Gymnasial lärlingsutbildning 
 Gymnasial lärlingsutbildning 
 – utbildning för jobb 
 Erfarenheter efter två års försök med lärlingsutbildning 
 Delbetänkande av Nationella Lärlingskommittén 
 Stockholm 2010 
 SOU 2010:75 
  
 2010_SOU försätts  
 S-format_sv.indd 
  1 
  
 2010-10-14 
  09:20:16 
  
 SOU och Ds kan köpas från Gray kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Gray Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst 106 47 Stockholm 
 Orderfax:  
 08-598 
  191 91 Ordertel:  
 08-598 
  191 90  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se Internet: www.fritzes.se 
 Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen (SB PM 2003:2, reviderad  
 2009-05-02) 
  
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som ska svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på http://www.regeringen.se/remiss 
 Omslag:Gestaltningsbyrån, Norrköping. 
 Textbearbetning och layout har utförts av Regeringskansliet, FA/kommittéservice. 
 Tryckt av Brown AB 
 Stockholm 2010 
 ISBN  
 978-91-38-23461-7 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 2010_SOU register  
 S-format.indd 
  1 
  
 2010-10-14 
  09:21:20 
  
 Till statsrådet och chefen för 
 Utbildningsdepartementet 
 Regeringen bemyndigade den 11 september 2008 chefen för Utbildningsdepartementet att tillkalla en kommitté med uppdrag att främja den arbetsplatsförlagda utbildning som bedrivs med stöd av förordningen (2007:1349) om försöksverksamhet med gymnasial lärlingsutbildning. Vidare att utse tio ledamöter som företräder arbets- marknadens organisationer inom branscher som finns representerade i försöksverksamheten samt en ordförande och sekretariat åt kom- mittén. Samtidigt fastställdes kommitténs direktiv (dir. 2008:106, bilaga 1). 
 Utbildningsministern förordnade den 4 november 2008 Skol- verkets dåvarande generaldirektör Thompson, som ordförande för kommittén. Samma dag förordnades följande tio personer som ledamöter och representanter för arbetslivets parter och bransch- erna: Ward, Sveriges Kommuner och Landsting, Cardenas, Naturbrukets Yrkesnämnd, Roth, Byggnads- industrins Yrkesnämnd, Todd, Företagarna, Carr, LO, Wells, Sveriges Hantverksråd, Jackson, Service- branschens Yrkesnämnd, Gonzalez, Svenskt Näringsliv, White, Svensk Handel samt Hicks, Motorbranschens Yrkesnämnd. George ersattes genom beslut den 18 maj 2009 av Salazar från samma organisation. 
 Dåvarande enhetschefen Johnson förordnades som huvudsekreterare den 17 december 2008 och projektledaren Smith den 27 april 2009 som utredningssekreterare. 
 Tre ledamöter har under andra verksamhetsåret (1 november  
 2009–31 
  oktober 2010) tillkommit i kommittén, nämligen Myers, Byggnadsindustrins Yrkesnämnd, som genom beslut  
 2009-12-01 
  har ersatt Roth, Raymond, Sveriges Kom- muner och Landsting, som genom beslut  
 2010-03-02 
  har ersatt Ward samt Medina, Svenskt Näringsliv, som genom beslut  
 2010-09-28 
  har ersatt Gonzalez. 
 Lärlingskommittén ska vara ett rådgivande organ till försöks- verksamheten med gymnasial lärlingsutbildning, vilken startade höstterminen 2008. Kommittén ska främja den arbetsplatsförlagda utbildningen inom försöksverksamheten och kan därmed påverka den framtida lärlingsutbildningens kvalitet och innehåll. 
 Kommittén, som har antagit namnet Nationella Lärlingskom- mittén, har under sitt andra verksamhetsår haft åtta sammanträden och genomfört två studieresor. Nationella Lärlingskommittén har vidare anordnat tre konferenser om gymnasial lärlingsutbildning och har via sin hemsida tillhandahållit stödmaterial till skolhuvudmän och företag. Kommittén har också haft samråd med centrala arbetsgivar- och fackliga organisationer samt med olika branschorganisationer under utredningsarbetet. Arbetet har skett i nära samarbete med myndigheterna på utbildningsområdet, främst Skolverket men också Skolinspektionen. Vidare har Kommittén haft samarbete med forskare och experter vid Lunds, Stockholms och Umeå universitet. Under det andra verksamhetsåret har kommittén haft fler direktkontakter med huvudmän och skolor samt inte minst med företag/arbetsplatser som deltar i försöksverksamheten. 
 Till betänkandet har fogats ett särskilt yttrande av ledamoten Medina, Svenskt Näringsliv. 
 Nationella Lärlingskommittén får härmed överlämna sitt andra delbetänkande Gymnasial lärlingsutbildning - utbildning för jobb - Erfarenheter efter två års försök med lärlingsutbildning (SOU 2010:75). 
 Stockholm i oktober 2010 
  
 Allen 
  
 Cardenas 
  
 Zenita Cider 
  
 Carr 
  
 Wells 
  
 Jackson 
  
 Salazar 
  
 Medina 
  
 White 
  
 Myers 
  
 Hicks 
  
 Ortiz 
  
 Smith 
  
 Innehåll 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 13 
  
 1 
  
 Kommitténs uppdrag och arbetsformer ......................... 
  
 19 
  
 1.1 
  
 Utgångspunkter för kommitténs arbete................................. 
  
 19 
  
 1.2 
  
 Metoder och arbetssätt............................................................ 
  
 20 
  
 1.3 
  
 Lärling – ett begrepp med många tolkningar ......................... 
  
 23 
  
 1.4 
  
 Externa kontakter och samråd ................................................ 
  
 25 
  
 1.5 
  
 Betänkandets struktur ............................................................. 
  
 27 
  
 2 
  
 Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010....... 
  
 29 
  
 2.1 
  
 Företagsundersökningen – vad tycker företag och 
  
 organisationer om gymnasial lärlingsutbildning .................... 
  
 30 
  
 2.2 
  
 Lärlingsrådsstudien.................................................................. 
  
 34 
  
 2.2.1 
  
 Metod, urval m.m. ........................................................ 
  
 34 
  
 2.2.2 
  
 Lärlingsutbildningens omfattning ............................... 
  
 35 
  
 2.2.3 
  
 Lärlingsrådens organisation ......................................... 
  
 37 
  
 2.2.4 Kritiska frågor och förslag avseende lärlingsråden..... 
  
 37 
  
 2.3 
  
 Erfarenheter av arbetsplatsförlagd utbildning (APU)........... 
  
 40 
  
 2.4 
  
 Skolinspektionens redovisning av Arbetsplatsförlagd 
  
 utbildning ................................................................................. 
  
 48 
  
 Förekomsten av arbetsplatsförlagd utbildning................................ 
  
 48 
  
 Den arbetsplatsförlagda utbildningens kvalitet............................... 
  
 49 
  
 7 
 Innehåll SOU 2010:75 
  
 Betygssättning vid APU.................................................................... 
  
 51 
  
 2.5 
  
 Stödmaterial.............................................................................. 
  
 52 
  
 2.5.1 
  
 Informationsmaterial .................................................... 
  
 52 
  
 2.5.2 Kvalitetssäkrad lärlingsutbildning i handeln ............... 
  
 52 
  
 2.6 
  
 Kommitténs studiebesök ......................................................... 
  
 53 
  
 2.7 
  
 Lärlingsutredningens förslag om anställning.......................... 
  
 54 
  
 2.8 
  
 Statsbidrags och ersättningsfrågor .......................................... 
  
 55 
  
 2.9 
  
 Nationella programråd............................................................. 
  
 56 
  
 3 
  
 Lärlingar på den framtida arbetsmarknaden................... 
  
 59 
  
 3.1 
  
 Ungas etablering på arbetsmarknaden .................................... 
  
 59 
  
 3.1.1 Varför är den svenska ungdomsarbetslösheten så 
  
 hög?................................................................................ 
  
 59 
  
 3.1.2 Yrkesutbildningens anpassning till arbetslivet............ 
  
 60 
  
 3.2 
  
 Småföretagens syn på arbetskraftbehov.................................. 
  
 63 
  
 3.3 
  
 Reformerad gymnasieskola med lärlingsutbildning ............... 
  
 67 
  
 4 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats................ 
  
 69 
  
 4.1 
  
 NATIONELL NIVÅ .............................................................. 
  
 69 
  
 4.1.1 
  
 Förordningen om försöksverksamheten ..................... 
  
 69 
  
 4.1.2 Beslut om deltagande i lärlingsförsöket....................... 
  
 70 
  
 4.1.3 
  
 Försöksverksamhetens omfattning läsåret 
  
 2009/2010 ...................................................................... 
  
 72 
  
 4.1.4 
  
 Nationella styrdokument inom 
  
 försöksverksamheten.................................................... 
  
 75 
  
 4.2 
  
 HUVUDMANNANIVÅ ....................................................... 
  
 76 
  
 4.2.1 Onyttjade platser hos skolhuvudmännen - varför 
  
 började inte alla elever?................................................. 
  
 76 
  
 4.2.2 Lärlingsrådens organisation och funktion................... 
  
 78 
  
 4.2.3 
  
 Samrådsförfarande inklusive branschkontakter.......... 
  
 90 
  
 4.2.4 
  
 Huvudmännens erfarenheter av 
  
 försöksverksamheten.................................................... 
  
 91 
  
 4.3 
  
 SKOLNIVÅ ............................................................................. 
  
 92 
  
 4.3.1 
  
 Planering och förberedelser.......................................... 
  
 92 
  
 8 
  
 SOU 2010:75 Innehåll 
  
 4.3.2 
  
 Anskaffning av utbildningsplats .................................. 
  
 93 
  
 4.3.3 
  
 Studie - och yrkesvägledning ........................................ 
  
 94 
  
 4.3.4 Samrådsorgan på nationell, regional och lokal 
  
 nivå ................................................................................. 
  
 96 
  
 4.3.5 
  
 Ekonomi och statsbidrag ............................................. 
  
 98 
  
 4.3.6 
  
 Avtal med företag ....................................................... 
  
 104 
  
 4.3.7 Val av kursplaner under försöksverksamheten......... 
  
 105 
  
 4.3.8 
  
 Lärare ........................................................................... 
  
 106 
  
 4.4 
  
 ARBETSPLATSNIVÅ.......................................................... 
  
 107 
  
 4.4.1 Förfrågan om medverkan, bedömning av 
  
 förutsättningar och motiv .......................................... 
  
 107 
  
 4.4.2 
  
 Avtal och överenskommelser ..................................... 
  
 109 
  
 4.5 
  
 ELEVNIVÅ ........................................................................... 
  
 111 
  
 4.5.1 
  
 Information och valprocess ....................................... 
  
 111 
  
 4.5.2 Ansökan om elevplats i gymnasieskolan, 
  
 intagning på Nationellt program, urval och 
  
 övergång till lärlingsplats ............................................ 
  
 112 
  
 4.5.3 
  
 Utbildningskontrakt (med elev) ................................ 
  
 115 
  
 5 
  
 Utbildningens genomförande..................................... 
  
 117 
  
 5.1 
  
 I SKOLAN............................................................................. 
  
 117 
  
 5.1.1 
  
 Utbildningsplanering .................................................. 
  
 117 
  
 5.2 
  
 PÅ ARBETSPLATSEN ........................................................ 
  
 118 
  
 5.2.1 Övergång till och introduktion på arbetsplats.......... 
  
 118 
  
 5.2.2 
  
 Elevstatus eller anställning ......................................... 
  
 119 
  
 5.2.3 Arbetstider, resor till arbetsplats ............................... 
  
 120 
  
 5.2.4 Fördelning av tid på lärlingsplats respektive tid i 
  
 skola ............................................................................. 
  
 121 
  
 5.2.5 Koppling mellan kursplaner och produktion på 
  
 arbetsplats ................................................................... 
  
 122 
  
 5.2.6 Bedömning som grund för måluppfyllelse samt 
  
 betygssättning ............................................................. 
  
 126 
  
 5.2.7 
  
 Handledare och handledarutbildning ........................ 
  
 128 
  
 5.2.8 
  
 Kvalitetssäkring och uppföljning ............................... 
  
 134 
  
 5.2.9 
  
 Ersättning till företag ................................................. 
  
 136 
  
 5.3 
  
 ELEV 
  
 ...................................................................................... 
  
 139 
  
 5.3.1 ........................Vem är elev på lärlingsutbildningen ? 
  
 139 
  
 5.3.2 ........................................ 
  
 Andra elevrelaterade frågor 
  
 140 
  
 9 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2010:75 
  
 6 Särskilda frågor 
  
 ........................................................143 
  
 6.1 
  
 Regional samverkan mellan huvudmän och 
  
 företag/branscher ................................................................... 
  
 143 
  
 6.2 
  
 Jämnare könsfördelningen inom lärlingsutbildningen......... 
  
 153 
  
 6.3 
  
 Behörighet för vidare studier................................................. 
  
 155 
  
 6.4 
  
 Lärlingselever på Individuella program................................. 
  
 156 
  
 7 
  
 Kommitténs överväganden......................................... 
  
 159 
  
 7.1 
  
 Varför behövs en gymnasial lärlingsutbildning? .................. 
  
 159 
  
 7.2 
  
 Kvalitetssäkring av lärlingsutbildning................................... 
  
 163 
  
 7.3 
  
 Gymnasial lärlingsutbildning – en alternativ väg inom 
  
 yrkesutbildningen................................................................... 
  
 166 
  
 8 
  
 Kommitténs förslag................................................... 
  
 171 
  
 8.1 
  
 Behov av tydligare struktur i lärlingsutbildningen............... 
  
 171 
  
 8.2 
  
 Styrdokumenten ska kunna genomföras på arbetsplatsen... 
  
 172 
  
 8.3 
  
 Handledarutbildning för alla företag som tar emot 
  
 lärlingar ................................................................................... 
  
 172 
  
 8.4 
  
 Etablering av ett Nationellt lärlingsråd................................. 
  
 174 
  
 8.5 
  
 Nationellt kvalitetssäkringssystem för yrkesutbildning...... 
  
 174 
  
 8.6 
  
 Ökat inflytande för arbetsmarknads- och 
  
 branschorganisationer............................................................ 
  
 175 
  
 8.7 
  
 Ersättning till företagen ......................................................... 
  
 176 
  
 8.8 
  
 Lärlingsrådet - en stor förbättringspotential........................ 
  
 177 
  
 8.9 
  
 Regional samverkan................................................................ 
  
 178 
  
 8.10 
  
 Slututvärdering av lärlingsförsöket efter år tre..................... 
  
 180 
  
 8.11 
  
 Fortsatt lärlingsutbildning inom det individuella 
  
 programmet?........................................................................... 
  
 180 
  
 10 
  
 SOU 2010:75 
  
 Innehåll 
  
 9 
  
 Konsekvenser av våra förslag ..................................... 
  
 181 
  
 9.1 
  
 Gällande bestämmelser och våra förslag............................... 
  
 181 
  
 9.2 
  
 Konsekvenser för arbetsgivaren och arbetsplatsen.............. 
  
 181 
  
 9.3 
  
 Konsekvenser för arbetsmarknadens parter......................... 
  
 182 
  
 9.4 
  
 Konsekvenser för skolhuvudmän och skolor....................... 
  
 182 
  
 9.5 
  
 Konsekvenser för elever ........................................................ 
  
 182 
  
 10 
  
 Det fortsatta arbetet i lärlingskommittén..................... 
  
 183 
  
 Särskilt yttrande ............................................................. 
  
 185 
  
 Källor och referenser ........................................................ 
  
 187 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1 
  
 Kommittédirektiv 2008:106............................................ 
  
 191 
  
 Bilaga 2 
  
 Regional samverkan................................................ 
  
 199 
  
 Bilaga 3 Gymnasial lärlingsutbildning – vad tycker företag 
  
 och organisationer?......................................................... 
  
 219 
  
 Bilaga 4 Om lärlingsrådens funktioner ........................................ 
  
 283 
  
 Bilaga 5 Erfarenheter av APU?..................................................... 
  
 325 
  
 Bilaga 6 Skolverkets redovisning av statsbidraget för 
  
 försöksverksamheten läsåret 2009/2010........................ 
  
 355 
  
 11 
 Sammanfattning 
 Bakgrund 
 Riksdagen har fattat beslut om en reformerad gymnasieskola från läsåret 2011/2012 där gymnasial lärlingsutbildning införs som en alternativ, parallell väg till yrkesexamen inom gymnasieskolans yrkesprogram. Yrkesutbildning ska erbjudas dels som skolförlagd utbildning, dels som gymnasial lärlingsutbildning med samma behörighetsregler och examensmål. Implementering av reformen är nu i full gång. Som en förberedelse inför reformen beslutade reger- ingen att starta en försöksverksamhet med gymnasial lärlings- utbildning från hösten 2008 med intagning under tre år som skulle kunna ligga till grund för utformningen av en permanent lärlingsut- bildning. Samtidigt tillsattes den Nationella lärlingskommittén med uppdrag att följa och stödja försöksverksamheten. Kommitténs uppdrag innebär att i första hand följa utvecklingen ur näringslivets perspektiv och se hur försöksverksamheten lever upp till arbets- marknadens behov. 
 Lärlingsutbildningen 2009/2010 
 Under läsåret 2009/2010 deltog nästan 7 000 elever i försöks- verksamheten, drygt hälften av dessa gick i fristående skolor. Majoriteten av huvudmännen som deltog var kommunala huvud- män. Den största huvudmannen var Baggium Utbildning AB. De populäraste utbildningarna i båda årskurs 1 och 2 var bygg, fordon och handel & att organisera utbildning på arbetsplatser, att genomföra handledarutbildning, att utforma avtal och utbildningskontrakt samt att kvalitetssäkra lärlingsutbildningen. Ett annat, mera öppet upp- drag är att uppmärksamma generella utvecklingsbehov inom lärlingsut- bildningen. 
 Lärlingskommittén viktigaste redskap för stöd till lärlings- utbildningen är vår hemsida ( 
 www. nationellalarlingskommitten.se 
 ). Den togs i bruk i september 2009, och har sedan dess successivt utvecklats med allt mer material. Under rubriken stödmaterial återfinnas mycket verksamhetsanknutet material med tips, mallar för avtal och kontrakt samt checklistor. Vi arbetar vidare med två branscher, Svensk Handel och elbranschen, för att utveckla modeller för webbaserade och branschspecifika handledarutbild- ningar, där nu prototyper är klara. Det senaste tillskottet till hem- sidan är en serie reportage från ett antal framgångsrika lärlingsut- bildningar med olika inriktning, som tagits fram som inspiration för andra skolor och företag. 
 Lärlingskommittén har även genomfört två egna Nationella Lär- lingskonferenser i Stockholm respektive Göteborg som samlat drygt 400 deltagare. En användarkonferens har ägt rum i Sundsvall i september 2010 med 140 deltagare. Vidare har kommittén deltagit vid Skolverkets informationskonferenser inför läsåret 2010/2011 som anordnades på sex platser runt landet. 
 Till stöd för vårt arbete har under 2010 två referensgrupper knutits, en företagargrupp med företrädare för företag som deltar i försöksverksamheten och en studie- och en yrkesvägledargrupp med syvare från skolor som deltar i försöksverksamheten. Huvudsyftet med grupperna har varit att utveckla och ta tillvara erfarenheter och idéer från försöksverksamheten. Ett annat syfte har varit att se till vilka olika behov av stödmaterial som finns i anslutning till försöket. Därigenom har båda referensgrupperna bidragit till att utveckla innehållet på Kommitténs hemsida. Före- tagsgruppen har även utvecklat idéer kring hur arbetsplatspraktiken kan vidareutvecklas utifrån näringslivets behov genom samverkan mellan skola och näringsliv samt hur kommunikationen med lär- lingsråd och med branschföreträdare bör se ut för att lärlingsut- bildningen ska bli en effektiv och attraktiv utbildningsform. 
 22 
  
 SOU 2010:75 
  
 Kommitténs uppdrag och arbetsformer 
  
 1.3 
  
 Lärling – ett begrepp med många tolkningar 
  
 Även om lärlingsutbildningen historiskt sett är grundformen för all praktisk yrkesutbildning har begreppen lärling och lärlingsut- bildning i dag långt ifrån någon entydig betydelse. Det visar också våra kontakter med skolor och företag. Lärlingsutbildningen måste skiljas från rent skolförlagd yrkesutbildning och olika praktikformer på en arbetsplats. Den brittiske forskaren Gonzalez, en av de främsta experterna på lärlingsutbildning (Mendez, Cooper, 2010), definierar lärlingsutbildning som en strukturerad utbildning med huvudfokus på arbetslivet. Utbildningen innehåller en bestämd blandning av utbildning på en arbetsplats och skolförlagda allmänteoretiska och yrkesteoretiska moment. Utbildningen leder till formellt erkända yrkeskvalifikationer som ger lärlingen omedelbart tillträde till ett särskilt yrkesområde. Arbetsgivare är med och finansierar utbild- ningen och lärlingen får i allmänhet någon slags ersättning under lärlingsutbildningen. Enligt Warren utgör lärlingsutbildningen, i de länder där den är mest utvecklad och utbredd, ofta en integrerad del av utbildningssystemet på gymnasial nivå. 
 Gonzalez medger samtidigt att det inte alltid är alldeles lätt att urskilja vad som ska klassas som lärlingsutbildning. I flera länder, t.ex. i Sverige, innehåller den skolförlagda yrkesutbildningen också arbetsplatsförlagd utbildning (APU). Men det som skiljer dessa utbildningsmoment från egentlig lärlingsutbildning är att praktik inom ramen för en skolförlagd yrkesutbildning i allmänhet utgör en mindre del av den totala utbildningstiden och att lärandeinne- hållet inte heller är lika genomarbetat som i en lärlingsutbildning. Den skolförlagda utbildningen uppfattas oftast som en förberedande utbildning som förutsätter kompletterande färdigutbildning på arbets- platser. Dessutom saknas i allmänhet möjligheter till ett anställ- ningsförhållande under praktikperioderna. 
 I andra länder, t.ex. Storbritannien och USA, men även i den svenska debatten om unga utan jobb har det lyfts fram satsningar som betecknas som lärlingsutbildning, men som i första hand handlar om praktik och inte om att erbjuda breda yrkeskvalifika- tioner. Det som kallas för lärlingsutbildning, t.ex. inom ramen för Modern Apprenticeship i Storbritannien, liknas mer en arbets- marknadspolitisk åtgärd än egentlig yrkesutbildning. Denna utbild- ning är inte heller integrerad i ett utbildningssystem på gymnasial nivå. 
 23 
  
 Kommitténs uppdrag och arbetsformer 
  
 SOU 2010:75 
  
 Ur ett svenskt arbetsmarknadsperspektiv står lärling och lär- lingsutbildning för en av parterna genom kollektivavtal reglerad utbildning av en person förenad med en anställning. Sådan avtals- bunden färdigutbildning sker normalt efter genomgången treårig grundutbildning och förekommer inom t.ex.  
 bygg-, 
  el- och fordons- branscherna. 
 Gymnasieutbildning i alla dess former, inklusive försöks- verksamheten med gymnasiala lärlingar, ska genomföras så att utbildningsinnehållet styrs av skolans styrdokument. Arbetsplats- förlagt lärande (APL) måste dock formas under de förutsättningar som gäller i arbetslivet. För detta krävs en konstruktiv samverkan mellan skola och arbetsplats. Vi har funnit att det i många fall finns brister i denna samverkan inom försöksverksamheten. Våra under- sökningar visar också att det även bland företag som tar emot elever för olika former av APL, inklusive lärlingsutbildning, finns en osäkerhet om vilken kategori eleverna tillhör. Detta är inte acceptabelt då för- väntningarna på hur elevernas tid på arbetsplatsen ska utnyttjas är mycket olika beroende på syftet med den aktuella  
 APL-perioden, 
  t.ex. i fråga om skillnaden mellan miljöpraktik och gymnasial lär- lingsutbildning. Det är skolan som ska göra företagen uppmärk- samma på detta i samband med överenskommelsen om APL. 
 Den gymnasiala lärlingsutbildningen som är Nationella lär- lingskommitténs uppdrag är en försöksverksamhet med intagning under åren  
 2008–2010. 
  Det är en grundläggande, treårig yrkesut- bildning med omväxlande skol- och arbetsplatsförlagda perioder inom gymnasieskolans ram. Det finns inom försöksverksamheten möjlighet till en kombination av anställning och elevstatus eller enbart elevstatus med skolan som huvudman. Som tidigare nämnts har riksdagen beslutat att gymnasial lärlingsutbildning ska per- manentas inom den nya gymnasieskolans ram från 2011. Det är enligt Nationella lärlingskommitténs mening viktigt att benämna denna utbildningsform, gymnasial lärlingsutbildning och dess elever gymnasiala lärlingar för att skilja den från andra lär- lingsliknande utbildningar och arbetsmarknadspolitiska åtgärder. 
 24 
  
 SOU 2010:75 
  
 Kommitténs uppdrag och arbetsformer 
  
 1.4 
  
 Externa kontakter och samråd 
  
 Myndigheter och organisationer 
 Kommittén har strävat efter ett öppet arbetssätt och har samarbetat med många myndigheter, organisationer, branscher, huvudmän och skolor. Nationella lärlingskommittén har haft ett omfattande samarbete med Skolverket som bistått kommittén på olika sätt. Främst när det gäller beräkningar och statistikunderlag avseende för- söksverksamheten men också metodiska diskussioner om erfarenheter av försöksverksamheten. Kommitténs sekretariat har även deltagit i de till Skolverket knutna Nationella programrådens möten och kon- ferenser. 
 Kommittén har även haft löpande samråd med den särskilda utred- aren, Barry och hennes kansli, som i september 2009 tillsattes för att belysa och ge förslag avseende frågor om anställning inom ramen för en lärlingsutbildning samt näraliggande områden. Denna utredning, Lärlingsutredningen, U 2009:2 (Dir 2009:70), har löpt parallellt med Nationella lärlingskommittén fram till 31 mars 2010, då den lämnade sitt slutbetänkande, Lärling – en bro mellan skola och arbetsliv (SOU 2010:19). 
 Vi har även haft kontakt med Skolinspektionen i frågor som rör för- söksverksamheten och speciellt dess kvalitetsgranskning av yrkes- förberedande utbildningar, där det arbetsplatsförlagda lärandet stått i centrum. Lärlingskommittén har haft samråd med de centrala part- erna och flera kontakter med respektive organisation. De är Svenskt Näringsliv, Landsorganisationen (LO), Företagarna och Sveriges Kom- muner och Landsting (SKL). Dessa organisationer är även repre- senterade i vår kommitté. 
 Expertgruppen 
 Lärlingskommittén har sedan sin start tillsammans med Skolverket bildat en beredningsgrupp av experter som träffats inför Lärlings- kommitténs sammanträden. Här har frågor om de delvis över- lappande uppdragen mellan Skolverket och Kommittén behandlats. Hit hör frågor om samordning av olika utvärderingsuppdrag samt uppgifter och statistik från försöksverksamheten, som ofta är svår att urskilja i den löpande utbildningsstatistiken. Gruppen har, för- utom kommitténs ordförande Thompson samt Johnson och Smith, från kommitténs sekretariat bestått av från 
 25 
  
 Kommitténs uppdrag och arbetsformer 
  
 SOU 2010:75 
  
 Skolverket Allan Pinaitis, gymnasieenheten, Davis, stats- bidragsenheten samt Jarvis, enheten för uppföljning och statistik. 
 Dessutom har kommitténs sekretariat under utredningstiden hållit kontakt med enskilda kommittéledamöter och andra före- trädare från deras organisationer bl.a. i syfte att undersöka förut- sättningar för att gemensamt utveckla stödmaterial mm. 
 Extern medverkan 
 Lärlingskommittén har etablerat ett samarbete med en grupp forskare vid Lunds och Umeå universitet med docent Smith som huvudansvarig i syfte att få ett antal specifika frågor rörande lär- lingsutbildning belysta. I kontakterna med Lunds universitet har Lucas genomfört en studie av arbetsplatsförlagt lärande. Vid Umeå universitet har Johnson genomfört ett uppfölj- nings- och utvärderingsarbete rörande lärlingsrådens arbete. Gibson möter och sekretariat från Kommittén har deltagit vid ett särskilt seminarium om lärlingsutbildning anordnat av Skolverket i anslut- ning till att Duran och Lawrence, Stockholm uni- versitet, presenterade sin rapport om ett pedagogiskt och didakt- iskt perspektiv på försöksverksamheten. Delar av Kommittén har deltagit i Öresundsinstitutets seminarium om upplägg av lärlings- utbildning i Sverige och Danmark med utgångspunkt i Öresunds- regionens särskilda förutsättningar med en gränsöverskridande gemensam arbetsmarknad. 
 Konsultföretaget Ross har på Kommitténs uppdrag genom- fört en omfattande undersökning bland de företag som tar emot lärlingar inom försöksverksamhetens ram. Enkäten har gått ut till cirka 1 200 företag och kompletterats med ett antal djupintervjuer. 
 Peterson, Gestaltningsbyrån i Norrköping, har byggt upp och underhållit Lärlingskommitténs hemsida och svarar också för formgivning av detta delbetänkandes omslag. Utredningssekret- eraren Knox, Regionförbundet Östsam i Linköping har på Nationella lärlingskommitténs uppdrag genomfört en studie av regional samverkan (bilaga 2). 
 26 
  
 SOU 2010:75 
  
 Kommitténs uppdrag och arbetsformer 
  
 1.5 
  
 Betänkandets struktur 
  
 Då underlagsmaterialet och resultaten från olika uppföljningar nu börjar strömma in har vi ett nytt läge i förhållande till när vårt första delbetänkande skrevs. Vi har därför valt att disponera vårt andra delbetänkande på ett annorlunda sätt. Vår utgångspunkt är att följa och beskriva hela förloppet kring hur gymnasial lärlings- utbildning planeras, etableras och sedan genomförs i skola och på arbetsplatser, Vi följer hela processen, presenterar och redovisar samt analyserar olika erfarenheter utifrån det pågående lärlings- försöket enligt följande: 
 Kapitel 1 i detta kapitel har vi presenterat ramen för vårt upp- drag och har även gett en redovisning av hur kom- mittén har arbetat. 
 Kapitel 2 behandlar vad som hänt inom lärlingsutbildningens i Sverige sedan kommittén redovisade sitt första betänkande. Vi behandlar verksamhet såväl inom kom- mittén som externa händelser av betydelse för lärlings- utbildningens utveckling. 
 Kapitel 3 behandlar ungdomars etablering på arbetsmark- naden och företagens efterfrågan på arbetskraft inför gymnasiereformen 2011. 
 Kapitel 4 behandlar erfarenheter av utbildningens organisering sett ur olika perspektiv, nämligen( i ordning): nationell nivå, huvudmannanivå, skolnivå, arbetsplatsnivå samt elevnivå. 
 Kapitel 5 behandlar erfarenheter av hur lärlingsutbildningens genomförs på skolor och arbetsplatser samt former och organisation för samverkan dessutom beaktas elevperspektivet. 
 Kapitel 6 redovisar vissa särskilda uppdrag enligt våra direktiv Kapitel 7 redovisar kommitténs överväganden 
 Kapitel 8 redovisar kommitténs förslag 
 Kapitel 9 redovisar konsekvenser av våra förslag i enlighet med de ramar som finns för kommittéarbete 
 Kapitel 10 presenterar frågor kring kommitténs fortsatta arbete 
 27 
  
 2 
  
 Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 
  
 I detta kapitel behandlar vi vad som hänt inom lärlingsutbildningen sedan vi lämnade vårt första delbetänkande 1 november 2009. Vi inleder med arbetet inom kommittén och behandlar därefter andra externa verksamheter. Fokus i Nationella lärlingskommitténs arbete har i enlighet med våra direktiv legat på att särskilt följa utvecklingen ur näringslivets perspektiv och se hur försöksverksamheten lever upp till arbetsmarknadens behov. Kommittén har planenligt fullföljt sin arbetsplan för 2010 och gjort en riktad uppföljning till de företag som medverkar i lärlingsförsöket. Uppföljningen syftar dels till att kartlägga vilka företag och branscher som deltar (genom enkät), dels beskriva vilka erfarenheter de medverkande företagen har av för- söksverksamheten så här långt (genom djupintervjuer). Frågorna kommer i huvudsak att vara bedömningar om hur olika verksam- heter fungerar samt om motiven för att delta i lärlingsförsöket. 
 Första arbetsåret gjorde vi en förstudie av hur lärlingsråden, som har en nyckelfunktion inom försöksverksamheten, är organiserade och fungerar. Vi har nu tagit initiativ till en fördjupad studie av dessa i sam- arbete med Umeå universitet. Vi har även i samarbete med Lunds universitet följt den arbetsplatsförlagda utbildningen funktion. 
 För att kunna dra slutsatser av lärlingsförsöket jämfört med den vanliga skolförlagda utbildningen avser Lärlingskommittén också göra vidare studier för att belysa elevernas bakgrund i form av meritvärde, studieavbrott mm. 
 29 
  
 Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 
  
 SOU 2010:75 
  
 2.1 
  
 Företagsundersökningen – vad tycker företag och organisationer om gymnasial lärlingsutbildning 
  
 En av Kommitténs främsta uppgifter syftar till att öka kunskapen om näringslivets medverkan, behov och synpunkter på lärlings- försöket. I kommitténs första delbetänkande i november 2009, fanns ännu inte så mycket erfarenheter att lyfta fram i fråga om erfarenheter från arbetsplatser, varför fokus i högre grad kom att ligga på skolans synpunkter och erfarenheter. Vi aviserade därför i betänkandet att kommittén att under 2010 skulle göra studier som närmare belyste företagens inställning till och upplevelse när det gäller lärlingsutbildningen. 
 Governo AB har på uppdrag av Lärlingskommittén genomfört dels en bred enkätundersökning riktad till de företag och organisa- tioner som deltar i lärlingsförsöket, dels en djupintervju- undersökning för att få ytterligare kunskaper om inställning och erfarenheter. Resultaten har redovisats i två delrapporter, i april och juni 2010. Här redovisas en kort beskrivning av metod samt de huvudsakliga slutsatserna av studierna. För närmare beskrivning och resultat hänvisas till respektive sakavsnitt. Hela rapporten redovisas som bilaga 3. 
 Det första läsåret 2008/2009 inom försöksverksamheten med gymn- asial lärlingsutbildning deltog 4 069 elever(hösten 2008). Efter att ha först ha fått tillstånd att medverka i försöket och tilldelats platser ansökte skolhuvudmännen om ekonomiskt stöd för de utnyttjade lärlingsplatserna. Vid denna rekvisition av statsbidrag angavs även vilken den avsedda arbetsplatsen för lärlingen skulle vara. Nation- Allison har låtit SCB:s företagsregister kontrollera uppgifterna och påföra aktuella kontaktuppgifter (vilket ger upp- gifter om geografisk placering). Utöver detta har de matchande företagen tillförts branschtillhörighet och storleksklass. Drygt 2 500 lärlingars arbetsplatser återfanns och på dessa utbildades drygt 3 000 elever. För de tre största branscherna: byggnadsverk- samhet, tillverkningsindustri och detaljhandel gjordes ett urval av 150 arbetsplatser inför enkätundersökningen. Alla övriga branscher har totalundersökts. Totalt utvaldes 1 162 arbetsplatser. Registret över dessa har använts som bas vid enkätutskick och vid bear- betning av materialet. 
 I studien undersöker vi företag och organisationers erfarenheter och inställning till gymnasial lärlingsutbildning. Andra aktörers, t.ex. skolans eller branschorganisationers syn på utbildningen har 
 30 
  
 SOU 2010:75 
  
 Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 
  
 inte studeras i denna undersökning. Undersökningen baseras vidare på en kvantitativ enkätstudie kombinerat med cirka 30 djup- intervjuer. 
 I undersökningen refereras generellt till företags erfarenheter av och inställning till gymnasial lärlingsutbildning. Emellertid sker den arbetsförlagda utbildningen inte enbart på företag utan också hos offentliga arbetsgivare och organisationer. När vi använder ordet företag syftar vi således på samtliga dessa arbetsgivare. Ibland använder vi företag och organisationer eller arbetsplats med samma betydelse. 
 Datainsamlingen genomfördes i form av en postal enkät. Enkäten utarbetades i nära dialog med Nationella Lärlingskom- mitténs sekretariat. Enkäten återfinns i bilaga 3 (appendix 1). Enkäten skickades till företag och organisationer som deltar i för- söksverksamheten och ställdes till handledare för lärling. Någon svarsplikt gäller givetvis inte för denna typ av undersökning. Svars- frekvensen i undersökningen uppgår till 50,6 procent (588 företag) vilket innebär att bortfallet uppgår till 49,4 procent (574 företag). Detta är enligt SCB:s företagsenhet en ganska normal svars- frekvens för denna målgrupp, när svarsplikt ej föreligger. 
 Av de svarande 588 företagen anger 136, 21,9 procent, att de i dag  
 inte  
 har, eller under de senaste två åren har haft, en elev inom ramen för lärlingsförsöket på arbetsplatsen. En förklaring till detta skulle kunna vara att företagen inte är säkra på vilken typ av praktikelev de har hos sig. Det finns flera olika former av arbetsförlagd undervis- ning, bland annat lärande i arbete (LIA), arbetsplatsförlagd utbildning (APU) och praktik inom ramen för  
 KY-utbildning. 
  I den mån det råder osäkerhet om vilken typ av elev eller praktikant kanske före- taget har valt att ange att man inte har någon lärling. Att det i vissa företag och organisationer råder osäkerhet kring olika former av lärlingar/praktikanter får visst stöd i de kontakter vi haft med före- tag under arbetets gång. En annan förklaring skulle kunna vara att lärlingen har hoppat av sin utbildning eller bytt arbetsplats någon gång under perioden april 2009, då skolhuvudmännen lämnade uppgifter om vilken arbetsplats lärlingen skulle vara på, och januari 2010 då urvalet fastställdes. För att ge en mer rättvisande bild av företagens erfarenheter av gymnasial lärlingsutbildning, redovisas fortsättningsvis därför endast resultaten från de företag som faktiskt har, eller har haft, en lärling. Detta innebär att basen som används vid resultatredovisningarna utgörs av 459 företag. Utöver 
 31 
  
 Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 
  
 SOU 2010:75 
  
 detta bedömer vi inte att bortfalls- och mätproblematiken har varit omfattande eller skapat större problem i denna undersökning. 
 Vilka företag har tagit emot lärlingar? 
 Nästan nio av tio företag som svarat på enkäten har tidigare erfarenhet av elever och praktikanter. Det kan vara praktikanter via försöksverk- samheten med LIA, (lärande i arbete), APU (arbetsplatsförlagt utbildning),  
 KY-utbildning 
  eller från arbetsförmedlingen. Således är det endast drygt 10 procent som anger att de inte har någon erfarenhet alls av att ta emot elever eller praktikanter. Detta kon- staterande är intressant och indikerar att det finns en stor potential för att involvera fler företag i arbetsplatsförlagt lärande, inklusive lärlingsutbildning. Kommittén har därför beslutat gå vidare med en studie och ska i samarbete med SCB kontakta företag, med lik- nande förutsättningar som de deltagande, men som inte deltagit i lärlingsförsöket. I denna studie frågar vi om de fått information om möjligheterna att delta och huruvida de skulle kunna tänka sig ta emot elever för APL. 
 Flest företag inom tillverkning och bygg 
 I diagram 2.1 framgår att av de 459 svaren återfinns flest företag inom tillverkning och bygg och handel. Hotell och  
 restaurang-, 
  utbildning samt vård och omsorg utgör andra näringsgrenar med förhållandevis hög svarsfrekvens. I förhållande till fördelningen i det totala urvalet (1162 företag) bedöms svarsfrekvensen fördelad på näringsgren vara representativ. 
  
 1 
  
 1  
 OBS! Notera att urvalet bygger på näringsgrensstatistik, dvs. koder enligt SNI – Svensk näringsgrensindelning och inte utbildningsstatistik (t.ex. den statistik som förs över de nationella gymnasieprogrammen och deras inriktningar och SUN – svensk utbildnings- nomenklatur). 
 32 
  
 SOU 2010:75 
  
 Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 
  
 Figur 2.1 Svarsfrekvens fördelad på näringsgren 
 Majoriteten är mindre företag 
 Det är främst mindre företag och organisationer som har gymn- asiala lärlingar vilket tydligt framgick av urvalet. Svarsfrekvensen i olika storleksklasser motsvarar i hög grad fördelningen i det totala urvalet, se diagram 2.2. 
 Figur 2.2 Svarsfrekvens fördelad på storlek/antal anställda 
 33 
  
 Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 
  
 SOU 2010:75 
  
 Många företag och organisationer i Västra Götaland 
 När det gäller den geografiska fördelningen, återfinns en stor andel av arbetsplatserna som svarat på enkäten i Västra Götaland. Nästan en fjärdedel av respondenterna är företag och organisationer i den regionen. Även Stockholm och Skåne har relativt stor andel av verksamheterna. Svarsfrekvenserna vad gäller geografisk fördelning bedöms vara representativa för det totala urvalet. 
 De allra flesta företag är nöjda men det finns förbättringspotential 
 De medverkande företagen och organisationerna vittnar över- gripande om att de i stor utsträckning tycker att det har varit bra att delta i lärlingsförsöket så här långt. I enkätundersökningen upp- ger drygt hälften att de är nöjda och ytterligare en tredjedel av de företag som svarat på enkäten menar att de tycker det varit mycket bra eller utmärkt. Resultaten av enkätundersökningen och inte minst av intervjuundersökningen visar dock att det finns en betydande potential till förbättringar och utveckling av verksamheten och organiseringen av lärlingsutbildningen. Det är i synnerhet relationen mellan skola och företag som behöver förstärkas och utvecklas. Detta återkommer vi till insatt i sitt sammanhang i det följande. 
  
 2.2 
  
 Lärlingsrådsstudien 
  
 2.2.1 
  
 Metod, urval m.m. 
  
 Mot bakgrund av de stora oklarheter som vi kunde redovisa i vårt första delbetänkande vad gäller lärlingsrådens organisation och funktion gav Nationella lärlingskommittén en grupp forskare vid Umeå och Lunds universitet i uppdrag att granska lärlingsrådens funktioner, särskilt utifrån ett arbetslivsperspektiv. Under april och maj 2010 skickades totalt 139 enkäter ut till gymnasieskolor som deltar i försöket med gymnasial lärlingsutbildning. 105 skolor besvarade enkäten, vilket motsvarar en svarsfrekvensen på 76 procent. En skola hade inte längre lärlingsutbildning varför sammanställningen bas- eras på information från 104 skolor. Av dessa utgör 69 skolor med kommunal huvudman och 35 fristående skolor. Vanligtvis har skol- ornas rektorer besvarat enkäten. Hela undersökningen redovisas 
 34 
  
 SOU 2010:75 
  
 Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 
  
 som bilaga 4. Enkäten omfattade 16 huvudfrågor med ett stort antal delfrågor. 
 Som komplement till enkäten har 16 företrädare för arbetslivet intervjuats. Intervjuguiden fokuserade på samma huvudområden som enkäten. Valet av företrädare har gått via skolornas rektorer som förmedlat namn på de arbetslivsföreträdare som är representanter i skolornas lärlingsråd. Vid urvalet av respondenter inför intervjuerna har kommunala och fristående skolor, större och mindre kommuner samt en geografisk spridning över landet beaktats. 
 Under hösten 2010 och våren 2011 kommer uppföljningen av lärlingsrådens verksamhet att fortsätta. En ny enkätundersökning avseende de skolor som deltog i lärlingsutbildningsförsöket läsåret 2009/2010 kommer att genomföras under våren 2011 och pre- senteras i Kommitténs slutbetänkande i november 2011. Därvid kommer den kvalitativa intervjuundersökningen att ha breddats till att omfatta totalt 40 lärlingsråd. 
  
 2.2.2 
  
 Lärlingsutbildningens omfattning 
  
 De berörda skolorna utbildade 3 778 lärlingar våren 2010. De branschområden som av tradition har bedrivit olika former av lär- lingsutbildningar har som tidigare påpekats varit påtagligt över- representerade såväl i försöksverksamheten som i lärlingsråds- studien. Byggprogrammet är det program som utbildar det 
 Figur 2.3 Lärlingar på olika program 
 Totalt antal lärlingar vid olika lärlingsprogram för år 1, 2 och år 3 
  
  År 1  
  
  År 2  
  År 3 
  
 antalsvar 
 A) 
  
 -&margin-top:0px;margin-right:-24px;margin-bottom:0px;" Ferrell"> 
  
 ANTALSVAR 
  
 350,0 
  
 300,0 
  
 250,0 
  
 200,0 
  
 150,0 
  
 100,0 
  
 50,0 
  
 0,0 
  
 Kommunala 
  
 Kommunala 
  
 Fristående 
  
 Kommunala 
  
 Fristående 
  
 Kommunala 
  
 Fristående 
  
 Kommunala 
  
 Fristående 
  
 Kommunala 
  
 Fristående 
  
 Kommunala 
  
 Fristående 
  
 Kommunala 
  
 Fristående 
  
 Kommunala 
  
 Fristående 
  
 Kommunala 
  
 Fristående 
  
 Kommunala 
  
 Fristående 
  
 Kommunala 
  
 Fristående 
  
 Kommunala 
  
 Fristående 
  
 Kommunala 
  
 Fristående 
  
 Fristående 
  
 A) Barn- B) Bygg C) El 
  
 D) 
  
 E) F) Handel & att familjer med goda för- bindelser kan skaffa sina barn bra  
 APU-platser, 
  medan elever som saknar sådant nätverk kan bli eftersatta. 
 Samarbete mellan skolor om  
 APU-anskaffning 
  tycks vara ovan- ligt. Ordet konkurrens sammanfattar situationen bättre än ordet samarbete. Det antyds inte minst av en fråga, där andra gymn- asier benämns konkurrenter i 59 fall. 
 I 1998 års rapport fick programansvariga och handledare bedöma, i vilken utsträckning andra utbildnings- och arbetsmark- nadspolitiska åtgärder samt praktikformer påverkade möjligheterna att genomföra arbetsplatsförlagd utbildning i föreskriven omfatt- ning. Enligt rapportsammanfattningen stod sig APU väl i kon- kurrensen. Som främsta orsak till misslyckanden att åstadkomma APU nämnde handledarna brist på tid och resurser. De pro- gramansvariga däremot skyllde på bristen på utbildade handledare, och på att arbetsplatserna hade en alltför smal produktionsin- riktning för att passa elevernas utbildningsbehov. Sedan dess har en hel del hänt. I och för sig framhåller flera av 2010 års respondenter att bristen på tid och resurser fortfarande är det stora problemet, när det gäller att få kontakterna med arbetsplatserna att fungera: 
 2010 års enkät ger emellertid även stöd åt att påståendet att de senaste årens struktur- och finanskris påverkat möjligheterna att skaffa  
 APU-platser. 
  Att krisen gjort företagens agerande mer kort- siktiga och gjort dem mindre villiga att ställa upp; 31 procent av dem som svarat anser att tillgången på  
 APU-platser 
  minskat under de senaste åren, medan 18 procent anser att de ökat. 45 procent anser att tillgången är oförändrad . 
 En ökning av arbetsmarknadspolitiska åtgärder med praktik- inslag har skärpt konkurrensen om platser. Framförallt Arbetsför- medlingens praktikanter (jobbgarantin) och praktikanter från Kvali- ficerad Yrkesutbildning ses som konkurrerande, liksom  
 APU-elever 
  vid andra gymnasieskolor och det individuella programmet (IV). Jämför diagram 2.5. 
 42 
  
 SOU 2010:75 
  
 Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 
  
 Figur 2.5 Konkurrens mellan olika praktikkategorier 
 Fråga 4. Har Du, vid anordnandet av APU, uppfattat att praktikkategorier av olika slag konkurrerat om platserna (kommunala och friskolor)? 
  
 100% 
  
 90% 
  
 80% 
  
 70% 
  
 60% 
  
 ( %) 
  
 50% 
  
 40% 
  
 30% 
  
 20% 
  
 10% 
  
 0% 
  
 a 
  
 Ej svar 
  
 Nej 
  
 Ja 
  
 b 
  
 c 
  
 d 
  
 e 
  
 P r a k t i k k a t e gor i e r 
  
 2006 var emellertid ett år då mycket förändrades. Ett relativt stort antal respondenter hävdade att de just detta år höll på att implementera lär- lingsutbildning eller lärlingsliknande  
 IV-utbildning, 
  vilket mycket väl ha blivit en kännbar k 
 onkurrent till de nationella programmens APU under senare år. 
  
 Omfattning av APU 2010? 
 Programgymnasiets arbetsplatsförlagda utbildning kan under hela sin tillvaro således kännetecknas av viss dysfunktion. Under hela perioden har funnits ett underskott på  
 APU-platser. 
  I vår under- sökning från 2010 ombads rektorerna uppskatta andelen elever som faktiskt fick sådan under sin gymnasietid. Enligt 2010 års beräk- ning genomför eleverna vid 68 procent av svarande skolors olika program minst 15 veckors APU enligt rektorernas uppskattningar. Motsvarande andel för enbart friskolor är 49 procent och för enbart kommunala skolor 72 procent. Endast hotell & och att det mönster som före- 
 43 
  
 Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 
  
 SOU 2010:75 
  
 ligger 2010 är tämligen likt det från 1998, i den meningen att media- och elprogrammen fortfarande är de som uppvisar sämst resultat. Endast 26 respektive 43 procent av de skolor som hade programmen lyckas nu placera alla sina elever i 15 veckor. Och fortfarande uppvisar barn & något oftare vid kommunala skolors APU (72 %) än vid friskolors (63 %). Huruvida uppföljning och utvärdering blivit bättre sedan 1998 är svårt att bedöma. 
 APU och lärlingsutbildningen 
 Mindre än hälften av de svarande skolorna deltog i försöks- verksamheten med lärlingsutbildning (48 % av de kommunala och 32 % av friskolorna). När deltagande respondenter tillfrågas om försöksverksamheten i något avseende haft negativa effekter på APU:s kvalitet eller omfattning svarar 95 procent nej. En mycket stor majoritet säger sig alltså inte märka någon utträngningseffekt av försöksverksamheten, lite egendomligt med tanke på alla de andra skolformer betraktades som konkurrenter av en relativt stor andel. Snarare tycks man tro på synergieffekter. Åtminstone anser sig en likaledes stor majoritet (89 %) ha dragit fördel av tidigare etablerad  
 APU-verksamhet, 
  när det gällt att etablera försöksverk- samheten. Alternativet upparbetade kontakter med arbetslivet har använts, bejakas av nästa hela den majoriteten. Alternativet etablerade programråd har omvandlats till att omfatta även lär- lingsutbildningen bejakas av något mer än halva. 
 Slutsatser 
 Svårigheterna att förena omvandling med kontinuitet och skolans värld med produktionens har under hela APU:s historia bidragit till dess såväl kvantitativa som kvalitativa otillräcklighet och gör så fort- farande. Arbetsplatserna blir genomsnittligt mer kortsiktiga i sin plan- 
 45 
  
 Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 
  
 SOU 2010:75 
  
 ering och har mindre att ge i en förhandlingssituation. Det blir svårare och dyrare för skolan att klara verksamheten. Påfrestningar i verksamheten är emellertid inte lika stark på alla orter och för alla program. Näringslivets sammansättning och därmed omvand- lingens styrka varierar geografiskt. Dessutom tycks branscher som mer liknar skolan och inte är så konkurrensutsatta och/eller utsatta för världsekonomins förändringar och kast, klara problemen bättre. Vi har nämnt omvårdnads- och barn- & kontakter mellan företag och skola för- bättras, samordning regionalt för kommunövergripande satsningar bör ske för bättre kvalitet i utbildningen. Olika former av gymna- sieutbildning behövs där lärlingsutbildning har en given plats. Det ger eleverna möjlighet att välja utifrån sina önskemål och förutsättningar. 
 Ett viktigt skäl för intresset för att ta emot lärlingar är den brist på arbetskraft med rätt kompetens som under lång tid varit ett av de största hindren för tillväxt i småföretagen. Oavsett arbets- 
 65 
  
 Lärlingar på den framtida arbetsmarknaden 
  
 SOU 2010:75 
  
 löshetens omfattning i samhället har småföretagen upplevt detta problem. Gymnasieskolans yrkeslinjer har inte erbjudit den kom- petens som efterfrågats, varför önskemålen om en bättre yrkesutbildning i gymnasieskolan samt lärlingsutbildning varit ständigt återkommande i enkäter och undersökningar. En yrkes- högskola som tillgodoser behovet av djupare och bredare yrkes- kunnande har även det varit ett starkt önskemål. En andra förklaring till småföretagarnas positiva syn på lärlingsutbildningen är att man inte tycker att Arbetsförmedlingen fungerar effektivt och kan förse dem med arbetskraft med rätt kompetens. Detta framgår tydligt t.ex. av att Arbetsförmedlingen får låga betyg i Företagarnas myndighetsranking både 2006, 2007 och 2008 (Företagarna/SIFO). Även när brist på arbetskraft inom vissa yrken eller sektorer har konstaterats, tar det för lång tid att åtgärda detta, eftersom Arbets- förmedlingen inte tillgodosett behovet och utbildningssystemen varit långsamma och byråkratiska. De små företagen är ekonomins ryggrad sysselsättningsmässigt, och det är även i dem som de nya jobben skapas. Sett över den senaste tioårsperioden är den har i grova drag 9 av 10 nya jobb tillkommit i företag med högst 50 anställda. Småföretagens vikt i ekonomin kan dessutom förväntas bli än större i takt med att strukturomvandlingen ytterligare ökar takten till följd av tuffare internationell konkurrens och öppenhet, samt en mycket snabb teknikutveckling. En växande del av tillväxten kommer därför att ske i de små företagen och speciellt i tjänstesektorn. Konjunkturen för småföretagen har åter ljusnat efter den djupa lågkonjunkturen. Det visar Småföretagsbarometern för våren 2010. Småföretagen anser nu att det värsta är över och ser optimistiskt på framtiden. En fjärdedel tror sig behöva anställa fler personer under det kommande året. För att detta scenario ska förverkligas krävs att rätt utbildad arbetskraft finns tillgänglig när vändningen väl kommer. 
 Ett orosmoln när det gäller den framtida sysselsättningstill- växten är att andelen småföretag som uppger att deras främsta tillväxthinder är brist på lämplig arbetskraft börjar öka redan nu. Detta samtidigt som arbetslösheten ligger nära tioprocentsgränsen. I lågkonjunkturen  
 2003–2004 
  var arbetskraftsbristen inte lika tydlig samtidigt som arbetslösheten var betydligt lägre. Detta indikerar att arbetskraftsbristen kan bli akut inom vissa områden den här gången. 
 66 
  
 SOU 2010:75 
  
 Lärlingar på den framtida arbetsmarknaden 
  
 Som jämförelse kan nämnas att vid högkonjunkturens topp uppgav hela 30 procent av tillfrågade småföretagare att deras främ- sta tillväxthinder var brist på lämplig arbetskraft. 
  
