10 
  
 Överväganden och förslag till utformning av försäkringsskydd vid byggfel 
 Något hinder att teckna försäkring med högre belopp, t.ex. hela byggkostnaden eller s.k. fullvärdesförsäkring, finns inte. 
 Exempel 
 För ett nybyggt flerbostadshus kan byggkostnaden ligga på 150 miljoner kronor. Det försäkringsskydd som ges för allvarliga fel och s.k. utvecklingsfel ger då ett försäkringsskydd motsvarande minst 75 miljoner kronor. För en villafastighet kan byggkostnaden ligga på exempelvis 3 miljoner kronor. I ett dylikt fall blir försäkringsskyddet minst 1,5 miljoner kronor. Det är först i en situation där byggkostnaden ligger kring 700  
 000–800 
  000 kronor som den lägsta gränsen tio prisbasbelopp kommer att användas. 
 Utredningen har bedömt att självrisken ska kunna bestämmas till maximalt ett prisbasbelopp, vilket i dagsläget motsvarar 44 500 kronor. Summan är i sig betydande, men samtidigt motsvarar den en summa som en enskild faktiskt kan planera för och har möjlighet att betala, exempelvis via lån. Vid allvarliga byggfel, t.ex. i husets stomme, får en sådan självrisk bedömas skälig i proportion till åtgärdskostnaden. 
 Genom att införa större flexibilitet i valet av självrisk ges konsumenten ännu ett verktyg att påverka priset för sin försäkring. 
  
 8.5 
  
 Snabb utredning och krav på åtgärdandeplan 
  
 Förslag:  
 Försäkringsgivare får ett tydligare ansvar för att utreda fel eller skada och för att snabbt och effektivt hantera åtgärdandet. 
 Försäkringsgivaren ska ta fram en åtgärdandeplan inom tre månader från anmält fel eller skada. 
 Försäkringsgivaren ansvarar gentemot försäkringshavaren för att ett åtgärdande genomförs. 
 Vid regress ska försäkringsgivaren även inkludera försäkringshavarens självrisk. 
 Dagens byggfelsförsäkring är subsidiär (gäller i andra hand) i förhållande till entreprenörens ansvar, vilket har inneburit att den har upplevts som ineffektiv och långsam. I den föreslagna åtgärdandeförsäkringen har däremot försäkringsgivaren en skyldighet att påbörja utredning av anmält fel och/eller skada omgående efter 
 89 
  
 Överväganden och förslag till utformning av försäkringsskydd vid byggfel 
  
 SOU 2013:10 
 anmälan och resultatet av utredningen ska redovisas till försäkringshavaren. Om fel och/eller skada konstateras ansvarar försäkringsgivaren för att dessa åtgärdas. 
 Utredningen ska vara erforderlig, dvs. tillräcklig för att konstatera huruvida det anmälda felet/skadan omfattas av försäkringen eller inte. I vissa fall kan detta avgöras redan vid första telefonkontakt medan det i andra fall kräver en okulär besiktning som i sin tur avgör behovet av fortsatt teknisk utredning. 
 Försäkringshavarens självrisk inkluderar kostnaden för utredningen och försäkringsgivaren ska naturligtvis vid anmälan från försäkringshavaren nogsamt informera om att utredning påbörjas och att därmed kostnadsansvaret åligger försäkringshavaren upp till gällande självrisk. 
 Åtgärdandet är det viktiga, varför förslaget bygger på att det ska framtas en åtgärdandeplan och detta ska ske inom tre månader från anmälan. Genom att det finns en åtgärdandeplan ska det tydliggöras för försäkringshavaren på vilket sätt åtgärdandet kommer att ske och vilken tidsram som gäller. Utredningen har förståelse för att det kan uppkomma tidsmässiga hinder för åtgärdande, exempelvis årstidsberoende arbeten, och att åtgärdandeplanen kan behöva revideras. En revidering ska meddelas försäkringshavaren. 
 Det avgörande är att det är försäkringsgivaren som ansvarar gentemot försäkringshavaren för att ett åtgärdande genomförs. Försäkringsgivaren är oförhindrad att anlita utomstående entreprenör för åtgärdande eller att låta de ursprungliga entreprenörerna rätta det som är fel. Försäkringsgivaren bedömer det civilrättsliga avtalet och bedömer även konsekvenserna av att inte låta den ursprungliga entreprenören få möjlighet att vidta rättelse. 
 Försäkringsgivaren ska vara den som bedömer möjligheten att ställa regresskrav gentemot leverantör, entreprenör, projektör eller annan konsult. Försäkringsgivaren är den som har möjlighet att göra detta på ett professionellt och rationellt sätt utifrån gällande avtal, lagregler m.m. Vem kravet ska riktas mot får försäkringsgivaren bedöma, varvid det naturligtvis kan bli fråga om krav mot den som utfört arbetet, dvs. entreprenören, men likaså mot den som projekterat för utförande eller annan konsult, exempelvis arkitekt, som givit lösningar som kan påverka byggnaden såtillvida att fel föreligger. 
 Utredningen utgår från en aktiv försäkringsgivare vad gäller regressrätten och inkluderar då även enligt regelsystemet att försäkringshavarens självrisk ska ingå i eventuellt regresskrav. 
 90 
  
 SOU 2013:10 
  
 Överväganden och förslag till utformning av försäkringsskydd vid byggfel 
  
 8.6 
  
 Förslag till lag om färdigställandeskydd 
  
 I direktiven till utredningen har uttalats att det ska finnas en lag om färdigställandeskydd huvudsakligen i enlighet med det system som redan finns i lagen om byggfelsförsäkring. 
 Utredningen anser att det bör finnas två skilda lagar, dvs. en lag om åtgärdandeförsäkring och en lag om färdigställandeskydd. Detta bl.a. mot bakgrund av att färdigställandeskyddet i sig kan inkludera en försäkringslösning men även kan bestå i en bankgaranti. Det är därför inte lämpligt att sammanföra lagarna. 
 De förändringar som skett i lagen om färdigställandeskydd är dels att det införs en ny paragraf med definitioner av begrepp som motsvarar det förslag som givits i lagen om åtgärdandeförsäkring, dels att färdigställandeskyddets nivå kopplas till samma nivå som ska gälla för åtgärdandeförsäkring, dvs. tio prisbasbelopp. 
 Övriga förändringar är av redaktionell karaktär. 
 91 
 9 Konsekvensanalys 
 För kommittéers och särskilda utredares arbete gäller bestämmelserna i kommittéförordningen (1998:1474). I 14 § anges att om förslagen i ett betänkande påverkar kostnader eller intäkter för staten, kommuner, landsting eller företag eller enskilda ska en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. Enligt 15 a § ska ett betänkande som innehåller förslag till nya eller ändrade regler redovisa förslagens kostnadsmässiga och andra konsekvenser. Konsekvenserna ska anges på ett sätt som motsvarar de krav på innehållet i konsekvensutredningar som finns i 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. 
  
 9.1 
  
 Kort sammanfattning av utredningens direktiv och förslag 
  
 Inledningsvis redovisas en kort sammanfattning av utredningens direktiv och huvudsakliga förslag. 
 Direktiv 
 Från det ursprungliga direktivet, Dir 2011:10, återstår efter överlämnandet av delbetänkandet SOU 2012:86,  
 Ökat bostadsbyggande och samordnade miljökrav – genom enhetliga regler och förutsägbara byggregler,  
 att behandla frågan om att dela upp byggherreansvaret på olika aktörer i byggprocessen. Under september månad 2012 fick utredningen tilläggsdirektiv, Dir 2012:88. Detta tillägg omfattade att utreda behovet av att ge konsumenter ett ekonomiskt skydd för byggfel om nuvarande lag om byggfelsförsäkring tas bort. Oavsett utredningens bedömning i detta avseende ska ges förslag på hur ett sådant skydd kan utformas. 
 93 
  
 Konsekvensanalys 
  
 SOU 2013:10 
 Frågan om delat byggansvar 
 Utredningen föreslår att byggnadsnämndens föreläggande om rättelse i vissa situationer ska kunna riktas mot den som byggherren anlitat för att utföra den byggnadsåtgärd som föreläggandet avser – s.k.  
 ansvarig entreprenör  
 enligt PBL. 
 Föreläggande mot ansvarig entreprenör förutsätter att denne före byggstart har godkänt att så får ske, genom att ta på sig uppgiften som ansvarig entreprenör enligt PBL samt att detta framgår av kontrollplanen. 
 Föreläggande om rättelse ska riktas mot ansvarig entreprenör endast om byggnadsnämnden enkelt kan fastställa vilken ansvarig entreprenör som ansvarar för den åtgärd som ska rättas samt att denne kan nås med skälig arbetsinsats. Om dessa förutsättningar inte är uppfyllda ska föreläggandet i stället riktas mot fastighetens eller byggnadens ägare. 
 Borttagande av byggfelsförsäkringen och införande av åtgärdsförsäkring 
 Utredningen föreslår att en åtgärdandeförsäkring ska finnas vid nybyggnad, tillbyggnad eller ombyggnad av en- och tvåbostadshus samt vid nybyggnad av flerbostadshus som är avsett för en bostadsrättsförening eller för ägarlägenhetsfastigheter. 
 En åtgärdandeförsäkring behövs inte om den sammanlagda byggkostnaden inte överstiger tio prisbasbelopp. 
 Utredningen skiljer inte på en- och tvåbostadshus som används för permanent bruk eller för fritidsändamål. 
 Åtgärdandeförsäkringen ska omfatta erforderlig utredning, kostnaden för att åtgärda fel i byggnaders konstruktion, det material som använts i byggnadsarbetet eller beror på utförandet av arbetet och som innebär avvikelse från tekniska egenskapskrav i PBL eller föreskrifter angående tekniska egenskapskrav som meddelas med stöd av PBL. 
 En åtgärdandeförsäkring kommer även att omfatta annan väsentlig skada på byggnaden som beror på byggnadens konstruktion, det material som används i byggnadsarbetet eller utförandet av arbetet, s.k. utvecklingsfel. 
 Åtgärdandeförsäkringen följer objektet, dvs. byggnaden, och åtgärdandeförsäkringen gäller för en tid av tio år räknat från god- 
 94 
  
 SOU 2013:10 
  
 Konsekvensanalys 
 känd slutbesiktningen i entreprenaden eller från slutbesked enligt PBL. 
 Försäkringsgivare får ett tydligare ansvar för att utreda fel eller skada och för att snabbt och effektivt hantera åtgärdandet. Åtgärdandet är det viktiga, varför förslaget bygger på att det ska tas fram en åtgärdandeplan och att detta ska ske inom tre månader från anmälan. 
 I lagen om färdigställandeskydd införs en bestämmelse som innebär att färdigställandeskydd endast behövs om den sammanlagda byggkostnaden överstiger tio prisbasbelopp beräknat enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken (2010:110). 
  
 9.2 
  
 Konsekvenser av förslaget om delat byggansvar i PBL 
  
 9.2.1 
  
 Konsekvenser för byggherrar 
  
 Föreslagna regler i PBL om s.k. delat byggansvar som möjliggör rättelseföreläggande mot entreprenör är inte tvingande. Byggherren avgör själv om systemet ska tillämpas. Det är dock endast ickeprofessionella byggherrar som kan välja att tillämpa det föreslagna systemet. Denna grupp definieras här som fysisk person som bygger för eget boende eller bostadsrättsförening, s.k. byggkonsumenter. 
 Oavsett om byggkonsumenten själv upptäcker ett byggfel eller om det upptäcks av kontrollansvarig, sakkunnig eller av byggnadsnämnden kan det enligt det föreslagna systemet resultera i att rättelseföreläggande riktas mot ansvarig entreprenör. Omständigheten att entreprenören blir mottagare av föreläggandet torde i många fall leda till en snabbare rättelse än om byggnadsnämnden först beslutar om ett föreläggande riktat mot den enskilde villabyggaren eller bostadsrättsföreningen varefter denne själv ska agera gentemot entreprenören. Den ansvarige entreprenören har ju tidigare godtagit att vara mottagare av byggnadsnämndens eventuella föreläggande. Entreprenören har dessutom normalt lättare att förstå den byggnadstekniska innebörden av föreläggandet. Att rättelse sker snabbt är vanligtvis en fördel för byggherren oavsett felets omfattning och konsekvenser. I vissa fall kan det t.o.m. vara så att ett pågående byggprojekt måste avbrytas till dess att ett byggfel har åtgärdats – med följdkonsekvenser för ekonomi och den enskildes psykiska hälsa! 
 95 
  
 Konsekvensanalys 
  
 SOU 2013:10 
 Vad gäller civilrättsliga avtalsförhållanden och konsumenträttsliga relationer mellan byggherre och entreprenör har de föreslagna reglerna i PBL i sig inte någon rättsverkan. Indirekt kan de däremot i praktiken påverka hur avtal formuleras vad gäller ekonomisk ersättning för utförda byggnadsarbeten m.m. Antag att en entreprenör byggt något som avviker från beviljat bygglov eller är i strid mot Boverkets byggregler men att åtgärden är ett resultat av byggherrens beställning/projektering. För sådana fall förefaller det rimligt att en ansvarig entreprenör i avtal försäkrar sig om ersättning för det arbete som entreprenören åläggs av byggnadsnämnden för att rätta byggfelet inom viss tid. Om entreprenören självmant avvikit från beställningen och detta föranlett ett rättelseföreläggande mot entreprenören är konsekvenserna av detta likaså en civilrättslig och konsumenträttslig fråga parterna emellan. 
  
