sou 2016 39  
  
 Polis i framtiden 
  
 – polisutbildningen som högskoleutbildning 
  
 Betänkande av Polisutbildningsutredningen 
  
 Stockholm 2016 
  
 SOU 2016:39 
  
 SOU och Ds kan köpas från James kundservice. Beställningsadress: James kundservice, 106 47 Stockholm Ordertelefon:  
 08-598 191 90 
  
 E-post: 
  kundservice@wolterskluwer.se 
  
 Webbplats: wolterskluwer.se/offentligapublikationer 
  
 För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Carter AB på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
  
 Svara på remiss – hur och varför 
  
 Statsrådsberedningen, SB PM 2003:2 (reviderad  
 2009-05-02). 
  
 En kort handledning för dem som ska svara på remiss. 
  
 Häftet är gratis och kan laddas ner som pdf från eller beställas på regeringen.se/remisser 
  
 Layout: Kommittéservice, Regeringskansliet 
  
 Omslag: Riley 
  
 Tryck: Riley, Stockholm 2016 
  
 ISBN  
 978-91-38-24456-2 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet Hensley 
  
 Regeringen beslutade den 19 mars 2015 kommittédirektiven En förändrad polisutbildning. Enligt direktiven ska en särskild utredare lämna förslag till hur den grundläggande utbildningen till polisman kan omformas till en högskoleutbildning (dir. 2015:29). 
  
 Samma dag förordnades som särskild utredare lagmannen i Södertörns tingsrätt och ordföranden i Överklagandenämnden för högskolan Crawford. 
  
 Den 13 april 2015 förordnades som sekreterare i utredningen hand- läggaren vid Försvarshögskolan, Frédérique Lémery. Frédérique Lémery entledigades från uppdraget som sekreterare den 7 mars 2016. Den 28 januari 2016 förordnades ämnesrådet vid Justitie- departementet Perry som huvudsekreterare i utredningen. 
  
 Den 15 april 2015 förordnades följande experter i utredningen om en förändrad polisutbildning: rektorn vid högskolan i Halmstad Wade, departementssekreteraren vid Utbildnings- departementet Holmes, polismästaren vid Polismyndigheten, tillika chef för HR/kompetensförsörjningsenheten Rivera, ämnesrådet vid Justitiedepartementet Perry, utbildnings- chefen vid Linnéuniversitetet Stephens, verksjuristen vid Universitetskanslersämbetet Cooper, ämnesrådet vid Utbildningsdepartementet  
 Silva och departements- sekreteraren vid Finansdepartementet Fowler. Den 28 januari 2016 entledigades Perry som expert i utredningen och ersattes av departementssekreteraren Nelson. Den 3 mars entledigades Fowler från utredningen och ersattes av departe- mentssekreteraren Thomas. Den 16 mars 2016 förordnades rättschefen vid Polismyndigheten Gonzales som expert i utredningen. 
  
 Den 25 februari 2016 beslutade regeringen tilläggsdirektiv till utredningen (dir. 2016:16). 
  
 Utredningen, som har antagit namnet Polisutbildnings- utredningen (Ju 2015:03), överlämnar härmed betänkandet Polis i framtiden – polisutbildningen som en högskoleutbildning 
  
 (SOU 2016:39). 
  
 Experterna har ställt sig bakom utredningens överväganden och förslag. Betänkandet har därför formulerats i  
 vi-form. 
  
 Uppdraget är härmed slutfört. 
  
 Stockholm i maj 2016 
  
 Crawford 
  
 Perry 
  
 Innehåll 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 15 
  
 1 
  
 Författningsförslag..................................................... 
  
 21 
  
 1.1Förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen 
  
 (2001:453) ............................................................................... 
  
 21 
  
 1.2Förslag till lag om ändring i offentlighets- och 
  
 sekretesslagen (2009:400)....................................................... 
  
 23 
  
 1.3Förslag till lag om ändring i patientsäkerhetslagen 
  
 (2010:659) ............................................................................... 
  
 24 
  
 1.4Förslag till förordning om ändring i 
  
 högskoleförordningen (1993:100) ......................................... 
  
 25 
  
 1.5 Förslag till förordning om ändring i 
  
 säkerhetsskyddsförordningen (1996:633)............................. 
  
 31 
  
 1.6Förslag till förordning om ändring i förordningen 
  
 (1999:1134) om belastningsregister....................................... 
  
 32 
  
 1.7Förslag till förordning om ändring i förordningen 
  
 (1999:1135) om misstankeregister......................................... 
  
 33 
  
 1.8 Förslag till förordning om ändring i 
  
 studiestödsförordningen (2000:655) ..................................... 
  
 34 
  
 1.9Förslag till förordning om ändring i förordningen (2002:760) om uppdragsutbildning vid universitet och 
  
 högskolor................................................................................. 
  
 36 
  
 1.10 Förslag till förordning om ändring i förordningen 
  
 (2014:1102) med instruktion för Polismyndigheten ............ 
  
 37 
  
 5 
  
 Innehåll SOU 2016:39 
  
 1.11 
  
 Förslag till förordning om ändring i polisförordningen 
  
 (2014:1104) ............................................................................. 
  
 38 
  
 1.12 
  
 Förslag till förordning om upphävande av förordningen 
  
 (2014:1105) om utbildning till polisman .............................. 
  
 42 
  
 1.13Förslag till förordning om ändring i förordningen (2014:1106) om handläggning av ärenden om brott av 
  
 anställda inom polisen och vissa andra 
  
 befattningshavare.................................................................... 
  
 43 
  
 2 
  
 Utredningens uppdrag och arbete................................ 
  
 47 
  
 2.1 
  
 Utredningens uppdrag ........................................................... 
  
 47 
  
 2.2 
  
 Genomförandet av uppdraget ................................................ 
  
 48 
  
 2.2.1 
  
 Vårt arbete ............................................................... 
  
 48 
  
 2.2.2 
  
 Referensgruppen ..................................................... 
  
 49 
  
 2.2.3 
  
 Avgränsningar ......................................................... 
  
 50 
  
 2.3 
  
 Betänkandets fortsatta disposition ........................................ 
  
 50 
  
 3 
  
 Tidigare utredningar................................................... 
  
 53 
  
 3.1 
  
 Inledning ................................................................................. 
  
 53 
  
 3.2 
  
 Polisutredningen 1979............................................................ 
  
 53 
  
 3.3 
  
 En ny polisutbildning 1998 .................................................... 
  
 54 
  
 3.4 
  
 Polisutbildningsutredningen 2006......................................... 
  
 56 
  
 3.5Utredningen om den framtida polisutbildningen 
  
 2006–2008 ............................................................................... 
  
 56 
  
 3.5.1 
  
 Framtidens polis...................................................... 
  
 57 
  
 3.5.2 
  
 Framtidens polisutbildning .................................... 
  
 60 
  
 3.5.3 
  
 Remissinstansernas synpunkter på förslagen i 
  
 Framtidens polisutbildning .................................... 
  
 66 
  
 4 
  
 Polismyndigheten och utbildningen till polisman i 
  
 dag .......................................................................... 
  
 69 
  
 4.1 
  
 Inledning ................................................................................. 
  
 69 
  
 4.2 
  
 Polismyndighetens verksamhet i dag .................................... 
  
 69 
  
 6 
  
 SOU 2016:39 
  
 Innehåll 
  
 4.2.1 
  
 Regleringen .............................................................. 
  
 69 
  
 4.2.2 
  
 Organisationen ........................................................ 
  
 73 
  
 4.2.3 
  
 Uppdrag och verksamheter..................................... 
  
 75 
  
 4.3 Polismyndigheten i framtiden................................................ 
  
 77 
  
 4.4 Utbildningen till polisman i dag ............................................ 
  
 80 
  
 4.4.1 
  
 Regleringen .............................................................. 
  
 80 
  
 4.4.2 
  
 Lärosäten.................................................................. 
  
 81 
  
 4.4.3 
  
 Volymer.................................................................... 
  
 82 
  
 4.4.4 
  
 Antagning och urval ................................................ 
  
 83 
  
 4.4.5 
  
 Distansutbildning .................................................... 
  
 84 
  
 4.4.6 
  
 Närmare om polisprogrammet ............................... 
  
 84 
  
 4.4.7Särskilt om uppdragsutbildningarna vid Umeå 
  
 universitet, Linnéuniversitetet och Södertörns 
  
 högskola ................................................................... 
  
 86 
  
 4.4.8 
  
 Examen..................................................................... 
  
 88 
  
 4.4.9 
  
 Disciplinära åtgärder och avskiljande ..................... 
  
 88 
  
 4.4.10 
  
 Den funktionsinriktade utbildningen .................... 
  
 89 
  
 5 
  
 Polisutbildning i Norden ............................................ 
  
 91 
  
 5.1 
  
 Inledning ................................................................................. 
  
 91 
  
 5.2 
  
 Polisutbildning i Danmark ..................................................... 
  
 91 
  
 5.2.1 
  
 Polisen ...................................................................... 
  
 91 
  
 5.2.2 
  
 Polisutbildningen..................................................... 
  
 92 
  
 5.2.3 
  
 Tillträde till polisutbildningen ................................ 
  
 93 
  
 5.2.4 
  
 Vetenskaplig grund.................................................. 
  
 94 
  
 5.2.5 
  
 Nyligen beslutad förändring ................................... 
  
 94 
  
 5.3 
  
 Polisutbildning i Finland ........................................................ 
  
 95 
  
 5.3.1 
  
 Polisen ...................................................................... 
  
 95 
  
 5.3.2 
  
 Polisutbildningen..................................................... 
  
 95 
  
 5.3.3 
  
 Tillträde till polisutbildningen ................................ 
  
 96 
  
 5.3.4 
  
 Vetenskaplig grund.................................................. 
  
 97 
  
 5.4 
  
 Polisutbildning i Norge .......................................................... 
  
 97 
  
 5.4.1 
  
 Polisen ...................................................................... 
  
 97 
  
 5.4.2 
  
 Polisutbildningen..................................................... 
  
 98 
  
 5.4.3 
  
 Tillträde till polisutbildningen ................................ 
  
 98 
  
 5.4.4 
  
 Vetenskaplig grund.................................................. 
  
 99 
  
 7 
  
 Innehåll SOU 2016:39 
  
 6 
  
 Grundutbildningen till polisman som 
  
 högskoleutbildning................................................... 
  
 101 
  
 6.1 
  
 Inledning ............................................................................... 
  
 101 
  
 6.2 
  
 Vad karaktäriserar högskoleutbildning? ............................. 
  
 102 
  
 6.2.1 
  
 Reglering av högskoleutbildning.......................... 
  
 102 
  
 6.2.2 
  
 Högskoleutbildningens nivåer och mål ............... 
  
 104 
  
 6.2.3 
  
 Tillstånd att utfärda examen ................................. 
  
 105 
  
 6.2.4 
  
 Tillträde till utbildning på högskola..................... 
  
 106 
  
 6.2.5 
  
 Uppdragsutbildning .............................................. 
  
 109 
  
 6.2.6 
  
 Resurstilldelning till lärosäten och 
  
 utbildningar ........................................................... 
  
 110 
  
 6.3Varför ska grundutbildningen till polisman vara en 
  
 högskoleutbildning? ............................................................. 
  
 111 
  
 6.4Vad krävs för att göra grundutbildningen till polisman 
  
 till en högskoleutbildning? .................................................. 
  
 113 
  
 7 
  
 Vetenskaplig grund och forskningsanknytning ............. 
  
 117 
  
 7.1 
  
 Inledning ............................................................................... 
  
 117 
  
 7.2 
  
 Vetenskaplig grund och forskningsanknytning.................. 
  
 117 
  
 7.2.1 
  
 Polisutbildningens vetenskapliga grund .............. 
  
 118 
  
 7.2.2Forskningsanknytning och beprövad 
  
 erfarenhet............................................................... 
  
 119 
  
 7.2.3Forskningsanknytning i utbildningen: en 
  
 förutsättning för forskning .................................. 
  
 120 
  
 7.3 
  
 Dagens polisforskning ......................................................... 
  
 121 
  
 7.4 
  
 Polisiärt arbete som huvudområde på högskolan ............... 
  
 124 
  
 7.5 
  
 Lärarnas kompetens.............................................................. 
  
 125 
  
 7.6 
  
 Våra slutsatser....................................................................... 
  
 127 
  
 7.6.1 
  
 Att knyta samman polisutbildning och 
  
 polisforskning........................................................ 
  
 128 
  
 7.6.2 
  
 En forskarskola i polisärt arbete........................... 
  
 129 
  
 8 
  
 SOU 2016:39 Innehåll 
  
 8 
  
 En utbildning som leder till polisexamen ................... 
  
 133 
  
 8.1 
  
 Inledning ............................................................................... 
  
 133 
  
 8.2 
  
 Vilken examen ska polisutbildningen leda till? ................... 
  
 133 
  
 8.2.1 
  
 Våra överväganden och förslag ............................. 
  
 133 
  
 8.3 
  
 Polisexamens omfattning ..................................................... 
  
 135 
  
 8.3.1 
  
 Den nuvarande polisutbildningens omfattning ... 
  
 135 
  
 8.3.2Polisutbildningens omfattning i andra 
  
 nordiska länder ...................................................... 
  
 136 
  
 8.3.3Polismans befogenheter och skyldigheter och kraven i det yrkesområde utbildningen ska 
  
 leda till .................................................................... 
  
 137 
  
 8.3.4 
  
 Tidigare utredningar.............................................. 
  
 139 
  
 8.3.5 
  
 Det internationella perspektivet ........................... 
  
 140 
  
 8.3.6 
  
 Treåriga utbildningar som norm på grundnivå .... 
  
 140 
  
 8.3.7 
  
 Våra överväganden och förslag ............................. 
  
 141 
  
 8.4 
  
 Examensbeskrivning ............................................................. 
  
 143 
  
 8.4.1 
  
 Överväganden och förslag .................................... 
  
 143 
  
 9 
  
 Tillträde till utbildningen.......................................... 
  
 149 
  
 9.1 
  
 Inledning ............................................................................... 
  
 149 
  
 9.2 
  
 Gällande ordning................................................................... 
  
 150 
  
 9.2.1Krav för behörighet till grundutbildningen till 
  
 polisman ................................................................. 
  
 150 
  
 9.2.2Urvalsprocessen till grundutbildningen till 
  
 polisman ................................................................. 
  
 151 
  
 9.2.3Krav för behörighet till högskoleutbildning på 
  
 grundnivå ............................................................... 
  
 154 
  
 9.2.4Regler för urval till högskoleutbildning på 
  
 grundnivå ............................................................... 
  
 154 
  
 9.2.5 
  
 Prövning av laglydighet ......................................... 
  
 155 
  
 9.2.6 
  
 Säkerhetsskydd ...................................................... 
  
 158 
  
 9.3Behörighetskrav för tillträde till högskoleutbildning 
  
 som leder till polisexamen – överväganden och förslag...... 
  
 161 
  
 9.3.1 
  
 Utgångspunkter..................................................... 
  
 161 
  
 9.3.2 
  
 Krav på grundläggande behörighet....................... 
  
 162 
  
 9 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2016:39 
  
 9.3.3Krav på grundläggande behörighet, utöver dem som följer av högskolelagen och 
  
 högskoleförordningen .......................................... 
  
 163 
  
 9.3.4 
  
 Krav på särskild behörighet .................................. 
  
 177 
  
 9.4 
  
 Urval av sökande till utbildningen....................................... 
  
 182 
  
 9.5 
  
 Överklagande........................................................................ 
  
 183 
  
 10 
  
 Verksamhetsförlagd utbildning .................................. 
  
 185 
  
 10.1 
  
 Inledning ............................................................................... 
  
 185 
  
 10.2 
  
 Gällande ordning .................................................................. 
  
 186 
  
 10.2.1Verksamhetsförlagd utbildning för 
  
 polisstuderande i dag............................................. 
  
 186 
  
 10.2.2Verksamhetsförlagd utbildning i några 
  
 högskoleutbildningar ............................................ 
  
 189 
  
 10.3 Överväganden och förslag ................................................... 
  
 190 
  
 10.3.1 
  
 Utredningen om den framtida 
  
 polisutbildningen .................................................. 
  
 190 
  
 10.3.2 
  
 Verksamhetsförlagd del av utbildningen? ........... 
  
 191 
  
 10.3.3Omfattningen av den verksamhetsförlagda 
  
 utbildningen .......................................................... 
  
 193 
  
 10.3.4 Förläggning och upplägg av den 
  
 verksamhetsförlagda utbildningen ....................... 
  
 194 
  
 10.4Befogenheter under och villkor för att få genomföra den verksamhetsförlagda delen av utbildningen vid 
  
 Polismyndigheten ................................................................. 
  
 196 
  
 10.4.1 
  
 Studenternas befogenheter ................................... 
  
 196 
  
 10.4.2 
  
 Hanteringen av sekretess ...................................... 
  