 3.3 
  
 Reformerad gymnasieskola med lärlingsutbildning 
  
 Av beslutet om ny gymnasieskola från 2011 framgår att den gymnasiala lärlingsutbildningen även i den reformerade gymnasie- skolan ska omfatta 2 500 poäng och vara treårig och att eleverna avslutar sin utbildning med att avlägga en yrkesexamen. Examen ska vara gemensam med de elever som följt skolförlagd utbildning. Lärlingsutbildning är således ett alternativt sätt att utforma ett yrkesprogram, inte en nationell inriktning eller särskild variant av ett yrkesprogram. Liksom de nationella inriktningarna eller särskilda varianterna kan lärlingsutbildningen omfatta alla tre läsåren, de två sista eller bara det tredje läsåret. Det som kännetecknar gymnasial lärlingsutbildning är att den till stor del ska genomföras på en arbetsplats. Den exakta omfattningen av lärlingsutbildningens arbetsplatsförlagda lärande anges inte i skollagens nya lydelse, däremot framgår att den ska omfatta minst hälften av utbildningstiden. Vi har tolkat detta som att den arbetsplatsförlagda delen av den gymnasiala lärlingsutbildningen även från 2011 ska omfatta minst 1 250 poäng, motsvarande den omfattning som finns i den pågående försöks- verksamheten. 
 Som framgått kan gymnasial lärlingsutbildning i den nya gymna- sieskolan påbörjas i såväl åk 1 som åk 2 som i åk 3. Även om man inom gymnasial lärlingsutbildning behöver utrymme för en viss flexibilitet är Kommittén tveksam, men inte avvisande, till start av lärlingsverksamheten under det tredje året. Att under det avslutande året skapa tillräckligt med tid och utrymme för 1 250 poäng kvalificerad arbetsplatsförlagd lärlingsutbildning kan bli svårt. Enligt 5 kap, 15§ i gymnasieförordningens nya lydelse (SFS 2019:1040); ska varje vecka som genomförs på en arbetsplats anses motsvara 23 gymnasiepoäng, vilket skulle möjliggöra en omfattning av 920 gymnasiepoäng på 40 veckor mot dagens krav på 52 veckor. Dessa elever kommer därutöver troligen att ha genomfört arbetsplats- förlagt lärande av viss omfattning under sina tidigare läsår. I ett mer förankrat och utbyggt lärlingssystem kan man tänka sig betydande branschvisa skillnader i upplägg av lärlingsutbildning, där även en 
 67 
  
 Lärlingar på den framtida arbetsmarknaden 
  
 SOU 2010:75 
  
 variant av den norska modellen med 2 + 2 år, med två i huvudsak skolförlagda och ett eller två år på en arbetsplats kunde prövas. 
 Implementeringsarbetet inför den nya gymnasieskolan har på- börjats både centralt och lokalt på skolorna och kan förväntas pågå över en längre tid. Det samarbete som påbörjats mellan Skolverket och arbetsmarknadens parter inför gymnasiereformen 2011 skapar dock bättre förutsättningar för en process som innebär att gymnasieskolans program och inriktningar kontinuerligt anpassar sig till en förändrad arbetsmarknadsstruktur. Till detta kommer även etableringen av de olika Nationella programråden. Tydligare utbild- ningsbeskrivningar och yrkesutgångar skapar tillsammans med upp- följning och kvalitetssäkring viktiga förutsättningar för att den nya gymnasieskolan verkligen ger relevanta yrkesfärdigheter. 
 68 
  
 4 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 4.1 
  
 NATIONELL NIVÅ 
  
 4.1.1 
  
 Förordningen om försöksverksamheten 
  
 Försöksverksamheten med gymnasial lärlingsutbildning regleras genom Förordningen (2007:1349) om försöksverksamhet med gymnasial lärlingsutbildning som utfärdades den 13:e december 2007. Förordningen gäller för lärlingsutbildning som påbörjas under tiden 1:a juli 2008- 30:e juni 2011. Syftet med lärlings- utbildningen är enligt förordningen att ge eleverna en grund- läggande yrkesutbildning, ökad arbetslivserfarenhet och en möjlig- het att under en handledares ledning, på en arbetsplats, få för- djupade kunskaper inom yrkesområdet. Förordningen tar endast upp de områden där försöksverksamheten avviker från gymnasie- skolans regelverk. I övrigt ska gymnasieskolans bestämmelser gälla. 
 Förordningen gör det möjligt att förena anställning med studier mot ett yrke, men även att genomföra studier på arbetsplats utan att anställningsförhållande råder. För att få genomgå lärlingsutbild- ning måste eleven vara behörig till och först ha blivit antagen till ett nationellt eller specialutformat program med yrkesämnen. Det är Skolverket som från 2009/10 efter ansökan från skolhuvudmännen avgör vilka skolor som får delta i försöksverksamheten och antalet platser. Första försöksåret, 2008/09, var det dåvarande Myndig- heten för skolutveckling (MSU) som fattade motsvarande beslut. 
 De skolor som deltar i försöksverksamheten är förbundna att aktivt delta i olika uppföljningar och utvärderingar som kon- tinuerligt kommer att ske under perioden med försöksverksamhet gymnasial lärlingsutbildning. Vi kommer nedan att redovisa resultaten av Skolverkets uppföljningar av omfattningen av den gymnasiala för- söksverksamheten och hur statsbidraget har använts. 
 69 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 SOU 2010:75 
  
 Försöksförordningen, som enbart gäller försöksverksamheten, upphör successivt att gälla då den nya gymnasieskolan införs från och med 2011. En central fråga är enligt kommittén vilken framtida reglering som fordras för att den gymnasiala lärlingsutbildningen ska kunna bedrivas. Enligt Kommitténs uppfattning krävs en reglering som kan garantera genomförande på arbetsplatser på ett kvalitativt lik- värdigt och rättssäkert sätt. 
  
 4.1.2 
  
 Beslut om deltagande i lärlingsförsöket 
  
 För att få delta i försöksverksamheten måste skolhuvudmannen ha tilldelats utbildningsplatser genom Skolverkets försorg; (första året, 2008/09, fördelades platserna av dåvarande Myndigheten för skolut- veckling, MSU). Försöksverksamheten har pågått sedan 2008 och sträcker sig till den 30 juni 2011. Försöksverksamheten omfattas av ett extra statligt bidrag till deltagande huvudmän med 25 000 kronor per elev och läsår. Regeringen hade anslagit 62,5 miljoner kronor 2008, 200 miljoner kronor 2009 respektive 350 miljoner kronor 2010. Stats- bidraget regleras i förordningen (2007:1349) om försöksverk- samhet med gymnasial lärlingsutbildning. 
 Skolverket har sammanlagt betalat 267 miljoner kronor till del- tagande huvudmän sedan försöksverksamheten startades hösten 2008. 91,4 miljoner kronor för läsåret 2008/2009 och 175,6 mil- joner kronor för läsåret 2009/2010. Inom försöksverksamheten finns även ett statsbidrag för utbildning av handledare på de arbets- platser som deltar. Detta regleras i förordningen (2008:756) om statsbidrag för handledarutbildning. Statsbidraget till handledarut- bildning omfattas av 65 miljoner kronor under tre år: 15 miljoner kronor 2008, 25 miljoner kronor 2009 och 25 miljoner kronor 2010. Skolverket beviljade drygt 13,4 miljoner kronor i statsbidrag för läsåret 2008/2009. Enligt den uppföljning som Skolverket gjorde hösten 2009 hade 3 190 handledare utbildats och anlitats. För läsåret 2009/2010 har Skolverket fördelat 23 miljoner för att utbilda 6 553 handlare. 
 70 
  
 SOU 2010:75 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 Beslut om lärlingsplatser 2008/2009 
 Inför höstterminen 2008 drog försöksverksamheten med gymnasial lärlingsutbildning i gång. Dåvarande Myndigheten för skolut- veckling (MSU) fick i uppdrag att fördela och besluta om antalet platser för läsåret 2008/2009 och Skolverket fick i uppdrag att utforma kursplaner till försöksverksamheten och att betala ut stats- bidraget. Skolhuvudmännen ansökte under våren 2008 hos MSU om att få delta i försöksverksamheten och visade ett mycket stort intresse för den nya försöksverksamheten. Ansökningarna översteg vida de 4 000 tilldelade platserna, varför regeringen valde att utöka antalet platser till 5 000 så att alla huvudmän som planerade för ett deltagande också kunde få delta i lärlingsförsöket. MSU fördelade under våren 2008 4 946 lärlingsplatser till 157 olika huvudmän. Skol- verket övertog från 1 oktober 2008, då MSU avvecklades, ansvaret för att avgöra vilka skolor som ska få delta i försöksverksamheten och antalet platser hos dem. Hösten 2008 (oktober) söktes bidrag för 3 706 elever. År 2009 omfattade försöksverksamheten på våren (april) 3 609 elever och på hösten (oktober) fanns 3 202 elever i åk 2. 
 Beslut om lärlingsplatser 2009/2010 
 Inför den andra ansökningsomgången 2009/2010 var intresset att få delta ännu större. 188 skolhuvudmän, varav 30 fristående huvud- män, ansökte för 335 skolor om 8 963 elevplatser. Detta var anmärk- ningsvärt då en kraftig konjunkturnedgång slagit till redan under försökets första år och avviker markant från hur många internationella erfarenheter ser ut. 
 Eftersom Skolverket endast hade 6 000 platser att fördela måste ett urval göras. Skolverket beslöt då att för skolhuvudmän som ansökt om fler än 20 platser reducera antalet platser i förhållande till vad som hade ansökts. Antalet platser reduceras för denna kate- gori med 40 % men huvudmannen beviljas alltid minst 20 platser Det innebar att samtliga skolhuvudmän som ansökt kunde delta i lärlingsförsöket även hösten 2009, fast i vissa fall med färre platser. I ett avseende skärpte Skolverket kraven för deltagande. Enligt för- ordningen om försöksverksamheten ska det för varje program inom försöksverksamheten finnas ett lärlingsråd för samråd mellan skolan och arbetsmarknadens organisationer. Besluten om rätt att elta i försöksverksamheten gällde därför endast under förutsättning 
 71 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 SOU 2010:75 
  
 att huvudmannen inrättat lärlingsråd vid varje skola som ansökan avsåg. De skolhuvudmän som vid sin ansökan ännu inte inrättat lärlingsråd, beviljades elevplatserna under förutsättning att skolhuvudmannen senare kunde påvisa att lärlingsråd hade inrättats genom ett konstituerande protokoll eller motsvarande. 
 Beslut om lärlingsplatser för 2010/2011 
 Läsåret 2010/2011 är det sista läsåret elever kan påbörja sin utbild- ning inom försöksverksamheten. Även vid denna ansöknings- omgång fanns det ett stort intresse hos huvudmännen att få delta. I den sista ansökningsomgången har 125 skolhuvudmän, varav 22 fristående huvudmän och 2 landstingsägda , ansökt för 274 skolor om 7 755 elevplatser. Skolverket hade liksom tidigare år att fördela 6 000 platser. För de skolhuvudmän som ansökt om fler än 23 platser reducerade Skolverket därför antalet platser. Reduceringen gjordes med 26 %, men de aktuella huvudmännen beviljades alltid minst 23 platser. Samtliga skolhuvudmän, som har ansökt kunde därmed beviljas deltagande i försöksverksamheten även hösten 2010. Beslutet om rätt att delta i försöksverksamheten gällde även denna gång under förutsättning att huvudmannen inrättat lärlingsråd vid varje försöksskola. 
  
 4.1.3 
  
 Försöksverksamhetens omfattning läsåret 2009/2010 
  
 Hösten 2009 deltog 157 huvudmän i försöksverksamheten med gymnasial lärlingsutbildning och med totalt 7 135 elever och våren 2010 deltog 159 huvudmän med 6 914 elever. Läsåret innan, 2008/2009, deltog 135 huvudmän i försöksverksamheten med gymnasial lärlingsut- bildning och med totalt 3 609 elever. (uppgifterna avser våren 2009). I tabell 4.1 redovisas antalet elever i försöksverksamheten läsåret 2009/2010 och hur mycket statsbidrag som har betalats ut. 
 72 
 SOU 2010:75 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 Tabell 4.1 
  
 Antal elever i försöksverksamheten läsåret 2009/2010 fördelade 
  
 efter huvudmannaskap 
  
 Kommunala 
  
 Fristående 
  
 Landsting 
  
 Totalt 
  
 Utbetalt 
  
 statsbidrag 
  
 Antal huvudmän 
  
 134 
  
 24 
  
 3 
  
 161 
  
 2009/2010 
  
 Antal elever 
  
 2 907 
  
 4 201 
  
 27 
  
 7 135 
  
 89 187 500 
  
 Ht 2009 
  
 Antal elever 
  
 2 815 
  
 4 078 
  
 21 
  
 6 914 
  
 86 425 000 
  
 Vt. 2010 
  
 Antal skolor 
  
 182 
  
 82 
  
 3 
  
 175 612 50 
  
 Vt. 2010 
  
 * ht 2009 deltog sammanlagt 157 huvudmän i försöksverksamheten.  
 Källa 
 : Skolverket. 
 Tabell 4.1 visar fördelning efter huvudman läsåret 2009/2010; 134 kommunala, 24 fristående och 3 landsting. Nästan hälften av landets kommunala skolhuvudmän deltog med totalt 2 815 elever i försöksverksamheten. Trots att betydligt färre fristående huvud- män deltar i försöksverksamheten är antalet elever i fristående skolor fler än i kommunala skolor. Andelen elever i fristående skolor i försöksverksamheten utgör nästan fem procent av samtliga elever i fristående gymnasieskolor medan andelen elever i kom- munala skolor i försöksverksamheten utgör nästan 1 procent av det totala elevunderlaget. Enligt Skolverkets offentliga statistik läsåret 2009/2010 gick 305 367 elever i kommunala gymnasieskolor och 85 510 elever i fristående. 
 Försöksverksamheten är representerad inom gymnasieskolans samt- liga grundläggande yrkesutbildningar. I försöksverksamheten läsåret 2009/2010 deltar flest elever i utbildningarna bygg, fordon, handels och administration, hantverk, och energi. Tabell 4.2 och 4.3 innehåller antal elever läsåret 2009/2010 fördelat på kön, utbildning och års- kurs. Tabell 4.2 visar antalet elever som gick i årskurs 2 våren 2010. De elever som påbörjat sin utbildning läsåret 2008/2009 gick normalt i årskurs 2 men drygt 100 elever gick i årskurs 3 och hade startat försöks- verksamheten direkt i årskurs 2. Majoriteten av eleverna är män och i läsår 2 är andelen män 70 procent. Könsskillnader finns i flera av gymnasieskolans grundläggande yrkesutbildningar och samma mönster återfinns inom försöksverksamheten. I utbildningar inom el, energi, och industri dominerar manliga elever i båda åren i försöksverk- samheten. Inom dessa utbildningar är andelen män över 90 procent. 
 73 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 SOU 2010:75 
  
 Tabell 4.2 visar att andelen kvinnor i läsår 2 är högst på omvård-  
 nads-, 
  barn- och fritid samt i naturbruksutbildningar. I årskurs 2 är naturbruk den utbildning i försöksverksamheten där andelen kvinnor är störst. Hotell och restaurang är den utbildning i för- söksverksamheten där könsfördelningen är jämnast. I årskurs 1 är andelen kvinnor 53 procent och i årskurs 2 är andelen kvinnor 62 procent. Tabell 4.3 visar vilka utbildningar som eleverna i år 1 i för- söksverksamheten går, den totala andelen kvinnor är 36 procent. Andelen kvinnor är störst i omvårdnad (86 procent) detta kan jäm- föras med att andelen kvinnor i nationella omvårdnadsprogrammet är 79 procent. Könsskillnaderna skiljer sig åt mellan läsåren inom vissa utbildningar. Till exempel är könsfördelningen i fordonsut- bildning något jämnare i läsår 1, där andelen kvinnor är 12 procent jämfört med sju procent i läsår 2. I tabell 4.3 framgår att andelen män som gick en naturbruksutbildning är dubbelt så hög i årskurs 1 än andelen män i årskurs 2. Vidare framgår att andelen kvinnor är högre i årskurs 1 i utbildningarna hantverk, hotell och restaurang i jämförelse med årskurs 2. 
 Tabell 4.2 Antal elever i årskurs 2. fördelade efter kön och utbildningar inom närliggande program i försöksverksamheten VT 2010 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Totalt 
  
 Program 
  
 Antal 
  
 Andel (%) 
  
 Antal 
  
 Andel (%) 
  
 Byggprogrammet (BP) 
  
 87 
  
 13 
  
 588 
  
 87 
  
 675 
  
 Fordonsprogrammet (FP) 
  
 30 
  
 7 
  
 392 
  
 93 
  
 422 
  
 Handels och 
  
 194 
  
 64 
  
 108 
  
 36 
  
 302 
  
 administration (HP) 
  
 Hantverk (HV) 
  
 198 
  
 68 
  
 92 
  
 32 
  
 290 
  
 Energi (EN) 
  
 7 
  
 2 
  
 279 
  
 98 
  
 286 
  
 Industri (IP) 
  
 11 
  
 4 
  
 240 
  
 96 
  
 251 
  
 El (EC) 
  
 8 
  
 3 
  
 236 
  
 97 
  
 244 
  
 Omvårdnad (OP) 
  
 151 
  
 86 
  
 26 
  
 15 
  
 177 
  
 Barn och Fritid (BF) 
  
 99 
  
 86 
  
 18 
  
 15 
  
 117 
  
 Naturbruk (NP) 
  
 93 
  
 88 
  
 13 
  
 12 
  
 106 
  
 Hotell- och Restaurang 
  
 48 
  
 53 
  
 43 
  
 47 
  
 91 
  
 (HR) 
  
 SM* 
  
 16 
  
 31 
  
 35 
  
 69 
  
 51 
  
 Livsmedel (LP) 
  
 24 
  
 63 
  
 14 
  
 37 
  
 38 
  
 Mediet (MP) 
  
 4 
  
 36 
  
 7 
  
 64 
  
 11 
  
 Totalt 
  
 970 
  
 2 091 
  
 3 061 
  
 * Utbildningarna är specialutformade men har inte gått att härleda till ett närliggande program. 
 74 
 SOU 2010:75 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 Tabell 4.3 
  
 Antal elever i årskurs 1 fördelade efter kön och närliggande 
  
 program inom försöksverksamheten VT 2010 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Totalt 
  
 Program 
  
 Antal 
  
 Andel (%) 
  
 Antal 
  
 Andel (%) 
  
 Bygg (BP) 
  
 106 
  
 14 
  
 649 
  
 86 
  
 Fordonsprogrammet (FP) 
  
 55 
  
 12 
  
 407 
  
 88 
  
 462 
  
 Handels och 
  
 265 
  
 66 
  
 134 
  
 34 
  
 399 
  
 administration (HP) 
  
 Hantverk (HV) 
  
 292 
  
 77 
  
 88 
  
 23 
  
 380 
  
 Energi (EN) 
  
 9 
  
 2 
  
 357 
  
 98 
  
 366 
  
 El (EC) 
  
 13 
  
 4 
  
 309 
  
 96 
  
 322 
  
 Industri (IP) 
  
 16 
  
 6 
  
 269 
  
 94 
  
 285 
  
 Omvårdnad (OP) 
  
 235 
  
 86 
  
 37 
  
 14 
  
 272 
  
 Naturbruk (NP) 
  
 131 
  
 76 
  
 43 
  
 24 
  
 174 
  
 Hotell- och Restaurang 
  
 93 
  
 62 
  
 58 
  
 38 
  
 151 
  
 (HR) 
  
 Barn &margin-top:0px;margin-right:-11px;margin-bottom:0px;" class="p345 ft90"> 
  
 svar 
  
 40 
  
 %avantal 
  
 30 
  
 20 
  
 10 
  
 0 
  
 A) Fristående 
  
 B) 
  
 C) Blandat 
  
 D) Del av 
  
 E) Annat sätt F) Lärlingsråd G) Annan form 
  
 vsh/program 
  
 Fristående/flera 
  
 programrådens 
  
 behövs ej 
  
 ex  
 hl-träff 
  
 program 
  
 verksamhet 
  
 Vid våra intervjuer framkom vid flera tillfällen kritik mot att lär- lingsråd kan omfattas av flera program. Diskussionerna tenderar att hamna på en allt för övergripande och principiell nivå eftersom mer specifika och arbetsplatsnära frågor inte berör alla deltagare. Detta kan i förlängningen medföra att intresset från arbetslivets sida sjunker. Rådens möjligheter att uppfylla uppdraget att godkänna arbetsplatser som erbjuder lärlingsplatser och att fortlöpande kvalitetsgranska utbildningen på arbetsplatserna minskar också. 
 Lärlingsrådet utser enligt förordningen om försöksverksam- heten själv sin ordförande och bestämmer även i övrigt sina arbets- former. Vår undersökning visar att en rektor vanligtvis är ord- förande, närmare bestämt i 73 procent av skolorna. Det före- kommer också, även om det inte är vanligt, att en arbetslivsföre- trädare eller en lärare är ordförande och i något enstaka fall en utbildningssamordnare. 
 Lärlingsråden träffas vanligen en eller två gånger per en termin, det gäller i 80 procent av skolorna. Resterande svar visar att lär- lingsråden vid ett fåtal skolor möts en gång per år eller att det varierar, dvs. att det saknas tydliga rutiner för hur ofta rådet möts. Totalt sett har de kommunala skolorna fler lärlingsrådsmöten än de fristående. I samband våra intervjuer framkom att möten ibland kunde förläggas på deltagande arbetsplatser för att ge en mer kon- kret inblick i lärlingsutbildningens villkor. Möten kunde också knytas till sociala aktiviteter, t.ex. bowling, för att svetsa samman med- lemmarna i lärlingsrådet. 
 Mötetstidpunkter beslutas oftast vid föregående möte, det gäller på 75 procent av skolorna. Ett antal – eller närmare bestämt 22 pro- cent – anger att lärlingsrådens möten alltid eller ofta planläggs års- 
 80 
  
 SOU 2010:75 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 vis med fastställda mötestider. Resterande svar visar att en mindre andel, cirka 10 procent, planerar in möten vid behov. När det gäller rutiner för hantering av handlingar så anger knappt 90 procent att kallelser alltid eller ofta skickas ut i god tid före ett möte. Över 90 procent anger att minnesanteckningar skrivs och att dessa skickas ut till berörda efter mötet. Endast ett fåtal skolor använder sig av hemsida för kallelser och minnesanteckningar. 
 Rutiner med kallelser och minnesanteckningar verkar fungera relativt väl samtidigt som frågan om mötesfrekvens bör aktuali- seras. Med tanke på det omfattande ansvar lärlingsrådet har så är knappast ett möte per termin tillräckligt. Två möten kan också vara i minsta laget eftersom det finns en risk att möten, om de hålls för sällan, utvecklas till informationsmöten. Arbetslivsföreträdarnas roll reduceras. För att ge utrymme för fördjupad hantering av de viktiga frågorna borde, förutom att lärlingsråden organiseras för varje enskilt lärlingsprogram, också ökad mötesfrekvens upp- muntras såvida inte kvaliteten i lärlingsrådets arbete kan säkras på annat sätt. Exempel på stödjande insatser skulle kunna vara att inrätta operativa arbetsgrupper som bereder ärenden inför hanter- ing i lärlingsrådet. Ett annat alternativ är att upprätta särskilda yrkesråd eller programråd som stödjer lärlingsråden. Yrkesråden, som t.ex. spelar en viktig roll på Hantverksakademins lär- lingsutbildningar i Stockholm, kan fokusera mer på avgränsade yrkesområden och ta fram nödvändiga underlag, t.ex. mer detalj- erade utbildningsplaner för den arbetsplatsförlagda undervisningen. 
 Lärlingsrådens sammansättning med fokus på arbetslivets representanter 
 Enligt försöksförordningen ska lärlingsrådets ledamöter omfattas av företrädare för berörda arbetstagare och arbetsgivare samt för skolans lärare och elever. Därutöver får även annan skolpersonal och andra berörda intressenter från arbetslivet ingå. Det visar sig i vår undersökning att skolarna nästan i samtliga fall representeras av rektor och av karaktärsämneslärare. I viss utsträckning deltar också kärnämneslärare, även om det inte alls är lika vanligt före- kommande. En elevrepresentant finns med i vid 75 procent av skol- ornas lärlingsråd. En fjärdedel av skolorna saknar alltså elev- representanter trots föreskrifterna. Arbetsgivare är representerade i över 90 procent av lärlingsråden, medan motsvarande uppgift för 
 81 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 SOU 2010:75 
  
 den fackliga representationen är strax under 70 procent. Därutöver anges i några enstaka fall att lärlingssamordnare (utbildningssam- ordnare) och studie- och yrkesvägledare är representerade i lär- lingsråden. 
 Skolans representation i lärlingsråden framstår alltså som enhet- lig genom att en skolledare och en karaktärsämneslärare, med sina skilda roller och ansvar, kan bidra med den kunskap och de erfaren- heter som skolan har. När det gäller arbetslivets representanter i lärlingsrådet framgår det av intervjuerna att dessa personer kan representera helt skilda nivåer, allt från att några representanter har ett övergripande regionalt ansvar inom en bransch eller en facklig organisation till att andra kan ha en roll som handledare nära elev- erna och deras utbildning. Urvalet av medverkande deltagare från arbetslivet i lärlingsråden framstår närmast som godtycklig och beror oftast på etablerade personliga nätverk, framför allt runt skolledaren. Att rektor dessutom vanligtvis är ordförande i lärlings- rådet och att skolans företrädare i något högre grad än arbetslivets representanter deltar vid rådets möten kan illustrera en obalans beträffande inflytandet, något som berörs längre fram. 
 Med den oerhört viktiga roll som lärlingsrådet tillskrivs för att garantera kvalitet och likvärdighet i utbildningen är det följaktligen en grannlaga uppgift att  
 utse  
 representanter från skolan och från arbetslivet. Hur ska det förfarandet gå till, vem har mandat att välja och vilka kriterier ska gälla vid urvalet? Är det skolan med rektor, karaktärsämneslärare eller  
 APU-ansvariga 
  som bäst kan avgöra vem som kan svara mot de krav som ställs på en ledamot? Eller är det arbets- livet som bäst kan avgöra ledamöternas kompetens med tanke på arbetslivets krav? 
 Urvalsförfarandet verkar genomföras på olika sätt och en full- ständig bild över hur detta vanligen går till framkommer inte. Det sistnämnda understryks av våra intervjuer. Däremot framgår det alltså av våra intervjuer att det är relativt vanligt att tidigare kon- takter används och att arbetslivsföreträdare upplever att det är till- fälligheter som avgör vilka som representeras i lärlingsrådet. Skolor som har programråd har enligt intervjuerna i flera fall anlitat samma arbetslivsrepresentant för det skolförlagda gymnasieprogrammet och för lärlingsprogrammet. Oavsett förtjänster och svagheter i urvals- förfarandet så visar svaren att det saknas tydliga kriterier för vilka som bör ingå som rådsmedlemmar och vilka medlemmarna ytterst repre- senterar. Det är framför allt oklart vilket mandat arbetslivsrepre- sentanterna i lärlingsrådet egentligen sitter på. 
 82 
  
 SOU 2010:75 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 Lärlingsrådens funktioner och verksamhetens innehåll 
 Vår undersökning omfattar inte skolornas kvalitetsredovisningar, men vi ställer ändå frågan om huruvida lärlingsråden agerar i linje med intentionerna om kvalitetsarbete och utgör ett besluts- och samverkansorgan som aktivt bidrar med underlag. Vi berör nedan under separata rubriker några områden som vi betraktar som centrala i lärlingsutbildningen och därmed som viktiga frågor för lärlingsrådet: 
 Utvärdering av lärlingsrådets verksamhet är en nödvändig del av skolans kvalitetsarbete. Av enkätsvaren framgår det att en tredjedel alltid eller ofta utvärderar rådets verksamhet, en tredjedel utvärderar ibland medan en tredjedel sällan eller aldrig utvärderar lärlingsrådets arbete. Svaren kan förmodligen återspegla att nyligen etablerade lärlingsutbildningar inte hunnit utveckla och förankra system för uppföljning och utvärdering. 
 Även om vissa skolor har utvecklat metoder för kvalitetssäkring inom vissa områden så verkar dessa i flera fall antingen handla om den enskilda arbetsplatsens kvalitetssäkring eller att skolan handhar delar av uppföljningen. Väl utvecklade och heltäckande i lärlings- rådet förankrade metoder för att kvalitetssäkra lärlingsutbildningen verkar inte alls vara en självklarhet. Enligt nationella lärlings- kommitténs mening signalerar avsaknaden av systematiskt upp- följningsarbete behov av mer stöd och reglering. För att möjliggöra en sådan systematisk uppföljning förutsätts tydligare mål för den arbetsplatsförlagda utbildningen, dvs. mer detaljerade utbildnings- och yrkesplaner, samt en systematisering av utbyte mellan karaktärs- ämneslärare och handledare. Vi återkommer till detta längre fram. 
 Godkännande av lärlingsplatser 
 Förordningen om försöksverksamhet med lärlingsutbildning anger att lärlingsrådet ska medverka vid beslut om vilka arbetsplatser som ska få ta emot lärlingar. Förutsättningen för att arbetsplatsen ska kunna ge lärlingen en bra utbildning är både en god arbetsmiljö och en medvetenhet om vad lärlingsutbildning går ut på. Rådet måste därför ha klargjort vilka krav som ställs för att en arbetsplats ska godkännas. Förordningen definierar också rådets ansvar för sam- verkan när det gäller anskaffning av lärlingsplatser. Skolor skulle kunna gå samman för att hitta bra lärlingsplatser inom större bransch- 
 83 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 SOU 2010:75 
  
 områden och samverkan skulle också kunna öka möjligheter att låta elever rotera mellan olika arbetsplatser, vilket skulle kunna främja utbildningsbredd inom yrket och öka förtrogenheten med branschen. 
 Samverkan mellan skola och lokalt arbetsliv prioriteras relativt högt (i 76 procent av skolorna), medan samverkan utåt mot andra kommunala och regionala verksamheter prioriteras lågt. När det gäller frågor om behov av arbetsplatser och anskaffning av nya lär- lingsplatser så tar dessa en viss plats på lärlingsrådens möten. Enskilda lärlingsråd anger till och med att de hanterar frågan om anskaffning och värdering av lärlingsplatser som en av de största och viktigaste frågorna. Samtidigt visar det sig att vissa lärlingsråd inte berör frågan alls eller gör det enbart marginellt. 
 I intervjuerna framkommer olika förfaringssätt när det gäller rekrytering av lärlingsplatser. Ibland är det skolan som fullt ut ansvarar för att etablera kontakter med arbetsplatser. Det är emellertid oklart hur man värderar kvaliteten på utbildningsplatserna. Förmodligen handlar det om att man lutar sig mot tidigare erfarenheter, t.ex. av  
 APU-platser. 
  Å andra sidan erbjuder i vissa fall arbetslivet ett antal lärlingsplatser utan att det på något mer systematiskt sätt värderas huruvida platserna når upp till rimliga kvalitetskrav. Vid anskaff- ning av lärlingsplatser framskymtar också att ett uppdelat ansvar och skilda behov från skolans respektive arbetslivets sida kan bidra till att både anskaffningsförfarandet och värderingen av lärlings- platserna blir oklar. Flera av arbetslivets företrädare pekar med bestämdhet på nödvändigheten av att inte utbilda fler inom yrket än vad som behövs utifrån lokala och regionala behov. De menar också att kvalitet och inte kvantitet är viktig om de ska kunna utbilda bra arbetskraft. De elever som inte passar in eller som inte anstränger sig för att anpassa sig bör nog rätt tidigt välja en annan bana. Några lärlingar har också slutat på sådana grunder. Det talas om att avhopp inte alltid behöver betraktas som något nega- tivt. 
 Skolan å andra sidan har ett bredare ansvar för eleven än vad arbetsplatsen har och får också ta konsekvenserna av om det inte går att få fram en lämplig arbetsplats eller om elever inte passar in. Här menar någon av arbetslivets företrädare att skolan har en alltför slapp attityd eftersom de vill försöka få eleven att stanna kvar så länge som möjligt på arbetsplatsen, något som kan spegla arbetslivets och skolans skilda roller och ansvar. Det framstår alltså som nödvändigt för lärlingsråden att kunna utveckla enhetliga prin- 
 84 
  
 SOU 2010:75 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 ciper, hämtade från både skolan och arbetslivet, som tydliggör vilka krav som ska ställas vid godkännande av en lärlingsplats. Sådana principer skulle bidra till en genomgripande kvalitetshöjning. 
 Arbete med elevfrågor samt uppföljnings- och trepartssamtal 
 Enligt gymnasieförordningen ska en individuell studieplan upp- rättas för varje elev. Här ska elevens studiegång definieras och det ska också enligt lärlingsförordningen framgå om eleven följer en lärlingsutbildning. En gymnasieelev ska också, enligt gymnasieför- ordningen, minst en gång per termin få en samlad information om sin kunskapsutveckling och studiesituation i form av ett utveck- lingssamtal. I Lpf 94 avsnitt 2.5 Bedömning och betyg ges också riktlinjer som påtalar vikten av dialog med eleven. Tydliga krav finns alltså på att eleven har rätt till fortlöpande utvecklingssamtal så att han eller hon vid betygsättningen är väl förtrogen med grunderna för bedömningarna. 
 Skolan har ansvaret för att dessa krav tillgodoses. I en lärlingsut- bildning, med minst halva utbildningen arbetsplatsförlagd, blir det än viktigare att systematisera arbetet med att förmedla information om elevens kunskapsutveckling. Frågan är då vilken roll arbetslivet har i det arbetet och hur väl genomtänkta och bearbetade dessa frågor är. Eleven har under lång tid utvecklats, bedömts och formats inom en skolkod och ska nu inlemmas i en yrkeskultur där en delvis ny identitet ska formas, vilket kan vara en stor omställ- ning för många elever. Här blir handledarens och karaktärs- ämneslärarens professionella kompetens avgörande. Handledaren ansvarar tillsammans med sina kolleger mer eller mindre dagligen för eleven. Karaktärsämnesläraren, som ansvarar för att skolans krav uppfylls, ska dessutom utgöra en länk mot arbetslivet och handledaren. Karaktärsämneslärarens roll lyfts också fram av många arbetslivsföreträdare som avgörande för hur lärandeprocessen och samordningen mellan skola och arbetsplats fungerar. 
 Ett centralt inslag i elev och uppföljningsarbetet är det treparts- samtal som föreskrivs att elev, handledare och karaktärsämneslärare ska ha för att bidra till och följa upp elevens utveckling. Hur ofta trepartssamtal förekommer, vad samtalen innehåller och hur de doku- menteras och används blir centrala kvalitetsaspekter för utbildningen i stort. Utifrån intervjuer med arbetslivets företrädare är det uppenbart att förekomsten av trepartssamtal varierar från inga alls till flera 
 85 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 SOU 2010:75 
  
 gånger per termin. En intervjuperson menar att några regelrätta samtal förekommer inte, men det fungerar ändå, vi pratar ju varje gång karaktärsämnesläraren kommer ut och det fungerar jättebra. Sedan har vi tät kontakt via  
 e-post.. 
  Någon annan beskriver å andra sidan väl organiserade rutiner för trepartssamtal som fyr- partssamtal som genomförs tre gånger per termin. Att det är ett fyrpartssamtal beror på att lärlingsrådsrepresentanten och tillika chefen i det aktuella företaget vill delta i samtalen tillsammans med elev, handledare och karaktärsämneslärare. Han menar att som chef i ett större företag finns inte möjlighet att följa lärlingen på nära håll utan här måste olika roller tillvaratas: min roll hamnar inte på detaljnivå men jag kan bidra med synpunkter på frågor som gäller alla som kundbemötande, klädsel, tidspassning osv.. Handledaren och karaktärsämnesläraren tar i sin tur ansvar för frågor kring studiesituation och kunskapsutveckling. 
 Mellan dessa två exempel som utgör ytterligheter finns många mer eller mindre framgångsrika sätt att svara mot kravet om syste- matisk handledning och kommunikation med eleven. Det är emellertid inte tillfredsställande att denna viktiga del av lärlingsut- bildningen inte fungerar mer likvärdigt. Flera intervjupersoner som företräder arbetslivet ger också uttryck för en otillfredsställelse över att samverkan med skolan och karaktärsämneslärarna inte systematiseras i större utsträckning. Det handlar då inte bara om antalet träffar utan också om förutsättningarna för uppföljningen i form av tydliga utbildningsplaner och riktlinjer för utbildningen. 
 Skolans och arbetslivets gemensamma ansvar för eleverna genererar frågor av principiell karaktär som i en lärlingsutbildning måste hanteras utifrån andra förutsättningar än vad som gäller för en skolförlagd utbild- ning. Rutiner för hur elevfrågor ska synkroniseras mellan arbetslivet och skolan och vilken roll lärlingsrådet ska ha blir viktiga. Skolorna anser att de arbetar mycket eller ganska mycket i lärlingsrådet med frågor kring  
 elevens utveckling 
 , drygt 50 procent, och cirka 30 procent menar att det även gäller  
 elevens lärande 
 . Beträffande  
 psykosociala  
 frågor så anger 30 procent att det är en central fråga. Men en lika stor andel har angett att psykosociala frågor sällan eller aldrig tas upp i lärlingsrådet. 
 Det förhållandet att elevfrågor inte självklart aktualiseras i lär- lingsrådet förklaras i intervjuer med att det är alltför känsliga frågor av personlig karaktär som hanteras och att det är olämpligt att elever deltar. Men att eleverna är oundgängliga i utformning av principer för arbete med elevfrågor och att elevfrågor måste vara 
 86 
  
 SOU 2010:75 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 centrala i lärlingsrådet framstår som självklart. Samtidigt skulle elevfrågor av mer individuell karaktär kunna hanteras i särskild ord- ning exempelvis i trepartssamtal men också i andra forum med rutiner för rapportering till berörda inom lärlingsrådet. En möjlig hantering kunde också vara att lärlingsrådet varje termin avsätter ett särskilt möte där individuella elevfrågor hanteras utan att elev- representanter deltar. Här kunde eventuellt skolans elevvårds- personal medverka. I intervjuerna framkommer emellanåt en kul- turskillnad mellan företrädare för arbetslivet, å ena sidan, och skolans företrädare å den andra. Arbetslivets företrädare är mer angelägna att diskutera personfrågor och ta tag i problemen, där man upplever att sådana finns. 
 I diagram 4.2 framgår det hur skolorna uppger att lärlingsråden prioriterat innehåll kopplat till fem av de områden som berörts ovan: fördelning av kunskapsinnehåll mellan skola och arbetsplats, handledarkompetens, uppföljning och utvärdering, bedömnings- frågor – APL och handledarutbildning. 
 Figur 4.2 Grad av innehåll som hanteras i lärlingsrådet? 
  
  M) Fördelning av kunskapsinnehåll mellan skola och arbetsplats 
  
  N) Bedömningsfrågor i det arbetsplatsförlagda lärandet 
  
  X) Handledarnas kompetens 
  
 Y) handledarutbildning 
  
 50,0 
  
 Z) Uppföljning och utvärdering 
  
 45,0 
  
 40,0 
  
 35,0 
  
 30,0 
  
 25,0 
  
 20,0 
  
 15,0 
  
 10,0 
  
 5,0 
  
 0,0 
  
 Mkt stort utrymme 
  
 Ganska stort 
  
 Viss plats 
  
 Inte särskilt stor 
  
 Inget utrymme 
  
 utrymme 
  
 plats 
  
 Fördelningen visar den spännvidd som finns i varje delfråga. Samtliga innehållsområden har en likartad fördelning där flertalet ligger i mitten, men där också flertalet finns i ytterligheterna mycket stort utrymme och inget utrymme. Även om vissa skillnader skulle kunna utläsas så är just den splittrade bilden talande för innehållet i lärlingsrådens arbete. Det är i sig otill- fredsställande eftersom det illustrerar betydande oklarheter när det gäller lärlingsrådens grundläggande funktioner som styrorgan för lärlingsutbildningen. Det är, som har framgått tidigare, inte bara 
 87 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 SOU 2010:75 
  
 oklart vad och vilka intressen som medlemmarna i lärlingsrådet representerar. Det är också oklart vilka huvudfrågor lärlingsråden ska fokusera på. 
 Medelsfördelning och resursfrågor 
 Till varje huvudman för skolor som deltar i försöksverksamheten lämnas 25 000 kr per deltagande elev och läsår. Statsbidraget ska enligt anvisningarna i förordningen bland annat användas för att utveckla handledningens kvalitet via exempelvis handledarut- bildning. De skolor som deltar i lärlingsförsöket behåller också den sedvanliga skolpengen för de deltagande eleverna fullt ut. 
 Ledamöterna i lärlingsrådet får vanligtvis inte några särskilda resurser som ersättning för arbetet i lärlingsrådet. Samtliga aktörer med hög representation i rådet, alltså skolledare, karaktärsämnes- lärare och arbetslivsrepresentanter, har huvudsakligen det upp- draget inom ramen för sina tjänster. När det blir fråga om huruvida företagen får del av statsbidraget så visar svaren, både från kom- munala och fristående skolor, att drygt en tredjedel av arbetsplats- erna får det. Drygt en tredjedel av arbetsplatserna får  
 inte alls  
 eller  
 i liten grad  
 del av statsbidraget. Resterande skolor menar att arbets- livet delvis eller i viss grad får del av statsbidraget. Det måste då betonas att det är ganska oklart vad som egentligen avses med att få del av statsbidraget. I flertalet fall syftar man på att skolan anordnar någon aktivitet till vilken företrädare för arbetsplatser med lärlingar bjuds in. 
 Figur 4.3 Ekonomiska medel avsatta till arbetslivet – jämförelse mellan kommunala och fristående skolor 
  
 andel(%)avsvar 
  
 40,0 
  
 Kommunala 
  
 Fristående 
  
 35,0 
  
 30,0 
  
 25,0 
  
 20,0 
  
 15,0 
  
 10,0 
  
 5,0 
  
 0,0 
  
 Ja 
  
 Delvis 
  
 I liten grad 
  
 Nej 
  
 88 
  
 SOU 2010:75 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 Intervjuerna ger en relativt entydig bild. Resurser till arbets- platserna för medverkan i lärlingsutbildningarna är marginell. Någon ersättning för deltagande i rådsmöten eller för handledning förekommer knappast. Flera arbetslivsföreträdare uttrycker också att de ser det som naturligt att arbetsplatsen, av eget intresse, ska stå för kostnader i anslutning till det arbetet. Flertalet säger att de inte erhåller några resurser alls förutom i några få fall då exempelvis ersättning för någon dags handledarutbildning, ersättning för hand- ledningslitteratur eller ersättning för bilresor till rådsmöten betalas ut. Samtidigt verkar medvetenheten i resursfrågan vara något osäker och vissa företrädare har svårigheter att identifiera vad som gäller avseende ersättning för olika typer av lärlingar och elever i praktik. Eftersom olika regler gäller för olika elevgrupper så kan det innebära att de svar vi har fått omfattar fler elever än de som ingår i den gymnasiala lärlingsutbildningen. Frågan om resurser har varit central i vissa lärlingsråd, medan flera av de som intervjuas verkar svagt insatta i frågan. En företrädare pekar på att resurs- frågor på alla nivåer har hanterats i lärlingsrådet, allt från USB- minnen till kurslitteratur. En annan företrädare menar att skolan använder de avsatta resurserna för egna intressen och ytterligare en företrädare uppger att skolan tar betalt, 15 kr per timme, för varje lärling eftersom skolan anser att lärlingarna utgör en resurs för det aktuella företaget. 
 Men bilden är inte entydig. I våra intervjuer med företrädare för arbetslivet har det också framkommit kritiska synpunkter där man menar att skolorna hanterar lärlingsutbildningen som en källa till extra intäkter och besparingar. Uppgifter och kostnader förs över från skola till arbetsliv utan motsvarande ekonomisk kompensa- tion. I länder med etablerade lärlingsutbildningssystem, t.ex. Danmark och Norge, utgår ofta stöd direkt till de medverkande parterna i arbetslivet. I våra intervjuer har det också påtalats att de extra resurser som skolorna får och frigör via lärlingsutbildningen borde användas för att anställa utbildningssamordnare på skolorna för att organisera utbytet med arbetsplatserna effektivare och systematisera uppföljningen av elevernas lärande, men att detta sker i alldeles för liten utsträckning. 
 Med tanke på lärlingsrådets roll som styrande organ för utveck- lingen av lärlingsutbildningarna borde samtliga frågor som har berörts i detta avsnitt ha ett givet utrymme i lärlingsrådens arbete. Våra resultat ger inte en grund för definitiva slutsatser om vilket arbete som faktiskt genomförs i anslutning till lärlingsutbild- 
 89 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 SOU 2010:75 
  
 ningarna, men uppenbarligen har de centrala frågor som berörts ovan inte den plats i lärlingsråden som är motiverat med tanke på dess strategiska betydelse. Uppenbarligen är osäkerheten alldeles för stor om lärlingsrådens egentliga roll och huvudfunktioner. 
  
 4.2.3 
  
 Samrådsförfarande inklusive branschkontakter 
  
 Om lärlingsförsökets olika nivåer. 
 Vår företagsundersökning visar på en stor spridning i hur lär- lingsförsöket organiseras lokalt inklusive hur huvudmän och skolor etablerar de initiala kontakterna med de företag som kan ta emot lärlingar. Studien visar att de arbetsplatser som anlitats i försöks- verksamheten i regel tidigare varit involverade i olika andra former av arbetsplatsförlagt lärande men trots detta är ändå kännedomen om lärlingsråden dålig bland liksom deltagande i handledar- utbildning. Det kan göra att man ifrågasätter i vilken utsträckning som huvudmännen sett till att försöksverksamhetens förordning fått fäste lokalt. Samtidigt visar resultaten tydligt att det är de var- dagliga kontakterna mellan skola och företag som i störst utsträck- ning avgör arbetsplatsernas inställning till, och erfarenhet av lär- lingsförsöket. Det är lokalt som utbildningens måste omsättas i väl- fungerande daglig verksamhet. Arbetsplatsernas drivkraft och engage- mang går knappast att stävja men däremot att styra mot gemensamma riktlinjer. 
 En rimlig slutsats är att den nationella nivån i högre utsträck- ning behöver ta ansvar för vad en nationell gymnasial lärlingsut- bildning ska innebära. Vilka formella processer och strukturer krävs för att säkerställa en gemensam svensk modell för gymnasial lärlingsutbildning? Här tycks förordningen hittills ha lämnat allt för stora frihetsgrader för att kunna säkra en nationellt kvalitets- säkrad och likvärdig lärlingsutbildning. 
 I undersökningen framgår också en intressant skiljelinje mellan lokal och nationell nivå framkommit. Företagen och organisation- erna som deltagit i undersökningen uttrycker ett relativt starkt ansvarstagande till branschens fortlevnad och vidareutveckling men svag koppling till branschorganisationerna. Drivkraften och engagemanget tycks många gånger härstamma från ett ansvars- kännande för yrket, för företaget och för orten. 
 90 
  
 SOU 2010:75 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 4.2.4 
  
 Huvudmännens erfarenheter av försöksverksamheten 
  
 I Skolverkets uppföljning har skolhuvudmännen tillfrågats i en öppen fråga om deras upplevda positiva och negativa erfarenheter av försöks- verksamheten. 157 huvudmän har beskrivit  
 positiva erfarenheter  
 av försöksverksamheten. Nästan hälften av huvudmännen konstaterar att det är positivt att lärlingsutbildningen innebär ett samarbete mellan skola och arbetsliv. Flera huvudmän redovisar olika erfaren- heter som rör elevens utveckling. Till exempel har 39 huvudmän svarat att de upplever att eleven trivs med utbildningen och/eller att eleven växer och mognar. Ungefär lika många huvudmän uppger att de anser att elevens anställningsbarhet ökar med lärlingsut- bildning, samt att lärlingsutbildningen innebär flera fördelar för eleven. 
 En kommunal huvudman menar att det utökade samarbetet mellan skolan och näringslivet har medfört att lärlingsutbildning håller på att bli ett känt begrepp hos företagare, elever och föräldrar i grundskolan. Eleverna blir mer motiverade både när det gäller kärnämnen och karaktärs- ämnen pga. att de varvar studier med arbete. Flexiblare system och tillgång till ny teknik ger möjlighet att utbilda elever inom i stort sätt alla inriktningar på programmen samt inom udda yrken som näringslivet har behov av. 
 Andra huvudmän menar att lärlingsutbildning passar för elever som är skoltrötta och att utbildningen innebär en breddning av gymnasie- skolan. 
 En fristående huvudman menar att de har haft en otroligt positiv respons på lärlingsförsöket. Många elever som trivs oerhört bra både på sina lärlingsplatser och i den skolförlagda delen samt många som fått sommarjobb inom sitt lärlingsföretag. Vi har även tagit emot många elever som utan lärlingsförsöket troligtvis inte hade klarat sina studier vid ett gymnasieprogram. 
 En kommunal huvudman menar att lärlingsutbildningen gett en bredd- ning/komplettering till de ordinarie yrkesprogrammen med möjlighet att utbilda till fler yrken. 
 Bland de 135 huvudmän som har beskrivit  
 negativa erfarenheter  
 av försöksverksamheten är de tre mest förkommande svaren att elever har låg studiemotivation, att det är svårt att hitta företag som är intresserade att ta emot en elev och eller att utbildningen kräver mycket personalresurser för skolan. Nedan återges exempel på hur huvudmän framhåller att det funnits problem med avhopp och omotiverade elever. 
 91 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 SOU 2010:75 
  
 En fristående huvudman uppger att dom liksom många andra anord- nare har haft en del avhopp. Främst i form av elever som inte förstått att arbetslivet snarare är en mer krävande studiemiljö än skolan, fast i mer praktiskt form. Andelen avhopp har dock minskat då lärare och handledare blivit mer erfarna och tydligare förklarar och visar eleverna vad en lärlingsutbildning innebär. 
 En kommunal huvudman menar att lärlingsutbildningen riskerar att betraktas som en  
 B-utbildningen 
  för elever som inte kommer in på ett skolförlagt yrkesprogram. Utbildningen lockar många "skoltrötta" och överåriga för att de tror att lärlingsutbildningen är en lättare väg till gymnasiekompetens. 
 Huvudmännen uppskattar att utbildningen infattar ett utvidgat samarbete mellan skolan och arbetsliv och det kan passa elever som är praktiskt lagda samt öka elevens anställningsbarhet. Samtidigt menar vissa huvudmän att det är svårt att hitta lärlingsplatser och att det finns elever i försöksverksamheten som inte mäktar med utbildningen och efter en tid hoppar av. Det kan dock konstateras att fler positiva kommentarer än negativa har lämnats. 
  
 4.3 
  
 SKOLNIVÅ 
  
 4.3.1 
  
 Planering och förberedelser 
  
 Skolan spelar en mycket viktig roll och har ett har stort ansvar när det gäller etablera försöksverksamheten med gymnasiala lärlingar på ett ändamålsenligt sätt. Det är också skolan som med få undan- tag varit primär initiativtagare till kontakterna med företagen och som spritt information om och kommunicerat innehåll och mål för verksamheten. 
 Lärlingsutbildningen har dock ofta varit en utmaning för gymn- asieskolan. Det har varit mycket tidskrävande att arbeta med lär- lingsutbildningen som delvis kräver en annan organisation än den skolan tidigare haft tidigare. Planering, uppbyggande av kontakt- nät, individuellt utformade lösningar för enstaka elever, framtag- ning av material för utbildningen, information till företagen och handledarna m.m. har tagits upp som ett delvis helt nytt arbetssätt för att utforma gymnasieutbildning. Skolorna har upplevt detta som stimulerande och utmanande men mycket tidskrävande. 
  
 Baggium-koncernen 
  har en uppläggning av sitt utbildnings- koncept som innebär att nästan hela deras verksamhet har kommit att klassificeras som lärlingsutbildning. Den organisationsform som 
 92 
  
 SOU 2010:75 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 de byggt upp innebär också att de kan individualisera elevens studieuppläggning. Ny strategi och ny kompetens hos skolan krävs för att lyckas med lärlingsutbildningen 
 Resultaten av undersökningarna pekar entydigt på att det finns potential att förbättra kommunikationen mellan skola och företag. Skolan ansvarar normalt också för att inrätta lärlingsråd och för att erbjuda handledarutbildning. Färre än hälften av respondenterna i våra undersökningarna har gått en handledarutbildning och endast något fler känner till lärlingsrådens arbete även om de själva inte alltid är aktiva. Frågan är om det finns möjlighet att anpassa t.ex. handledarutbildningen för att bättre stämma överens med före- tagens behov och utrymme för att delta? Lärlingsutbildningen kräver ett nytt sätt att följa upp, dokumentera och betygsätta eleven. Skolan måste själva utveckla ett arbetssätt för att garantera likvärdigheten med de yrkesförberedande programmen. Osäkerhet finns hur balansen skall utformas mellan den skolförlagda utbildningen och den arbets- platsförlagda delen. Några kommunala skolor har tagit upp att det kan vara svårt med den interna marknadsföringen inom gymnasieskolan. Yrkesutbildningen har blivit skolifierad och det ses nu som naturligt att den sker inom skolan samtidigt som en viss oro för minskade arbetstillfällen på skolan kan skönjas. 
  
 4.3.2 
  
 Anskaffning av utbildningsplats 
  
 Normalt ingår det i såväl programrådets som lärlingsrådets uppgifter att vara behjälplig med att skaffa  
 APU-platser 
  och lärlingsplatser. Enligt 2010 års undersökning förekom detta vid något mindre än hälften av skolorna, vid kommunala skolor till något högre andel än vid fri- skolor. Detta arbete blir ofta på en övergripande nivå, där det ändå krävs mer insatser för att etablera samverkan om utbildning. Många skolor, företag och vissa branschorganisationer har lyft frågan om att ta fram och utveckla en företagsbank över företag som vill sam- arbeta med gymnasieskolan om lärlingar och APU. Det skulle underlätta matchningen mellan företag och lärlingar. Några regionala organisationer har redan tagit fram sådana. Samarbete mellan skolor om  
 APU-anskaffning 
  tycks däremot vara ovanligt. Ordet konkurrens sammanfattar situationen bättre än ordet samarbete. Det antyds inte minst i en av frågorna där andra gymnasier benämns kon- kurrenter i 59 fall. 
 93 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 SOU 2010:75 
  
 Vanligast tycks vara att undervisande lärare med god kontakt med branschen skaffar fram utbildningsplatser i arbetslivet. En intervjuad rektor menar att på hans skola ingår det i tjänsten för varje yrkeslärare att ha så goda relationer med branschen att de vardera kan rekvirera minst fem platser. Genom att yrkeslärarnas har dubbla roller, att dels bedriva undervisning för yrkeselever på de skolförlagda programmen och dels hinna med att följa upp lär- lingarna på arbetsplatserna uppstår på många skolor stora planer- ingsproblem. Andra arbetsuppgifter med lärlingar och handledare blir då ofta lidande. Det är även vanligt att eleverna själva skaffar sina platser i arbetslivet. Det förekommer vid 61 procent av skol- orna, vid friskolor i högre grad än vid kommunala skolor. Här kan tillfogas faran av jäv vid bedömningen av sådana elever. Ingen har heller tagit upp det danska problemet; att familjer med goda för- bindelser kan skaffa sina barn bra  
 APU-platser, 
  medan elever som saknar sådant nätverk kan bli eftersatta. 
 Nationella lärlingskommittén anser att skolor med flera lärlingar bör eftersträva att anställa en eller flera särskilda samordnare som uteslutande ägnar sig åt lärlingsutbildningen. På de skolor där man redan har lärlingssamordnare fungerar enligt våra studier samar- betet mellan skola och arbetsplatser oftast bättre. 
  
 4.3.3 
  
 Studie- och yrkesvägledning 
  
 Kunskap om arbetslivet ingår som en naturlig del i den kunskap som eleverna behöver för att kunna växa in i samhället och fungera som aktiva medborgare. Dessa kunskaper kan utvecklas i grund- skolans alla ämnen varför kontakter med arbetslivet bör vara en del i varje ung människas socialisation. 
 Kunskap om arbetslivet utgör också grunden för den yrkes- och studieorientering som skolan skall ge eleverna inför gymnasievalet. Även om eleverna i grundskolan har många år kvar innan de själva kommer ut i arbetslivet bör det tydliggöras att all utbildning ytterst syftar till inträde på arbetsmarknaden. För att eleverna skall kunna få de kunskaper som möjliggör väl underbyggda studie- och yrkes- val måste de få tillfälle att på olika sätt pröva skilda arbetsuppgifter och arbetsmiljöer. Även om barn och unga av naturliga skäl har en kort planeringshorisont är det viktigt att de unga får självupplevda insikter i de krav som ställs inom olika yrken och på olika arbets- platser. Sådana insikter stärker upplevelsen av sammanhang och 
 94 
  
 SOU 2010:75 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 mening och bidrar därigenom till ökad studiemotivation. Grund- skolans samverkan med arbetslivet bör ske i varierande former och förekomma på olika sätt beroende på elevernas ålder. 
 Studie- och yrkesorientering omfattar alla aktiviteter som genomförs för att eleverna ska kunna göra väl underbyggda studie och yrkesval. Cline är ansvarig för att organisera verksamheten och läraren ansvarar i sin undervisning för att kunskap om arbetslivet och ämnesanknytning sker. Studie- och yrkesvägledarna ansvarar för vägledning enskilt eller i grupp liksom information om alternativ inför valet till gymnasie- skolan. För att eleverna ska få en grund för sina val som bygger på verklig kunskap, insikt och förståelse måste undervisningen rymma ett tydligare pedagogiskt perspektiv på studie- och yrkesvals- frågorna än vad som är vanligt i dag. Speciellt när det gäller lärlings- utbildning kan valprocessen vara komplicerad. Även om eleverna i försöksverksamheten tas in på ett nationellt program måste upp- läggen av utbildningen på arbetsplatserna variera en hel del både i fråga om innehåll och arbetsmiljö. Elevernas kunskaper om olika yrken och dess arbetsluppgifter är ofta obefintliga. Många elever får inom lärlingsutbildningen möjlighet att pröva ett antal inrikt- ningar/arbetsplatser innan slutlig placering sker. I detta läge är det viktigt att skolan har förmåga att informera om arbetsmarknadens utveckling, kunskapskrav och olika utbildningsalternativ. Detta förutsätter goda kontakter med branscherna, nationellt, regionalt och lokalt. Eleverna behöver också kunskap om arbetsmiljö och arbetsvillkor. Ibland tas frågor om social kompetens upp i under- visningen med tydliga kopplingar till arbetslivets krav. 
 Behovet av samverkan handlar naturligtvis inte bara om arbets- livsfrågor och mer studie- och yrkesvägledning. I förra årets budgetproposition kopplades regeringens strategi för entreprenör- skap ihop med försöksverksamheten och där framhålls att eleverna ska ges en bättre inblick i företagandets villkor. Det handlar då snarare om vikten av att inkorporera omvärlden i undervisningen inom olika ämnen och genom ämnesöverskridande projekt få omsätta teorier i praktiken. Entreprenörskap handlar för avnäm- arna om entreprenöriella förmågor likväl som att starta företag. Den reguljära undervisningen måste nyttjas för denna samverkan. I uppdraget till Skolverket om nya styrdokument, ämnesplaner och examensmål, har detta också lyfts fram. 
 Bilden av hur skolans väljer att samverka med arbetslivet i dag är splittrad. Det i stor utsträckning studie- och yrkesvägledarna som ansvarar för organisation och planering av mer generell samverkan 
 95 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 SOU 2010:75 
  
 med arbetslivet. Utan deras stöd skulle arbetslivsfrågorna få ännu lägre prioritet i den dagliga skolverksamheten. 
 Några gemensamma kännetecken för framgångsrik samverkan mellan skola och arbetsliv kan urskiljas: 
  
 Skolledningens inställning till samverkan är positiv och arbetet prioriteras, 
  
 En engagerad koordinator med helhetsperspektiv driver utveck- lingen framåt, 
  
 Resurstillskott ges för samverkan, 
  
 Det lokala arbetslivet aktiveras utifrån lokala förutsättningar, 
  
 Verksamheten genomförs inte i projektform utan som en del av det reguljära utvecklingsarbetet. 
  