 9.2.2 
  
 Konsekvenser för kommunerna 
  
 Förslaget har utformats med hänsyn till byggnadsnämndernas resurser 
 I kommunerna är det i första hand byggnadsnämnderna som berörs av utredningens förslag om att rättelseföreläggande ska kunna riktas mot entreprenör. För att bedöma konsekvenserna av detta s.k. delade byggansvar är det viktigt att först påminna om förslagets innebörd. 
 Bestämmelserna är en del i den offentligrättsliga tillsynen och ska enbart tillämpas på åtgärd som strider mot krav i PBL eller föreskrifter som meddelats med stöd av PBL. 
 Bestämmelserna ska som nämnts tidigare inte tillämpas på allt byggande utan enbart då byggnadsarbete har utförts på uppdrag av  
 byggkonsument,  
 vilket här definieras som fysisk person som bygger för eget boende eller bostadsrättsförening. 
 Ett föreläggande mot entreprenör förutsätter vidare att; 
  
 a) 
  
 entreprenören inför beslut om startbesked skriftligen godkänt att vara s.k. ansvarig entreprenör med innebörd att ett eventuellt rättelseföreläggande kan riktas mot denne, 
  
 b) 
  
 sådant godkännande är dokumenterat i den kontrollplan som ingår i startbeskedet, 
  
 c) 
  
 byggnadens ägare vid ett aktualiserat beslut om rättelse godtar att föreläggandet riktas mot den ansvarige entreprenören, 
  
 96 
  
 SOU 2013:10 
  
 Konsekvensanalys 
  
 d) 
  
 byggnadsnämnden enkelt –  
  
 dvs. utan stor arbetsinsats  
 – kan fastslå att en viss ansvarig entreprenör av de som är förtecknade i kontrollplanen har utfört det byggfel som ska rättas och 
  
 e) 
  
 den ansvarige entreprenören kan nås på ett enkelt sätt –  
  
 dvs. utan stor arbetsinsats  
 från byggnadsnämndens sida 
 Förslaget har således utformats med insikt om att många byggnadsnämnder i dag har en ansträngd arbetssituation vad gäller bygglov, byggkontroll och tillsyn. En starkt bidragande orsak till detta är svårigheterna att rekrytera personal med rätt kompetens. 
 1  
 Det är också tyvärr högst osäkert om det kommer att ske några snabba förbättringar vad gäller rekrytering. Därför är det viktigt att nya lagregler inte blir en belastning för byggnadsnämnderna utan helst en tillgång. 
 Konsekvenser under en inkörningsperiod 
 I ett övergångsskede måste kommunerna och då framförallt byggnadsnämnderna avsätta resurser för utbildning och information om de nya lagreglerna. Såväl förtroendevalda som tjänstemän måsta utbildas. Det krävs även informationsinsatser riktade mot allmänheten och mot entreprenörer. Detta kan t.ex. innebära att informationsbroschyrer, hemsidor, blanketter m.m. behöver kompletteras. 
 Oavsett kompletteringar av informationsmaterial m.m. kommer byggnadsnämndernas personal att under en tid möta bygglovssökande, kontrollansvariga och entreprenörer som inte har någon kunskap alls om möjligheten att tillämpa systemet med ansvarig entreprenör. Redan under bygglovsskedet men framförallt under tekniskt samråd kommer därför att krävas information om de nya reglerna. När aktörerna inser hur systemet med ansvarig entreprenör kan tillämpas uppstår sannolikt lägen då byggherre eller entreprenör önskar att avvakta med beslut om kontrollplan och startbesked. Man vill få tid att överväga byggnadsarbetenas fortsatta hantering och eventuellt göra förändringar i entreprenadavtal. Denna osäkerhet kan spilla över på byggnadsnämnden som får lägga tid på nya möten etc. 
  
 1  
 Boverkets rapport 2012:16. Kommunernas kompetensbehov för byggfrågor i plan- och bygglagstiftningen. 
 97 
  
 Konsekvensanalys 
  
 SOU 2013:10 
 Ändrade arbetsrutiner och nya beslutssituationer kommer i början att behöva trimmas in och en del arbete behöver läggas ned på praktiska hjälpmedel i form av beslutsmallar etc. 
 Bestående konsekvenser 
 Om byggherre och entreprenör väljer att tillämpa systemet med ansvarig entreprenör kan den som utför arbetet bli ansvarig inför byggnadsnämnden vad gäller att utföra rättelse av ett byggfel. Med detta i ryggen kan byggnadsnämnden vända sig direkt till ansvarig entreprenör och under platsbesök eller samrådsmöten ta upp frågor kring en viss byggnadsåtgärds överensstämmelse med PBL, PBF och BBR. För den enskilde tjänstemannen kan det vara effektivare och kännas mer naturligt att diskutera byggnadsteknik med en entreprenör än med en byggherre utan kunskaper om byggteknik och byggregler. Utredningens förslag kan skapa en bättre sits för byggnadsnämndens personal. 
 Å andra sidan innebär de föreslagna reglerna att byggnadsnämnden ställs inför fler beslutssituationer och kanske fler diskussioner med byggherren än tidigare. Exempelvis: hur stora ansträngningar ska göras för att klarlägga att viss entreprenör är ansvarig för ett visst byggfel? Vad innebär det att lagen anger att entreprenörens ansvar ska kunna fastställas på ett enkelt sätt och att denne ska kunna nås med enkla medel? Hur bemöter man en förtvivlad villaägare/byggkonsument som kräver att nämnden hittar den skyldige? 
 I några fall kommer det nog att framföras krav mot byggnadsnämnden att förelägga ansvarige entreprenör att rätta byggfel som inte är något byggfel i PBL:s mening. Det kan t.ex. handla om skönhetsfel i form av sneda monteringar eller slarviga målningsarbeten. Omfattningen av sådana felriktade krav kan dock begränsas genom information i tidiga skeden, framförallt i samband med det tekniska samrådet. 
 I de fall reglerna om föreläggande mot ansvarig entreprenör tillämpas krävs att fastighetsägaren ger sitt godkännande till att ett föreläggande riktas mot entreprenör. Efter detta kan nämnden vända sig mot entreprenören och fullfölja rättelseärendet. Momentet med godkännande från fastighetsägaren tillsammans med kravet att informera ägaren om beslut om rättelse och tillträde för entreprenör medför ett visst merarbete jämfört hantering enligt de 
 vanliga reglerna för rättelse. 
 98 
  
 SOU 2013:10 
  
 Konsekvensanalys 
 I förlängningen bör det bli en marknadsfördel för kompetenta entreprenörer att kunna erbjuda tjänsten ansvarig entreprenör PBL. Entreprenörer som inte är fullt lika seriösa kanske inte tar på sig den rollen? Om de nya reglerna får denna gynnsamma effekt på byggandet kommer det även vara positivt för byggnadsnämndens arbete. 
  
 9.2.3 
  
 Konsekvenser för husleverantörer och entreprenörer 
  
 Här bör först påminnas om att utredningens förslag inte innebär något generellt ökat ansvar för de aktörer som byggherren anlitar för att utföra byggnadsarbeten. Det är enbart de som självmant accepterat att ikläda sig rollen som ansvarig entreprenör enligt PBL som kan bli mottagare av ett rättelseföreläggande från byggnadsnämnden. Dessutom är kretsen begränsad till näringsidkare. Detta innebär att privatpersoner som byggherren anlitar inte kan bli mottagare av rättelseföreläggande. 
 Vid ett rättelseföreläggande mot ansvarig entreprenör kommer denne att bli tvungen att åtgärda felet inom den tidsram som byggnadsnämnden bestämmer. Dessutom kommer PBL:s nuvarande bestämmelser i 11 kap. om viten och genomförande på den försumliges bekostnad att kunna tillämpas. 
 En ansvarig entreprenör kommer att kunna överklaga byggnadsnämndens beslut trots att fastighetens eller byggnadens ägare har godtagit byggnadsnämndens bedömning att det föreligger ett byggfel i PBL:s mening. Entreprenören kan dock bli tvungen att genomföra rättelsen trots överklagande. Byggnadsnämnden kan nämligen besluta att rättelsen ska genomföras omedelbart trots att rättelsen kan överklagas och inte har vunnit laga kraft. 
 2  
 Detta kan bli aktuellt t.ex. i situationer då en byggnad uppvisar brister i fråga om säkerhet. 
 I ett projekt där en ansvarig entreprenör anlitar underentreprenörer kommer byggnadsnämnden inte att kunna rikta rättelseföreläggande mot underentreprenör. Ett rättelseföreläggande riktas mot ansvarig entreprenör som därefter får agera gentemot sin underentreprenör enligt civilrättsliga regler. 
 En ansvarig entreprenör kan föreläggas att rätta ett byggfel som i grunden beror på en projektering som utförts av annan än den ansvarige entreprenören. Byggnadsnämnden ingriper inte mot projektören utan riktar sitt föreläggande mot den ansvarige entre- 
  
 2  
 11 kap. 38 § PBL. 
 99 
  
 Konsekvensanalys 
  
 SOU 2013:10 
 prenör som enligt fastställd kontrollplan utför de aktuella byggnadsarbetena. Entreprenören får i ett sådant fall agera gentemot projektören enligt civilrättsliga regler. 
 Här bör uppmärksammas att dagens system kan innebära att rättelse genomförs av byggnadsnämnden på byggherrens bekostnad. I samband med byggherrens återkrav mot entreprenören kan denne då värja sig helt eller delvis från sitt civilrättsliga ansvar, genom att invända att han inte givits möjlighet att utnyttja sin rätt att på egen hand vidta rättelse. Med utredningens förslag om föreläggande mot entreprenör ges denne möjlighet att rätta ett sådant byggfel och uppfylla sitt eventuella civilrättsliga ansvar. 
  
 9.2.4 
  
 Konsekvenser för kvaliteten i byggandet m.m. 
  
 I och med att byggnadsnämnden ges befogenhet att rikta ett rättelseföreläggande mot ansvarig entreprenör kommer nämndens företrädare (handläggare i byggkontrollärenden – ofta benämnda byggnadsinspektörer) att ha bättre grund för att direkt mot entreprenören föra diskussioner och ställa krav. I dag är entreprenörer inte någon motpart till byggnadsnämnden och nämndens materiella krav vad gäller byggandet ska i princip alltid riktas mot fastighetens eller byggnadens ägare. Detta kan i praktiken vara en omväg på färden mot hög kvalitet och snabba rättelser under ett pågående arbete. 
 Det kan även tänkas att ansvariga entreprenörer blir mer benägna att i förebyggande syfte avkräva byggnadsnämnden tydliga besked i fråga om en viss åtgärd eller teknisk lösning uppfyller samhällets krav. Detta kan i förlängningen ställa ökade krav på dels byggnadsnämndernas tolkning av byggregler dels på reglernas utformning. 
 När byggherrar/byggkonsumenter inser att de kan få viss hjälp av byggnadsnämnden med att förmå entreprenören till snabb rättelse kan de tänkas bli mer benägna att självmant anmäla byggfel till byggnadsnämnden. På detta sätt kan fler fel komma att uppdagas och rättas, med slutresultatet att kvaliteten i byggandet ökar. 
 Kvaliteteten i byggandet kan påverkas i positiv riktning genom att oseriösa entreprenörer – som inte är beredda att axla ansvaret för snabba rättelser av byggfel – kan få svårare att hitta kunder. 
 100 
  
 SOU 2013:10 
  
 Konsekvensanalys 
  
 9.3 
  
 Konsekvenser av förslag om åtgärdandeförsäkring 
  
 9.3.1 
  
 Konsekvenser för konsumenter och bostadsrättsföreningar 
  
 En ny lag om åtgärdandeförsäkring enligt utredningens förslag medför flera positiva konsekvenser för konsumenter som låter uppföra bostadshus, de som köper ett sådant hus inom den första tioårsperioden, för ägare till ägarlägenhetsfastigheter med tillhörande gemensamhetsanläggningar samt för bostadsrättsföreningar med nyproducerade bostadshus. 
 För uppförande av fritidshus är byggfelsförsäkring i dag frivilligt. Utredningens förslag innebär att en åtgärdandeförsäkring måste tecknas även för fritidshusbyggande under förutsättning att byggkostnaden överstiger tio prisbasbelopp. 
 Jämfört med det försäkringsskydd som den nuvarande obligatoriska byggfelsförsäkringen ger kommer det skydd som den föreslagna försäkringen ger att vara betydligt mer omfattande. Försäkringsgivaren driver utredning av skadeorsak och omfattning av fel och skador, samt ställer krav mot och kommunicerar med en entreprenör eller konsult som kan ha ett civilrättsligt ansvar för felen och skadorna som den föreslagna lagen innebär. I allmänhet betraktas dessa frågor som mycket komplicerade för de flesta konsumenter och det finns såväl praktiska som juridiska problem att övervinna. Genom att i lagen tydliggöra att försäkringsgivaren ansvarar för utredning och åtgärdande av fel och skador samt att denne i en eventuell regress även ska ta tillvara försäkringshavarens intresse att få ersättning för sina kostnader får försäkringshavaren en stark och kompetent partner. 
 En annan mycket betydelsefull utökning av den ekonomiska tryggheten för försäkringshavaren som den föreslagna åtgärdandeförsäkringen innebär är att den, till skillnad från dagens byggfelsförsäkring, konsumenttjänstlagen och de civilrättsliga avtalen, även ger ett tydligt skydd vid s.k. utvecklingsfel. 
 Vissa negativa konsekvenser kan också förutses. I jämförelse med dagens byggfelsförsäkring tror utredningen att kostnaden för den nya åtgärdandeförsäkringen kommer att kunna bli något högre. Det går inte att fastställa hur mycket priserna kan komma att öka, men genom att den föreslagna försäkringen är betydligt mer omfattande bedömer utredningen att den nya försäkringen kan komma 
 101 
  
 Konsekvensanalys 
  
 SOU 2013:10 
 att kosta mellan 15 och 20 procent mer än dagens byggfelsförsäkring, givet att försäkringsbelopp och självrisk är desamma. Då kan noteras att genomsnittspremien för en byggfelsförsäkring avseende en villa i dag är cirka 15 000 kr. För att ge byggherren möjlighet att själv påverka premien har utredningen i den föreslagna lagen infört möjlighet att dels välja en något högre självrisk (upp till ett prisbasbelopp) än i dagens byggfelsförsäkring (upp till ett halvt prisbasbelopp), dels att teckna försäkring på ett lägre belopp än den totala byggkostnaden, till skillnad från dagens byggfelsförsäkring där försäkringsbeloppet är detsamma som hela den beräknade byggkostnaden. Konsumenten kan således själv som köpare av försäkringen förhandla om försäkringskostnaden utifrån alternativa nivåer på självrisk (från noll upp till ett prisbasbelopp). 
 Kontakter som utredningen haft med försäkringsbranschen indikerar att intresset för den nya försäkringen är större än det som finns för dagens byggfelsförsäkring. Detta bör medföra ökad konkurrens där premiens storlek blir ett instrument för att lyckas på marknaden, vilket är bra för försäkringstagarna/konsumenterna. 
 Även köparen av ett bostadshus som är nyare än tio år kommer att få ett förbättrat ekonomiskt skydd genom den nya försäkringen. Den nya ordningen med ett centralt register hos Boverket över tecknade åtgärdandeförsäkringar gör att en säljare inför en eventuell försäljning på ett enkelt sätt kan visa att en åtgärdandeförsäkring finns tecknad samt vem som är försäkringsgivare. Som ny ägare till byggnaden övertar man de rättigheter som tillfaller försäkringshavaren enligt den föreslagna lagen. 
 Även vid nybyggnad för bostadsrättsförening ska enligt utredningens förslag en åtgärdandeförsäkring tecknas. Sådan nyproduktion sköts vanligen av en tillfällig styrelse. Blivande bostadsrättsinnehavare har ingen insyn i produktionen och har ingen möjlighet att förebygga byggfel. En konsekvens av utredningens förslag är att de får ett försäkringsskydd i den speciella situation som nyproduktion utgör. För tillbyggnad eller ombyggnad av befintlig bostadsrättsbyggnad finns inget krav på tecknande av åtgärdandeförsäkring. För tillbyggnad eller ombyggnad kan de däremot frivilligt teckna sådan försäkring. 
 102 
  