 198 
  
 10.4.3Villkor för att Polismyndigheten ska ta emot 
  
 studenter för den verksamhetsförlagda delen 
  
 av utbildningen ...................................................... 
  
 200 
  
 10.4.4 Polismyndighetens handläggning av ärenden 
  
 om brott under den verksamhetsförlagda 
  
 utbildningen vid myndigheten ............................. 
  
 202 
  
 10 
  
 SOU 2016:39 Innehåll 
  
 10.5 
  
 Handledning och samverkan mellan Polismyndigheten 
  
 och lärosätena........................................................................ 
  
 204 
  
 10.5.1 
  
 Säkerhet för studenten .......................................... 
  
 206 
  
 10.5.2 Hinder att fortsätta utbildningen ......................... 
  
 206 
  
 11 
  
 Disciplinära åtgärder och avskiljande......................... 
  
 209 
  
 11.1 
  
 Inledning ............................................................................... 
  
 209 
  
 11.2 
  
 Gällande ordning................................................................... 
  
 209 
  
 11.2.1 
  
 Grundutbildningen till polisman .......................... 
  
 209 
  
 11.2.2 
  
 Reglerna för högskoleutbildning .......................... 
  
 211 
  
 11.3 
  
 Våra överväganden och förslag............................................. 
  
 213 
  
 11.3.1 
  
 Disciplinära åtgärder ............................................. 
  
 213 
  
 11.3.2 
  
 Avskiljande............................................................. 
  
 214 
  
 12 
  
 Styrning och dimensionering av utbildningen ............. 
  
 219 
  
 12.1 
  
 Inledning ............................................................................... 
  
 219 
  
 12.2 
  
 Styrning av antalet lärosäten med utbildning som leder 
  
 till polisexamen ..................................................................... 
  
 220 
  
 12.2.1 Våra överväganden och förslag ............................. 
  
 220 
  
 12.3 
  
 Styrning av antalet studenter och finansiering av 
  
 polisutbildningen .................................................................. 
  
 223 
  
 12.3.1Gällande bestämmelser för styrning av antalet 
  
 studenter ................................................................ 
  
 223 
  
 12.3.2 
  
 Överväganden och förslag .................................... 
  
 224 
  
 12.4 
  
 Styrning av utbildningsinnehåll............................................ 
  
 226 
  
 12.4.1 
  
 Gällande bestämmelser .......................................... 
  
 226 
  
 12.4.2 
  
 Styrning av officersutbildningen .......................... 
  
 227 
  
 12.4.3 
  
 Överväganden och förslag .................................... 
  
 228 
  
 13 
  
 Jämställdhet och mångfald....................................... 
  
 231 
  
 13.1 
  
 Inledning ............................................................................... 
  
 231 
  
 13.2 
  
 Allmänt 
  
 .................................................................................. 
  
 231 
  
 13.2.1 ........................................................... 
  
 Jämställdhet 
  
 231 
  
 13.2.2 ................................................................ 
  
 Mångfald 
  
 232 
  
 11 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2016:39 
  
 13.2.3 Diskrimineringslagen ............................................ 
  
 233 
  
 13.3 Jämställdhet och mångfald inom högskolan ....................... 
  
 234 
  
 13.3.1Högskolan i siffror vad gäller jämställdhet och 
  
 mångfald ................................................................ 
  
 234 
  
 13.3.2 
  
 Jämställdhet ........................................................... 
  
 236 
  
 13.3.3 
  
 Breddad rekrytering .............................................. 
  
 237 
  
 13.4 Jämställdhet och mångfald på Polismyndigheten............... 
  
 238 
  
 13.4.1Polismyndigheten och grundutbildningen till polisman i siffror vad gäller jämställdhet och 
  
 mångfald ................................................................ 
  
 238 
  
 13.4.2 
  
 Jämställdhet ........................................................... 
  
 240 
  
 13.4.3 
  
 Mångfald ................................................................ 
  
 240 
  
 13.4.4Arbete för att öka jämställdheten och mångfalden på grundutbildningen till 
  
 polisman................................................................. 
  
 241 
  
 13.5 
  
 Hur våra förslag förväntas påverka jämställdheten och 
  
 mångfalden på polisutbildningen......................................... 
  
 242 
  
 14 
  
 Polisutbildning för specialister .................................. 
  
 247 
  
 14.1 
  
 Inledning ............................................................................... 
  
 247 
  
 14.2 
  
 Gällande ordning .................................................................. 
  
 247 
  
 14.2.1 
  
 Reglering................................................................ 
  
 248 
  
 14.2.2 Anställda inom polisverksamheten och 
  
 fördelningen av arbetsuppgifter mellan 
  
 anställda ................................................................. 
  
 249 
  
 14.3 
  
 Tidigare utredningar om polisutbildning för specialister .. 
  
 249 
  
 14.3.1 Utredningen om framtidens poliser .................... 
  
 249 
  
 14.3.2 
  
 Regeringsuppdrag till Rikspolisstyrelsen ............ 
  
 250 
  
 14.4 
  
 Förändringar under senare tid ............................................. 
  
 251 
  
 14.5 
  
 Våra överväganden och förslag ............................................ 
  
 252 
  
 15 
  
 Genomförande......................................................... 
  
 255 
  
 12 
  
 SOU 2016:39 Innehåll 
  
 16 
  
 Konsekvensanalys.................................................... 
  
 259 
  
 16.1 
  
 Inledning ............................................................................... 
  
 259 
  
 16.2 
  
 Samhällsekonomiska effekter............................................... 
  
 260 
  
 16.3 
  
 Offentligfinansiella effekter ................................................. 
  
 261 
  
 16.4 
  
 Känslighetsanalys .................................................................. 
  
 268 
  
 16.5 
  
 Övriga konsekvenser ............................................................ 
  
 273 
  
 16.6 
  
 Förslag till finansiering ......................................................... 
  
 273 
  
 17 
  
 Författningskommentar ............................................ 
  
 275 
  
 17.1 
  
 Förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen 
  
 (2001:453) ............................................................................. 
  
 275 
  
 17.2 
  
 Förslag till lag om ändring i offentlighets- och 
  
 sekretesslagen (2009:400)..................................................... 
  
 276 
  
 17.3 
  
 Förslag till lag om ändring i patientsäkerhetslagen 
  
 (2010:659) ............................................................................. 
  
 276 
  
 17.4 
  
 Förslag till förordning om ändring i 
  
 högskoleförordningen (1993:100) ....................................... 
  
 277 
  
 17.5 
  
 Förslag till förordning om ändring i 
  
 säkerhetsskyddsförordningen (1996:633)........................... 
  
 281 
  
 17.6 
  
 Förslag till förordning om ändring i förordningen 
  
 (1999:1134) om belastningsregister..................................... 
  
 281 
  
 17.7 
  
 Förslag till förordning om ändring i förordningen 
  
 (1999:1135) om misstankeregister....................................... 
  
 282 
  
 17.8 
  
 Förslag till förordning om ändring i 
  
 studiestödsförordningen (2000:655) ................................... 
  
 283 
  
 17.9Förslag till förordning om ändring i förordningen (2002:760) om uppdragsutbildning vid universitet och 
  
 högskolor............................................................................... 
  
 284 
  
 17.10 Förslag till förordning om ändring i förordningen 
  
 (2014:1102) med instruktion för Polismyndigheten .......... 
  
 284 
  
 13 
  
 Innehåll SOU 2016:39 
  
 17.11 
  
 Förslag till förordning om ändring i polisförordningen 
  
 (2014:1104) ........................................................................... 
  
 284 
  
 17.12 
  
 Förslag till förordning om upphävande av förordningen 
  
 (2014:1105) om utbildning till polisman ............................ 
  
 288 
  
 17.13Förslag till förordning om ändring i förordningen (2014:1106) om handläggning av ärenden om brott av 
  
 anställda inom polisen och vissa andra 
  
 befattningshavare.................................................................. 
  
 288 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1 
  
 Kommittédirektiv 2015:29........................................... 
  
 291 
  
 Bilaga 2 
  
 Kommittédirektiv 2016:16........................................... 
  
 299 
  
 Bilaga 3 
  
 Dagens polisforskning – en presentation ................... 
  
 301 
  
 14 
  
 Sammanfattning 
  
 Vårt uppdrag 
  
 Vårt uppdrag har varit att föreslå hur den grundläggande utbild- ningen till polisman kan omformas till en ändamålsenlig högskole- utbildning. I uppdraget har bl.a. ingått att 
  
 redovisa olika alternativ för utformningen av en högskole- utbildning till polisman och föreslå det mest lämpliga alter- nativet 
  
 föreslå vilken examen utbildningen ska leda till och ta fram förslag på en examensbeskrivning 
  
 klargöra hur vetenskaplig grund ska kunna säkerställas i utbild- ningen 
  
 med utgångspunkt i gällande regelverk för högskoleutbildning och med hänvisning till utbildningens innehåll och det framtida yrke den syftar till, analysera om det behövs särskilda regler för tillträde till respektive avskiljande från utbildningen 
  
 analysera förutsättningarna för polisutbildningens praktiska färdighetsträning och föreslå lämplig utformning av den 
  
 föreslå en ändamålsenlig dimensionering av utbildningen och hur den ska styras. 
  
 Våra bedömningar och förslag 
  
 Polismännens yrkesroll har med tiden blivit alltmer komplex och kraven på polisverksamheten ökar ständigt. För att möta dessa krav måste polismän i framtiden i högre utsträckning än i dag ha förmåga att ta till sig och analysera kunskap, att självständigt och 
  
 15 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2016:39 
  
 kritiskt göra egna bedömningar, urskilja problem och föreslå lös- ningar. En högskoleutbildning kommer att medföra en polis- utbildning som vilar på vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet och utbildningen kommer att ha en stark koppling till forskning. 
  
 Genom en starkare polisforskning ökas och breddas kunska- perna kring det polisiära arbetet vilket i sin tur gör att polisyrket utvecklas kontinuerligt i takt med det övriga samhället. Andra fördelar med en högskoleutbildning är att en oberoende kvalitets- granskning av utbildningen sker, dels då lärosätet söker tillstånd att utfärda examen och dels i form av kontinuerlig utvärdering. Vi tror dessutom att en högskoleutbildning skulle kunna locka fler personer, både kvinnor och män, med olika bakgrund att söka polisutbildning. Ett alltmer utvecklat och fördjupat internationellt polisiärt samarbete ställer också stora krav på svensk polis. I många länder, däribland de nordiska, är polisutbildningen redan en högskoleutbildning. 
  
 En utbildning som leder till polisexamen 
  
 Vi föreslår att den nuvarande grundutbildningen till polisman ska omformas till en högskoleutbildning som leder till en yrkesexamen som ska benämnas polisexamen. Polisexamen ska avläggas på grund- nivå. Omfattningen ska vara 180 högskolepoäng, motsvarande tre års heltidsstudier. 
  
 Vi föreslår vidare att en examensbeskrivning för polisexamen införs i bilaga 2 till högskoleförordningen och att den följer samma struktur som övriga examensordningar i bilagan. 
  
 Vetenskaplig grund och forskningsanknytning 
  
 För att stärka den nya polisutbildningens vetenskapliga grund och forskningsanknytning anser vi att regeringen bör ge Brotts- förebyggande rådet i uppdrag att dels göra en kartläggning av polisforskningen i Sverige sedan 2010, dels överväga möjligheterna till en bibliografisk databas över polisforskningen, som ska vara tillgänglig för aktiva inom området. 
  
 Regeringen bör också i kommande budgetproposition föreslå medel för att bygga upp polisforskningen i Sverige och stärka 
  
 16 
  
 SOU 2016:39 
  
 Sammanfattning 
  
 möjligheterna för svenska forskare på området att samverka med forskare i andra nordiska och övriga europeiska länder. Frågan bör behandlas i den kommande forskningspolitiska propositionen. Vi anser att en satsning på en nationell forskarskola i polisiärt arbete skulle vara ett bra sätt att stärka forskningsanknytningen i utbild- ningen på grundnivå och rekryteringsgrunden för lärare och forskare. Regeringen bör ge Vetenskapsrådet i uppdrag att föreslå en programformulering för en sådan forskarskola. 
  
 De lärosäten som ska bedriva utbildning som leder till polisexamen bör vidare ta fram en gemensam strategi för hur polisforskningen på lärosätena ska kunna utvecklas och för hur behovet av olika sorters kompetens hos lärarna på utbildningen ska kunna säkras. 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 De regler som gäller för krav på grundläggande behörighet för tillträde till högskoleutbildning generellt anser vi ska gälla som utgångspunkt för tillträdeskraven också till den nya polisutbild- ningen. Därutöver bör vissa ytterligare tillträdeskrav ställas upp. Dessa bör regleras i högskoleförordningen och inte i en särskild förordning. 
  
 Vi anser att svenskt medborgarskap ska vara ett krav för tillträde till den nya polisutbildningen. Den som ska antas till utbildningen bör bedömas vara laglydig och även i övrigt lämplig för utbild- ningen och för yrkesområdet som utbildningen leder till. Vid pröv- ningen av laglydigheten bör uppgifter ur belastningsregistret och misstankeregistret kontrolleras. Universitets- och högskolerådet ska få besluta om särskilda föreskrifter när det gäller enligt vilka kriterier laglydighet och lämplighet ska bedömas. Myndigheten bör i det arbetet höra Polismyndigheten. 
  
 De lärosäten som får tillstånd att utfärda polisexamen bör också ha rätt att besluta om placering av utbildningen i säkerhetsklass enligt säkerhetsskyddsförordningen. Den nya polisutbildningen bör vara placerad i säkerhetsklass eftersom den även fortsätt- ningsvis kommer att innehålla moment som Polismyndigheten i dag bedömt som skyddsvärda. Vi föreslår alltså att ett krav på att den som söker till utbildningen som leder till polisexamen har 
  
 17 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2016:39 
  
 genomgått säkerhetsprövning ska ställas upp. Kravet på säkerhets- prövning innefattar en registerkontroll om utbildningen är säker- hetsklassad, och ska liksom kraven på medborgarskap, laglydighet och lämplighet vara krav för grundläggande behörighet enligt högskoleförordningen. 
  
 Vi anser också att vissa krav på särskild behörighet ska ställas upp. De sökande bör ha minst betyget godkänd på de kurser som ingår i nuvarande områdesbehörigheten A1. Enligt vår bedömning är det vidare nödvändigt att studenterna uppfyller vissa andra krav för att de ska kunna tillgodogöra sig utbildningen som leder till polisexamen. De bör uppfylla vissa medicinska krav, ha en viss fysisk förmåga, vara simkunniga och inneha giltigt svenskt B- körkort. Universitets- och högskolerådet bör därför ta fram en ny områdesbehörighet för utbildningen som leder till polisexamen. Universitets- och högskolerådet bör också föreskriva vilka kriterier som ska gälla för prövning av de sökandes särskilda behörighet. 
  
 Högskoleförordningens regler för urval av sökande och för överklagande i fråga om antagning till utbildning på grundnivå bör gälla även för utbildningen som leder till polisexamen. 
  
 Verksamhetsförlagd utbildning för polisstudenter 
  
 Vi föreslår att studenter på en utbildning som leder till polisexamen ska genomföra en verksamhetsförlagd del av utbildningen. Denna ska vara lika lång som den nuvarande aspiranttjänstgöringen och omfatta 37,5 högskolepoäng vilket motsvarar 25 veckors studier. 
  
 Studenterna ska under den verksamhetsförlagda delen av utbild- ningen inte som i dag vara anställda av Polismyndigheten och erhålla lön utan den delen ska, i likhet med resten av utbildningen, berättiga till studiestöd. 
  
 En eventuell uppdelning av den verksamhetsförlagda utbild- ningen i flera perioder ska inte regleras. På samma sätt som för övriga högskoleutbildningar kommer utbildningsanordnaren att kunna besluta om detta. 
  
 Den del av den verksamhetsförlagda utbildningen som läro- sätena i överenskommelse med Polismyndigheten anser ska full- göras av studenter som har befogenheter som polisman ska förläggas i tiden efter det att studenten med godkänt resultat har 
  
 18 
  
 SOU 2016:39 
  
 Sammanfattning 
  
 genomfört två års studier motsvarande minst 120 högskolepoäng från utbildningen som leder till polisexamen. 
  
 Vi föreslår vidare att Polismyndigheten, innan den tar emot en student från utbildningen som leder till polisexamen för att denne ska genomföra den verksamhetsförlagda delen av utbildningen, ska kontrollera att studenten fortsatt uppfyller de krav på laglydighet och övrig lämplighet som ställdes upp i samband med antagningen till utbildningen. Eftersom verksamheten hos Polismyndigheten är placerad i säkerhetsklass, kommer en förnyad säkerhetsprövning med registerkontroll då också göras. 
  
 Disciplinära åtgärder och avskiljande 
  
 Vi föreslår att de bestämmelser om disciplinära åtgärder och avskiljande av studenter som gäller för universitet och högskolor också ska gälla för högskoleutbildningen som leder till polis- examen. 
  