 4.3.4 
  
 Samrådsorgan på nationell, regional och lokal nivå 
  
 För att gymnasial lärlingsutbildning ska komma till stånd fordras en nära och väl utvecklad samverkan mellan skolhuvudmännen och de branscher/företag som ska ta emot och utbilda lärlingar. Det vill säga skolhuvudmännen förfogar inte på samma sätt, som för de skol- förlagda utbildningarna, över vilka utbildningar som kan erbjudas som lärlingsutbildningar eller över de volymer det kan bli fråga om. Denna samverkan är aktuellt på flera olika nivåer nationellt, regionalt och lokalt. 
 Nationella råd för yrkesprogrammen 
 Som tidigare framhållits (avsnitt 2.9) har Skolverket i juni 2010 inrättat nationella råd för de yrkesprogram som ska finnas i den nya gymnasie- skolan. Rådens arbete ska syfta till att göra utbildningssystemet mer flexibelt för att förbättra överensstämmelsen mellan yrkesut- bildningens innehåll och efterfrågan på arbetsmarknaden och ge Skolverket råd och stöd när det gäller att anpassa, utveckla och för- nya utbildningsutbudet och innehållet i yrkesutbildningen så att den motsvarar den kompetens som arbetsmarknaden efterfrågar. Skolverket har utsett representanter till respektive programråd, som är sammansatta av en bred representation av branschföreträdare och före- trädare för arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer inom det 
 96 
  
 SOU 2010:75 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 yrkesområde som programmet utbildar för, i vissa nationella råd kan representanter för statliga myndigheter ingå. Råden ska även ta del av erfarenheter som vunnits genom arbetet i vår Kommitté. 
 Regional samverkan 
 Genom att samverka regionalt skapas möjligheter att underlätta kontakter gentemot branscher och företag. Koppling till regional utveckling och tillväxt beskrivs av branschorganisationer som skäl till regional samverkan. Vår utredning om regional samverkan har visat att branschorganisationer (regionalt) ser att det är en förut- sättning för deras deltagande att utbildningen samordnas regionalt och de är eniga kring att detta leder till ökad kvalitet för utbild- ningen. 
 Skolhuvudmännens drivkrafter för samverkan kan vara politiska, ekonomiska samt yttre tryck från exempelvis företag som vill att skolorna måste samverka för att effektivisera kontakten med före- tagen. Oftast är den enskilde kommunen för liten att ge en över- blick för det arbetsmarknadsläget och dess kompetensbehov som ofta utgör hela/delar av en region, vilket försvårar matchningen mellan utbildningsutbud samt efterfrågan. Därför är det viktigt att utveckla formerna för samverkan mellan skola och arbetsliv fram- förallt gällande olika former av anskaffning av utbildningsplatser. I våra goda exempel om samverkan finns samarbete kring gemensam antagning med fritt sök inom en region samt samrådsorgan för branschvisa lärlingsråd och nätverk för arbetsplatsförlagt lärande, vilket har givit ett mer sammantaget och bättre dimensionering av utbildning för medverkande företag. Det lokala lärlingsrådet är för- hållandevis långt ifrån de nationella programråden och det kan vara svårt för enskilda skolhuvudmän att upprätthålla nationella kontakter med branscher, myndigheter och departement. Därför bör det finnas möj- lighet att utveckla något regionalt kompetensforum, där flera aktörer kan diskutera kompetensförsörjning mellan utbildningsanordnare, branscher och arbetsmarknadens parter. 
 97 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 SOU 2010:75 
  
 Lokal samverkan skola arbetsliv – programråden 
 Yrkesutbildningsdelegationen genomförde 2006 tillsammans med Myn- digheten för skolutveckling en kartläggning av det lokala samrådet mellan skola och arbetsliv. Av denna framgick att cirka 70 procent av skolorna hade organiserade programråd. Där programråd inte förekom fanns en önskan att sådana borde inrättas. De program där program- råd var vanligast förekommande var  
 energi-, 
 bygg-, 
 omvårdnads-, 
  industri- och fordonsprogrammen. Minst förekom programråd vid  
 medie-, 
  handels- och administrations- samt barn- och fritidspro- grammen. Deltagare i råden var representanter för skolan, eleverna och företagen. Den vanligaste och viktigaste samrådsfrågan var till- gången till  
 APU-platser. 
  De programråd som förutom diskussion och information även fattade vissa beslut var mer tillfredställda med samrådet och ansåg att arbetslivet därigenom fick ett större inflytande över utbildningen. 
 Intressant att konstatera var att mer än hälften av råden ändå ansåg att arbetslivets inflytande på utbildningen var litet. Högst arbetslivsin- flytande redovisade  
 energi-, 
 bygg-, 
 omvårdnads-, 
  fordons- och industri- programmens programråd. Lägst redovisade  
 medie-, 
  handels- och administrations- samt hotell- och restaurangprogrammens. Ett genom- gående tema för de förbättringar avseende programrådens funktion som angavs var kontinuitet när man samråder, vilka som deltar, hur man samråder och vilka förutsättningarna för samrådet var. Dessa relativt nya erfarenheter kan vara en god utgångspunkt för arbetet i de nyinrättade lärlingsråd, som är kopplade till lärlingsförsöken. 
  
 4.3.5 
  
 Ekonomi och statsbidrag 
  
 Ersättningsfrågan 
 Frågan om ersättningens storlek till de arbetsplatser som tar emot elever i lärlingsutbildningen har uppmärksammats från många håll under Lärlingskommitténs arbete. Ett extra statsbidrag utgår med 25 000 kr per ianspråktagen lärlingsplats samt läsår till skolhuvud- man som deltar inom försöksverksamheten. Dessutom finns ett särskilt statsbidrag för handledarutbildning om högst 3 500 kr. Skolhuvudmannen beslutar hur statsbidraget ska användas. Enligt förordningen får detta bidrag endast användas till handledarut- bildning, men om handledaren ej anlitats får huvudmannen ej behålla bidraget. 
 98 
  
 SOU 2010:75 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 Frågan om ersättning är komplex och synen på ersättning och dess storlek skiljer sig åt både mellan olika branscher och mellan stora och små företag. Ersättningen från skolhuvudmannen till arbetsplatsen varierar i dag från ingen ersättning alls till, mera säll- synt, en nivå som nästan motsvarar full kompensation för de kost- nader företaget anser sig ha. Det senare gäller ett fåtal fall och i första hand vissa traditionella hantverksutbildningar. Som tidigare framhållits tycks ersättningen och dess storlek generellt sett spela en liten roll för företagens beslut att delta i försöket och påverkar inte den dagliga utbildningen på arbetsplatserna. 
 Användning av statsbidraget läsåret 2009/10 
 Enligt förordning (2007:1349) om försöksverksamhet med gymn- asial lärlingsutbildning är huvudmannen skyldig att redovisa vad statsbidraget har använts till. I Skolverkets uppföljningsblankett finns sex förtryckta kostnadsslag som innehåller flera under- kategorier som statsbidraget kan ha använts till samt utrymme för huvudmannen att beskriva andra kostnader som bidraget kan ha använts till. De förtryckta kostnadsslagen i uppföljningen är bas- erade på de vanligast förekommande svaren i 2008/2009 års upp- följning. 
 Läsåret 2009/2010 har Skolverket totalt fördelat 175,6 miljoner kronor i statsbidrag till huvudmän som deltar i försöksverksam- heten. 72,1 miljoner kronor har fördelats till 3 landsting och 134 kommunala huvudmän. 
 Därtill har 103,5 miljoner kronor fördelats till 24 fristående huvudmän. Diagram 4.4 och 4.5 visar hur de kommunala respektive fristående huvudmännen har använt statsbidraget läsåret 2009/10. I bilaga 6 redovisas närmare vilka kostnader som kostnadsslagen bas- eras på. 
 99 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 SOU 2010:75 
  
 Kommuner och landsting 
 Figur 4.4. Kommuner och landsting användning av statsbidraget läsåret 2009/2010. Redovisas i procent 
 Övriga kostnader 
  
 2% 
  
 Ej redovisat 
  
 Administrationskostnad 
  
 2% 
  
 er 
  
 5% 
  
 Elevkostnader 
  
 Företagskostnader 
  
 31% 
  
 15% 
  
 Handledarutbildningsko 
  
 stnader 
  
 1% 
  
 Skolpersonalkostnader 
  
 44% 
  
 Diagram 4.4 består av följande sex kostnadsslag: skolpersonals- kostnader, elevkostnader, företagskostnader, administrations- kostnader, handledarutbildning, övriga kostnader och ej redovisat. Huvudmännens uppföljningar visar att nästan hälften av det totala statsbidraget har använts till kostnader för huvudmännens skol- personal. Den största kostnaden inom kategorin skolpersonal är karaktärsämneslärare, den näst största andelen är övrig skolper- sonal. Övrig skolpersonal avser vanligtvis kostnader för en lärlings- samordnare. Diagram 4.4 visar att elevkostnader är det näst största kostnadsslaget (31 procent). De tre största kostnaderna inom elev- kostnader är externa kurser till elever, ersättning för elevers mat och elevdatorer. 
 15 procent av det totala bidraget har använts till att ersätta före- tag som har tagit emot elever som genomför sin arbetsplatsförlagda utbildning hos dem. Nästan hälften av huvudmännen har använt en del av bidraget till att ersätta företag. Fyra huvudmän har använt hela bidraget till att ersätta företag. Det framgår i uppföljningarna att ersättningen till företagen har använts på olika sätt. I vissa fall går det till elevens utrustningar, verktyg, i andra fall går det direkt till företaget. Vissa huvudmän har lämnat ersättning till endast ett av flera företag medan andra har lämnat till samtliga företag som 
 100 
  
 SOU 2010:75 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 har tagit emot elever. Läsåret 2008/2009 var motsvarande siffra för företagskostnader 12 procent och det var då 36 av 115 huvudmän som gav en ersättning till företag. 
 17 huvudmän har inte redovisat hela det tilldelade bidraget. De oredovisade kostnaderna utgör två procent i diagram 4.4. Cirka 2 pro- cent av statsbidraget har redovisats under kostnadsslaget övriga kost- nader. 
 Flertalet huvudmän har elever i både årskurs 1 och 2 i försöks- verksamheten. Det förekommer dock inte några större skillnader i användningen av bidraget för elever i årskurs 1 respektive årskurs 2. Den största avvikelsen är att huvudmännen har redovisat att de har använt 41 procent till skolpersonalkostnader till årskurs 2 och 45 pro- cent till årskurs 1. 
 Vid en jämförelse av hur huvudmännen använde bidraget läsåret 2008/2009 och läsåret 2009/2010 kan konstateras att under läsåret 2009/2010 har huvudmännen använt något större andel av bidraget till företagskostnader och elevkostnader. Andel av bidraget som har gått till företagskostnader har ökat med tre procentenheter och till elevkostnader har en ökning med 10 procentenheter skett. I upp- följningen läsåret 2008/2009 fanns kostnadsslagen elevkostnad och utbildningskostnader, i årets uppföljning 2009/2010 finns enbart elevkostnader. Jämförelsen har gjorts genom att kostnadsslag elev- kostnader och utbildningskostnader har slagits ihop. Samtidigt har det skett en minskning med fyra procentenheter för handledarut- bildningskostnader läsåret 2009/2010. 
 101 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 SOU 2010:75 
  
 Fristående huvudmän 
 Figur 4.5 Fristående huvudmän användning av bidraget läsåret 2009/10. Redovisas i procent 
  
 Administrationskostna 
  
 Övriga kostnader 
  
 der 
  
 4% 
  
 15% 
  
 Ej redovisat 
  
 Företagskostnader 
  
 0,1% 
  
 1% 
  
 Elevkostnader 
 32% 
 Handledarutbildningsk ostnader 
 3% 
 Skolpersonal 
  45% 
 Diagram 4.5 visar vad de fristående huvudmännen har använt stats- bidraget till under läsåret 2009/10. Huvudmännens svar har sam- manställts i sex kostnadsslag. Samtliga underkategorier till kost- nadsslagen som bidraget har använts till redovisas i bilaga 6. 
 Den största andelen av det totala statsbidraget har fristående huvud- män använt till skolpersonalskostnader, 45 procent. De två vanligaste kostnaderna som har redovisats inom skolpersonal är löner till karakt- ärsämneslärare och kärnämneslärare. 32 procent av det totala bidraget har fristående huvudmän använt till kostnader för elevkostnader. De tre vanligaste utgifterna som utgör kostnadsslaget elev- kostnader är: externa kurser till elever, arbetsmaterial och resekost- nader. Den tredje största andelen (15 procent) i diagram 4.5 är administrationskostnader, de största administrationskostnaderna är marknadsföring, informationsmaterial och resekostnader för personal. 
 Det bör noteras att när det gäller kommunala huvudmän är den tredje största andelen (15 procent) företagskostnader medan de fri- stående endast har använt 1 procent av bidraget till detta. 
 Det är inga större skillnader mellan hur fristående huvudmän har använt det totala bidraget för båda läsåren och hur de har använt stats- bidraget per läsår. De största skillnaderna som finns när man jämför 
 102 
  
 SOU 2010:75 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 huvudmannens redovisning per läsår är skolpersonalkostnader, 43 pro- cent har använts till skolpersonalkostnader för läsår 1 och 49 procent för läsår 2. Vidare när det gäller administrationskostnader har 12 pro- cent gått till läsår 2 medan 17 procent har gått till läsår 1. 
 Vid en jämförelse hur fristående huvudmän använt statsbidraget under läsåret 2009/2010 och mot läsåret 2008/2009 finns vissa skill- nader. En förklaring är att huvudmannen Baggium utbildning AB:s statsbidrag utgör drygt 80 procent av diagram 3.2 och Baggium har använt bidraget annorlunda läsåret 2009/2010. För läsåret 2009/2010 har Baggium inte redovisat att bidraget har använts till kostnadsslag som internationalisering, kompetensutveckling, utveckla och fördjupa formerna för APU som i föregående års uppföljning. Andra skill- nader som förkommer 2009/2010 är att en mindre andel av bidraget har använts till kostnader för administration och handledar- utbildning. Däremot har de fristående huvudmännen använt en betydligt större andel av bidraget till elevkostnader under läsåret 2009/2010. 
 Skolverkets uppföljning visar således att endast 12 procent av bidraget första året och 15 procent andra året vid de offentliga skolorna hade använts till att ersätta medverkande företag och nästan inget vid de fristående skolorna. Samtidigt framhölls i Budgetpropositionen inför försöksverksamheten att För varje lärling utbetalas ett stats- bidrag på 25 000 kr, som främst avser att täcka företagens kost- nader för utbildningen. Kommitténs föreslog i sitt första delbe- tänkande att Regeringen borde förtydliga denna ståndpunkt, vilket även blivit fallet genom en förordningsändring, som kommer att medföra avsevärda förändringar inför kvarvarande försöksverk- samhet. Se avsnitt 2.7. 
 Statsbidragets betydelse för huvudmännen 
 I Skolverkets uppföljning av statsbidraget har skolhuvudmännen fått svara på en öppen fråga om vilken betydelse statsbidraget haft för dem. 157 huvudmän har svarat och svaren har kategoriserats i fem svarsområden och redovisas i tabell 4.5. Många huvudmän anger att bidraget har varit viktigt för dem för att kunna över huvudtaget starta och delta i försöksverksamheten. Övriga svar som har lämnats är beskrivningar på en mer detaljerad nivå. Till exempel menar huvud- männen att lärlingsutbildningen kräver mer resurser för bland 
 103 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 SOU 2010:75 
  
 annat undervisning i mindre grupper, samordning av verksamheten och täta företagskontakter. 
 Tabell 4.5. Antal svar från 157 huvudman på frågan vad för betydelse har bidraget på försöksverksamheten? 
  
 Bidragets betydelse 
  
 Antal svar 
  
 Bidraget har stor betydelse för huvudmannen att komma igång 
  
 57 
  
 Täcker de lärarkostnader/personalkostnader som krävs för att komma i 
  
 32 
  
 gång 
  
 Kvalitet/utveckling av utbildningen 
  
 29 
  
 Ersättning till företag. Dels för att de ska ta emot lärling och dels för 
  
 29 
  
 att delta i handledarutbildning 
  
 Inköp av material (verktyg, arbetskläder, datorer) 
  
 15 
  
 Ej svar 
  
 3 
  
 Summa svar 
  
 166 
  
 Flera huvudmän menar att bidraget har varit viktigt för att utveckla utbildningen, ersätta företag och köp av elevens utrustning. Nedan ges tre exempel på hur huvudmännen har resonerat. 
 En kommunal huvudman menar att betala företaget för deras insats för våra elever var en viktig uppmuntring när vi sökte nya arbetsplatser för våra elever. Genom att betala ersättningar till företag så kunde vi även ställa ännu mer krav på handledarna att utbilda våra elever. 
 Ett landsting anser att bidraget hade stor betydelse i ett ingångsskede där det behöver satsas lite extra på personal som ska jobba med anskaffning av lärlingsplatser, utbildning av handledare, samordning mellan skola och arbetsplats samt stöttning av eleverna som ska gå som lärling. 
 En kommunal huvudman uppger att man med hjälp av statsbidraget har kunnat ge eleverna varsin dator för att kvalitetssäkra, och åter- koppla, utbildningsmoment som eleverna gör på sina praktikplatser. De använder datorn för att skriva loggbok som de vidarebefordrar, kon- tinuerligt, till sin yrkeslärare. Kostnaden för elevens verktyg och arbets- kläder är större p.g.a. av den stora andel av utbildningen som de gör på sina praktikplatser. 
  
 4.3.6 
  
 Avtal med företag 
  
 Enligt förordningen om försöksverksamhet med gymnasial lär- lingsutbildning ska avtal upprättas mellan skolan och arbetsplatsen för att reglera de åtaganden som gäller mellan skola och arbetsplats 
 104 
  
 SOU 2010:75 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 för den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen. Det kan gälla överenskommelser om exempelvis antal utbildningsplatser, arbets- tider, uppgifter om handledare, handledarutbildning, ansvarsfrågor och eventuell ersättning till företaget. Det framgår också av förord- ningen att lärlingsrådet ska bistå rektor med underlag för att skriva avtal med berörda arbetsplatser som reglerar skolans och arbets- platsens ansvar i samband med det arbetsplatsförlagda lärandet. Lärlingsrådet ska också godkänna arbetsplatser som tar emot lär- lingar. Av de skolor som besvarat enkäten om lärlingsråd menar knappt 40 procent att regleringar och avtal har ett mycket stort eller ett ganska stort utrymme i lärlingsrådens verksamhet, medan drygt 50 procent anger att det har ett visst utrymme och 9 procent säger att frågor kring avtal inte alls behandlas (se vidare avsnitt 4.4.2 Avtal och överenskommelser). 
  
 4.3.7 
  
 Val av kursplaner under försöksverksamheten 
  
 Den arbetsplatsförlagda delen av lärlingsförsöket kan planeras uti- från flera olika alternativ, där följande dominerar: 
  
 1. 
  
 Skolverkets särskilda kursplan framtagen för försöksverksam- heten:  
  
 Arbetsplatsförlagd utbildning i försöksverksamheten med gymnasial lärlingsutbildning 
 , Kurskod: ALF 1201 Poäng: 1 250. 
  
 2. 
  
 Skolverkets  
 nationella kursplaner för respektive yrkes program 
 . Utifrån karaktärsämnena gör en uppläggning av lämpliga kurser uti- från anställningsbarheten inom resp. bransch. Utifrån programmets kurser görs en planering av vilka kurser som helt eller delvis kan arbetsplatsförläggs. 
  
 3. 
  
 Skolverkets kursplaner för hantverksprogrammet,  
  
 Hantverks- teknik A till F 
 , där varje kurs är  
 100–200 
  poäng, totalt 1 000 poäng. I kombination med ett par andra kurser inom programmet ram uppnås 1 250 poäng. 
 I alla tre fallen måste skolorna lägga ner mycket arbete för att pre- cisera vad som krävs på en arbetsplats eller jämföra vad eleven kan lära sig arbetsplatsen och vad som sedan måste ges i skolan eller på annat alternativt sätt. Denna planering förutsätts enligt förord- ningen fiktivt ske inom ramen för lärlingsrådet men görs i de flesta fall helt av ansvarig skolledare/karaktärsämneslärare. Skolorna är 
 105 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 SOU 2010:75 
  
 noga med att följa branschernas krav för elevens skull men är ofta osäkra på hur dessa ser ut i detalj. 
 Det är dock oklart vad som initierar valet av den ena eller den andra lösningen ovan. Inom t ex. Baggiumkoncernen tillämpas alltid den s.k.  
 ALF-kursplanen. 
  Även i lärlingsutbildningen inom Handeln har den centrala branschen utgått från  
 ALF-kursplanen. 
  Ett exempel på en genomtänkt kvalitetssäkring av utbildningen har utvecklats i Dalarna. Om viss del av utbildningen inte kan genomföras vare sig i skolan eller på arbetsplatsen, görs en samordnad insats mellan de sam- verkande skolorna. I dessa fall kan extern kompetens köpas in eller också kan någon skola hjälpa andra skolor med sitt utbildningsbehov. Detta system har utvecklats inom det regionala lärlingsrådet i Siljans- regionen. 
  
 4.3.8 
  
 Lärare 
  
 Yrkeslärare 
 Lika viktigt som att det finns en yrkeskunnig handledare på arbets- platsen som fått utbildning för sitt uppdrag är enligt Kommitténs mening att de yrkeslärare som skolhuvudmannen utser som kon- taktperson från skolans sida, har de nödvändiga pedagogiska- och yrkeskunskaper inom aktuellt yrkesområde. Yrkesläraren planerar tillsammans med arbetsplatsens handledare innehållet i det arbets- platsförlagda lärandet och följer kontinuerligt upp och utvärderar resultatet. Att yrkesläraren har tid avsatt för besök på elevernas lär- lingsplatser är en självklar utgångspunkt för att systemet ska fungera. Det är också yrkesläraren som efter samråd med hand- ledaren gör bedömningarna i samband med betygssättningen. 
 Ett generellt hot mot yrkesutbildningen i framtiden är den till- tagande bristen på behöriga yrkeslärare, de aktiva yrkeslärarnas höga medelålder och en svag nyrekrytering av yrkeslärare. En tänk- bar rekryteringskälla till yrkeslärarutbildningen kan vara de hand- ledare som finns inom lärlingsutbildningen och annan arbetsplats- förlagd utbildning inom gymnasieskolan. 
 106 
  
 SOU 2010:75 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 4.4 
  
 ARBETSPLATSNIVÅ 
  
 4.4.1 
  
 Förfrågan om medverkan, bedömning av förutsättningar och motiv 
  
 Arbetsplatsernas engagemang 
 Det är som tidigare framhållits normalt skolan som är initiativ- tagare till kontakten med företagen och som sprider information om försöksverksamheten med gymnasiala lärlingar. Bransch- organisationer och branschföreträdare spelar däremot inte någon framträdande roll för företagen när det gäller frågor kopplade till lärlingsförsöket. Branschen uppges inte heller vara en viktig källa till information eller för att motivera deltagande i lärlingsförsöket trots att flera branscher tagit fram omfattande material om lärlings- försöket. Möjligtvis är det så att branschorganisationerna primärt upplevs ha en roll på central nivå i programråd osv. snarare än i relation till det enskilda företaget. 
 För företagen är det främst inledningsvis en krävande uppgift att ha en lärling på en arbetsplats. Däremot anser man att det där- efter ger positiva effekter för företagen. Företagen anser att de får ett positivt tillskott till sin arbetsplats. Skolorna uppger att de med- verkande företagen överlag är seriösa och gör en bra insats. Enstaka byten av platser förekommer därför att något inte fungerar på arbets- platsen eller att företaget inte kan erbjuda en allsidig lärlingsplats. 
 Kommitténs studier visar tydligt att flera företag ser lärlingsut- bildningen som en framtida plattform för rekrytering av nya med- arbetare. Framtida rekrytering är det viktigaste och vanligaste motivet till varför företagen tar emot lärlingar. Hela tre fjärdedelar av respond- enterna i enkäten har angett rekryteringsmöjligheten som skäl till att ta emot en lärling och resultatet stärks i intervjuerna. I intervjuerna framkommer det också att flera arbetsplatser upplever det som positivt att de ges möjlighet att bidra till branschens kompetensför- sörjning och till en utbildning som lever upp till de krav som ställs i arbetslivet. Företagen framhåller att de också får möjlighet att forma morgondagens arbetskraft. Vissa företag pekar också på ett bredare perspektiv där man vill bidra till utvecklingen i branschen som helhet eller det lokala samhället. En del företag lyfter också fram att företaget och dess anställda utvecklas i mötet med de unga. Lärlingarna bidrar med ny kunskap och nya perspektiv, och den växel- verkan som förefaller finnas mellan de gedigna yrkeskunskaper som handledaren har och de nya kunskaperna och perspektiven som lär- 
 107 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 SOU 2010:75 
  
 lingen har, föder kunskapsutveckling för både handledaren/före- taget och lärling och kan dessutom vara en viktig länk i genera- tionsväxlingen och kompetensförsörjningen inom företaget eller yrket. 
 Andra positiva effekter av att ha en lärling på arbetsplatsen kommer också fram. Att få utbilda någon annan kan göra att handledare och andra anställda på företaget skärper sig för att lära ut hur arbetet ska utföras på bästa möjliga sätt. Det kan också vara givande och tanke- väckande i sig att lära ut till andra och svara på frågor om arbets- uppgifter och arbetsmetoder som man som van yrkesperson sällan reflekterar över. Självklart bidrar arbetsplatser som tar emot lär- lingar till att uppfylla nationella utbildningsmål, men sett ur ett större perspektiv så kan lärlingsutbildningen dessutom vara en viktig länk i generationsväxlingen och kompetensförsörjningen inom företaget eller yrket. 
 En central slutsats från undersökningen är att många av de arbetsplatser som tar emot lärlingar ser det som en strategiskt viktig insats för företaget och branschens kompetensförsörjning och inte enbart som en tjänst för samhället. De företag och organisa- tioner som medverkar har generellt en bred tidigare erfarenhet av att ha elever under utbildning och praktik på arbetsplatsen. Det är dock tydligt att det finns en osäkerhet om vilken typ av arbetsplats- förlagt lärande det rör sig om. Många av de företag och organisa- tioner som kontaktades inom ramen för de två undersökningarna uppgav att de inte hade någon lärling. I vissa fall är detta rimligtvis korrekt och sannolikt ett resultat av att registren inte varit upp- daterade. I andra fall är det troligt att företagen helt enkelt inte känner till vilken typ av elev man har hos sig. Det finns ett behov av förbättrad information till företag och organisationer om olika typer av arbetsplatsförlagt lärande i allmänhet och om gymnasiala lärlingar i synnerhet och vilken roll företaget har i de olika modell- erna. 
 Ersättning betraktas inte som en central fråga 
 Arbetsplatserna som tillfrågats i företagsundersökningen påpekar att det främst inledningsvis är tids- och resurskrävande att ha en lärling på arbetsplatsen. Detta kan dock successivt återbetala sig under utbildningstiden, i takt med att lärlingen blir duktigare och allt mer kan bidra i arbetet. De allra flest tycks dock anse att det 
 108 
  
 SOU 2010:75 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 varit värt mödan och skulle kunna tänka sig att ta emot en lärling igen. Endast en femtedel av de tillfrågade arbetsplatserna har fått någon form av ersättning för sitt åtagande. 
 Resultaten av de två undersökningarna visar också att företagen inte ser ersättning som en central fråga och hälften anger att ersätt- ning är oviktigt eller mindre viktigt i sammanhanget. Intervjuerna stärker bilden av att ersättningen så gott som aldrig tycks vara avgörande för beslutet att ta emot en lärling. Det tycks inte heller påverka utbildningens organisering eller tiden som avsätts för hand- ledning. Då särskild utrustning krävs kan dock ersättningen vara av betydelse och ersättning för att gå handledarutbildning och täcka ute- bliven produktionsintäkt förespråkas av ett par arbetsplatser. Frågan är om det finns andra modeller än rent finansiella som kan stödja företagen, t.ex. genom en närmare och mer kontinuerlig dialog med skola och yrkeslärare. 
 I synnerhet intervjuundersökningen visar att företagen ofta har begränsade kunskaper om lärlingsutbildningens innehåll och upp- lägg som de kommer till uttryck i de nationella styrdokumenten (främst nationella kursplaner). Företag och organisationer behöver stöd från skolan för att kunna bryta ned innehållet i styr- dokumenten till aktiviteter och kunskapsmål som kan genomföras och uppnås på arbetsplatsen, t.ex. som en lokal utbildningsplan. Denna planering borde rimligtvis utgöra ett mycket viktigt under- lag för kontakterna mellan skola och företag. Behovet av ökade kunskaper gäller också bedömning och underlag för betygssättning där företagen i varierande utsträckning deltar och där utbildnings- mål och betygskriterier inte alltid är väl kända. 
  
 4.4.2 
  
 Avtal och överenskommelser 
  
 Avtal och utbildningskontrakt 
 Skolhuvudmannen ska enligt 12 § försöksförordningen se till att genom avtal mellan sig och berörda arbetsplatser som tar emot lär- lingar reglera sina och arbetsplatsernas åtaganden i samband med det arbetsplatsförlagda lärandet. I regel tecknas ett skriftligt avtal mellan skola och företag. Avtal om villkor kan vara mycket detalj- erade men de kan också var allmänt hållna. Genom ett avtalsför- farande blir respektive parts åtaganden tydligare på ett helt annat sätt än om det inte skulle föreligga några avtal. Möjligheten att 
 109 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 SOU 2010:75 
  
 kvalitetssäkra lärlingsutbildningen ökar också med tydliga överens- kommelser. Av avtalet bör det bl.a. framgå var, under hur lång tid och när lärlingen ska genomföra sitt arbetsplatsförlagda lärande. Det bör även, framgå hur den lokala utbildningsplanen för lärlings- utbildning ska fyllas med ett konkret utbildningsinnehåll så att detta tillsammans med den skolförlagda undervisningen leda fram till en yrkeskompetens inom aktuellt yrkesområde Avtalet bör också ange vem eller vilka som är elevens handledare på arbets- platsen och vem eller vilka som är skolans kontaktpersoner. Avtalet ska också ange villkoren för skolhuvudmannens ersättning till den utbildande arbetsplatsen. 
 Ett avtal kan t ex innehålla följande uppgifter: 
  
 Företagets åtagande enligt kursplan och riktlinjer som lämnats av skolan 
  
 Antalet utbildningsplatser, utbildningens omfattning och för- delning 
  
 Arbetstider 
  
 Uppgifter om handledare 
  
 Utbildning av handledare 
  
 Skolans tillsyn, uppföljning och stöd till handledare och lärare 
  
 Elevens status när det gäller kollektivavtal och arbetsmiljö- frågor; uppgifter om kostersättning, ordningsföreskrifter, bedömning och betygsättning, speciella hjälpmedel. 
  
 Ansvarsfrågor 
  
 Ersättning till företaget 
  
 Avtalets giltighet 
  
 Kommittén hänvisar även här till den verktygslåda som finns på vår hemsida ( 
 www.nationellalarlingskommitten.se 
 ). 
 Normalt följer lärlingen de arbetstider som gäller för arbets- platsen om man inte kommit överens om något annat, dock gäller i allmänhet skolårets tider och lärlingen får ledigt från arbetsplatsen när det är lov. Flexibla upplägg anpassade till såväl individens som arbetsplatsens förutsättningar är dock möjliga att uppnå. I övrigt ger de centrala förbundsavtalen ramtider för elever som utbildas på 
 110 
  
 SOU 2010:75 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 en arbetsplats. Dessa frågor bör regleras i avtalet mellan skolan och företaget. 
 Därutöver ska ett  
 utbildningskontrakt  
 finnas för varje enskild elev som tas emot på arbetsplatsen. Rektorn ska enligt försöksför- ordningen se till att det för varje elev som genomgår en gymnasial lärlingsutbildning upprättas ett skriftligt avtal som undertecknas av skolhuvudmannen, eleven och företrädare för den eller de arbets- platser dit någon del av utbildningen förläggs (utbildnings- kontrakt). Om eleven är under 18 år och inte har ingått äktenskap ska även vårdnadshavaren underteckna utbildningskontraktet. I avtalet ska det anges vilka delar av utbildningen som ska genom- föras på arbetsplatsen och omfattningen av dessa. Vidare ska det framgå vilken lärare på skolan och handledare på arbetsplatsen som ansvarar för den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen, vem eller vilka som är elevens handledare och vem eller vilka som är skolans kontaktpersoner och hur kontakten mellan skola, arbetsplats och elev ska fungera. 
  
 4.5 
  
 ELEVNIVÅ 
  
 4.5.1 
  
 Information och valprocess 
  
 Skolorna rapporterar ett ökat intresse hos eleverna för lärlingsut- bildningen men erfarenheten visar också att det tar tid att nå ut med informationen om det nya alternativet. Planeringen av yrkes- utbildning innebär ofta ett betydande osäkerhetsmoment för skol- huvudmannen. Detta gäller särskilt för lärlingsutbildning och speciellt inom försöksverksamheten då några tydliga mönster hur eleverna söker ännu inte hunnit etableras bland eleverna. 
 Skolorna arbetar mycket med att informera eleverna om vilka krav som ställs för att välja lärlingsalternativet. De faktorer som brukar framhållas är: 
  
 vara motiverad för yrket/arbetet, 
  
 vilja arbeta och ha egen drivkraft, 
  
 vilja ta eget ansvar och kunna kommunicera, 
  
 kunna passar tider samt 
  
 kunna anpassa sig till arbetsplatsens krav 
  
 Sammanfattningsvis indikerar det att lärlingsutbildningen primärt inte är något för de mest omotiverade eleverna från grundskolan. 
 111 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 SOU 2010:75 
  
 Det finns dock ungdomar som efterfrågar en alternativ upp- läggning av sin utbildning efter grundskolan. Möjligheten att få genomföra huvuddelen av sin gymnasieutbildning i en annan miljö än skolan kan skapa ett ökat engagemang bland dem som av olika skäl är skoltrötta. Den gymnasiala lärlingsutbildningen ställer dock samma formella krav på förkunskaper och utbildningsmålen är desamma. 
 Samtidigt är det viktigt är också att skolorna förstår eleverna behov av grupptillhörighet och samvaro med andra. Utbytet av erfaren- heter spelar en stor roll då eleven oftast är själv på en arbetsplats och har där inga jämnåriga kamrater att dela sina erfarenheter med. 
 Enstaka elever kan behöva byta företagsplacering för att före- taget och eleven inte passar ihop. Denna matchning kan ibland vara grannlaga men oftast fungerar det utan större problem. Det händer också att företaget inte kan erbjuda alla delar av utbildningen uti- från de krav som finns och eleven måste erbjudas en annan plats. Mycket sällan rapporteras om elever som inte alls fungerar på en lärlingsplats. 
  
 4.5.2 
  
 Ansökan om elevplats i gymnasieskolan, intagning på Nationellt program, urval och övergång till lärlingsplats 
  
 En grundläggande fråga är om lärlingsplatserna ska grundas på utbud eller på efterfrågan. Eller med andra ord vad kommer först eleven eller lärlingsplatsen? Samma problematik har tidigare funnits inom vissa hantverksutbildningar där olika modeller prövats. En modell har varit att införa en period där eleverna fått pröva på olika hantverk i skola och på olika arbetsplatser innan de bestämmer sig, en annan modell har tillämpats där eleverna varit säkra på sitt yrkesval och därför snabbare placerats på en adekvat arbetsplats. De elever som idag finns inom ramen för försöksverksamheten har tagits in på olika sätt. I princip kan tre ansökningsförfaranden urskiljas: 
  
 1. 
  
 Eleverna söker till ett program i gymnasieskolan hos en huvud- man som inte har något skolförlagt alternativ och blir auto- matiskt lärling. Det finns nämligen inget krav att utbildningen hos huvudmannen ska tillhandahållas både som skolförlagd undervisning och som lärlingsutbildning. 
  
 112 
  
 SOU 2010:75 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 2. 
  
 Ansökan till ett program i gymnasieskolan med angivande av sökalternativet lärling. Detta förfarande tillämpas när skolan erbjuder båda alternativen men där man vill organisera lärlings- utbildningen innan skolstart och tydligt markera inom vilka program denna möjlighet finns. I detta fall kan man tydligt spåra intresset för lärlingsutbildning. 
  
 3. 
  
 Ansökan till yrkesförberedande program i gymnasieskolan sker på vanligt sätt. En tid efter skolstart informeras alla elever om att alternativet lärling finns och att elever har möjlighet övergå till denna studieform. 
  
 I alternativ 1 ovan maximeras antalet platser på utbildningarna av det antal arbetsplatser som man har eller tror finns tillgängliga. Ofta har skolan inte dessa platser innan eleven påbörjar sin utbildning utan skolan ordnar dessa under höstterminen. Detta gäller för alla elever som söker utbildning inom Baggium Utbildning AB men även vid vissa kommunala gymnasieskolan, där programmet endast finns som lärlingsutbildning på skolan. Vid t. ex. Södertälje Praktiska Gymnasium (Baggium Utbildning AB) redovisades ett mycket stort intresse med mellan  
 100–120 
  förstahandssökande till max 60 platser. De intagna eleverna hade mellan  
 160–310 
  poäng. 
 I alternativet 2 kan man tydligt se intresset för lärlingsutbild- ningen. I Leksand, som sedan några år tillbaka har en välkänd lär- lingsutbildning, märker man ett mycket stort elevintresse. Inför höstterminen 2009 hade man 9 sökbara inriktningar inom ramen för Hantverksprogrammet och cirka 50 förstahandssökande till plats- erna. De intagna eleverna hade mellan 280 till 160 poäng beroende på inriktning. Endast en lärlingsplats saknade intresserad elev. I alterna- tivet 3 har några skolor rapporterat svårigheter att få ut eleverna på en lärlingsplats. Genom att eleven hunnit integreras i klassen minskar intresset att lämna skolan. Den elev som väljer att fullgöra utbildningen som lärling hamnar lätt utanför klassgemenskapen och aktiviteterna i skolan. Det krävs då en stark motivation hos eleven att fullfölja sitt intresse för lärande på arbetsplatsen. 
 Skolorna har också rapporterat om att det funnits flera bra lär- lingsplatser som inte lockade någon sökande elev. Endast i undan- tagsfall har det funnits elevintresse till redan annonserade platser men där företagen backade ur p.g.a. konjunkturnedgången i branschen inför första försöksåret. 
 113 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 SOU 2010:75 
  
 För att kunna genomgå lärlingsutbildning måste eleven först ha blivit antagen till ett nationellt eller specialutformat program med yrkesämnen. Samma behörighetskrav gäller således för gymnasial lärlingsutbildning som för skolförlagd yrkesutbildning. Det innebär att det för behörighet till försöksverksamheten fordras lägst betyget Godkänt i svenska/svenska som andraspråk, engelska och matematik. De flesta skolorna tar in eleverna till utbildningen enligt gymnasieför- ordningens regler, vilket innebär att endast behöriga elever kommer in. 
 Om utbildningen endast förekommer som lärlingsutbildning måste huvudmannen vidta åtgärder för att kvalitetssäkra utbild- ningen, t ex försäkra sig om att lärarkompetens finns för de skol- förlagda avsnitten och att kompetens för betygssättning finns enligt försöksförordningens anvisningar. Olika huvudmän har löst frågor på olika sätt. 
 Också när det gäller övergång till lärlingsutbildning tillämpar huvudmännen olika upplägg. Detta gäller t ex i fråga om upplägget för kärnämneskurser. Det kan därför dröja länge, upp till en termin innan lärlingseleven kommer ut på sin arbetsplats. Alla säger sig dock vara medvetna om att en tidigt period ute på lärlingsplatsen är viktig för motivationen och för att markera att det är en annan utbildning än den skolförlagda. 
 Antagning till lärlingsutbildning inför 2011 
 Även om vissa oklarheter funnits beträffande urval och antagning redan under försöksverksamheten har de inte blivit så framträdande eftersom skolhuvudmännen enligt försöksförordningen haft betyd- ande frihet att själva reglera villkoren. Det gäller inte längre fr.o.m. 2011. Då en lärlingsutbildning redan från början av utbildningen kan ges ett innehåll som motsvarar en nationell inriktning krävs reglering om hur antagning och urval ska utformas. Gymnasieutredningen upp- märksammade detta och föreslog att den gymnasiala lärlingsutbild- ningen vid mottagande ska jämställas med en egen inriktning. Detta underlättas då gymnasial lärlingsutbildning inom alla yrkes- program får börja det första läsåret och därigenom är direkt sök- bara (Gymnasieförordningen 5 Kap 16a §, 6 Kap 2 §). 
 114 
  
 SOU 2010:75 
  
 Erfarenheter av hur utbildningen organiserats 
  
 4.5.3 
  
 Utbildningskontrakt (med elev) 
  
 Utöver ett avtal mellan skolhuvudman och arbetsplats ska som tidigare framgått ett  
 utbildningskontrakt  
 finnas för varje enskild elev som tas emot på arbetsplatsen. Utbildningskontraktet upp- rättas mellan tre parter; skolhuvudman/skola, arbetsplats och den gymnasiala lärlingen Om eleven är minderårig ska även förälder skriva under. Av kontraktet ska det bl.a. framgå vilka delar av utbildningen som skall genomföras på arbetsplatsen och hur omfattande dessa delar skall vara. Vidare ska förläggning, omfatt- ning och innehållet i denna del av utbildningen anges, dvs. en lokal utbildningsplan för lärlingsutbildningen. Även andra villkor ska anges. 
 Normalt följer lärlingen de arbetstider som gäller för arbets- platsen om man inte kommit överens om något annat, dock gäller i allmänhet skolårets tider och lärlingen får ledigt från arbetsplatsen när det är lov. Flexibla upplägg anpassade till såväl individens som arbetsplatsens förutsättningar är dock möjliga att uppnå. Om ett anställningsförhållande ska råda måste villkoren regleras i särskild ordning mellan lärling och arbetsplats. 
 Vi hänvisar även här till den verktygslåda som finns på vår hemsida. ( 
 www.nationellalarlingskommitten.se 
 ) 
 115 
 5 Utbildningens genomförande 
  
 5.1 
  
 I SKOLAN 
  
 5.1.1 
  
 Utbildningsplanering 
  
 Koppling till skolan under tiden som lärling 
 Skolorna har valt mycket olika modeller för organisation av den skolförlagda och den arbetsplatsförlagda delen och deras koppling till varandra. Eleverna kan ha utbildning på företaget ett par dagar varje vecka eller veckovis varvat med tid i skolan. Mot slutet av utbildningen planeras ofta för mer tid på företaget än på skolan. 
 Kärnämnena utgör ofta den starkaste kopplingen mellan skolan och eleven under lärlingsutbildningen. Merparten av eleverna i för- söksverksamheten läser samma ämnen som eleverna på de yrkes- förberedande programmen samt även historia. Exempel finns även på elever som läser Historia A för behörigheten. Endast en mindre andel av lärlingsförsökets elever läser kärnämnen enligt förord- ningen om försöksverksamheten. Alla elever läser också några kurser helt skolförlagt. Denna fråga diskuteras ofta i Lärlingsrådet och i många protokoll finns exempel på gemensamma beslut kring detta. 
 Mötesplatser och kommunikation 
 Det finns ett antal mötesplatser där skolan och företaget och i vissa fall också lärlingen möts och diskuterar upplägg och prestationer. Det handlar främst om lärlingsråden, handledarutbildningen och mötena mellan yrkeslärarna och handledarna. 
 Enligt förordningen (2007:1349) skall det för varje försöks- verksamhet med gymnasial lärlingsutbildning finnas ett lärlingsråd. Lärlingsrådet är ett forum för samråd mellan skolan och arbets- marknadens organisationer där företrädare från berörda arbetstagare 
 117 
  
 Utbildningens genomförande 
  
 SOU 2010:75 
  
 och arbetsgivare samt skolans lärare och elever finns representerade. Två tredjedelar av intervjuföretagen känner i till att det finns lärlingsråd och en tredjedel är själva aktiva. I jämförelse med enkät- undersökningen är kännedomen om lärlingsråden något större även om det är få intervjupersoner som själva deltar. De som har varit aktiva i lärlingsråden är i huvudsak positiva till råden som ett mötesforum för att utbyta erfarenheter och diskutera problem som uppstår avseende gymnasial lärlingsutbildning i praktiken. 
 Egen lärlingsklass eller fördelning på programmen 
 Organisationen av tiden på arbetsplatsen är också kopplad till hur skolan har organiserat lärandet i skolan. Om eleven ingår i ordinarie grupper i skolförlagda ämnen eller om det ordnas särskilda grupper för dessa elever. Det senare kräver att flera lärlingsplatser finns vid skolan och kan då ge upphov till mer flexibla lösningar av utbild- ningen i skolan. Det är också viktigt att lärlingarna under sin tid på skolan kan ingå i något forum där de får möjlighet att utbyta erfaren- heter och diskuterar sin utbildning och sociala situation ute på sina arbetsplatser, För detta ändamål är en grupp med liknande erfaren- hetsgrund att föredra. Även andra former för att träffas och utbyta erfarenhet kan vara värdefulla, ett lärlingsmöte. 
  
 5.2 
  
 PÅ ARBETSPLATSEN 
  
 5.2.1 
  
 Övergång till och introduktion på arbetsplats 
  
 I kommitténs företagsstudie har vi varit intresserade av att få ökade kunskaper om hur företagen i praktiken arbetar med sina lärlingar. Hur sker planering av arbetet och vilka metoder för bedömning av prestationer används? Avsätts särskild tid för handledning? Vi kan konstatera att det knappast finns två företag som använder samma modell för sitt handledarskap utan variationen är (även här) stor. I undersökningen har vi försökt utröna hur utbildningen organiserats och hur det konkreta samarbetet mellan skolan och arbetsplatsen fungerar. 
 Viktiga frågor har varit hur utbildningens delats upp mellan skola och arbetsplats, hur den arbetsplatsförlagda delen planeras samt hur den fortlöpande kommunikationen gällande arbetsmoment, måluppfyllelse m.m. ser ut. Planeringen av den arbetsplatsförlagda 
 118 
  
 SOU 2010:75 
  
 Utbildningens genomförande 
  
 utbildningen varierar mellan olika företag. Ungefär hälften av företagen uppger att de inte alls genomfört någon särskild planering av lärlingens tid på företaget. Dessa företags planering kan mer beskrivas som Ad hoc, där orderingång och företagets beläggning avgör vad lärlingen skall göra på företaget. Bland de som genomför en särskild planering, varierar modellerna. Inför varje läsår eller termin har vissa företag gjort en övergripande planering. Inte sällan sker detta i dialog med skolan där man mer eller mindre strukturerat går igenom utbildningsmålen och kursplaner och vad som förväntas av eleven under perioden. Ett par arbetsplatser (båda inom vård och utbildning) beskriver att de veckovis planerar lärlingens tid. 
 Undersökningen visat tydligt att målen, innehållet och arbets- momenten i lärlingsutbildningen många gånger upplevs som oklara av arbetsplatserna. Detta resultat bör tas på allvar givet den stora del av sin utbildningstid som lärlingen är ute på en arbetsplats. En generell slutsats från undersökningen är således att den övergripande ansvarsfördelningen i regel fungerar bra medan samarbetet på arbetsmomentsnivå behöver vidareutvecklas. En väl fungerande lärlingsutbildning förutsätter ett grundligt förarbete där kursplanemål bryts ner till konkreta utbildningsområden och arbetsmoment, som också dokumenteras i en särskild studieplan, eller motsvarande. Nedbrytningen underlättar en bra utbildningsplanering mellan skola och arbetsplats samt inte minst den fortlöpande uppföljningen av lärlingens utbildning. Både i arbetet med att definiera ett tydligare och mer konkret utbildningsinnehåll och i kvalitetssäkringen och uppföljningen av utbildningen kan ett sådant dokument stärka den trepartssamverkan som lärlingsutbildningen utgör (skola, individ, arbetsplats). 
  
 5.2.2 
  
 Elevstatus eller anställning 
  
 Vid etableringen av gymnasial lärlingsutbildning var en av huvud- frågorna om eleverna skulle ha elevstatus även i den del av lärandet som genomförs på en arbetsplats. Vid en internationell utblick är lärlingar, även under grundutbildning, normalt anställda på lärlings- företaget. Förordningen om försöksverksamhet med gymnasial lär- lingsutbildning gör det möjligt att förena gymnasieutbildning med en anställning. Även om båda alternativen står öppna inom försöket visar våra kontakter med huvudmän och skolor att det är mycket ovanligt att ett anställningsförhållande råder för gymnasiala lär- 
 119 
  
 Utbildningens genomförande 
  
 SOU 2010:75 
  
 lingar. Däremot förekommer det ofta att eleven utöver sin lärlingstid under ferier och lov är tillfälligt anställd på arbetsplatsen. 
 Det är troligen stor skillnad på förutsättningarna mellan olika företag att anställa lärlingar, små enmans- och fåmansföretagen med små marginaler kan förmodligen i många fall inte erbjuda några löner alls. Den rättsliga regleringen av ett anställningsförhållande för gymnasiala lärlingar bedömde Regeringen som så komplex att en särskild utredare, Barry från LO, fick i uppdrag att utreda frågan om förutsättningarna för att kombinera anställning och studier inför en permanentning av lärlingsutbildningen. 
 Under våren 2010 överlämnade den särskilda utredaren sitt slutbetänkande från utredningen om anställningsfrågor, benämnd lärlingsutredningen. I lärlingsutredningens slutbetänkandet Rodriguez – en bro mellan skola och arbetsliv (SOU 2010:19) föreslås att anställning, liksom under försöksverksamheten, ska kunna vara en permanent möjlighet för den som är lärling och föreslår en ny lag om gymnasial lärlingsutbildning. Lagen skulle innehålla en ny tidsbegränsad anställningsform i lärlingsföretaget, som är direkt kopplad till utbildningssituationen som gymnasial lärling varför anställningen upphör om utbildningskontraktet bryts. Det ska vara möjligt att avtala om avvikelser från lagen genom kollektivavtal. Eleven intas först till ett gymnasieprogram och sedan upprättas ett utbildningskontrakt. Därefter kan lärlingen anställas på en tids- begränsad anställning som upphör när utbildningen är färdig. 
  
 5.2.3 
  
 Arbetstider, resor till arbetsplats 
  
 Normalt följer tiden på lärlingsplatsen företagets arbetstider. Det kan i vissa branscher betyda mycket tidiga morgnar, speciellt då restiden tillkommer. En önskan från företagen är att tiderna så långt möjligt ska vara sammanhängande så att eleven kan följa sam- manhängande arbetsmoment. Några arbetsplatser menar att skolans schemaläggning många gånger kan försvåra tiden på arbetsplatsen. Utbildningen kan ibland upplevas som hackig och några företag efterlyser en mer sammanhållen tid (åtminstone hela dagar) för lärlingen på arbetsplatsen. 
 120 
  
 SOU 2010:75 
  
 Utbildningens genomförande 
  
 5.2.4 
  
 Fördelning av tid på lärlingsplats respektive tid i skola 
  
 Lärlingen på arbetsplatsen 
 En lärling som läser inom ramen för den gymnasiala lärlings- utbildningen spenderar minst 52 veckor av sin studietid på en eller flera arbetsplatser vilket innebär att minst femtio procent av lärlingens utbildning är arbetsplatsförlagd. Fördelningen av den arbetsplats- respektive skolförlagda delen av utbildningen varierar mellan de olika företagen men majoriteten av lärlingarna är på arbetsplatserna cirka tre dagar i veckan. Olika varianter förekommer dock. Oftast ökar antalet praktikdagar per vecka ju längre lärlingen kommit i sin utbildning. 
 Vissa företag anser att det vore bättre att ha längre arbets- platsförlagda perioder som varvas med längre perioder i skolan, oftast med hänvisning till att det blir hackigt att ha eleven hos sig endast delar av en vecka. Mer sammanhållande perioder skulle bidra till bättre kontinuitet. Det är i synnerhet mindre företag som fram- för detta medan de större förefaller ha ökad grad av flexibilitet. En del företag anser att lärlingarna inte har tillräckligt goda teoretiska kunskaper. Flera arbetslivsföreträdare har uttryckt en önskan att eleverna borde få en bättre allmänteoretisk och yrkesteoretisk grund innan de kommer ut på arbetsplatserna. Idag placeras ofta eleverna ut tre dagar i veckan på en arbetsplats redan från första läsårets första termin. En introduktionsperiod med mer omfattande skolförlagda studier skulle underlätta introduktionen och lärandet på arbetsplatserna. 
 Men även annan typ av förberedelse från lärlingens sida brister enligt vissa företag. Det handlar i stor utsträckning om att förstå hur det är att vara på en arbetsplats med arbetsrutiner och ansvarstagande. Många lärlingar är unga, de flesta i  
 16-årsåldern 
  när de börjar. För en hel del av dessa är lärlingsplatsen deras första kontakt med yrkes- livet, man har inte tidigare varit i arbetslivet. Det här innebär utmaningar för både lärlingen och arbetsplatsen. Kopplat till detta är också lärlingens motivation och engagemang för sin utbildning. Företagen varierar i sin uppfattning men nästan hälften av intervju- personerna pekar på att elevernas engagemang och motivation utgör en utmaning. Andra framhåller dock att lärlingarna är aktiva och att de tar ansvar för det arbete de förväntas göra på arbetsplatsen. 
 Många företag vittnar dock om att mycket fungerat bättre ju längre utbildningen fortskridit. Det gäller också lärlingens kunskap, enga- 
 121 
  
 Utbildningens genomförande 
  
 SOU 2010:75 
  
 gemang och viljan att lära sig yrket, många av företagen pekar på att lärlingen mognar. När det gäller vilken roll och funktion som lärlingarna har på arbetsplatser finns ett tydligt mönster som relaterar dels till erfarenhet och teoretiska kunskaper, dels till individens personlighet. I princip samtliga intervjuföretag menar att lärlingarna inledningsvis i stor utsträckning får gå vid sidan av handledaren eller någon annan kollega men att de får ta växande ansvar i takt med att erfarenheten men också de teoretiska kunskaperna ökar. De flesta får efter en tid ta eget ansvar för vissa arbetsmoment. Det verkar som om detta ofta infaller någon gång under andra läsåret. 
 Lärlingens personlighet och inställning till arbetsuppgifterna har också stor betydelse för vilken roll han eller hon får på arbets- platsen. I stor utsträckning betraktas lärlingarna som en del av arbetslaget, som en i gänget, men hos de företag där detta inte är fallet har lärlingen i stor utsträckning beskrivits som att han eller hon inte bjuder till eller inte visar tillräckligt intresse. 
 Några arbetsplatser menar att skolans schemaläggning många gånger kan försvåra tiden på arbetsplatsen. Utbildningen kan ibland upplevas som hackig och några företag efterlyser en mer samman- hållen tid (åtminstone hela dagar) för lärlingen på arbetsplatsen. För att garantera kvalitet och inte minst bredd i utbildningen finns det ibland också anledning att eftersträva rotation för eleverna i den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen. Det kan givetvis finnas naturliga hinder för ett sådant system, men där antalet involverade företag är tillräckligt stort bör huvudmannen försöka organisera ett system för växelutbildning. 
 Undersökningen visar också på en viss dikotomisering mellan teori och praktik i utbildningen. Några arbetsplatser menar på att lärlingarna behöver ha med sig mer yrkesteori från skolan innan det blir givande för dem att vara på arbetsplatsen. Andra pekar på behovet att bättre foga samman teori och praktik och underlätta för lärlingen att tillgodogöra sig yrkesteori genom att jobba i en skarp miljö. 
  