 SOU 2013:10 
  
 Konsekvensanalys 
  
 9.3.2 
  
 Konsekvenser för försäkringsbolagen 
  
 I dagsläget gäller lagen om byggfelsförsäkring m.m. som innebär att den som bygger bostäder måste teckna byggfelsförsäkring. Den marknaden domineras av tre olika försäkringsgivare; Försäkrings AB Bostadsgaranti,  
 Gar-Bo 
  Försäkring AB samt  
 HDI-Gerling. 
  Förutsättningarna för utredningen har varit att nuvarande lagstiftning om obligatorisk byggfelsförsäkring ska tas bort. 
 Utredningens kontakter med försäkringsgivarna har givit slutsatsen att om lagstiftningen om den obligatoriska byggfelsförsäkringen tas bort så kommer marknaden för byggfelsförsäkring att försvinna. Försäkringsgivarna tror inte att efterfrågan på dessa försäkringsprodukter kommer att vara tillräckligt stor för att kunna fortsätta att tillhandahålla dem om obligatoriet försvinner. 
 Den nya åtgärdandeförsäkring som utredningen föreslår skiljer sig väsentligt mot dagens byggfelsförsäkring. De största skillnaderna torde ligga i att bolagen får en betydligt mer aktiv och drivande funktion i jämförelse med byggfelsförsäkringen. I byggfelsförsäkringen är det försäkringshavaren som måste utreda och dokumentera felet för att få rätt till försäkringsersättning, medan det i den föreslagna åtgärdandeförsäkringen är försäkringsgivaren som har utredningsansvaret för ett anmält fel. Denna förändring är ur konsumentperspektiv en stor förbättring jämfört med hur byggfelsförsäkringen fungerar. Den andra stora skillnaden är att den föreslagna åtgärdandeförsäkringen även ska omfatta det som i dagligt tal benämns som s.k. utvecklingsfel, dvs. där skador och problem uppstått trots att byggnaden uppförts med metoder och material som vid tiden för uppförandet anses vara fackmässiga, men där det efter en tid visat sig medföra skador och fel i byggnadens funktion. 
 Genom att den föreslagna åtgärdandeförsäkringen kommer att ha en väsentligt bredare omfattning än dagens byggfelsförsäkring förutspås priset för försäkringen – försäkringspremien – att bli jämförelsevis högre än byggfelsförsäkringens. För att i någon mån motverka detta har utredningen föreslagit större flexibilitet avseende försäkringsbeloppets och självriskens storlek jämfört med i dagens byggfelsförsäkring. 
 Den föreslagna åtgärdandeförsäkringen kommer att ställa väsentligt högre krav på försäkringsgivarnas skadeorganisationer och deras kontaktnät av byggnadsteknisk kompetens för att kunna leva upp till det föreskrivna utredningsansvaret samt kommunikationen 
 103 
  
 Konsekvensanalys 
  
 SOU 2013:10 
 med försäkringshavaren. Sannolikt behöver man därutöver förstärka de juridiska resurserna för att på ett effektivt och rationellt sätt bevaka sina och försäkringshavarnas möjligheter till återkrav (regress) gentemot husleverantörer, entreprenörer, projektörer eller andra konsulter som kan ha ansvar för de uppkomna felen och skadorna. 
 De försäkringsgivare som i dag tillhandahåller byggfelsförsäkring har relativt små och centraliserade skadeorganisationer jämfört med andra stora försäkringsgivare inom övrig skadeförsäkring, som har lokala och regionala organisationer. 
 Därutöver kommer försäkringsgivarna att behöva producera försäkringsvillkor utifrån de förutsättningar som ges i lagtexten och, givetvis, prissätta sina nya försäkringsprodukter. 
 Under utredningens gång har försäkringsbranschen inte givit några signaler om att ovanstående förändringar skulle leda till så stora omställningskostnader att det blir ett problem för marknaden. 
 Utredningen bedömer att försäkringsgivarna för den föreslagna åtgärdandeförsäkringen kommer att få ett större antal skadeärenden att hantera jämfört med dagens byggfelsförsäkring. Byggfelsförsäkringen hanterar endast ärenden där det saknas en entreprenör att rikta krav emot – antingen beroende på att entreprenören inte finns kvar eller att försäkringshavaren inte har något avtalsförhållande med den som byggde huset. I dessa fall träder byggfelsförsäkringens subsidiära skydd (skydd i andra hand) in. Den nya åtgärdandeförsäkringen är däremot inte subsidiär utan med denna ska bolagen hantera alla ärenden som försäkringshavare anmäler. Den förväntade ökningen i antalet försäkringsärenden kommer dock framförallt att bestå av fall där det finns en entreprenör som kan ha ansvar och därmed kan nås av försäkringsgivarens regresskrav. Om försäkringsgivarna blir effektiva i sitt regressarbete bör därför det ökade antalet ärenden inte medföra några betydande kostnadsökningar. 
 Vad gäller arten av byggfel och genomsnittskostnaden per fel/skada har utredningen ingen anledning att anta att den nya försäkringen skulle förändra detta. 
 104 
  
 SOU 2013:10 
  
 Konsekvensanalys 
  
 9.3.3 
  
 Konsekvenser för kommunerna 
  
 Jämfört med dagens lagstiftning om byggfelsförsäkring kan utredningen inte se några negativa konsekvenser för kommunerna genom ett införande av den föreslagna åtgärdandeförsäkringen. I dag måste byggnadsnämnderna bland annat bedöma om byggnaden ska användas för permanentboende. Det förekommer att byggherren hävdar att projektet handlar om ett fritidshus i syfte att slippa kostnaden för en byggfelsförsäkring, men när huset är klart övergår det till bostad för permanentbruk. Denna problematik försvinner genom utredningens förslag att inkludera även fritidshus, med byggkostnad överstigande tio prisbasbelopp. Andra problem som möter byggnadsnämnderna i dag är att försäkringsbrev eller certifikat uppvisas som hävdas motsvara kraven på byggfelsförsäkring men där det inte uttryckligen framgår att så är fallet. Den byggnadsnämnd som godtar ett sådant intyg riskerar kritik och till och med skadeståndskrav om det i samband med fel eller skada visar sig att det inte fanns någon byggfelsförsäkring i lagens mening. 
 Den föreslagna lagen om åtgärdandeförsäkring medför förenklingar i byggnadsnämndernas hantering. Försäkringsgivaren har dels uttryckligen ansvar för att försäkringen motsvarar lagens krav och dels slipper nämnden att hantera och bedöma försäkringsintyg. Kontroll att försäkring finns sker via Boverkets register. Byggnadsnämnden ska inför beslut om startbesked kontrollera i registret att åtgärdandeförsäkring finns. 
  
 9.3.4 
  
 Konsekvenser för Boverket 
  
 I lagen om åtgärdandeförsäkring ges byggherren en skyldighet att se till att det finns en åtgärdandeförsäkring om det krävs en sådan enligt nämnda lag. Försäkringsgivaren ska vid tecknad försäkring låta registrera försäkringen i Boverkets register för energideklarationer. Följande uppgifter ska registreras: försäkringsgivare, tidpunkten för tecknandet av försäkringen, fastighetens beteckning, adress och kommun. 
 Lagen (2006:985) om energideklaration för byggnader trädde i kraft den 1 oktober 2006. Boverket ansvarar bl.a. för att hålla ett register för de svenska energideklarationerna och hanterar hjälp och information till dem som berörs av bestämmelserna om energideklaration. Registret uppdateras dagligen med information från 
 105 
  
 Konsekvensanalys 
  
 SOU 2013:10 
 Lantmäteriets Fastighetsdatasystem (FDS) om bl.a. fastighetsbeteckning,  
 byggnads-ID 
  etc. på de byggnader som omfattas av kravet på energideklarationer. 
 Enligt bestämmelserna får Boverket i det enskilda fallet medge direktåtkomst till registret för bl.a. kommunerna och byggnadsägare. 
 Enligt Boverkets bedömning är det fullt möjligt att använda energideklarationsregistret som ett register för åtgärdandeförsäkring. Registret är webbaserat och åtkomst kan regleras genom direktåtkomst (en fastighet i taget) och behörighetsadministration. Genom det GEOdatasamverkansavtal Boverket har med Lantmäteriet finns möjlighet att det i registret finns uppgifter om berörda fastigheter, lagfaren ägare etc. Vid registrering av uppgift om åtgärdandeförsäkring söker registrator upp rätt fastighet och registrerar aktuella uppgifter. Försäkringsgivaren utför denna registrering. 
 Energideklarationssystemet behöver anpassas med nya fält för de uppgifter som ska registreras, direktåtkomst och behörighetshantering m.m. Boverket har översiktligt bedömt kostnaden för detta till cirka 500 000 kronor (engångskostnad) och en årlig kostnad på 100  
 000–150 
  000 kronor. Boverket och utredningen förordar anslagsfinansiering framför avgiftsfinansiering, dvs. ingen kostnad tas ut av försäkringsbolagen eller av fastighetens eller byggnadens ägare. Motivet är att minimera de administrativa kostnaderna. Exempelvis vid 10 000 registreringar per år uppgår kostnaden till  
 10–15 
  kronor per registrering. 
  
 9.3.5 
  
 Konsekvenser för husleverantörer och entreprenörer 
  
 Husleverantörer och entreprenörer ansvarar inte för att teckna den föreslagna åtgärdandeförsäkringen, förutom i de fall de har rollen som byggherre. 
 Eftersom konsumenten ges möjlighet att påverka försäkringsskydd och premie bör det vid val av försäkringsskydd och diskussioner med försäkringsgivare kunna framkomma uppgifter om entreprenörer som är till fördel för seriösa entreprenörer med goda referenser. 
 En konsekvens för husleverantörer och entreprenörer kan dock bli att de i samband med reklamationsärenden möter en aktivare och starkare motpart eftersom byggherren företräds av försäkringsgivare i den nya roll som lagen ger. Här bör påpekas att civil- 
 106 
  
 SOU 2013:10 
  
 Konsekvensanalys 
 rättsliga avtalsförhållanden vid byggande inte påverkas av utredningens förslag. 
 För produktion av flerbostadshus som är avsett för hyresrättslägenheter finns inget krav på åtgärdandeförsäkring. Möjligheten att teckna en frivillig försäkring finns dock. 
  
 9.4 
  
 Övriga konsekvenser 
  
 Utredningens bedömning är att förslagen inte innebär några konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet eller sysselsättning i olika delar av landet. 
 Förslaget innebär heller inte några konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheten att nå de integrationspolitiska målen. 
 Den föreslagna regleringen överensstämmer vidare med de skyldigheter som följer Sveriges anslutning till Europeiska Unionen. 
 107 
  
 10 
  
 Frågor som inte behandlats av utredningen 
  
 Under utredningens gång har vi mött några frågor som vi vill uppmärksamma men inte går närmare in på i utredningen. Vi sammanfattar dessa frågor för fortsatta överväganden. Det kan också vara intressant att få remissinstansernas synpunkter även på detta. 
  
 10.1 
  
 Tolkning av Boverkets byggregler 
  
 Tekniska egenskapskrav i Boverkets byggregler (BBR) är till stor del uttryckta som funktionskrav. Det innebär att en viss angiven funktion eller egenskap ska uppnås men att den som bygger kan välja vilken teknisk lösning som tillämpas. Tanken är att BBR inte ska hindra utvecklingen av nya tekniska lösningar. Samtidigt ger Boverkets rådstexter, i anslutning till funktionskraven, vissa råd och exempel på lösningar som normalt medför att avsedd funktion kan uppnås. 
 En byggherre är således fri att välja teknisk lösning så länge denna uppfyller kraven i BBR. I många fall är det dock inte enkelt att bedöma om en annan teknisk lösning än vad som anges i rådstexten kommer att uppfylla ett funktionskrav. Det finns inte heller något prövningsförfarande i PBL för att i tidigt skede inför projektering klargöra om en viss teknisk lösning är godtagbar med hänsyn till samhällets krav. Det som ligger närmast är byggnadsnämndens bedömning inför startbesked om att kraven i PBL med följdförfattningar  
 kan antas  
 bli uppfyllda. Här förefaller dock lagstiftaren ha avsett en mer översiktlig bedömning som tar sikte på uppenbara svårigheter att uppfylla kraven. I avsaknad av en tydlig förhandsprövning kan en byggherre som väljer en annan teknisk lösning än vad som finns i rådstext till funktionskrav, riskera att i ett sent 
 109 
  
 Frågor som inte behandlats av utredningen 
  
 SOU 2013:10 
 skede av byggprocessen, eller efter byggnadens färdigställande, få denna lösning underkänd av byggnadsnämnden. För att inte riskera detta väljer byggherren att följa rådstexten, som därmed tenderar att bli normerande på ett sätt som motverkar syftet med funktionskrav. 
 Skulle det vara möjligt att utforma ett system där kraven fortfarande är utformade som funktionskrav (för att inte hämma utvecklingen av nya tekniska lösningar) men där nya lösningar kan bli föremål för förhandsprövning av en myndighet? Om detta skulle anförtros byggnadsnämnden uppstår frågor om resurser och kompetens hos kommunerna. Dessutom riskerar man att få olika bedömningar hos olika byggnadsnämnder. Det skulle finnas en uppenbar risk för kommunala särkrav i fråga om att tolka BBR – utöver särkrav som innebär att kommunerna ställer andra/högre krav än vad som är reglerat i BBR (se utredningens delbetänkande SOU 2012:86). Redan i dag finns problem med att kommunerna i sin rådgivande och upplysande roll tolkar BBR:s funktionskrav på olika sätt. 
 1  
 Mot denna bakgrund vore det önskvärt att hitta en form där samhället i förväg kan ge tydliga ställningstaganden till nya tekniska lösningar för att uppfylla gällande funktionskrav – och att dessa besked inte skulle var en kommunal fråga. 
 Under utredningens arbete har framförts en idé om att byggherrar skulle kunna få en viss teknisk lösning prövad hos Boverket och att där skulle skapas ett register över godkända lösningar. Ett sådant register skulle vara tillgängligt för alla varmed det successivt byggs upp ett urval av godkända lösningar som byggherrar kan ta del av. Detta skulle även underlätta för byggnadsnämnderna som inte skulle behöva ställas inför ibland byggnadstekniskt svåra bedömningar. Omfattningen och utformningen av ett sådant system kräver dock särskild utredning vilket inte varit möjligt inom ramen för vårt arbete. 
  