 Styrning och dimensionering av utbildningen 
  
 Vi föreslår att Universitetskanslersämbetet, i likhet med vad som gäller för nästan alla statliga lärosäten, beslutar om vilket eller vilka lärosäten som ska få tillstånd att utfärda polisexamen. 
  
 Vi avfärdar tanken på att polisutbildningen ska bedrivas vid en egen högskola. Regeringen bör i stället genom medelstilldelning styra vilka lärosäten som efter examenstillstånd ska ges förut- sättningar att bedriva polisutbildning. Antalet lärosäten bör vara begränsat. I första hand bör de lärosäten som redan i dag bedriver polisutbildning komma i fråga. 
  
 Genomförande och ekonomiska konsekvenser 
  
 Vi gör bedömningen att det är mest fördelaktigt om den nya ordningen för polisutbildning som vi föreslår börjar gälla så fort det är praktiskt genomförbart. Vi anser att den första antagningen till den nya utbildningen som leder till polisexamen bör kunna ske 
  
 19 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2016:39 
  
 under den första delen av 2018 så att de första studenterna kan påbörja sin utbildning höstterminen 2018. 
  
 En polisutbildning som högskoleutbildning blir något dyrare än dagens utbildning. Vi är dock övertygade om att reformen på det sätt vi föreslår på sikt är samhällsekonomiskt lönsam och kostnads- effektiv. 
  
 20 
  
 1 Författningsförslag 
  
 1.1Förslag till 
  
 lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) 
  
 Enligt riksdagens beslut 
  
 föreskrivs att 12 kap. 10 § social- 
  
 tjänstlagen (2001:453) ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 12 kap. 
  
 10 §1 
  
 Av 10 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) fram- går att socialnämnden utan hinder av sekretess kan polisanmäla brott som hindrar nämndens verksamhet. Av 10 kap.  
 21–23 
  §§ samma lag följer att sekretess även i vissa andra fall inte hindrar att uppgifter som angår misstanke om brott lämnas till en åklagarmyndighet, Polismyndigheten, Säkerhetspolisen eller annan myndighet som har till uppgift att ingripa mot brottet. 
  
 Detsamma gäller enligt 10 kap. 19 § samma lag uppgifter som behövs för att förhindra ett förestående eller avbryta ett pågående brott som avses i den paragrafen. Av 10 kap. 18 a § samma lag framgår att sekretess inte heller hindrar att en uppgift som rör en enskild som inte har fyllt tjugoett år lämnas till Polismyndigheten eller Säkerhetspolisen i brottsförebyggande syfte under vissa angivna förutsättningar. 
  
 Från socialtjänsten ska utan hinder av sekretess lämnas 
  
 1. uppgifter om huruvida någon vistas i ett hem för vård eller boende, stödboende eller familjehem, om uppgifterna för särskilt 
  
 1 Senaste lydelse 2015:982. 
  
 21 
  
 Författningsförslag SOU 2016:39 
  
 fall begärs av en domstol, en åklagarmyndighet, Polismyndigheten, Säkerhetspolisen, Kronofogdemyndigheten eller Skatteverket, 
  
 2. uppgifter om en stude- 
  
 2. uppgifter om en stude- 
  
 rande som behövs för prövning 
  
 rande som behövs för prövning 
  
 av ett ärende om att avskilja 
  
 av ett ärende om att avskilja 
  
 denne från högskoleutbildning 
  
 denne från högskoleutbildning. 
  
 eller polisprogrammet. 
  
 1.Denna lag träder i kraft den 1 juli 2018. 
  
 2.Äldre bestämmelser gäller fortfarande för uppgifter i ärenden om avskiljande från grundutbildning till polisman. 
  
 22 
  
 SOU 2016:39 
  
 Författningsförslag 
  
 1.2Förslag till 
  
 lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 
  
 Enligt riksdagens beslut föreskrivs att 23 kap. 6 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 23 kap. 
  
 6 §2 
  
 Sekretess gäller i ärende om av- 
  
 Sekretess gäller i ärende om 
  
 skiljande av studerande från hög- 
  
 avskiljande av studerande från 
  
 skoleutbildning eller från polis- 
  
 högskoleutbildning för uppgift 
  
 programmet för uppgift om en 
  
 om en enskilds hälsotillstånd 
  
 enskilds hälsotillstånd eller andra 
  
 eller andra personliga förhållan- 
  
 personliga 
  
 förhållanden, om det 
  
 den, om det kan antas att den 
  
 kan antas att den enskilde eller 
  
 enskilde eller någon närstående 
  
 någon närstående till denne lider 
  
 till denne lider betydande men 
  
 betydande 
  
 men om uppgiften 
  
 om uppgiften röjs. 
  
 röjs. 
  
 Sekretessen gäller inte beslut i ärende. 
  
 För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst femtio år. 
  
 1.Denna lag träder i kraft den 1 juli 2018. 
  
 2.Äldre bestämmelser gäller fortfarande för uppgifter i ärenden om avskiljande från grundutbildning till polisman. 
  
 2 Senaste lydelse 2014:633. 
  
 23 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2016:39 
  
 1.3Förslag till 
  
 lag om ändring i patientsäkerhetslagen (2010:659) 
  
 Enligt riksdagens beslut föreskrivs att 6 kap. 15 § patient- säkerhetslagen (2010:659) ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 6 kap. 
  
 15 §3 
  
 Utöver vad som annars följer av lag eller förordning är hälso- och sjukvårdspersonalen skyldig att lämna ut sådana uppgifter som 
  
 1.gäller huruvida någon vistas på en sjukvårdsinrättning om uppgifterna i ett särskilt fall begärs av en domstol, en åklagar- myndighet, Polismyndigheten, Säkerhetspolisen, Kronofogde- myndigheten eller Skatteverket, 
  
 2.behövs i verksamhet för personskydd för riksdagens leda- möter, statschefen och övriga medlemmar av kungahuset, statsråd, statssekreterare och kabinettssekreterare, om uppgifterna i ett enskilt fall begärs av Säkerhetspolisen, 
  
 3.behövs för en rättsmedicinsk undersökning, 
  
 4.Socialstyrelsens råd för vissa rättsliga, sociala och medicinska frågor behöver för sin verksamhet, 
  
 5. behövs för prövning av ett 
  
 5. behövs för prövning av ett 
  
 ärende om att avskilja en stude- 
  
 ärende om att avskilja en stude- 
  
 rande från högskoleutbildning 
  
 rande från högskoleutbildning, 
  
 eller polisprogrammet, eller 
  
 eller 
  
 6. behövs för prövning av någons lämplighet att ha körkort, traktorkort eller taxiförarlegitimation enligt taxitrafiklagen (2012:211). 
  
 1.Denna lag träder i kraft den 1 juli 2018. 
  
 2.Äldre bestämmelser gäller fortfarande för uppgifter i ärenden om avskiljande från grundutbildning till polisman. 
  
 3 Senaste lydelse 2014:768. 
  
 24 
  
 SOU 2016:39 
  
 Författningsförslag 
  
 1.4Förslag till 
  
 förordning om ändring i högskoleförordningen (1993:100) 
  
 Regeringen föreskriver i fråga om högskoleförordningen (1993:100) dels att bilaga 2 till högskoleförordningen (1993:100) ska ha 
  
 följande lydelse, 
  
 dels att det ska införas en ny paragraf, 7 kap. 7 §, av följande lydelse. 
  
 7 kap. 
  
 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 
  
 – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – 
  
 7 §4 
  
 För att bli antagen till en utbild- ning som leder till polisexamen som anges i bilaga 2 till denna förord- ning krävs, utöver vad som gäller för grundläggande behörighet enligt 5, 6 och 24 §§, att sökanden 
  
 1.är svensk medborgare, 
  
 2.är lämplig för utbildningen med hänsyn till laglydnad och övriga omständigheter och 
  
 3.har genomgått säkerhetspröv- ning enligt säkerhetsskyddslagen (1996:627)och säkerhetsskydds- förordningen (1996:633). 
  
 Universitets- och högskolerådet får, efter att ha hört Polismyndig- heten, meddela närmare föreskrifter om vad som ska avses med lämp- lighet med hänsyn till laglydnad och övriga omständigheter. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2017. 
  
 4 Tidigare 7 kap. 7 § upphävd genom 2007:644. 
  
 25 
  
 Författningsförslag SOU 2016:39 
  
 Bilaga 25 
  
 EXAMENSORDNING 
  
 EXAMENSORDNING 
  
 – – – – – – – – – – – – – – – – – – 
  
 – – – – – – – – – – – – – – – – – – 
  
 3. Förteckning över examina 
  
 3. Förteckning över examina 
  
 Examina på grundnivå 
  
 Examina på grundnivå 
  
 – – – – – – – – – – – – – – – – – – 
  
 – – – – – – – – – – – – – – – – – – 
  
 Yrkesexamina 
  
 Yrkesexamina 
  
 Arbetsterapeutexamen 
  
 Arbetsterapeutexamen 
  
 Audionomexamen 
  
 Audionomexamen 
  
 Biomedicinsk analytikerexamen 
  
 Biomedicinsk analytikerexamen 
  
 Brandingenjörexamen 
  
 Brandingenjörexamen 
  
 Dietistexamen 
  
 Dietistexamen 
  
 Folkhögskollärarexamen 
  
 Folkhögskollärarexamen 
  
 Fysioterapeutexamen 
  
 Fysioterapeutexamen 
  
 Förskollärarexamen 
  
 Förskollärarexamen 
  
 Högskoleingenjörsexamen 
  
 Högskoleingenjörsexamen 
  
 Optikerexamen 
  
 Optikerexamen 
  
 Ortopedingenjörsexamen 
  
 Ortopedingenjörsexamen 
  
 Polisexamen 
  
 Receptarieexamen 
  
 Receptarieexamen 
  
 Röntgensjuksköterskeexamen 
  
 Röntgensjuksköterskeexamen 
  
 Sjuksköterskeexamen 
  
 Sjuksköterskeexamen 
  
 Sjöingenjörsexamen 
  
 Sjöingenjörsexamen 
  
 Sjökaptensexamen 
  
 Sjökaptensexamen 
  
 Socionomexamen 
  
 Socionomexamen 
  
 Studie- och yrkesvägledarexamen 
  
 Studie- och yrkesvägledarexamen 
  
 Tandhygienistexamen 
  
 Tandhygienistexamen 
  
 Tandteknikerexamen 
  
 Tandteknikerexamen 
  
 Yrkeslärarexamen 
  
 Yrkeslärarexamen 
  
 – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – 
  
 4. Examensbeskrivningar 
  
 4. Examensbeskrivningar 
  
 EXAMINA PÅ GRUNDNIVÅ 
  
 EXAMINA PÅ GRUNDNIVÅ 
  
 – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – 
  
 Johnson 
  
 – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – 
  
 5 Senaste lydelse 2016:154. 
  
 26 
  
 SOU 2016:39 Författningsförslag 
  
 Övrigt Övrigt 
  
 För ortopedingenjörsexamen skall också de preciserade krav gälla som varje högskola själv be- stämmer inom ramen för kraven i denna examensbeskrivning. 
  
 För ortopedingenjörsexamen ska också de preciserade krav gälla som varje högskola själv be- stämmer inom ramen för kraven i denna examensbeskrivning. 
  
 Polisexamen 
  
 Omfattning 
  
 Polisexamen uppnås efter att studenten fullgjort kursfordringar om 180 högskolepoäng. 
  
 Mål 
  
 För polisexamen ska studenten visa sådan kunskap och förmåga som krävs för att självständigt arbeta som polisman. 
  
 Kunskap och förståelse 
  
 För polisexamen ska studenten 
  
 –visa kunskap om områdets vetenskapliga grund och kännedom om aktuellt forsknings- och utveck- lingsarbete samt kunskap om sam- bandet mellan vetenskap och be- prövad erfarenhet och sambandets betydelse för yrkesutövningen, 
  
 –visa kunskap om och förståelse för samhällets uppbyggnad och utveckling inklusive relevanta författningar samt polisens grund- läggande uppgifter i samhället, 
  
 –visa kunskap om och förståelse för krishantering och krisreak- tioner, 
  
 27 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2016:39 
  
 – visa kunskap om och för- ståelse för samspelet mellan indi- viders och gruppers sociala situa- tion, levnadsvillkor, fysiska och psykiska hälsa samt funktions- förmåga i förhållande till sam- hälleliga och andra bakom- liggande faktorer, och 
  
 – visa kunskap om polisiära metoder för brottsutredning. 
  
 Färdighet och förmåga 
  
 För polisexamen ska studenten 
  
 – visa förmåga att med en helhetssyn och med adekvata metoder planera, leda och utföra polisiärt arbete, 
  
 – visa förmåga att tillämpa sitt kunnande för att hantera olika situationer, företeelser och fråge- ställningar utifrån kvinnors, mäns, barns och gruppers behov, 
  
 – visa förmåga att tillämpa polisiär konflikthantering i ingri- pandesituationer med respekt för grundläggande demokratiska vär- deringar och rådande reglering, 
  
 – visa förmåga att kritiskt och systematiskt granska, bedöma och använda relevant kunskap och in- formation i ett polisiärt sam- manhang, 
  
 – visa förmåga att tillämpa relevanta författningar särskilt inom det polisiära området, 
  
 – visa förmåga att muntligt och skriftligt klart redogöra för situationer och bedömningar, och 
  
 28 
  
 SOU 2016:39 
  
 Författningsförslag 
  
 – visa förmåga till lagarbete och samverkan med andra yrkes- grupper och enskilda. 
  
 Värderingsförmåga och förhållningssätt 
  
 För polisexamen ska studenten 
  
 –visa självkännedom och em- patisk förmåga samt förmåga att reflektera över sin egen roll, 
  
 –visa förmåga till ett pro- fessionellt bemötande och för- hållningssätt, 
  
 –visa förmåga att inom yrkes- utövningen göra bedömningar med hänsyn till relevanta vetenskapliga, samhälleliga och etiska aspekter med särskilt beaktande av de mänskliga rättigheterna, och 
  
 –visa förmåga att identifiera behov av ytterligare kunskap och fortlöpande utveckla sin kom- petens. 
  
 Självständigt arbete (examensarbete) 
  
 För polisexamen ska studenten inom ramen för kursfordringarna ha fullgjort ett självständigt arbete (examensarbete) om minst 15 hög- skolepoäng. 
  
 Övrigt 
  
 För polisexamen ska studenten ha fullgjort verksamhetsförlagd utbildning om 37,5 högskole- poäng. 
  
 29 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2016:39 
  
 För polisexamen ska också de preciserade krav gälla som varje högskola själv bestämmer inom ramen för kraven i denna examensbeskrivning. 
  
 Receptarieexamen 
  
 – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – 
  
 30 
  
 SOU 2016:39 
  
 Författningsförslag 
  
 1.5Förslag till 
  
 förordning om ändring i säkerhetsskyddsförordningen (1996:633) 
  
 Regeringen föreskriver att bilagan till säkerhetsskydds- förordningen (1996:633) ska ha följande lydelse. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2017. 
  
 Bilaga6 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Följande statliga myndigheter beslutar om placering i säkerhetsklasser och registerkontroll i enlighet med vad som anges i 18 och 19 §§. 
  
 – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – 
  
 Transportstyrelsen, 
  
 Transportstyrelsen, 
  
 Tullverket, 
  
 Tullverket, 
  
 Valmyndigheten, och 
  
 Universitet och högskolor som 
  
 Åklagarmyndigheten. 
  
 har tillstånd att utfärda polis- 
  
 examen enligt bilaga 2 till hög- 
  
 skoleförordningen (1993:100), 
  
 Valmyndigheten, och 
  
 Åklagarmyndigheten. 
  
 6 Senaste lydelse 2015:725. 
  
 31 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2016:39 
  
 1.6Förslag till 
  
 förordning om ändring i förordningen (1999:1134) om belastningsregister 
  
 Regeringen föreskriver att 10 § förordningen (1999:1134) om belastningsregister ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 10 §7 
  
 Uppgifter ur belastningsregistret ska lämnas ut om det begärs av 
  
 –– – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – 
  
 22.en åklagarmyndighet i ärenden enligt förordningen (2014:1553) om utövande av jurisdiktion i straffrättsliga för- faranden inom Europeiska unionen. 
  
 23.ett universitet eller en högskola som omfattas av hög- skolelagen (1992:1434) i fråga om ärenden om antagning till utbildning som leder till polis- examen enligt bilaga 2 till hög- skoleförordningen (1993:100). 
  
 Uppgifter om någon annan än den som prövningen gäller enligt första stycket 14 ska begränsas till uppgifter om påföljder för brott enligt 3, 4 eller 6 kap. eller 16 kap. 10 a § brottsbalken eller uppgifter om kontaktförbud eller förbud enligt 3 kap. 5 § lagen (2015:642) om europeisk skyddsorder. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2017. 
  