 5.2.5 
  
 Koppling mellan kursplaner och produktion på arbetsplats 
  
 Den stora omfattningen av arbetsplatsförlagd utbildning inom gymnasial lärlingsutbildning kräver vissa särskilda regleringar bl.a. med syfte att kvalitetssäkra utbildningen. Såväl företagsstudien som lärlingsrådsstudien visar tydligt att en väl fungerande lärlingsut- 
 122 
  
 SOU 2010:75 
  
 Utbildningens genomförande 
  
 bildning förutsätter ett grundligt förarbete där kursplanernas (från 2011/2012 ämnesplaner) mål bryts ner till konkreta utbildnings- områden och arbetsmoment. Nedbrytningen är en förutsättning för en bra daglig planering och uppdelning mellan skola och arbetsplats och i den fortlöpande uppföljningen av lärlingens utbildning. Den kan också tjäna som utgångspunkt för arbetsplatsernas möjlighet att påverka utbildningens innehåll och bidra till att nedbrytningen av kursplaner (d.v.s. de olika arbetsmomenten) ligger i linje med yrkeslivets behov och krav. Vid intervjuerna framkommer också exempel på arbetsplatser som varit aktiva i utvecklingen av utbild- ningens innehåll. Det gäller främst inom smala yrkesområden där mer specifika kursplaner saknas. 
 Konkretisering av yrkes- och utbildningsplaner 
 Enligt förordningen om försöksverksamheten ska skolan bedöma om den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen motsvarar de nationella målen för utbildningen och även i övrigt svarar mot de krav som ställs i läroplan, kursplan och andra styrdokument. Skolhuvudmannen ska också besluta om vilken eller vilka nationella eller lokala kursplaner som ska tillämpas. 
 Eftersom lärlingsutbildningen ska jämställas med nationella program krävs en gedigen bearbetning, konkretisering och tolkning av styrdokument där både skolan och arbetslivet rimligen måste bidra med sina respektive kompetenser. Här handlar det om att vara förtrogen med respektive nationellt program och därutöver tillämpa de särskilda styrdokument som inrättats för lärlingsut- bildningen. Eftersom lärlingsutbildningens styrdokument är av en mycket övergripande och generell karaktär krävs en grannlaga bearbetning och konkretisering av vilket innehåll utbildningen ska omfattas av, vilken omfattning olika delar av innehållet ska ha och vilka kravnivåer som ska ställas. Därutöver ska en tydlig plan upp- rättas över vilket innehåll och vilka kompetenskrav som ska hän- föras till den skolförlagda delen och vilka som ska hänföras till den arbetsplatsförlagda delen. Behovet av tydliga riktlinjer för den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen understryks av att utbildningsmomentet omfattar minst hälften av den totala utbild- ningstiden, ofta mer än så. 
 I lärlingens slutbetyg ska också en beskrivning av genomförda utbildningsavsnitt bifogas. Det nya förhållandet att minst halva 
 123 
  
 Utbildningens genomförande 
  
 SOU 2010:75 
  
 utbildningen ska vara arbetsplatsförlagd innebär att det inte finns några gamla planer att stödja sig på utan kräver en  
 i samråd mellan skolan och arbetslivet  
 uppgjord utbildningsplan som tydliggör innehåll, tidsplan och kompetenskrav. Obefintliga utbildningsplaner eller bristfälliga sådana, som inte är väl förankrade i mål och riktlinjer, försvårar möjligheten att upprätthålla progression i utbildningen och att på säkra grunder göra bedömningar av elevernas lärande- och kunskapsutveckling. Det går ut över kvaliteten och likvärdigheten i yrkesutbildningen och gör det svårt att sätta kursbetyg på det arbets- platsförlagda momentet (vilket alltså motsvarar minst halva utbildningstiden). 
 Det visar sig i vår undersökning av lärlingsråden att de mer konkreta frågorna kring tillämpning av nationella och lokala kurs- planer samt fördelningen av kunskapsinnehåll mellan skolan och arbetslivet med utgångspunkt från de stipulerade kraven har en ganska liten plats i rådens arbete. Det verkar vara karaktärs- ämnesläraren som i många fall planerar och lägger upp utbildningen. Riktlinjerna är emellertid ofta ganska allmänna och övergripande. I de fall då planerna sedan presenteras i lärlingsrådet menar vissa arbetslivsföreträdare att det kan vara svårt att få gehör för kompletteringar, preciseringar och ändringsförslag. Någon arbets- livsföreträdare lyfter fram att karaktärsämnesläraren, alltså den som planerar utbildningen, ibland inte alls är uppdaterad på vad som gäller i arbetslivet och att arbetslivets synpunkter därför borde få större och framförallt tyngre genomslag. Även om skolan lyssnar så kan det ta flera år innan det händer något och då har ju redan bristfälliga yrkesmän/kvinnor utbildats, trots att medvetenheten funnits. En skolföreträdare framhåller å andra sidan att arbetslivet styr utbildningen godtyckligt efter sina egna behov, men att detta också möjliggörs av de vaga riktlinjerna för lärlingsutbildningen. 
 Flera arbetslivsföreträdare pekar också på problemet med att det måste vara tydligt vilka allmän- och yrkesteoretiska kunskaper skolan erbjuder för att de ska kunna gå vidare i sin kunskaps- utveckling när de kommer till arbetsplatsen. Här bör framhållas att det också finns arbetslivsföreträdare som lyft fram exempel på ett fungerande samarbete mellan karaktärsämnesläraren och arbets- platsen, där en flexibel hållning från båda parter bidragit till att utbildningens innehåll och kvalitet utvecklats effektivt. Kanske finns flera sådana exempel, men den positiva utvecklingen är inte alltid en följd av lärlingsrådets arbete och finns inte heller systematiskt förankrat i rådet, utan kan snarare bygga på enstaka relationer som ju 
 124 
  
 SOU 2010:75 
  
 Utbildningens genomförande 
  
 är bra men inte självklart hållbara över tid. Det finns en hel del otydlighet kring dessa frågor. Kvalitets- och styrningsarbetet verkar ganska godtyckligt hanterat och lärlingsrådens betydelse i samman- hanget är ofta oklar. Det ska återigen framhålls, som framgått tidigare, att det alltså också finns exempel på lärlingsråd som arbetar mycket ambitiöst med utbildningsplanefrågor, t.ex. vid Hantverksakademin i Stockholm, Bergska gymnasiet i Finspång och lärlingsrådet i Dalarna. Men detta verkar mer bero på enskilda rådsledamöters personliga engagemang och tidigare erfarenheter än på tydliga och generellt definierade riktlinjer för lärlingsrådens verksamhet. 
 Gymnasieutredningen (SOU 2008:27)föreslog en  
 översiktlig nationell utbildningsplan för lärlingsutbildningen,  
 där samma utbild- ningsplan skulle gälla för samtliga yrkesprogram. Den nationella utbildningsplanen, som snarast hade karaktären av övergripande rikt- linjer, skulle ange hur en gymnasial lärlingsutbildning utformas inom ramen för ett yrkesprogram. Den nationella planen skulle ange strukturen för lärlingsutbildningens tre delar: 
  
 Arbetsplatsförlagt lärande omfattande minst 1 250 p, bestående av innehållet i karaktärsämneskurserna för det aktuella yrkes- programmet, vilket kan inkludera individuellt val om 200 p. 
  
 Skolförlagt lärande omfattande minst 600p, vilket kan inkludera individuellt val om 200 p. 
  
 Examensuppgift omfattande 100 p 
  
 Lärlingsutbildningen skulle sedan struktureras i form av s.k. utbildningsblock om 200 till 500 poäng. Den nationella utbildnings- planen skulle innehålla föreskrifter för hur dessa utbildningsblock utformas. Skolhuvudmannen fastställer sedan ett lokalt innehåll för varje utbildningsblock. Utifrån de mål och riktlinjer som den nationella utbildningsplanen för lärlingsutbildning anger, ska skolhuvudman efter hörande av lokalt programråd och i samverkan med arbetsplatserna för varje elev upprätta och besluta om en lokal utbildningsplan för varje lärlingsutbildning. 
 Den lokala utbildningsplanen borde enligt gymnasiekommittén innehålla: 
 125 
  
 Utbildningens genomförande 
  
 SOU 2010:75 
  
 fördelning av utbildningsinnehåll mellan arbetsplats och skola 
  
 fördelningen av det arbetsplatsförlagda lärandet på utbildningsblock 
  
 beskrivning av innehållet i utbildningsblocken, vilkas samman- lagda innehåll ska motsvara innehållet i motsvarande skolför- lagda kurser 
  
 Genom detta förslag avsåg gymnasiekommittén att ge en tydlig struktur för APL, nödvändig för överblick och kvalitetssäkring och samtidigt tillgodose den särskilda flexibilitet, som är önskvärd inom lärlingsutbildningen. Dessutom ville man (genom blockindelningen) garantera att utbildningen inte betygssätts med ett enda betyg. 
 Regeringen bedömde dock i gymnasiepropositionen Högre krav och kvalitet i den nya gymnasieskolan (Prop. 2008/2009: 199) i likhet med Skolverkets i sitt remissvar att de ordinarie kursplanerna inte borde utgöra något hinder för inlärning i de mer övergripande former och sammanhang som utredaren föreslagit. Regeringen be- dömde att det inte fanns någon anledning att i skollagen införa nya begrepp för styrdokumenten för gymnasial lärlingsutbildning i gymnasieskolan. Erfarenheter av tillämpningen av den nya kursplanen för arbetsplatsförlagt lärande om 1 250 poäng inom försöksverksam- heten borde tas till vara. Regeringen avsåg återkomma med ytterligare reglering av den gymnasiala lärlingsutbildningen i förordning. 
 Liksom vi insåg även Lärlingsutredningen behovet av att lokalt mellan skola och arbetsplats strukturera upplägget av den arbets- platsförlagda delen. I deras förslag får utbildningskontraktet en viktig roll för att formalisera denna samverkan. Med utgångspunkt i Regeringens bedömning anser Lärlingskommittén att Skolverket bör få i uppdrag att ta fram riktlinjer för hur de nya styrdokumenten (ämnesplanerna) inom lärlingsutbildningen kan brytas ned till utbild- ningsavsnitt som sedan kan omsättas lokalt i form av en studieplan (lärlingsplan) för varje elev. 
  
 5.2.6 
  
 Bedömning som grund för måluppfyllelse samt betygssättning 
  
 Ytterligare en mycket viktig och komplicerad uppgift är bedömning och betygsättning av lärlingarnas kunskapsutveckling. Betygsättning är formellt en myndighetsutövning och lärarens betygsättning kan ha 
 126 
  
 SOU 2010:75 
  
 Utbildningens genomförande 
  
 avgörande betydelse för den enskilde eleven. De grundläggande kraven och principerna för bedömning och betygsättning av gymnasieelever är gemensamma och omfattar ett antal hörnstenar. (Lpf 94) Utgångspunkten är alltid programmål, kursmål och betygskriterier. Läraren är också skyldig att kontinuerligt informera eleven om studiesituation och kunskapsutveckling, och dessutom skyldig att använda all tillgänglig information vid betygsättning. När det gäller bedömning och betygsättning av lärlingarnas arbets- platsförlagda utbildning ska betyg sättas av läraren efter samråd med handledaren. Här behöver knappast poängteras vilken grannlaga uppgift det handlar om. Att bedöma elevers kunskapsutveckling och prestationer under den tid de tillbringar på arbetsplatsen kräver konsensus i handledarens och karaktärsämnesläraren tolkning av och inställning till mål och kriterier. 
 Två tredjedelar av de intervjuade företagen säger sig på olika sätt bidra till bedömning och betygsättning av lärlingarna. Några av företagen uppger att man inte gör någon bedömning alls och att skolan inte heller ställer några krav på detta, eller att företaget gör en bedömning men att skolan inte ber om företagets åsikt inför betygsättningen, vilket är alarmerande. Resterande företag har alltså en roll när skolan ska betygsätta eleverna men även här finns olika varianter. Vissa skolor genomför möten med handledarna, och i vissa fall även med lärlingen, och har ett samtal kring elevens prestationer och resultat. Denna typ av möten förekommer regel- bundet några gånger per termin hos vissa företag och mer sällan hos andra. Vissa skolor har formulär där handledaren kan göra sin bedömning (löpande eller en gång per termin) utifrån utbildnings- mål, moment och betygskriterier, medan andra har mer ett öppet samtal där kopplingen till konkreta utbildningsmål ofta är svagare. Två arbetsplatser uppger att man fått listor av skolorna där utbild- ningsmålen är nedbrutna och där handledaren löpande kan bedöma och bocka av utbildningsmoment. Några av intervjupersonerna efterlyste bättre riktlinjer för hur bedömningen ska gå till. Vilka kriterier ska användas och kan skolan ge stöd till handledaren i detta arbete? 
 Många skolor och arbetsplatser lägger också ned mycket arbete på att hitta former för att ge eleverna en likvärdig och transparant bedömning. Men det mesta talar också för att det finns en hel del godtycke, bland annat därför att karaktärsämneslärarnas kontakter med handledare och lärlingar på arbetsplatserna många gånger är 
 127 
  
 Utbildningens genomförande 
  
 SOU 2010:75 
  
 mer eller mindre osystematiska. Vilket också Skolinspektionen uppmärksammat i sin rapport 2010(se avsnitt 2.4). 
 20 procent av de skolor som besvarat lärlingsrådsenkäten anger att de inte tar upp bedömningsfrågor i lärlingsrådet. Skolan och arbetslivet har ett gemensamt ansvar för denna grannlaga uppgift och rådet borde ges ett större ansvar att utforma gemensamma riktlinjer och hitta former för genomförande. Risken är uppenbar att många saknar systematiska verktyg, som är väl förankrade i både skolan och i arbetslivet, och som kan användas gemensamt för en analys av elevernas kunskapsutveckling. Här finns förmodligen ett stort behov av stödmaterial och riktlinjer. De nya nationella programråden borde i samverkan med Skolverket kunna bidra i sammanhanget. 
  
 5.2.7 
  
 Handledare och handledarutbildning 
  
 Utseende av handledarrollen 
 Erfarenheterna från den pågående försöksverksamheten visar liksom APU och tidigare lärlingsförsök samt forskning att en nära, utvecklad och planerad samverkan mellan skola och arbetsplats är en avgörande faktor för ett gott arbetsplatsförlagt lärande. Det för- utsätter att det finns en för ändamålet utbildad yrkeskunnig handledare på arbetsplatsen och en yrkeslärare som är utsedd kontaktperson på skolan. 
 Handledaren är att betrakta som nyckelperson i utbildningen och därför får som sådan bara den anlitas som har nödvändiga kunskaper och erfarenheter för uppdraget och även i övrigt bedöms som lämplig (Förordning 2007:1349). På grund av den omfattning det arbetsplatsförlagda lärande har inom den gymnasiala lärlings- utbildningen bör särskilda krav på dess handledare ställas. Det gäller bl.a. att den eller de som är handledare inom lärlings- utbildningen verkligen besitter rätt yrkeskompetens och att de är fullt införstådda med innehållet i och målen för den lokala utbildningsplanen. De särskilda förutsättningar som råder inom gymnasial lärlingsutbildning medför att de ansvariga för utbildningen noga måste försäkra sig om att handledaren genomgår/har genomgått handledarutbildning eller på annat sätt har motsvarande kunskaper. Handledaren har en nyckelroll både när det gäller planeringen, genomförandet och bedömningen av eleven inom det arbetsplats- 
 128 
  
 SOU 2010:75 
  
 Utbildningens genomförande 
  
 förlagda lärandet. För att säkra en god handledning anser kommittén att handledaren bör ha genomgått en handledarutbildning för att skaffa sig kunskaper om uppdraget. 
 Samspelet mellan handledaren och lärlingen 
 Regelbundna planerade handledarsamtal med lärlingen är tämligen ovanliga. Ett av företagen genomför veckovisa samtal, några företag har samtal vid behov medan majoriteten beskriver en modell där man stämmer av löpande och där mötena med skolan utgör de mer formella avstämningspunkterna. Flera handledare menar att de i mötet med lärlingen under det löpandet arbetet ges utrymme att stämma av och handleda i både praktiska och teoretiska moment som ryms inom det yrke lärlingen utbildas inom. Handledning sker också i samband med t.ex. morgonmöten där dagens eller veckans arbete planeras. Vid dessa möten ges utrymme att placera ut lärlingen på den avdelningen som är mest lämplig och tilldela lärlingen upp- gifter. I de fall handledaren själv inte kan handleda under vissa moment flyttas handledarskapet över till en eller flera andra hand- ledare. Oftast sker någon form av avstämning mellan handledarna och mellan huvudhandledaren och lärlingen när detta sker. En arbets- plats har en modell med två handledare per lärling och pekar på att det är positivt både för lärlingen som i allmänhet kan räkna med att det finns en handledare tillgänglig men också för handledaren som har någon att bolla med. 
 Tämligen få företag har särskild tid avsatt för handledning utan handledningen sker i praktiken löpande som en del av det dagliga arbetet. Detta förefaller vara en modell som fungerar för majoriteten av företagen och handledarna uppger i stor utsträckning att de upp- lever att det finns en förståelse från ledning/chefer (där det är relevant) att man lägger tid på handledning. Ett par företag anser dock att de skulle vilja ha mer tid för handledning och att detta borde vara uttalat. De pekar på att det är mycket resurskrävande att vara handledare och att skolorna bör tydliggöra detta för företagen. 
 Det finns även andra mötesforum inom ramen för den gymna- siala lärlingsutbildningen, där mötet mellan yrkesläraren på skolan och handledaren på företaget är centralt. Formerna för dessa möten varierar bland företagen som intervjuats. Kontakten sker vid fysiska möten men också via telefon och  
 e-post. 
  Mötenas karaktär varierar där vissa företag berättar att kontakten är tämligen informell där 
 129 
  
 Utbildningens genomförande 
  
 SOU 2010:75 
  
 yrkesläraren tittar förbi och man har en allmän diskussion kring lärlingens prestationer. Andra företag berättar om en mer struk- turerad process där man träffar yrkesläraren och systematiskt går igenom lärlingens prestationer och resultat oftast utgående från kursplaner. 
 Kontakten med yrkesläraren är handledarens kanal till skolan och bedöms av företagen vara en viktig dimension för att lärlingens tid på företaget skall ge gott resultat. Det framgår också att det är en trygghet för företaget när yrkesläraren är en aktiv och engagerad aktör under utbildningen. I de fall där yrkeslärarens och hand- ledarens kontakt varit bristande har kontakten mellan företaget och skolan varit mindre bra. 
 Handledarutbildning 
 Handledarutbildning har setts som ett viktigt inslag i att minska avståndet mellan skola och arbetsliv och få handledarna att sätta in APU:n i skolans sammanhang. Skolhuvudmannen svarar normalt för att handledarutbildning kommer till stånd. Omfattningen och innehållet av handledarutbildningen ska bestämmas i samverkan med det lokala lärlingsrådet. 
 Enligt 1998 års  
 APU-undersökning 
  uppgav de flesta program- ansvariga och handledare att samverkan mellan skola och arbets- plats fungerade bra eller mycket bra, men framhöll ändå något motsägelsefullt behovet av bättre fungerande handledare. De flesta handledare som ej fått handledarutbildning hade dåliga kunskaper om hur skolan arbetade och om skolans mål och riktlinjer och nära nog hälften av handledarna uppgav att de hade mycket dålig känne- dom om innehållet i kursplanerna. Trots detta anordnas inte handledarutbildning över huvud taget vid mer än hälften av utbild- ningarna (Skolverket 1998). Dessutom visade undersökningen att diskussioner mellan programansvariga, yrkeslärare och handledare om vilka delar av kurser eller kurser som var lämpliga att lägga ut som arbetsplatsförlagd utbildning för viss elev, knappast förekom. Uppläggningen av APU baserades då endast på skolans och yrkeslärarnas kännedom om de olika arbetsplatsernas produktions- inriktning och verksamhet. En majoritet av såväl handledare som programansvariga uppgav att programmets kursplaner inte alls eller endast i liten utsträckning styrde innehållet i elevers APU. I stället var det uteslutande produktionens villkor som styrde. 
 130 
  
 SOU 2010:75 
  
 Utbildningens genomförande 
  
 Rektorernas syn på handledarnas utbildning varierar avsevärt, beroende på program. 1998 var det framförallt omvårdnads- programmet och barn &Cruz;" class="p499 ft93"> 
  
 svar 
  
 40 
  
 (%) 
  
 andel 
  
 30 
  
 20 
  
 10 
  
 0 
  
 Ja 
  
 Flertalet 
  
 Ett antal 
  
 Ingen 
  
 Vid en jämförelse mellan kommunala och fristående skolor visar det sig att de kommunala skolorna i högre grad har utbildade handledare jämfört med vad de fristående skolorna har. Här kan de kommunala skolornas erfarenhet och tradition spela roll. Men ekonomiska motiv kan också spela en roll. Handledare ska ha hand- ledarutbildning och med tanke på att de fristående skolorna utbildar ett så stort antal lärlingar, framstår bristen på utbildade handledare som ett problem som bör beaktas. Detta bör också ses mot bakgrund av att skolhuvudmännen rekvirerat statsbidrag för utbild- ning av drygt 9 000 handledare. 
 En fråga är om handledarna  
 har  
 utbildning. En annan fråga är hur omfattande och vilken kvalitet den utbildningen har. Det fram- står som att kvaliteten på de handledarutbildningar som genomförts varierar kraftigt. Arbetslivsföreträdare återger i intervjuerna samma ytterligheter i den här frågan som i flera andra frågor. Någon beskriver hur den egna branschen har utbildat samtliga handledare, såväl de som handleder gymnasielärlingar som andra lärlingar och elever, under sju dagar. Här har skolan bidragit med resurser för den första delen medan arbetslivet svarat för resterande kostnader. Andra företrädare menar att det inte har varit aktuellt med hand- ledarutbildning medan åter andra beskriver att skolan visserligen har erbjudit, men att det inte finns en chans för handledarna att hinna med det. De har för mycket att göra och det skulle bli ett alltför stort ekonomiskt avbräck. Flera arbetslivsföreträdare menar att skolorna borde erbjuda ekonomisk ersättning när de kallar till halv- eller heldagar för att utbilda handledare. 
 133 
  
 Utbildningens genomförande 
  
 SOU 2010:75 
  
 När det gäller frågor om handledarnas kompetens så anger knappt 60 procent av skolorna i enkäten att frågor av det här slaget hanteras i lärlingsrådet. Beträffande handledarutbildning visar det sig att knappt 65 procent av skolorna anger att dessa frågor får ett mycket stort eller stort utrymme i lärlingsrådets arbete. Samtidigt har mellan 35 och 40 procent markerat att dessa frågor har fått ett visst eller begränsat utrymme. 
 Gymnasieutredningens förslag omfattade särskilda krav på utbildning av handledare just när det gäller lärlingsutbildning. Med tanke på det ansvar handledaren har inom lärlingsutbildningen fram- står det enligt Lärlingskommitténs uppfattning som nödvändigt att tydligare reglera kravet på handledarutbildning. Viss omfattning och vissa obligatoriska inslag bör ingå. Här kan Kommitténs verk- tygslåda utgöra ett underlag och de nya nationella programråden bör kunna bidra med ytterligare underlag. En av arbetslivet och skolan certifierad handledarutbildning skulle kunna bidra till kvalitetssäkring av utbildningen samtidigt som utbildningen skulle kunna vara meriterande även för handledaren inför lönesamtal eller inför en eventuell ansökan till yrkeslärarutbildning. Det är viktigt att handledarskapet får en professionell och därmed attraktiv status på arbetsplatserna. 
  
 5.2.8 
  
 Kvalitetssäkring och uppföljning 
  
 En viktig skillnad mellan skolförlagd och arbetsplatsförlagd yrkesutbildning är hur processen för kvalitetssäkringen av utbild- ningsmålen kan utformas. Skolhuvudmannen förfogar inte på samma sätt, som för den skolförlagda utbildningen, över produk- tionsmiljön i ett företag, utan måste anpassa utbildningen till be- fintliga förutsättningar. I båda fallen är utgångspunkten de krav som de nationella styrdokumenten ställer. 
 I den skolförlagda yrkesutbildningen kan undervisningen läggas upp efter vilka moment eleverna enligt kursplanerna behöver lära sig och i den ordning som är mest optimal ur inlärningssynpunkt för eleven. I en arbetsplatsförlagd utbildning måste utbildnings- momenten anpassas till de på arbetsplatsen aktuella arbetsuppgifterna och lärlingens förmåga att delta i dessa. Ju längre tid eleven vistas på arbetsplatsen ju tydligare blir detta, varför även APU och gymnasial lärlingsutbildning kommer att skilja sig åt. En viktig faktor för att lärlingsutbildningen ska fungera bra är att det utbildande 
 134 
  
 SOU 2010:75 
  
 Utbildningens genomförande 
  
 företagets har en bredd som gör det möjligt för eleven att få med sig flertalet moment i yrket. Långt ifrån alla företag kan garantera detta. 
 Olika modeller och hjälpmedel för kvalitetssäkring har utvecklats under lång tid i de länder och branscher där lärlingsutbildning före- kommer. En vanlig modell för kommunikation och bedömning går via en lärlingsbok, som ibland är starkt formaliserat i sin upp- läggning, som ett officiellt dokument. Ibland kompletteras eller ersätts den med loggböcker eller en elektronisk blogg, där eleven redovisar sina aktiviteter och erfarenheter på främst arbetsplatsen. Den går i stora drag ut på att lärlingen redovisar vilka moment som utförts och får handledarens underskrift på detta i sin lärlingsbok. Genom att använda lärlingsböcker, som bl a finns inom tradi- tionella lärlingsyrken, och som vi tagit del av i Norge kan det bli enklare för den enskilda eleven att få en tydligare bild av vilka kunskaper och färdigheter som krävs för att uppnå målen i utbildningen. Dessutom kan handledare och yrkeslärare kontinuerligt följa lärlingens framsteg och utveckling. Genom en lärlingsbok med särskild kursuppläggning kan också en individuell anpassning av utbildningen ske. 
 Det är viktigt att göra en seriös analys av om det är möjligt att lära sig hela yrket på detta företag innan en elev påbörjar en lärlingsutbildning är. Vid vårt studiebesök i Norge såg vi flera exempel på hur företag genom sk oppläringskontor samverkade inom olika branscher för att garantera att alla lärlingar fick en adekvat utbildning. Denna funktion skulle lärlingsråden kunna ha i en svensk lärlings- modell, speciellt om de hade en mer regional roll. 
 Det finns fler faktorer, som har betydelse för kvalitetssäkring av lärlingsutbildningen, en sådan faktor är handledningen av eleverna på arbetsplatsen, som vi tidigare behandlat. Handledaren kommer ha en viktig roll i både i kontakterna med skolan och i kvalitets- säkringen av utbildningen. 
 En annan viktig faktor för hur utbildningens bör läggas upp gäller lärlingens förkunskaper. Många företag har i våra enkäter och intervjuer uppmärksammat detta. Lärlingsutbildning bygger på ett nära samarbete mellan skola och arbetsgivare. En av skolans viktiga uppgifter är att ge eleverna tillräckliga breda förkunskaper för att kunna tillägna sig den gymnasiala lärlingsutbildningen. Många sko- lor arbetar med någon form  
 skolförlagd introduktionsperiod 
 . För att den ska bli meningsfull behöver längden på denna sannolikt variera både mellan olika utbildningar och mellan enskilda elever. 
 135 
  
 Utbildningens genomförande 
  
 SOU 2010:75 
  
 Lärlingsutbildningarna måste därför utformas så att det är möj- ligt både för skolan och den enskilde eleven att bedöma om denne verkligen når de nationellt fastställda målen. Skolan måste avsätta tid för att följa upp elevens resultat och har det yttersta ansvaret för att detta sker. Det är viktigt att utbildningen utformas så att eleven själv har möjlighet och drivkrafter att bedöma kvaliteten. De allra flesta gymnasieelever torde inte ha tillräckliga förkunskaper för att själva göra bedömningar av vilka moment som bör ingå i utbildningen. 
 På frågan om i vilken utsträckning uppföljning och utvärdering utgör en del av lärlingsrådets arbetets innehåll visar det sig att mer än hälften, knappt 60 procent av råden, menar att dessa frågor får mycket stort eller stort utrymme. 30 procent anger att utvärdering och uppföljning har ett visst utrymme, medan cirka 15 procent anger att det har marginellt eller inget utrymme alls. 
  
 5.2.9 
  
 Ersättning till företag 
  
 Kostnaden respektive nyttan för arbetsgivaren av att ha en lärling kan variera. Delvis beror det på arbetsuppgifternas innehåll. Inom vissa områden kan eleven göra stor nytta, trots att det samtidigt ger eleven en bra utbildning. Inom andra områden kan arbetsupp- gifternas karaktär innebära att en lärling mest medför kostnader för företaget. Kostnaden och nyttan är givetvis också beroende av den enskilde lärlingens kunskaper och förmåga. 
 Balansen mellan utbildning och arbete i lärlingsutbildningen har alltid varit en fråga som varit viktig att reglera. I denna utbildning ska eleven lära sig yrket genom att under handledning praktiskt jobba med de arbetsuppgifter som är lämpliga. Antalet lämpliga arbetsuppgifter vidgas successivt under lärlingsperioden. Mot slutet av lärlingsperioden bör lärlingen kunna delta i alla i yrket före- kommande arbetsuppgifter. 
 Det har rått en bred samsyn om att en nyantagen lärling oftast i begränsad utsträckning kan bidra till produktionen. Hand- ledningskostnad och andra kostnader, för till exempel material och verktyg, är relativt stora jämfört med den nytta lärlingen gör. Längre fram under lärlingsperioden gör lärlingen större nytta i förhållande till kostnaderna. I traditionella lärlingsavtal har detta hanterats genom en lönetrappa som innebär en ökande lärlingslön under perioden. Lönen ligger inledningsvis långt under den lön den anställde får som 
 136 
  
 SOU 2010:75 
  
 Utbildningens genomförande 
  
 färdigutbildad, för att successivt närma sig denna. Systemet med lär- lingslöner har kompletterats med regelbundna uppföljningar av vilka moment lärlingen lärt sig. I denna typ av lärlingsutbildningar finns inbyggda drivkrafter för att lärlingen själv ska se till att denne lär sig yrket för att därigenom kvalificera sig för en högre lönenivå och i slutändan få en yrkesexamen och full lön. 
 Detta kan leda till att lärlingsutbildningar lättare kan komma till stånd i branscher där arbetsuppgifterna är sådana att nytta för företaget och utbildning för eleven kan gå hand i hand och där för- kunskaperna för de aktuella eleverna är sådana att de snabbt kan komma in i arbetet och utbildningen. Det finns dock behov av lärlingsutbildning också i andra branscher. Det är därför inte själv- klart att fördelningen av utbildningskostnaderna mellan skola och arbetsplats bör vara lika mellan olika program och inriktningar. 
 Frågan om ersättningens storlek till de arbetsplatser som tar emot elever i lärlingsutbildningen har som tidigare framhållits uppmärk- sammats från många håll under Lärlingskommitténs arbete. Frågan är komplex och synen på ersättning och dess storlek skiljer sig åt både mellan olika branscher och mellan stora och små företag. Ersättningen från skolhuvudmannen till arbetsplatsen varierar i dag från ingen ersättning alls till, mera sällsynt, en nivå som nästan motsvarar full kompensation för de kostnader företaget anser sig ha. Det senare gäller i första hand vissa traditionella hantverksutbildningar. Stats- bidrag har utgått med 25 000 kr per ianspråktagen lärlingsplats samt läsår till skolhuvudman som deltar inom försöksverksamheten. Dess- utom finns ett särskilt statsbidrag för handledarutbildning om 3 500 kr. Skolhuvudmannen har beslutat om hur statsbidraget ska användas och fördelas på olika kostnader inklusive ersättning till företag. Genom en förändring i förordningen får högst 10 000 kr från och med 1 januari 2011 användas för egna kostnader. 
 Ersättning och lön 
 Företagens inställning till finansiering är av intresse. Resultaten av enkätundersökningen indikerade att finansiering inte var en central fråga för företagen och i stort sett bekräftar intervjuundersökningen det resultatet. Det är endast ett fåtal arbetsplatser som får ersättning från skolan för att ta emot en lärling. Majoriteten anser inte heller att de borde ha ersättning. Sex av intervjuföretagen anser dock att ersättning är motiverad, primärt utifrån perspektivet att det är 
 137 
  
 Utbildningens genomförande 
  
 SOU 2010:75 
  
 resurskrävande att ha en lärling och att handledning tar tid. I praktiken anser dessa företag att de står för en stor del av utbild- ningskostnaderna som de inte ersätts för. 
 Den typ av ersättning företagen får varierar något. En arbets- plats berättar att de får en mindre summa pengar per termin som tillfaller verksamheten. En annan får ersättning för lärlingarnas arbetsverktyg, arbetsmaterial och arbetskläder samt en ersättning på 8 kronor per timme. Ytterligare ett företag får matbidrag för lärlingen. Handledarna får som regel ingen extra ersättning för sitt handledarskap. 
 Ett företag berättar också att skolan köpt tjänster av företaget i form av kurser till lärlingen eftersom skolan själv inte kunnat tillhandahålla dessa. Detta är givetvis en speciell form av ersättning som inte utgör ersättning för att ta emot lärlingen utan för en köpt tjänst. 
 Vi har frågat företagen om man kan tänka sig att anställa lärlingen, antingen under utbildningstiden eller efter avslutad utbildning. Ungefär hälften av företagen är öppna för att anställa lärlingarna under utbildningstiden. Dess företag pekar på att det skulle kunna vara en viktig sporre för eleverna och bidra till ökat engagemang och motivation. Företagen menar dock att detta är något som skulle kunna vara aktuellt först efter en tid när lärlingarna lärt sig mer, kanske under andra eller tredje läsåret. I princip samtliga företag är intresserade av att anställa lärlingarna efter avslutad ut- bildning, detta är ju också ett av huvudskälen till att företagen valt att ta emot en lärling. Något företag antyder dock att lärlingen inte kommer att vara anställningsbar eftersom en anställning inom branschen kräver vidareutbildning på högskola/universitet. Många lärlingar arbetar också under helger och lov vilket kan vara ett sätt att knyta upp dem inför framtida anställningar. Några företag pekar dock på att det finns en viss otydlighet och att det kan bli komplicerat eller förvirrande när lärlingarna i veckorna som elever inte får betalt för i princip samma jobb de utför avlönat under helgen eller ett lov. 
 138 
  
 SOU 2010:75 
  
 Utbildningens genomförande 
  
 5.3 
  
 ELEV 
  
 5.3.1 
  
 Vem är elev på lärlingsutbildningen ? 
  
 Elever som har avbrutit 
 Under försöksverksamhetens första läsår 2008/2009 avbröt cirka 15 procent av eleverna sina studier under årskurs 1. Något färre elever i årskurs 1 har avbrutit under läsåret 2009/2010, cirka 12 procent av eleverna. Dessa elever kan ha börjat ett annat gymnasieprogram eller helt avbrutit sina gymnasiestudier. 
 När det gäller elever 2009/2010 visar höstrekvisitionerna att 3 931 elever gick i försöksverksamheten medan våren 2010 deltog 3 853. En närmare granskning visar att cirka 12 procent av eleverna har avbrutit försöksverksamheten sedan hösten 2009. Motsvarande siffra för våren 2009 avseende elever som avbrutit utbildningen inom för- söksverksamheten var 15 procent, då deltog cirka 3 600 elever i försöksverksamheten och våren 2010 visar rekvisitionerna att nästan 550 elever av dessa inte går kvar. Avbrottsstatistik är ofta komplex och kompliceras av att nya elever successivt påbörjat försöksverk- samheten, 448 elever har t.ex. börjat efter den 30 september 2008. Skolverket kommer under hösten 2010 att fortsätta att samla in uppgifter om avhoppsfrekvensen i försöksverksamheten. Nationella lärlingskommittén avser att analysera dessa siffror ytterligare och även jämföra med nationella program. 
 I tabell 4.3 kan man se att det är flest antal elever som har avbrutit inom fordon, bygg, handel och administration. Diagram 1 visar att andelen avbrott dock är högst inom naturbruk, hotell och restau- rang samt handel och administration. Avbrotten är ungefär lika vanliga bland kommunala skolor som bland de fristående skolorna. 
 139 
  
 Utbildningens genomförande 
  
 SOU 2010:75 
  
 Tabell 5.1 Antal elever som har avbrutit inom närliggande yrkesförberedande program 
  
 Program 
  
 Totalt 
  
 Fordon 
  
 102 
  
 Bygg 
  
 76 
  
 Handel & i form av egna lärlingsklasser, där olika yrkesprogram ingår, eller integrerade i ordinarie klasser. Vid friskolan Hantverks- akademien, där en omfattande hantverksorientering inleder studierna och eleven får prova flera yrken innan sitt slutgiltigt val, har utveck- lingen lett till att i första hand flickor som valt traditionella flick- program ofta ändrat sig till mer otraditionella program såsom, svetsare, snickare och målare. Man menar att utbildningen är lika framgångsrik för båda könen och i det fall något problem uppstår är det inte könsrelaterat. Även inom bageri/konditori lyfts jäm- ställdhetsperspektivet fram. Uppföljningen av Skolverkets statistik visar tyvärr att den potential lärlingsutbildningen skulle kunna ha i detta avseende inte har utnyttjats fullt ut. Av Tabell 4.2 och 4.3 framgår mer detaljerat könsfördelning och inom vilka utbildningar som eleverna finns läsåret 2009/2010. Jämför vi de olika pro- grammens siffror för andel kvinnor och män finner vi att lärlings- utbildningen när det gäller jämn könsfördelningen ligger sämre till än motsvarande skolförlagda utbildningar. Försöksverksamheten är läsåret 2008/2009 representerad inom gymnasieskolans samtliga yrkesförberedande utbildningar. Könsskillnader finns i flera av gymn- asieskolans yrkesförberedande utbildningar och samma mönster åter- finns inom försöksverksamheten. Männen utgör en majoritet av eleverna i försöksverksamheten. Fem av de åtta mest före- kommande programmen är sådana som vanligtvis domineras av män. Andelen män är högst inom energi, el, industri och fordon där de manliga eleverna dominerar i båda årskurserna inom försöks- verksamheten. Inom dessa utbildningar är andelen män 97, 96, 93 respektive 92 procent. Andelen kvinnor är störst i omvårdnad (86 procent) detta kan jämföras med att andelen kvinnor i nationella omvårdnadsprogrammet är 79 procent. Andra utbildningar inom försöksverksamheten med stor andel kvinnor är barn- och fritid samt naturbruk där andelen är 84 respektive 81 procent. Årskurs 2 inom naturbruk är den utbildning i försöksverksamheten där andelen kvinnor är störst. Även livsmedelsprogrammet, hantverksprogrammet samt handels- och administrationsprogrammet har en svag dominans av flickor. Hotell och restaurang är den utbildning i försöksverk- samheten där könsfördelningen är jämnast. I årskurs 1 är andelen kvinnor 53 procent och i årskurs 2, 62 procent. 
 Det finns könsskillnaderna även mellan årskurserna inom vissa utbildningar. Bland eleverna i årskurs 1 i försöksverksamheten är den totala andelen kvinnor 36 procent. Till exempel är könsfördel- 
 154 
  
 SOU 2010:75 
  
 Särskilda frågor 
  
 ningen i fordonsutbildning något jämnare i årskurs 1, där andelen kvinnor är 12 procent jämfört med sju procent i årskurs 2. Andelen män som gick en naturbruksutbildning är dubbelt så hög i årskurs 1 som andelen män i årskurs 2. Vidare framgår att andelen kvinnor är högre i årskurs 1 i utbildningarna hantverk, hotell och restaurang i jämförelse med årskurs 2. 
 I sju av tretton program har lärlingsutbildningen lägre andel av underrepresenterat kön än på de nationella program, i två av de tretton är de jämbördiga. Endast i fyra program är lärlingsutbildningen bättre när det gäller att rekrytera elever från underrepresenterat kön. Det gäller handel- och administration, hotell- och restaurang, livsmedels- programmet och hantverksprogrammet, vilka ju inte tillhör de mest traditionellt könsuppdelade programmen. 
  
 6.3 
  
 Behörighet för vidare studier 
  
 Frågan om omfattningen av kärnämnena, eller i framtiden de gymnasie- gemensamma ämnena, har diskuterats livligt. I försöksverksamhetens grunduppläggning ingår en mindre omfattning av kurser som inte leder till grundläggande behörighet för högskolan. Som framgått av redovisningen av försöksverksamheten har ändå flertalet huvudmän valt att organisera utbildningen så att eleverna utan särskilda tillval kan uppnå denna behörighet. 
 Utbildningen inom lärlingsförsöket ska i likhet med ett vanligt nationellt program totalt omfatta 2 500 poäng. Kursplanen utgår från att eleven läser en mindre andel kärnämnen än vid ett nationellt program. Obligatoriskt är 500 poäng bestående av kurserna svenska A, engelska A, matematik A, religionskunskap A samt ämnena idrott och hälsa, samhällskunskap och historia med 50 poäng vardera enligt sär- skilda kursplaner för just försöksverksamheten. Flertalet av elev- erna har utnyttjat rätten att utöka kärnämnesstudierna till att omfatta totalt 850 poäng och därmed i likhet med de nationella programmen få möjlighet till allmän högskolebehörighet. Studierna omfattar då även kurserna Svenska B, Naturkunskap och Estetisk verksamhet samt att man byter ut Idrott och hälsa och Samhälls- kunskap enligt ovan till ordinarie kärnämneskurser inom nationellt program. Den nya kursen om 50 poäng i Historia tillkommer också. 
 Verket för Högskoleservice (VHS) har i en promemoria den 25 juni 2008 meddelat Skolverket att för eleverna i försöksverk- 
 155 
  
 Särskilda frågor 
  
 SOU 2010:75 
  
 samheten utöver det lägre omfånget av kärnämnen enligt ovan endast krävs Svenska B/Svenska som andraspråk B för att uppnå grundläggande behörighet. Denna information har sedan dess funnits tillgänglig på Skolverkets hemsida och dessutom har verket informerat om detta på sina lärlingskonferenser. Skolorna har dock varit försiktiga att ta till sig detta och genomför i stället den större kursen om 850 poäng. 
 Kommittén vill också lyfta en annan fråga som är lika väsentlig eller kanske t.o.m. för många yrkeselever känns ännu angelägnare, nämligen behörigheten till yrkeshögskolans utbildningar. Det är viktigt att den grundläggande yrkesutbildningen inte skapar nya återvänds- gränder när nu ett helt nytt yrkesutbildningskoncept öppnar sig. Det finns därutöver en rad yrkesspecifika utbildningar på olika nivåer både nationellt och internationellt för den som genomgått en yrkes- inriktad grundutbildning och som ytterligare vill höja sin yrkesskick- lighet och kompetens inom yrket. Detta fordrar dock oftast väl doku- menterad praktik från yrkeslivet. 
  
 6.4 
  
 Lärlingselever på Individuella program 
  
 Intagningen till lärlingsutbildningen i försöksverksamheten bygger på att eleven har genomgången grundskola med behörighet till gymn- asieskolans nationella program. En återkommande när det gäller lär- lingsutbildning har handlat om eleverna på det individuella programmet och deras rätt och möjligheter att få delta i gymnasial lärlingsut- bildning. För närvarande är regelsystem och behörighetskraven mycket entydiga i detta avseende. 
 En grupp elever som är speciellt intressanta ur denna synvinkel är  
 PRIV-elever 
  som i vissa fall följer ett lärlingsupplägg inom IV för att sedan gå över till försöksverksamheten sedan de fullföljt ej avklarade grundskolekurser och uppnått behörighet. Detta sker bl.a. inom  
 Baggium-koncernen 
  som har tre procent obehöriga elever men som även har en betydande kompetens inom förebyggande området m.m. 
 156 
  
 SOU 2010:75 
  
 Särskilda frågor 
  
 Särskilda program och behörighet till yrkesprogram 
 I samband med gymnasiereformen 2011 föreslås förändrad behörighet till nationella program samt att  
 IV-programmet 
  avvecklas. Det föreslås ersättas av fem särskilda program som med olika åtgärder ska stödja elever som inte är behöriga till gymnasieskolans nationella pro- gram, inklusive lärlingsutbildningen. I vissa av dessa åtgärder ingår yrkesutbildningsinslag. I båda frågorna aviserade regeringen i pro- positionen att den skulle återkomma. För att eleverna ska vara bättre rustade för studier i gymnasieskolan ska för  
 behörighet till ett yrkesprogram i gymnasieskolan  
 krävas godkänt betyg i svenska/svenska som andraspråk och godkända betyg i engelska, matematik och minst fem andra ämnen. 
 I gymnasieskolan införs även de särskilda programmen 
  
 programinriktat individuellt val 
  
 yrkesintroduktion, 
  
 individuellt alternativ och 
  
 preparandutbildning, 
  
 språkintroduktion. 
  
 Fristående skolor ska ha möjlighet att anordna samtliga särskilda program. Tre av dessa utbildningar är av särskilt intresse för yrkes- inriktade utbildningar, nämligen: 
 Programinriktat individuellt val 
 Elever som är obehöriga till ett yrkesprogram, men som har en doku- menterat godtagbar studieförmåga föreslås kunna tas emot på program- inriktat individuellt val i gymnasieskolan. Villkoret är att eleven har godkänt betyg i svenska eller svenska som andraspråk och engelska eller matematik och godkända betyg i minst fyra andra ämnen. För elever som har godkända betyg i svenska eller svenska som andra- språk, engelska och matematik krävs i stället godkända betyg i minst tre andra ämnen. Elever ska ha rätt till stödundervisning i de ämnen som behövs för att bli behöriga till ett yrkesprogram. 
  
 Yrkesintroduktion  
 syftar till att eleven ska få en yrkesinriktad utbild- ning som ger eleven möjlighet att direkt etablera sig på arbetsmark- naden eller som leder till studier på ett nationellt yrkesprogram. 
 157 
  
 Särskilda frågor 
  
 SOU 2010:75 
  
 Utbildningen ska av hemkommunen erbjudas de ungdomar som saknar behörighet till ett nationellt program som så önskar. Den ska huvud- sakligen innehålla yrkesutbildning, dvs. karaktärsämnen från gymnasie- skolans yrkesprogram eller annan yrkesutbildning samt arbets- platsförlagt lärande eller praktik. Utbildningen kan även innehålla grundskoleämnen och gymnasiegemensamma ämnen. 
  
 Individuellt alternativ  
 syftar till att utveckla elevens kunskaper för att kunna gå vidare till yrkesintroduktion, annan fortsatt utbild- ning eller till arbetsmarknaden. Utbildningen ska av hemkom- munen erbjudas till de ungdomar som saknar behörighet till ett nationellt program. Utbildningen kan innehålla grundskoleämnen, gymnasiegemensamma ämnen och gymnasieskolans karaktärs- ämnen. Den kan även innehålla andra insatser som är gynnsamma för elevens kunskapsutveckling, exempelvis olika motivationsin- satser och praktik. 
  
 Preparandutbildning  
 syftar till att elever, som fullföljt årskurs 9 utan att ha uppnått behörighet till ett högskoleförberedande pro- gram eller yrkesprogram i gymnasieskolan, efter högst ett år ska uppnå sådan behörighet. Hemkommunen ska erbjuda utbildningen till ungdomar som inte är behöriga till något nationellt program och ungdomar som är behöriga till gymnasieskolans yrkesprogram men som önskar bli behöriga även till de högskoleförberedande programmen. Utbildningen ska främst innehålla de ämnen eleven saknar godkända betyg i och som behövs för att uppnå behörighet till det program som eleven vill söka. Den kan även innehålla ytter- ligare grundskoleämnen som eleven saknar godkända betyg i och, som ett komplement, kurser från gymnasieskolan. 
 158 
 7 Kommitténs överväganden 
  
 7.1 
  
 Varför behövs en gymnasial lärlingsutbildning? 
  
 Förutsättningar och fördelar 
 Ända sedan  
 1950-talets 
  stora utbyggnad av yrkesskolan har skolförlagd utbildning successivt kommit att spela en allt större roll även inom yrkesutbildningarna, speciellt i och med gymnasieskolans införande och tiden därefter. Det är flera faktorer har drivit utvecklingen i denna riktning. Kraven på mer teoretiska kunskaper, både av allmän och mer yrkesrelaterad natur, har ökat inom de flesta yrken liksom i samhället som helhet. I dagens arbetsliv är det av stort värde att både ha gedigna teoretiska kunskaper och samtidigt behärska yrkets praktiska färdigheter. Ur inlärningssynpunkt är arbetsplatserna väsentliga för att levandegöra de teorier som förmedlas i skolans under- visning och för att utveckla problemlösningsförmågan i en verklig- hetsnära miljö samt för att fördjupa elevernas tekniska och sociala kompetens. 
 Ur ett internationellt perspektiv (se bl.a. OECD 1994 & från separata råd för varje lärlingsutbildning till råd som är gemensamma 
 177 
  
 Kommitténs förslag 
  
 SOU 2010:75 
  
 med programrådet för hela programmet. Hur man ska organisera råden måste bestämmas lokalt utifrån de lokala förutsättningar som råder. Skäl som talar för en gemensam organisation är enligt Lärlings- kommitténs mening att de båda alternativa uppläggen av yrkesut- bildningen siktar mot samma kunskapsmål och mot en gemensam arbetsmarknad. Kvalitetssäkringen av utbildningen och balansen mellan utbildningen i skolan och på arbetsplatsen kan då utvecklas mer. Ett annat skäl är också att utnyttja mötestiden mer rationellt både för arbetslivets och skolans representanter. 
  
 Kommitténs förslag 
 : Alla huvudmän ska ha fungerande lärlings- råd (som kan vara gemensamma med programråden) med uppgift att utveckla samarbetet mellan skola och arbetsliv samt se till att det arbetsplatsförlagda lärandet håller hög kvalité. Ett sätt att underlätta detta är att ge lärlingsråden större ansvar och befogenheter och också fatta vissa beslut om resursfrågor och medelstilldelning. Utvärder- ing av lärlingsrådens verksamhet bör också vara en del av skolans kvalitetsarbete. Med den viktiga roll som lärlingsrådet har är det viktigt att tydliga principer tillämpas för att utse dess repre- sentanter och markera vilka mandat de har. 
  
 8.9 
  
 Regional samverkan 
  
 För att gymnasial lärlingsutbildning ska komma till stånd fordras en nära och väl utvecklad regional och lokal samverkan mellan skol- huvudmännen och de branscher/företag som ska ta emot och utbilda lärlingar. I våra direktiv (Dir 2008:106) finns uppdraget att stimulera huvudmän och företag eller branscher till regional sam- verkan. Det förekommer dock skillnader mellan regioner och branscher, vilket skulle kunna förklaras av till exempel olikheter i branschstrukturer och regionala och lokala skillnader i näringsliv och utbildningsutbud. Dessa skillnader innebär i förlängningen olika förutsättningar för utformningen av samverkan mellan skola och arbetsliv. 
 Incitament till samverkan 
 Den regionala nivån är inte definierad i uppdraget eller i direktiven till Lärlingskommittén. Regionförbund, kommunalförbund, sam- verkansavtal och regionala nätverk utgör olika former av regional 
 178 
  
 SOU 2010:75 
  
 Kommitténs förslag 
  
 samverkan. Aktörerna har själva definierat vilka som ingår i den regionala samverkan kring försöksverksamheten med lärlingsut- bildning. Den geografiska regionen är ibland en grund för sam- verkan men eftersom samverkansaktörerna är skolhuvudmän i en eller flera kommuner och branschorganisationer som har olika definitioner av geografiska indelningar av regioner blir det i många fall fråga om funktionella regioner. Med funktionell region avses en region som definieras av aktörerna själva utifrån praktiska lösningar för samverkan. Incitamenten för att samverka regionalt kommer inte via statliga bidrag, eller via förordning eller försöksverksamhet. Drivkrafter, motiv och former för regional samverkan inom för- söksverksamheten med lärlingsutbildning måste komma från de insedda behoven. Flera branschorganisationer efterfrågar ett hel- hetsperspektiv på behovet av kompetens bör omfatta alla utbild- ningsformer både inom och utanför gymnasieskolan, målen är det- samma och arbetslivets möjligheter att påverka bör gälla helheten. Om branschen diskuterar separat med varje skola eller friskola saknas helhetssynen på behovet av kompetens i regionen. Detta kräver ofta en samordning över de kommunala gränserna, vilket kan underlätta i kontakterna skola – arbetsliv. 
 Det finns dock många praktiska frågor att lösa innan man kommit igång med samverkan. De lokala lärlingsråden har i dag svårt att över- blicka de framtida kompetensbehoven. Därför finns det anledning till att utveckla formerna för samverkan vad gäller anskaffning och dimen- sionering av lärlingsplatser, såväl andra former av praktikplatser för att stimulera till en utökning av antal platser. En regional planering ökar förutsättningarna till att ge alla en bild av det framtida kompe- tensbehovet samt ger möjlighet till samverkan när det gäller exa- minatorer, lokaler och resurser m m. 
  
 Kommitténs förslag 
 : Genom regional samverkan kan man med en gemensam planering och resursutnyttjande kvalitetssäkra utbild- ningen. Lärlingsråd eller andra samarbetsorgan och bransch- organisationer som arbetar med regionala perspektiv tillsammans bör därför ges möjlighet att ansöka om extra statsbidrag för att etablera regional samverkan. Det ger sammantaget och bättre dimensionering av utbildningen totalt för de medverkande företag och branscher. Sam- arbete kan med fördel ske kring marknadsföring av utbildningen, avtal, handledarutbildning samt att gemensamt arbeta med kurs- innehåll för att kvalitetssäkra det arbetsplatsförlagda lärandet. Det bör även finnas utrymme för att utveckla en webbaserad lösning till 
 179 
  
 Kommitténs förslag 
  
 SOU 2010:75 
  
 att hantera samtliga praktikplatser i regionen för att underlätta kontakter mellan företag och skola. 
 Det ska även finnas en tydlig dialog mellan de Nationella pro- gramråden och de lokala lärlingsråden för att kunna tillgodose informa- tion och kvalitetssäkra utbildningen. Till detta krävs en sammanhållande part som driver och följer upp den regionala samverkan till behörig myndighet. 
  
 8.10 
  
 Slututvärdering av lärlingsförsöket efter år tre 
  
 Lärlingkommitténs förslag 
 : Skolverket bör få i uppdrag att slut- utvärdera lärlingsförsöket efter det tredje året (då lärlingskom- mittén upphört) och eleverna kommer ut i arbetslivet parallellt med elever från de mer skolförlagda utbildningarna. Frågor som därvid särskilt bör belysas är i vilken grad eleverna får anställning samt i vilken utsträckning eleverna är behöriga till fortsatta studier i yrkeshögskola respektive högskola. 
  
 8.11 
  
 Fortsatt lärlingsutbildning inom det individuella programmet? 
  
 I den historiska redovisningen av lärlingsliknande utbildningar i gymnasieskolan i vår första delrapport redovisas lärlingsutbildning inom det individuella programmet som ett alternativ. Enligt 5 kap. 4b § skollagen kan lärlingsutbildning fortfarande förekomma på det individuella programmet. Denna klassiska lärlingsutbildning kännetecknas av att det föreligger ett anställningsförhållande och att lärlingen uppbär lärlingslön i enlighet med avtal mellan arbets- marknadens parter. Under de senaste åren har antalet lärlingar på individuellt program varit mycket litet. Det kan ifrågasättas huruvida det finns behov av att reglera denna äldre form av lärlingsutbildning när en mer flexibel och modern lärlingsverksamhet införs per- manent i skollagen. 
  