 1  
 SOU 2012:86. Ökat bostadsbyggande och samordnade miljökrav – genom enhetliga och förutsägbara byggregler. Se bilaga 4 frågorna 16 a och 16 b. 
 110 
  
 SOU 2013:10 
  
 Frågor som inte behandlats av utredningen 
  
 10.2 
  
 Krav på kompetens vid byggande/certifiering av entreprenörer 
  
 I Sverige finns inga formella krav på kunskaper, förmåga och lämplighet hos de som anlitas för att utföra byggnadsarbeten. I diskussioner och utredningar kring offentlig reglering av byggande och frågor om kvaliteten hos det som byggs, har framförts idéer om formella kompetenskrav vid byggande. I Byggprocessutredningens betänkande  
 Bygg – helt enkelt!  
 (SOU 2008:68) diskuteras ett förslag att en arbetsansvarig skulle ha dokumenterad kunskap, i första hand kännedom om Boverkets byggregler. Även under arbetet med föreliggande utredning har frågan tagits upp, bland annat vid diskussioner med vår referensgrupp. I bilaga 5 till föreliggande slutbetänkande ger  
 Washington från referensgruppen några reflexioner kring frågan om krav på kompetens hos de som bygger. 
 Införande av någon form av formella kompetenskrav vid byggande kan se ut på många sätt. En variant kan vara krav på certifiering av de som utför byggnadsarbeten. Oavsett hur ett system för kompetenssäkring skulle se ut krävs en särskild utredning utöver det som varit möjligt i vårt arbete. Dessutom kan det vara rimligt att en eventuell sådan utredning inte beslutas förrän det har skett en utvärdering av de ändringar som infördes i PBL 2 maj 2011 avseende byggkontroll. 
 111 
 11 Författningskommentar 
  
 11.1 
  
 Förslag till lag om ändring i plan- och bygglagen (2010:900) 
  
 1 kap. Syfte, innehåll och definitioner 
 4 § 
 ansvarig entreprenör: Näringsidkare som anlitas av byggherre och som redovisas i kontrollplan och som byggnadsnämnden kan rikta rättelseföreläggande mot. 
 byggkonsument: Byggherre som är fysisk person och som låter utföra byggnadsarbeten för eget boende eller bostadsrättsförening. 
 Förslagen behandlas i avsnitt 4.2. 
 Till paragrafens definitioner förs ansvarig entreprenör och byggkonsument. 
 Med ansvarig entreprenör avses en näringsidkare som har avtal direkt med byggherren och som godtar att byggnadsnämnden kan rikta ett rättelseföreläggande mot sig själv enligt bestämmelserna i 11 kap. 20 § PBL och som i den egenskapen är upptagen i den kontrollplan som fastställs för aktuell byggnadsåtgärd. Av detta följer att en underentreprenör aldrig kan vara ansvarig entreprenör enligt PBL. 
 Begreppet byggkonsument omfattar två olika kategorier av 
  
 icke-professionella 
  byggherrar. Dels fysisk person som anlitar entreprenörer för att utföra byggnadsarbeten avsedda för personens egna boende, dels bostadsrättsförening som anlitar entreprenörer för att utföra arbeten åt föreningen. 
 113 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:10 
 10 kap. Genomförandet av  
 bygg-, 
  rivnings- och markåtgärder 
 6 § 
 Byggherren ska se till att det finns en plan för kontrollen av en bygg- eller rivningsåtgärd som avses i 3 § (kontrollplan) med uppgifter om 
  
 1. 
  
 vilka kontroller som ska göras och vad kontrollerna ska avse, 
  
 2. 
  
 vem som ska göra kontrollerna, 
  
 3. 
  
 vilka anmälningar som ska göras till byggnadsnämnden, 
  
 4. 
  
 vem eller vilka som i förekommande fall har godkänt att vara ansvarig entreprenör för byggnadsarbeten eller för förtillverkade byggelement, 
  
 5. 
  
 vilka arbetsplatsbesök som byggnadsnämnden bör göra och när besöken bör ske, 
  
 6. 
  
 vilket farligt avfall som rivningsåtgärder kan ge upphov till, 
  
 och 
  
 7. 
  
 hur farligt avfall och annat avfall ska tas om hand. 
  
 Bestämmelsen behandlas i avsnitt 4.2. 
 En förutsättning för att rättelseföreläggande ska kunna riktas mot entreprenör är att denne godkänt att så får ske genom att anta funktionen som ansvarig entreprenör samt att detta framgår av kontrollplanen. Byggherren ansvarar för att i förekommande fall redovisa detta i förslaget till kontrollplan som läggs fram till byggnadsnämnden inför kommande tekniskt samråd och beslut om startbesked. I de fall entreprenör(er) inte är utsedd eller anlitade entreprenörer inte åtagit sig rollen som ansvarig entreprenör enligt PBL kommer kontrollplanen inte att innehålla sådan uppgift. 
 För att det ska råda klarhet i ansvarsförhållanden vad gäller rättelse av eventuella byggfel (avvikelser från samhällets krav enligt PBL och föreskrifter meddelade med stöd av PBL) ska byggherren se till att kontrollplanen tydligt visar vilka moment som en viss ansvarig entreprenör är ansvarig för. 
 Vid byggande med förtillverkade byggelement som levereras till byggplatsen kan den som tillverkat byggelementen ikläda sig funktionen som ansvarig entreprenör för enbart dessa byggelement, alternativt för byggelementen och montering av dessa eller enligt annan specificering av ansvarsområdet. 
 114 
  
 SOU 2013:10 
  
 Författningskommentar 
 Enligt definitionen på ansvarig entreprenör i 1 kap. 4 § följer att kontrollplanens ansvariga entreprenörer inte kan utgöras av underentreprenörer. 
 Vid delad entreprenad så kan kontrollplanen innehålla flera ansvariga entreprenörer vilka var för sig som sidoentreprenörer har sitt definierade ansvarsområde. 
 19 § 
 Vid det tekniska samrådet ska man gå igenom 
  
 1. 
  
 arbetets planering och organisation, 
  
 2. 
  
 byggherrens förslag till kontrollplan,  
  
 ansvarig entreprenörs skriftliga godkännande  
 och de handlingar i övrigt som byggherren har gett in, 
  
 3. 
  
 hur förekomsten av tänkbart farligt avfall har inventerats, om samrådet avser en rivningsåtgärd, 
  
 4. 
  
 behovet av att byggnadsnämnden gör arbetsplatsbesök eller av andra tillsynsåtgärder, 
  
 5. 
  
 behovet av en  
  
 åtgärdandeförsäkring  
 eller ett färdigställandeskydd, 
  
 6. 
  
 behovet av utstakning, 
  
 7. 
  
 byggnadsnämndens behov av ytterligare handlingar inför beslut om kontrollplan eller startbesked, och 
  
 8. 
  
 behovet av ytterligare sammanträden. 
  
 Bestämmelsen behandlas i avsnitten 4.2 och 8.2. 
 Med ansvarig entreprenörs godkännande avses här skriftligt godkännande från entreprenör att ett eventuellt rättelseföreläggande från byggnadsnämnden kan riktas mot denne i fråga om det arbete som entreprenören är anlitad för. Dessa uppgifter som lämnas under samrådet kommer senare att vara styrande för byggnadsnämndens agerande vid beslut om rättelseföreläggande enligt 11 kap. 20 §. Skriftligt godkännande från ansvarig entreprenör som anges i kontrollplan kan ha ingetts med förslaget till kontrollplan eller så upprättas skriftligt godkännande under det tekniska samrådet. 
 På motsvarande sätt som för tidigare byggfelsförsäkring ska byggnadsnämnden vid det tekniska samrådet gå igenom behovet av åtgärdandeförsäkring enligt bestämmelserna i lagen om försäkring för åtgärdande av vissa byggfel. 
 115 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:10 
 23 § 
 Byggnadsnämnden ska med ett startbesked godkänna att en åtgärd som avses i 3 § får påbörjas om, 
  
 1. 
  
 åtgärden kan antas komma att uppfylla de krav som gäller enligt denna lag eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen, 
  
 2. 
  
 en åtgärdandeförsäkring finns registrerad hos Boverket och  
  
 ett bevis om färdigställandeskydd som avses i 16 § har visats upp för nämnden, om det krävs en sådan försäkring eller ett sådant skydd, 
  
 Bestämmelsen i 23 § 2 behandlas i avsnitt 8.2. 
 Byggnadsnämndens kontroll av att åtgärdandeförsäkring finns görs genom egen tillgång till registret eller att byggherren lämnar ett registerutdrag. 
 24 § 
 I startbeskedet ska byggnadsnämnden 
 1. fastställa den kontrollplan som ska gälla för åtgärderna enligt byggherrens förslag och det som kommit fram i det tekniska samrådet eller annars i handläggningen av ärendet, med uppgift om vem eller vilka som är sakkunniga, kontrollansvariga eller  
 ansvariga entreprenörer, 
  
 Bestämmelsen behandlas i avsnitt 4.2. 
 Om byggherren i sitt förslag till kontrollplan angett ansvarig entreprenör för visst arbete och senast vid tekniskt samråd visat upp skriftligt godkännande från entreprenören att denne åtar sig denna roll, ska byggnadsnämnden dokumentera detta i startbeskedet. Byggnadsnämnden ska inte göra någon prövning i fråga om ett åtagande från entreprenör att vara ansvarig entreprenör. 
 27 a § 
 Till arbetsplatsbesöket ska kallas byggherren, kontrollansvariga och ansvariga entreprenörer. 
 Bestämmelsen är ny och behandlas i avsnitt 4.2. 
 116 
  
 SOU 2013:10 
  
 Författningskommentar 
 För att byggherre, kontrollansvariga och ansvariga entreprenörer ska få möjlighet att närvara vid byggnadsnämndens besök på arbetsplatsen ska dessa kallas. Detta innebär inte att byggherre eller ansvarig entreprenör har skyldighet att närvara. För kontrollansvarig däremot finns enligt 10 kap. 11 § en skyldighet att närvara vid nämndens arbetsplatsbesök. 
 28 § 
 Byggnadsnämnden ska föra protokoll över arbetsplatsbesöket. Protokollet ska skickas till byggherren, kontrollansvariga  
 och ansvariga entreprenörer. 
  
 Bestämmelsen behandlas i avsnitt 4.2. 
 För att ansvariga entreprenörer ska få kännedom om byggnadsnämndens iakttagelser och bedömningar vid besöket ska protokollet skickas till dessa i samma omfattning som till byggherre och kontrollansvariga. 
 31 § 
 En kallelse enligt 30 § ska vara skriftlig och skickas till 
  
 1. 
  
 byggherren, 
  
 2. 
  
 den eller de kontrollansvariga, 
  
 3. 
  
 den eller de ansvariga entreprenörerna 
  
 , och 
  
 4. 
  
 övriga som enligt byggnadsnämnden bör ges tillfälle att delta. 
  
 Bestämmelsen behandlas i avsnitt 4.2. 
 Byggnadsnämndens kallelse till slutsamråd ska skickas till samtliga sådana entreprenörer som enligt fastställd kontrollplan godtagit att vara ansvarig entreprenör. 
 11 kap. Tillsyn, tillträde, ingripanden och påföljder 
 8 a § 
 För att fullgöra ett rättelseföreläggande enligt denna lag som riktas mot en ansvarig entreprenör ska byggnadsnämnden besluta om tillträde till 
 117 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:10 
 fastighet och byggnad för den ansvarige entreprenör som ska vidta de åtgärder som avses i föreläggandet 
 . 
  
 Bestämmelsen är ny och behandlas i avsnitt 4.2. 
 Ett rättelseföreläggande mot ansvarig entreprenör förutsätter enligt 11 kap. 20 § andra stycket att fastighetens eller byggnadens ägare har godkänt att så får ske. Om byggnadsnämnden efter ett sådant medgivande beslutar att förelägga ansvarig entreprenör att vidta rättelse ska byggnadsnämnden samtidigt besluta att ansvarig entreprenör ska ha tillträde till den fastighet och byggnad som föreläggandet avser. Med beslutet om tillträde ska säkerställas att ansvarig entreprenör har befogenhet att fullgöra rättelsen. 
 Enligt 11 kap. 20 § fjärde stycket ska ägare till fastighet eller byggnad som berörs av ett rättelsebeslut mot ansvarig entreprenör informeras om beslutet. Med samtida beslut om tillträde enligt 11 kap. 8 a § får fastighetens och byggnadens ägare vetskap om att entreprenören har rätt att vistas på platsen. 
 20 § 
 Om det på en fastighet eller i fråga om ett byggnadsverk har vidtagits en åtgärd i strid mot denna lag eller föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen, får byggnadsnämnden förelägga den som äger fastigheten eller byggnadsverket att vidta rättelse inom en viss tid (rättelseföreläggande). 
 Om åtgärden har vidtagits vid nybyggnad av bostadshus för byggkonsument eller vid tillbyggnad, ombyggnad eller annan ändring av bostadshus för byggkonsument ska byggnadsnämnden efter godkännande från den som äger fastigheten eller byggnaden i stället förelägga ansvarig entreprenör enligt kontrollplan. 
 Ett föreläggande mot ansvarig entreprenör förutsätter att byggnadsnämnden enkelt kan fastställa vilken ansvarig entreprenör som vidtagit den åtgärd som ska rättas och att det kan antas att denne kan nås med skälig arbetsinsats. 
 Ägare av fastigheten eller byggnaden ska informeras om beslutet att rikta föreläggandet mot ansvarig entreprenör. 
 Kan inte byggnadsnämnden efter föreläggande mot ansvarig entreprenör få till stånd rättelse inom skälig tid får byggnadsnämnden rikta föreläggandet mot den som äger fastigheten eller byggnaden. 
 118 
  