 7 Senaste lydelse 2015:654. 
  
 32 
  
 SOU 2016:39 
  
 Författningsförslag 
  
 1.7Förslag till 
  
 förordning om ändring i förordningen (1999:1135) om misstankeregister 
  
 Regeringen föreskriver att 3 § förordningen (1999:1135) ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 3 §8 
  
 Uppgifter ur misstankeregistret ska lämnas ut om det begärs av 
  
 –– – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – 
  
 10.en migrationsdomstol eller Migrationsöverdomstolen, i mål om upphävande av allmän domstols beslut om utvisning på grund av brott enligt utlänningslagen, i fråga om den som ärendet gäller. 
  
 11.ett universitet eller en högskola som omfattas av hög- skolelagen (1992:1434) i fråga om ärenden om antagning till utbildning som leder till polis- examen enligt bilaga 2 till hög- skoleförordningen (1993:100). 
  
 Uppgifter om någon annan person än den som prövningen gäller enligt första stycket 8 ska begränsas till uppgifter om misstanke som avser brott enligt 3, 4 eller 6 kap. eller 16 kap. 10 a § brottsbalken. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2017. 
  
 8 Senaste lydelse 2014:1159. 
  
 33 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2016:39 
  
 1.8Förslag till 
  
 förordning om ändring i studiestödsförordningen (2000:655) 
  
 Regeringen föreskriver att bilagan till studiestödsförordningen (2000:655) ska ha följande lydelse. 
  
 1.Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2018. 
  
 2.Äldre bestämmelser gäller fortfarande för studerande på polisprogram och på Polishögskolan inom ramen för uppdrags- utbildning. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 B1 
  
 – – – – – – – – – – – – – – – – – – 
  
 Myndigheten för samhälls- skydd och beredskap 
  
 –påbyggnadsutbildning i räddningstjänst för brand- ingenjörer, 
  
 –tvåårig utbildning i skydd mot olyckor som leder fram till examen i säkerhets- och rädd- ningsarbete, 
  
 –utbildning som leder fram till examen som skorstensfejare, 
  
 –vidareutbildning som leder fram till examen som skorstens- fejartekniker, och 
  
 –vidareutbildningarna systematiskt säkerhetsarbete, räddningstjänst samt tillsyn och olycksförebyggande arbete 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Bilaga9 
  
 B1 
  
 – – – – – – – – – – – – – – – – – – 
  
 Myndigheten för samhälls- skydd och beredskap 
  
 –påbyggnadsutbildning i räddningstjänst för brand- ingenjörer, 
  
 –tvåårig utbildning i skydd mot olyckor som leder fram till examen i säkerhets- och rädd- ningsarbete, 
  
 –utbildning som leder fram till examen som skorstensfejare, 
  
 –vidareutbildning som leder fram till examen som skorstens- fejartekniker, och 
  
 –vidareutbildningarna systematiskt säkerhetsarbete, räddningstjänst samt tillsyn och olycksförebyggande arbete 
  
 9 Senaste lydelse 2015:509. 
  
 34 
  
 SOU 2016:39 Författningsförslag 
  
 Polishögskolan, 
  
 polis- 
  
 programmet 
  
 Polisprogrammet, 
  
 uppdrags- 
  
 utbildning vid Umeå universitet 
  
 Polisprogrammet, 
  
 uppdrags- 
  
 utbildning vid Linnéuniversitetet 
  
 Polisprogrammet, 
  
 uppdrags- 
  
 utbildning vid Södertörns hög- 
  
 skola 
  
 Skandinaviska 
  
 Naprapat- 
  
 Skandinaviska 
  
 Naprapat- 
  
 högskolan 
  
 AB, 
  
 fyraårig 
  
 högskolan 
  
 AB, 
  
 fyraårig 
  
 naprapatutbildning 
  
 naprapatutbildning 
  
 – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – 
  
 35 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2016:39 
  
 1.9Förslag till 
  
 förordning om ändring i förordningen (2002:760) om uppdragsutbildning vid universitet och högskolor 
  
 Regeringen föreskriver att 3 a § förordningen (2002:760) om uppdragsutbildning vid universitet och högskolor ska upphöra att gälla vid utgången av 2021. 
  
 36 
  
 SOU 2016:39 
  
 Författningsförslag 
  
 1.10Förslag till 
  
 förordning om ändring i förordningen (2014:1102) med instruktion för Polismyndigheten 
  
 Regeringen föreskriver att en ny paragraf 25 a § ska införas i förordningen (2014:1102) med instruktion för polisen, av följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 25 a § 
  
 Polismyndigheten ska samverka med de lärosäten som anordnar utbildning som leder till polis- examen enligt bilaga 2 till hög- skoleförordningen (1993:100), särskilt vad gäller planering och genomförande av den vid Polis- myndigheten verksamhetsförlagda delen av utbildningen. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2017. 
  
 37 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2016:39 
  
 1.11Förslag till 
  
 förordning om ändring i polisförordningen (2014:1104) 
  
 Regeringen föreskriver i fråga om polisförordningen (2014:1104) 
  
 dels att  
 2–5 
  och 20 §§ och rubriken närmast före 3 § ska ha följande lydelse, 
  
 dels att det ska införas fyra nya paragrafer, 19  
 a–19 
  d §§, och närmast före 19 a § en ny rubrik av följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 § 
  
 Med polisman avses vid till- 
  
 Med polisman avses vid till- 
  
 lämpning av lag eller förordning 
  
 lämpning av lag eller förordning 
  
 rikspolischefen, 
  
 säkerhetspolis- 
  
 rikspolischefen, 
  
 säkerhetspolis- 
  
 chefen, biträdande säkerhets- 
  
 chefen, 
  
 biträdande säkerhets- 
  
 polischefen, polismästare, 
  
 polis- 
  
 polischefen, 
  
 polismästare, 
  
 polis- 
  
 överintendent, 
  
 polisintendent, 
  
 överintendent, 
  
 polisintendent, 
  
 polissekreterare, 
  
 polis- 
  
 polissekreterare, 
  
 polis- 
  
 kommissarie, 
  
 polisinspektör och 
  
 kommissarie, 
  
 polisinspektör och 
  
 polisassistent. 
  
 Detsamma 
  
 gäller 
  
 polisassistent. 
  
 Detsamma 
  
 gäller 
  
 en polisaspirant under tjänst- 
  
 en student som fullgjort kurs- 
  
 göringstid vid Polismyndigheten. 
  
 fordringar om minst 120 hög- 
  
 skolepoäng från utbildningen som 
  
 leder 
  
 till 
  
 polisexamen 
  
 enligt 
  
 bilaga 2 
  
 till 
  
 högskoleförordningen 
  
 (1993:100), under den vid Polis- 
  
 myndigheten verksamhetsförlagda 
  
 delen av utbildningen. 
  
 Om någon som anges i första stycket inte uppehåller sin befattning som polisman, gäller inte bestämmelser om polisman honom eller henne. Sådana bestämmelser gäller inte heller den som anställs enligt 5 § 1 innan han eller hon har genomgått den utbildning som föreskrivs där. 
  
 Av 11 § förordningen (1980:123) med reglemente för militär- polisen följer att det som föreskrivs om polisman också tillämpas på den som fullgör uppgifter som militärpolisman. 
  
 38 
  
 Endast den som Polis- myndigheten bedömer fortsatt uppfyller de krav som ställs för grundläggande behörighet enligt 7 kap. 7 § 2 högskoleförordningen (1993:100) får genomföra den verksamhetsförlagda delen av utbildningen som leder till polisexamen enligt bilaga 2 till högskoleförordningen (1993:100) vid Polismyndigheten. 
  
 SOU 2016:39 Författningsförslag 
  
 Behörighet för anställning 
  
 Behörighet för anställning och 
  
 verksamhetsförlagd utbildning 
  
 vid Polismyndigheten 
  
 3 § 
  
 Av 5 § förordningen (2014:1105) om utbildning till polisman framgår vem som är behörig att anställas som polisaspirant. 
  
 4 § 
  
 Behörig att anställas som poliskommissarie, polisinspektör eller 
  
 polisassistent är den som har 
  
 1. grundutbildning till polis- 
  
 1. polisexamen enligt bilaga 2 till 
  
 man eller 
  
 polisutbildning 
  
 för 
  
 högskoleförordningen 
  
 (1993:100), 
  
 specialister 
  
 enligt 
  
 förordningen 
  
 eller polisutbildning för specia- 
  
 (2014:1105) 
  
 om utbildning 
  
 till 
  
 lister enligt 19 c §. 
  
 polisman, eller 
  
 2. motsvarande 
  
 utbildning 
  
 2. grundutbildning till polis- 
  
 enligt äldre bestämmelser. 
  
 man eller polisutbildning för spe- 
  
 cialister 
  
 eller 
  
 motsvarande 
  
 utbildning enligt äldre bestäm- 
  
 melser. 
  
 Om det finns särskilda skäl får Polismyndigheten eller Säker- hetspolisen i ett enskilt fall medge undantag från det som föreskrivs i första stycket. 
  
 39 
  
 Författningsförslag SOU 2016:39 
  
 5 § 
  
 Behörig att anställas som polismästare, polisöverintendent, 
  
 polisintendent eller polissekreterare är den som 
  
 1. har 
  
 lämplig 
  
 akademisk 
  
 1. har lämplig 
  
 examen 
  
 från 
  
 examen och är beredd att 
  
 högskoleutbildning och är beredd 
  
 genomgå den särskilda chefs- 
  
 att genomgå den särskilda chefs- 
  
 utbildning 
  
 enligt 
  
 förordningen 
  
 utbildning 
  
 enligt 
  
 19 b § 
  
 som 
  
 (2014:1105) 
  
 om 
  
 utbildning till 
  
 Polismyndigheten 
  
 eller 
  
 Säker- 
  
 polisman som Polismyndigheten 
  
 hetspolisen bestämmer, 
  
 eller Säkerhetspolisen bestämmer, 
  
 2. har 
  
 genomgått 
  
 grund- 
  
 2. har 
  
 polisexamen 
  
 enligt 
  
 utbildning 
  
 till polisman enligt 
  
 bilaga 2 till högskoleförordningen 
  
 förordningen om utbildning till 
  
 (1993:100) 
  
 eller 
  
 har genomgått 
  
 polisman, eller motsvarande ut- 
  
 grundutbildning 
  
 till polisman, 
  
 bildning enligt äldre bestäm- 
  
 eller 
  
 motsvarande 
  
 utbildning 
  
 melser, och är beredd att 
  
 enligt 
  
 äldre 
  
 bestämmelser, 
  
 och 
  
 genomgå den ytterligare utbild- 
  
 är beredd att genomgå den 
  
 ning 
  
 som 
  
 Polismyndigheten 
  
 ytterligare utbildning som Polis- 
  
 eller 
  
 Säkerhetspolisen bestäm- 
  
 myndigheten eller 
  
 Säkerhets- 
  
 mer, eller 
  
 polisen bestämmer, eller 
  
 3. har genomgått sådan utbildning som anges i 1 eller 2 eller annan motsvarande utbildning och i övrigt uppfyller kraven där. 
  
 Funktionsinriktad utbildning 
  
 19 a § 
  
 Polismyndigheten och Säker- hetspolisen ansvarar för funk- tionsinriktad utbildning. 
  
 19 b § 
  
 Behöver någon som anges i 5 § polisförordningen (2014:1104) och ska anställas vid Polis- myndigheten eller Säkerhets- polisen behörighet som polisman och har han eller hon inte polisexamen enligt bilaga 2 till högskoleförordningen 
  
 40 
  
 SOU 2016:39 
  
 Författningsförslag 
  
 (1993:100), inte genomgått grundutbildning till polisman eller motsvarande utbildning, ska myndigheten se till att han eller hon får den utbildning som behövs för anställningen (särskild chefsutbildning). 
  
 19 c § 
  
 Behöver en anställd vid Polismyndigheten eller Säkerhets- polisen behörighet som polisman och har han eller hon inte polisexamen enligt bilaga 2 till högskoleförordningen (1993:100) eller inte har genomgått grund- utbildning till polisman eller motsvarande utbildning, ska myndigheten se till att den anställde får den utbildning som behövs (polisutbildning för specialister). 
  
 19 d § 
  
 Polismyndigheten respektive Säkerhetspolisen beslutar i fråga om utbildning enligt 19 b § eller 19 c § vilka kurser som den anställde ska genomgå och vilka krav i övrigt som den anställde ska uppfylla för att få behörighet som polisman. 
  
 1.Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2017. 
  
 2.Bestämmelserna i 2 och 3 §§ ska tillämpas i sin äldre lydelse för den som före den 1 juli 2018 påbörjat grundutbildning till polisman. 
  
 41 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2016:39 
  
 1.12Förslag till 
  
 förordning om upphävande av förordningen (2014:1105) om utbildning till polisman 
  
 Regeringen föreskriver i fråga om förordningen (2014:1105) om utbildning till polisman 
  
 dels att  
 6–8 
  §§ och rubriken före 6 § ska upphöra att gälla den 30 juni 2017, 
  
 dels att förordningen ska upphöra att gälla vid utgången av 2021. 
  
 42 
  
 SOU 2016:39 
  
 Författningsförslag 
  
 1.13Förslag till 
  
 förordning om ändring i förordningen (2014:1106) om handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen och vissa andra befattningshavare 
  
 Regeringen föreskriver att 1, 4, 7 och 11 §§ förordningen (2014:1106) om handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen och vissa andra befattningshavare ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 § 
  
 Denna förordning 
  
 innehåller 
  
 Denna 
  
 förordning 
  
 innehåller 
  
 bestämmelser 
  
 om 
  
 Polis- 
  
 bestämmelser 
  
 om 
  
 Polis- 
  
 myndighetens 
  
 handläggning 
  
 av 
  
 myndighetens 
  
 handläggning 
  
 av 
  
 vissa ärenden som gäller anställda 
  
 vissa ärenden som gäller anställda 
  
 inom polisen, vissa uppdrags- 
  
 inom polisen, vissa uppdrags- 
  
 tagare vid Polismyndigheten och 
  
 tagare vid Polismyndigheten och 
  
 den som genomgår grund- 
  
 den 
  
 som 
  
 vid 
  
 Polismyndigheten 
  
 utbildning till 
  
 polisman. Av 
  
 6 § 
  
 genomför den verksamhetsförlagda 
  
 framgår att förordningen i vissa 
  
 delen av utbildningen som leder till 
  
 delar gäller även vid handlägg- 
  
 polisexamen enligt bilaga 2 till 
  
 ningen av ärenden om brott av 
  
 högskoleförordningen 
  
 (1993:100) 
  
 vissa andra befattningshavare. 
  
 och 
  
 enligt 
  
 polisförordningen 
  
 (2014:1104) uppehåller befattning 
  
 som polisman. Av 6 § framgår att 
  
 förordningen i vissa delar gäller 
  
 även 
  
 vid 
  
 handläggningen 
  
 av 
  
 ärenden om brott av vissa andra 
  
 befattningshavare. 
  
 2 § 
  
 Förordningen gäller vid handläggning av ärenden där 
  
 1. det i en anmälan har påståtts att en anställd inom polisen har gjort sig skyldig till något brott som har samband med anställ- ningen eller på något annat sätt har handlat felaktigt i sin myndighetsutövning 
  
 43 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2016:39 
  
 2.en person har skadats allvarligt antingen under vistelse i en polisarrest eller genom något som en anställd inom polisen har gjort i anställningen, eller 
  
 3.det i något annat fall kan bli fråga om att inleda för- undersökning mot en anställd inom polisen för brott som har samband med anställningen. 
  
 Det som anges om en anställd i första stycket gäller även en uppdragstagare som med stöd av ett särskilt förordnande från Polismyndigheten utför arbete för myndigheten under ledning av en polisman. 
  
 Det som anges om en anställd i första stycket gäller även en uppdragstagare som med stöd av ett särskilt förordnande från Polismyndigheten utför arbete för myndigheten under ledning av en polisman och för den som vid Polismyndigheten genomför den verksamhetsförlagda delen av utbildningen som leder till polis- examen enligt bilaga 2 till hög- skoleförordningen (1993:100) och enligt polisförordningen (2014:1104) uppehåller befatt- ning som polisman. 
  
 4 § 
  
 Förordningen gäller också vid handläggning av ärenden där fråga har väckts om 
  
 1. en anställd inom polisen har gjort sig skyldig till något brott 
  
 som inte har samband med anställningen, eller 
  
 2. den som genomgår grund- 
  
 2. den som 
  
 vid Polis- 
  
 utbildning till polisman har gjort 
  
 myndigheten genomför den verk- 
  
 sig skyldig till något brott. 
  
 samhetsförlagda delen av utbild- 
  
 ningen som leder till polisexamen 
  
 enligt bilaga 2 till högskoleför- 
  
 ordningen (1993:100) och enligt 
  
 polisförordningen 
  
 (2014:1104) 
  
 uppehåller befattning som polis- 
  
 man har gjort sig skyldig till 
  
 något brott. 
  