 Lärlingskommitténs förslag 
 : Den lärlingsutbildning som med stöd av 5 kap. 4b § skollagen har förekommit på det individuella programmet bör utgå då lärlingsutbildning permanentas inom ramen för nation- ella programmen. 
 180 
 9 Konsekvenser av våra förslag 
  
 9.1 
  
 Gällande bestämmelser och våra förslag 
  
 Enligt kommittéförordningen (1998:1474) är varje utredning skyldig att redovisa vilka konsekvenser de förslagen den framlägger kan få i olika avseenden. Om förslagen i ett utredningsbetänkande påverkar kostnader eller intäkter för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda så ska en beräkning av dessa kostnader redovisas i betänkandet. Om förslagen innehåller samhällseko- nomiska konsekvenser i övrigt ska dessa redovisas. Vi kommer att närmare utveckla detta avsnitt i vårt slutbetänkande. 
  
 9.2 
  
 Konsekvenser för arbetsgivaren och arbetsplatsen 
  
 Eftersom våra förslag inte förpliktar några företag eller organisa- tioner att medverka med lärlingsplatser inom gymnasial lärlingsut- bildning är det upp till respektive arbetsgivare att ta ställning till om man vill delta i verksamheten och därvid göra en ekonomisk bedömning. Då de flesta företag anger befintliga eller kommande rekryteringsbehov som huvudsakligt motiv för medverkan kan man betrakta kostnader och eventuella olägenheter som inslag i rekryter- ingsprocessen. Vi har därför inte beräknat några ökade kostnader för arbetsgivare. 
 En mycket kraftig utbyggnad av lärlingsutbildningen däremot, så att den t.ex. blev den dominerande formen av grundläggande yrkes- utbildning, skulle innebära betydande kostnadsöverföringar från offent- lig till privat sektor av ekonomin och skulle troligen kräva system- ändringar i finansieringen av yrkesutbildningen. 
 181 
  
 Konsekvenser av våra förslag 
  
 SOU 2010:75 
  
 9.3 
  
 Konsekvenser för arbetsmarknadens parter 
  
 Våra förslag innebär först och främst en aktivare roll för arbets- marknadens parter men innebär även ökat inflytande över yrkesut- bildningen. Vi föreslår att parterna i viss utsträckning kan kom- penseras för detta ur de medel som avses gå till lärlingsutbildning. 
  
 9.4 
  
 Konsekvenser för skolhuvudmän och skolor 
  
 Att både genomföra traditionell skolförlagd utbildning och gymn- asial lärlingsutbildning kan medföra ökade kostnader för skol- huvudmännen, även om vissa synergieffekter kan finnas. Vårt för- slag om behov av en särskild lärlingssamordnare vid skolor med flera lärlingar är ett exempel på detta. 
  
 9.5 
  
 Konsekvenser för elever 
  
 Eleverna får tillgång till flera alternativa uppläggningar av sin yrkes- utbildning och kan välja mellan traditionell skolförlagd utbildning med APU/APL samt gymnasial lärlingsutbildning. En möjlighet att skräddarsy utbildningar för elever med särskilda intressen blir också möjligt inom t.ex. små yrkesområden. 
 182 
  
 10 
  
 Det fortsatta arbetet i lärlingskommittén 
  
 Kommitténs arbete fortsätter även under 2011, liksom försöks- verksamheten i årskurserna 2 och 3. Då inträder en ny fas eftersom lärlingsutbildningen successivt kommer att permanentas från års- kurs 1 inom den nya gymnasieskolans ram. Implementeringen av den nya gymnasieskolan förväntas pågå över en längre tid. Kom- mittén har enligt sina direktiv i uppdrag att särskilt följa utveck- lingen ur näringslivets synvinkel och se hur försöksverksamheten lever upp till arbetsmarknadens behov. Därför kommer kommittén även under 2011 fortsätta sin uppföljning mot de deltagande före- tagen men i högre grad också involvera branschorganisationerna. 
 För att kunna dra slutsatser av lärlingsförsöket jämfört med den vanliga skolförlagda utbildningen avser Lärlingskommittén också göra fortsatta studier för att belysa elevernas bakgrund i form av meritvärde, studieavbrott m.m. liksom att fortsätta följa arbetet inom lärlingsråden samt hur utbildningen kan kvalitetssäkras. Den viktigaste och kanske mest intressanta frågan hinner vi dock bara initialt belysa under vår mandattid, där får andra ta vid. Det gäller lärlingselevernas anställningsbarhet, får de jobb inom utbildat yrke och hur förhåller de sig i detta avseende till elever som gått en huvudsakligen skolförlagd utbildning? 
 I den skolpolitiska debatten har frågan om en betydande utbyggnad av den gymnasiala lärlingsutbildning varit aktuell. Kommittén kommer därför att via kontakter med företag och skolor följa upp potenti- alen i att utöka lärlingsutbildningens volym och vilka faktorer som har betydelse för en utbyggnad. I Budgetpropositionen (prop. 2010/11:1) uttrycker Regeringen sin vilja att under åren  
 2011–2014 
  satsa 794 miljoner kronor på att skapa 30 000 lärlingsplatser inom gymnasieskolan. Skolor som anordnar lärlingsplatser får ett stimulans- bidrag, som till övervägande del ska fördelas till arbetsplatser där lär- lingen genomgår sin utbildning. Regeringen föreslår att 44 miljoner 
 183 
  
 Det fortsatta arbetet i lärlingskommittén 
  
 SOU 2010:75 
  
 kronor avsätts för gymnasial lärlingsutbildning i den nya gymn- asieskolan under 2011. För åren 2012, 2013 och 2014 beräknar regeringen att 146 miljoner kronor, 277 miljoner kronor, respektive 327 miljoner kronor avsätts för ändamålet. 
 184 
 Särskilt yttrande av ledamoten Medina, Svenskt Näringsliv 
 Svenskt Näringsliv är av annan åsikt än Lärlingskommittén som helhet när det gäller inrättandet av ett nationellt lärlingsråd samt kommitténs bedömning av statsbidragets användning. 
 När det gäller inrättandet av ett nationellt lärlingsråd, under 8.4, ser Svenskt Näringsliv inte något behov av ett sådant råd och vi anser att det inte skulle tillföra något mervärde i arbetet med lär- lingsutbildningar. Vi gör också bedömningen att ett sådant råd inte tillför något till de nationella programrådens arbete med yrkesut- bildning som helhet. Ett nationellt lärlingsråd riskerar att skapa onödig administration och dra resurser som annars hade kunnat använda för att förbättra yrkesutbildningen för eleverna. Det riskerar också att bli problematiskt med ett råd med särskilt uppdrag för lär- lingsutbildningarna då det är kvalitetsarbetet för arbetsplatsförlagt lärande som helhet som är det centrala. Vi anser därför att det vore bättre att öka de nationella programrådens inflytande och ge dem mandat att tillsammans med Skolverket ta ansvar också för lärlings- utbildningarna. Förutsättningarna för lärlingsutbildning ser väldigt olika ut för olika branscher. Det är därför viktigt att lösningarna kan se olika ut och förutsättningarna för att det ska lyckas ökar om arbetet ligger på respektive programnivå. Att inrätta ett horisontellt lär- lingsråd med ansvar för vissa delar av de vertikalt organiserade program- råden riskerar att försvåra kvalitets- och utvecklingsarbetet. 
 Även under 8.7 skiljer sig Svenskt Näringslivs åsikt från kom- mitténs bedömning. Svenskt Näringsliv anser att det inte bör styras hur företagen ska använda statsbidraget. I och med lärlings- utbildningen tar företagen hand om minst hälften av elevens utbild- ning, då krävs ett större resonemang om kostnader och ersätt- ningar. Gymnasieskolan bygger idag på offentlig finansiering och det är inte rimligt att det överförs kostnader för elevers utbildning på företagen utan att de kompenseras för detta. 
 185 
  
 Särskilt yttrande 
  
 SOU 2010:75 
  
 För att lärlingsutbildningen ska fungera och hålla hög kvalitet och på så sätt vara attraktiv för elever och i slutändan företag behövs stora förbättringar. Statsbidraget om 25 000 bör tillfalla företagen för deras merkostnader vad gäller introduktion av lärlingen, handledning och utbildning till handledare, utbildning och uppföljning av lär- lingens utveckling m.m. Hur företagen sedan väljer att använda pengarna, enskilt eller tillsammans med andra företag, ska vara upp till företaget. 
 186 
 Källor och referenser 
 Litteratur och rapporter: 
  
 Lee, Levine, (2010):  
 Statsbidragets användning 2008/2009 samt 2009/2010.  
 Skolverket. 
  
 Lee, Levine, (2010):  
 Uppföljning av försöksverksamheten med gymn- asial lärlingsutbildning läsåret 2009/2010.  
 Skolverket. 
  
 Lee, Levine, (2009):  
 Uppföljning av försöksverksamheten med gymn- asial lärlingsutbildning läsåret 2008/2009.  
 Skolverket. 
  
 Företagarna (2009/2010):  
 Småföretagsbarometern. 
  
 Företagarna (2010):  
 Lärlingsutbildning och entreprenörskap i skolan, 
 – Förutsättningar för företagande och jobb 
  
 Hovlin Jennings, (2010):  
 Gymnasial lärlingsutbildning – vad tycker företag och organisationer?  
 Governo AB. 
  
 Hovlin Jennings, (2010):  
 Delrapport 1 – Resultat av enkätunder- sökningen.  
 Governo AB. 
  
 Hovlin Jennings, (2010):  
 Delrapport 2 – Resultat av intervju- undersökningen.  
 Governo AB. 
  
 Mendez, James, Cooper, Acosta, (2010):  
 Om lärlingsrådens funk- tioner.  
 Umeå Universitet. 
 Nordström Skans, Hanson (2009/6):  
 Varför är den svenska ungdoms- arbetslösheten så hög?  
 Finanspolitiska rådet. 
  
 OECD, (2008):  
 Learning for Jobs. OECD Reviews of Vocational Education and Training Sweden. 
 Cooper, Acosta & att man ser på en fråga på samma sätt och har samma uppfattning om en fråga. Nås även samförstånd, att man är överens om hur denna fråga kan hanteras och att en part inte ensam kan genomföra den, eller att framgångs- möjligheten är större tillsammans med andra, eller åtminstone lika stora, är de nödvändiga förutsättningarna för att gå vidare upp- fyllda. 
 Samverkansbeslutet behöver tas för att gå vidare i samordnad aktion. Den samordnade aktionen kan se ut på olika sätt och i sig bestå av olika intensifieringsgrader. I vissa fall finns ett givet sam- verkansbeslut för en fråga eller funktion och att aktörer samtalar, når samsyn och samförstånd för att direkt gå över i samordnad aktion. 
 I regional samverkan kring lärlingsutbildning finns ofta en tra- dition av samverkan mellan kommuner och skolhuvudmän, kanske i form av samverkansavtal eller regionala överenskommelser. I för- söksverksamheten med lärlingsutbildning kommer nya aktörer in i en existerande samverkan när branschorganisationer medverkar i lärlingsråd och programråd. Det gör att man i vissa fall får backa i samverkanstrappan och kanske även börja om från början med samtal, och samsyn för att komma vidare. 
 202 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 2 
  
 Källa 
 : SOU 1998:89 (Bearbetning av den s.k. samverkansspiralen). 
  
 2.1 
  
 Den regionala nivån – vad menas med det? 
  
 Den regionala nivån är inte definierad i uppdraget eller i direktiven till Lärlingskommittén. De intervjuade regionerna representerar olika former av regional samverkan, Regionförbund, kommunal- förbund, regionala nätverk. Aktörerna har själva definierat vilka som ingår i den regionala samverkan kring försöksverksamheten med lärlingsutbildning. Den geografiska regionen är ibland en grund för samverkan men eftersom samverkansaktörerna är skol- huvudmän i en eller flera kommuner och branschorganisationer som har olika definitioner av geografiska indelningar av regioner blir det i många fall fråga om funktionella regioner. Med funktio- nell region avses en region som definieras av aktörerna själva ut- ifrån praktiska lösningar för samverkan. 
 203 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2010:75 
  
 3. 
  
 Erfarenheter från studien 
  
 3.1 
  
 Funktionella regioner 
  
 Det kan vara tre eller flera kommuner, branscher, fackförbund. Funk- tion och tradition avgör. 
 De regioner som intervjuats har valts ut i samråd med sekretariatet, med bakgrund i att man faktiskt haft eller har någon form av erfa- renhet av arbete i regional samverkan kring försöksverksamheten med lärling. De intervjuade regionerna är olika i många avseenden. De är geografiskt spridda över landet, har olika näringslivsstruktur, utbud och tradition av regional samverkan. 
 Regionen kan i detta sammanhang vara ett län, landskap, en funktionell region eller en tradition av samverkan. De intervjuade menar att det oftast är funktionen som avgör, man har samverkat tidigare inom andra områden och gör det igen när det gäller utbild- ning inom försöksverksamheten. 
 I några fall är regionen ett regionförbund eller kommunalför- bund där tydliga politiska uppdrag gör att samverkan kommer till stånd. I andra fall har initiativet till samverkan kommit från skolan eller skolor i en funktionell region där samverkan är avgörande för utbud och kvalitet. 
 I några fall kommer initiativet från en branschorganisation som behöver samverkan för att klara sitt uppdrag att vara delaktig i lär- lingsråd, programråd, arbetsmarknadsråd eller liknande. I många fall sammanfaller inte den samverkande regionen inom skolan med den region som branschen samverkar i – den funktionella regionen definieras olika av bransch och skola. 
 Den funktionella regionen kan också definieras av infrastruktu- ren och pendlingsmönster mellan skolor i olika kommuner. 
  
 3.2 
  
 Tradition 
  
 De skolhuvudmän som samverkar gjorde i de flesta fall detta även innan försöksverksamheten; det fanns en tradition av samverkan. Många av skolorna som samverkar har deltagit i tidigare projekt som till exempel idéskola eller modellskola. När försöksverksam- heten med lärlingsutbildning skulle startas fanns en plattform för diskussion. I flera fall fanns även en förfrågan eller ett uppdrag 
 204 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 2 
  
 kring att samverka. Lärlingsförsöket genererade möjligen en ny form av samverkan där branschperspektivet har en tydligare plats. 
 En region menar att regional samverkan kan vara hindrande, det tar för lång tid. Det kan bli svårt att komma fram om alla måste informeras och komma överens innan man kan börja arbeta! 
  
 3.3 
  
 Konkurrens 
  
 Konkurrensen kan till exempel gälla elever när elevunderlaget minskar, men även lärlingsplatser, lärarresurser eller finansiering. Konkurrens kan uppstå mellan kommunala enheter eller kommu- nala och fristående enheter. Detta är ju inget specifikt för försöks- verksamheten, utan det förekom i så fall redan innan försöket med lärlingsutbildning. 
 Formerna för regional samverkan mellan kommunala huvudmän och fristående huvudmän varierar. I vissa regioner har man en hel- hetssyn, alla skolhuvudmän som vill deltar i nätverk, i andra är det separata grupper eller nätverk för friskolor respektive kommunala skolor. Motiven för detta är ofta konkurrenssituationen eller olika arbetssätt. Branschorganisationerna är tydliga när det gäller sam- verkan mellan skolor; man vill se helheten, oavsett huvudman. Några skolor hävdar att det inte är en konkurrens i försöksverk- samheten. De elever som väljer lärlingsutbildning är relativt få och ofta väljer man skola och utbildning efter var man bor. 
  
 3.4 
  
 Incitament för samverkan 
  
 Incitamenten för att samverka regionalt kommer inte via det stat- liga bidraget, eller via förordning eller försöksverksamhet. Driv- krafter, motiv och former för regional samverkan inom försöks- verksamheten med lärlingsutbildning kan kategoriseras med hjälp av kategorier som använts bl.a. av Arbetsgruppen för samverkan mellan kommuner. 
 Vad får skolhuvudmän som konkurrerar med varandra att sam- verka? 
 Hot och tvång  
 befolkningsminskning, minskade skatteintäkter, 
  
 205 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2010:75 
  
 hot om nedläggning av skolan m.m. 
 Det finns ett yttre tryck som en ständig stimulans i organisatio- nerna, som tydliggör nödvändigheten av att vara med och risken i att inte vara med. Detta kan kallas en defensiv strategi. 
 I försöksverksamheten med lärlingsutbildning kan det handla om att kunna erbjuda ungdomar utbildning på orten eller att säkerställa kompetensförsörjning för en företagare på en liten ort. 
 Ekonomiskt relaterade drivkrafter  
 som kostnadsbesparingar, effekti- vare utnyttja resurser, stordriftsfördelar, expertfunktioner, extern finansiär. 
  
 I försöksverksamheten med lärling kan gemensam marknadsföring, handledarutbildning eller kompetensutveckling för lärare vara exempel på stordriftsfördelar. Gemensamma examinationer är exempel på expertfunktioner. Erfarenhetsutbyte är också en form av effektivare resursutnyttjande som beskrivs av flera skolhuvud- män. 
 Politisk styrka 
 I tre av de intervjuade regionerna finns tydliga politiska uppdrag kring regional samverkan, både när det gäller gymnasieskolan i vid mening och försöksverksamheten med lärling specifikt. 
 Utvecklings- och tillväxtmöjligheter 
 Regional samverkan och koppling till regional utveckling och till- växt beskrivs av framförallt branschorganisationer som skäl till regional samverkan. Samverkan kan ge upphov till nischade spets- utbildningar eller ett bredare utbud för den enskilde eleven. 
 I de intervjuade regionerna är incitamenten kring regional samver- kan oftast relaterade till den kategorin ekonomiskt relaterade driv- krafter. Men många gånger är det också en mix av ovanstående, politiska uppdrag, ekonomiska drivkrafter och yttre tryck. Det yttre trycket kan komma från branschorganisationer eller enskilda företag på en ort som menar att skolorna måste samverka för att effektivisera i kontakten med företagen och arbetsplatserna. 
  
 3.5 
  
 Regionala frågor 
  
 Vad samverkar man om i de intervjuade regionerna? De intervjuade har fått svara på ett nuläge och även fått fundera fritt över vad som skulle vara intressant att utveckla en samverkan kring. 
 206 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 2 
  
 Avtal 
 Skolhuvudmännen skriver avtal med företagen om arbetsplatsför- lagt lärande under lärlingsutbildningen. Avtalets utformning och villkor kan med fördel vara regionala i en funktionell region. 
 Kursplaner, kursinnehåll, moment i kurser 
 Att gemensamt diskutera och arbeta med kursinnehåll regionalt blir en kvalitetssäkring för det arbetsplatsförlagda lärandet i för- söksverksamheten. 
 Lärlingsplatser 
 Ibland kan en skola överlåta en lärlingsplats till en annan skola, både en elevplats på en skola eller en plats på ett företag. 
 Branschkontakter 
 Branschorganisationer med regionala företrädare ska ofta täcka stora geografiska områden, det gör att det finns önskemål om sam- ordning av branschkontakterna mellan skolhuvudmännen. 
 Gemensam marknadsföring 
 Det finns ett stort behov av information till elever och föräldrar om lärlingsutbildningen som utbildningsform. Resurserna för marknads- föring och information är begränsande och bör utnyttjas gemen- samt 
 Gemensam examination 
 Några skolor har en gemensam policy om att behöriga yrkeslärare inom yrkesområdet ska examinera lärlingarna. Man tar hjälp av var- andra när man inte har egna behöriga lärare. 
 Nationella kontakter 
 Det kan vara svårt för enskilda skolhuvudmän att upprätthålla nationella kontakter med branscher, myndigheter och departement. I en regional samverkan kan man fördela ansvar och blir också star- kare gemensamt. 
 Kvalitetssäkring 
 Skolhuvudmän och branschorganisationer menar att kvalitetssäk- ringen av utbildningen sker regionalt, i jämförelse med andra ut- vecklas kvalitet. 
 Erfarenhetsutbyte 
 Alla nämner vikten av att inte uppfinna hjulet igen, man drar nytta av varandras erfarenheter. 
 207 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2010:75 
  
 Försök till dimensionering 
 Samtliga intervjuade branschorganisationer tar upp frågan om dimen- sionering och överetablering av utbildning inom vissa sektorer. En regional arena för diskussion och mandat för beslut efterlyses. 
  
 3.6 
  
 Branschperspektiv 
  
 Regional samverkan är ett måste! 
 Flera branscher menar att man egentligen redan hade ett bra lär- lingssystem, innan försöksverksamheten, ett lärlingssystem där branscherna själva tagit initiativ och utvecklat utbildningen, ibland inom gymnasieskolan men oftast som ett komplement efter genom- förd utbildning i gymnasieskolan. Attityden till försöksverksam- heten varierar mellan branschorganisationerna, några menar att man gillar läget och anpassar sig till det som komma skall medan andra menar att det är omöjligt för deras utbildning att uppfylla villkoren i försöksverksamheten. 
 Oavsett vad man tycker om försöksverksamheten menar alla intervjuade branscher att genom regional samverkan kan man få ett helhetsperspektiv när det gäller inriktning, dimensionering och innehåll i utbildningen. Helhetsperspektivet bör omfatta alla utbildningsformer inom gymnasieskolan, målen är desamma och arbetslivets möjligheter att påverka bör gälla helheten. Om bran- schen diskuterar separat med varje skola eller friskola saknas hel- hetssynen på behovet av kompetens i regionen. Det blir också pro- blematiskt för branschorganisationen när en skola står utanför dis- kussionen i regionen. Eleverna riskerar att drabbas av uteblivna lär- lingsböcker, otydliga krav, ej uppfyllda utbildningskrav, för nischade utbildningar eller arbetslöshet efter utbildningen. 
 Några branschorganisationer uppger att man deltar i det regio- nala arbetet och diskuterar med skolan men beslut om skolans inriktningar, dimensionering eller utbud överensstämmer inte med diskussionen. 
 Vi är med och pratar men skolan lyssnar inte! 
 208 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 2 
  
 3.7 
  
 Nationellt – regionalt – lokalt 
  
 Några regionala branschföreträdare menar att ibland sammanfaller inte den centrala policyn från en branschorganisation med den regionala företrädarens uppfattning. Enligt den tradition några branscher har av samverkan med skolan i regionen finns ofta ett förtroende och den regionala företrädaren menar att om man sitter nära verksamheten är det lättare att diskutera resultat, inriktningar och effekter av försöksverksamheten och utbildningsplanering i sin helhet. 
 Intresseorganisationer som Svenskt Näringsliv är inte aktiva regionalt/lokalt i försöksverksamheten medan Företagarna har en central policy som anger att organisationen vill verka regionalt och lokalt. Det finns ett tydligt engagemang från organisationen i de regioner som lyfts som goda exempel. 
  
 4. 
  
 Goda exempel 
  
 4.1 
  
 Dalarna 
  
 Ett regionalt lärlingsråd med deltagare från Leksand, Ludvika, Hedemora, Falun, Mora, Orsa har fungerat under ett års tid på ini- tiativ av Företagarna på regional nivå i Dalarna. Regionchefen sam- lade skolorna som hade lärlingsutbildning och ställde frågan; vad kan vi hjälpa skolorna med? Regionchefen för Företagarnas Riks- organisation menar att det är avgörande för framtiden inom lär- lingsutbildningen att man kan säkra kvalitén på utbildningsformen. Det gör man genom att träffas och se varandras verksamheter, än viktigare i små kommuner med få lärlingar. 
 Företagarna menar att lärlingsutbildning har en potential när det gäller mindre hantverksyrken. Utbildningen ska ske där den har högst kvalité, ibland är det i skolan och ibland är det på ett företag. 
 I det regionala lärlingsrådet finns kommunala och fristående anordnare av lärlingsutbildning, med representanter från branscher, fackförbund, skolor, elever. Den skola som är värd för mötet har möjlighet att bjuda in fler representanter. Värdskapet cirkulerar mellan skolorna, en viktig del av kvalitetssäkringen. Det regionala lärlingsrådet vill värna om lärlingsutbildningen genom att säkra kvalitén, ställa krav på skolans arbete från branscherna och på det sättet undvika diskussioner om låg kvalité på utbildning eller lär- lingsutbildningen riktar sig till svaga elever. Lokala företagare har 
 209 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2010:75 
  
 svårt att bedöma kvalitén på utbildningen om man inte får jämföra med andra skolor, hur ska man annars kunna veta? 
 Skolorna är konkurrenter om elever och lärlingsplatser, både kommunala skolor och friskolor, men det är ändå viktigt att säker- ställa kvalitén i det regionala lärlingsrådet, om en skola inte håller måttet så stänker det över på de andra också! 
 De regionala branscherna menar att det är en förutsättning för deras deltagande att detta är samordnat regionalt. Det finns tvek- samheter och misstro men den kan utredas i det regionala lärlings- rådet. Rådet tillhandahåller en regional bild av försöksverksam- heten med lärling, dimensioneringsdiskussion med branscher regi- onalt. Regional samverkan finns mellan skolor vad gäller examina- tion, lärlingsplatser, kursplaner, handledarutbildning. Man har regionalt beslutat att bara använda behöriga yrkeslärare vid exa- mination, vilket leder till att skolorna samverkar eftersom alla inte har programmen själva. 
  
 4.2 
  
 Göteborgsregionen 
  
 GR är en samarbetsorganisation för 13 kommuner i Västsverige – tillsammans har dessa kommuner 910 000 invånare. GR:s uppgift är att verka för samarbete över kommungränserna och vara ett forum för idé- och erfarenhetsutbyte inom regionen. Verksamheten inom GR ska vara till kommunal nytta, samtidigt som den ska stärka regionen nationellt och internationellt. 
 GR är sedan år 2001 också ett av de fyra regionala kommunför- bunden i Västra Götalands län. 
 Förutsättningarna för en regional samverkan inom Göteborgs- regionen är: 
 Mandat 
 En regional samverkansgrupp med deltagare som har mandat att fatta beslut kring försöksverksamheten med lärlingsutbildning 
 En bra grund i en tradition av samverkan 
 Samverkan inom gymnasieskolan med fritt sök påbörjades 1994. 
  
 Processledare/process-stöd 
  för nätverket för arbetsplatsförlagt lärande som utmanar och driver regionala frågor 
 Personkemi 
 Tydligt politiskt uppdrag för Göteborgsregionen 
 210 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 2 
  
 I nätverket för arbetsplatsförlagt lärande ingår de kommuner som har lärlingsutbildning eller planerar att ha det. Varje kommun har två platser i nätverket; en plats för skolledare/rektor och en plats för en yrkeslärare. Friskolorna är inte med i nätverket. Friskolorna träffas i ett separat nätverk som också drivs av Göteborgsregionen (GR). I nätverket för friskolor tillhandahålls samma information och diskussion som i kommunernas nätverk. Det ingår inte i GR:s uppdrag att samverka med friskolor, därav separata nätverk. 
 Gruppen träffas ca 2 ggr per termin, och har en gemensam regi- onal bild av antal lärlingar, inriktningar, yrken, platser och köns- fördelning. Göteborgsregionen diskuterar utifrån att de lärlingar som deltar i försöket är regionala lärlingar. Man har haft ett regi- onalt lärlingsråd för att säkerställa dimensioneringen, arbetslivets behov och kvaliteten på utbildningen och kommer att fortsätta för- söka hitta formerna för det regionala lärlingsrådet. 
 Regionala frågor 
 Regionala kompetensutvecklingsdagar anordnas för yrkeslärare för att stärka den nya yrkeslärarrollen och dess funktion i lärlings- utbildningen. 
 Ett gemensamt intagningskansli, där är friskolorna med. Marknadsföring gemensamt 
 Utbyte av lärare, lokaler, maskiner mm 
 Regional fördelning av antalet platser, kan man göra detta? Förfrå- gan till Skolverket 
 Diskussion om möjlighet att regionalt examinera plåt/vent. 
 Inom Göteborgsregionen finns en tradition av regionalt samver- kansarbete med nätverk som metod. Man har deltagit i YKSA, modellskolor och idéskolor med utvecklingsarbete. 
 GR har etablerat ett regionalt lärlingsråd för  
 VVS-branschen 
  efter en förfrågan från branschen. Gruppen har genomfört ett första möte, som utvärderades som mycket positivt från branschen. VVS- utbildning finns på 23 skolor, branschen vill samordna diskussio- nen, även med friskolor för att kunna säkerställa arbetslivets behov. 
 Diskussioner finns om likartade råd i samverkan med fler Dickerson. 
 Tre nivåer 
 Försöksverksamheten med lärlingsutbildning hanteras regionalt och lokalt på tre nivåer. Genom försök med branschvisa regionala lärlingsråd, lokala lärlingsråd och det regionala nätverket för arbets- 
 211 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2010:75 
  
 platsförlagt lärande. Sammantaget ger nätverken och råden en hel- het. Vid möten görs en genomgång av antal platser, yrken, kön, sökande. Det ger alla en bild av var kompetensen och programmen finns och möjlighet till samverkan när det gäller examinatorer, lokaler och resurser. 
 Exempel på regional samverkan 
 Stenungsund och Lilla Edet ansökte om lärlingsplatser gemensamt och fördelade dem mellan sig. Lilla Edets kommun har ingen gym- nasieskola men erbjuder lärlingsplatser i samverkan med Stenung- sunds kommun. Det regionala nätverket för arbetsplatsförlagt lärande ger förutsättningar att hitta lösningar över kommungrän- serna. 
  
 4.3 
  
 Regionförbundet Östsam 
  
 Regionförbundet Östsam består av de 13 kommunerna i Öster- götland samt Tranås i norra Småland. Regionförbundet Östsam har under en längre tid stimulerat skolhuvudmännen i regionen att starta gymnasiala lärlingsutbildningar. Regionförbundet har bl.a. bjudit in arbetsmarknadens parter och skolhuvudmännen i regio- nen till möten för information och erfarenhetsutbyte. Det har resulterat i att det i dag finns stort intresse från många skolhuvud- män och från Företagarna i Östergötland att delta i en regional samverkan. 
 Att starta gymnasial lärlingsutbildning kräver utvecklingsarbete hos både skolhuvudmän och arbetsgivare som kommer att delta. I samband med etablering av lärlingsutbildningar finns det frågor som behöver lösas i samverkan mellan parterna. Med denna bak- grund ska regionförbundet stimulera regional samverkan kring gymnasial lärlingsutbildning. Syftet med projektet är att stimulera både företag och skolhuvudmän i regionen att i samverkan utveckla gymnasiala lärlingsutbildningar med en hög kvalitet. En projekt- ledare ska samordna en regional arbetsgrupp som består av företrä- dare för skolhuvudmän i regionens 13 kommuner och Landstinget i Östergötland samt företrädare för arbetsmarknadens parter. Pro- jektledarens uppgift är i första hand att 
 Inbjuda till och genomföra cirka åtta möten med skolhuvudmän, arbetsgivare och arbetsmarknadens parter i regionen. 
 212 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 2 
  
 Koordinera samverkan mellan skolhuvudmän och arbetsgivare kring bl.a. ansökan om att starta lärlingsutbildning, information, avtal, lärlingsråd, handledare och utbildningarnas kvalitet. 
 Stimulera skolhuvudmän och företag i regionen att starta gymnasial lärlingsutbildning och stimulera dialogen mellan parterna. 
 Arbeta fram en strategi för handledarutbildning. 
 Informera studie- och yrkesvägledare om gymnasiala lärlings- utbildningar. 
 Sprida kunskap och erfarenheter från gymnasiala lärlingsutbild- ningar. 
 Följa upp resultaten av projektet och regelbundet rapportera till Regionförbundet Östsam. 
 Det finns en skillnad mellan små enheter och stora enheter, de större skolorna klarar sig själva medan mindre enheter har behov att träffa andra. 
 Initialt har gruppen ägnat sig åt erfarenhetsutbyte, och att inhämta kunskap om vad som är på gång nationellt. Forum för nationellt perspektiv är ett enkelt sätt att inhämta detta. Gruppen består av skolhuvudmän, både kommunala och fristående, det regi- onala uppdraget omfattar båda. Efter en tid tillkommer fler skolor i gruppen, och gruppen består av skolhuvudmän som befinner sig i olika utvecklingsfaser. De som varit med ett tag tycker att det blir upprepningar, och bildar en egen grupp, ett järngäng. Det finns också en misstanke om konkurrens mellan kommunala och fristå- ende huvudmän, och man menar att man har olika förutsättningar för att ge lärlingsutbildning. 
 I det regionala politiska uppdraget att samordna lärlingsutbild- ningen uttrycker man vikten av att det är en regional samverkan för alla huvudmän. Företagarna har centralt tagit en policy kring att det är viktigt och positivt med lärlingsutbildning. Från början var även LO, TCO, svenskt Näringsliv med i arbetet regionalt. Gruppen fortsätter at träffas men har svårt att se gemensamma frågor. 
 Förslag på gemensamt arbete som det finns behov av: Företagskontakter, yrkesråd, hur arbetar man med detta? Branschkontakterna är en regional fråga. 
 Handledarutbildning. 
 SYVinformation. 
 213 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2010:75 
  
 Uppföljning av elever, hur går det för dem? 
 Aktörer saknas, man kommer inte till lärlingsråd, yrkesråd. Kompetensutveckling för yrkeslärares nya roll. 
 Regionalt kompetensforum 
 Under 2009 har ett regionalt kompetensforum etablerats av Regi- onförbundet Östsam. I forumet diskuteras hur kompetensförsörj- ningen fungerar i en region och hur den avgörs inte av en aktör utan är snarare ett resultat av hur många aktörer inom både arbets- marknad och utbildning fungerar i samspel med varandra. Kraven från arbetsmarknaden på att gymnasiala – och eftergymnasiala utbildningar ska leverera den kompetens som efterfrågas ökar allt- mer, utbildning förväntas leda till anställningsbarhet. Ett sätt att möta dessa behov är att skapa ett Regionalt kompetensforum för samverkan mellan utbildningsanordnare, branscher och arbets- marknadens parter. Ett sådant forum ska verka för att skapa ett gott utbildningsklimat i regionen genom att: 
  
 Spana  
 in i framtiden efter nya kompetensbehov och utvecklingen inom arbetsliv och utbildning 
  
 Samla  
 kunskap och analysera 
  
 Stimulera  
 berörda aktörer att utveckla arbetsliv och utbildningar  
 Samverka  
 med utbildningshuvudmän, arbetsliv och andra regioner  
 Säkra  
 sitt resultat genom uppföljning. 
 214 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 2 
  
 Källa 
 : Regionförbundet Östsam 
  
 4.4 
  
 Fyrkantssamverkan i Luleå, Piteå, Älvsbyn och Boden 
  
 Inom fyrkanten finns ett samverkansavtal som innebär att eleven fritt kan söka vilken utbildning man vill inom fyrkantsområdet. Detta oavsett om det är ett nationellt eller specialutformat pro- gram. Det innebär att eleven konkurrerar om plats på valt program på samma villkor som andra sökande med ett meritvärde från åk 9. I fyrkanten finns ett utbud av gymnasieutbildningar med utbild- ningsformen lärling. Lärlingsutbildningen omfattas också av fritt sök. 
 Det regionala samverkansavtalet började med vuxenutbildningen och byggdes vidare med gymnasiesamverkan. Kommunerna erbjuder fritt sök och ger olika inriktningar på de nationella och special- utformade programmen på olika orter, samma gäller vuxenutbild- ningen. Man använder programråd och utbildningsråd lokalt och träffas regionalt med chefer och politiker. Ibland kan den regionala samverkan vara ett hinder i arbetet eftersom man lokalt kan göra snabba förändringar, men regionalt måste förankra förändringar i 
 215 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2010:75 
  
 fyra kommuner. Arbetet regionalt blir då långsammare än nöd- vändigt. 
 Regionala frågor kan vara till exempel avtal om lärlingsplatser, där bör vi göra lika. Just nu pågår ett arbete med ett gemensamt regionalt programråd i två kommuner kring Omvårdnadspro- grammet. Ett av skälen till att samordna detta är att underlätta för avnämare (ex Landstinget) som har flera branschråd inom sitt om- rådet och genom det sparar in mötestid. 
 Branschråden är inte bara nätverk där ledningspersoner deltar, det är viktigt att personer som sitter nära verksamheten är delak- tiga. I branschråden finns representanter från Arbetsförmedlingen, kommunerna, arbetsgivare och skola samt universitet. Branschrådet träffas ca 1 ggr per halvår. Man diskuterar övergripande framtids- frågor, behov av kompetens och utbildning inom gymnasieskolan, vuxenutbildningen inkl lärling. Det ger en möjlighet till helhetssyn. 
 Lokala frågor hanteras i lärlingsrådet/utbildningsrådet. Rätt representanter är viktigt, det måste vara de som är nära eleverna, det är då det händer! 
  
 5. 
  
 Avslutande kommentar – fördelar och svårigheter med regional samverkan 
  
 Den regionala nivån är svår att definiera, har inget mandat eller uppdrag i försöksverksamheten med lärlingsutbildning. Det finns i dag inga ekonomiska incitament för regional samverkan i lärlings- försöket, förutom indirekta genom effektivare resursutnyttjande. Förutsättningarna för regional samverkan är olika i regionerna vil- ket gör det svårt att jämföra. 
 Om nu samverkan är så bra – hur får man till det? Rätt representanter i nätverken regionalt 
 Representanterna måste vara nära eleverna och förstå verksamheten 
 Processtödet är viktigt för att komma framåt och uppåt i samver- kanstrappan. En person måste vara utsedd till att leda processen med regional samverkan 
 Regioner med tydliga politiska uppdrag i lärlingsförsöket samver- kar 
 Tre av de intervjuade regionerna hade uppdrag från regionala poli- tiker att samverka kring gymnasieskolan 
 216 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 2 
  
 Branscherna är eniga om att regional samverkan leder till ökad kva- litet 
 Alla intervjuade branscher lyfter kvalitetssäkring och helhetssyn som en grund för regional samverkan 
 Dimensioneringsfrågan måste lösas regionalt Kompetensmatchningen är inte en lokal fråga utan bör ses i ett regionalt eller nationellt sammanhang 
 Branscherna efterlyser helhetssynen på yrkesutbildningen, ofta saknas friskolorna i samverkan 
 Samverkan tar tid. När nya aktörer ska med i en pågående samver- kansprocess backar man i processen. 
 Den enskilda kommunen är ofta för liten för planeringen av gym- nasieskolans yrkesutbildning. 
 Vem äger processen regional samverkan i lärlingsutbildningen? Om det inte finns ett uppdrag eller villkor för att samverka, var är då ansvaret? 
 Vad händer när man inte är överens nationellt, regionalt eller lokalt i en branschorganisation? 
 Vad blir branschens inflytande över utbildningens innehåll när mandaten att påverka inte finns? 
  
 6. 
  
 Källförteckning 
  
 Intervjuer 
 Göteborgsregionen 
 Mcclain, rektor, Mölndals kommun 
 Curry, regional projektledare, Göteborgsregionen West, lärare, YTC Lindholmen 
 Bond, regionansvarig region Göteborg,  
 VVS-branschen 
  
 Dalarna 
 Rodriguez, programsamordnare, Leksands gymnasium Wiggins, gymnasiechef, Leksands gymnasium 
 Rosario, regionchef, Företagarna 
 217 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2010:75 
  
 Östsam 
 Herrera, projektledare regional samordning lärlings- utbildning 
 Green, utvecklingsledare, Duncan gymnasium, Linköping 
 Stanley, rektor, Bergska skolan, Finspång 
 Adkins, 
  programsekreterare, Utbildningskonto- ret, Norrköpings kommun 
 Lee, studie – och yrkesvägledare, Carlsund Utbild- ningscentrum, Motala 
 Fyrkantssamverkan 
 Thomas, Luleå gymnasieskola, Luleå 
 Branscher 
 Gonzalez, chef, skola och utbildning, Svenskt Näringsliv Nunez, regional projektledare för yrkesförarutbildning och arbetsplatslärande Värmland, Örebro, Västmanland inkl Skara- borg, Östergötland, Dalarna, Gävleborg, Transportfackens Yrkes- och Arbetsmiljönämnd 
 Johnson, chef, Linköping, Sveriges Byggindustrier 
 Reeves, ansvarig ECY, kompetensförsörjning, skolfrågor, lärlingsfrågor, Elektriska Installatörsorganisationen 
 Tryckta källor 
 Interna rapporter från Skolverket och MSU angående lärlings- utbildning 
 218 
 Bilaga 3 
 Gymnasial lärlingsutbildning – vad tycker företag och organisationer? 
 Bilagan består av tre delar: 
  
 Bilaga 3:1 Sammanfattning 
  
 Bilaga 3:2 Delrapport 1 
  
 Resultat av enkätundersökningen 
  
 Bilaga 3:3 Delrapport 2 
  
 Resultat av intervjuundersökningen 
 3:1 Sammanfattning 
 Gymnasiallärlingsutbildning – vad tycker företag och organisationer? 
 Inledning 
 Den Nationella Lärlingskommittén, NLK, tillsattes 2008 med upp- draget att ge råd och stöd till huvudmän, lärlingsråd och företag i anslutning till den utbildning som bedrivs med stöd av förord- ningen (2007:1349) om försöksverksamhet med gymnasial lärlings- utbildning. Förordningen avser utbildningar som påbörjas under perioden den 1 juli 2008 till den 30 juni 2011. 
 Kommittén har till uppgift att främja den arbetsplatsförlagda utbildningen inom försöksverksamheten och därigenom bidra till att höja kvaliteten inom utbildningen. Detta görs genom att ge stöd till lärlingsråd och huvudmän kring bland annat organisation, handledning, samt relationer mellan skola och företag respektive elever. Det ligger i kommitténs uppgift att stimulera huvudmän och branscher till regional samverkan mellan skola och arbetsliv, och att följa upp lärlingsförsökets resultat, måluppfyllelse och 
 219 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2010:75 
  
 funktion ur näringslivets synvinkel och behov samt uppmärk- samma utvecklingsbehov. 
 Ordförande i NLK är Skolverkets generaldirektör. Utöver ord- föranden, består kommittén av tio ledamöter som representerar de delar av arbetsmarknadens aktörer och branscher som är direkt berörda av den pågående försöksverksamheten. Kommittén har ett sekretariat för det löpande arbetet. 
 I propositionen Högre krav och kvalitet i den nya gymnasie- skolan föreslår regeringen att en gymnasial lärlingsutbildning permanent ska införas som en alternativ väg till yrkesexamen inom gymnasieskolans yrkesprogram. Utbildningen ska i huvudsak vara förlagd till en eller flera arbetsplatser. Riksdagen godkände reger- ingens förslag i detta avseende. 
 En av NLK:s uppgifter syftar till att öka kunskapen om närings- livets behov och synpunkter på försöket. I kommitténs första del- betänkande i november 2009, Gymnasial lärlingsutbildning – Hur blev det?, låg fokus i hög grad på skolans synpunkter och erfaren- heter. I betänkandet aviserade därför kommittén att under 2010 göra studier som närmare belyser företagens inställning till och upplevelse av lärlingsutbildningen. 
 Governo AB har på uppdrag av NLK genomfört dels en bred enkätundersökning riktad till de företag och organisationer som deltar i lärlingsförsöket, dels en djupintervjuundersökning för att få ytterligare kunskaper om inställning och erfarenheter. Resultaten har redovisats i två delrapporter, i april och juni 2010. Här nedan redovisas en sammanfattning av de huvudsakliga slutsatserna av dessa två studier. För närmare beskrivning av metod och resultat hänvisas till de två delrapporterna. I uppdraget från den Nationella Lärlingskommittén refereras generellt till företags erfarenheter av och inställning till gymnasial lärlingsutbildning. Emellertid sker den arbetsförlagda utbildningen inte enbart på företag utan också hos offentliga arbetsgivare och organisationer. När vi i rapporterna använder ordet företag syftar vi således på samtliga dessa arbets- givare. Ibland använder vi företag och organisationer eller arbetsplats med samma betydelse. 
 220 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 3 
  
 De allra flesta företag är överlag nöjda men det finns förbättringspotential 
 Företagen och organisationerna vittnar om att de i stor utsträck- ning tycker att det har varit bra att delta i lärlingsförsöket så här långt. I enkätundersökningen uppger drygt hälften att de är nöjda och ytterligare en tredjedel av de företag som svarat på enkäten menar att de tycker det varit mycket bra eller utmärkt. 
 Hur tycker du att det har varit att delta i lärlingsförsöket så här långt? 
 Resultaten av enkätundersökningen och inte minst av intervju- undersökningen visar dock att det finns potential till förbättringar och utveckling av verksamheten och organiseringen av lärlings- utbildningen. Det är i synnerhet relationen mellan skola och före- tag som behöver förstärkas och utvecklas. 
 Skolan är primär initiativtagare och lärlingsutbildningen är viktig inför framtida rekrytering 
 Det är skolan som är initiativtagare till kontakten med företagen och som sprider information om försöksverksamheten med gym- nasiala lärlingar. 
 De två undersökningarna visar tydligt att framtida rekrytering är det centrala motivet till varför företagen tar emot lärlingar. Före- tagen framhåller att de får möjlighet att forma morgondagens arbetskraft. Vissa företag pekar också på ett bredare perspektiv där man vill bidra till utvecklingen i branschen som helhet eller det lokala samhället. 
 En del företag lyfter också fram att företaget och dess anställda utvecklas i mötet med de unga. Lärlingarna bidrar med ny kunskap och nya perspektiv, och den växelverkan som förefaller finnas mel- lan de gedigna yrkeskunskaper som handledaren har och de nya kunskaperna och perspektiven som lärlingen har, föder kunskaps- utveckling för både handledaren/företaget och lärlingen. 
 Det finns en osäkerhet om olika former av arbetsplatsförlagt lärande 
 Företagen och organisationerna har generellt en bred tidigare erfa- renhet av att ha elever under utbildning och praktik på arbetsplat- sen. Det är dock tydligt att det finns en osäkerhet om vilken typ av 
 221 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2010:75 
  
 arbetsplatsförlagt lärande det rör sig om. Många av de företag och organisationer som kontaktades inom ramen för de två undersök- ningarna uppgav att de inte hade någon lärling. I vissa fall är detta rimligtvis korrekt och sannolikt ett resultat av att registren inte varit uppdaterade. I andra fall är det troligt att företagen helt enkelt inte känner till vilken typ av elev man har hos sig. 
 Det finns ett behov av förbättrad information till företag och organisationer om olika typer av arbetsplatsförlagt lärande i all- mänhet och om gymnasiala lärlingar i synnerhet och vilken roll företaget har i de olika modellerna. 
 Branschorganisationerna har hittills spelat en mycket begränsad roll för företagen 
 Branschorganisationer och branschföreträdare har inte spelat någon framträdande roll för företagen när det gäller frågor kopplade till lärlingsförsöket. Branschen uppges inte vara en viktig källa till information eller för att motivera deltagande i lärlingsförsöket. Möjligtvis är det så att branschorganisationerna primärt har en roll på central nivå i programråd osv. snarare än i relation till det enskilda företaget. 
 Ersättning betraktas inte som en central fråga 
 Resultaten av de två undersökningarna visar att företagen inte ser ersättning som en central fråga. Endast få företag får ersättning för att ta emot en lärling och de flesta anser inte att ersättning är moti- verad. Samtidigt pekar vissa företag på att det är resurskrävande att ha en lärling. Frågan är om det finns andra modeller än rent finan- siella som kan stödja företagen, t.ex. genom en närmare och mer kontinuerlig dialog med skola och yrkeslärare. 
 Företagen behöver tydligare kunskap om upplägg och innehåll i utbildningen 
 I synnerhet intervjuundersökningen visar att företagen inte sällan har begränsade kunskaper om lärlingsutbildningens innehåll och upplägg som de kommer till uttryck i de nationella styrdokumen- ten (främst nationella kursplaner). Företag och organisationer 
 222 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 3 
  
 behöver stöd från skolan för att kunna bryta ned innehållet i styr- dokumenten till aktiviteter och kunskapsmål som kan genomföras och uppnås på arbetsplatsen, t.ex. som en lokal utbildningsplan. Denna planering borde rimligtvis utgöra ett mycket viktigt under- lag för kontakterna mellan skola och företag. Behovet av ökade kunskaper gäller också bedömning och underlag för betygssättning där företagen i varierande utsträckning deltar och där utbildnings- mål och betygskriterier inte alltid är väl kända. 
 Skolan har mycket viktig roll 
 Skolan har sammantaget ett mycket viktigt ansvar i att kommuni- cera innehåll och mål i lärlingsutbildningen på ett ändamålsenligt sätt. Resultaten av undersökningarna pekar entydigt på att det finns potential att förbättra kommunikationen mellan skola och företag. 
 Skolan ansvarar normalt också för att inrätta lärlingsråd och för att erbjuda handledarutbildning. Färre än hälften av respondenterna i de två undersökningarna har gått en handledarutbildning och något fler känner till lärlingsråden även om de själva inte alltid är aktiva. Frågan är om det finns möjlighet att anpassa t.ex. hand- ledarutbildningen för att bättre stämma överens med företagens behov och utrymme för att delta? 
 Framgångsfaktorer för organiseringen av den arbetsplatsförlagda delen av lärlingsutbildningen 
 Baserat på resultaten av de två delundersökningarna har vi identifie- rat vissa förhållanden som vi menar utgör framgångsfaktorer vad gäller den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen ur företagens perspektiv. Följande punkter sammanfattar dessa: 
  
 Skolan har det övergripande och yttersta ansvaret att se till att företagen har den kunskap som krävs för att kunna ta emot lär- lingar. Skolorna måste vara tydliga i sin kommunikation med företagen. 
  
 Företagen behöver ha god kunskap om lärlingsutbildningens upplägg och vad det innebär att som arbetsplats ta emot en gymnasial lärling. 
  
 223 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2010:75 
  
 Handledaren bör ha god kännedom om utbildningens innehåll och mål vilket innebär att han eller hon känner till utbildningens mål och hur man bedömer att de uppnåtts. 
  
 En aktiv och kontinuerlig dialog mellan skolans yrkeslärare och handledaren på företaget och i förekommande fall också lär- lingen, är betydelsefull. Om problem uppstår kan dessa enklare lösas om kontakten är etablerad och väl fungerande. 
  
 Lärlingarna måste ges tillräckliga teoretiska (allmänna och yrkesspecifika) kunskaper i skolan så att den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen blir givande. Längre sammanhängande perioder av skolförlagd utbildning kan övervägas. När det är möjligt bör en tydligare koppling mellan teori och praktik göras. 
  
 Skolorna bör ge tydliga direktiv om företagens medverkan vid bedömning av elevens färdigheter inom yrkesområdet. När sker detta och vilka kriterier ska företagen följa? 
  
 Mötesplatser för företagen, skolan och ibland också lärlingen är värdefulla och bidrar till ökad kvalitet i utbildningen. Dessa måste dock så långt som det är möjligt anpassas till företagens villkor och verklighet. 
  
 224 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 3 
  
 Bilaga 3:2 Gymnasial lärlingsutbildning – vad tycker företag och organisationer? 
 Delrapport 1 – Resultat av enkätundersökningen 
 April 2010 
 Sammanfattning 
 Den Nationella Lärlingskommittén, NLK, tillsattes 2008 med upp- draget att ge råd och stöd till huvudmän, lärlingsråd och företag i anslutning till den utbildning som bedrivs med stöd av förord- ningen (2007:1349) om försöksverksamhet med gymnasial lärlings- utbildning. En av NLK:s uppgifter syftar till att öka kunskapen om näringslivets behov och synpunkter på försöket. Under våren 2010 genomförs därför dels en bred enkätundersökning riktad till de företag och organisationer som deltar i lärlingsförsöket, dels en djupintervjuundersökning för att få en ytterligare kunskaper om inställning och erfarenheter. I föreliggande rapport redovisas resultaten av den första delen av arbetet, enkätundersökningen. 
 En postal enkät har sänts ut till totalt 1162 arbetsplatser som enligt rapportering till Skolverket hade lärlingar under försökets första år (2008/09). Arbetsplatserna återfinns i både privat och offentlig sektor. Svarsfrekvensen uppgår till 50,6 procent. 
 Av resultaten framgår att skolan är den primära initiativtagaren och informationsspridaren vad gäller lärlingsförsöket. Vidare upp- ger företagen följande motiv som betydelsefulla inför beslutet att ta emot en lärling: att det är ett långsiktigt sätt att lära upp personer som man senare kan rekrytera och att det är viktigt att ställa upp för samhället/branschen. Som kontrast utgör möjligheten att ta betalt för att ta emot en lärling och att branschorganisationerna skulle uppmanat till medverkan inte viktiga motiv enligt de del- tagande företagen. 
 Företagen uppger att kontakterna med skolan fungerar bra. Viktiga faktorer för att detta samarbete ska fungera väl är goda per- sonliga relationer och tillgänglighet från skolans sida. Enkäten visar dock att lärlingsråden är förhållandevis okända och att färre än hälften av företagen har genomgått handledarutbildning. 
 Kontakten med branschorganisationer uppges inte vara centrala för företagen. Finansieringen är inte heller en stor fråga för de före- tag och organisationer som deltagit i undersökningen. En mindre 
 225 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2010:75 
  
 andel av företagen får i dag ekonomiskt bidrag och de tillmäter inte heller denna möjlighet någon större betydelse. 
 Sammanfattningsvis visar enkätundersökningen att: 
  
 De allra flesta företag överlag är nöjda. 
  
 Det finns en bred erfarenhet av att ha elever och praktikanter för lärande på företagen men att det förefaller finnas en osäker- het kring olika former för arbetsplatsförlagt lärande. 
  
 Det finns få större företag som har lärlingar. 
  
 Branschen inte har spelat stor roll för det enskilda företagen. 
  
 Lärlingsutbildningen är viktig inför framtida rekrytering. 
  
 Finansiering inte en betydelsefull fråga för företagen. 
  
 Det finns potential till fortsatt utveckling av samarbete mellan skola och företag, bl.a. kring lärlingsråden och handledarutbild- ningen. 
  
 Med detta vill vi tacka Nationella lärlingskommittén för att vi fått möjlighet att genomföra detta projekt! 
 Gutierrez och Ayala, Governo AB 
 Inledning 
 Bakgrund och uppdraget 
 En av NLK:s uppgifter syftar till att öka kunskapen om närings- livets behov och synpunkter på försöket. I kommitténs första del- betänkande Gymnasial lärlingsutbildning – Hur blev det? i november 2009 låg fokus i hög grad på skolans synpunkter och erfarenheter. 
 1  
 I betänkandet aviserade därför kommittén att under 2010 göra studier som närmare skulle kunna belysa företagens inställning till och upplevelse av lärlingsutbildningen. 
 Governo AB fick i uppdrag att genomföra dels en bred enkät- undersökning riktad till de företag och organisationer som deltar i lärlingsförsöket, dels en djupintervjuundersökning för att få en ytterligare kunskaper om inställning och erfarenheter. Föreliggande 
  
 1  
 SOU 2009:85. 
 226 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 3 
  
 rapport utgör resultatet av den första delen av uppdraget, enkät- undersökningen. 
  
 a. 
  
 Syfte 
  
 Syftet med enkätundersökningen är att öka kunskapen om företag och organisationers inställning till och erfarenheter av lärlingsför- söket. Resultaten av enkäten ska även fungera som underlag till djupintervjuundersökningen. 
  
 b. 
  
 Tidplan och aktiviteter 
  
 Enkätundersökningen har bedrivits av en konsult från Governo AB med stöd av en praktikant under perioden december 2009 – april 2010. 
 Undersökningen har genomförts i tre faser: 
 I fas 1,  
 projektstart 
 , definierade Nationella lärlingskommittén tillsammans med Ross ramarna för uppdraget. Beslut togs bland annat om syfte, övergripande frågeområden för enkäten, former för att genomföra enkätundersökningen samt tidsramarna för projektet inklusive tidpunkter för avstämningsmöten och slut- redovisning. 
 I fas 2,  
 enkätundersökningen 
 , utarbetades enkäten i nära sam- arbete med NLK. Därefter genomfördes utskicket av den postala enkäten till de knappt 1200 företags som valts ut att delta. Två påminnelser skickade ut. Vidare svarades på frågor via telefon och  
 e-post 
  från respondenter. En sammanställning av svaren genom- fördes. 
  
 I fas 3,  
 slutrapport och slutpresentation  
 genomfördes en slut- lig analys och dokumentation. Ett utkast till rapport presenterades för NLK:s sekretariat för faktagranskning samt justering av rap- porten. 
  