 SOU 2013:10 
  
 Författningskommentar 
 Byggnadsnämnden får inte besluta om ett föreläggande om det har förflutit mer än tio år från överträdelsen. 
 Den tioårsgräns som anges i  
 sjätte  
 stycket gäller inte om överträdelsen är att någon olovligen har tagit i anspråk eller inrett en bostadslägenhet för ett väsentligen annat ändamål än bostadsändamål. 
 Bestämmelsen behandlas i avsnitt 4.2. 
 Av paragrafens andra stycke framgår i vilka situationer ett rättelseföreläggande mot ansvarig entreprenör kan bli aktuellt. I och med definitionen av begreppet bostadskonsument i 1 kap. 4 § blir innebörden av 11 kap. 20 § andra stycket att beslut om rättelse kan riktas mot ansvarig entreprenör i följande olika fall; 
  
 a) 
  
 fysisk person låter uppföra bostadshus för eget boende 
  
 b) 
  
 fysisk person låter flytta bostadshus för eget boende till ny plats 
  
 c) 
  
 fysisk person låter vidta tillbyggnad, ombyggnad eller annan ändring av en- och tvåbostadshus 
  
 d) 
  
 bostadsrättsförening låter uppföra bostadshus 
  
 e) 
  
 bostadsrättsförening låter flytta bostadshus till ny plats 
  
 f) 
  
 bostadsrättsförening låter utföra tillbyggnad, ombyggnad eller annan ändring av bostadshus 
  
 Paragrafens andra stycke klargör även huvudregeln att byggnadsnämnden ska rikta ett föreläggande mot ansvarig entreprenör enligt fastställd kontrollplan om fastighetens eller byggnadens ägare medger detta. Om sådant medgivande inte lämnas ska beslutet om rättelse riktas mot ägaren. 
 I paragrafens tredje stycke anges tillåtna undantag från nyssnämnda huvudregel. Första undantaget är att byggfelet är av sådan art att det är svårt att fastställa ett ensidigt ansvar från en viss ansvarig entreprenör. Det kan vara svårt att klargöra vilken av flera entreprenörer som orsakat byggfelet eller så är felet en samlad effekt av flera entreprenörers arbeten. Syftet med denna regel är dels att skapa en rättssäker situation för entreprenören, dels att begränsa byggnadsnämndens utredningsarbete. 
 Andra undantaget avser situationen då det visserligen kan fastställas vilken ansvarig entreprenör som vidtagit åtgärden och 
 119 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:10 
 orsakat felet men att denne i praktiken är svår att nå. Avsikten med denna andra undantagsregel är att begränsa byggnadsnämndens arbete med att nå fram till svårfunnen entreprenör för att i stället snabbt kunna rikta föreläggandet mot fastighetens eller byggnadens ägare. 
 I fjärde stycket stadgas att ägare av den fastighet eller byggnad som föreläggandet avser ska underrättas om beslutet att rättelseföreläggande riktas mot ansvarig entreprenör. Detta ska ske trots att ägaren – som förutsättning för beslutet – tidigare lämnat sitt medgivande. Det är först i och med rättelsebeslutet som ägaren ser den exakta innebörden av föreläggandet. Trots tidigare medgivande om att rikta föreläggandet mot ansvarig entreprenör kan ägaren överklaga det slutliga rättelsebeslutet om ägaren anser att det sakliga innehållet i rättelsekravet inte kan godtas. 
 Femte stycket tillåter att ett föreläggande riktas om från ansvarig entreprenör till fastighetens eller byggnadens ägare om det framstår som sannolikt att entreprenören inte kommer att vidta rättelse inom den tid som krävs. Entreprenören kanske inte visar några tydliga tecken på att vidta rättelse trots att byggnadsnämnden har förenat föreläggandet med vite enligt 11 kap. 37 § eller har förvarnat om beslut att genomföra åtgärden på den försumliges (ansvarige entreprenörens) bekostnad enligt 11 kap. 27 §. 
 Ändringen i sjunde stycket är endast redaktionell. 
 Övergångsbestämmelser 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 31 mars 2014. 
  
 2. 
  
 Äldre föreskrifter gäller för ärenden som har påbörjats före den 
  
 31 
  
 mars 2014. 
  
 Ikraftträdandet sker den 31 mars 2014. 
 De nuvarande bestämmelserna i plan- och bygglagen ska gälla i ärenden som har inletts före lagens ikraftträdande. 
 120 
  
 SOU 2013:10 
  
 Författningskommentar 
  
 11.2 
  
 Förslag till lag om försäkring för åtgärdande av vissa byggfel 
  
 Åtgärdandeförsäkring 
 Tillämpningsområde, definitioner m.m. 
 1 § 
 En åtgärdandeförsäkring ska finnas vid nybyggnad, tillbyggnad och ombyggnad av en- och tvåbostadshus samt vid nybyggnad av flerbostadshus som är avsett för bostadsrättsförening eller för ägarlägenhetsfastigheter. 
 En åtgärdandeförsäkring ska även finnas när byggnad som huvudsakligen används eller har använts för annat ändamål än bostad, inreds för eller ianspråktas som en- och tvåbostadshus eller flerbostadshus som är avsett för en bostadsrättsförening eller för ägarlägenhetsfastigheter. 
 Trots första stycket behöver en åtgärdandeförsäkring inte finnas om byggkostnaden inte överstiger tio prisbasbelopp beräknat enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken (2010:110) eller för nybyggnad, tillbyggnad och ombyggnad av en- och tvåbostadshus där byggnadsarbetet huvudsakligen utförs av byggherren själv för det egna boendet. 
 När åtgärdandeförsäkring krävs enligt första och andra styckena ska denna vara registrerad enligt 3 § för att startbesked ska kunna ges i enlighet med 10 kap. 23 § plan- och bygglagen (2010:900). 
 Bestämmelsen behandlas i avsnitt 8.2. 
 Paragrafen anger i vilka situationer en åtgärdandeförsäkring ska finnas. För nyproduktion eller om- och tillbyggnad av flerbostadshus för hyresbostäder behövs inte åtgärdandeförsäkring tecknas. Däremot krävs åtgärdandeförsäkring vid nyproduktion av flerbostadshus avsedda för bostadsrättsföreningar och för nyproduktion för ägarlägenhetsfastigheter. 
 I bestämmelsen görs ingen skillnad mellan fritidshus och permanentboende utan i stället införs i tredje stycket en beloppsgräns avseende byggkostnaden för att fastslå i vilka situationer försäkring krävs. 
 För ägarlägenhetsfastigheter och bostadsrättsföreningar är huvudregeln att åtgärdandeförsäkring krävs vid nyproduktion, men inte vid ombyggnad eller tillbyggnad. 
 121 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:10 
 När byggnad som använts för annat än bostadsändamål byggs om till bostadsrätter eller ägarlägenhetsfastigheter krävs dock åtgärdandeförsäkring. Exempel på sådana ombyggnationer är när parkeringshus, industribyggnader och liknande byggs om till bostadsrättslägenheter eller ägarlägenhetsfastigheter. Däremot krävs inte försäkringen om den övervägande delen av den befintliga byggnaden redan används för bostadsändamål. 
 I tredje stycket anges vid vilken kostnadsnivå kravet på åtgärdandeförsäkring inträder. Dessutom ges undantag för kravet på försäkring vid nyproduktion av en- och tvåbostadshus där byggnadsarbetet utförs av byggherren själv för sitt eget boende. Kravet är dock att merparten av det praktiska byggnadsarbetet utförs av byggherren personligen. 
 I fjärde stycket tydliggörs att den obligatoriska åtgärdandeförsäkringen måste ha tecknats och vara registrerad för att startbesked ska kunna ges enligt plan- och bygglagens bestämmelser. 
 2 § 
 I denna lag avses med 
 byggherre: den som för egen räkning utför eller låter utföra projek-  
 terings-, 
 byggnads-, 
  rivnings- eller markarbeten, 
 byggkostnad: den sammanlagda kostnaden för markarbete, byggnadsarbete, material och projektering, exklusive kostnad för markförvärv och kommunala avgifter, 
 försäkringsgivare: den som tillhandahåller och tecknar åtgärdandeförsäkring, 
 försäkringshavare: den som äger bostadshus, ägarlägenhetsfastighet eller gemensamhetsanläggning för ägarlägenhetsfastigheter för vilket det finns åtgärdandeförsäkring registrerad, 
 nybyggnad: uppförande av en ny byggnad, 
 ombyggnad: ändring av en byggnad som innebär att hela byggnaden eller en betydande och avgränsbar del av byggnaden påtagligt förnyas, 
 tillbyggnad: ändring av en byggnad som innebär en ökning av byggnadens volym. 
 Bestämmelsen behandlas i avsnitt 8.2. 
 Definitionerna av begreppen byggherre, nybyggnad, ombyggnad och tillbyggnad är desamma som i PBL, förutom begreppet ny- 
 122 
  
 SOU 2013:10 
  
 Författningskommentar 
 byggnad där bestämmelsen till skillnad från PBL:s definition inte omfattar flyttning av byggnad. 
 3 § 
 Byggherren ska se till att det finns en åtgärdandeförsäkring om det krävs en sådan enligt denna lag. 
 Försäkringsgivaren ska vid tecknad åtgärdandeförsäkring låta registrera försäkringen enligt lag (2006:985) om energideklaration för byggnader och registrering av åtgärdandeförsäkring. Försäkringsgivaren ansvarar i och med registreringen för att försäkringen uppfyller de krav som gäller enligt denna lag. 
 Bestämmelsen behandlas i avsnitt 8.2. 
 I första stycket fastslås att det är byggherren som har ansvaret för att teckna åtgärdandeförsäkring. 
 När avtal om åtgärdandeförsäkring träffats åligger det försäkringsgivaren att på elektronisk väg registrera försäkringen i Bo- verkets register för energideklaration för byggnader, vars användningsområde därmed utökas. Genom att registrera försäkringen ansvarar försäkringsgivaren för att försäkringsskyddet uppfyller lagens krav. 
 Åtgärdandeförsäkringens omfattning 
 4 § 
 En åtgärdandeförsäkring ska omfatta 
  
 a) 
  
 utförande av erforderlig utredning för att kontrollera om ersättningsbart fel eller skada enligt  
  
 b)–d) 
  föreligger, 
  
 b) 
  
 kostnader för att åtgärda fel i byggnadens konstruktion, det material som använts i byggnadsarbetet eller som beror på utförandet av arbetet och som innebär avvikelse från de tekniska egenskapskrav som gällde vid tiden för utförandet enligt plan- och bygglagen (2010:900) eller föreskrifter angående tekniska egenskapskrav som meddelats med stöd av plan- och bygglagen, 
  
 c) 
  
 kostnader för att åtgärda skada på byggnaden som beror på fel enligt b) samt 
  
 123 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:10 
 d) annan väsentlig skada på byggnad som beror på byggnadens konstruktion, det material som använts i byggnadsarbetet eller utförandet av arbetet. 
 Åtgärdandeförsäkringen ska inte omfatta skador som täcks av gällande fastighetsförsäkring, villaförsäkring eller bostadsrättsförsäkring. Åtgärdandeförsäkringen ska inte heller omfatta fel och skador som omfattas av lag om färdigställandeskydd. 
 Bestämmelsen behandlas i avsnitt 8.3. 
 I åtgärdandeförsäkringen omfattas kostnader för erforderlig utredning för att konstatera om ersättningsbart fel eller skada föreligger. Dessutom ska enligt d) sådana skador som uppkommit på grund av det som i dagligt tal kommit att benämnas som s.k. utvecklingsfel omfattas av försäkringen, om skadan är väsentlig. Vid bedömningen av väsentlighetsrekvisitet ska hänsyn tas till kostnaden för återställandet samt, framförallt, skadans påverkan på byggnadens funktion som bostadshus. 
 I andra stycket fastslås att åtgärdandeförsäkringen inte ska omfatta skador som täcks av en befintlig fastighetsförsäkring, villaförsäkring eller bostadsrättsförsäkring. 
 5 § 
 En åtgärdandeförsäkring ska omfatta fel och skada enligt 4 § som anmälts till försäkringsgivaren inom tio år efter godkänd slutbesiktning i entreprenaden. Har slutbesiktning inte gjorts räknas tiden från byggnadsnämndens tidigaste slutbesked enligt någon av bestämmelserna i 10 kap. 34, 35 eller 36 §§ plan- och bygglagen (2010:900). 
 Bestämmelsen behandlas i avsnitt 8.3. 
 Åtgärdandeförsäkringens skydd gäller i tio år från slutbesiktningsdagen. I de fall slutbesiktning inte har gjorts gäller försäkringsskyddet från dagen för det slutbesked som meddelats enligt bestämmelserna i PBL. Om flera och olika former av slutbesked har meddelats räknas tiden från det slutbesked som först meddelats. 
 Bestämmelserna i 5 § innebär också att en anmälan om fel eller skada måste vara försäkringsgivaren tillhanda innan försäkringsperioden löpt ut. 
 124 
  