 44 
  
 SOU 2016:39 Författningsförslag 
  
 7 § 
  
 Förordningen gäller också vid 
  
 Förordningen 
  
 gäller 
  
 också 
  
 verksamhet 
  
 för 
  
 att 
  
 förebygga, 
  
 vid verksamhet för att före- 
  
 förhindra eller upptäcka om en 
  
 bygga, förhindra eller upptäcka 
  
 anställd inom polisen, en sådan 
  
 om en anställd inom polisen, en 
  
 uppdragstagare 
  
 som 
  
 avses i 
  
 2 § 
  
 sådan uppdragstagare som avses 
  
 andra stycket eller den som 
  
 i 2 § andra stycket eller den som 
  
 genomgår 
  
 grundutbildning 
  
 till 
  
 vid 
  
 Polismyndigheten genomför 
  
 polisman utövar eller kan komma 
  
 den verksamhetsförlagda delen av 
  
 att utöva 
  
 brottslig 
  
 verksamhet 
  
 utbildningen som leder till polis- 
  
 som innefattar brott för vilket det 
  
 examen enligt bilaga 2 till hög- 
  
 är föreskrivet fängelse i ett år eller 
  
 skoleförordningen 
  
 (1993:100) 
  
 däröver. 
  
 och 
  
 enligt 
  
 polisförordningen 
  
 (2014:1104) 
  
 uppehåller 
  
 befatt- 
  
 ning som polisman utövar eller 
  
 kan komma att utöva brottslig 
  
 verksamhet som innefattar brott 
  
 för vilket det är föreskrivet fängelse i ett år eller däröver. 
  
 11 § 
  
 En förundersökning enligt denna förordning ska bedrivas med 
  
 särskild skyndsamhet. 
  
 Förhör med en anställd inom 
  
 Förhör med en anställd inom 
  
 polisen, en sådan uppdrags- 
  
 polisen, en sådan uppdrags- 
  
 tagare som anges i 2 § andra 
  
 tagare som anges i 2 § andra 
  
 stycket eller den som genomgår 
  
 stycket eller den som vid Polis- 
  
 grundutbildning till polisman 
  
 myndigheten genomför den verk- 
  
 ska hållas av en åklagare eller en 
  
 samhetsförlagda delen av utbild- 
  
 polisman vid Avdelningen för 
  
 ningen som leder till polisexamen 
  
 särskilda utredningar. 
  
 enligt bilaga 2 
  
 till 
  
 högskole- 
  
 förordningen (1993:100) och enligt 
  
 polisförordningen 
  
 (2014:1104) 
  
 uppehåller befattning 
  
 som polis- 
  
 man ska hållas av en åklagare eller en polisman vid Avdelningen för särskilda utredningar. 
  
 45 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2016:39 
  
 1.Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2018. 
  
 2.Bestämmelserna ska tillämpas i sin äldre lydelse för den som före den 1 juli 2018 påbörjat grundutbildning till polisman. 
  
 46 
  
 2Utredningens uppdrag och arbete 
  
 2.1Utredningens uppdrag 
  
 Regeringen beslutade den 19 mars 2015 kommittédirektiven En förändrad polisutbildning. Direktiven finns bifogade som bilaga 1. 
  
 Utredningens uppdrag är enligt direktiven att föreslå hur den grundläggande utbildningen till polisman kan omformas till en ändamålsenlig högskoleutbildning. Regeringen konstaterar att syftet med reformen är säkerställa att Polismyndigheten har den kompetens som krävs för att utföra sitt uppdrag i ett allt mer komplext samhälle. För att stärka polisens förmåga att bekämpa en brottslighet som ständigt finner nya former, krävs en polis- utbildning med tydlig förankring i vetenskap och beprövad er- farenhet. Utredningen ska enligt direktiven 
  
 redovisa olika alternativ för utformningen av en högskole- utbildning till polisman och föreslå det alternativ som bedöms mest lämpligt 
  
 föreslå vilken examen utbildningen ska leda till och ta fram förslag till en examensbeskrivning för den 
  
 klargöra hur vetenskaplig grund ska kunna säkerställas i utbildningen 
  
 med utgångspunkt i gällande regelverk för högskoleutbildning och med hänvisning till utbildningens innehåll och det framtida yrke den syftar till, analysera om det behövs särskilda regler för tillträde till respektive avskiljande från utbildningen till polis- man och i så fall föreslå utformning av sådana regler 
  
 47 
  
 Utredningens uppdrag och arbete 
  
 SOU 2016:39 
  
 analysera förutsättningarna för polisutbildningens praktiska färdig- hetsträning och föreslå lämplig utformning av den 
  
 ta ställning i frågan om särskilda befogenheter för studenterna i samband med den praktiska färdighetsträningen och i så fall föreslå vilka 
  
 klargöra frågan om studenternas behov av tillgång till uppgifter som omfattas av sekretess och föreslå hur det behovet ska tillgodoses med bibehållet sekretesskydd för uppgifterna 
  
 föreslå en ändamålsenlig dimensionering av utbildningen och hur den ska styras 
  
 föreslå hur en polisutbildning för specialister kan utformas 
  
 utarbeta nödvändiga författningsförslag 
  
 bedöma och utförligt beskriva de ekonomiska konsekvenserna av det alternativ för en högskoleutbildning till polisman som föreslås. Om förslaget kan förväntas leda till kostnadsökningar för det allmänna, ska också förslag till finansiering av dessa tas fram. 
  
 Regeringen beslutade den 25 februari 2016 tilläggsdirektiv till utred- ningen. Tilläggsdirektiven finns bifogade som bilaga 2. 
  
 2.2Genomförandet av uppdraget 
  
 2.2.1Vårt arbete 
  
 Utredningsarbetet har genomförts under tiden april 2015– maj 2016. Arbetet har bedrivits i nära samarbete med experterna, som står bakom förslagen och bedömningarna. Betänkandet är därför skrivet i  
 vi-form. 
  Vi har under arbetets gång sammanträffat vid nio tillfällen, varav ett i form av ett tvådagars internat- sammanträde. 
  
 Utredningen har även biträtts av en referensgrupp med före- trädare för riksdagspartierna. Vår samverkan med denna grupp beskrivs närmare nedan. 
  
 I våra direktiv anges att utredningen ska samråda med de myndigheter som i dag har ansvar för högskoleutbildning och 
  
 48 
  
 SOU 2016:39 
  
 Utredningens uppdrag och arbete 
  
 grundutbildningen till polisman, de lärosäten som i dag bedriver polisutbildning och andra berörda myndigheter. Detta samråd har främst skett genom att flera av de närmast berörda myndigheterna funnits representerade i expertgruppen. Polismyndigheten, Universi- tetskanslersämbetet och Linnéuniversitetet har således deltagit med experter i utredningen. Utredningen har därutöver haft omfattande kontakter med företrädare för myndigheter och andra verksam- heter som på olika sätt har ansvar för eller kunskap om utbild- ningen till polismän, högskoleutbildning i allmänhet och andra relaterade områden. Det gäller t.ex. Universitets- och högskolerådet, Totalförsvarets rekryteringsmyndighet och Försvarshögskolan. På detta sätt har kunskaper, erfarenheter och synpunkter under arbetets gång inhämtats som underlag för utredningens analyser och överväganden. 
  
 Utredningen har även medverkat vid ett av Polisförbundet, Socialdemokraterna och Miljöpartiet anordnat seminarium i riks- dagen om polisforskning och vid ett seminarium om polisen i nutid och framtid, anordnat av juridiska institutionen vid Umeå universitet. 
  
 Därutöver har utredaren och sekretariatet besökt polis- utbildningarna vid Linnéuniversitetet, Umeå universitet respektive Södertörns högskola samt polisutbildningarna i Norge, Finland och Danmark. 
  
 Vidare har utredningen haft två möten med Polisförbundet samt haft kontakt med Sveriges förenade studentkårer. 
  
 Lektorn vid polisutbildningen vid Linnéuniversitetet, fil.dr. Ramos, har för utredningens räkning gjort en sammanställning om polisforskning i Sverige i dag. Sammanställningen bifogas som bilaga 3. 
  
 2.2.2Referensgruppen 
  
 I våra direktiv anges som nämnts att en referensgrupp med representanter för riksdagspartierna skulle inrättas som stöd för vårt arbete med förslagen. 
  
 Den 24 april 2015 förordnandes Dyer (C), Nelson (SD), Jackson (V), Coffey (L), Watkins (M), 
  
 49 
  
 Utredningens uppdrag och arbete 
  
 SOU 2016:39 
  
 Lynch (MP), Anderson (S) samt Ryan (KD) som ledamöter i referensgruppen. 
  
 Utredningen har sammanträffat med referensgruppen vid fyra tillfällen. Samarbetet har gått till så att vi i de olika frågorna presenterat underlag i form av beskrivningar av nuvarande svenska och nordiska förhållanden, rättsutredningar m.m. Därefter har frågan diskuterats, varvid varje ledamot har fått ge sin syn på den. Frågorna har ibland diskuterats innan diskussioner har förts i utredningen och ibland därefter. Av detta följer att det endast är utredningen som svarar för förslagen i detta betänkande. 
  
 2.2.3Avgränsningar 
  
 Enligt direktiven är utredningens uppdrag avgränsat till att ana- lysera förutsättningarna för och föreslå hur grundutbildningen till polisman bör omformas till en högskoleutbildning. Vi har därför inte granskat eller analyserat alternativa förslag till en omformning av polisutbildningen. 
  
 Vår uppfattning är dock att det finns ett stort antal fördelar med att omforma den nuvarande polisutbildningen till en högskole- utbildning och vi redovisar därför dessa översiktligt i kapitel 6. 
  
 Enligt direktiven skulle uppdraget i mån av tid också få omfatta de vidareutbildningar som bedrivs inom polisen. Det har dock inte varit möjligt att på den tid som stått utredningen till buds göra detta. 
  
 2.3Betänkandets fortsatta disposition 
  
 Kapitel  
 3–5 
  är rent deskriptiva och de innehåller således inte några överväganden. I kapitel 3 redovisas de tidigare utredningar som gjorts om grundutbildningen till polisman. Kapitel 4 och 5 beskriver nu- varande förhållanden vad gäller grundutbildningen till polisman i Sverige och i Norden. 
  
 I kapitel 6 redogörs för vad som karakteriserar en högskole- utbildning i Sverige i dag. Vidare beskriver vi vilka fördelar vi anser det innebära om grundutbildningen till polisman omformas till en högskoleutbildning. Vi redogör också kortfattat för vilka för- ändringar som krävs för att omforma den nuvarande grund- utbildningen till polisman till en högskoleutbildning. 
  
 50 
  
 SOU 2016:39 
  
 Utredningens uppdrag och arbete 
  
 I kapitel 7 diskuterar vi hur den vetenskapliga grunden ska kunna säkerställas i en ny polisutbildning. Där tas också frågor om polisforskning och lärarkompetens upp. 
  
 Kapitel 8 innehåller resonemang om vilken examen polis- utbildningen bör leda till och examens omfattning. Där finns också ett förslag till examensbeskrivning. 
  
 I kapitel 9 redogörs för de krav som vi anser bör gälla för till- träde till en ny polisutbildning. 
  
 I kapitel 10 tas den verksamhetsförlagda utbildningen och färdighetsträningen upp samt därmed sammanhängande frågor. 
  
 Kapitel 11 innehåller frågor om disciplinära åtgärder och avskilj- ande av polisstudenter. 
  
 I kapitel 12 redovisas våra överväganden i frågor som rör styr- ning och dimensionering av en ny polisutbildning. 
  
 Frågor om jämställdhet och mångfald i polisutbildningen disku- teras i kapitel 13. 
  
 I kapitel 14 finns våra överväganden rörande polisutbildning för specialister. 
  
 Vi belyser genomförandefrågor och förslagens konsekvenser i kapitel 15 och 16. 
  
 Slutligen återfinns i kapitel 17 en författningskommentar. 
  
 51 
  
 3 Tidigare utredningar 
  
 3.1Inledning 
  
 Polisutbildningen har utretts vid ett flertal tillfällen. Bland annat har frågan om polisutbildningens närmande till högskolan ofta diskuterats. I detta kapitel redogör vi kortfattat för de tidigare utredningar som har behandlat frågan om polisutbildningens ut- formning och förutsättningar. 
  
 3.2Polisutredningen 1979 
  
 Det första förslaget efter polisens förstatligande, lades fram av Polisutredningen redan 1979 i betänkandet Polisen, SOU 1979:6. Det innebar att polisutbildningen skulle samordnas med den allmänna högskolan. Polisutredningen lämnade även förslag till en förändrad grundutbildning. Efter att utredningens förslag remiss- behandlats föreslog regeringen genomgripande förändringar av polisutbildningen. Utbildningen skulle, enligt förslaget, ges en mer högskoleinriktad prägel med ett ökat inslag av psykologi och samhällsorienterade ämnen. Vidare föreslogs att den grundläggande polisutbildningen skulle förändras till en sammanhållen utbild- ningsgång med praktik såväl i polisdistrikt som vid andra samhälls- organ, till exempel inom socialtjänsten. 
  
 Efter att riksdagen godkänt riktlinjerna för utbildningen och frågorna beretts ytterligare av den så kallade Polisberedningen genomfördes under 1984 det första steget i polisreformen. Förändringarna innebar bland annat att den centrala utbildnings- verksamheten inom polisen sammanfördes i en gemensam orga- nisation, Polishögskolan, som organisatoriskt fick ställning som en byrå vid Rikspolisstyrelsen. Polisutbildningen kom därmed inte att 
  
 53 
  
 Tidigare utredningar 
  
 SOU 2016:39 
  
 bli någon högskoleutbildning. Vidare infördes en ny inriktning och organisation av rekryteringsverksamheten. 
  
 Som ett andra steg i polisreformen genomfördes under 1985 en ny utbildningsordning. Polisutbildningen kom dock inte heller nu att bli någon högskoleutbildning. 
  
 För grundutbildningens del innebar förändringarna att praktik- tiden kortades till 18 månader och att den teoretiska delen för- längdes med sex månader. Grundutbildningen kom då att omfatta tio månaders teoretisk utbildning, vilken följdes av 18 månaders praktik. I denna praktik ingick tjänstgöring vid en kriminal- avdelning och en ordningsavdelning med minst sex månader vid varje avdelning samt samhällspraktik om två månader. Samhälls- praktiken skulle fullgöras vid två myndigheter utanför polis- väsendet. Utbildningen avslutades med ytterligare fem månaders teoretisk utbildning. 
  
 3.3En ny polisutbildning 1998 
  
 Under 1995 tillkallade Justitiedepartementet en arbetsgrupp för att se över rekryteringen och utbildningen av poliser. Målet för arbets- gruppens arbete var att utarbeta förslag till sådana förändringar i fråga om rekrytering och utbildning inom polisen som skulle behövas för att polisen på effektivast möjliga sätt skulle kunna utvecklas och lösa sina uppgifter också i framtiden. Uppdraget genomfördes etappvis. 
  
 I den första promemorian, Rekrytering och grundutbildning av poliser, Ds 1996:11, konstaterade arbetsgruppen att det var önsk- värt att framtidens poliskår hade en sådan bakgrund att den bättre speglade den samhällsstruktur i vilken den verkade. Olika ålders- grupper med olika arbets- och livserfarenhet borde därför, enligt arbetsgruppen, finnas representerad inom poliskåren. Arbets- gruppen föreslog att åtgärder borde vidtas för att öka andelen kvinnor och personer med invandrarbakgrund inom polisen. 
  
 I fråga om behörighetskraven till polisyrket föreslog arbets- gruppen att samma krav som då gällde för anställning som polis också borde gälla för antagning till polisutbildningen. Arbets- gruppens förslag till ny grundutbildning innebar bland annat att den kursbundna utbildningen skulle förlängas något och att 
  
 54 
  
 SOU 2016:39 
  
 Tidigare utredningar 
  
 praktiktjänstgöringen skulle minskas från arton till sju månader. Det inledande studieåret föreslogs bli förlagt till den allmänna högskolan och omfatta studier i juridik, beteendevetenskap och kommunikation. 
  
 Resterande del av utbildningen skulle enligt förslaget ske i Polishögskolans regi. Den delen av utbildningen skulle bestå av dels en polisiär basutbildning om cirka tre månader, dels olika på- byggnadskurser om sammanlagt cirka fyra månader. Utbildningen föreslogs avslutas med praktiktjänstgöring vid en polismyndighet. Praktiktjänstgöringen föreslogs få ett delvis nytt innehåll. 
  
 Arbetsgruppen lämnade även förslag om utbildning och direkt- rekrytering av specialister till polisväsendet. Bland annat angavs att polisens behov av specialister till viss del borde kunna lösas genom extern rekrytering. I ett andra steg hade den ovan nämnda arbetsgruppen att se över rekrytering och utbildning av polischefer samt vidareutbildningen av poliser. 
  
 Arbetsgruppen presenterade även förslag till en delvis ny chefsrekrytering och ny chefsutbildning inom polisen samt dess- utom förslag om Polishögskolans organisation och framtida upp- gifter. 
  