 Sammanlagt nio avstämningsmöten har hållits med kommitténs sekretariat. Dessutom har två presentationer för Nationella Lär- lingskommittén hållits. 
 227 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2010:75 
  
 Projekt- 
  
 Enkätundersökning 
  
 Djupintervjuer 
  
 Analys och 
  
 start 
  
 slutrapport 
  
 10/12-09 
  
 15/4-10 
  
 25/6-10 
  
 Avstämningsmöten 
  
 Disposition av rapporten 
 I kapitel 2 redogör vi för metod och tillvägagångssätt. I kapitel 3 ges därefter en övergripande beskrivning av vilka som svarat på enkäten. I kapitel  
 4–8 
  redovisas resultaten av enkäten. Kapitel 9 avslutar rapporten med en sammanfattande diskussion där även frågor för fortsatta studier identifieras. 
 Metod 
 I detta kapitel beskriver vi metod och tillvägagångssätt: 
  
 c. 
  
 Urval 
  
 Det första läsåret 2008/09 som försöksverksamheten med gymna- sial lärlingsutbildning startade deltog 4 069 elever i verksamheten. För att få tillstånd och ekonomiskt stöd för att medverka i försöket ansökte skolhuvudmännen till Skolverket, som i sin tur beslutade om ansökan bifölls eller ej. Vid rekvisition av statsbidraget angavs även vilken den avsedda arbetsplatsen för lärlingen skulle vara. 
 Nationella Lärlingskommittén har låtit SCB:s företagsregister kontrollera uppgifterna och påföra aktuella kontaktuppgifter (vil- ket ger uppgifter om geografisk placering). Utöver detta har matchande företag tillförts branschtillhörighet och storleksklass. Drygt 2 500 lärlingars arbetsplatser återfanns och på dessa utbilda- des drygt 3 000 elever. 
 Första försöksåret med gymnasiala lärlingar dominerades av tre branscher: byggnadsverksamhet, tillverkningsindustri och detalj- handel. Inom dessa tre branscher gjordes ett urval av 150 arbets- platser för enkätundersökningen. Alla övriga branscher har total- undersökts. Totalt valdes 1 162 arbetsplatser. 
 Registret över dessa levererades till Ross som använt basen som underlag vid enkätutskick samt vid bearbetning av materialet. 
 228 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 3 
  
 d. 
  
 Avgränsningar 
  
 I studien undersöker vi företag och organisationers erfarenheter och inställning till gymnasial lärlingsutbildning. Andra aktörers syn på utbildningen studeras inte. Föreliggande rapport baseras vidare enbart på en kvantitativ enkätstudie. För att fördjupa enkäternas resultat kommer en djupintervjuundersökning att genomföras under  
 april–juni 
  2010. 
  
 e. 
  
 Definitioner 
  
 I uppdraget från den Nationella Lärlingskommittén och i enkät- undersökningen talas generellt om företags erfarenheter av och inställning till gymnasial lärlingsutbildning. Emellertid sker den arbetsförlagda utbildningen inte enbart på företag utan också hos offentliga arbetsgivare och organisationer. När vi i denna rapport använder ordet företag syftar vi således på samtliga dessa arbets- givare. Ibland använder vi företag och organisationer eller arbetsplats med samma betydelse. 
  
 f. 
  
 Insamling 
  
 Datainsamlingen genomfördes i form av en postal enkät. Enkäten utarbetades i nära dialog med Nationella Lärlingskommitténs sek- retariat. Enkäten återfinns i bilaga 1. Enkäten skickades till företag och organisationer som deltar i försöksverksamheten och ställdes till handledare för lärling. Någon svarsplikt gäller inte för denna undersökning. 
 Två skriftliga påminnelser har sänts ut. Den första påminnelsen skickades efter ca två veckor i form av ett kombinerat tack- och påminnelsekort. Den andra påminnelsen skickades efter ytterligare cirka två veckor i form av nya frågeblanketter till de som inte sva- rat. 
  
 g. 
  
 Bearbetning 
  
 En databas konstruerades för inkodning av returnerade enkäter. Databasen sammanfördes med den databas över urvalet som Nationella Lärlingskommittén tillhandahållit. Ur databasen hämta- 
 229 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2010:75 
  
 des information om företagens näringstillhörighet, storlek och geo- grafiska placering. I den konsoliderade databasen inkodades sedan de inkommande enkäterna. En granskning av materialet skedde efter avslutad inkodning. 
 Vissa upprättningar av materialet har skett. Det har exempelvis gällt i samband med korrigering av partiellt bortfall. När en respondent missat att fylla i ett svarsalternativ har vi i vissa fall valt att slumpmässigt ersätta uteblivet svar med ett av frågans svars- alternativ, i andra fall har vi valt att koda uteblivet svar som ej svar 
 De program som använts för registrering och beräkningar är Excel och SPSS (ett program för statistisk analys). 
  
 h. 
  
 Statistikens tillförlitlighet 
  
 I registreringen av returnerade enkäter bedöms det finnas vissa normala felkällor som påverkar den totala tillförlitligheten. Nedan följer en beskrivning av dessa felkällor: 
 I  
 urval  
 kan det finnas problem med överteckning. I aktuellt fall gäller det om företag är med i urvalsramen men som inte borde varit med, t.ex. företag som inte tagit mot någon lärling inom ramen för lärlingsförsöket eller företag som har gått i konkurs eller av annat skäl upphört. 
 Vi bedömer att det är mindre sannolikt att överteckning är ett stort problem i denna undersökning. Skolhuvudmännen har i april 2009 uppgett arbetsplats/företag där lärlingen utbildas. Dessa upp- gifter kontrollerades av SCB i januari 2010 mot det ständigt upp- daterade registret över nu verksamma företag. Endast de arbetsplat- ser som kunde identifieras och fortsatt var verksamma finns således med i den urvalsram som vi använt. 
 Det kan också finnas problem kopplade till  
 mätning 
 . För att mäta företagens syn på och upplevelse av lärlingsförsöket har ett frågeformulär använts som mätinstrument. Mätningen är naturligt- vis mycket beroende av frågeformulärets utformning, vilka frågor som ställs liksom definitioner av olika begrepp. Mätfel kan inträffa bland annat om frågor formuleras otydligt eller om uppgiftslämna- ren missförstår instruktioner och definitioner. 
 I idealiska situationer bör man därför genomföra provenkäter för att korrigera eventuella otydligheter. Tidramarna i detta upp- drag har dock inte tillåtit detta. Enkäten har emellertid utformats i 
 230 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 3 
  
 nära samråd med Nationella Lärlingskommittén sekretariat som innehar expertkompetens på området. 
 Vi uppfattar inte att mätproblematiken har varit omfattande i denna undersökning. I vissa enskilda frågor tolkar vi dock att det funnits viss otydlighet och/eller att företagen och organisationerna upplever att de inte har viss information. Respondenterna har här i allmänhet markerat med frågetecken eller med uteblivet svar. 
  
 i. 
  
 Bortfall och bortfallsanalys 
  
 Det finns två kategorier bortfall, dels objektsbortfall vilket innebär att en respondent valt att inte svara på enkäten i sin helhet, dels partiellt bortfall vilket innebär att en respondent valt att inte svara på enskild fråga. 
 Svarsfrekvensen i denna undersökning uppgår till 50,6 procent (588 företag) vilket innebär att objektsbortfallet uppgår till 49,4 procent (574 företag). I tabell 1 visas objektsbortfallet som andel av det totala urvalet, fördelat på storlek, näringsgren och geografi. 
 231 
 Bilaga 3 SOU 2010:75 
  
 Tabell 1: 
  
 Objektsbortfall som andel av totalt urval 
  
 Redovisningsgrupp 
  
 Objekt- 
  
 Objekt 
  
 Redovisningsgrupp 
  
 Objekt- 
  
 Län 
  
 bortfall 
  
 Redovisningsgrupp 
  
 bortfall 
  
 Antal anställda 
  
 bortfall inom 
  
 inom grupp 
  
 Näringsgren 
  
 inom 
  
 grupp (%) 
  
 (%) 
  
 grupp (%) 
  
 Stockholm 
  
 51,6 
  
 Jordbruk 
  
 51,4 
  
 0 
  
 51,2 
  
 Uppsala 
  
 62,5 
  
 Tillverkning 
  
 40,7 
  
 1–4 
  
 51,2 
  
 Södermanland 
  
 41,7 
  
 El, gas, vatten 
  
 57,1 
  
 5–9 
  
 47,3 
  
 Östergötland 
  
 52,0 
  
 Bygg 
  
 52,0 
  
 10–19 
  
 50,2 
  
 Jönköping 
  
 52,6 
  
 Handel 
  
 56,0 
  
 20–49 
  
 49,6 
  
 Kronoberg 
  
 33,3 
  
 Transport 
  
 60,0 
  
 50–99 
  
 47,3 
  
 Kalmar 
  
 62,2 
  
 Hotell &height:694px"  id="img1"/DIVDIV id="id_1"TABLE cellpadding=0 cellspacing=0 Webster"> 
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 3 
  
 Diagram 2: Svarsfrekvens fördelad på storlek/antal anställda 
  
 n. 
  
 Många företag och organisationer i Västra Götaland 
  
 Vad gäller den geografiska fördelningen, återfinns en stor andel av arbetsplatserna som svarat på enkäten i Västra Götaland. Nästan en fjärdedel av respondenterna är företag och organisationer i den regionen. Även Stockholm och Skåne har relativt stor andel av verksamheterna. 
 Svarsfrekvenserna vad gäller geografisk fördelning bedöms vara representativa för det totala urvalet vilket framgår av se diagram 3, se även bilaga 2 för tabeller. 
 Diagram 3: Svarsfrekvens fördelad på län 
 235 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2010:75 
  
 Varför har företagen och organisationerna valt att ta emot en lärling? 
  
 o. 
  
 Skolan primär initiativtagare och informationsspridare 
  
 Nästan tre fjärdedelar av de som svarat på enkäten anger att det var skolan som tog initiativet eller kom med förfrågan om företaget var intresserade av att ta emot en lärling. Drygt 25 procent uppger att eleven eller en förälder var den som tog initiativet. 
 Vi har också frågat företagen om hur man fick information om försöksverksamheten med gymnasiala lärlingar. Även här fram- kommer att skolan eller kommunen är den viktigaste källan till information. Primärt har denna information skett muntligen, fler än 75 procent av företagen uppger att de fått muntlig information från skolan eller kommunen medan ungefär 25 procent anger att man fått skriftlig information från samma källa (obs – företagen kunde ange fler än ett svarsalternativ). 
 Endast en mindre andel företag anger andra källor till informa- tion, t.ex. information från branschföreträdare, från myndighet eller från lokal eller regional samverkansgrupp. 
 I tabell 5 framgår att företagen generellt anser att man fick bra eller mycket bra information inledningsvis. Ungefär 15 procent anser att man fick mindre bra eller inte alls bra information. Ur materialet kan vi inte utläsa några tydliga skillnader mellan olika branscher. 
 Tabell 2: Hur upplevde du informationen som du inledningsvis fick? 
  
 Antal 
  
 Andel 
  
 Inte alls bra eller mindre bra 
  
 67 
  
 14,6 
  
 Bra 
  
 255 
  
 55,6 
  
 Mycket bra eller utmärkt 
  
 108 
  
 23,5 
  
 Ej svarat 
  
 29 
  
 6,3 
  
 Totalt 
  
 459 
  
 100 
  
 p. 
  
 Framtida rekryteringsbas en viktig drivkraft – finansiering är av mindre betydelse 
  
 Vi har varit intresserade av att få en bild av vilka motiv som före- tagen haft för att ta emot lärlingar. I enkäten ställdes därför en fråga där företagen fick värdera ett antal påståenden utifrån om de 
 236 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 3 
  
 var oviktigt, mindre viktigt, viktigt, mycket viktigt eller helt avgö- rande. 
 Här framkommer det att företagen anser att det viktigaste moti- vet till att ta emot en lärling är att det är ett långsiktigt sätt att lära upp personer som de senare kan rekrytera. Tre fjärdedelar av före- tagen anser att detta är mycket viktigt eller helt avgörande. Ett annat skäl som anges av två tredjedelar är att man anser att det känns viktigt att ställa upp för samhället/branschen. Att man sedan tidigare har goda erfarenheter av elever på företaget samt att man utvecklas i det egna yrket genom att lära ut till andra är ytterligare två motiv som lyfts fram av nästan hälften av företagen. 
 Det är några faktorer som företagen menar har haft mindre betydelse för beslutet att ta emot en lärling. Nästan 80 procent av företagen anser att det är oviktigt eller mindre viktigt att få betalt för att ta emot lärlingar. Nästan 60 procent anger att branschorga- nisationernas eventuella uppmaningar har varit mindre viktiga eller oviktiga inför beslutet om att ta emot en lärling. Inte heller påstå- endet De bidrar med värdefull extra arbetskraft värderas som en särskilt betydelsefull faktor. Drygt 50 procent av företagen anger att det är en oviktig eller mindre viktig faktor. 
 Hur fungerar samarbetet med skolan? 
 Kontakten mellan skola och företag är givetvis av stor vikt inom lärlingsförsöket. Vi har därför varit intresserade att få en bild av hur företagen uppfattar att detta samarbete fungerar. Vilken kontakt har man och vad är det man värdesätter i samarbetet? 
 Matchning av lärling med företag 
 Hur fattas beslutet om vilken lärling ett företag ska ta emot? I tabell 6 framgår att ungefär hälften av företagen har varit delaktiga på olika sätt i denna process och ungefär hälften svarar att det är skolan som valt lärling utan direkt diskussion eller samråd företaget (se tabell 6). Majoriteten, 80 procent, uppger att de är nöjda med denna process. 
 237 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2010:75 
  
 Tabell 3: Hur har beslutet om vilken lärling som tagits emot på ert företag fattats? 
  
 Antal 
  
 Andel 
  
 Svarat flera alternativ 
  
 25 
  
 5,4 
  
 Skolan har valt lärling utan direkt samråd med företaget 
  
 230 
  
 50,1 
  
 Företaget har lämnat lärlingsönskemål, men skolan har fattat beslutet 
  
 64 
  
 13,9 
  
 Företaget har fått välja mellan olika intresserade lärlingar 
  
 59 
  
 12,9 
  
 Företaget hade redan vid beslutet om att ingå i försöket beslutat vem 
  
 lärlingen skulle vara 
  
 57 
  
 12,4 
  
 Annat 
  
 1 
  
 0,2 
  
 Ej svar 
  
 1 
  
 0,2 
  
 q. 
  
 Tillgänglighet och goda personliga relationer är viktiga faktorer för att samarbetet ska fungera väl 
  
 Överlag anser företagen att kontakterna med skolan fungerar bra. Hälften av företagen uppger att de fungerar mycket bra eller utmärkt och ytterligare 36 procent menar att de fungerar bra (se diagram 4). Branscher som transport, utbildning och kultur & Ryan 2003). Dessa förut- sättningar varierar i hög grad mellan länderna, vilket också gör att lärlingsutbildningen fungerar olika. Den danska och tyska lärlings- utbildningen är t.ex. organiserad på olika sätt, den tyska enligt ett dualt system och den danska enligt en växelutbildningsmodell, men båda modellerna bottnar i hög grad i ett utvecklat system för gene- rellt erkända yrkeskvalifikationer på arbetsmarknaden. Detta system får konsekvenser för rekryteringen av arbetskraft till olika yrken 
 285 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2010:75 
  
 och ger yrkesutbildningen en helt strategisk roll i sammanhanget. Systemet baseras både på lagstiftning och kollektiva överens- kommelser mellan arbetsmarknadens parter. I Sverige finns också regler kring yrkeslegitimationer, men de är inte alls lika utbredda på arbetsmarknaden. Uppdelningen mellan yrkeslärd och icke facklärd arbetskraft har inte haft samma betydelse på svensk arbetsmarknad som i länderna med starka lärlingsutbildningssystem. 
 Det finns också spänningar inbyggda i ett lärlingsutbildnings- system, som riskerar att göra utbildningen mindre fruktbar för de deltagande individerna och mindre effektiv ur ett bredare samhälls- perspektiv. Enskilda arbetsgivare, som erbjuder utbildningsplatser inom lärlingsutbildningens ram, har ett naturligt intresse av att prägla utbildningens innehåll efter företagets behov samtidigt som syftet med utbildningen bör vara att erbjuda en så bred yrkeskom- petens som möjligt, dvs. yrkeskvalifikationer som är användbara på olika delar av arbetsmarknaden. Men det finns också en risk att en mindre målmedveten och välstrukturerad arbetsplatsförläggning inom yrkesutbildningens ram kan fungera som en källa till bespa- ringar för de berörda skolorna. Utbildningstid och utbildnings- ansvar förs över från skolor till arbetsplatser utan motsvarande över- föring av resurser och utan avseende vid hur utbildningstiden på arbetsplatserna ska berika yrkesutbildningen i stort. 
 Båda exemplen talar för behovet av en reglering av lärlings- utbildningen så att den inte reduceras till en allt för snäv och före- tagsanpassad utbildning eller till en metod för att möjliggöra bespa- ringar och ökad lönsamhet i enskilda skolor, på bekostnad av enskilda elevers lärande. Om lärlingsutbildningen ska fungera som en kvalificerad utbildning och inte som en förvaring utan lärande- ambitioner krävs således att tydliga kvalitetskriterier och lärande- mål utvecklas. Dessa kriterier och mål måste i sin tur förankras i institutioner som omfattar såväl de berörda skolorna och arbets- platserna som lärlingarna. Internationella erfarenheter talar för att den sociala regleringen av lärlingsutbildningen är central. Parterna på arbetsmarknaden spelar en särskilt viktig roll för att dels garan- tera att utbildningen ges ett högkvalitativt och uppdaterat innehåll, och dels att utbildningen är likvärdig oberoende av var utbild- ningen ges. 
 I Sverige, inom ramen för den nu pågående försöksverksam- heten i gymnasieskolan, är det lärlingsråden som tillskrivs denna centrala betydelse för att garantera lärlingsutbildningens kvalitet och likvärdighet. I denna bilaga kommer vi att diskutera i vilken 
 286 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 4 
  
 utsträckning de lokala lärlingsråden, givet dess nuvarande förut- sättningar och organisation, kan anses fylla den funktionen. 
 Vi inleder med att i nästa avsnitt ge några exempel på hur lär- lingsutbildningen regleras i våra grannländer Norge och Danmark där utbildningsformen har haft en mycket stark ställning på senare år. Erfarenheterna från andra länder är väsentliga när vi ska bedöma förutsättningarna för en effektiv reglering av lärlingsutbildningen i Sverige. 
  
 2. 
  
 Lärlingsutbildningens reglering – nordiska erfarenheter 
  
 När vi granskar regleringen av den svenska lärlingsutbildningen och då särskilt lärlingsrådens funktioner kan det vara fruktbart att stu- dera förhållandena i andra länder. I Danmark och Norge finns ut- bredda lärlingsutbildningssystem och rika erfarenheter av hur sam- verkan  
 skola-arbetsliv 
  kan utformas för att garantera höga anspråk på kvalitet och likvärdighet i den arbetsplatsförlagda utbildningen. I avsnitten nedan fokuseras särskilt på partssammansatta samverkans- organ, kvalitetssäkring och finansieringen av lärlingsutbildningen. 
  
 2.1 
  
 Danmark 
  
 Den danska växelutbildningen har långa historiska rötter. Ut- trycket växelutbildning syftar på lärlingsutbildningens uppläggning, några månader på en arbetsplats varieras med koncentrerade studie- perioder i en yrkesskola. Detta skiljer också den danska utbild- ningen från t.ex. den norska. I Norge är yrkesutbildningen upp- delad i en  
 2-årig 
  skolförlagd period och en  
 2-årig 
  arbetsplatsförlagd fas. 
 Växelutbildningen och partsinflytandet är de mest utmärkande dragen för den danska lärlingsutbildningen. Yrkeskommittéerna (faglige udvalg) på nationell nivå har en strategisk betydelse (Den- mark. Overview of the Vocational and Training System 2008). Dessa har i praktiken ansvaret för utbildningarnas innehåll och balansen mellan skolförlagd och arbetsplatsförlagd utbildning. Kommittéerna ska se till att utbildningarna uppdateras i en takt som överensstämmer med förändringarna i arbetslivet och yrkenas karaktär. De ska också utforma riktlinjer för de avslutande yrkes- 
 287 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2010:75 
  
 proven. De lokala yrkeskommittéerna, som närmast utgör motsva- righeten till våra lärlingsråd, ska övervaka företagen som anställer lärlingar, garantera att utbildningen håller en hög standard och slutligen utforma och genomföra examensprov (svendeprøve) för olika yrken. Yrkeskommittéerna och dess verksamhet på nationell och lokal nivå finansieras helt av partsorganisationerna själva. Arbets- givare och fackliga organisationer är jämnt representerade i dessa kommittéer. 
  
 2.1.1 
  
 Kontraktsplikten 
  
 Kontraktsplikten är en viktig beståndsdel i lärlingsutbildnings- systemet. Huvudscenariot är att en elev som fullföljt grundfør- lobet, som kan variera mellan 20 och 60 veckor beroende på tillval av ämnen, övergår till huvudførlobet och den praktiska delen av yrkesutbildningen. Nu inleds växelutbildningen med varvade peri- oder i en skola och på en arbetsplats. För att kunna påbörja växel- utbildningen förutsätts lärlingsanställning. Det vanliga är att eleven själv – med mer eller mindre hjälp från yrkesskolan – ordnar ett lärlingskontrakt. Om detta inte fungerar finns möjligheter till sko- lepraktik. Det gäller också för de lärlingar som av någon anledning tvingas säga upp sitt lärlingskontrakt hos en arbetsgivare eller som blir uppsagda. 
 Lärlingskontraktet innehåller regler om arbetsvillkor och lön. En regel om en provanställningsperiod på tre månader gäller alltid. Lön utgår under utbildningstiden, även när lärlingarna bedriver studier på en yrkesskola. Lärlingslönen motsvarar cirka 50 procent av lägstlönen för en utbildad arbetare och bestäms i kollektiv- avtalsförhandlingar mellan arbetsmarknadens parter (Salazar, 2004). 
 Lärlingsutbildningen i Danmark har flera finansiärer: staten, de enskilda verksamheterna och arbetsgivarkollektivet. Dessutom bidrar lärlingarna själva till utbildningens finansiering genom att ta ut en relativt låg lön, framför allt under senare delen av utbild- ningen. Staten finansierar de cirka 115 yrkesskolor som finns i lan- det. De statliga anslagen till en skola beräknas efter antalet elever per år och ska täcka allt från lärarlöner till kostnader för lokaler och utrustning. 
 Den andra finansieringskällan är de enskilda verksamheterna som tar emot lärlingar. Under de perioder lärlingarna vistas på arbets- platsen ska arbetsgivaren betala en avtalsenlig lön. För att stimulera 
 288 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 4 
  
 tillgången på lärlingsplatser har staten sedan slutet av  
 1970-talet 
  subventionerat arbetsgivare som tar emot lärlingar. Subventionen har utformats på olika sätt; tidigare som ett generellt stöd och nu som ett marginellt stöd. Subventionerna beräknas täcka ungefär en femtedel av arbetsgivarnas lönekostnader. 
 Det tredje och viktigaste inslaget i finansieringen av dansk lär- lingsutbildning utgörs av arbejdsgivernes elevrefusion. Det handlar om en avgift som samtliga arbetsgivare åläggs att betala en gång per kvartal, oavsett företagsstorlek och oavsett om de tar emot lärlingar eller inte. Avgiftssystemet infördes 1976. Pengarna går till en fond som administreras av arbetsmarknadens parter och som används för att täcka tre slags utgifter: för det första betalas lön till lärlingar under de perioder då de vistas på en yrkesskola (dvs. då de inte får lön från arbetsgivaren), för det andra betalas särskild ersättning till de lärlingar som har merkostnader för resor och för det tredje täcks de extrakostnader som uppstår för lärlingar som befinner sig i praktik utomlands. 
  
 2.1.2 
  
 Den statliga regleringen 
  
 Det danska lärlingssystemet regleras i en särskild yrkesutbildnings- lag (Bekendtgørelse af lov om erhvervsuddannelser). Denna över- gripande lag är sedan uppdelad i särskilda bekendtgørelser för cirka 90 erkända yrken. I den förstnämnda lagtexten fastslås yrkes- utbildningens syften och organisation. Här finns exempelvis detal- jerade bestämmelser om yrkesskolornas verksamhet, kvalitetskrav och finansiering. Dessutom regleras partsorganisationernas roll och samverkan med staten. 
 Trepartssamarbetet mellan fackliga organisationer, arbetsgivarna och staten organiseras via två organ: Rådet for de Grundlæggende Erhvervsrettede Uddannelser och de tidigare omnämnda Morrison udvalg på nationell och lokal nivå. Rådet är sammansatt av 40 per- soner, allt från partsrepresentanter till deltagare från olika myndig- heter, och ska avge yttranden till den ansvarige utbildningsminis- tern om bland annat godkännande av nya yrkesskolor och nya utbildningar. I verkligheten är det dock det faglige udvalg, med en renodlad partssammansättning, som har en större betydelse för yrkesutbildningens utformning. Formellt sett ska initiativ från udvalgens sida till förändringar av yrkesutbildningens innehåll gå via rådet, men i praktiken upprätthåller udvalgen direktkontakt 
 289 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2010:75 
  
 med det danska utbildningsdepartementet. Enligt lagen har udval- gen allt grundläggande ansvar för att yrkesutbildningen ska fun- gera: det gäller översynen av yrkesskolorna, tillgången på praktik- platser, kontrollen av lärlingsutbildningen i företagen, formerna för och innehållet i utbildningen. Det finns cirka 50 faglige udvalg på nationell nivå. 
 Det är också lagen om yrkesutbildning som dikterar villkoren för finansieringen av utbildningen via arbejdsgivernes elevrefusion. I lagen definieras vilken avgift som ska betalas av företagen och hur mycket staten ska subventionera företag som tar emot lärlingar. I bestämmelserna för de olika yrkena dikteras vilka kompetenser som de olika utbildningarna är avsedda att leda fram till. Fokus lig- ger på slutkompetenser, allt för att tillåta så stor flexibilitet som möjligt på skolnivå, men det finns också uttalanden om hur de skolförlagda och arbetsplatsförlagda delarna av utbildningarna ska utformas och hur de ska samordnas till en helhet. I lagarna definie- ras inte bara utbildningarnas ramar och mål utan också former och innehåll. Av särskilt stor betydelse är den tydliga ansvarsfördel- ningen. Den danska lärlingsutbildningen vilar i grunden på ett långt gånget och statligt definierat verksamhetsansvar. 
 Det är väsentligt att se lärlingsutbildningens reglering i ljuset av principen om erkända yrken. Det förhållandet att yrkesbegreppet och kulturen kring ett yrke har en mycket stark förankring på arbetsmarknaden i Danmark, i likhet med andra länder med starka lärlingsutbildningstraditioner, bidrar till att vidmakthålla utbild- ningens status och attraktionskraft. Uppdelningen av arbetskraften i facklärda och icke facklärda är fundamental. Denna uppdelning påverkar inte bara lönebildningen, via kollektivavtalens lönetariffer, utan också – och i än högre grad än i t.ex. Norge – arbetskraftens tillträdesmöjligheter till olika yrken. Yrkeslegitimationsprincipen är mycket spridd i Danmark och fackföreningarna bidrar genom att vara organiserade enligt yrkesförbundsprincipen till vidmakthålla höga krav på yrkesskicklighet och utbildning för tillträde till ett yrke och medlemskap i en facklig organisation. 
  
 2.2 
  
 Norge 
  
 Den gymnasiala utbildningen i allmänhet och yrkesutbildningen i synnerhet har genomgått stora förändringar i Norge från mitten av  
 1990-talet. 
  Förändringarna har dels skett i samband med en reform 
 290 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 4 
  
 som beslutades 1994 (Reform 94) och som bland annat innebar en samlad struktur för yrkesutbildning och studieförberedande ut- bildning på gymnasial nivå. I samband med nästa stora utbildnings- reform, Kunskapslyftet år 2006, som omfattade all utbildning på grundläggande och sekundär nivå, fick den norska vidaregående utbildningen den grundstruktur den har i dag. Totalt handlar det om nio yrkesförberedande program och tre studieförberedande program. Samtliga utbildningar är indelade i tre faser (VG1, VG2 och VG3). Den första fasen, som ska ge en bred grund, följs av en successivt ökad specialisering under de två efterföljande faserna. 
 Det sista steget mot en specialiserad yrkeskompetens, för dem som väljer ett yrkesinriktat program, tas i samband med valet av kurs inom VG3. Nu inleds den egentliga lärlingsperioden på två år. Ungefär hälften av lärlingstiden ska vikas för yrkesteoretiska stu- dier och andra studierelaterade aktiviteter, bland annat återkom- mande dokumentation av hur långt lärlingen har kommit i färdig- hetsutvecklingen. Det finns 186 reglerade yrken (Lærlingsord- ningen – regjeringen.no). Utbildningen inom varje yrke följer sin egen läroplan. Lärlingsperioden avslutas med ett praktiskt inriktad yrkesprov och med att lärlingen får ett yrkesbevis. 
  
 2.2.1 
  
 Samverkan kring lärlingsutbildningen 
  
 Precis som i Danmark baseras yrkesutbildningen i Norge på ett långtgående och reglerat samarbete mellan offentliga utbildnings- myndigheter och skolor, å ena sidan, och arbetsmarknadens parter å andra sidan. Detta samarbete regleras i utbildningslagen (Opplæ- ringsloven). 
  
 1  
  
 Lagen anger att samverkansråd ska inrättas på olika administrativa nivåer inom utbildningssystemet. Arbetsmarknadens parter ska utgöra majoritet i råden. Lagen tilldelar råden både råd- givande och operativa funktioner. På riksnivå finns dels ett natio- nellt råd för yrkesutbildning (Samarbeidsrådet for yrkesopplæring 
 – SRY) och nio nationella yrkesråd (Faglige råd). De sistnämnda råden ansvarar för de olika yrkesprogrammen. Det förstnämnda rådet består av representanter för arbetsgivarorganisationer och fackliga organisationer och samarbetar direkt med utbildnings- departementet i frågor som berör utbildningen i och för arbetslivet. 
  
 1  
 Lagen reglerar förhållandena i grundläggande likaväl som i vidaregående utbildning.  
 Act of 17 July 1998 no. 61 relating to Primary and Secondary Education and Training (the Education Act) 
 . With amendments in force as of 19 December 2008. In force as of 1 January 2009. 
 291 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2010:75 
  
 De nationella yrkesråden representerar en specialistkompetens i relation till olika erkända yrken (dvs. totalt 186 lærefag). 
 På länsnivå finns också rådgivande organ där parterna har majo- ritetsinflytande. Ansvaret för den vidaregående utbildningen ligger på länsnivån, hos fylkena. Det är fylkena som driver merparten av skolorna och ansvarar för yrkesutbildningen. Betydande delar av det operativa ansvaret överförs emellertid direkt på regionala yrkes- utbildningsnämnder och styrelser där partsrepresentanterna är i majoritet. Dessa kommittéer är bland annat ansvariga för att följa upp den arbetsplatsförlagda delen av yrkesutbildningen och för att utbildningsstandarden upprätthålls. Det är dessa kommittéer som närmast fyller de funktioner som lärlingsråden ansvarar för inom ramen för den svenska försöksverksamheten med lärlingsutbild- ning. 
 Men de regionala yrkesutbildningsnämnderna har också en annan väsentlig funktion. De ska utfärda examensbevis efter lär- lingstidens slut, ett yrkesbevis eller gesällbrev. 
 Företagen samverkar ofta i så kallade upplärningskontor (opp- læringskontor). Upplärningskontoren är den administrativa be- nämningen för företag och kommunala verksamheter som går samman för att organisera verksamheten kring lärlingsutbild- ningen. Kontoren kan sluta lärlingskontrakt, t.ex. för mindre före- tags räkning, och står ofta för den yrkesteoretiska utbildning som ges under lärlingsperioden. Upplärningskontoren har fått en allt större utbredning. Cirka  
 70–80 
  procent av lärlingarna är i dag knutna till upplärningskontor. Administrationskostnaderna för kontoren finansieras i allmänhet genom att de behåller en viss andel av det statliga bidrag som utgår till företag som utbildar lärlingar. 
 Upplärningskontoren anses ha en nyckelroll när det gäller att utveckla yrkeskulturen inom yrkesutbildningen. Kontorsprincipen bygger således på att lärlingskontrakten sluts med upplärnings- kontoren, medan den enskilde lärlingen har sitt anställningsavtal hos ett av medlemsföretagen. Under lärlingstiden erbjuds ibland kurser, lärlingen håller regelbundna uppföljningssamtal med repre- sentanter för kontoret och ofta utförs det avslutande examina- tionsprovet i anslutning till upplärningskontoret. 
 Parternas engagemang och ansvar för yrkesutbildningen åter- speglas också i kollektivavtalen mellan huvudorganisationerna, dvs. motsvarigheterna till svenska LO och Svenskt Näringsliv (Eury- base – The information database on education systems in Europe. Norway). Både det fyraåriga huvudavtalet och de tvååriga natio- 
 292 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 4 
  
 nella löneavtalen i Norge innehåller överenskommelser om yrkes- och lärlingsutbildningen. Samstämmigheten mellan parterna om lärlingarnas villkor, inte minst lönevillkoren, är med största sanno- likhet en avgörande förutsättning för att yrkesutbildningen har en stark ställning. I grunden bottnar lärlingsutbildningen på indel- ningen i de 186 erkända yrkena. Dessa yrken baseras i sin tur på kompetensplattformar som tas fram av parterna i samverkan med utbildningsmyndigheterna (Utdanningsdirektoratet). Kompetens- plattformarna revideras kontinuerligt och styr utformningen av läroplaner och kursplaner för de olika yrkesutbildningarna. I grun- den är det dessa plattformar som definierar skillnaden mellan att vara en facklärd och icke facklärd arbetare, en skillnad som sedan har en helt avgörande betydelse i löneavtalen (tariffsystemet). 
  
 2.2.2 
  
 Kontraktsformer 
  
 Lärlingarnas status regleras i utbildningslagens tredje och fjärde kapitel. Villkoren för lärlingar bestäms som påtalats också i kollek- tivavtalen mellan parterna på arbetsmarknaden. I grunden baseras lärlingarnas ställning på två avtal: ett lärlingsavtal och ett anställ- ningsavtal. Anställningsavtalet garanterar att lärlingen omfattas av samtliga de lagstadgade och avtalade regler som gäller andra anställda på norsk arbetsmarknad, det gäller allt från arbetstider och rätt till semester till arbetsmiljöfrågor. Anställningsavtalet sluts alltid mellan lärlingen och det företag där lärlingen ska genomföra sin utbildning. Anställningsavtalet avslutas automatiskt när lär- lingstiden är slut och om lärlingen ska fortsätta att arbeta i samma företag måste ett nytt avtal ingås. 
 Lärlingskontraktet omfattar tre parter: förutom lärlingen själv också upplärningskontoret/företaget och fylkets yrkesutbildnings- nämnd. Fylket måste godkänna en lärlingsplats innan kontrakt ingås. Det är alltså fylkets yrkesutbildningsnämnd som ska se till att utbildningen lever upp till läroplanerna för de olika yrkena och att det finns utarbetade planer för utbildningen. Yrkesutbildnings- nämnden ska också kontrollera att företaget tillsammans med lär- lingen dokumenterar utbildningens olika etapper, t.ex. i form av en lärlingsbok, och att resultaten återrapporteras. Enligt lagen är ut- bildningshandledarna och lärlingarna tvungna att genomföra minst två uppföljningssamtal varje år där utbildningens olika steg gås ige- nom. Lärlingarna ska ha rätt till ledighet, t.ex. i samband med 
 293 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2010:75 
  
 yrkesteoretiska studier, skrivningar och omskrivningar, i samband med vägledning eller kuratorsbesök på en skola, etc. 
  
 2.2.3 
  
 Finansieringen 
  
 Kostnaderna för de skolförlagda delarna av yrkesutbildningen, VG1 och VG2, täcks helt med offentliga medel. Fylkena får ett samlat bidrag från staten som sedan ska användas för att finansiera skol- verksamheten. Finansieringen av lärlingsutbildningen är däremot delad. Lärlingsutbildningen, som motsvarar VG3 enligt huvud- modellen, består följaktligen oftast av två år. Ett av dessa år ska omfattas av praktisk undervisning på arbetsplatsen i kombination med en del yrkesteoretisk utbildning, t.ex. på ett upplärningskon- tor. Det andra lärlingsåret förväntas lärlingen däremot göra en pro- duktiv arbetsinsats, dvs. bidra med ett ekonomiskt mervärde. Lär- lingen bidrar på så sätt själv till att finansiera utbildningen. Under båda åren får lärlingen en lön som ligger en bra bit under den genomsnittliga lönen. Under den första lärlingstiden brukar lönen uppgå till cirka  
 30–40 
  procent av lägstalönen för en yrkesarbetare för att under slutet av utbildningen stiga till  
 70–80 
  procent av lägstalönen. Lönerna för lärlingar på olika yrkesområden regleras i kollektivavtalen. 
 Men företagens kostnader i samband med utbildningen av lär- lingar täcks också i hög grad med statliga medel (CEDEFOP. Comparative Presentation. 1002 – Funding for initial vocational training). De företag som är erkända av de regionala yrkesutbild- ningskommittéerna får ett direkt utbildningsstöd från staten. Syf- tet med stödet är att bidra till kostnaderna under den tid som lär- lingarna bedriver teoretiska studier och inte bidrar till produktio- nen, en tidsperiod som uppskattas till ett år (av totalt två arbets- platsförlagda år). Stödet är relativt generöst och uppgick år 2009 till 98 000 norska kronor per lärling (Tillegg til rundskriv  
 F-04-03 
  Tilskudd til bedrifter som tar inn lærlinger og lærekandidater). 
 Någon motsvarighet till det danska systemet som omfördelar delar av utbildningskostnaderna över arbetsgivarkollektivet finns inte. Däremot är förekomsten av upplärningskontor ett intressant exempel på hur företagen i olika branscher och regioner samverkar för att skapa effektivitetsvinster och sprida risker kopplade till lär- lingsutbildningen. Det sistnämnda bör naturligtvis vara särskilt betydelsefullt för mindre företag. 
 294 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 4 
  
 Efter denna inledande bakgrund om lärlingsutbildningens bety- delse och utmaningar ska vi nu orientera oss mot de svenska erfa- renheterna. Huvudfokus kommer alltså att ligga på frågan om lär- lingsutbildningens reglering och lärlingsrådens betydelse i samman- hanget. 
  
 3. 
  
 Svenska erfarenheter av lärlingsutbildning 
  
 Lärlingsutbildning är en modell för att organisera utbildning som har existerat under flera århundraden. I Sverige liksom i flera andra länder i Västeuropa spåras regleringen av lärlingsutbildningen till- baka till skrånas etablering inom hantverket under senmedeltiden (Edgren 1987). Under flera hundra år fram till näringsfrihetsrefor- merna vid  
 1800-talets 
  mitt fanns lagstadgade regler för hur utbild- ningen av lärpojkar och gesäller skulle organiseras inom olika yrken. Skråna var ett slags monopolistiska sammanslutningar som förutom sina omedelbara ekonomiska och sociala syften skulle garantera att yrkesrelaterade kvalifikationer och kvalitet upprätt- hölls inom hantverket. 
 I flera länder fortsatte lärlingsutbildningen att spela en viktig roll även efter näringsfrihetens införande och den moderna indu- strins tillväxt. I bland annat Tyskland och Danmark introducerades en lagstiftning i början av  
 1900-talet 
  som gick ut på att engagera industriföretagen och öka antalet unga i lärlingsutbildning. Det här ska också ses mot bakgrund av att man tidigt noterade att unga personer tenderade att drabbas särskilt hårt av arbetslöshet i sam- band med konjunkturnedgångar. 
 I Sverige utvecklades emellertid yrkesutbildningen på ett annat sätt än i flera länder på kontinenten. Utvecklingen från  
 1930-talet 
  och framåt ledde i riktning mot en allt mer skolförlagd yrkesutbild- ning. Lärlingsutbildning har traditionellt inte haft någon stark ställning inom ramen för det reguljära svenska utbildningssystemet. En förklaring till detta kan vara att huvudorganisationerna på arbets- marknaden, dåvarande Landsorganisationen och Svenska Arbets- givareföreningen, i samband med Saltsjöbadsförhandlingarna på  
 1930-talet 
  bestämt motsatte sig en lagreglering av lärlingsutbild- ningen (Olofsson 2005). Man förordade istället en fristående och avtalsreglerad lärlingsutbildning på enskilda branschområden. En traditionell och avtalsreglerad lärlingsutbildning har levt kvar som färdigutbildning vid sidan av gymnasieskolan inom vissa bransch- 
 295 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2010:75 
  
 områden, t.ex. byggnadssektorn och  
 VVS-branschen, 
  men dessa inslag har totalt sett omfattat ganska begränsade delar av arbets- kraften. Försöksverksamhet med lärlingsutbildning har också före- kommit i olika omgångar sedan etableringen av den integrerade gymnasieskolan i början av  
 1970-talet, 
  med varierande deltagar- volymer (Olofsson &margin-top:-3px;margin-right:-49px;margin-bottom:3px;" class="p988 ft218"> 
  
 antalsvar 
  
 e 
  
 t 
  
 e 
  
 e 
  
 ns 
  
 p 
  
 e 
  
 g 
  
 e 
  
 e 
  
 e 
  
 e 
  
 me 
  
 a 
  
 ramm 
  
 amm 
  
 an 
  
 mm 
  
 amm 
  
 form 
  
 o 
  
 ur 
  
 rati 
  
 ta 
  
 a 
  
 lut 
  
 gr 
  
 gr 
  
 rog 
  
 Elprogramme 
  
 st 
  
 o 
  
 res 
  
 o 
  
 p 
  
 ini 
  
 l&margin-top:0px;margin-right:-27px;margin-bottom:0px;" class="p1002 ft68"> 
  
 ANTALSVAR 
  
 350,0 
  
 300,0 
  
 250,0 
  
 200,0 
  
 150,0 
  
 100,0 
  
 50,0 
  
 0,0 
  
 Fristående 
  
 Fristående 
  
 Fristående 
  
 Fristående 
  
 Fristående 
  
 Fristående 
  
 Fristående 
  
 Fristående 
  
 Fristående 
  
 Fristående 
  
 Fristående 
  
 Fristående 
  
 Fristående 
  
 Fristående 
  
 Kommunala 
  
 Kommunala 
  
 Kommunala 
  
 Kommunala 
  
 Kommunala 
  
 Kommunala 
  
 Kommunala 
  
 Kommunala 
  
 Kommunala 
  
 Kommunala 
  
 Kommunala 
  
 Kommunala 
  
 Kommunala 
  
 Kommunala 
  
 A) Barn- B) Bygg C) El 
  
 D) 
  
 E) F) Handel &margin-top:0px;margin-right:-10px;margin-bottom:0px;" class="p1017 ft224"> 
  
 svar 
  
 40 
  
 %avantal 
  
 30 
  
 20 
  
 10 
  
 0 
  
 A) Fristående 
  
 B) 
  
 C) Blandat 
  
 D) Del av 
  
 E) Annat sätt F) Lärlingsråd G) Annan form 
  
 vsh/program 
  
 Fristående/flera 
  
 programrådens 
  
 behövs ej 
  
 ex  
 hl-träff 
  
 program 
  
 verksamhet 
  
 Vid våra intervjuer framkom också vid flera tillfällen kritik mot att lärlingsråd kan omfattas av flera program. Diskussionerna tenderar att hamna på en allt för övergripande och principiell nivå eftersom mer specifika och arbetsplatsnära frågor inte berör alla deltagare. Detta kan i förlängningen medföra att intresset från arbetslivets sida sjunker. Rådens möjligheter att uppfylla uppdraget att certifi- era arbetsplatser som erbjuder lärlingsplatser och att fortlöpande kvalitetsgranska utbildningen på arbetsplatserna minskar. 
 Lärlingsrådet utser enligt förordningen om försöksverksam- heten själv sin ordförande och bestämmer även i övrigt sina arbetsformer. Vår enkätundersökning visar att en rektor vanligtvis är ordförande, närmare bestämt i 73 procent av skolorna. Det före- kommer också, även om det inte är vanligt, att en arbetslivsföreträ- dare eller en lärare är ordförande och i något enstaka fall en utbild- ningssamordnare. Övriga svar visar på olika informella lösningar. 
 På en fråga om antalet sammanträden framgår det att det vanliga är att lärlingsråden träffas en eller två gånger per en termin, det gäller i 80 procent av skolorna. Resterande svar visar att lärlings- råden vid ett fåtal skolor möts en gång per år eller att det varierar, dvs. att det saknas tydliga rutiner för hur ofta rådet möts. Totalt sett har de kommunala skolorna fler lärlingsrådsmöten än de fristå- ende. I samband våra intervjuer framkom att möten ibland kunde förläggas på deltagande arbetsplatser för att ge en mer konkret inblick i lärlingsutbildningens villkor. Möten kunde också knytas till sociala aktiviteter, t.ex. bowling, för att svetsa samman med- lemmarna i lärlingsrådet. 
 För att få en bild av hur lärlingsråden arbetar med planläggning och dokumentation av sina möten ställdes tio delfrågor. Avsikten var att varje fråga skulle besvaras utifrån fem fasta svarsalternativ i 
 303 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2010:75 
  
 spannet mellan alltid och aldrig. Det visade sig att ett ganska stort antal skolor valde att enbart svara på det som var frekvent och aktuellt för dem, medan de avstod från att svara på det som inte var aktuellt. Det innebär att det interna bortfallet är relativt stort på vissa delfrågor. Men svaren visar ändå på tydliga tendenser vad gäller rutiner i anslutning till lärlingsrådens möten. 
 Det vanligaste är att mötetstidpunkter beslutas vid föregående möte, det gäller på 75 procent av skolorna. Ett antal – eller närmare bestämt 22 procent – anger att lärlingsrådens möten alltid eller ofta planläggs årsvis med fastställda mötestider. Resterande svar visar att en mindre andel, cirka 10 procent, planerar in möten vid behov. När det gäller rutiner för hantering av handlingar så anger knappt 90 procent att kallelser alltid eller ofta skickas ut i god tid före ett möte. Över 90 procent anger att minnesanteckningar skrivs och att dessa skickas ut till berörda efter mötet. Endast ett fåtal skolor använder sig av hemsida för kallelser och minnesanteckningar. 
 Sammantaget visar det sig att flertalet av skolorna har inrättat någon form av lärlingsråd. Den optimala formen verkar vara ett lärlingsråd för varje enskilt lärlingsprogram eller möjligtvis ett gemensamt råd för de program som ligger nära varandra. Alterna- tiva former försvårar mer eller mindre möjligheterna att hantera de för det aktuella yrkesprogrammet, specifika frågorna. 
 Rutiner med kallelser och minnesanteckningar verkar fungera relativt väl samtidigt som frågan om mötesfrekvens bör aktualise- ras. Med tanke på det omfattande ansvar lärlingsrådet har så är knappast ett möte per termin tillräckligt. Två möten kan också vara i minsta laget eftersom det finns en risk att möten, om de hålls för sällan, utvecklas till informationsmöten. Arbetslivsföreträdarnas roll reduceras. För att ge utrymme för fördjupad hantering av de viktiga frågorna borde, förutom att lärlingsråden organiseras för varje enskilt lärlingsprogram, också ökad mötesfrekvens uppmunt- ras såvida inte kvaliteten i lärlingsrådets arbete kan säkras på annat sätt. Exempel på stödjande insatser skulle kunna vara att inrätta operativa arbetsgrupper som bereder ärenden inför hantering i lär- lingsrådet. Ett annat alternativ är att upprätta särskilda yrkesråd som stödjer lärlingsråden. Yrkesråden, som t.ex. spelar en viktig roll på Hantverksakademins lärlingsutbildningar i Stockholm, kan fokusera mer på avgränsade yrkesområden och ta fram nödvändiga underlag, t.ex. mer detaljerade utbildningsplaner för den arbets- platsförlagda undervisningen. 
 304 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 4 
  
 5. 
  
 Sammansättning av lärlingsråden. Särskilt fokus på arbetslivets representanter 
  
 Lärlingsrådets ledamöter ska omfattas av företrädare för berörda arbetsgivare samt för skolans lärare och elever. Därutöver får även annan skolpersonal och andra berörda intressenter från arbetslivet ingå. Det visar sig i vår undersökning att skolarna nästan i samtliga fall representeras av rektor och av karaktärsämneslärare. I viss utsträckning deltar också kärnämneslärare, även om det inte alls är lika vanligt förekommande. En elevrepresentant finns med i vid 75 procent av skolornas lärlingsråd. En fjärdedel av skolorna saknar alltså elevrepresentanter trots föreskrifterna. Arbetsgivare är repre- senterade i över 90 procent av lärlingsråden, medan motsvarande uppgift för den fackliga representationen är strax under 70 procent. Därutöver anges i några enstaka fall att lärlingssamordnare (utbildningssamordnare) och studie- och yrkesvägledare är representerade i lärlingsråden. 
 Skolans representation i lärlingsråden framstår alltså som enhet- lig genom att en skolledare och en karaktärsämneslärare, med sina skilda roller och ansvar, kan bidra med den kunskap och de erfa- renheter som skolan har. När det gäller arbetslivets representanter i lärlingsrådet framgår det av intervjuerna att dessa personer kan representera helt skilda nivåer, allt från att några representanter har ett övergripande regionalt ansvar inom en bransch eller en facklig organisation till att andra kan ha en roll som handledare nära ele- verna och deras utbildning. Urvalet av medverkande deltagare från arbetslivet i lärlingsråden framstår närmast som godtycklig och beror oftast på etablerade personliga nätverk, framför allt runt skolledaren. Att rektor dessutom vanligtvis är ordförande i lärlings- rådet och att skolans företrädare i något högre grad än arbetslivets representanter deltar vid rådets möten kan illustrera en obalans beträffande inflytandet, något som berörs längre fram i bilagan. 
 Med den oerhört viktiga roll som lärlingsrådet tillskrivs för att garantera kvalitet och likvärdighet i utbildningen är det följaktligen en grannlaga uppgift att utse representanter från skolan och från arbetslivet. Hur ska det förfarandet gå till, vem har mandat att välja och vilka kriterier ska gälla vid urvalet? Är det skolan med rektor, karaktärsämneslärare eller  
 APU-ansvariga 
  som bäst kan avgöra vem som kan svara mot de krav som ställs på en ledamot? Eller är det arbetslivet som bäst kan avgöra ledamöternas kompetens med tanke på arbetslivets krav? 
 305 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2010:75 
  
 Det visar sig alltså att skolan, eller närmare bestämt rektor, i första hand har utsett cirka 85 procent av karaktärsämneslärarna och närmare 80 procent av kärnämneslärarna. Arbetslivet har mes- tadels, i 70 procent av fallen enligt enkätsvaren, utsett sin repre- sentant samtidigt som skolan ibland har medverkat i rekryteringen av arbetsgivarrepresentant. Våra intervjuer talar emellertid för att även rekryteringen av arbetslivets företrädare i hög grad bygger på tidigare kontakter med rektor – eller att initiativet kommer från rektor. Elevrepresentanter har främst utsetts av elevorganisationer, i en tredjedel av fallen, men också av skolledare eller  
 APU-ansva- 
  riga på skolan. De fackliga företrädarna har utsetts av arbetslivet, men eftersom frågan har ett stort internt bortfall kan det tolkas som att man inte vet. Det är inte helt klart vad som avses med ut- setts av arbetslivet. Ofta handlar det sannolikt om att skolledaren har varit i kontakt med en facklig organiusation och rekryterat en facklig företrädare som man känner sedan tidigare, t.ex. via ett pro- gramråd. 
 Urvalsförfarandet verkar genomföras på olika sätt och en full- ständig bild över hur detta vanligen går till framkommer inte. Det sistnämnda understryks av våra intervjuer. Däremot framgår det alltså av våra intervjuer att det är relativt vanligt att tidigare kon- takter används och att arbetslivsföreträdare upplever att det är till- fälligheter som avgör vilka som representeras i lärlingsrådet. Skolor som har programråd har enligt intervjuerna i flera fall anlitat samma arbetslivsrepresentant för det skolförlagda gymnasieprogrammet och för lärlingsprogrammet. Oavsett förtjänster och svagheter i urvalsförfarandet så visar svaren att det saknas tydliga kriterier för vilka som bör ingå som rådsmedlemmar och vilka medlemmarna ytterst representerar. Det är framför allt oklart vilket mandat arbetslivsrepresentanterna i lärlingsrådet egentligen sitter på. 
  
 6. 
  
 Lärlingsrådens funktioner och verksamhetens innehåll 
  
 De skolhuvudmän som deltar i försöksverksamheten med gymna- sial lärlingsutbildning är enligt förordningen skyldiga att medverka i uppföljning och utvärdering av utbildningen. Förordning om kva- litetsredovisning (SFS 1997:702) ska vara utgångspunkt för arbetet. Där framhålls att syftet med skolans kvalitetsredovisningar är att ge en övergripande bild och bedömning av kvaliteten och måluppfyl- 
 306 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 4 
  
 lelsen i verksamheten. Skolan bör behandla redovisningens under- lag, utformning, innehåll och slutsatser i lämpliga besluts- och sam- verkansorgan. Kvalitetsredovisningen ska alltså omfatta och syn- liggöra samtliga verksamheter som bedrivs under skolans ansvar så att alla berörda och intresserade kan ta del av den. Skolan ska inrätta system för intern mål- och resultatredovisning samt system för att rapportera av brister. Innehållet i kvalitetsarbetet ska dess- utom bedrivas kontinuerligt så att förändringar kan identifieras. 
 Vår undersökning omfattar inte skolornas kvalitetsredovis- ningar, men vi ställer ändå frågan om huruvida lärlingsråden agerar i linje med intentionerna om kvalitetsarbete och utgör ett besluts- och samverkansorgan som aktivt bidrar med underlag. Vi berör här under separata rubriker några områden som vi betraktar som cen- trala i lärlingsutbildningen och därmed som viktiga frågor för lär- lingsrådet: 
  
 Avtal, utbildningskontrakt och uppföljningsarbete; 
  
 Godkännande av lärlingsplatser; 
  
 Konkretisering av yrkes- och utbildningsplaner; 
  
 Uppföljnings- och trepartssamtal; 
  
 Handledarutbildning samt 
  
 Medelsfördelning/resursfrågor. 
  
 6.1 
  
 Avtal, utbildningskontrakt och uppföljningsarbete 
  
 Enligt förordningen om försöksverksamhet med gymnasial lär- lingsutbildning ska avtal upprättas mellan skolan och arbetsplatsen där överenskommelser om exempelvis antal utbildningsplatser, arbetstider, uppgifter om handledare, handledarutbildning, ansvars- frågor och eventuell ersättning till företaget framgår. Det fram- kommer också i förordningen att lärlingsrådet ska bistå rektor med underlag för att skriva avtal med berörda arbetsplatser som reglerar skolans och arbetsplatsens ansvar i samband med det arbetsplats- förlagda lärandet. Lärlingsrådet ska också godkänna arbetsplatser som tar emot lärlingar. Därutöver ska ett skriftligt kontrakt tecknas mellan skolan, eleven och arbetsplatsen, ett så kallat utbild- ningskontrakt. Av kontraktet ska det framgå vilka delar av utbild- ningen som är arbetsplatsförlagda och vilka handledare som anlitas. 
 307 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2010:75 
  
 Av de skolor som besvarat enkäten menar knappt 40 procent att regleringar och avtal har ett mycket stort eller ett ganska stort utrymme i lärlingsrådens verksamhet, medan drygt 50 procent anger att det har ett visst utrymme och 9 procent säger att frågor kring avtal inte alls behandlas. På frågan om i vilken utsträckning uppföljning och utvärdering är en del av lärlingsrådsarbetets inne- håll visar det sig att mer än hälften, knappt 60 procent, menar att dessa frågor har mycket stort eller stort utrymme. 30 procent anger att utvärdering och uppföljning har ett visst utrymme, medan cirka 15 procent anger att det har marginellt eller inget utrymme alls. 
 Att skapa rutiner för att synliggöra, förankra och samordna uppföljningar och utvärderingar på olika nivåer är nödvändigt för att inte olika insatser ska utvecklas till parallella processer, som för- svårar möjlighet till överblick och helhet. Att lärlingsrådet inte självklart har ansvar för att genomföra uppföljningen av den arbets- platsförlagda delen visar sig i enkätsvaren. Drygt 30 procent menar att uppföljningen genomförs i lärlingsrådet samtidigt som 95 pro- cent anger att det är skolans lärare som utför den. Drygt 60 procent anger dessutom att uppföljningen genomförs i arbetslivet. 
 Svaren kan tolkas på olika sätt. Svaren antyder att det huvudsak- liga arbetet genomförs av karaktärsämneslärare och att det i vissa fall diskuteras eller processas i lärlingsrådet. Men svaren kan också tolkas som att det finns parallella processer i skolan och på arbets- plasten, och att lärlingsrådet inte är den sammanhållande länken. Intervjusvaren ger samma splittrade bild. I vissa fall framstår frågor kring avtal och utbildningskontrakt som centrala, medan andra har en diffus uppfattning över huruvida de aktualiserats eller inte. På samma sätt är uppföljnings – och utvärderingsarbetet i vissa fall systematiserat av skolan och i vissa fall av arbetslivet. Det arbetet verkar inte heller alltid ha någon större plats i lärlingsrådet, åtmin- stone inte så väl förankrat i lärlingsrådet att arbetslivets företrädare känner till det. I intervjuerna framkommer tydliga önskemål om en uppstramning på denna punkt. 
 Utvärdering av lärlingsrådets verksamhet bör också vara en nöd- vändig del av skolans kvalitetsarbete. Av enkätsvaren framgår det att en tredjedel alltid eller ofta utvärderar rådets verksamhet, en tredjedel utvärderar ibland medan en tredjedel sällan eller aldrig utvärderar lärlingsrådets arbete. Svaren kan förmodligen återspegla att nyligen etablerade lärlingsutbildningar inte hunnit utveckla och förankra system för uppföljning och utvärdering. 
 308 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 4 
  
 Även om vissa skolor har utvecklat metoder för kvalitetssäkring inom vissa områden så verkar dessa i flera fall antingen handla om den enskilda arbetsplatsens kvalitetssäkring eller att skolan handhar delar av uppföljningen. Väl utvecklade och heltäckande i lärlings- rådet förankrade metoder för att kvalitetssäkra lärlingsutbildningen verkar inte alls vara en självklarhet. Avsaknad av systematiskt upp- följningsarbete inom lärlingsrådet signalerar behov av stöd och reglering. För att möjliggöra en sådan systematisk uppföljning för- utsätts rimligen tydligare mål för den arbetsplatsförlagda utbild- ningen, dvs. mer detaljerade utbildnings- och yrkesplaner, samt en systematisering av utbytet mellan käraktärsämneslärare och hand- ledare. Vi återkommer till detta längre fram. 
  