 SOU 2013:10 
  
 Författningskommentar 
 Villkor om inskränkningar i försäkringshavarens rätt till ersättning 
 6 § 
 En åtgärdandeförsäkring får innehålla villkor om att försäkringsgivarens ansvar under försäkringstiden för utredning, fel och skada enligt 4 § är begränsat till visst belopp per byggnad (försäkringsbelopp). Försäkringsbeloppet får begränsas till femtio procent av byggkostnaden, dock lägst tio prisbasbelopp beräknat enligt 2 kap. 6 och 7 § socialförsäkringsbalken (2010:110). 
 Bestämmelsen behandlas i avsnitt 8.4. 
 Åtgärdandeförsäkringen gäller med ett försäkringsbelopp per byggnad för försäkringsperioden. Försäkringsbeloppet minskar vid varje ersättningstillfälle. I samma utsträckning som försäkringsgivaren lyckas få ersättning tillbaka genom regress från den som har ett avtalsenligt eller skadeståndsrättsligt ansvar för felet eller skadan fylls försäkringsbeloppet dock på upp till det från början avtalade beloppet. 
 En åtgärdandeförsäkring behöver inte tecknas med ett försäkringsbelopp som motsvarar hela byggkostnaden, utan byggherren kan välja ett lägre belopp. Försäkringsbeloppet får dock inte understiga femtio procent av den totala byggkostnaden. Om halva byggkostnaden understiger tio prisbasbelopp får försäkringsbeloppet inte understiga tio prisbasbelopp. 
 7 § 
 En åtgärdandeförsäkring ska gälla med en självrisk. Självrisken får vad avser en- och tvåbostadshus eller ägarlägenhetsfastighet inte överstiga ett prisbasbelopp enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken (2010:110) och avseende flerbostadshus eller gemensamhetsanläggning för ägarlägenhetsfastigheter inte överstiga fem prisbasbelopp. 
 Kostnader för utredning samt åtgärdande av fel och skada enligt 4 § betalas av försäkringshavaren upp till gällande självrisk. Överskjutande kostnader betalas av försäkringsgivaren intill försäkringsbeloppet. 
 Försäkringen ska gälla med en självrisk per anmält fel eller skada. Om flera fel eller skador som omfattas av försäkringen upptäcks vid utredningen och åtgärdandet av ett anmält fel eller skada på grund av 
 125 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:10 
 fel ska en självrisk gälla för samtliga genom utredningen och åtgärdandet konstaterade fel och skador som omfattas av försäkringen. 
 Bestämmelsen behandlas i avsnitt 8.4. 
 Självrisken per fel eller skada får inte överstiga ett prisbasbelopp för en- och tvåbostadshus samt ägarlägenhetsfastighet. I fråga om flerbostadshus för bostadsrättsförening eller gemensamhetsanläggning för ägarlägenhetsfastigheter får självrisken inte överstiga fem prisbasbelopp. 
 I andra stycket framgår att försäkringshavaren betalar alla faktiskt uppkomna kostnader för utredning och återställande upp till självriskbeloppet. Kostnader däröver betalas av försäkringsgivaren ur det försäkringsbelopp som gäller för det aktuella objektet. 
 Om försäkringsgivarens utredning och återställande av ett anmält fel eller skada avslöjar flera fel eller skador som omfattas av försäkringen så gäller en självrisk för samtliga dessa fel och skador. 
 Utredning och åtgärdande 
 8 § 
 Försäkringsgivaren har utredningsansvar för anmält fel eller skada. Utredningen ska påbörjas omgående efter anmälan. Resultatet av utredningen ska redovisas till försäkringshavaren. 
 Försäkringsgivaren ska rådgöra med försäkringshavaren och med den leverantör eller entreprenör som anlitas för åtgärdande och senast inom tre månader från anmält fel eller skada upprätta en åtgärdandeplan. I åtgärdandeplanen ska redovisas tillvägagångssättet för åtgärdandet samt tidpunkt för när åtgärdandet beräknas vara klart. Om det under arbetet med åtgärdandet framkommer omständigheter som kan påverka tidpunkten för åtgärdandets färdigställande ska åtgärdandeplanen revideras och meddelas försäkringshavaren. 
 Försäkringsgivaren ansvarar gentemot försäkringshavaren för att ett åtgärdande genomförs enligt åtgärdandeplanen. 
 Bestämmelsen behandlas i avsnitt 8.5. 
 I första stycket fastslås att försäkringsgivaren har ett ansvar för att en anmälan om fel eller skada utreds för att utröna om ett ersättningsbart fel eller skada föreligger. 
 126 
  
 SOU 2013:10 
  
 Författningskommentar 
 I andra stycket stadgas att en åtgärdandeplan ska upprättas av försäkringsgivaren efter att ha rådgjort med försäkringshavaren och den leverantör eller entreprenör som anlitas för att åtgärda felet eller skadan. Den som åtgärdar kan vara samma leverantör eller entreprenör som utfört de ursprungliga arbetena. 
 En åtgärdandeplan ska upprättas inom tre månader från anmälan. Den får inledningsvis vara preliminär, men ska i takt med utredningens och åtgärdandets gång justeras med en slutlig tidsplan. 
 Försäkringsgivarens krav och regressrätt 
 9 § 
 Försäkringsgivaren får vid konstaterat fel eller skada enligt 4 § för försäkringshavarens räkning framställa krav gentemot berörd leverantör, entreprenör, projektör eller annan konsult. Resultatet av den utredning som försäkringsgivaren låtit ta fram enligt 8 § ska redovisas till den mot vilken kravet riktas. 
 En försäkringsgivare som påbörjat åtgärdande av fel eller skada enligt 3 § övertar den rätt till ersättning som försäkringshavaren kan ha med anledning av felet eller skadan mot leverantör, entreprenör, projektör eller annan konsult. 
 Försäkringshavaren får inte till nackdel för försäkringsgivaren genom avtal avsäga sig eller begränsa sin rätt till ersättning som tillkommer honom enligt lag, avtal eller allmänna skadeståndsrättsliga principer. 
 Vid regresstalan mot den ansvarige ska försäkringsgivaren även inkludera försäkringshavarens självrisk och vid bifall till talan återbetala den delen till försäkringshavaren. Vid delvis bifall ska återbetalning av försäkringshavarens självrisk göras proportionellt i förhållande till faktiskt erhållen regressersättning. 
 Bestämmelsen behandlas i avsnitt 8.5. 
 Bestämmelsen ger försäkringsgivaren rätt att för försäkringshavarens räkning framställa krav mot en leverantör, entreprenör, projektör eller annan konsult som kan ha ett avtalsenligt eller skadeståndsrättsligt ansvar för det uppkomna felet och skadan. I samband med ett sådant krav redovisar försäkringsgivaren sin utredning om felets och skadans orsak och omfattning till den berörda parten. Försäkringsgivaren övertar också, i samma ut- 
 127 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:10 
 sträckning som de lämnar försäkringsersättning, försäkringshavarens rätt till ersättning från den som har ett avtalsenligt eller skadeståndsrättsligt ansvar. 
 I fjärde stycket säkerställs att försäkringsgivaren i samband med en regresstalan mot någon som kan ha ett ansvar för de uppkomna felen och skadorna även ska inkludera försäkringshavarens krav på ersättning för sin självriskkostnad. 
 Förbud mot ändring av försäkringsvillkor 
 10 § 
 Försäkringsgivaren och försäkringshavaren får, efter det att försäkring tecknats, inte träffa avtal som medför att försäkringsvillkoren inte längre uppfyller kraven på en åtgärdandeförsäkrings innehåll enligt denna lag. 
 Åtgärdandeförsäkringen följer det försäkrade objektet under hela försäkringsperioden, vilket innebär att en ny ägare av objektet under försäkringsperioden övertar rätten till försäkringsersättning från tillträdesdagen. Den tidigare försäkringshavaren får därför inte tillsammans med försäkringsgivare träffa avtal som gör att försäkringsskyddet för den nye försäkringshavaren inte längre motsvarar de krav på innehåll som ställs i denna lag. 
 Tvist 
 11 § 
 Försäkringsvillkoren får inte innehålla bestämmelser som begränsar rätten att vid tvist få ärendet prövat i allmän domstol. 
 För att säkerställa försäkringshavarens rätt att få sitt ärende prövat i allmän domstol fastslås att försäkringsvillkoren inte får innehålla bestämmelser om annan ordning för att slutligt avgöra tvister. 
 128 
  
 SOU 2013:10 
  
 Författningskommentar 
 Övergångsbestämmelser 
 1. Denna lag träder i kraft den 31 mars 2014 då lagen (1993:320) om byggfelsförsäkring m.m. ska upphöra att gälla. 
 2. Lagen om byggfelsförsäkring m.m. gäller fortfarande för ärenden enligt plan- och bygglagen (2010:900) som påbörjats före 31 mars 2014. 
 Ikraftträdandet sker den 31 mars 2014. 
 De nuvarande bestämmelserna i lagen om byggfelsförsäkring m.m. ska gälla i ärenden som har inletts före lagens ikraftträdande. 
 129 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:10 
  
 11.3 
  
 Förslag till lag om färdigställandeskydd 
  
 Tillämpningsområde, definition m. m. 
 1 § 
 Om en näringsidkare har åtagit sig att för en konsuments räkning utföra nybyggnad, tillbyggnad eller ombyggnad av en- eller tvåbostadshus ska det finnas ett färdigställandeskydd, som består av en försäkring eller en bankgaranti. 
 När färdigställandeskydd krävs enligt denna lag ska ett bevis om detta visas upp för byggnadsnämnden i enlighet med 10 kap. 23 § plan- och bygglagen (2010:900) för att startbesked ska kunna ges. 
 Bestämmelsen behandlas i avsnitt 8.6. 
 Denna bestämmelse motsvarar 12 § i den upphävda lagen om byggfelsförsäkring m.m. 
 2 § 
 I denna lag avses med 
 byggherre: den som för egen räkning utför eller låter utföra projek-  
 terings-, 
 byggnads-, 
  rivnings- eller markarbeten, 
 byggkostnad: den sammanlagda kostnaden för markarbete, byggnadsarbete, material och projektering, exklusive kostnad för markförvärv och kommunala avgifter 
 försäkringsgivare: den som tillhandahåller ett färdigställandeskydd, försäkringshavare: den som äger bostadshus för vilket det finns ett 
 färdigställandeskydd, 
 nybyggnad: uppförande av en ny byggnad, 
 ombyggnad: ändring av en byggnad som innebär att hela byggnaden till en betydande och avgränsbar del av byggnaden påtagligt förnyas, 
 tillbyggnad: ändring av en byggnad som innebär en ökning av byggnadens volym. 
 Definitionerna av begreppen byggherre, nybyggnad, ombyggnad och tillbyggnad är desamma som i PBL, förutom begreppet nybyggnad där bestämmelsen till skillnad från PBL:s definition inte omfattar flyttning av byggnad. 
 130 
  
 SOU 2013:10 
  
 Författningskommentar 
 3 § 
 Ett färdigställandeskydd behöver inte finnas om den sammanlagda byggkostnaden inte överstiger tio prisbasbelopp beräknat enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken (2010:110). 
 Bestämmelsen anger vid vilken kostnadsnivå kravet på färdigställandeskydd inträder. 
 4 § 
 Byggherren ska se till att det finns ett färdigställandeskydd, om det krävs ett sådant enligt denna lag. 
 Denna bestämmelse motsvarar 15 § i den upphävda lagen om byggfelsförsäkring m.m. 
 Färdigställandeskyddets omfattning 
 5 § 
 Ett färdigställandeskydd ska omfatta skälig ersättning för 
  
 1. 
  
 extra kostnader för att slutföra arbetena, 
  
 2. 
  
 kostnader för att avhjälpa fel som en besiktningsman har anmärkt på vid en slutbesiktning enligt 53 § konsumenttjänstlagen (1985:716), och 
  
 3. 
  
 kostnader för att avhjälpa skador på byggnaden som har orsakats av fel enligt 2 ovan. 
  
 Färdigställandeskyddet ska, till den del det avser ersättning för kostnader enligt första stycket 1, få tas i anspråk om näringsidkaren hamnar i sådant dröjsmål som ger konsumenten rätt att häva avtalet enligt 29 § konsumenttjänstlagen. Till den del färdigställandeskyddet avser ersättning enligt första stycket 2 eller 3 ska det få tas i anspråk om näringsidkaren har gått i konkurs eller av annan anledning inte kan fullgöra sitt åtagande. 
 Ett färdigställandeskydd ska innehålla villkor om att det gäller även om byggnaden övergår till ny ägare. 
 Denna bestämmelse motsvarar 16 § i den upphävda lagen om byggfelsförsäkring m.m. 
 131 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:10 
 6 § 
 Ett avtal om färdigställandeskydd får, utöver vad som följer av  
 7–9 
  §§ inte innehålla villkor som inskränker på konsumentens rätt att ta färdigställandeskyddet i anspråk. Avtalet får inte heller innehålla villkor om att konsumenten ska svara för en viss självrisk. 
 Denna bestämmelse motsvarar 17 § i den upphävda lagen om byggfelsförsäkring m.m. 
 7 § 
 Ett avtal om färdigställandeskydd ska innehålla villkor som säkerställer att belopp som tas i anspråk och används för att täcka sådana kostnader som avses i 5 §. 
 Denna bestämmelse motsvarar 18 § i den upphävda lagen om byggfelsförsäkring m.m. 
 8 § 
 Ett färdigställandeskydd får begränsas till ett visst belopp. Det ska dock alltid motsvara minst tio procent av det avtalade priset för den åtgärd som omfattas av skyddet. 
 Denna bestämmelse motsvarar 19 § i den upphävda lagen om byggfelsförsäkring m.m. 
 9 § 
 Om ett avtal om färdigställandeskydd innehåller ett villkor som innebär att en begäran om att ta skyddet i anspråk måste framställas inom viss tid, får villkoret inte begränsa konsumentens rätt att framställa sådan begäran mer än vad som framgår av andra stycket. 
 När det gäller ersättning enligt 5 § första stycket 1 får ett villkor som avses i första stycket innebära att begäran ska göras utan oskäligt dröjsmål efter det att konsumentens rätt att häva avtalet med näringsidkaren uppkommit. När det gäller ersättning enligt 5 §, första stycket 2 och 3, får villkoret innebära att begäran ska göras inom ett år från 
 132 
  
 SOU 2013:10 
  
 Författningskommentar 
 den dag då entreprenaden godkändes vid en slutbesiktning enligt 53 § konsumenttjänstlagen (1985:716). 
 Denna bestämmelse motsvarar 20 § i den upphävda lagen om byggfelsförsäkring m.m. 
 Villkor om försäkringsgivarens övertagande av rätt till ersättning 
 10 § 
 Ett färdigställandeskydd ska innehålla villkor om att 
  
 1. 
  
 en försäkringsgivare, som betalar ut ersättning på grund av färdigställandeskyddet, övertar den rätt till ersättning som byggnadens ägare kan ha mot den som på grund av avtal eller eget vållande eller på annan grund är ersättningsskyldig med anledning av felet eller skadan och som inte ägaren själv tar i anspråk, 
  
 2. 
  
 byggnadens ägare inte får till nackdel för försäkringsgivaren genom avtal avsäga sig den rätt till ersättning som tillkommer honom enligt avtal eller allmänna skadeståndsrättsliga bestämmelser. 
  