 I december 1996 beslutade regeringen att uppdra åt Riks- polisstyrelsen att detaljplanera en ny grundutbildning för poliser med utgångspunkt i utredningen Rekrytering och grundutbildning av poliser och remissyttrandena med anledning av denna. Rikspolisstyrelsen tillsatte en särskild arbetsgrupp för detta arbete. 
  
 Gruppen lade i maj 1997 fram promemorian Ny grund- utbildning för poliser. Efter det nyss nämnda förslaget från Riks- polisstyrelsens arbetsgrupp fastställde regeringen under 1997 rikt- linjer för en ny grundutbildning för poliser, Polisprogrammet. I juni 1997 fick Polishögskolan i uppdrag av Rikspolisstyrelsen att utveckla en ny polisutbildning enligt riktlinjerna. Den nya polis- utbildningen startade i januari 1998. Samtidigt infördes en central rekrytering till polisutbildningen. Umeå universitet startade polis- utbildningen 2000, Linnéuniversitetet startade utbildningen 2001 och Södertörns högskola startade utbildningen 2015. 
  
 55 
  
 Tidigare utredningar 
  
 SOU 2016:39 
  
 3.4Polisutbildningsutredningen 2006 
  
 Bates fick i början av 2006 i uppdrag att leda utredningen 
  
 ”En ny polisutbildning”. Det huvudsakliga syftet med utredningen var att undersöka hur polisutbildningen skulle kunna infogas i högskolesystemet. Utredningen avslutades i samband med reger- ingsskiftet 2006 och visst material redovisades i en promemoria till Justitiedepartementet. I promemorian framgår att utredaren före- språkade att polisutbildningen borde drivas som en högskole- utbildning. Detta bland annat med hänsyn till att en sådan ut- bildning på vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet i enlighet med högskolelagen skulle vara en garant för att blivande poliser lärde sig arbeta självständigt och reflekterande samt till följd av det bli rustade att möta förändringar. Lösningen att låta polis- utbildningen bli en högskoleutbildning öppnade också för att stu- denterna kunde söka sig andra karriärsvägar utanför polisyrket, till exempel som forskare. 
  
 3.5Utredningen om den framtida polisutbildningen  
 2006–2008 
  
 Den 21 december 2006 beslutade regeringen att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att lämna förslag till hur den dåvarande polisutbildningen borde reformeras. Utredningen antog namnet Utredningen om den framtida polisutbildningen och överlämnade två betänkanden, delbetänkandet Framtidens polis och slut- betänkandet Framtidens polisutbildning.1 
  
 Utredningen hade till uppdrag att kartlägga och analysera hur kraven på polisverksamheten och därmed på poliserna kunde komma att förändras. Utredningen skulle också kartlägga och analysera de behov och förväntningar som fanns på polis- organisationen i fråga om etnisk mångfald, jämställdhet, polis- verksamhet i glesbygd och i storstad samt en breddad rekrytering till polisyrket. Delbetänkandet Framtidens polis tog enbart sikte på de sistnämnda frågorna. Därefter genomförde utredningen en 
  
 1 Framtidens polis. Delbetänkande av utredningen om den framtida polisutbildningen, SOU 2007:39 respektive Framtidens polisutbildning. Slutbetänkande av utredningen om den framtida polisutbildningen, SOU 2008:39. 
  
 56 
  
 SOU 2016:39 
  
 Tidigare utredningar 
  
 granskning av dåvarande polisutbildning vad avsåg antagningskrav, rekryteringsprocess och grund- och vidareutbildningen samt lämnade förslag till hur denna borde reformeras och hur för- ändringarna skulle genomföras. De frågorna behandlades i slut- betänkandet, Framtidens polisutbildning. 
  
 3.5.1Framtidens polis 
  
 I det nämnda delbetänkandet konstaterade utredningen att det var en omöjlig uppgift att bedöma hur polisen och dess omvärld skulle se ut. 
  
 Utredningen konstaterade att det ändå var möjligt att för vissa områden beskriva samhällsutvecklingen. Utredningen identifierade ett antal kravställare av betydelse för polisen och dess verksamhet, nämligen medborgarna, statsmakterna, kommunerna, näringslivet och rättsväsendets övriga aktörer. Också de internationella arbeten som Sverige deltog i innebar att det ställdes krav på polisen. Kravställarna och polisen påverkades av hur samhället såg ut och hur det utvecklades. I syfte att beskriva utvecklingstendenserna identifierade utredningen ett antal drivkrafter som påverkade samhället och polisen på olika sätt och i olika grad. De driv- krafterna var demografi, ekonomi, integration, teknologi, forensisk verksamhet, globalisering, internationalisering, politik, miljöfrågor, media, sociala faktorer och extraordinära händelser. 
  
 Tidsperspektivet sträckte sig i huvudsak fram till 2020, men när det gällde demografi och ekonomi kunde trenderna ses i ett längre perspektiv. Med kunskap om kravställarna och drivkrafterna fram- trädde enligt utredningen följande relativt säkra trender: 
  
 en allt äldre befolkning 
  
 en allt glesare glesbygd med en ökad koncentration av äldre och samtidigt en växande befolkning kring storstäderna 
  
 en fortsatt segregation, framför allt i utsatta bostadsområden i storstäderna 
  
 en fortsatt globalisering och internationalisering 
  
 57 
  
 Tidigare utredningar 
  
 SOU 2016:39 
  
 ett ökat ifrågasättande från medborgarnas sida i kontakterna med myndigheterna och en ökad intolerans mot störningar i samhället 
  
 en fortsatt snabb utveckling av ny teknik. 
  
 De nu beskrivna drivkrafterna innebar enligt utredningen att det skapades förutsättningar för nya typer av brott, men också att polisen genom framför allt den forensiska verksamheten gavs nya möjligheter att bekämpa brott. Vidare var av betydelse för de framtida kraven på polisen att det bedömdes finnas begränsade möjligheter att skattevägen finansiera morgondagens välfärds- system. Växande förväntningar hos medborgarna betydde att det demokratiska uppdraget kunde komma att kräva svårare priori- teringar än i dag. 
  
 Utredningens bedömning var att det under den närmaste framtiden, det vill säga inom en tidsperiod om  
 10–20 
  år, knappast skulle ske några stora förändringar av brottsligheten. Den tradi- tionella brottsligheten kunde till och med minska något, medan den grova och organiserade brottsligheten med största sannolikhet skulle internationaliseras ytterligare och bli allt mer sofistikerad. En allt större del av brottsligheten skulle på ett eller annat sätt relateras till Internet och andra elektroniska kommunikations- system. Anmälningar om så kallade offerlösa brott, till exempel trafikbrott, bedrägerier och andra brott mot offentlig verksamhet samt miljöbrott, skulle kunna komma att öka, liksom anmälningar om våldsbrott, inklusive sexualbrott. 
  
 Enligt utredningen saknades det skäl att utgå från annat än att den så kallade akutverksamheten även i framtiden utgjorde kärnan i det polisiära uppdraget. De trender som beskrivits ovan kom emellertid självfallet att påverka polisen och dess verksamhet på olika sätt. En allt äldre befolkning och en glesare glesbygd kunde förväntas sätta trygghetsfrågor alltmer i fokus. En fortsatt segrega- tion i framför allt storstadsområdena ställde krav på ett långsiktigt och effektivt brottsförebyggande arbete i samverkan med andra. Internationaliseringen och globaliseringen kom att kräva att svensk polis kunde agera i en internationell miljö och att samarbetet med polis från andra länder utvecklades. Teknikutvecklingen medförde att polisen bekämpade nya typer av brottslighet, till exempel gärningar som var Internetrelaterade. Samtidigt innebar den nya 
  
 58 
  
 SOU 2016:39 
  
 Tidigare utredningar 
  
 tekniken att polisen fick nya verktyg i sin brottsbekämpande verksamhet, exempelvis genom att i allt större utsträckning ut- nyttja  
 DNA-tekniken. 
  Ny teknik ställde i båda fallen krav på kompetens inom polisorganisationen. I det mer långsiktiga brotts- förebyggande arbetet krävdes att polisen arbetade kunskapsbaserat. Polisen borde därför på ett bättre sätt ta till sig den forskning som fanns på området och ständigt utvärdera sina egna metoder för att kunna bedöma vilken typ av insatser som gav bäst resultat. I den utredande verksamheten kom, framför allt vad gäller den grova och organiserade brottsligheten samt andra grova brott, att krävas en tydligare specialisering för att uppnå tillfredsställande resultat. Vidare borde organisationen i denna typ av ärenden ha förmåga till uthållighet i arbetet. 
  
 Förutom den typ av relativt säkra trender som nu har beskrivits fanns ett antal faktorer som enligt utredningen inte var möjliga att förutse. Det gällde exempelvis förändringar på den politiska dag- ordningen, nya hotbilder som presenterades från olika aktörer i samhället samt frågor som fick en stark belysning i media. Polisen borde ha en beredskap att möta de krav som från tid till annan ställdes på organisationen, ibland med relativt kort varsel. Polisen var, enligt utredningens konstaterande, i genomförandet av sitt uppdrag beroende av allmänhetens förtroende. Kravet på ett korrekt och bra bemötande från polisens sida var därmed centralt. Att möta ungdomar som levde i utanförskap i stora, segregerade storstadsområden krävde en viss typ av bemötande, medan kontakter med en allt äldre befolkning i en allt glesare glesbygd krävde ett annat. Mer pålästa, högre utbildade och ifrågasättande medborgare ställde ytterligare krav på kompetens och kunskap. Ingenting tydde på att invandringen till Sverige skulle minska framöver och polisen hade därför att möta allt fler människor från andra kulturer och som hade ett annat modersmål än svenska. Polisen borde enligt utredningen vidare ha förankring i befolk- ningen. De polisanställda fick därför inte, såvitt avsåg exempelvis kön och etnisk bakgrund, på ett tydligt sätt avvika från befolk- ningen i stort. Med en bred rekrytering och en representativ sam- mansättning av de anställda fick organisationen samtidigt en ökad samlad kunskap. Såväl mångfald som jämställdhet var således både utbildnings- och rekryteringsfrågor. Polisen skulle enligt utred- ningens uttalanden vara tillgänglig för alla. Tillgänglighet skulle 
  
 59 
  
 Tidigare utredningar 
  
 SOU 2016:39 
  
 emellertid inte betyda att den lokala polisen svarade för allt. Med de allt knappare resurser, som kunde förutses generellt i samhället, var specialisering ett måste för att möta kraven på professionalism. En rimlig avvägning mellan en lokalt tillgänglig polis, inte minst i glesbygden, och en förmåga att ställa spetskompetens till för- fogande vid behov var nödvändig. Samhället förändrades i snabb takt och det fanns ingen möjlighet att med säkerhet uttala sig om framtiden. Det var därmed avgörande att polisen i framtiden hade en förmåga att, i bland med kort varsel, förändra sin kompetens, verksamhet och organisation i takt med att omvärlden förändrades. 
  
 3.5.2Framtidens polisutbildning 
  
 I slutbetänkandet beaktade utredningen slutsatserna av de resone- mang som fördes fram i delbetänkandet och konstaterade att de krav som skulle komma att ställas på framtidens poliser och brister i den dåvarande utbildningen medförde att polisutbildningen borde reformeras. 
  
 Den framtida polisutbildningen borde syfta till att den som genomgått utbildningen skulle behärska de arbetsuppgifter som rymdes inom den så kallade akutverksamheten. Begreppet akut- verksamhet gavs en vidare definition än den verksamhet som traditionellt benämndes ”blåljusverksamhet”. I begreppet inklu- derades enligt utredningen, en inte ringa del av det brotts- förebyggande arbetet och kriminalunderrättelsearbetet, det vill säga att mot bakgrund av kunskap styra polisresurserna till de platser och tidpunkter där de bäst behövdes, och att vid varje tillfälle tillämpa de mest framgångsrika metoderna. I begreppet ingick vidare utryckningsverksamheten och arbetet i kommunikations- centralerna, det vill säga polisens reaktion kring pågående brott eller andra händelser. Även de första- och andrahandsåtgärder i utredningsverksamheten som utfördes av poliser i yttre tjänst och i kriminaljourerna omfattades av begreppet. Här avsågs att påbörja och i många fall också slutföra en utredning i nära anslutning till brott genom att hålla förhör med målsägande, vittnen och en eller flera misstänkta gärningsmän samt att säkra spår av betydelse vid en framtida lagföring. Slutligen omfattades den polisverksamhet i övrigt som bedrevs inom ramen för närpolisverksamheten, till 
  
 60 
  
 SOU 2016:39 
  
 Tidigare utredningar 
  
 exempel kontaktskapande verksamhet mot kommuner och andra aktörer som polisen samarbetade med. Den framtida utbildningen och rekryteringen av poliser borde gagna en ökad jämställdhet och en ökad etnisk mångfald inom polisen. Därtill skulle rekryteringen av poliser till glesbygdsområden underlättas. 
  
 Polisutbildning som högskoleutbildning 
  
 Grundutbildningen borde vara densamma för alla studerande. Att inom ramen för akutverksamheten utbilda och anställa olika typer av poliser med olika kunskaper och befogenheter skulle motverka den rörlighet och flexibilitet som var en förutsättning för en effektiv verksamhet. I den delen av polisverksamheten som inte kunde hänföras till akutverksamheten, den mer kvalificerade brottsförebyggande och brottsutredande verksamheten, fanns där- emot ett behov av personer med spetskompetens. För den typen av specialister var heller inte alltid sådana kunskaper som förvärvats inom ramen för en polisiär grundutbildning nödvändiga fullt ut. Det fanns slutligen ett behov av att på ett annat sätt än i dag varva praktik med teori. 
  
 Till följd av utredningens slutsatser, som redovisats här, före- slogs att dagens grundutbildning till polis borde ersättas med en högskoleutbildning. Polisyrket krävde, och kom i framtiden än tydligare att kräva, en utbildning som vilade på vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet. Kraven på enskilda polisers kunskaper och förmåga skulle komma att öka. En förmåga hos varje polisman till helhetssyn när det gällde polisens verksamhet och hur den verksamheten påverkade andra delar av samhället var nödvändig. Framtidens poliser borde därtill ha en förmåga att ta till sig och analysera kunskap och kunna omsätta den kunskapen i praktiskt polisarbete. Polisen skulle vidare kunna verka med en stor grad av flexibilitet och ha en förmåga att ständigt anpassa sig efter förändringar. Varje polisman skulle ha en individuell förmåga att självständigt och kritiskt göra bedömningar, urskilja problem och föreslå lösningar. Poliserna skulle också ges en grund att själva fortsätta sitt lärande efter avslutad utbildning och ges de metoder som krävdes för egen kompetensutveckling. Även att skapa en naturlig grund för forskning och forskarutbildning på polisområdet 
  
 61 
  
 Tidigare utredningar SOU 2016:39 
  
 talade starkt för att göra polisutbildningen till en högskole- utbildning. 
  
 En allmän uppfattning var att forskningen på polisområdet i Sverige länge varit eftersatt och att en naturlig plattform för sådan forskning saknades samt att Sverige låg efter andra jämförbara länder. En högskoleutbildning borde också gynna strävandena att skapa en poliskår som på ett bättre sätt än i dag speglade befolk- ningen i fråga om kön och etnisk mångfald. Vad gällde glesbygds- problematiken fanns förutsättningar att sprida utbildningen geografiskt på ett bättre sätt och att på ett bättre sätt utnyttja möjligheten till distansutbildning. 
  
 Enligt vad som uttalas i utredningens slutbetänkande borde polisutbildningen anordnas av universitet och högskolor under Utbildningsdepartementet. Alternativet till en sådan lösning var att skapa en vad utredningen kallade sektorshögskola, en typ av högskola som Försvarshögskolan var ett exempel på. Fördelen med det sistnämnda alternativet var möjligheten att skapa särregler för utbildningen i förhållande till övriga utbildningar vid universitet och högskolor samt att en formell koppling mellan utbildnings- anordnaren och polisen skulle kunna bevaras. Fördelarna med att fullt ut utnyttja det befintliga högskolesystemet övervägde emeller- tid fördelarna med en sektorshögskola. 
  
 De högskolor eller universitet som skulle komma att bedriva utbildningen fanns redan liksom det regelverk som skulle komma att styra utbildningen. Utbildningen skulle förmodligen kunna komma att bedrivas på flera orter i landet, vilket borde kunna leda till en bred rekrytering. Förutsättningarna skulle därmed öka för att skapa en poliskår som i än högre grad präglades av jämställdhet och etnisk mångfald. Även rekryteringen till glesbygden borde komma att underlättas. Det var därtill en fördel att studenterna på polisutbildningen studerade i en miljö som främjade kontakterna med studerande på andra utbildningar, i stället för i en isolerad miljö med enbart polisstuderande som vid Polishögskolan i Sörentorp. 
  