 6.2 
  
 Godkännande av lärlingsplatser – certifiering 
  
 Förordningen om försöksverksamhet med lärlingsutbildning anger att lärlingsrådet ska medverka vid beslut om vilka arbetsplatser som ska få ta emot lärlingar. Förutsättningen för att arbetsplatsen ska kunna ge lärlingen en bra utbildning är både en god arbetsmiljö och en medvetenhet om vad lärlingsutbildning går ut på. Rådet måste därför ha klargjort vilka krav som ställs för att en arbetsplats ska godkännas. Förordningen definierar också rådets ansvar för sam- verkan när det gäller anskaffning av lärlingsplatser. Skolor skulle kunna gå samman för att hitta bra lärlingsplatser inom större branschområden och samverkan skulle också kunna öka möjlig- heter att låta elever rotera mellan olika arbetsplatser, vilket skulle kunna främja utbildningsbredd inom yrket och öka förtrogenheten med branschen. 
 På frågor om samverkansstrategier, i vår enkät, framgår det att samverkan mellan skola och lokalt arbetsliv prioriteras relativt högt (i 76 procent av skolorna), medan samverkan utåt mot andra kom- munala och regionala verksamheter prioriteras lågt. När det gäller frågor om behov av arbetsplatser och anskaffning av nya lärlings- platser så tar dessa en viss plats på lärlingsrådens möten. Enskilda lärlingsråd anger till och med att de hanterar frågan om anskaffning och värdering av lärlingsplatser som en av de största och viktigaste frågorna. Samtidigt visar det sig att vissa lärlingsråd inte berör frå- gan alls eller gör det enbart marginellt. 
 I intervjuerna framkommer olika förfaringssätt när det gäller rekrytering av lärlingsplatser. Ibland är det skolan som fullt ut 
 309 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2010:75 
  
 ansvarar för att etablera kontakter med arbetsplatser. Det är emel- lertid oklart hur man värderar kvaliteten på utbildningsplatserna. Förmodligen handlar det om att man lutar sig mot tidigare erfaren- heter, t.ex. av  
 APU-platser. 
  Å andra sidan erbjuder i vissa fall arbetslivet ett antal lärlingsplatser utan att det på något mer syste- matiskt sätt värderas huruvida platserna når upp till rimliga kvali- tetskrav. Vid anskaffning av lärlingsplatser framskymtar också att ett uppdelat ansvar och skilda behov från skolans respektive arbetslivets sida kan bidra till att både anskaffningsförfarandet och värderingen av lärlingsplatserna blir oklar. Flera av arbetslivets företrädare pekar med bestämdhet på nödvändigheten av att inte utbilda fler inom yrket än vad som behövs utifrån lokala och regio- nala behov. De menar också att kvalitet och inte kvantitet är viktig om de ska kunna utbilda bra arbetskraft. De elever som inte passar in eller som inte anstränger sig för att anpassa sig bör nog rätt tidigt välja en annan bana. Några lärlingar har också slutat på sådana grunder. Det talas om att avhopp inte alltid behöver betraktas som något negativt. 
 Skolan å andra sidan har ett bredare ansvar för eleven än vad arbetsplatsen har och får också ta konsekvenserna av om det inte går att få fram en lämplig arbetsplats eller om elever inte passar in. Här menar någon av arbetslivets företrädare att skolan har en alltför slapp attityd eftersom de vill försöka få eleven att stanna kvar så länge som möjligt på arbetsplatsen, något som kan spegla arbetslivets och skolans skilda roller och ansvar. Det framstår alltså som nödvändigt för lärlingsråden att kunna utveckla enhetliga principer, hämtade från både skolan och arbetslivet, som tydliggör vilka krav som ska ställas vid godkännande av en lärlingsplats. Cer- tifiering av lärlingsplatser skulle bidra till en genomgripande kvali- tetshöjning. 
  
 6.3 
  
 Konkretisering av yrkes- och utbildningsplaner 
  
 Enligt förordningen om försöksverksamheten ska skolan bedöma om den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen motsvarar de nationella målen för utbildningen och även i övrigt svarar mot de krav som ställs i läroplan, kursplan och andra styrdokument. Skol- huvudmannen ska också besluta om vilken eller vilka nationella eller lokala kursplaner som ska tillämpas. 
 310 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 4 
  
 Eftersom lärlingsutbildningen ska jämställas med nationella program krävs en gedigen bearbetning, konkretisering och tolkning av styrdokument där både skolan och arbetslivet rimligen måste bidra med sina respektive kompetenser. Här handlar det om att vara förtrogen med respektive nationellt program och därutöver tillämpa de särskilda styrdokument som inrättats för lärlingsutbild- ningen. Eftersom lärlingsutbildningens styrdokument är av en mycket övergripande och generell karaktär krävs en grannlaga bearbetning och konkretisering av vilket innehåll utbildningen ska omfattas av, vilken omfattning olika delar av innehållet ska ha och vilka kravnivåer som ska ställas. Därutöver ska en tydlig plan upp- rättas över vilket innehåll och vilka kompetenskrav som ska hän- föras till den skolförlagda delen och vilka som ska hänföras till den arbetsplatsförlagda delen. Behovet av tydliga riktlinjer för den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen understryks av att utbild- ningsmomentet omfattar minst hälften av den totala utbildnings- tiden, ofta mer än så. 
 I lärlingens slutbetyg ska också en beskrivning av genomförda utbildningsavsnitt bifogas. Det nya förhållandet att minst halva utbildningen ska vara arbetsplatsförlagd innebär att det inte finns några gamla planer att stödja sig på utan kräver en i samråd mellan skolan och arbetslivet uppgjord utbildningsplan som tydliggör innehåll, tidsplan och kompetenskrav. Obefintliga utbildningspla- ner eller bristfälliga sådana, som inte är väl förankrade i mål och riktlinjer, försvårar möjligheten att upprätthålla progression i utbildningen och att på säkra grunder göra bedömningar av elever- nas lärande- och kunskapsutveckling. Det går ut över kvaliteten och likvärdigheten i yrkesutbildningen och gör det svårt att sätta kursbetyg på det arbetsplatsförlagda momentet (vilket alltså mot- svarar minst halva utbildningstiden). 
 Det visar sig i vår undersökning att de mer konkreta frågorna kring tillämpning av nationella och lokala kursplaner samt fördel- ningen av kunskapsinnehåll mellan skolan och arbetslivet med utgångspunkt från de stipulerade kraven har en ganska liten plats i lärlingsråden. Det verkar vara karaktärsämnesläraren som i många fall planerar och lägger upp utbildningen. Riktlinjerna är emellertid ofta ganska allmänna och övergripande. I de fall då planerna sedan presenteras i lärlingsrådet menar vissa arbetslivsföreträdare att det kan vara svårt att få gehör för kompletteringar, preciseringar och ändringsförslag. Någon arbetslivsföreträdare lyfter fram att karak- tärsämnesläraren, alltså den som planerar utbildningen, absolut inte 
 311 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2010:75 
  
 är uppdaterad på vad som gäller i arbetslivet och att arbetslivets synpunkter därför borde få större och framförallt snabbare genom- slag. Även om skolan lyssnar så kan det ta flera år innan det hän- der något och då har ju redan bristfälliga yrkesmän/kvinnor utbildats, trots att medvetenheten funnits. En skolföreträdare framhåller å andra sidan att arbetslivet styr utbildningen godtyck- ligt efter sina egna behov, men att detta också möjliggörs av de vaga riktlinjerna för lärlingsutbildningen. 
 Flera arbetslivsföreträdare pekar också på problemet med att det måste vara tydligt vilka allmän- och yrkesteoretiska kunskaper skolan erbjuder för att de ska kunna gå vidare i sin kunskaps- utveckling när de kommer till arbetsplatsen. Här bör framhållas att det också finns arbetslivsföreträdare som lyft fram exempel på ett fungerande samarbete mellan karaktärsämnesläraren och arbets- platsen, där en flexibel hållning från båda parter bidragit till att utbildningens innehåll och kvalitet utvecklats effektivt. Kanske finns flera sådana exempel, men den positiva utvecklingen är inte alltid en följd av lärlingsrådets arbete och finns inte heller systema- tiskt förankrat i rådet, utan kan snarare bygga på enstaka relationer som ju är bra men inte självklart hållbara över tid. Det finns en hel del otydlighet kring dessa frågor. Kvalitets- och styrningsarbetet verkar ganska godtyckligt hanterat och lärlingsrådens betydelse i sammanhanget är ofta oklar. Det ska återigen framhålls, som fram- gått tidigare, att det alltså också finns exempel på lärlingsråd som arbetar mycket ambitiöst med utbildningsplanefrågor, t.ex. vid Hantverksakademin i Stockholm, Bergska gymnasiet i Finspång och lärlingsrådet i Dalarna. Men detta verkar mer bero på enskilda rådsledamöters personliga engagemang och tidigare erfarenheter än på tydliga och generellt definierade riktlinjer för lärlingsrådens verksamhet. 
 Ytterligare en mycket viktig och komplicerad uppgift är bedöm- ning och betygsättning av lärlingarnas kunskapsutveckling. Betyg- sättning är formellt en myndighetsutövning och lärarens betyg- sättning kan ha avgörande betydelse för den enskilde eleven. De grundläggande kraven och principerna för bedömning och betyg- sättning av gymnasieelever är gemensamma och omfattar ett antal hörnstenar. (Lpf 94) Utgångspunkten är alltid programmål, kurs- mål och betygskriterier. Läraren är också skyldig att kontinuerligt informera eleven om studiesituation och kunskapsutveckling, och dessutom skyldig att använda all tillgänglig information vid betyg- sättning. När det gäller bedömning och betygsättning av lärling- 
 312 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 4 
  
 arnas arbetsplatsförlagda utbildning ska betyg sättas av läraren efter samråd med handledaren. Här behöver knappast poängteras vilken grannlaga uppgift det handlar om. Att bedöma elevers kunskaps- utveckling och prestationer under den tid de tillbringar på arbets- platsen kräver konsensus i handledarens och karaktärsämnesläraren tolkning av och inställning till mål och kriterier. 
 Vid många skolor och arbetsplatser läggs mycket arbete på att hitta former för att ge eleverna en likvärdig och transparant bedömning. Men det mesta talar också för att det finns en hel del godtycke, bland annat därför att karaktärsämneslärarnas kontakter med handledare och lärlingar på arbetsplatserna många gånger är mer eller mindre osystematiska. 20 procent av de skolor som besva- rat enkäten anger att de inte tar upp bedömningsfrågor i lärlings- rådet, vilket är alarmerande. Skolan och arbetslivet har ett gemen- samt ansvar för den grannlaga uppgiften och rådet borde ges ett stort ansvar att utforma gemensamma riktlinjer och hitta former för genomförande. Risken är uppenbar att många saknar systema- tiska verktyg, som är väl förankrade i både skolan och i arbetslivet, och som kan användas gemensamt för en analys av elevernas kun- skapsutveckling. Här finns förmodligen ett stort behov av stöd- material och riktlinjer. De nya nationella programråden borde i samverkan med Skolverket kunna bidra i sammanhanget. 
  
 6.4 
  
 Arbete med elevfrågor samt uppföljnings- och trepartssamtal 
  
 Enligt gymnasieförordningen ska en individuell studieplan upprät- tas för varje elev. Här ska elevens studiegång definieras och det ska också enligt lärlingsförordningen framgå om eleven följer en lär- lingsutbildning. En gymnasieelev ska också, enligt gymnasieför- ordningen, minst en gång per termin få en samlad information om sin kunskapsutveckling och studiesituation i form av ett utveck- lingssamtal. I Lpf 94 avsnitt 2.5 Bedömning och betyg ges också riktlinjer som påtalar vikten av dialog med eleven. Tydliga krav finns alltså på att eleven har rätt till fortlöpande utvecklingssamtal så att han eller hon vid betygsättningen är väl förtrogen med grun- derna för bedömningarna. 
 Skolan har ansvaret för att dessa krav tillgodoses. I en lärlings- utbildning, med minst halva utbildningen arbetsplatsförlagd, blir det än viktigare att systematisera arbetet med att förmedla infor- 
 313 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2010:75 
  
 mation om elevens kunskapsutveckling. Frågan är då vilken roll arbetslivet har i det arbetet och hur väl genomtänkta och bearbe- tade dessa frågor är. Eleven har under lång tid utvecklats, bedömts och formats inom en skolkod och ska nu inlemmas i en yrkeskultur där en delvis ny identitet ska formas, vilket kan vara en stor om- ställning för många elever. Här blir handledarens och karaktärs- ämneslärarens professionella kompetens avgörande. Handledaren ansvarar tillsammans med sina kolleger mer eller mindre dagligen för eleven. Karaktärsämnesläraren, som ansvarar för att skolans krav uppfylls, ska dessutom utgöra en länk mot arbetslivet och handledaren. Karaktärsämneslärarens roll lyfts också fram av många arbetslivsföreträdare som avgörande för hur lärandeprocessen och samordningen mellan skola och arbetsplats fungerar. 
 Ett centralt inslag i elev – och uppföljningsarbetet är det tre- partssamtal som föreskrivs att elev, handledare och karaktärs- ämneslärare ska ha för att bidra till och följa upp elevens utveck- ling. Hur ofta trepartssamtal förekommer, vad samtalen innehåller och hur de dokumenteras och används blir centrala kvalitetsaspek- ter för utbildningen i stort. Utifrån intervjuer med arbetslivets företrädare är det uppenbart att förekomsten av trepartssamtal varierar från inga alls till flera gånger per termin. En intervjuperson menar att några regelrätta samtal förekommer inte, men det fun- gerar ändå, vi pratar ju varje gång karaktärsämnesläraren kommer ut och det fungerar jättebra. Sedan har vi tät kontakt via  
 e-post.. 
  Någon annan beskriver å andra sidan väl organiserade rutiner för trepartssamtal som fyrpartssamtal som genomförs tre gånger per termin. Att det är ett fyrpartssamtal beror på att lärlingsrådsrepre- sentanten och tillika chefen i det aktuella företaget vill delta i sam- talen tillsammans med elev, handledare och karaktärsämneslärare. Han menar att som chef i ett större företag finns inte möjlighet att följa lärlingen på nära håll utan här måste olika roller tillvaratas: min roll hamnar inte på detaljnivå men jag kan bidra med syn- punkter på frågor som gäller alla som kundbemötande, klädsel, tidspassning osv. Handledaren och karaktärsämnesläraren tar i sin tur ansvar för frågor kring studiesituation och kunskapsutveckling. 
 Mellan dessa två exempel som utgör ytterligheter finns många mer eller mindre framgångsrika sätt att svara mot kravet om syste- matisk handledning och kommunikation med eleven. Det är emel- lertid inte tillfredsställande att denna viktiga del av lärlingsutbild- ningen inte fungerar mer likvärdigt. Flera intervjupersoner som företräder arbetslivet ger också uttryck för en otillfredsställelse 
 314 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 4 
  
 över att samverkan med skolan och karaktärsämneslärarna inte systematiseras i större utsträckning. Det handlar då inte bara om antalet träffar utan också om förutsättningarna för uppföljningen i form av tydliga utbildningsplaner och riktlinjer för utbildningen. 
 Skolans och arbetslivets gemensamma ansvar för eleverna gene- rerar frågor av principiell karaktär som i en lärlingsutbildning måste hanteras utifrån andra förutsättningar än vad som gäller för en skolförlagd utbildning. Rutiner för hur elevfrågor ska synkronise- ras mellan arbetslivet och skolan och vilken roll lärlingsrådet ska ha blir viktiga. Skolorna anser att de arbetar mycket eller ganska mycket i lärlingsrådet med frågor kring elevens utveckling, drygt 50 procent, och cirka 30 procent menar att det även gäller elevens lärande. Beträffande psykosociala frågor så anger 30 procent att det är en central fråga. Men en lika stor andel har angett att psykosoci- ala frågor sällan eller aldrig tas upp i lärlingsrådet. 
 Det förhållandet att elevfrågor inte självklart aktualiseras i lär- lingsrådet förklaras i intervjuer med att det är alltför känsliga frågor av personlig karaktär som hanteras och att det är olämpligt att ele- ver deltar. Men att eleverna är oundgängliga i utformning av princi- per för arbete med elevfrågor och att elevfrågor måste vara centrala i lärlingsrådet framstår som självklart. Samtidigt skulle elevfrågor av mer individuell karaktär kunna hanteras i särskild ordning exem- pelvis i trepartssamtal men också i andra forum med rutiner för rapportering till berörda inom lärlingsrådet. En möjlig hantering kunde också vara att lärlingsrådet varje termin avsätter ett särskilt möte där individuella elevfrågor hanteras utan att elevrepresentan- ter deltar. Här kunde eventuellt skolans elevvårdspersonal med- verka. 
 I intervjuerna framkommer emellanåt en kulturskillnad mellan företrädare för arbetslivet, å ena sidan, och skolans företrädare å den andra. Arbetslivets företrädare är mer angelägna att diskutera personfrågor och ta tag i problemen, där man upplever att sådana finns. 
  
 6.5 
  
 Handledarutbildning 
  
 Av det som berörts ovan om skolans och arbetslivets gemensamma ansvar blir det uppenbart att handledarutbildningen är en väsentlig fråga. I förordningen för gymnasial lärlingsutbildning definieras lärlingsrådets ansvar för handledarfrågan. Lärlingar ska utbildas 
 315 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2010:75 
  
 under ledning av en handledare. Skolan ska säkerställa att de arbets- platser som tar emot lärlingar har kompetenta handledare. Bara den handledare som har nödvändiga kunskaper och erfarenheter för uppdraget och som i övrigt bedöms som lämplig, får anlitas. Skolan och arbetslivet måste alltså gemensamt definiera vad som krävs av en kompetent handledare och vad som kan betraktas som nöd- vändiga kunskaper och också definiera lämplighet hos en hand- ledare. Därefter ska en utbildning med lämpligt innehåll utformas. Skolan har ansvaret för att tillhandahålla handledarutbildning och får också statliga medel för detta ändamål. 
 En mängd olika former av handledarutbildningar finns att tillgå. Skolverket har också utarbetat ett stödmaterial för handledar- utbildning för gymnasial lärlingsutbildning. Vissa skolor har dess- utom sedan tidigare erfarenhet av att bedriva handledarutbildning i anslutning till de skolförlagda yrkesprogrammen. Dessutom har vissa arbetsplatser och branscher en tradition att organisera hand- ledarutbildning för sin personal. 
 På frågan om arbetslivets handledare som arbetar inom ramen för lärlingsförsöket har genomgått handledarutbildning anger knappt 20 procent av skolorna att handledarna har utbildning, medan 50 procent anger att handledarna till viss del har genom- gått sådan utbildning. Knappt 30 procent av skolorna anger att handledarna i liten grad eller inte alls har genomgått utbildning. 
 Diagram 4 
 Andel som genomgått handledarutbildning. Skillnader mellan kommunala och fristående skolor. 
  
 kommunala 
  
 Fristående 
  
 70 
  
 60 
  
 50 
  
 (%)svar 
  
 40 
  
 andel 
  
 30 
  
 20 
  
 10 
  
 0 
  
 Ja 
  
 Flertalet 
  
 Ett antal 
  
 Ingen 
  
 Vid en jämförelse mellan kommunala och fristående skolor visar det sig att de kommunala skolorna i högre grad har utbildade handledare jämfört med vad de fristående skolorna har. Här kan de kommunala skolornas erfarenhet och tradition spela roll. Men eko- nomiska motiv kan också spela en roll. Handledare ska ha hand- 
 316 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 4 
  
 ledarutbildning och med tanke på att de fristående skolorna utbil- dar ett så stort antal lärlingar, framstår bristen på utbildade hand- ledare som ett problem som bör beaktas. 
 En fråga handlar om handledarna har utbildning. En annan fråga är hur omfattande och vilken kvalitet utbildningen har. Det fram- står som att kvaliteten på de handledarutbildningar som genom- förts varierar kraftigt. Arbetslivsföreträdare återger i intervjuerna samma ytterligheter i den här frågan som i flera andra frågor. Någon beskriver hur den egna branschen har utbildat samtliga handledare, såväl de som handleder gymnasielärlingar som andra lärlingar och elever, under sju dagar. Här har skolan bidragit med resurser för den första delen medan arbetslivet svarat för resterande kostnader. Andra företrädare menar att det inte har varit aktuellt med handledarutbildning medan åter andra beskriver att skolan vis- serligen har erbjudit, men att det inte finns en chans för hand- ledarna att hinna med det. De har för mycket att göra och det skulle bli ett alltför stort ekonomiskt avbräck. Flera arbetslivsföre- trädare menar att skolorna borde erbjuda ekonomisk ersättning när de kallar till halv- eller heldagar för att utbilda handledare. 
 När det gäller frågor om handledarnas kompetens så anger knappt 60 procent av skolorna i enkäten att frågor av det här slaget hanteras i rådet. Beträffande handledarutbildning visar det sig att knappt 65 procent av skolorna anger att dessa frågor får ett mycket stort eller stort utrymme i lärlingsrådets arbete. Samtidigt har mel- lan 35 och 40 procent markerat att dessa frågor har fått ett visst eller begränsat utrymme. Med tanke på det ansvar handledaren har inom lärlingsutbildningen så framstår det som nödvändigt att tyd- ligare reglera kravet på handledarutbildning. Det sistnämnda fram- hölls också i den senaste gymnasieutredningen. Viss omfattning och vissa obligatoriska inslag bör ingå. Här kan Skolverkets verk- tygslåda utgöra ett underlag och de nya nationella programråden bör kunna bidra med ytterligare underlag. En av arbetslivet och skolan certifierad handledarutbildning skulle kunna bidra till kva- litetssäkring av utbildningen samtidigt som utbildningen skulle kunna vara meriterande för handledaren inför lönesamtal eller inför ansökan till yrkeslärarutbildning. Det är viktigt att handledarskapet får en professionell och därmed attraktiv status på arbetsplatserna. 
 I diagram 5 framgår det hur skolorna uppger att lärlingsråden prioriterat innehåll kopplat till fem av de områden som berörts ovan: fördelning av kunskapsinnehåll mellan skola och arbetsplats, 
 317 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2010:75 
  
 handledarkompetens, uppföljning och utvärdering, bedömnings- frågor  
 –APL 
  och handledarutbildning. 
 Diagram 5 
 Grad av innehåll som hanteras i lärlingsrådet? 
  
  M) Fördelning av kunskapsinnehåll mellan skola och arbetsplats 
  
  N) Bedömningsfrågor i det arbetsplatsförlagda lärandet 
  
 X) Handledarnas kompetens 
  
 Y) handledarutbildning 
  
 50,0 
  
 Z) Uppföljning och utvärdering 
  
 45,0 
  
 40,0 
  
 35,0 
  
 30,0 
  
 25,0 
  
 20,0 
  
 15,0 
  
 10,0 
  
 5,0 
  
 0,0 
  
 Mkt stort utrymme 
  
 Ganska stort 
  
 Viss plats 
  
 Inte särskilt stor 
  
 Inget utrymme 
  
 utrymme 
  
 plats 
  
 Fördelningen visar den spännvidd som finns i varje delfråga. Samt- liga innehållsområden har en likartad fördelning där flertalet ligger i mitten, men där också flertalet finns i ytterligheterna mycket stort utrymme och inget utrymme. Även om vissa skillnader skulle kunna utläsas så är just den splittrade bilden talande för innehållet i lärlingsrådens arbete. Det är i sig otillfredsställande eftersom det illustrerar betydande oklarheter när det gäller lärlingsrådens grund- läggande funktioner som styrorgan för lärlingsutbildningen. Det är, som har framgått tidigare, inte bara oklart vad och vilka intressen som medlemmarna i lärlingsrådet representerar. Det är också oklart vilka huvudfrågor lärlingsråden ska fokusera på. 
  
 6.6 
  
 Medelsfördelning och resursfrågor 
  
 Till varje huvudman för skolor som deltar i försöksverksamheten lämnas 25 000 kr per deltagande elev och läsår. Statsbidraget ska enligt anvisningarna i förordningen bland annat användas för att utveckla handledningens kvalitet via exempelvis handledarutbild- ning. De skolor som deltar i lärlingsförsöket behåller också den sedvanliga skolpengen för de deltagande eleverna fullt ut. 
 Ledamöterna i lärlingsrådet får vanligtvis inte några särskilda resurser som ersättning för arbetet i lärlingsrådet. Samtliga aktörer med hög representation i rådet, alltså skolledare, karaktärsämnes- lärare och arbetslivsrepresentanter, har huvudsakligen det uppdra- 
 318 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 4 
  
 get inom ramen för sina tjänster. När det blir fråga om huruvida företagen får del av statsbidraget så visar svaren, både från kommu- nala och fristående skolor, att drygt en tredjedel av arbetsplatserna får det. Drygt en tredjedel av arbetsplatserna får inte alls eller i liten grad del av statsbidraget. Resterande skolor menar att arbetslivet delvis eller i viss grad får del av statsbidraget. Det måste då betonas att det är ganska oklart vad som egentligen avses med att få del av statsbidraget. I flertalet fall syftar man på att skolan anordnar någon aktivitet till vilken företrädare för arbetsplatser med lärlingar bjuds in. 
 Diagram 6 
  
 andel(%)avsvar 
  
 Ekonomiska medel avsatta till arbetslivet 
  
 - jämförelse mellan kommunala och fristående skolor 
  
 40,0 
  
 Kommunala 
  
 Fristående 
  
 35,0 
  
 30,0 
  
 25,0 
  
 20,0 
  
 15,0 
  
 10,0 
  
 5,0 
  
 0,0 
  
 Ja 
  
 Delvis 
  
 I liten grad 
  
 Nej 
  
 Intervjuerna ger en relativt entydig bild. Resurser till arbetsplat- serna för medverkan i lärlingsutbildningarna är marginell. Någon ersättning för deltagande i rådsmöten eller för handledning före- kommer knappast. Flera arbetslivsföreträdare uttrycker också att de ser det som naturligt att arbetsplatsen, av eget intresse, ska stå för kostnader i anslutning till det arbetet. Flertalet säger att de inte erhåller några resurser alls förutom i några få fall då exempelvis ersättning för någon dags handledarutbildning, ersättning för hand- ledningslitteratur eller ersättning för bilresor till rådsmöten betalas ut. Samtidigt verkar medvetenheten i resursfrågan vara något osäker och vissa företrädare har svårigheter att identifiera vad som gäller avseende ersättning för olika typer av lärlingar och elever i praktik. Eftersom olika regler gäller för olika elevgrupper så kan det innebära att de svar vi har fått omfattar fler elever än de som ingår i den gymnasiala lärlingsutbildningen. Frågan om resurser har varit central i vissa lärlingsråd, medan flera av de som intervjuas verkar svagt insatta i frågan. En företrädare pekar på att resurs- 
 319 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2010:75 
  
 frågor på alla nivåer har hanterats i lärlingsrådet, allt från USB- minnen till kurslitteratur. En annan företrädare menar att skolan använder de avsatta resurserna för egna intressen och ytterligare en företrädare uppger att skolan tar betalt, 15 kr per timme, för varje lärling eftersom skolan anser att lärlingarna utgör en resurs för det aktuella företaget. 
 Men bilden är inte entydig. I våra intervjuer med företrädare för arbetslivet har det också framkommit kritiska synpunkter där man menar att skolorna hanterar lärlingsutbildningen som en källa till extra intäkter och besparingar. Uppgifter och kostnader förs över från skola till arbetsliv utan motsvarande ekonomisk kompensa- tion. I länder med etablerade lärlingsutbildningssystem, t.ex. Danmark och Norge, utgår ofta stöd direkt till de medverkande parterna i arbetslivet. I våra intervjuer har det också påtalats att de extra resurser som skolorna får och frigör via lärlingsutbildningen borde användas för att anställa utbildningssamordnare på skolorna för att organisera utbytet med arbetsplatserna effektivare och sys- tematisera uppföljningen av elevernas lärande, men att detta sker i alldeles för liten utsträckning. 
 Med tanke på lärlingsrådets roll som styrande organ för utveck- lingen av lärlingsutbildningarna borde samtliga frågor som har berörts i avsnitt 6 ha ett givet utrymme i lärlingsrådens arbete. Våra resultat ger inte en grund för definitiva slutsatser om vilket arbete som faktiskt genomförs i anslutning till lärlingsutbildningarna, men uppenbarligen har de centrala frågor som berörts ovan inte den plats i lärlingsråden som är motiverat med tanke på dess strate- giska betydelse. Uppenbarligen är osäkerheten alldeles för stor om lärlingsrådens egentliga roll och huvudfunktioner. 
  
 7. 
  
 Kritiska frågor och förslag om lärlingsrådens funktioner 
  
 I det följande och avslutande avsnittet presenterar vi våra över- gripande slutsatser. Våra preliminära resultat talar i korthet för att lärlingsrådens funktioner inte är tillräckligt tydligt specificerade och reglerade. Det bidrar i sin tur till att förordningens intentioner med lärlingsråden inte uppfylls. Lärlingsråden får inte den samord- nande, kvalitetssäkrande och styrande funktion som motsvarande organ har inom t.ex. dansk och norsk yrkesutbildning. 
 320 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 4 
  
 Det ska återigen betonas att detta inte är någon slutlig under- sökning. Vår uppföljning kommer att drivas vidare, men våra slut- satser och förslag så här långt kan i korthet sammanfattas enligt följande: 
 På skolor med lärlingsutbildningar som spänner över flera branschområden kan det vara ett problem att få ett tillräckligt starkt yrkesfokus inom råden. Det gör att de deltagande parterna – framför allt från arbetslivet – ofta känner sig mindre berörda av de diskussioner och frågor som behandlas på lärlingsrådens möten. På skolor som omfattar ett större antal lärlingar kan det vara en god idé att inrätta särskilda yrkesråd som delegeras uppgifter att ta fram uppdaterade yrkesplaner och med utgångspunkt från dessa organi- sera uppföljning och kvalitetssäkring av den arbetsplatsförlagda utbildningen. 
 Metoderna för kvalitetssäkringen av den arbetsplatsförlagda delen av lärlingsutbildningen, som omfattar minst – och ofta mer än – 50 procent av utbildningstiden, är helt avgörande för en lik- värdig och rättssäker hantering av utbildningen. Kvalitetssäkringen och uppföljningen ska omfatta välstrukturerade och återkommande trepartssamtal med företrädare för skolan, handledare på arbets- platsen och elever. Dessa samtal bör baseras på uppdaterade och detaljerade utbildningsplaner och yrkesbeskrivningar. Det måste vara en strategisk uppgift för lärlingsråden att se till att sådana utbildningsplaner finns tillgängliga på alla områden där det finns lärlingar. 
 För att garantera kvalitet och bredd i utbildningen finns det anledning att eftersträva rotation för eleverna i den arbetsplatsför- lagda delen av utbildningen. Det kan givetvis finnas naturliga hin- der för ett sådant system, men där antalet involverade företag är tillräckligt stort bör lärlingsråden försöka organisera ett system för växelutbildning. 
 I dag finns inget utvecklat system för att utse arbetslivsföreträ- dare i lärlingsråden. Det här föranleder inte bara bristande likvär- dighet och godtycke ur ett representations- och inflytandeper- spektiv. Det skapar dessutom oklarheter gällande lärlingsrådens och ledamöternas fullmakter. Vilka intressen representerar de och vilket mandat har de att ta beslut som berör konkreta utbildnings- frågor? I praktiken riskerar oklarheterna gällande rådsledamöternas mandat att leda till att lärlingsrådet blir mer av en diskussionsklubb utan påtagligt inflytande. På många skolor ställs lärlingsutbild- ningen inför ett logistikproblem som hänger samman med yrkes- 
 321 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2010:75 
  
 lärarnas dubbla roller: att dels bedriva karaktärsämnesundervisning för yrkeselever på de skolförlagda programmen och dels hinna med att följa upp lärlingarna på arbetsplatserna. Uppföljningsarbetet med lärlingar och handledare blir ofta lidande. På större skolor med fler lärlingar bör man eftersträva att anställa särskilda utbildnings- samordnare som uteslutande ägnar sig åt lärlingsutbildningen. På de skolor där man har utbildningssamordnare fungerar utbytet mellan skola och arbetsplatser oftast bättre. 
 I våra intervjuer har flera företrädare för arbetslivet gett uttryck för en önskan om att eleverna borde få en bättre allmänteoretisk och yrkesteoretisk grund innan de kommer ut på arbetsplatserna. I dag placeras ofta eleverna ut tre dagar i veckan på en arbetsplats redan från första läsårets första termin. En introduktionsperiod med mer omfattande skolförlagda studier skulle underlätta intro- duktionen och lärandet på arbetsplatserna. 
 Det finns också anledning att tydligare fokusera på det sociala ansvaret för eleverna. I många sammanhang talas det om en prak- tikchock när eleverna kommer ut på arbetsplatserna. Eleverna är t.ex. inte vana vid den jargong som dominerar och de krav som ställs på en arbetsplats. Att skiljas från jämnåriga för att ensam ingå en miljö med övervägande äldre personer är inte heller alltid en lätt sak. För att motverka mönstret med många avhopp finns det åter- igen anledning att betona betydelsen av en mer genomtänkt intro- duktion av lärlingarna, bland annat med en mer omfattande skol- förlagd utbildningsdel i början av utbildningen. 
 Lärlingsutbildningens kvalitet och elevernas villkor står och hänger med handledarnas insatser. Det finns anledning att betona att handledning bör betraktas som en professionell insats som för- utsätter gedigen kompetens hos handledarna. Handledarutbild- ningen måste uppvärderas. I dag handlar det ibland om en efter- middag per år – i många fall genomförs ingen utbildning alls. Pro- gramråden bör ges i uppdrag att garantera att alla arbetsplatser som tar emot lärlingar har kompetenta handledare. De nationella pro- gramråden bör få som en central uppgift att ta från utbildnings- paket för handledare på olika yrkesområden. De företag vars hand- ledare deltar i utbildningen ska få ekonomisk kompensation för detta via det extra statsanslaget för lärlingsutbildningen. En bättre organiserad handledarutbildning borde kunna utgöra en merit vid löneförhandlingar och dessutom beaktas vid ansökningar till yrkes- lärarutbildning. 
 322 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 4 
  
 Lärlingsutbildningen innebär att karaktärsämnesundervisningen förflyttas till en arbetsplats. Det är vanligt att eleverna tillbringar tre dagar i veckan eller 60 procent av utbildningstiden på en arbets- plats. Samtidigt får skolan en skolpeng som tidigare – i kombina- tion med ett extra statsbidrag på 25 000 kronor per lärling. I våra samtal med företrädare för arbetslivet i lärlingsråden framkommer det att skolorna ibland kan uppfatta lärlingsutbildning som en modell som medger möjligheter till besparingar. Man sparar in på yrkeslärare samtidigt som skolans intäkter förblir oförändrade – eller till och med högre än tidigare. Det här är ett farligt mönster. Lärlingsutbildning är en kvalificerad och krävande utbildningsform som inte bara ställer krav på elever och medverkande arbetsplatser utan också i allra högsta grad på skolornas insatser. Systemet med uppföljning och kvalitetssäkring kopplade till enskilda arbetsplat- ser, samt handledarutbildning, ställer stora krav på arbetstid, resur- ser och kompetens. Lärlingsutbildning ska inte uppfattas som en billigare utbildningsform. Ett sätt att motverka de incitament som kan finnas att utnyttja utbildningsformen på det sättet är att ge lärlingsråden ett ansvar och befogenheter att också fatta beslut om resursfrågor och medelstilldelning. 
 Källor och referenser 
 Act of 17 July 1998 no. 61 relating to Primary and Secondary Edu- cation and Training (the Education Act). With amendments in force as of 19 December 2008. In force as of 1 January 2009. 
 Salazar, Larson, Om Lærepladsspørsmålet, i Memo nr. 212 – September 2004. Økonomisk Institut Københavns Universitet. 
 Bekendtgørelse af lov om erhvervsuddannelser (www.retsinfo.dk/index/UND/AT001700.htm). 
 CEDEFOP. Comparative Presentation. 1002 – Funding for initial vocational training: Introduction (www.trainingvillage.gr). 
 Denmark. Overview of the Vocational Education and Training System. Cedefop 2008. 
 Edgren, Smith, (1987), Lärling – gesäll – mästare. Hantverk och hantverkare i Malmö  
 1750–1847. 
  
 Brown – The information database on education systems in Europe. Norway (www.eurydice.org). 
 323 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2010:75 
  
 Lærlingsordningen – regjeringen.no (www.regjeringen.no/nb/dep/kd/tema/Videregaende- opplaring/). 
 Lpf 94 Läroplan för de frivilliga skolformerna. OECD, (1994), Apprenticeship: Which way forward? 
 OECD, (2009), Learning for Jobs. OECD Policy Review of Voca- tional Education and Training. Initial Report. 
 Cooper, Marquez och att det mönster som föreligger 2010 är tämligen likt det från 1998, i den meningen att Media- och Elpro- grammen fortfarande är de som uppvisar sämst resultat. Endast 26 respektive 43 procent av de skolor som hade programmen lyckas nu placera alla sina elever i 15 veckor. Och fortfarande uppvisar Barn & och/eller har vissa skolors ansträngningar att förhandla fram platser varit otillräckliga. Enligt SI:s pågående granskning finns fortfarande stora olikheter mellan skolorna, vad avser systematiskt och långsiktigt arbete med samverkan mellan skola och arbetsliv. En del skolor anordnar fortfarande APU- ersättande verksamhet på skolan och ansträngningarna att ersätta den verksamheten med riktig APU är inte alltid tillräckliga. När SI kommer in på vad som kan göras åt detta, och överhuvudtaget åt problemen att ge eleverna fullgod undervisning, hamnar de i skolan (Skolinspektionen 2010). Det är huvudmän, rektorer och lärare som måste arbeta mera och/eller bättre. 
 Problemet med otillräckliga  
 APU-platser 
  finns fortfarande och behöver belysas. Speciellt som den nya lärlingsutbildning som hål- ler på att införas kan få liknande problem. Vi ska börja med att se på hur  
 APU-platser 
  rekvireras. 
 Anskaffningen av  
 APU-platser 
  
 Enligt 2010 års undersökning ingår det i programrådets uppgifter att skaffa  
 APU-platser 
  vid något mindre än hälften av skolorna (Fråga 1), vid kommunala skolor till något högre andel än vid friskolor. Det innebär inte att man anser att  
 APU-platsanskaffning 
  är programrådets viktigaste uppgift. Endast 5 procent av respon- denterna anser detta (fråga 7). 
 Vanligt är att eleverna själva skaffar sina  
 APU-platser. 
  Det före- kommer vid 61 procent av skolorna, vid friskolor i högre grad än 
 331 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2010:75 
  
 vid kommunala skolor. Här kan tillfogas att en respondent i eventuella övriga synpunkter pekar på faran av jäv vid bedöm- ningen av sådana elever. Ingen tar upp det danska problemet; att familjer med goda förbindelser kan skaffa sina barn bra  
 APU-plat- 
  ser, medan elever som saknar sådant nätverk kan bli eftersatta. 
 Vanligast tycks vara att undervisande lärare med god kontakt med branschen skaffar fram  
 APU-platser. 
  En intervjuad rektor menar att på hans skola ingår det i tjänsten för varje yrkeslärare att ha så goda relationer med branschen att de vardera kan rekvirera minst fem platser. 
 Samarbete mellan skolor om  
 APU-anskaffning 
  tycks vara ovan- ligt. Ordet konkurrens sammanfattar situationen bättre än ordet samarbete. Det antyds inte minst av fråga 4 där andra gymnasier benämns konkurrenter i 59 fall. I enkätens eventuellt övriga syn- punkter har några rektorer vädrat visst missnöje med situationen: Exempelvis: 
 Det vore en enorm lättnad om det funnes en samlad organisation för  
 grund-/gymnasieskola 
  kring anskaffandet av praktikplatser. 
 Det behövs  
 APU-samordnare 
  som anskaffar platserna både till lärlingar och till yrkesprogrammen. 
 Liknande förslag från skolrepresentanter har för övrigt redovisats även i tidigare utvärderingar. 
 Någonting har hänt 
 I 1998 års rapport fick programansvariga och handledare bedöma, i vilken utsträckning andra utbildnings- och arbetsmarknadspolitiska åtgärder samt övriga praktikformer påverkade möjligheterna att genomföra arbetsplatsförlagd utbildning i föreskriven omfattning. Enligt rapportsammanfattningen stod sig APU väl i konkurrensen. Överhuvudtaget gjorde man då ingen stor sak av konkurrensele- mentet. De utbildningar som har en fungerande samverkan med sina arbetsplatser har inga problem med konkurrens om utbild- ningsplatser från andra utbildningsplanerare (Skolverket 1998). Som främsta orsak till misslyckanden att åstadkomma APU nämnde handledarna brist på tid och resurser. De programansvariga däremot skyllde på bristen på utbildade handledare, och på att arbetsplatserna hade en alltför smal produktionsinriktning för att passa elevernas utbildningsbehov. Sedan dess har en hel del hänt. I och för sig framhåller flera av 2010 års respondenter att bristen på 
 332 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 5 
  
 tid och resurser fortfarande är det stora problemet, när det gäller att få kontakterna med arbetsplatserna att fungera: 
 Vi behöver tid för att jobba med det här. Se till att det finns tid för planering och uppföljning avsatt i lärartjänsterna. 
 Förr fick vi 2,5 timme per elev, i dag arbetar vi ideellt med det här. 
 2010 års enkät ger emellertid även stöd åt att påståendet att de senaste årens struktur- och finanskris påverkat möjligheterna att skaffa  
 APU-platser. 
  Att krisen gjort flera branschers agerande mera kortsiktigt och gjort dem mindre villiga att ställa upp: 
 I nuläget säger företag och fackföreningar att det är viktigt med APU men tillhandahåller inte platser. 
 31 procent av dem som svarat anser att tillgången på  
 APU-platser 
  minskat under de senaste åren, medan 18 procent anser att de ökat. 45 procent anser att tillgången är oförändrad (Fråga 2). Framförallt när rektorerna tillfrågas om de uppfattar konkurrens från andra praktikkategorier när de anordnar APU, lämnar de svar som tyder på att någonting har hänt. Sannolikt har, som följd av krisen, ökad ungdomsarbetslöshet och följande ökning av arbetsmarknadspoli- tiska åtgärder med praktikinslag skärpt konkurrensen om platser. Framförallt Arbetsförmedlingens praktikanter (t.ex. inom ramen för jobbgarantin) (40 % svarar ja) och praktikanter från Kvalifice- rad Yrkesutbildning (41 % svarar ja) ses som konkurrerande – lik- som  
 APU-elever 
  vid andra gymnasieskolor (Diagram 1). Men kon- kurrensens bredd är stor. Såväl högskolepraktik som grundskolans PRAO ses som konkurrerande av ett  
 icke-obetydligt 
  antal rekto- rer. Dessutom nämner 9 st. från kommunala skolor särskilt det individuella programmet (IV) som konkurrent om platser. IV:s roll som konkurrent är sannolikt större än så, eftersom IV väl ibland innefattas i andra konkurrentkategorier, som andra gymnasier (Fråga 4f). 
 Tilläggas kan att IV ofta setts som ett program där elever kunde sättes på mognad för att senare gå över till nationellt program. Men här finns även ett lärlingsspår; och även om klassisk lärlingsutbild- ning varit och är ovanlig inom IV, finns en hel del lärlingsliknande inslag. Enligt en enkät gällande år 2006 hade 70 procent av svenska skolor med IV upparbetade kontakter med lokalt näringsliv, som användes vid design av studievägar inom det individuella program- 
 333 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2010:75 
  
 met (Pettersson 2007). Dessutom meddelade 35 procent att på deras skola fanns verksamhet inom ramen för IV som var långsik- tigt planerad och yrkesförberedande och kan betecknas som lär- lings- eller lärlingsliknande utbildning. Vi vet att ett antal ambi- tiösa experiment förekommit redan tidigare. Bland annat inom ramen för det  
 EU-baserade 
  nätverket Second Chance (Marielunds- gymnasiet i Norrköping t.ex.)  
 (Olofsson-Wadensjö 
  2006). Hant- verksakademin i Stockholm är ett annat exempel, liksom Malmö-  
 Lund-modellen 
  i Skåne, som byggt upp en lärlingsliknande PRIV- utbildning. Vid närmare genomgång av enkätsvaren visade sig emellertid en stor andel av de 35 procenten gälla skolor med endast ett fåtal elever i sådan utbildning. 2006 var emellertid ett år då mycket förändrades. Ett relativt stort antal respondenter hävdade att de just detta år höll på att implementera lärlings eller lärlingslik- nande  
 IV-utbildning. 
  IV kan mycket väl ha blivit en kännbar kon- kurrent till de nationella programmens APU under senare år. 
 334 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 5 
  
 Diagram 1 
 Fråga 4. Har Du, vid anordnandet av APU, uppfattat att praktikkategorier av olika slag konkurrerat om platserna (kommunala och friskolor)? 
 100% 
  
  90% 
  
  80% 
  70% 
  
 60% 
  
 ( %) 
  
 50% 
  
 Ej svar 
  
 40% 
  
 Nej 
  
 30% 
  
 Ja 
  
 20% 
  
 10% 
  
 0% 
  
 a 
  
 b 
  
 c 
  
 d 
  
 e 
  
 P r a k t i k k a t e gor i e r 
  
 (a) 
  
 Praktikanter från socialtjänsten (ungdomar som uppbär ekono- miskt bistånd). 
  
 (b) 
  
 Praktikanter från Arbetsförmedlingen (t.ex. inom ramen för jobbgarantin). 
  
 (c) 
  
 Avtalslärlingar (färdigutbildning inom vissa branscher). 
  
 (d) 
  
 Praktikanter från Kvalificerad Yrkesutbildning. 
  
 (e) 
  
 Andra praktikanter. 
  
 De som ansåg att tillgången på  
 APU-platser 
  minskat (58 st.) Graham att skriva ner något om de troliga orsakerna. 38 st. har med övergripande orsaker som kan sorteras under rubriken den eko- nomiska krisen. 29 kommer med svar som kan sorteras under rubriken konkurrens med andra praktikanordnare. Flera har alltså båda aspekterna med. I några fall nämns överetablering av framförallt mediaprogram. 
 Mycket tyder på att obalansen på marknaden för  
 APU-platser 
  har skärpts under senare år – vilket skolorna försöker lösa genom att använda mer tid och resurser än tidigare för att lösa problemet. 
 335 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2010:75 
  
 Programråden 
 Huvudmannen – skolan – har haft ansvar för att hitta former för samverkan med arbetslivet. Formerna har tidigare inte varit särskilt hårt reglerade utan skulle bestämmas av lokala behov och förut- sättningar. Det organ som växt fram kallas oftast, men inte alltid, programråd. Det var inte obligatoriskt att skapa ett sådant råd. Samverkan i andra former var tänkbara. I 2008 års gymnasieutred- ning föreslås dock obligatorium (SOU 2008:27). 
 Även om programrådet uppenbarligen inte spelar huvudrollen vid själva anskaffningen av  
 APU-platser, 
  så var frågor kring APU  
 program-/yrkesrådens 
  viktigaste kompetensområde, enligt en undersökning från 2000 (Cedefop). 2006 bedömde respondenterna tillgången på  
 APU-platser 
  vara den viktigaste samrådsfrågan i det övergripande samarbetet mellan näringsliv och skola (Yrkesutbild- ningsdelegationen2006). I olika sammanhang, bl.a. i 1998 års undersökning, har fördelarna med fungerande yrkes/programråd understrukits. 2004 framhälls att fungerande programråd och handledarutbildning är viktiga faktorer för att genomföra APU:n mot uppsatta mål och i full omfattning (Myndigheten för skol- utveckling 2004). 
 Tilläggas kan att företeelsen fortfarande inte alltid kallas pro- gramråd. Flera andra beteckningar dyker upp i materialet – bl.a. den gamla beteckningen yrkesråd. 
 Hur har det då sett ut – och hur ser det ut – med omfattningen av programråd? År 2000 gjordes en enkätundersökning, som sän- des till samtliga landets gymnasieskolor. 61 procent svarade (Cedefop). Här fanns bl.a. frågor om yrkes/programråden. Så fick de programansvariga försöka uppskatta läget 1993, 1996 och 1999. Det visade sig att antalet yrkesråd ökade avsevärt under perioden men framförallt för att antalet yrkesprogram på olika skolor växte. Andelen program som hade yrkesråd knutna till sig ändrades ej så mycket. Den kunde uppskattas till mellan 70 och 75 procent under perioden, dock med stora variationer mellan olika program. 2006 års undersökning kom fram till en något lägre siffra – 69 procent. Enligt 2010 års undersökning finns programråd numera i anslut- ning till 78 procent av alla program – i kommunala skolor till högre andel (86 %) än i friskolor (68 %) (Fråga 5). Bland friskolorna finns en stor andel små skolor med bara ett program. Det är inte minst bland dem vi hittar den låga andelen. När friskolor med enbart ett program sorterades fram ur materialet (26 st.) visade sig 
 336 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 5 
  
 över hälften (16 st.) sakna programråd. En respondent skriver i en marginalanmärkning att i en sådan liten verksamhet är det effekti- vast att sköta kontakterna mellan de inblandade utan formell byrå- krati. 
 Möjligen har viss förskjutning skett i programrådens verksam- het under senare år. Åtminstone förefaller den mera konkreta dis- kussionen om antalet  
 APU-platser 
  år 2010 till stor del ske utanför programråden. Endast 5 procent anser att  
 APU-anskaffning 
  är programrådens viktigaste uppgift och endast 44 procent anser att det överhuvudtaget ingår i programrådets uppgifter. Sannolikt har ökningen av antalet friskolor spelat en roll för förskjutningen. Endast 33 procent av rektorerna från friskolor menar att det ingår i programrådets verksamhet att skaffa  
 APU-platser. 
  Tilläggas kan att även om programrådet inte är direkt aktivt vid anskaffningen av platser, så kan ett väl fungerande programråd bidra till god kontakt mellan de inblandade och indirekt underlätta  
 APU-anskaffningen. 
  En ip menade att programrådet numera framförallt användes för att klara ut missförstånd och tvister. Som exempel nämnde han att hans skola drev en restaurang som komplement till APU på Hotell & något oftare vid kommunala skolors APU (72 %) än vid friskolors (63 %). Huruvida uppföljning och utvärdering blivit bättre sedan 1998 är svårt att bedöma. Bland ev. övriga synpunkter fanns bara en som berörde området (den tidigare nämnda bifogade inlagan), vilket kan tyda på att området inte är topprioriterat bland skolfolket. Den ovan nämnda inlagan (sid ) stärker intrycket av att mångfalden och förvirringen finns kvar, liksom behovet av standardisering. 
 Vi har lärare som inte tar kontakt med handledarna ens under arbetsplatsbesöken. 
 344 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 5 
  
 Tilläggas kan att SI tar upp ett speciellt inslag i uppföljning och utvärdering, nämligen betyget på den kurs APU ingår i. Här målas en bild upp som har bäring även för andra inslag i uppföljningen: 
 En del elever har inga samtal alls med sin lärare under sin APU. Andra elever har kontakt med sin lärare, antingen via telefon eller personliga besök, men då tenderar samtalen mer att handla om hur eleven trivs under sin APU, snarare än en genomgång av vad de fått lära sig och hur detta motsvarar kraven i kursplanerna (Skol- inspektionen 2010). 
 Sammantaget lever, enligt SI, de flesta skolor inte upp till författ- ningarnas krav när det gäller betygssättning. Samtidigt understry- ker SI att det finns skolor som klarar uppgiften. 
 Här kan en rektors synpunkt vara av intresse: Kunde vi bara få handledarna att vara med från början, skulle nog även det här med uppföljning och utvärdering ordna sig. I utsagan ligger att det handlar om olika tolkningsramar. Att de problem som behäftat och behäftar uppföljning, utvärdering och återkoppling – och över- huvudtaget de verksamheter som är kopplade till APU – kan här- ledas ur att aktörerna inte kan se på den arbetsplatsförlagda utbild- ningen med samma glasögon. Något som skulle kunna rättas till med handledarutbildning. Det är emellertid inte säkert att skolans syn är den enda rätta. 
 Olika värdesystem 
 Så har ibland hävdats att de gymnasiala yrkesutbildningarna anläg- ger ett alltför ensidigt skolperspektiv på APU. Att man närmar sig arbetslivet efter hur praktiken passar in i de teoretiskt inriktade kurserna. Skolkulturen utmärks av ett redskapstillägnande taget ur sitt sammanhang (Höghielm 06). Arbetslivets representanter har å andra sidan anklagats för att vara alltför inriktade på kortsiktiga produktivitetsproblem. Ett alternativ kunde vara att låta praktiken förklaras med hjälp av teoretiska kurser. Att låta den praktiska yrkesutövningen ange vägen genom olika kursplaners teoretiska avsnitt (Höghielm 05). Möjligen ligger den pedagogiken närmare arbetslivets sätt att se än skolfolkets. Inte nödvändigtvis dock; arbetsgivarna vill att eleverna ska kunna något när de kommer ut. Kommer de ut för tidigt får de bara sopa golv. Många arbetsplat- 
 345 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2010:75 
  
 ser ställer höga krav på vad eleverna ska kunna när de kommer ut (Skolinspektionen 2010). 
 Till underlag för en diskussion ställdes en fråga (Fråga 8). Är det viktigt att APU kommer rätt i tiden i förhållande till yrkes- teoretiska inslag i utbildningen? Här svarade 75 procent av respon- denterna Ja. Här förelåg ingen skillnad mellan fristående och kom- munala skolor. De som svarat Ja Graham sedan kort förklara varför det var viktigt. 
 Några respondenter visade viss förtrogenhet med problematiken ovan. Några menade dessutom att teori och praktik skulle växla gå hand i hand. En annan skrev: Vissa gånger gör man tvärt om, praktiskt först – sedan teori. Det ökar förståelse och förmåga att se sammanhang. Dock levererade huvudparten svar som rätt väl sammanfattas av citaten: När APU har med sig de olika yrkesteo- retiska grundkunskaperna från programmet blir APU meningsfullt och eleven har större chans att lyckas samt Teorin behöver om- sättas i praktiken för att befästa kunskaper. Det skolbänksinlärda stoffet skulle alltså komma först. Ett mera yrkesbaserat förhåll- ningssätt, där produktionsproblem får bestämma när och hur man närmar sig de mera skolbänksförlagda teoretiska avsnitten, hade inte många företrädare i materialet. Åtminstone var det inte något som föll respondenterna in som förklaring till varför turordningen mellan APU och yrkesteoretiska avsnitt var intressant. Däremot kunde flera se värdet av att tidigt få in yrkeskultur och yrkespraxis 
 – ge de unga en yrkesroll – i ett tidigt skede och av det skälet för- lägga inslag av APU tidigt. Vi lade in tre dagar tidigt i åk 1. 
 Frågan fångar något väsentligt, nämligen den prioritet som sko- lans representanter ger skolbänksutbildningen. Det är svårt att säkert veta hur ett urval handledare skulle ha besvarat frågan. 
 APU och lärlingsutbildningen 
 Mindre än hälften av de svarande skolorna deltog i försöksverk- samheten med lärlingsutbildning (48 % av de kommunala och 32 % av friskolorna). När deltagande respondenter tillfrågas om försöks- verksamheten i något avseende haft negativa effekter på APU:s kvalitet eller omfattning svarar 95 procent nej. En mycket stor majoritet säger sig alltså inte märka någon utträngningseffekt av just experimentverksamheten – lite egendomligt med tanke på alla de andra skolformer som betraktas som konkurrenter av en relativt 
 346 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 5 
  
 stor andel (fråga 4). Snarare tycks man tro på synergier. Åtmin- stone anser sig en likaledes stor majoritet (89 %) ha dragit fördel av tidigare etablerad  
 APU-verksamhet, 
  när det gällt försöksverksam- heten. Alternativet upparbetade kontakter med arbetslivet har använts, bejakas av nästa hela den majoriteten. Alternativet eta- blerade programråd har omvandlats till att omfatta även lärlings- utbildningen bejakas av något mer än halva. 
 En något mer försiktig hållning inför lärlingsexperimentet kan spåras i andra kommentarer. Exempelvis i svaren på uppmaningen Sammanfatta de erfarenheter som Du anser värda att ta tillvara inför etableringen av den nya gymnasiala lärlingsutbildningen. 
 Åtskilliga har helt enkelt inte reagerat på uppmaningen. Andra svar är korta och relativt triviala som: Handledare och yrkeslärare måste samarbeta, Man måste nätverka med branschen, Utbild- ningen måste leda till högre studier, Näringslivet måste vara posi- tivt – branscherna måste vara med, Lärlingsutbildning är bra för hantverksyrken, m.fl. 
 Andra synpunkter var något mer elaborerade som: 
 Handledarna måste förberedas/utbildas noggrant, eftersom ele- verna lär sig allt på praktikplatsen och inte är lika förberedda som vanliga  
 APU-elever. 
  