 Bestämmelsen motsvarar i stort bestämmelsen i 8 § i den upphävda lagen om byggfelsförsäkring m.m. 
 Förbud mot ändring av försäkringsvillkor 
 11 § 
 Försäkringsgivaren och försäkringshavaren får, efter det att färdigställandeskydd tecknats, inte träffa avtal som medför att försäkringsvillkoren inte längre uppfyller kraven på ett färdigställandeskydds innehåll enligt denna lag. 
 Bestämmelsen motsvarar i stort bestämmelsen i 9 § i den upphävda lagen om byggfelsförsäkring m.m. 
 133 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:10 
 Villkor om regressrätt m.m. 
 12 § 
 Vad som sägs i  
 7–9 
  §§ gäller även för bankgaranti, om inte annat följer av lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse eller av föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. 
 Med försäkringsgivare jämställs den som ansvarar för färdigställandeskyddet och med försäkringshavare jämställs konsumenten. 
 Bestämmelsen motsvarar i stort bestämmelsen i 21 § i den upphävda lagen om byggfelsförsäkring m.m. 
 Tvist 
 13 § 
 Avtalsvillkoren för färdigställandeskydd får inte innehålla bestämmelser som begränsar rätten att vid tvist få ärendet prövat i allmän domstol. 
 För att säkerställa rätten att få sitt ärende prövat i allmän domstol fastslås att avtalsvillkoren inte får innehålla bestämmelser om annan ordning för att slutligt avgöra tvister. 
 Övergångsbestämmelser 
 1. Denna lag träder i kraft den 31 mars 2014 då lagen (1993:320) om byggfelsförsäkring m.m. ska upphöra att gälla. 
 2. Lagen om byggfelsförsäkring m.m. gäller fortfarande för ärenden enligt plan- och bygglagen (2010:900) som påbörjats före 31 mars 2014. 
 Ikraftträdandet sker den 31 mars 2014. 
 De nuvarande bestämmelserna i lagen om byggfelsförsäkring m.m. ska gälla i ärenden som har inletts före lagens ikraftträdande. 
 134 
  
 SOU 2013:10 
  
 Författningskommentar 
  
 11.4 
  
 Förslag till lag om ändring i lag (2006:985) om energideklaration för byggnader 
  
 och registrering av åtgärdandeförsäkring 
 2 a § 
 Boverkets register över energideklarationer ska även användas för registrering av åtgärdandeförsäkring enligt bestämmelserna i lag (2014:xx) om försäkring för åtgärdande av vissa byggfel. 
 Register för energideklaration och åtgärdandeförsäkring 
 16 a § 
 I Boverkets register över energideklarationer ska även registreras åtgärdandeförsäkringar enligt lag (2014:xx) om försäkring för åtgärdande av vissa byggfel. 
 Bestämmelsen behandlas i avsnitt 8.2. 
 Genom bestämmelserna utökas lagens tillämpningsområde till att även omfatta registrering av tecknade försäkringar enligt lagen om åtgärdandeförsäkring. 
 135 
 Särskilda yttranden 
 Särskilt yttrande av 
 experten Gonzalez, Konsumentverket 
 I detta särskilda yttrande redovisar jag min uppfattning i de delar den avviker från utredarens uppfattning. Avslutningsvis ger jag några exempel på hur konsumentskyddet vid småhusentreprenad, skulle kunna förstärkas ytterligare. 
 Synpunkter avseende utredarens förslag: 
 Det allra mesta som utredaren föreslår ställer jag mig bakom och jag har en tro att förslagen, i det fall de genomförs, kommer att leda till ett mycket bättre konsumentskydd vid småhusentreprenad. Det finns dock ett par punkter i förslaget till lag om åtgärdandeförsäkring där jag tycker att utredaren lagt konsumentskyddsribban, för en- och tvåbostadshus samt ägarlägenhet, för lågt. 
 Högsta tillåtna självrisknivå, avsnitt 8.4 
 Utredaren föreslår att det i lagen om åtgärdandeförsäkring ska införas en högsta tillåtna självrisk motsvarande ett basbelopp, idag 44 500 kr, avseende en- eller tvåbostadshus eller ägarlägenhetsfastighet. En sådan självrisknivå är alltför hög anser jag. 
 För många familjer, ofta nybildade med små barn, som precis gjort den förmodligen största investeringen i sitt liv kan en självrisk på denna nivå få förödande konsekvenser i det fall de har oturen att behöva nyttja sitt försäkringsskydd. Det kan till och med vara så att det inte finns möjligheter för familjen att få lån till självrisken. För byggfelsförsäkringar idag får självrisken högst motsvara ett halvt basbelopp och redan den nivån har skapat problem för många 
 137 
  
 Särskilda yttranden 
  
 SOU 2013:10 
 konsumenter. Min uppfattning är därför att självrisken helst bör vara lägre än dagens nivå men definitivt bör den inte tillåtas att vara högre. 
 Om man ser till utbudet av byggfelsförsäkringar idag så är det slående att det saknas variation avseende omfattningen av försäkringsskyddet. De två försäkringsgivare som riktar sig mot konsumenter erbjuder nästan identiska villkor och dessa håller sig i princip på den lägsta konsumentskyddsnivå som lagen medger. Det finns, efter vad jag förstår, ingen anledning att tro att det skulle bli annorlunda om förslaget till åtgärdandeförsäkring genomförs. 
 Lägsta försäkringsbelopp, avsnitt 8.4 
 Utredaren föreslår att det i lagen anges en nivå för lägsta tillåtna maximala försäkringsbelopp. Den nivån föreslås vara 50 % av byggkostnaden, dock lägst 10 prisbasbelopp (vilket i år är 445 000 kr). Min uppfattning är att den nivån riskerar att bli för låg. För att åstadkomma ett bra konsumentskydd vid småhusbyggnation bör målet vara att minimera, helst utesluta, risken för att en konsument själv tvingas betala stora belopp för att återställa ett nybyggt hus till den standard som borde varit självklar från början. 
 Med föreslaget lägsta maximala försäkringsbelopp kan en familj som har oturen att drabbas av flera byggskador alltför lätt hamna i situationen att försäkringsskyddet uttöms och de får därefter själva bära kostnaden för att återställa sitt hus till det skick det borde ha varit i från början. Det kan i värsta fall även vara så att familjen inte beviljas lån för att bekosta återställande av huset. De riskerar då att fastna i den omöjliga situationen att de varken kan bo i huset eller sälja det vidare. 
 För att undvika att konsumenter hamnar i kläm på det viset bör lägsta ribban för maximalt försäkringsbelopp vara betydligt högre än vad utredaren föreslår och, enligt min mening, bör helst endast fullvärdeförsäkring få tillåtas. Som jämförelse kan nämnas att en vanlig villaförsäkring, som ska ge försäkringstagaren skydd mot oförutsedda skador av olika slag, normalt är en fullvärdeförsäkring. Jag kan inte se att det finns skäl att ha ett sämre skydd i det fall man drabbas av oförutsedda byggfel/skador. 
 I motsats till utredaren tror jag tyvärr inte att möjligheten för konsumenten att teckna försäkring med högre maximalt försäkringsbelopp, än vad lagen anger som lägsta tillåtna nivå, blir en verklig- 
 138 
  
 SOU 2013:10 
  
 Särskilda yttranden 
 het. Dels tror jag inte att försäkringsbolagen kommer att erbjuda annat än försäkring på lägsta tillåtna nivå och dels tror jag att, i det fall valet fanns, majoriteten av konsumenterna ändå skulle välja billigaste möjliga försäkringslösning då man vid inledning av ett byggprojekt inte räknar med att få ett framtida behov av försäkringen. 
 Förslag på andra konsumentskyddande åtgärder 
 Enligt min uppfattning rör den väsentligaste konsumentskyddsfrågan vid småhusentreprenader ansvarsfördelningen mellan entreprenören och konsumenten. Det kan ifrågasättas om konsumenttjänstlagens regler om småhusentreprenad ger konsumenterna tillräckligt skydd. 
 Ett utökat ansvar för entreprenören torde, förutom det faktum att konsumentskyddet stärks vid småhusentreprenad, innebära att  
 byggfels- /åtgärdsförsäkringsgivarens 
  slutliga ansvar för byggkostnaderna skulle minska. Det i sin tur skulle kunna leda till lägre försäkringspremier alternativt lägre självrisker och högre försäkringsbelopp för samma premiekostnad. 
 Nedan följer några exempel på förslag som, enligt min uppfattning, skulle leda till ett ökat konsumentskydd vid småhusentreprenad. Min förhoppning är att dessa förslag ska inspirera till att en ny utredning tillsätts med uppgift att se över ansvarsfördelningen mellan konsument och entreprenör. 
 Fackmässigt utförande 
 Jag anser att det finns många skäl till att skärpa och förtydliga innebörden i konsumenttjänstlagens begrepp fackmässigt utförande. 
 Ett fackmässigt utförande kan till exempel, enligt min uppfattning, inte vara förenligt med att det uppstår till exempel fuktskador i ett nyuppfört hus oavsett vad som var känt eller ej om byggmetoden vid byggstart. 
 139 
  
 Särskilda yttranden 
  
 SOU 2013:10 
 Konsumentens rätt att åberopa fel 
 60 § konsumenttjänstlagen innehåller begränsande regler för när konsumenten får åberopa felaktigheter i entreprenaden. Enligt min mening är de begränsningarna väl tuffa ur konsumentsynpunkt och kan leda till att konsumenten genom att låta utföra en slutbesiktning mister möjligheten att åberopa fel som denna haft rätt att åberopa i det fall ingen besiktning utförts. 
 Ett viktigt skäl till införandet av 60 § konsumenttjänstlagen var att man ville få ett incitament för parterna att låta utföra en slutbesiktning och man framhöll särskilt fördelarna för båda parter av att upptäcka de fel som finns vid ett tidigt stadium, se prop. 2003/04:45 s. 58 ff. Jag instämmer i att det är en fördel att ha en slutbesiktning och det finns definitivt fördelar med att fel upptäcks så tidigt som möjligt. Jag tror också att 60 § konsumenttjänstlagen är ett viktigt incitament för entreprenören att vilja ha en slutbesiktning idag. Tyvärr kan jag se att fördelarna för en konsument idag inte är lika självklara. I det fall paragrafen skulle tas bort hyser jag en tilltro till att både entreprenörer och konsumenter skulle se fördelar med att ha en slutbesiktning då det trots allt torde gagna båda parter att de fel som finns upptäcks tidigt. 
 Reklamationsrätt som följer bostaden 
 I det fall entreprenörens ansvar följde bostaden, på samma sätt som byggfelsförsäkringen gör idag, skulle en ny ägare överta den tidigare ägarens reklamationsrätt. Givetvis skulle en ny ägare aldrig få bättre rätt än den ursprungliga ägaren. Entreprenören skulle fortsatt ha samma ansvar som denne skulle haft i det fall inget ägarbyte skett och den nya ägaren skulle slippa gå via sin säljare för att hävda reklamationsrätt gentemot entreprenören. 
 Ombyggnad också småhusentreprenad 
 Konsumenttjänstlagens särskilda avsnitt,  
 51–61 
  §§, om småhusentreprenader gäller uppförande eller tillbyggnad av en- eller tvåbostadshus medan ombyggnation faller utanför. I det fall en konsument låter utföra både en tillbyggnad och en ombyggnad vid samma tillfälle gäller med andra ord olika regelverk beroende på vilken del av byggnationen som är aktuell. Jag tror att det ur 
 140 
  
 SOU 2013:10 
  
 Särskilda yttranden 
 konsumentsynpunkt vore värdefullt om samma regler gällde för ombyggnad som för andra småhusentreprenadarbeten. Som jämförelse kan nämnas att ingen skillnad görs på tillbyggnad eller ombyggnation när det gäller krav på byggfels/åtgärdandeförsäkring. 
 141 
  
 Särskilda yttranden 
  
 SOU 2013:10 
 Särskilt yttrande av 
 Tate, näringspolitisk chef hos Sveriges Byggindustrier 
 Jag får härmed lämna följande särskilda yttrande över Byggkravsutredningens förslag om delat byggansvar. 
  
 1. 
  
 SAMMANFATTNING 
  
 Jag har i ett tidigt skede av utredningen givit in synpunkter på utredningen till utredaren Brown. Till viss del har man i utredningen tagit hänsyn till dessa synpunkter men några viktiga frågor kvarstår. Från början var det tänkt att det skulle vara obligatoriskt för entreprenörer som utför arbete åt en konsument att anmäla sig som ansvarig entreprenör. Utredningen har nu kommit fram till att det ska vara frivilligt att vara ansvarig entreprenör, vilket är positivt. 
 Utgångspunkten för Byggkravsutredningen var från början att det alltid var entreprenören som var ansvarig för ett byggfel. Den bilden har nyanserats och man har nu angett att det egentliga ansvaret kan ligga hos någon annan. 
 Vi har lyft fram några situationer där entreprenören inte kan anses ansvarig för byggfelet. Det första exemplet är när konsumenten har anlitat en egen konsult som tagit fram alla bygghandlingar (gjort all projektering). Entreprenörens uppdrag är då i stort sett endast att utföra arbetet i enlighet med de handlingar som konsumenten låtit ta fram. När en professionell konsult tagit fram en handling ska entreprenören i princip kunna utgå från att den är riktig och i överensstämmelse med gällande byggregler. Om entreprenören inte kunnat hitta några fel i handlingarna ligger ansvaret för fel i projekteringen inte på entreprenören utan på den anlitade konsulten. 
 Ett annat fall där entreprenören inte kan anses ansvarig är om konsumenten köpt in en ett prefabricerat hus (färdiga byggelement) från en husleverantör. Liksom ovan är entreprenören här enbart ansvarig för uppförandet av huset. Om det är ett fel i byggelementen så är det inte entreprenören utan husleverantören som är ansvarig för det felet. 
 142 
  
 SOU 2013:10 
  
 Särskilda yttranden 
 En tredje situation vi lyft fram är om konsumenten inte reklamerat felet i tid enligt konsumenttjänstlagen innebärande att konsumenten inte längre kan göra felet gällande gentemot entreprenören. 
 Om byggnadsnämnden i dessa tre situationer ändå förelägger entreprenören att åtgärda byggfelet riskerar entreprenören att lida en rättsförlust genom att de sedan kanske inte får någon ersättning från konsumenten. 
 Byggkravsutredningen har tydligt angivit att de inte går in på det civilrättsliga förhållande som gäller mellan konsumenten och entreprenören. De siktar enbart in sig på att utreda hur man i PBL ska reglera frågan om delat byggansvar. Tanken är att byggnadsnämnden i princip utan närmare utredning ska kunna förelägga den som är angiven i kontrollplanen som ansvarig entreprenör. Byggnadsnämnden kommer inte att göra någon utredning av om ansvaret kan ligga på någon annan, t.ex. en konsult, eller om felansvaret är preskriberat. 
 Vår fråga gäller hur en entreprenör som följt ett åtgärdsföreläggande ska gå tillväga för att kräva ersättning av konsumenten i de fall entreprenören inte anser sig ansvarig för det åtgärdade felet. Konsumenttjänstlagen reglerar inte frågan om entreprenörens möjlighet att kräva ersättning från konsumenten. Utredningens förslag är att ett regresskrav ska skrivas in i avtalet mellan entreprenören och konsumenten samt i eventuella avtal med underentreprenörer. 
 Om konsumenterna kommer att gå med på ett sådant regresskrav är osäkert. Dessutom riskerar entreprenören att få driva en långdragen tvist i domstol för att få igenom ersättningen från konsumenten. Det är inte heller säkert att entreprenören får någon ersättning. Det kan därför ifrågasättas om ordningen med ett delat byggansvar är rättssäker. 
  