 Polismyndigheten skulle även med en sådan lösning komma att ha inflytande över utbildningen, om än mer indirekt. Polisen var den ende avnämaren av polisutbildningen och bedömdes även med en högskoleutbildning vara den allt igenom dominerande rekry- teraren av examinerade studenter. De universitet och högskolor som anordnade en grundutbildning för poliser borde därför själv- 
  
 62 
  
 SOU 2016:39 
  
 Tidigare utredningar 
  
 fallet utbilda sina studenter med en sådan kvalitet och med ett sådant innehåll att polisen var beredd att anställa studenterna efter godkänd utbildning. 
  
 Det fanns vidare möjlighet för högskolorna att låta externa ledamöter, till exempel representanter för Polismyndigheten, delta i de organ vid högskolorna som hade ansvaret för utbildningen. Det var också praxis att Högskoleverket i den tillsyn verket bedrev över utbildningen samarbetade med avnämare och berörda myndigheter. 
  
 En ny högskoleexamen – polisexamen 
  
 Polisutbildningen borde enligt utredningen leda till en ny hög- skoleexamen, polisexamen. Examen skulle vara en yrkesexamen på högskolans grundnivå. Utbildningen skulle vara treårig, 180 hög- skolepoäng, och därmed att ha samma omfattning som exempelvis de utbildningar som ledde till sjuksköterske- och socionomexamen. Utbildningen föreslogs innehålla två praktikperioder, så kallad verksamhetsförlagd utbildning, om en termin, motsvarande 30 högskolepoäng vardera. Den delen av utbildningen borde förläggas till någon polisregion. Den praktiska delen av utbildningen skulle därmed fördubblas jämfört med vad som gällde när utredningen presenterade sina förslag. De teoretiska studierna skulle varvas med den verksamhetsförlagda utbildningen. Utbildningen inleddes med ett års, motsvarande 60 högskolepoäng, teoretiska studier vid en högskola. Därefter varvades verksamhetsförlagd utbildning och teoretiska studier terminsvis. Utbildningen avslutades med ett självständigt examensarbete. Studenterna föreslogs varken under den teoretiska delen av utbildningen eller under den verksam- hetsförlagda utbildningen ha någon anknytning till polisen i form av anställning och därmed inte heller ha några polisiära befogenheter. 
  
 En utgångspunkt för förslaget var att utbildningsreformen skulle genomföras med så få särregler för polisutbildningen som möjligt i förhållande till andra utbildningar vid universitet och högskolor. Polisutbildningen och polisyrket kunde emellertid inte i alla delar behandlas som vilken utbildning eller vilket yrke som helst. Därtill fanns redan under utbildningen en säkerhetsaspekt genom att utbildningen till polis självfallet skulle tillföra stu- denterna en avsevärd insikt i hur polisen arbetar och, i vart fall 
  
 63 
  
 Tidigare utredningar 
  
 SOU 2016:39 
  
 under den verksamhetsförlagda utbildningen, en insyn i polisens register. För den föreslagna polisutbildningen borde mot denna bakgrund gälla särskilda krav på laglydnad, vissa medicinska krav och krav på körkort för personbil. Vidare borde gälla särskilda krav på studier i svenska och samhällskunskap på gymnasienivån. 
  
 Vissa av de krav som gällde vid antagningen till polis- utbildningen kunde emellertid slopas. Hit hörde de nuvarande kraven på svenskt medborgarskap, de fysiska kraven i form av styrka, kondition och simning, de personliga egenskaperna samt svenskprovet. Genom att ta bort dessa krav borde skapas större förutsättningar att rekrytera kvinnor och personer med utländsk bakgrund. Det borde framhållas att vad gäller svenskt med- borgarskap fanns alltjämt ett sådant krav för att bli anställd som polis. 
  
 För polisutbildningen fanns en särskild ordning för frågor om avskiljande av studenter från utbildningen och för disciplinära påföljder. Sådana frågor föreslogs framledes i stället avgöras i den ordning som gällde för universitet och högskolor. 
  
 Med dagens utbildningssystem fanns enligt utredningen en nära koppling mellan antagningen till polisutbildningen och den kom- mande anställningen som polis. Med en högskoleutbildning var det i stället de universitet och högskolor som anordnade utbildningen som antog studenterna. 
  
 Rekrytering och anställning inom polisen kom därmed att se ut på samma sätt som för andra jämförbara yrkesområden. Studenter hade att efter avslutad utbildning söka sig till de polismyndigheter där det fanns behov av arbetskraft och hade i fråga om en specifik utlyst tjänst att konkurrera med sina medsökande. Polisens insatser kom därmed att behöva inriktas på en allmän marknadsföring av polisyrket och att locka studenter att söka de anställningar som var aktuella. Den föreslagna ordningen kom att leda till en sund konkurrens om anställningarna som polis, en konkurrens som saknades. En än större konkurrens kunde uppnås genom att utbilda ett något större antal personer än vad det finns behov av i polisverksamheten. Ett ytterligare skäl för en överutbildning skulle vara att den föreslagna utbildningen skulle kunna komma att locka studenter som genomgick hela eller delar av utbildningen utan att ha för avsikt att ta anställning som polis. 
  
 64 
  
 SOU 2016:39 
  
 Tidigare utredningar 
  
 Utgångspunkten för den föreslagna polisutbildningen var att grundutbildningen till polis skulle vara gemensam för alla stu- derande. Centralt för det ställningstagandet var att grundutbild- ningen skulle syfta till att den som anställts som polis efter godkänd polisexamen skulle vara verksam inom den så kallade akut- verksamheten. 
  
 En specialistutbildning 
  
 Inom ramen för polisverksamheten fanns emellertid en rad arbetsuppgifter som inte rymdes inom begreppet akutverksamhet. Hit hörde särskilt kvalificerad brottsförebyggande verksamhet och särskilt kvalificerad utredningsverksamhet. Den kompetens som krävdes för att lösa sådana arbetsuppgifter kunde inte tillgodoses enbart genom rekrytering av personer med en polisiär grund- utbildning. 
  
 Behovet av specialister borde tillgodoses dels genom att personer med polisexamen gavs möjlighet att studera vidare på en högre nivå inom högskolan, dels genom att personer med redan befintliga specialistkunskaper gavs den utbildning som behövs för att arbeta inom polisen. Genom en specialistutbildning tillgodosågs polisens behov av kvalificerad kompetens inom områden som exempelvis underrättelseverksamhet och utredningsverksamhet avseende miljöbrottslighet, ekonomisk brottslighet, kriminalteknik samt förundersökningsledning. Specialistutbildningen föreslogs bli en ettårig, motsvarande 60 högskolepoäng, högskoleutbildning på avancerad nivå med en särskild examen, specialistpolisexamen. För de studerande som saknade polisexamen skulle utbildningen därtill omfatta en halv termins studier, motsvarande 15 högskolepoäng, vid den grundläggande polisutbildningen. För tillträde till utbild- ningen skulle krävas en tidigare högskoleexamen, antingen i form av en polisexamen eller en annan examen med exempelvis samhälls- vetenskaplig, juridisk, ekonomisk eller teknisk inriktning. De till- trädeskrav som föreslogs gälla för polisutbildningen på grundnivå gjorde sig inte gällande för specialistutbildningen. Det skulle således inte ställas upp några medicinska krav eller krav på körkort för personbil. Däremot borde samma krav på laglydnad gälla även för tillträde till specialistutbildningen. De som genomgått specia- 
  
 65 
  
 Tidigare utredningar 
  
 SOU 2016:39 
  
 listutbildningen utan en tidigare polisexamen borde kunna anställas som poliser, naturligtvis med de begränsningar i fråga om arbets- uppgifter som följde med en specialiserad utbildning. Med förslaget skulle därmed i Sverige kunna rekryteras den första polismannen med funktionshinder eller en kronisk sjukdom, omständigheter som annars hade utgjort hinder för en anställning som polis. 
  
 Med det förslag som redogjorts för här skapades enligt utred- ningen möjlighet till en ny plattform för den framtida polis- forskningen. Förutom att forskningen var eftersatt saknades en naturlig koppling mellan forskningen och polisutbildningen samt därmed i förlängningen till polisverksamheten. Det var därför i samband med utvecklingsarbete inom polisen svårt att som stöd i arbetet använda vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet. Exempel på tänkbara områden för sådan forskning var effekter av olika typer av polisiära åtgärder, polisens arbetsmiljö och polis- organisationers utveckling och karaktär. 
  
 Möjligheter att komplettera en äldre polisutbildning 
  
 Vad gällde värdet av en äldre polisutbildning inom ramen för ett högskolesystem borde det enligt utredningen vara möjligt för en polis med en äldre polisutbildning att genom kompletterande studier vid högskolan erhålla den föreslagna polisexamen. De kunde därigenom också få tillträde till den föreslagna specialist- utbildningen. Den nuvarande polisutbildningen framstod vid en jämförelse med motsvarande högskoleutbildningar som en relativt dyr utbildning. Utbildning av poliser inom ramen för högskolan borde därmed kunna ske till en lägre kostnad jämfört med dagens polisutbildning, trots att utbildningstiden föreslogs bli längre. 
  
 3.5.3Remissinstansernas synpunkter på förslagen i Framtidens polisutbildning 
  
 En övervägande del av remissinstanserna ställde sig bakom de analyser som presenterades i delbetänkandet och de förslag som las fram i slutbetänkandet. En övervägande del av remissinstanserna tillstyrkte också förslaget på att polisutbildningen skulle vara en högskoleutbildning. I det sammanhanget anslöt sig majoriteten av 
  
 66 
  
 SOU 2016:39 
  
 Tidigare utredningar 
  
 remissinstanserna till utredningens bedömning att ett genom- förande av polisutbildningen som högskoleutbildning skulle leda till en bredare rekrytering som skulle ge en högre grad av jäm- ställdhet och ökad mångfald. 
  
 En majoritet av remissinstanserna tillstyrkte utredarens förslag att införa en treårig yrkesexamen på grundnivå. Flertalet av remiss- instanserna tillstyrkte även förslaget att utöka praktikperioden och att denna skulle varvas med teori. Även om remissutfallet var starkt för förslaget framförde flera instanser att denna förändring kom att ställa stora krav på den mottagande myndigheten och att det kvarstod frågor kring bland annat innehållet under praktikperioder. Exempelvis polisstyrelsen i Stockholms län och Rikspolisstyrelsen ansåg att förslagen om den verksamhetsförlagda utbildningen borde utredas vidare. 
  
 Även förslaget om specialistutbildning tillstyrktes av majori- teten. 
  
 Utredningens förslag kom inte att genomföras. 
  
 67 
  
 4Polismyndigheten och utbildningen till polisman i dag 
  
 4.1Inledning 
  
 I direktiven till utredningen slår regeringen fast att Polis- myndigheten har ett unikt och samhällsbärande uppdrag och därför har långtgående befogenheter, bl.a. genom polismans befogenhet att använda våld och tvång. 
  
 I direktiven konstateras vidare att polisens arbete över tid har blivit alltmer omfattande och komplext och att såväl polis- utbildningen som svensk polis som helhet genomgått omfattande förändringar sedan den senaste utredningen föreslog att polis- utbildningen skulle bli en högskoleutbildning.1 
  
 I det här kapitlet redogör vi kortfattat för Polismyndighetens uppdrag och organisation samt för Polismyndighetens strategiska initiativ. Vi redogör också kort för hur polisutbildningen i dag är organiserad och genomförs.2 
  
 4.2Polismyndighetens verksamhet i dag 
  
 4.2.1Regleringen 
  
 Enligt 1 § polislagen (1984:387) ska polisverksamhetens arbete syfta till att upprätthålla allmän ordning och säkerhet samt att tillförsäkra allmänheten skydd och annan hjälp. Polisverksamhet bedrivs förutom av Polismyndigheten också av Säkerhetspolisen. 3 
  
 1Framtidens polisutbildning (SOU 2008:39). 
  
 2Vi begränsar oss till att diskutera den delen av polisverksamheten som Polismyndigheten ansvarar för. 
  
 31 §. 
  
 69 
  
 Polismyndigheten och utbildningen till polisman i dag 
  
 SOU 2016:39 
  
 Till Polismyndighetens huvuduppgifter hör, enligt 2 § samma lag, att 
  
 förebygga, förhindra och upptäcka brottslig verksamhet och andra störningar av den allmänna ordningen eller säkerheten 
  
 övervaka den allmänna ordningen och säkerheten och ingripa när störningar har inträffat 
  
 utreda och beivra brott som hör under allmänt åtal 
  
 lämna allmänheten skydd, upplysningar och annan hjälp, när sådant bistånd lämpligen kan ges av polisen 
  
 fullgöra den verksamhet som ankommer på Polismyndigheten enligt särskilda bestämmelser. 
  
 Polismyndigheten har dessutom ett antal andra arbetsuppgifter enligt särskilda bestämmelser. Det handlar t.ex. om att pröva an- sökningar om tillstånd av olika slag, att svara för tillsyn eller utred- ning av viss verksamhet och att ge andra myndigheter hand- räckning i vissa fall. 
  
 Nya uppgifter kan tillkomma beroende på hur samhället ut- vecklas och vilka åtgärder riksdag eller regering anser att polisen behöver bidra med i anledning av det. 4 
  
 Polismyndigheten får också, enligt 2 a §, bedriva särskilt person- säkerhetsarbete när det gäller vittnen och andra hotade personer. Enligt 6 § ska Polismyndigheten samarbeta med Säkerhetspolisen, Åklagarmyndigheten, myndigheterna inom socialtjänsten och med andra myndigheter och organisationer vilkas verksamhet berör polisverksamheten. 
  
 Som allmänna principer för polisingripanden stadgas i 8 § att en polisman som ska verkställa en tjänsteuppgift ska, med iakttagande av vad som föreskrivs i författningar, ingripa på ett sätt som är för- svarligt med hänsyn till syftet med åtgärden och övriga omständig- heter. Om tvång måste tillgripas, ska det ske bara i den form och den utsträckning som behövs för att nå det avsedda resultatet. En polisman som får kännedom om ett brott som hör under allmänt åtal, måste, enligt 9 §, så snart som möjligt rapportera det till sin 
  
 4 2 § 1 st. 5 polislagen. 
  
 70 
  
 SOU 2016:39 
  
 Polismyndigheten och utbildningen till polisman i dag 
  
 förman. En polisman i Sverige får lämna rapporteftergift ”om brottet med hänsyn till omständigheterna i det särskilda fallet är obetydligt och det är uppenbart att brottet inte skulle föranleda annan påföljd än böter”. 
  
 I  
 10–24 
  d §§ regleras vissa befogenheter för polismännen. Det handlar om 
  
 användning av våld 
  
 tillfälliga omhändertaganden, avlägsnanden m.m. 
  
 kroppsvisitation m.m. 
  
 särskilda befogenheter till husrannsakan och liknande åtgärder 
  
 särskilda befogenheter i den skyddande och förebyggande verksamheten. 
  
 På vilket sätt dessa åtgärder ska dokumenteras, och vad innehållet ska vara i dokumentationen regleras i  
 27–28 
  §§. 
  
 I polisförordningen (2014:1104) regleras vilka som är behöriga att anställas som polisman, hur ledning och delegering av polis- verksamheten ska gå till och vilka skyldigheter som en anställd vid Polismyndigheten har när det gäller kontakter med allmänheten, rapporteringsskyldighet, arbetsskyldighet och skyldigheter under ledig tid. 
  
 I kungörelsen (1969:84) om polisens användning av skjutvapen regleras under vilka förutsättningar och i vilka situationer en polisman får använda skjutvapen, vilken sorts skjutvapen som får användas och hur rapporteringen efter användning av skjutvapen ska gå till. 
  
 En särskild förordning reglerar handläggningen av ärenden som rör brott som anställda inom polisen och vissa andra befattnings- havare (bland andra polisaspiranter) misstänks för.5 
  
 Även enligt vissa andra författningar har polismän och Polis- myndigheten särskilda befogenheter och skyldigheter. Det gäller t.ex. lagen (1976:511) om omhändertagande av berusade personer m.m. 
  
 5 Förordning (2014:1106) om handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen och vissa andra befattningshavare. 
  
 71 
  
 Polismyndigheten och utbildningen till polisman i dag 
  
 SOU 2016:39 
  
 Polismyndighetens instruktion ger anvisningar om hur viss verksamhet ska bedrivas, bl.a. information till regeringen, den forensiska verksamheten, samordning, det internationella sam- arbetet, samverkan med andra myndigheter och organ, ledning och organisation Davis 
  
 Begreppet polisman och vissa andra relaterade begrepp 
  
 Polisorganisationskommittén gjorde en genomgång av vilka begrepp som användes i lagstiftning som rör polisen och identifi- erade en rad begrepp som man ansåg behövde ersättas.7 
  
 Riksdagen beslutade enligt regeringens förslag att begreppen polisen, polis och polisväsendet, som dittills använts i olika bety- delser, skulle ersättas med begreppen Polismyndigheten (eller Säkerhetspolisen) respektive polisman i de fall där det var uppenbart att något av dessa senare begrepp skulle användas.8 Begreppet polisen används i dag sparsamt i officiell text och ska då beteckna Polismyndigheten och Säkerhetspolisen. Begreppet polisverksamhet ska användas för den verksamhet som bedrivs av Polismyndigheten och av Säkerhetspolisen. 
  