 Lägg tid och resurser på att hitta modeller för att möta branscher och företag i alla upptänkliga sammanhang. Lägg särskild vikt vid handledarutbildningen. 
 Det är viktigt att fungerande programråd finns – inte bara på pap- peret. Det är även viktigt att göra en grundlig undersökning hur många lärlingsplatser det är möjligt att skapa på orten. Kontakten mellan skolan och näringslivet måste fungera, inte bara på över- gripande nivå, utan mellan de enskilda arbetsplatserna och skolan. Det måste finnas engagerade lärare på skolan som tror på idén och slänger bort gammal skolkultur. De fackliga organisationerna måste medverka på ett positivt sätt. 
 För att både ordna/anskaffa  
 APU-platser 
  och lärlingsplatser måste fungerande nätverk finnas och goda branschkontakter samt ett samarbete med fackliga representanter. Det fordras tid och kun- skaper men också förmåga och egen god branschkunskap för att det ska fungera. Om denna etablering från skolans sida i branschen inte finns är det svårt att genomföra en uppbyggnad av lärlings- utbildningen. 
 347 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2010:75 
  
 Trots incitament kommer företag dock alltid att hoppa av sina åtaganden, en buffert är önskvärd. 
 Branschrådet för Op har erfarenheter av vilka arbetsplatser som kan ge de kunskaper och erfarenheter som elever/studerande behö- ver för att uppnå kursmål i vissa av programmets kurser. Denna erfarenhet har vi mycket glädje av när vi planerar lärlingsutbild- ningen som till stora delar (50 %) är arbetsplatsförlagd. 
 Vi har kunnat använda oss av OP:s bedömningsformulär (för APU) och utvecklat dessa vidare för att passa även för lärlings- utbildning. Dessutom har en matris med specificerade arbetsupp- gifter kopplats till kunskapsmål som eleverna ska uppnå i praktik utformats. 
 Vi har ett välfungerande branschråd med valda representanter, regelbundna möten och fast dagordning. Samarbetet med arbets- givare och fackliga representanter fungerar redan bra och de erfa- renheterna har vi tagit tillvara i lärlingsrådet. 
 Utifrån den handledarutbildning som skolan redan erbju- der.har vi utformat en påbyggnadsutbildning till lärlingshand- ledare. Utbildningen har genomgående uppfattats som värdefull av handledarna.. 
 Många har något misstolkat uppmaningen och berättar i stället om hur bra, alternativt dåligt, försöksverksamheten fungerar. 
  
 2 
  
 2  
 Har fungerat över förväntan 
 Våra lärlingar har varit i behov av mycket stöd i skolan och till och från varit enormt struliga på sina arbetsplatser. 
 Vår uppfattning är att lärlingsutbildning inte kvalificerar till lärlingsanställning på grund av begränsade kärnämnesresurser. 
 Ej för skoltrötta. De misslyckas bara ännu mer. 
 Detta kan inte bli en stor utbildningsform. Den måste växa sakta och stabilt. 
 I dag är kvaliteten sämre, på grund av att många elever som söker lärling är vilsna. Vilket leder till att branschen känner att de ej vet om de ska satsa. 
 Vi har svårigheter att förlägga kurser upp till 1 225 p. 
 Den gymnasiala lärlingsutbildningen har svårt att få full acceptans hos branschföreträdarna. Den anses som ofullständig utbildning och det krävs oerhört mycket av handledarna för att utbildningen ska bli bra. Handledarna måste utbildas och knytas till utbildningen så att man möter och arbetar med samma handledare år efter år. 
 Handledarna behöver utbildning för att ta hand om lärlingarna, men har ofta svårt att komma ifrån. Yrkeslärarna har här en viktig uppgift att ge dem det på plats i t.ex. samtal med elev och lärare. 
 348 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 5 
  
 Alltså, 
 Programgymnasiets arbetsplatsförlagda utbildning har under hela sin tillvaro kännetecknats av viss dysfunktion. Under hela perioden har funnits ett underskott på  
 APU-platser. 
  Även inriktningen av och kvaliteten på faktiskt genomförd APU har lämnat en hel del i övrigt att önska. Vi har även sett att krav på mera kontinuitet, på uppstramning och viss standardisering av programrådens verksam- het, handledarnas utbildning samt på uppföljning, återkoppling och kvalitetsbedömning av elevernas APU, funnits med länge. Kraven är sannolikt rimliga och konstruktiva och det är viktigt att ansträngningarna fortsätter. Problemen har emellertid påtalats i snart 20 år, utan att några avgörande förbättringar skett och frågan är om det räcker med att påtala dem och hävda att skolorna måste skärpa sig. Problemens persistens tyder på att här även finns något mera grundläggande att ta tag i. Vi har redan berört en del särdrag som, i varierande utsträckning, bör ha gällt för alla länder med skolstyrd gymnasial yrkesutbildning: 
 Ett sådant är att ett lands näringsliv är statt i ständig omvand- ling, påverkas av kriser osv. Arbetskraftsomflyttning samt teknisk och organisatorisk förändring är några av omvandlingens uttryck. De skapar svårigheter att upprätthålla kontinuitet i verksamheter som är komplementära med olika delar av näringslivet och sam- tidigt kräver långsiktighet – som gymnasial yrkesförberedande utbildning. Framförallt under tider av ekonomisk kris, då framför- allt konkurrensutsatta delar av ekonomin utsätts för extra starkt omvandlingstryck. 
 Omvandlingen skapar dessutom behov av utbildning som går utöver det jobb- eller branschspecifika. Det vill säga av generella inslag, sådana att framtida jobbyten och vidareutbildning möjlig- görs. Det innebär att arbetsplatsförlagd utbildning genomförs av skola och arbetsplatser i samverkan. Det är en springande punkt, eftersom friktionsskapande olikheter finns hos utbildningsgivarna i sättet att se på viktiga inslag av verksamheten. Kontakterna mellan två kulturer – två olika förhållningssätt – tar med andra ord tid och resurser i anspråk. Tid och pengar som inte alltid finns. 
 Vi behöver tid för att jobba med det här. Att det inte fungerar beror på att skolan inte har råd att ha människor anställda för att arbeta med APU. Samma sak med lärlingar, vi måste ha mycket kontakt med företagen. 
 349 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2010:75 
  
 Handledarna byts ut efterhand, svårt med kontinuiteten. 
 Varje ny handledare kräver mer tid för skolans sida för utbild- ning/handledning. 
 Vi kan bara göra det allra nödvändigaste, skaffa platser, admini- strera och besöka. 
 Skolstyrd yrkesutbildning innebär alltså en organisation, som innefattar flera olika intressen och aktörer som ska samverka och vars roller tidigt eller efterhand fastläggs i explicita eller implicita överenskommelser av varierande klarhet. Skolans representanter upplever uppenbarligen att genomförandet av APU kräver mycket tid och ansträngning. Det finns anledning att ta synpunkterna på allvar. En organisation av den här typen kräver mycket förhandling och övervakning av överenskommelser för att fungera. Verksam- heter som tar tid och drar kostnader – transaktionskostnader om vi använder ekonomjargong. 
 Svårigheterna att förena omvandling med kontinuitet och sko- lans värld med produktionens har under hela APU:s historia bidra- git till dess såväl kvantitativa som kvalitativa otillräcklighet och gör så fortfarande. När sedan den ekonomiska omvandlingen tenderar att gå snabbare och näringslivet därtill dras med i en internationell finans- och strukturkris, förvärras problemen. Villkoren för olika överenskommelser ändras snabbt – kontinuiteten försämras. Arbetsplatserna blir – genomsnittligt – mer kortsiktiga i sin plane- ring och har mindre att ge i en förhandlingssituation. Det blir svå- rare – dyrare – för skolan att klara verksamheten. 
 Den här typen av påfrestningar i verksamheten är emellertid inte lika stark på alla orter och för alla program. Näringslivets samman- sättning och därmed omvandlingens styrka varierar geografiskt. Dessutom tycks branscher tillhörande en värld som liknar sko- lans, som inte är så konkurrensutsatta och/eller utsatta för världs- ekonomins förändringar och kast, klara problemen bättre. Vi har nämnt Omvårdnads- och Barn- & måste de ständigt övervakas, dis- kuteras och tolkas för att utbildningen ska fungera väl. Ja, då kan framtidens former för lärande i arbete lätt förvandlas till organisa- tionsteoretikerns mardröm. 
 Källor 
 Berglund I (2007) En ny yrkesutbildning – genom yrkesbaserat lärande? En studie i tre gymnasieskolor som samverkar med företag. Rapport – Lärarhögskolan i Stockholm. 
 Höghielm R (2006) Yrkesförberedande utbildning på yrkets vill- kor, Yrkesläraren, 4. 
 Höghielm R (2005) Yrkesbaserat lärande – Erfarenheter från PEOPLE delprojekt i Söderhamn 2002 till 2005. 
 Möller C, Pettersson L, Nilsson A (2000) Social Dialogue on Trai- ning – Sweden, opublicerad rapport till CEDEFOP. 
 Myndigheten för skolutveckling (2004) Arbetsplats för lärande – om samverkan mellan gymnasieskola och arbetsliv. 
 OECD (2000) From Initial Education to Working Life – Making Transition Work. 
 OECD (2008) Learning for Jobs – OECD Reviews of Vocational Education and Training – Sweden. 
 OECD (2009) Learning for Jobs – OECD Reviews of Vocational Education and Training – Initial Report. 
 Olofsson J & 134 kommunala, 24 fristående och 3 landsting. Nästan hälften av lan- dets kommunala skolhuvudmän deltog med totalt 2815 elever i för- söksverksamheten. Trots att betydligt färre fristående huvudmän deltar i försöksverksamheten är antalet elever i fristående skolor fler än i kommunala skolor. Andelen elever i fristående skolor i för- söksverksamheten utgör nästan fem procent av samtliga elever i fristående gymnasieskolor medan andelen elever i kommunala skolor i försöksverksamheten utgör nästan 1 procent av det totala elevunderlaget. 
  
 1 
  
 Antal elever läsåret 2009/10 
 Försöksverksamheten är representerad inom gymnasieskolans samtliga yrkesförberedande utbildningar. I försöksverksamheten läsåret 2009/10 deltar flest elever i utbildningarna bygg, fordon, 
  
 1  
 Enligt Skolverkets offentliga statistik läsåret 2009/10 gick 305 367 elever i kommunala gymnasieskolor och 85 510 elever i fristående. 
 358 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 6 
  
 handels och administration, hantverk, och energi. Tabell 2.2 och 2.3 innehåller antal elever läsåret 2009/10 fördelat på kön, utbildning och årskurs. 
 Tabell 2.2 Antal elever fördelade efter kön och utbildningar inom när- liggande program i försöksverksamheten VT 2010. Elever årskurs 2. 
  
 2 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Totalt 
  
 Program 
  
 Antal 
  
 Andel (%) 
  
 Antal 
  
 Andel (%) 
  
 Byggprogrammet (BP) 
  
 87 
  
 13 
  
 588 
  
 87 
  
 675 
  
 Fordonsprogrammet (FP) 
  
 30 
  
 7 
  
 392 
  
 93 
  
 422 
  
 Handels och administration (HP) 
  
 194 
  
 64 
  
 108 
  
 36 
  
 302 
  
 Hantverk (HV) 
  
 198 
  
 68 
  
 92 
  
 32 
  
 290 
  
 Energi (EN) 
  
 7 
  
 2 
  
 279 
  
 98 
  
 286 
  
 Industri (IP) 
  
 11 
  
 4 
  
 240 
  
 96 
  
 251 
  
 El (EC) 
  
 8 
  
 3 
  
 236 
  
 97 
  
 244 
  
 Omvårdnad (OP) 
  
 151 
  
 86 
  
 26 
  
 15 
  
 177 
  
 Barn och Fritid (BF) 
  
 99 
  
 86 
  
 18 
  
 15 
  
 117 
  
 Naturbruk (NP) 
  
 93 
  
 88 
  
 13 
  
 12 
  
 106 
  
 Hotell- och Restaurang (HR) 
  
 48 
  
 53 
  
 43 
  
 47 
  
 91 
  
 SM 
  
 16 
  
 31 
  
 35 
  
 69 
  
 51 
  
 Livsmedel (LP) 
  
 24 
  
 63 
  
 14 
  
 37 
  
 38 
  
 Medie (MP) 
  
 4 
  
 36 
  
 7 
  
 64 
  
 11 
  
 Totalt 
  
 970 
  
 2 091 
  
 3 061 
  
 *Utbildningarna är specialutformade och har inte gått att härleda till ett närliggande program 
 Tabell 2.2 visar antalet elever som gick i årskurs 2 våren 2010. Majoriteten av eleverna i försöksverksamheten är män och i läsår 2 är andelen män nästan 70 procent. Könsskillnader finns i flera av gymnasieskolans yrkesförberedande utbildningar och samma mönster återfinns inom försöksverksamheten. I utbildningar inom el, energi, och industri dominerar manliga elever i båda åren i för- söksverksamheten. Inom dessa utbildningar är andelen män över 90 procent. Tabell 2.2 visar att andelen kvinnor i årskurs 2 är högst på  
 omvårdnads-, 
  barn- och fritid samt naturbruksutbildningar. I årskurs 2 är naturbruk den utbildning i försöksverksamheten där andelen kvinnor är störst. Hotell och restaurang är den utbildning i 
  
 2  
 Elever som påbörjat sin utbildning i beslutsomgång 2008/09 gick normalt årskurs 2 men drygt 100 elever i tabell 2.2 gick i årskurs 3. Dessa elever har startat i försöksverksamheten direkt i årskurs 2 men hör till beslutsomgång 2008/09. 
 359 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2010:75 
  
 försöksverksamheten där könsfördelningen är jämnast. I årskurs 1 är andelen kvinnor 53 procent och i årskurs 2 är andelen kvinnor 62 procent. 
 Tabell 2.3 visar vilka utbildningar som eleverna i årskurs 1 i för- söksverksamheten gick våren 2010, den totala andelen kvinnor var 36 procent. Andelen kvinnor är störst i omvårdnad (86 procent) detta kan jämföras med att andelen kvinnor i nationella omvård- nadsprogrammet är 79 procent. Könsskillnaderna skiljer sig åt mellan åren inom vissa utbildningar. Till exempel är könsfördel- ningen i fordonsutbildning något jämnare i årskurs 1, där andelen kvinnor är 12 procent jämfört med sju procent i årskurs 2. I tabell 2.3 framgår också att andelen män som gick en naturbruksutbild- ning är dubbelt så hög i årskurs 1 jämfört med andelen män i årskurs 2. Vidare framgår att andelen kvinnor är högre i årskurs 1 i utbildningarna hantverk, hotell och restaurang i jämförelse med årskurs 2. 
 Tabell 2.3 Antal elever fördelade efter kön och närliggande program inom försöksverksamheten i VT 2010. Elever årskurs 1. 
  
 3 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Totalt 
  
 Program 
  
 Antal 
  
 Andel (%) 
  
 Antal 
  
 Andel (%) 
  
 Bygg (BP) 
  
 106 
  
 14 
  
 649 
  
 86 
  
 755 
  
 Fordonsprogrammet (FP) 
  
 55 
  
 12 
  
 407 
  
 88 
  
 462 
  
 Handels och administration (HP) 
  
 265 
  
 66 
  
 134 
  
 34 
  
 399 
  
 Hantverk (HV) 
  
 292 
  
 77 
  
 88 
  
 23 
  
 380 
  
 Energi (EN) 
  
 9 
  
 2 
  
 357 
  
 98 
  
 366 
  
 El (EC) 
  
 13 
  
 4 
  
 309 
  
 96 
  
 322 
  
 Industri (IP) 
  
 16 
  
 6 
  
 269 
  
 94 
  
 285 
  
 Omvårdnad (OP) 
  
 235 
  
 86 
  
 37 
  
 14 
  
 272 
  
 Naturbruk (NP) 
  
 131 
  
 76 
  
 43 
  
 24 
  
 174 
  
 Hotell- och Restaurang (HR) 
  
 93 
  
 62 
  
 58 
  
 38 
  
 151 
  
 Barn & Fritid (BF) 
  
 120 
  
 82 
  
 27 
  
 18 
  
 147 
  
 SM* 
  
 24 
  
 35 
  
 45 
  
 65 
  
 69 
  
 Livsmedel (LP) 
  
 31 
  
 63 
  
 18 
  
 37 
  
 49 
  
 Medie (MP) 
  
 8 
  
 36 
  
 14 
  
 64 
  
 22 
  
 Totalt 
  
 1 398 
  
 2 455 
  
 3 853 
  
 *Utbildningar är specialutformade och har inte gått att härleda till närliggande program 
  
 3  
 Elever som påbörjat sin utbildning läsåret 2009/10 går normalt årskurs 1 men drygt 150 elever i tabell 2.3 gick i årskurs 2 eller 3. Dessa elever har startat i försöksverksamheten direkt i årskurs 2 eller i årskurs 3 men hör till beslutsomgång 2009/10. 
 360 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 6 
  
 Våren 2009 deltog cirka 3 600 elever i årskurs 1 i försöksverksam- heten och i uppföljningen läsåret 2008/09 kunde det konstateras att cirka 15 procent av eleverna som börjat i försöksverksamheten hösten 2008 hade avslutat sina lärlingsstudier. Våren 2010 visar rekvisitionerna att cirka 550 elever inte längre finns kvar i försöks- verksamhetens årskurs 2. Det innebär att cirka 15 procent ytter- ligare har avbrutit sina lärlingsstudier inom försöksverksamheten. Skolverket kommer att undersöka avhoppsströmmarna för båda årskurserna närmre under hösten 2010. 
 Hösten 2009 gick 3 931 elever i årskurs 1 i försöksverksamheten och vid rekvisitionstillfället våren 2010 deltog totalt 3853 elever i årskurs 1. En viss elevrörlighet har skett mellan höst och vår läsåret 2009/10, det vill säga elever har både tillkommit och avbrutit sina studier i försöksverksamheten. Cirka 12 procent av eleverna i års- kurs 1 har avbrutit försöksverksamheten sedan hösten 2009. Dessa elever kan ha börjat ett annat gymnasieprogram eller helt avbrutit sina gymnasiestudier. Motsvarande siffra för våren 2009 för elever i årskurs 1 var cirka 15 procent. 
  
 3. 
  
 Användning av bidraget läsåret 2009/10 
  
 Läsåret 2009/10 har Skolverket fördelat totalt 175,6 miljoner kro- nor i statsbidrag till huvudmän som deltar i försöksverksamheten. 72,1 miljoner kronor har fördelats till 3 landsting och 134 kommu- nala huvudmän. Därtill har 103,5 miljoner kronor fördelats till 24 fristående huvudmän. Diagram 3.1 och 3.2 visar kommunala respektive fristående huvudmäns användning av statsbidraget läs- året 2009/10. 
 361 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2010:75 
  
 Kommuner och landsting 
 Diagram 3.1 Kommuner och landsting användning av statsbidraget läsåret 2009/10. Redovisas i procent. 
 Övriga kostnader 
  
 2% 
  
 Ej redovisat 
  
 Administrationskostnad 
  
 2% 
  
 er 
  
 5% 
  
 Elevkostnader 
  
 Företagskostnader 
  
 31% 
  
 15% 
  
 Handledarutbildningsko 
  
 stnader 
  
 1% 
  
 Skolpersonalkostnader 
  
 44% 
  
 Diagram 3.1 består av följande sex kostnadsslag: skolpersonals- kostnader, elevkostnader, företagskostnader, administrationskost- nader, handledarutbildningskostnader, övriga kostnader och ej redovisat. I bilaga 1 redovisas vad kostnadsslagen baseras på. 
 Huvudmännens uppföljningar visar att nästan hälften av det totala statsbidraget har använts till kostnader för huvudmännens skolpersonal. Den största kostnaden inom kategorin skolpersonal är karaktärsämneslärare, den näst största andelen är övrig skolper- sonal. Övrig skolpersonal avser vanligtvis kostnader för en lärlings- samordnare. Diagram 3.1 visar att elevkostnader är det näst största kostnadsslaget, 31 procent. De tre största kostnaderna inom elev- kostnader är externa kurser till elever, ersättning för elevers mat och elevdatorer. Exempel på externa kurser som huvudmannen har köpt in är Heta arbeten och Ställningsbyggnad. 
 15 procent av det totala bidraget har använts till att ersätta företag som har tagit emot elever som genomför sin arbetsplats- förlagda utbildning hos dem. Knappt hälften av huvudmännen har använt en del av bidraget till att ersätta företag. Fyra huvudmän har 
 362 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 6 
  
 använt hela bidraget till att ersätta företag. Det framgår i uppfölj- ningarna att ersättningen till företagen har använts på olika sätt. I vissa fall går det till elevens utrustningar, verktyg, i andra fall går det direkt till företaget. Vissa huvudmän har lämnat ersättning till endast ett av flera företag medan andra har lämnat till samtliga företag som har tagit emot elever. Läsåret 2008/09 var motsvarande siffra för företagskostnader 12 procent och det var då 36 av 115 huvudmän som gav en ersättning till företag. 
 17 huvudmän har inte redovisat hela det tilldelade bidraget. Det oredovisade bidraget utgör två procent i diagram 3.1. Huvudmän- nen har vid uppföljningen ännu inte använt hela bidraget. Cirka 2 procent av statsbidraget har redovisats under kostnadsslaget övriga kostnader. 
 Majoriteten av huvudmännen har elever både i årskurs 1 och 2 i försöksverksamheten. Det förekommer dock inte några större skillnader vad gäller användningen av bidraget för elever i årskurs 1 respektive årskurs 2. Den största avvikelsen är att huvudmännen har redovisat att de har använt 41 procent till skolpersonalskostna- der till årskurs 2 och 45 procent till årskurs 1. 
 Vid en jämförelse av hur huvudmännen använde bidraget läsåret 2008/09 och läsåret 2009/10 kan konstateras att under läsåret 2009/10 har huvudmännen använt något större andel av bidraget till företagskostnader och elevkostnader. Andel av bidraget som har gått till företagskostnader har ökat med tre procentenheter och till elevkostnader har en ökning med 10 procentenheter 
  
 4  
  
 skett. Sam- tidigt har det skett en minskning med fyra procentenheter för handledarutbildningskostnader läsåret 2009/10. 
  
 4  
 I uppföljningen läsåret 2008/09 fanns kostnadsslagen elevkostnad och utbildnings- kostnader, i årets uppföljning 2009/10 finns enbart elevkostnader. Jämförelsen har gjorts genom att kostnadsslag elevkostnader och utbildningskostnader har slagits ihop. 
 363 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2010:75 
  
 Fristående skolhuvudmän 
 Diagram 3.2 Fristående huvudmäns användning av bidraget läsåret 2009/10. Redovisas i procent. 
  
 Administrationskostna 
  
 Övriga kostnader 
  
 der 
  
 4% 
  
 15% 
  
 Ej redovisat 
  
 Företagskostnader 
  
 0,1% 
  
 1% 
  
 Elevkostnader 
 32% 
 Handledarutbildningsk ostnader 
 3% 
 Skolpersonal 
  45% 
 Diagram 3.2 visar vad de fristående huvudmännen har använt stats- bidraget till under läsåret 2009/10. Huvudmännens svar har sam- manställts i sex kostnadsslag. Samtliga underkategorier till kost- nadsslagen som bidraget har använts till redovisas i bilaga 2. 
 Den största andelen av det totala statsbidraget har fristående huvudmän använt till skolpersonalskostnader, 45 procent. De två vanligaste kostnaderna som har redovisats inom skolpersonal är löner till karaktärsämneslärare och kärnämneslärare. 32 procent av det totala bidraget har fristående huvudmän använt till kostnader för elevkostnader. De tre vanligaste utgifterna som utgör kostnads- slaget elevkostnader är: externa kurser till elever, arbetsmaterial och resekostnader. När det gäller externa kurser är Heta arbeten och Ställningsbyggnad även vanligt förekommande hos de fristående huvudmännen. 
 Den tredje största andelen, 15 procent, är administrationskost- nader, de tre största administrationskostnaderna är marknads- föring, informationsmaterial och resekostnader för personal. 
 Det bör noteras att när det gäller kommunala huvudmän är den tredje största andelen (15 procent) företagskostnader medan de fristående har använt 1 procent av bidraget till samma kostnadsslag. 
 364 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 6 
  
 Cirka 4 procent av statsbidraget har redovisats under kostnads- slaget övriga kostnader. 
 Det är inga större skillnader mellan hur fristående huvudmän har använt det totala bidraget för alla elever och hur de har använt statsbidraget per årskurs. De största skillnaderna som finns när man jämför huvudmännens redovisning per årskurs är skolperso- nalkostnader, 43 procent har använts till skolpersonalkostnader för årskurs 1 och 48 procent för årskurs 2. Vidare när det gäller admi- nistrationskostnader har 12 procent använts till årskurs 2 medan 17 procent har använts till årskurs 1. 
 Vid en jämförelse av hur fristående huvudmän använt stats- bidraget under läsåret 2009/10 mot läsåret 2008/09 finns vissa skillnader. En förklaring är att huvudmannen Baggium utbildning AB:s statsbidrag utgör drygt 80 procent av diagram 3.2 och Baggium utbildning AB har använt bidraget annorlunda läsåret 2009/10. För läsåret 2009/10 har Baggium Utbildning inte redo- visat att bidraget har använts till kostnadsslag som internationalise- ring, kompetensutveckling, utveckla och fördjupa formerna för APU som i föregående års uppföljning. 
  
 4. 
  
 Erfarenheter av försöksverksamheten 
  
 I uppföljningen har huvudmännen tillfrågats i en öppen fråga om deras upplevda positiva och negativa erfarenheter av försöksverk- samheten. Huvudmännens svar har kategoriserats i sju svarsområ- den och dessa redovisas i tabell 4.1 och tabell 4.2. 
 Positiva erfarenheter 
 157 huvudmän har beskrivit positiva erfarenheter av försöksverk- samheten. Det är relativt vanligt att huvudmännen beskriver flera olika positiva erfarenheter. Nästan hälften av huvudmännen kon- staterar att det är positivt att lärlingsutbildningen innebär ett sam- arbete mellan skola och arbetsliv. Flera huvudmän redovisar olika erfarenheter som rör elevens utveckling. Till exempel har 39 huvud- män svarat att de upplever att eleven trivs med utbildningen och/eller att eleven växer och mognar. Ungefär lika många huvud- män uppger att de anser att elevens anställningsbarhet ökar med lärlingsutbildning. 28 huvudmän påpekar det positiva med balans 
 365 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2010:75 
  
 mellan teori och praktik, en kommunal huvudman skriver följande: Lärlingsutbildningen ger eleverna en hög grad av motivation genom att eleverna ser nyttan mellan teori och praktik. 
 Tabell 4.1 Vad har ni för positiva erfarenheter av försöksverksamheten med gymnasial lärlingsutbildning? 
  
 Positiva erfarenheter 
  
 Antal svar 
  
 Samarbete skola/arbetsliv 
  
 62 
  
 Eleverna trivs och mognar snabbt 
  
 39 
  
 Anställningsbarheten ökar 
  
 33 
  
 Bra alternativ för elever som är skoltrötta/mer praktiskt lagda 
  
 28 
  
 Bra balans mellan teori och praktisk 
  
 28 
  
 Ytterligare utbildningsalternativ 
  
 24 
  
 Utbildningen utvecklas 
  
 21 
  
 Totalt 
  
 235 
  
 Huvudmännen anser att det mest positiva med lärlingsutbildningen innebär ett samarbete mellan skola och arbetsliv. 
 Ett betydligt bättre samarbete mellan skolan och näringslivet, vilket medfört att lärlingsutbildning håller på att bli ett känt begrepp hos företagare, elever och föräldrar i grundskolan. Eleverna blir mer moti- verade både när det gäller kärnämnen liksom karaktär pga. att de varvar studier med arbete, varannan vecka företag varannan skola. Flexiblare system och tillgång till ny teknik, Möjlighet att utbilda elever inom i stort sätt alla inriktningar på programmen samt inom udda yrken som näringslivet har behov av...(Kommunal huvudman) 
 Andra positiva aspekter som huvudmännen har angett är att lär- lingsutbildning passar för elever som är skoltrötta, att utbildningen innebär en breddning av gymnasieskolan samt att lärlingsutbild- ningen utvecklas genom samarbete med arbetslivet. 
 Vi har haft oroligt positiv respons på lärlingsförsöket. Många elever som både trivs oerhört på sina lärlingsplatser (och även inom den skolförlagda delen) samt många som fått sommarjobb inom sitt lär- lingsföretag. Vi har även tagit emot många elever som utan lärlingsför- söket troligtvis inte hade klarat sina studier vid ett gymnasieprogram. Till exempel har vi i dag flera elever med ADHD som klarar sig bra på sina lärlingsplatser och som säkert hade haft det jobbigt utan att kunna reducera de teoretiska skolämnena. (Fristående huvudman) 
 366 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 6 
  
 Lärlingsutbildningen ger en breddning/komplettering till det ordinarie yrkesprogrammet. Det ger möjlighet att utbilda till fler yrken. (Kom- munal huvudman) 
 Karaktärslärarna kommer ut i verkligheten och får därigenom mer kunskaper om yrkesområdet. (Kommunal huvudman) 
 Negativa erfarenheter 
 135 huvudmän har beskrivit negativa erfarenheter av försöksverk- samheten och i tabell 4.2 redovisas dessa i sju svarsområden. 
 Tabell 4.2 Vad har ni för negativa erfarenheter av försöksverksamheten med gymnasial lärlingsutbildning? 
  
 Negativa erfarenheter 
  
 Antal svar 
  
 Elever har låg motivation till att studera 
  
 33 
  
 Svårt att hitta lärlingsplatser 
  
 27 
  
 Kräver mycket resurser och arbete 
  
 26 
  
 Lärlingsbegreppet är ej etablerat 
  
 15 
  
 Elever har avbrutit utbildning i försöksverksamheten 
  
 14 
  
 Avsaknad klasskänsla 
  
 14 
  
 Ej besvarat frågan 
  
 12 
  
 Övriga svar 
  
 6 
  
 Totalt 
  
 147 
  
 De tre mest förkommande negativa svaren är att elever har låg stu- diemotivation, att det är svårt att hitta företag som är intresserade att ta emot en elev och eller att utbildningen kräver mycket perso- nalresurser för skolan. Nedan återges exempel på hur huvudmän framhåller att det funnits problem med avhopp och omotiverade elever. 
 Som många andra utbildningsanordnare har vi haft en del avhopp. Främst i form av elever som inte förstått att arbetslivet inte är en dans på rosor, utan snarare mer krävande än skolförlagd utbildning, dock i annan form, dvs. praktiskt arbete istället för teoretisk lärande. Andelen avhopp har dock minskat då vi numera är mer erfarna och tydligare förklarar och visar eleverna vad en lärlingsutbildning innebär Många lärare och handledare som tidigare inte jobbat med lärlingsutbildningar har svårt att förstå vilka krav en lärlingselev innebär. (Fristående huvudman) 
 367 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2010:75 
  
 Vi har tyvärr fått elever som varit dåligt motiverade för utbildningen. Utbildningen har också låg status på skola i jämförelse med byggpro- grammet. Vi har också haft flera avhopp från utbildningen. Även tvek- samma yrkesval hos en del av eleverna. (Kommunal huvudman) 
 Lärlingsutbildningen riskerar att betraktas som en  
 B-utbildning 
  av ele- ver som inte kommer in på ett skolförlagt yrkesprogram. Utbildningen lockar för många skoltrötta och överåriga för att de tror att lärlings- utbildningen är en lättare väg till gymnasiekompetens. (Kommunal huvudman) 
 När det gäller huvudmännens positiva och negativa kommentarer tycker huvudmännen att det är positivt att utbildningen infattar ett samarbete mellan skola och arbetsliv och att det kan passa elever som är praktiskt lagda samt öka elevens anställningsbarhet. Sam- tidigt menar vissa huvudmän att det är svårt att hitta lärlingsplatser, att det finns elever i försöksverksamheten som inte mäktar med lärlingsutbildningen och efter en tid hoppar av. Det kan konstate- ras att fler positiva kommentarer än negativa har lämnats. 
 Onyttjade platser 
 Även läsåret 2009/10 deltog färre elever i försöksverksamheten än antalet platser som Skolverket beviljat. I uppföljningen blev huvudmännen tillfrågade om de anser att det är svårt att rekrytera elever till lärlingsutbildningen. Nästan samtliga huvudmän bevarade frågan. Hälften (85) av huvudmännen uppgav att det är svårt att rekrytera elever. Dessa huvudmän har i en öppen fråga beskrivit vad de tror att det beror på att färre elever deltar än antalet platser huvudmannen har fått beviljat. 
 368 
 SOU 2010:75 Bilaga 6 
  
 Tabell 4.3 
  
 Antal svar från 82 huvudmän på vad de anser är skälet till att 
  
 det deltar färre elever än de fått beviljat 
  
 Skäl till att färre elever deltar i försöksverksamheten 
  
 Antal svar 
  
 Utbildning är okänd 
  
 32 
  
 Sociala (klasskänsla) viktigt för eleven 
  
 22 
  
 Låg status 
  
 15 
  
 Popularitet för lärling varierar mellan program/branscher 
  
 11 
  
 Ej svarat 
  
 3 
  
 Övrigt 
  
 2 
  
 Totalt 
  
 85 
  
 I tabell 4.3 redovisas huvudmännens bild av vad de tror är skälet till att färre elever deltar i försöksverksamheten än antalet platser som huvudmannen fått beviljat. Huvudmännens svar har kategoriserats i fyra olika förklaringar till varför lärlingsutbildningen enligt dem inte är lika populär som de trodde när de ansökte om lärlingsplat- ser. Ett återkommande skäl är att lärlingsutbildningen fortfarande är ny och att elever inte känner till den. En del huvudmän menar att skolan måste bli bättre på att marknadsföra lärlingsutbildningen. Drygt en fjärdedel uttrycker att lärlingsutbildningen kan upplevas som negativ för att elever saknar gemenskapen att tillhöra en klass. En del av huvudmännen beskriver att lärlingsutbildningen ses som ett alternativ för skoltrötta elever och därför fått låg status. 
 Inte för att det inte är populärt men eftersom våra elever redan valt lärlingsutbildning inom vårt vanliga program så ser de inte några uppenbara fördelar med försöksverksamheten. De upplever att nack- delen med utebliven högskolebehörighet är större än fördelarna (Fri- stående huvudman). 
 Elever och föräldrar är osäkra på vad en lärlingsutbildning leder till (Fristående huvudman). 
 Jag tror att det fortfarande handlar om att vi inte har marknadsfört lärlingsprogrammet tillräckligt. Det är inte känt för kommande elever och inte heller helt bekant för vägledare på grundskolan. Svårt att få elever, föräldrar att förstå att lärlingsutbildningen inte handlar om ett alternativ för de som är trötta på studier (Kommunal huvudman) 
 Eleverna vill ej lämna grupptillhörigheten i klassen. Blir ensam när man går lärlingsutbildning. Det sociala livet på skolan tillsammans med jämnåriga klasskamrater är viktigt för en  
 16-åring. 
  (Kommunal huvud- man) 
 369 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2010:75 
  
 5. 
  
 Statsbidragets betydelse för huvudmännen 
  
 I uppföljningen har huvudmännen svarat på en öppen fråga om statsbidragets betydelse. 157 huvudmän har svarat och svaren har kategoriserats i fem svarsområden och redovisas i tabell 5.1. Många huvudmän anger att bidraget har varit viktigt för dem för att över huvudtaget kunna starta och delta i försöksverksamheten. Övriga svar som har lämnats är beskrivningar på en mer detaljerad nivå. Till exempel menar huvudmännen att lärlingsutbildningen kräver mer resurser för bland annat undervisning i mindre grupper, sam- ordning av verksamheten och täta företagskontakter. 
 En förutsättning för att få en väl fungerande lärlingsutbildning är att det finns praktikplatser och yrkeslärare som kan följa upp utbild- ningen på arbetsplatserna samt att vi måste ha en förstärkning på kärn- ämneslärarna så att även dessa lärare kan besöka eleverna på arbetsplat- sen och arbeta samverkande med yrkesämnena. (Fristående huvud- man) 
 Tabell 5.1 Antal svar från 157 huvudman på frågan vad för betydelse har bidraget på försöksverksamheten? 
  
 Bidragets betydelse 
  
 Antal svar 
  
 Bidraget har stor betydelse för huvudmannen att komma igång 
  
 57 
  
 Täcker de lärarkostnader/personalkostnader som krävs för att komma i gång 
  
 32 
  
 Kvalitet/utveckling av utbildningen 
  
 29 
  
 Ersättning till företag. Dels för att de ska ta emot lärling och dels för att delta 
  
 i handledarutbildning 
  
 29 
  
 Inköp av material (verktyg, arbetskläder, datorer) 
  
 15 
  
 Ej svar 
  
 3 
  
 Totalt 
  
 166 
  
 Flera huvudmän menar att bidraget har varit viktigt för att utveckla utbildningen, ersätta företag och för köp av elevens utrustning. Nedan ges tre exempel på hur huvudmännen har resonerat. 
 Att betala företaget för deras insats för våra elever var en viktig upp- muntran när vi sökte nya arbetsplatser för våra elever. Genom att betala arvodet till företag så kunde vi även ställa ännu mer krav på handledarna att utbilda våra elever.(Kommunal huvudman) 
 Stor betydelse i ett ingångsskede där det behöver satsas lite extra på personal som ska jobba med anskaffning av lärlingsplatser, utbildning av handledare, samordning mellan skola och arbetsplats samt stöttning av eleverna som ska gå som lärling. (Landsting) 
 370 
  
 SOU 2010:75 
  
 Bilaga 6 
  
 Med hjälp av statsbidraget har vi kunnat ge eleverna varsin dator för att kvalitetssäkra, och återkoppla, utbildningsmoment som eleverna gör på sina praktikplatser. De använder datorn för att skriva loggbok som de vidarebefordrar, kontinuerligt, till sin yrkeslärare. Kostnaden för elevens verktyg och arbetskläder är större på grund av den stora andel av utbildningen som de gör på sina praktikplatser. (Kommunal huvud- man) 
 371 
 Statens offentliga utredningar 2010 
 Kronologisk förteckning 
  
 1. 
  
 Lätt att göra rätt 
  
 – 
  
 om förmedling av brottsskadestånd. Ju. 
  
 2. 
  
 Ett samlat insolvensförfarande – förslag till ny lag. Ju. 
  
 3. 
  
 Metria – förutsättningar för att ombilda division Metria vid Lantmäteriet till ett statligt ägt aktiebolag. M. 
  
 4. 
  
 Allmänna handlingar i elektronisk form 
  
 – 
  
 offentlighet och integritet. Ju. 
  
 5. 
  
 Skolgång för alla barn. U. 
  
 6. 
  
 Kunskapslägesrapport på kärnavfalls- området 2010 
  
 – 
  
 utmaningar för slutförvarsprogrammet. M. 
  
 7. 
  
 Aktiva åtgärder för att främja lika rättig- heter och möjligheter – ett systematiskt målinriktat arbete på tre samhälls- områden. IJ. 
  
 8. 
  
 En myndighet för havs- och vatten- miljö. M. 
  
 9. 
  
 Den framtida organisationen för vissa fiskefrågor. Jo. 
  
 10. 
  
 Kvinnor, män och jämställdhet i läromedel i historia. En granskning på uppdrag av Delegationen för jämställdhet i skolan. U. 
  
 11. 
  
 Spela samman – en ny modell för statens stöd till regional kulturverksamhet. Ku. 
  
 12. 
  
 I samspel med musiklivet – en ny nationell plattform för musiken. Ku. 
  
 13 
  
 Upphandling på försvars- och säkerhetsområdet. Fi. 
  
 14. 
  
 Partsinsyn enligt rättegångsbalken. Ju. 
  
 15. 
  
 Kriminella grupperingar – motverka rekrytering och underlätta avhopp. Ju. 
  
 16. 
  
 Sverige för nyanlända. Värden, välfärds- stat, vardagsliv. IJ. 
  
 17. 
  
 Prissatt vatten? M. 
  
 18. 
  
 En reformerad budgetlag. Fi. 
  
 19. 
  
 Lärling – en bro mellan skola och arbetsliv. U. 
  
 20. 
  
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt – från strategi till handling för  
  
 e-förvaltning. 
  Fi. 
  
 21. 
  
 Bättre marknad för tjänstehundar. Jo. 
  
 22. 
  
 Krigets Lagar – centrala dokument om folkrätten under väpnad konflikt, neutralitet, ockupation och fredsinsatser. Fö. 
  
 23. 
  
 Tredje sjösäkerhetspaketet. Klassdirektivet, Klassförordningen, Olycksutredningsdirektivet, IMO:s olycksutredningskod. N. 
  
 24. 
  
 Avtalad upphovsrätt. Ju. 
  
 25. 
  
 Viss översyn av verksamhet och organisa- tion på informationssäkerhetsområdet. Fö. 
  
 26. 
  
 Flyttningsbidrag och unionsrätten. A. 
  
 27. 
  
 Gemensamt ansvar och gränsöverstigande samarbete inom transportforskningen. N. 
  
 28. 
  
 Vändpunkt Sverige – ett ökat intresse för matematik, naturvetenskap, teknik och IKT. U. 
  
 29. 
  
 En ny förvaltningslag. Ju. 
  
 30. 
  
 Tredje inre marknadspaketet för el och naturgas. Fortsatt europeisk harmoni- sering. N. 
  
 31. 
  
 Första hjälpen i psykisk hälsa. S. 
  
 32. 
  
 Utrikesförvaltning i världsklass. En mer flexibel utrikesrepresentation. UD. 
  
 33. 
  
 Kvinnor, män och jämställdhet i läro- medel i samhällskunskap. En granskning på uppdrag av Delegationen för jämställd- het i skolan. U. 
  
 34. 
  
 På väg mot en ny roll – överväganden och förslag om Riksutställningar. Ku. 
  
 35. 
  
 Kunskap som befrielse? En metanalys av svensk forskning om jämställdhet och skola  
  
 1969–2009. 
  U. 
  
 36. 
  
 Svensk forskning om jämställdhet och skola. En bibliografi. U. 
  
 37. 
  
 Sverige för nyanlända utanför flykting- mottagandet. IJ. 
  
 38. 
  
 Mutbrott. Ju. 
  
 39. 
  
 Ny ordning för nationella vaccinations- program. S. 
  
 2010_SOU register  
 S-format.indd 
  2 
  
 2010-10-14 
  09:18:20 
  
 40. 
  
 Cirkulär migration och utveckling 
  
 – 
  
 kartläggning av cirkulära rörelsemönster och diskussion om hur migrationens ut- vecklingspotential kan främjas. Ju. 
  
 41. 
  
 Kompensationstillägg – om ersättning vid försenade utbetalningar. S. 
  
 42. 
  
 Med fiskevård i fokus – en ny fiskevårds- lag. Jo. 
  
 43. 
  
 Förundersökningsbegränsning. Ju. 
  
 44. 
  
 Mål och medel – särskilda åtgärder för vissa måltyper i domstol. Ju. 
  
 45. 
  
 Händelseanalyser vid självmord inom hälso- och sjukvården och socialtjänsten. Förslag till ny lag. S. 
  
 46. 
  
 Utländsk näringsverksamhet i Sverige. En översyn av lagstiftningen om utländska filialer i ett  
  
 EU-perspektiv. 
  N. 
  
 47. 
  
 Alkoholkonsumtion, alkoholproblem och sjukfrånvaro – vilka är sambanden? 
  
 En systematisk litteraturöversikt. S. 
  
 48. 
  
 Multipla hälsoproblem bland personer över 60 år. En systematisk litteratur- översikt om förekomst, konsekvenser och vård. S. 
  
 49. 
  
 Förbud mot köp av sexuell tjänst. En ut- värdering  
  
 1999–2008. 
  Ju. 
  
 50. 
  
 Försvarsmaktens helikopterresurser. Fö. 
  
 51. 
  
 Könsskillnader i skolprestationer – idéer om orsaker. U. 
  
 52. 
  
 Biologiska faktorer och könsskillnader 
  
 i skolresultat. Ett diskussionsunderlag för Delegationen för jämställdhet i skolans arbete för analys av bakgrunden till pojkars sämre skolprestationer jämfört med flickors. U. 
  
 53. 
  
 Pojkar och skolan: Ett bakgrunds- dokument om "pojkkrisen". Översättning på svenska av engelsk rapport: Boys and School: A Background Paper on the "Boy Crisis". + Engelsk rapport. U. 
  
 54. 
  
 Förbättrad återbetalning av studie- skulder. U. 
  
 55. 
  
 Romers rätt 
  
 – 
  
 en strategi för romer i Sverige. IJ. 
  
 56. 
  
 Innovationsupphandling. N. 
  
 57. 
  
 Effektivare planering av vägar och järn- vägar. N. 
  
 58. 
  
 Rehabiliteringsrådets delbetänkande. S. 
  
 59. 
  
 Underhållsskyldighet i internationella situationer – Underhållsförordningen, 2007 års Haagkonvention och 2007 års Haagprotokoll + Bilagedel. Ju. 
  
 60. 
  
 Ett utvidgat skydd mot åldersdiskrimi- nering. IJ. 
  
 61. 
  
 Driftskompatibilitet och enheter som ansvarar för underhåll inom EU:s järn- vägssystem. N. 
  
 62. 
  
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt. Under konstruktion – framtidens e- förvaltning. Fi. 
  
 63. 
  
 EU:s direktiv om sanktioner mot arbets- givare. Ju. 
  
 64. 
  
 "Se de tidiga tecknen" 
  
 – 
  
 forskare reflekterar över sju berättelser från förskola och skola. U. 
  
 65. 
  
 Kompetens och ansvar. S. 
  
 66. 
  
 Barns perspektiv på jämställdhet i skola. En kunskapsöversikt. U. 
  
 67. 
  
 I rättan tid? Om ålder och skolstart. U. 
  
 68. 
  
 Ny yttrandefrihetsgrundlag? Yttrande- frihetskommittén presenterar tre modeller. Ju. 
  
 69. 
  
 Förbättrad vinterberedskap inom järn- vägen. N. 
  
 70. 
  
 Ny struktur för skydd av mänskliga rättigheter. + Bilagor + Lättläst + Daisy. IJ. 
  
 71. 
  
 Sexualbrottslagstiftningen  
  
 –  
 utvärdering och reformförslag. Ju. 
  
 72. 
  
 Folkrätt i väpnad konflikt 
  
 – 
  
 svensk tolkning och tillämpning. + Bilaga 7, Svensk manual i humanitär rätt m.m. Fö. 
  
 73. 
  
 Svensk sjöfarts konkurrensförutsätt- ningar. N. 
  
 74. 
  
 Mer innovation ur transportforskning. N. 
  
 75. 
  
 Gymnasial lärlingsutbildning 
  
 – 
  
 utbildning för jobb. Erfarenheter efter två års försök med lärlingsutbildning. U. 
  
 2010_SOU register  
 S-format.indd 
  3 
  
 2010-10-14 
  09:18:20 
  
 Statens offentliga utredningar 2010 
 Systematisk förteckning 
 Justitiedepartementet 
 Lätt att göra rätt 
 – om förmedling av brottsskadestånd. [1] 
 Ett samlat insolvensförfarande – förslag till ny lag. [2] 
 Allmänna handlingar i elektronisk form 
 – offentlighet och integritet. [4] Partsinsyn enligt rättegångsbalken. [14] 
 Kriminella grupperingar – motverka rekrytering och underlätta avhopp. [15] 
 Avtalad upphovsrätt. [24] En ny förvaltningslag. [29] Mutbrott. (38) 
 Cirkulär migration och utveckling 
 – kartläggning av cirkulära rörelsemönster och diskussion om hur migrationens ut- vecklingspotential kan främjas. [40] 
 Förundersökningsbegränsning. [43] 
 Mål och medel – särskilda åtgärder för vissa måltyper i domstol. [44] 
 Förbud mot köp av sexuell tjänst. En ut- värdering  
 1999–2008. 
  [49] 
 Underhållsskyldighet i internationella situationer – Underhållsförordningen, 2007 års Haagkonvention och 2007 års Haagprotokoll + Bilagedel. [59] 
 EU:s direktiv om sanktioner mot arbetsgivare. [63] 
 Ny yttrandefrihetsgrundlag? Yttrandefrihets- kommittén presenterar tre modeller. [68] 
 Sexualbrottslagstiftningen  
 –  
 utvärdering och reformförslag. [71] 
 Utrikespartementet 
 Utrikesförvaltning i världsklass. En mer flexibel utrikesrepresentation. [32] 
 Försvarsdepartementet 
 Krigets Lagar – centrala dokument om folk- rätten under väpnad konflikt, neutralitet, ockupation och fredsinsatser. [22] 
 Viss översyn av verksamhet och organisation på informationssäkerhetsområdet. [25] 
 Försvarsmaktens helikopterresurser. [50] 
 Folkrätt i väpnad konflikt – svensk tolkning och tillämpning. + Bilaga 7, Svensk manual i humanitär rätt m.m. [72] 
 Socialdepartementet 
 Första hjälpen i psykisk hälsa. [31] 
 Ny ordning för nationella vaccinations- program. [39] 
 Kompensationstillägg – om ersättning vid försenade utbetalningar. [41] 
 Händelseanalyser vid självmord inom hälso- och sjukvården och socialtjänsten. Förslag till ny lag. [45] 
 Alkoholkonsumtion, alkoholproblem och sjukfrånvaro – vilka är sambanden? En systematisk litteraturöversikt. [47] 
 Multipla hälsoproblem bland personer 
 över 60 år. En systematisk litteraturöversikt om förekomst, konsekvenser och vård. [48] 
 Rehabiliteringsrådets delbetänkande. [58] Kompetens och ansvar. [65] 
 Finansdepartementet 
 Upphandling på försvars- och säkerhets- området. [13] 
 En reformerad budgetlag. [18] 
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt – från strategi till handling för  
 e-förvaltning. 
  [20] 
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt. Under konstruktion – framtidens e- förvaltning. [62] 
 Utbildningsdepartementet 
 Skolgång för alla barn. [5] 
 Kvinnor, män och jämställdhet i läromedel i historia. En granskning på uppdrag av 
 Delegationen för jämställdhet i skolan. [10] 
 Lärling – en bro mellan skola och arbetsliv. [19] 
  
 2010_SOU register  
 S-format.indd 
  4 
  
 2010-10-14 
  09:18:20 
  
 Vändpunkt Sverige – ett ökat intresse för matematik, naturvetenskap, teknik och IKT. [28] 
 Kvinnor, män och jämställdhet i läromedel i samhällskunskap. En granskning på upp- drag av Delegationen för jämställdhet i skolan. [33] 
 Kunskap som befrielse? En metaanalys av svensk forskning om jämställdhet och skola  
 1969–2009. 
  [35] 
 Svensk forskning om jämställdhet och skola. En bibliografi. [36] 
 Könsskillnader i skolprestationer – idéer om orsaker. [51] 
 Biologiska faktorer och könsskillnader i skol- resultat. Ett diskussionsunderlag för Delegationen för jämställdhet i skolans arbete för analys av bakgrunden till pojkars sämre skolprestationer jämfört med flickors. [52] 
 Pojkar och skolan: Ett bakgrundsdokument om pojkkrisen. Översättning på svenska av engelsk rapport: Boys and School: A Back- groundpaper on the "Boy Crisis". 
 + Engelsk rapport.[53] 
 Förbättrad återbetalning av studieskulder. [54] 
 "Se de tidiga tecknen" 
 – forskare reflekterar över sju berättelser från förskola och skola. [64] 
 Barns perspektiv på jämställdhet i skola. En kunskapsöversikt. [66] 
 I rättan tid? Om ålder och skolstart. [67] 
 Gymnasial lärlingsutbildning 
 – utbildning för jobb. Erfarenheter efter två års försök med lärlingsutbildning. [75] 
 Jordbruksdepartementet 
 Den framtida organisationen för vissa fiske- frågor. [9] 
 Bättre marknad för tjänstehundar. [21] 
 Med fiskevård i fokus – en ny fiskevårdslag. [42] 
 Miljödepartementet 
 Metria – förutsättningar för att ombilda division Metria vid Lantmäteriet till ett statligt ägt aktiebolag. [3] 
 Kunskapslägesrapport på kärnavfallsom- rådet 2010 – utmaningar för slutförvars- programmet. [6] 
 En myndighet för havs- och vattenmiljö. [8] Prissatt vatten? [17] 
 Näringsdepartementet 
 Tredje sjösäkerhetspaketet. Klassdirektivet, Klassförordningen, Olycksutrednings- direktivet, IMO:s olycksutredningskod. [23] 
 Gemensamt ansvar och gränsöverstigande samarbete inom transportforskningen. [27] 
 Tredje inre marknadspaketet för el och natur- gas. Fortsatt europeisk harmonisering. [30] 
 Utländsk näringsverksamhet i Sverige. 
 En översyn av lagstiftningen om utländska filialer i ett  
 EU-perspektiv. 
  [46] 
 Innovationsupphandling. [56] 
 Effektivare planering av vägar och järnvägar. [57] 
 Driftskompatibilitet och enheter som ansvarar för underhåll inom EU:s järnvägssystem. [61] 
 Förbättrad vinterberedskap inom järnvägen. [69] 
 Svensk sjöfarts konkurrensförutsättningar. [73] 
 Mer innovation ur transportforskning. [74] 
 Integrations- och jämställdhetsdepartementet 
 Aktiva åtgärder för att främja lika rättigheter och möjligheter – ett systematiskt mål- inriktat arbete på tre samhällsområden. [7] 
 Sverige för nyanlända. Värden, välfärdsstat, vardagsliv. [16] 
 Sverige för nyanlända utanför flykting- mottandet. [37] 
 Romers rätt – en strategi för romer i Sverige. [55] 
 Ett utvidgat skydd mot åldersdiskriminering. [60] 
 Ny struktur för skydd av mänskliga rättig- heter. + Bilagor + Lättläst + Daisy. [70] 
 Kulturdepartementet 
 Spela samman – en ny modell för statens stöd till regional kulturverksamhet. [11] 
 I samspel med musiklivet – en ny nationell plattform för musiken. [12] 
 På väg mot en ny roll – överväganden och förslag om Riksutställningar. [34] 
 Arbetsmarknadsdepartementet 
 Flyttningsbidrag och unionsrätten. [26] 
  
 2010_SOU register  
 S-format.indd 
  5 
  
 2010-10-14 
  09:18:20