 2. 
  
 YTTRANDE 
  
 2.1 
  
 Konsekvenser för entreprenören med ett delat byggansvar 
  
 I Kommittédirektivet 
 1  
 anges att rättsläget skulle bli mer entydigt, om byggnadsnämnderna med stöd av plan- och bygglagen kunde förelägga den som har gjort felet att också rätta till det felaktiga 
  
 1  
 Kommittédirektiv, Översyn av vissa byggfrågor, Dir 2011:100, sid 10. 
 143 
  
 Särskilda yttranden 
  
 SOU 2013:10 
 utförandet. Vidare anges att entreprenören i allmänhet också är den part som har resurser att åtgärda begångna felaktigheter. Utgångspunkten för utredningen har alltså varit att det  
 alltid  
 är ett fel som entreprenören är ansvarig för. Sveriges Byggindustrier delar inte uppfattning att felet alltid beror på entreprenören utan har genom ett tidigare yttrande till utredaren lyft fram att det kan förekomma olika situationer där felet ligger hos någon annan än entreprenören. Att entreprenören även i dessa fall förbehållslöst ska kunna föreläggas att avhjälpa ett fel framstår som oskäligt. I de fall det är klarlagt att entreprenören också är ansvarig för felet är förstås konsekvensen mindre betungande, men även i dessa fall kan det finnas invändningar som redovisas närmare här nedan. 
  
 2.1.1 
  
 Konsekvenser vid felaktig projektering 
  
 Ett exempel på ett fall där entreprenören inte är ansvarig för felet är om konsumenten själv har anlitad en projektör att ta fram samtliga bygghandlingar och felet beror på felaktig projektering. I entreprenörens uppdrag ingår då i princip enbart att utföra arbetet enligt handlingarna (utförandeentreprenad). Entreprenören har här enligt konsumenttjänstlagen 4 § en omsorgsplikt om konsumenten innebärande att entreprenören ska avråda från tekniska lösningar som man upptäcker eller borde ha upptäckt är felaktiga. Om man inte avråder kan entreprenören bli ersättningsskyldig. Man kan invända att entreprenören ska kunna sin PBL och BBR samt känna till alla kommunala särkrav och avråda konsumenten från krav som strider mot dessa och att de därför alltid blir ansvariga om de inte avrått från ett utförande. I praktiken skulle det innebära ett väsentligt utvidgat ansvar för entreprenören, som i princip måste göra om hela projekteringen. Många krav, t.ex. energikrav och krav på dimensionering av bärande konstruktioner, kräver avancerade beräkningar under projekteringsskedet som entreprenören idag inte behöver befatta sig med (om det inte är en ren totalentreprenad där entreprenören har det fulla ansvaret för projekteringen). Dessa projekteringsfel går inte att upptäcka med mindre än att entreprenören själv måste göra om beställarens projektering. 
 I de fall där entreprenören inte kunnat (och inte heller borde kunna) upptäcka bristen i projekteringen ansvarar entreprenören  
 inte  
 för felet gentemot konsumenten. Konsumenten får här istället vända sig till den ansvarige projektören (konsulten). Att i dessa fall, 
 144 
  
 SOU 2013:10 
  
 Särskilda yttranden 
 såsom byggkravsutredningen föreslår, ändå förelägga entreprenören att åtgärda felet kan få allvarliga ekonomiska konsekvenser för entreprenören. Entreprenören måste då först åtgärda felet och sedan försöka få betalt för arbetet från konsumenten. Det är sedan konsumenten som får vända sig till projektören med en begäran om ersättning. Sveriges Byggindustrier ser en risk med att en konsument kan uppfatta ett föreläggande riktat mot ansvarig entreprenör som ett konstaterande av att entreprenören också är ansvarig för felet. Det blir i praktiken entreprenören som måste bevisa att man trots föreläggandet inte är ansvarig för felprojekteringen. Det här strider mot ordningen i konsumenttjänstlagen som lägger bevisbördan för att det är ett fel på konsumenten med undantag för småhusentreprenader (nybyggnad och tillbyggnad av småhus) där entreprenören under den tvååriga garantitiden har bevisbördan för att man inte ansvarar för felet. 
  
 2.1.2 
  
 Konsekvenser vid fel i förtillverkade husbyggsatser (byggelement) 
  
 Även leverantörer av byggelement ska enligt utredningen kunna anges som ansvarig entreprenör. Vidare framhålls att ansvarsfördelningen mellan leverantören av byggelement och entreprenören måste klargöras i kontrollplanen. Om det verkligen kommer att ske är oklart. Sveriges Byggindustrier ser liksom vid projekteringsfallen en risk för att det i praktiken blir den utförande entreprenören som drabbas av föreläggandet istället för leverantören även om felet består i felaktiga byggelement för vilka entreprenören inte ansvarar. 
  
 2.1.3 
  
 Konsekvenser vid sena reklamationer 
  
 Konsumenttjänstlagen anger att konsumenten måste reklamera ett fel inom skälig tid från upptäckt. Ett fel som reklameras inom två månader från upptäckt anses vara reklamerat i tid. Det innebär att ett fel som reklameras senare än inom två månader kan vara för sent reklamerat och konsumenten kan då inte längre göra felet gällande mot entreprenören. Byggkravsutredningen har inte tagit hänsyn till reklamationsfrister när de lämnar sitt förslag till åtgärdsföreläggande. Om ett åtgärdsföreläggande framställs till entreprenören långt efter att konsumenten upptäckt felet och konsumenten 
 145 
  
 Särskilda yttranden 
  
 SOU 2013:10 
 inte har reklamerat felet i tid så har konsumenten förlorat möjligheten att göra felet gällande enligt konsumenttjänstlagen. I dessa fall kommer ändå ett åtgärdsföreläggande att kunna göras gällande mot entreprenören. En fråga är om entreprenören i dessa fall kan få någon ersättning från konsumenten. Visserligen är det ett fel som orsakats av entreprenören men rätten att kräva avhjälpande har gått förlorad enligt konsumenttjänstlagen. Kommer entreprenörerna i dessa fall att förlora den invändningsrätt de annars har enligt konsumenttjänstlagen? 
 I utredningen anges att de föreslagna reglerna i plan- och bygglagen inte kommer att ha någon rättsverkan på det civilrättsliga avtalsförhållandet mellan entreprenören och konsumenten. Sveriges Byggindustrier håller inte med i den bedömningen. Redan genom att entreprenören kan föreläggas att åtgärda ett fel som de inte ansvarar för enligt konsumenttjänstlagen så har avtalsförhållandet påverkats. Dessutom kanske en konsument skulle kunna invända att entreprenören genom att följa åtgärdsföreläggandet ska anses ha frånfalllit invändningen om att felet är för sent reklamerat. 
  
 2.1.4 
  
 Svårigheter för entreprenören att få ersättning av konsumenten 
  
 Efter att entreprenören i exemplen ovan tvingats åtgärda den felaktiga projekteringen, felet i byggelementen eller ett fel som reklamerats för sent vill entreprenören självklart få betalt från konsumenten för åtgärdandet. Hur entreprenören ska gå tillväga eller vilka svårigheter och invändningar entreprenören kan råka ut för har i princip utelämnats av Byggkravsutredningen. Det enda som anges är att entreprenören bör se till att reglera rätten till ersättning genom avtal med konsumenten. Avsaknaden av en djupare konsekvensanalys är enligt Sveriges Byggindustrier en brist i utredningen. Att en myndighet ska kunna lämna ett åtgärdsföreläggande till entreprenörer oberoende av om de ansvarar för fel eller inte är väldigt ingripande. 
 Bestämmelserna i konsumenttjänstlagen utgår från att det är konsumenten som kan begära ersättning från entreprenören vid fel eller skada. Det finns ingen direkt tillämplig bestämmelse för entreprenören att falla tillbaka på om de vill kräva ersättning från konsumenten efter ett åtgärdsföreläggande. Om delat byggansvar införs behöver konsumenttjänstlagen i så fall kompletteras med en bestäm- 
 146 
  
 SOU 2013:10 
  
 Särskilda yttranden 
 melse som ger entreprenörerna möjlighet att kräva ersättning från konsumenten. Att enbart reglera ersättningsrätten i avtal ger inte entreprenörerna ett tillräckligt skydd. 
  
 2.2 
  
 Konsekvenser för de mindre entreprenörerna och val av entreprenadform 
  
 Vår erfarenhet är att det är vanligt med utförandeentreprenader där beställaren ansvarar för hela eller väsentliga delar av projekteringen. Det är särskilt vanligt bland de mindre entreprenörerna. Om Byggkravutredningens förslag om delat byggansvar går igenom blir det i fortsättningen riskabelt att använda utförandeentreprenad. Detta eftersom entreprenören då får ansvara för beställarens projektering. Det här kan i sin tur slå hårt mot vissa mindre entreprenörer vars verksamhet huvudsakligen består i utförandeentreprenader. 
 Om det i dessa entreprenader skulle finnas en möjlighet för entreprenören att enbart ta på sig ansvaret för utförandet skulle risken kunna undanröjas. Någon sådan möjlighet finns inte redovisad av Byggkravsutredningen. 
  
 2.3 
  
 Ökade kostnader 
  
 En entreprenör som vill försäkra sig om att inte behöva drabbas av ett åtgärdsföreläggande känner sig säkert tvingad att låta en utomstående konsult granska handlingar mottagna från en konsument. Detta borde leda till ökade byggkostnader eftersom entreprenören måste lägga in en projekteringskostnad i sin kalkyl. Konsumenten får då både betala för entreprenörens konsult och för den egna konsulten. 
 För att undvika projekteringskostnader skulle entreprenören i och för sig kunna välja att inte godta att vara ansvarig entreprenör. Utredningens förhoppning är dock att det i konkurrensen mellan byggföretagen ska vara en marknadsfördel att ange att bolaget åtar sig att vara ansvarig entreprenör. Företaget riskerar vid ett avstående att förlora uppdrag varför valmöjligheten kanske inte är så stor. 
 147 
  
 Särskilda yttranden 
  
 SOU 2013:10 
  
 2.4 
  
 Vilka är målgruppen för föreläggandet 
  
 Sveriges Byggindustriers erfarenhet är att de flesta seriösa företag tar sitt ansvar och avhjälper fel som reklameras av konsumenter såtillvida de är ansvariga för felet. De oseriösa företagen som idag vägrar att avhjälpa påtalade fel är det inte säkert att man kommer åt genom ett åtgärdsföreläggande från kommunen. På vilket sätt kommer ett åtgärdsföreläggande medföra att dessa företag helt plötsligt skulle efterfölja ett föreläggande när de idag helt struntar i konsumentens reklamation? 
  
 2.5 
  
 Förelägganden mot entreprenörer som uppfört ett flerbostadshus åt en bostadsrättsförening 
  
 Resonemangen ovan är främst inriktade på entreprenörer som bygger en- eller tvåbostadshus men kan även till stor del appliceras på de som bygger åt en bostadsrättsförening. Vad som särskilt kan lyftas fram när det gäller bostadsrättsföreningar är att vår erfarenhet på Sveriges Byggindustrier är att de fel som reklameras av bostadsrättshavarna ofta är av utseendekaraktär som t.ex. att kaklet är annorlunda än man tänkt sig, att färgen på väggen är fel eller att utseendet på bostaden på något annat sätt avviker från vad man anser sig ha avtalat om. Det är alltså inte fråga om fel som strider mot bestämmelserna i PBL eller BBR. Fel som strider mot PBL:s eller BBR:s krav utgår vi från att de flesta seriösa entreprenörer åtgärdar redan idag. Sveriges Byggindustrier har efterlyst tydliga exempel på varför det finns ett behov med ett delat byggansvar när man bygger åt en bostadsrättsförening. En annan viktig aspekt är att det står i strid med övrig konsumentlagstiftning att betrakta bostadsrättsföreningar som konsumenter. 
  
 Brooks 
  
 Tate 
 148 
 Referenser 
  
 Boverkets rapport 2012:16.  
 Kommunernas kompetensbehov för byggfrågor i plan- och bygglagstiftningen 
 . 
  
 Byggskadefonden www.bsf.dk 
  
 Ds 2007:8.  
 Skydd mot fel och obestånd inom bostadsbyggandet 
 . Departementspromemoria från socialdepartementet. 
  
 Ds 2011:2.  
 Avskaffande av den obligatoriska byggfelsförsäkringen 
 . Departementspromemoria från socialdepartementet. 
  
 Erhvervsog Byggestyrelsen. Danmark. Januari 2011. Evaluering af den obligatoriske byggeskadeforsikringsordning. 
  
 NOU 2005:12.  
 Mer effektiv bygningslovgivning II 
 . Norges offentlige utredninger. Bygningslovutvalgets andre delutredning med lovförslag. 
  
 Prop. 2009/10:170.  
 En enklare plan- och bygglag 
 . 
  
 SOU 2012:86.  
 Ökat bostadsbyggande och samordnade miljökrav – genom enhetliga och förutsägbara byggregler 
 . Delbetänkande från Byggkravsutredningen. 
  
 Harrison, Kirk; 
 zzzoverflow:visable; 
 zzzword-wrap: break-word; 
 } 
  
 P { 
 zdisplay:block; 
 } 
  
 .divbreak { 
 clear:both; 
 display:block; 
 zwidth: 100%; 
 zheight: 1px; 
 zword-wrap: break-word; 
 } 
  
 .xecp { 
   display:block; 
   margin: 0px !important; 
   padding: 0px !important; 
    
 } 
  
 .ec { 
   border-style:solid; 
   border-width:1px; 
   display:block; 
   margin: 0px !important; 
   padding: 0px !important; 
 } 
  
 .TOPS { 
   overflow:visable; 
   margin:2px; 
   width:690px !important; 
 }