 En polisman är, enligt 4 § polislagen (1984:387), en tjänsteman vid Polismyndigheten eller Säkerhetspolisen. I polisförordningen (2014:1104) föreskrivs att polisman är rikspolischefen, säkerhets- polischefen, biträdande säkerhetspolischefen, polismästare, polis- överintendent, polisintendent, polissekreterare, poliskommissarie, polisinspektör och polisassistent samt en polisaspirant under tjänst- göringstid vid Polismyndigheten.9 
  
 Begreppet polisman är centralt i regleringen av polisens befogenheter. Endast den som är polisman har enligt 10 § polis- lagen t.ex. rätt att bruka våld eller att gripa personer, beslagta föremål etc. 
  
 Frågan om begreppet polisman bör bytas ut mot ett ord som är könsneutralt har diskuterats, senast i samband med de omfattande förändringar som gjordes av berörda författningar i samband med 
  
 6Förordningen (2014:1103) med instruktion för Polismyndigheten. 
  
 7En sammanhållen svensk polis. Betänkande av Polisorganisationskommittén SOU 2012:13. 
  
 8Prop. 2013/14:110 s. 401. 
  
 92 §. 
  
 72 
  
 SOU 2016:39 
  
 Polismyndigheten och utbildningen till polisman i dag 
  
 ombildningen av polisen. Regeringen ansåg att begreppet polisman borde behållas i författningstext eftersom det just är en tjänstetitel som är bärare av de mycket ingripande befogenheter som vissa polisiära befattningshavare har. Det är viktigt att det inte råder någon tvekan om vem som på statens vägnar har rätt att bl.a. utöva våld mot medborgare. 
  
 Det har vidare framhållits att begreppet polisman i mer än femtio år har använts som yrkesbeteckning på såväl män som kvinnor inom polisen som har en viss utbildning och tjänsteställning. Det finns många yrkesbeteckningar som avslutas med  
 -man. 
  Även om dessa från början endast avsåg män, beroende på att yrkena utövades av män, har de flesta med tiden kommit att bli könsneutrala beteck- ningar, det gäller t.ex. tjänsteman, ombudsman, rådman och nämnde- man. Det har inte ansetts finnas något ord som på ett enkelt och klarläggande sätt skulle kunna ersätta polisman i all författningstext. Ordet polis, som används i allmänt språkbruk betecknar ömsom organisationen, anställda vid polisen och enskilda polismän. Det har med andra ord inte ansetts ha den stringens som krävs i för- fattningstext. Av dessa skäl ansågs det att ordet polisman skulle behållas. 
  
 4.2.2Organisationen 
  
 Förutom Polismyndighetens huvuduppgifter enligt gällande för- fattningar ska myndigheten under 2016 fortsätta med genom- förandet av den stora ombildning som påbörjades 2015.10 
  
 Fram till och med den 31 december 2014 bestod Polisen av 21 polismyndigheter med geografiska ansvarsområden som mot- svarade länsindelningen samt Rikspolisstyrelsen och Statens krimi- naltekniska laboratorium. Rikspolisstyrelsen var chefsmyndighet för det kriminaltekniska laboratoriet. Rikskriminalpolisen och Säkerhetspolisen utgjorde delar av Rikspolisstyrelsen även om Säkerhetspolisen i praktiken fungerade som en egen myndighet. 
  
 Den 1 januari 2015 ombildades de 21 polismyndigheterna och Rikspolisstyrelsen till en myndighet, Polismyndigheten. Vidare inrättades Säkerhetspolisen som en fristående myndighet. Statens 
  
 10 Polisens årsredovisning 2015. 
  
 73 
  
 Polismyndigheten och utbildningen till polisman i dag 
  
 SOU 2016:39 
  
 kriminaltekniska laboratorium blev en avdelning inom Polis- myndigheten och benämns nu Nationellt forensiskt centrum. Polismyndigheten inrymmer också den Nationella operativa avdelningen, NOA. 
  
 NOA har ett nationellt ansvar för att styra, utveckla och följa upp verksamheten och säkerställa enhetlighet. NOA ska fungera som stöd för polisregionerna i olika typer av verksamheter och har mandat att besluta om insatser och resursförstärkningar i hela landet. NOA ansvarar också för samordning och uppföljning av den myndighetsgemensamma särskilda satsningen mot grov och organiserad brottslighet. NOA har flera viktiga arbetsuppgifter och det finns inom Polismyndigheten även flera andra avdelningar med för myndigheten viktig verksamhet. 
  
 Polismyndigheten delas in i sju polisregioner med totalt 27 polis- områden och 95 lokalpolisområden. Varje region har en huvudort som utgör ett administrativt centrum. 
  
 Polisregionerna har ett helhetsansvar för polisverksamheten inom sina respektive geografiska områden. Den operativa enheten i polisregionen ansvarar för den regionala krisberedskapen, insats- förmågan, ledningscentralen och för Polisens kontaktcenter. Ansvaret omfattar såväl utredningsverksamhet som brottsföre- byggande verksamhet och service, om inte annat bestäms i särskild ordning. 
  
 Var och en av de 27 polisområdena ska leda, samordna, följa upp och analysera den operativa verksamheten i området. Bland polis- områdets ansvarsområden finns utredningsverksamhet som inte bör handläggas i lokalpolisområdena, t.ex. familjevåldsärenden och hatbrott samt samordning av planering av personal till ingripande- verksamheten och andra gemensamma åtaganden i regionen. De 95 lokalpolisområdena ska fungera som basen för polisens verk- samhet. Enligt målsättningen ska minst hälften av polisregionernas verksamhet bedrivas i lokalpolisområdena, nära medborgarna. 
  
 74 
  
 SOU 2016:39 
  
 Polismyndigheten och utbildningen till polisman i dag 
  
 Anställda vid Polismyndigheten 
  
 Under 2015 var totalt 28 264 personer, varav 11 892 kvinnor och 16 372 män anställda vid Polismyndigheten. Endast 8 procent av dessa hade utländsk bakgrund.11 
  
 Av Polismyndighetens anställda per den 31 januari 2015 hade 19 903 grundutbildning till polisman eller motsvarande enligt äldre bestämmelser, medan 8 638 hade annan utbildning. Av polis- männen var 31 procent kvinnor och 69 procent män. Bland övriga anställda var förhållandet det omvända: 68 procent kvinnor och 32 procent män. 
  
 Av polismännen hade 6 procent utländsk bakgrund. Andelen personer med utländsk bakgrund bland de civilanställda var knappt 13 procent jämfört med 22 procent i befolkningen i sin helhet. Av polisaspiranterna hade 2015 knappt 9 procent utländsk bakgrund. Andelen kvinnor av samtliga polisaspiranter var 39 procent. 
  
 Andelen kvinnor av samtliga med chefsansvar har ökat sedan 2011 och uppgick 2015 till 27 procent.12 
  
 4.2.3Uppdrag och verksamheter 
  
 Riksdagen har beslutat i enlighet med regeringens förslag i budget- propositionen för 2016, där regeringen slår fast att Polis- myndigheten har en central roll i arbetet för att nå målet att Sverige ska vara ett tryggt land att leva i.13 Det bästa sättet att minska det lidande som brottslighet leder till är att förhindra att brott begås. Detta kräver enligt regeringen ett strategiskt och målmedvetet brottsförbyggande arbete. Samtidigt är det centralt att fler brott ska klaras upp. 
  
 Ett antal för regeringen viktiga insatsområden, där Polis- myndighetens arbete spelar en viktig roll pekas ut i budget- propositionen för 2016, nämligen 
  
 åtgärder mot den växande  
 it-relaterade 
  brottsligheten 
  
 intensifierade åtgärder mot organiserad brottslighet 
  
 11Den definition som används är den som Statistiska centralbyrån använder sig av: Personer med utländsk bakgrund är utrikes födda eller inrikes födda med två utrikes födda föräldrar. 
  
 12Den korrekta termen som Polismyndigheten använder är ”i ledningskompetens”. 
  
 13Prop. 2015/16:1 Utgiftsområde 4 Rättsväsendet. 
  
 75 
  
 Polismyndigheten och utbildningen till polisman i dag 
  
 SOU 2016:39 
  
 arbete i socialt utsatta områden, bl.a. för att motverka rekry- teringen av unga personer till de kriminella nätverken och motverka den negativa utvecklingen genom samarbete mellan olika myndigheter 
  
 ett strategiskt arbete mot terrorism 
  
 bemötandet av personer som utsatts för brott 
  
 förstärkta insatser för att motverka våld, hot och förföljelse 
  
 förbättrat skydd mot sexualbrott 
  
 insatser mot människohandel 
  
 åtgärder mot hatbrott och brott mot yrkesgrupper av särskild betydelse för demokratin. 
  
 Regeringen menar, i sin analys av verksamhetsresultaten för 2014, att det går att utveckla arbetet för att åstadkomma förbättrade verksamhetsresultat. Det gäller bl.a. det brottsförebyggande arbetet, uppföljning och utvärdering av de insatser som genomförs, insatserna på brottsutredningsområdet och insatserna för infor- mation och stöd till brottsdrabbade. Polismyndigheten har en stor och viktig del i detta arbete. 
  
 Vidare, menar regeringen enligt nämnda proposition, måste rättsväsendets arbete med att förebygga och beivra brott utvecklas kontinuerligt, med kunskap som grund. Verksamheterna måste an- passas efter de förändrade förutsättningar som teknikutvecklingen och den ökade globaliseringen medför. För att säkerställa att Polis- myndigheten har den kompetens som krävs för att utföra sitt uppdrag behövs en utbildning med tydlig förankring i vetenskap och beprövad erfarenhet, påpekar regeringen. 
  
 Arbetet på Polismyndigheten i praktiken 
  
 Variationen inom polisyrket är stor och arbetsuppgifterna många. De flesta polismän arbetar antingen i yttre tjänst eller inom den brottsutredande verksamheten. 
  
 Inom ingripandeverksamheten arbetar poliser i yttre tjänst med att övervaka den allmänna ordningen och säkerheten, omhänderta de larm som inkommer från allmänheten, ingripa mot pågående 
  
 76 
  
 SOU 2016:39 
  
 Polismyndigheten och utbildningen till polisman i dag 
  
 brottslighet, vidta utredningsåtgärder och hålla förhör, ge brotts- offer hjälp och stöd samt bedriva planlagt brottsförebyggande arbete. 
  
 Kommunpoliser och områdespoliser arbetar långsiktigt och kontaktskapande inom ett givet närsamhälle för att förebygga och bekämpa brott i nära kontakt med medborgarna och andra sam- verkansparter såsom kommuner, föreningar, skolor etc. 
  
 Polismän i yttre tjänst arbetar vanligtvis i uniform och patrullerar i bil eller till fots med uppgift att bland annat vara synliga och tillgängliga för medborgarna. 
  
 Polismän som arbetar inom den brottsutredande verksamheten arbetar primärt med att utreda brott. I arbetet kan ingå att leda förundersökningar, hålla förhör med vittnen, målsäganden och misstänkta och hantera annan bevisning. Den brottsutredande verksamheten omfattar också forensiska undersökningar, brotts- platsundersökningar, spaningsverksamhet etc. 
  
 Inom Polismyndigheten förekommer också ett stort antal polis- män med specialistkompetenser. Där ingår hundförare, polisflyget, nationella bombskyddet, finanspolisen, insatsverksamheten, fjäll- räddare, dialogpolis, supporterpolis, polisrytteriet, riksmord- kommissionen, gärningsmannagruppen, krigsbrottskommissionen, sjöpolisen och supporterpolisen. 
  
 Polismyndigheten bedriver också internationell verksamhet, som innefattar operativt polissamarbete inom ramen för brotts- utredningar, strategiskt polissamarbete på övergripande nivå, ut- vecklingssamarbete som innebär att svensk polis inom ramen för internationella insatser stödjer utländska polisorganisationer under utveckling, freds- och säkerhetsfrämjande verksamhet och så det nyss nämnda arbetet med internationellt efterlysta. Säkerhets- polisen anställer också personer med grundutbildning till polisman. 
  
 En enskild polisman har alltså ett mycket stort potentiellt arbetsområde som utbildningen ska förbereda denne för. 
  
 4.3Polismyndigheten i framtiden 
  
 Som vi redogjort för i kapitel 3, gjorde Utredningen om den framtida polisutbildningen en analys av vilka krav som i framtiden skulle ställas på polisen och polismännen, vilket de redovisade i 
  
 77 
  
 Polismyndigheten och utbildningen till polisman i dag 
  
 SOU 2016:39 
  
 delbetänkandet Framtidens polis (SOU 2007:39). Analysen foku- serade på hur kraven på polisverksamheten och därmed polisen skulle kunna komma att förändras jämfört med situationen 2007. 
  
 Utredningens tidsperspektiv sträckte sig till 2020 men när det gällde demografi och ekonomi skulle analysen, menade man, ses i ett längre perspektiv. Däremot, påpekade man, var det inte möjligt att på vissa områden bedöma samhällsutvecklingen och därmed inte heller förbereda sig inför kommande förändringar. 
  
 Utredningen tyckte sig dock med relativ säkerhet kunna urskilja några trender 
  
 en allt äldre befolkning 
  
 en allt glesare glesbyggd med ökad koncentration av äldre och samtidigt en växande befolkning kring storstäderna 
  
 en fortsatt segregation, framför allt i utsatta bostadsområden i storstäderna 
  
 en fortsatt globalisering och internationalisering 
  
 medborgare som i allt högre utsträckning blir ifrågasättande i sina kontakter med myndigheterna och allt mer intoleranta mot störningar i samhället 
  
 en fortsatt utveckling av ny teknik i snabb takt. 
  
 Utredningen bedömde också att det i framtiden skulle finnas begränsade möjligheter att skattevägen finansiera morgondagens välfärdssystem. Växande förväntningar hos medborgarna skulle också innebära att det demokratiska uppdraget skulle medföra svårare prioriteringar än i dag. Den traditionella brottsligheten bedömdes t.o.m. kunna minska något medan den grova och organiserade brottsligheten med största sannolikhet skulle komma att internationaliseras ytterligare och bli mer sofistikerad. Enligt utredningen skulle också den s.k. akutverksamheten14 i framtiden komma att utgöra själva kärnan i det polisiära uppdraget. 
  
 14 Med akutverksamhet menade utredningen inte bara utryckningsverksamheten och arbetet i kommunikationscentralerna utan också en stor del av det brottsförebyggande arbetet och kriminalunderrättelsearbetet, och även första- och andrahandsåtgärder i utrednings- verksamheten som utförs av poliser i yttre tjänst, samt arbetet i kriminaljourerna. 
  
 78 
  
 SOU 2016:39 
  
 Polismyndigheten och utbildningen till polisman i dag 
  
 Utvecklingen under 2015 och 2016 
  
 Utvecklingen under 2015 och 2016 har tydligt visat att förändringar i omvärlden kan ha en oväntat stark påverkan på Polismyndigheten och att myndigheten och dess anställda behöver ha beredskap, bl.a. i form av kunskap, för att kunna anpassa sin verksamhet. 
  
 Myndigheten och dess anställda har till exempel, bara under det senaste året, behövt anpassa sig till den stora ökningen av antalet migranter som söker sig till Sverige. Det har inneburit till- kommande arbetsuppgifter som bland annat gränskontroller och ordningshållning och tillsyn vid asylboenden. Det förhöjda terror- hotet har ökat kraven på både Polismyndigheten och dess anställda, bl.a. när det gäller bättre insatsförmåga för att kunna förebygga och avvärja terrorhot och värna mänskliga fri- och rättigheter.15 
  
 Även i andra delar har polisverksamheten enligt Polis- myndigheten påverkats, med t.ex. ökade krav på handräckningar, insatser mot människosmuggling och lokalt brottsförebyggande arbete. I utredningsverksamheten ställs ökade krav på språk- kompetens och förmåga att utreda okända identiteter. Samtidigt ska satsningen på arbetet mot den allvarliga och organiserade brottsligheten och för medborgarnas trygghet fortgå och utred- ningsarbetet utvecklas och effektiviseras. Det är enligt vår mening tydligt att polisverksamheten i dag har större behov än tidigare av välutbildade och kompetenta polismän och övriga anställda. 
  
 Polismyndighetens bedömning 
  
 Polismyndigheten menar i sitt budgetunderlag för de närmaste åren att förutsättningarna för polisens arbete påverkas av en mängd olika faktorer, som sammantaget ställer nya och högre krav på polisen.16 De faktorer man pekar på är osäkerheten i omvärlden, befolkningsökning och migration, internationalisering, urbani- sering och utanförskap och teknisk utveckling. 
  
 Polismyndigheten sammanfattar i sin strategiska inriktning för de kommande tre åren de utmaningar som myndigheten står inför. Des innefattar dels utmaningar som kommer av externa beroenden 
  
 15Polismyndighetens budgetunderlag  
 2017–2019. 
  
 16Polismyndighetens budgetunderlag  
 2017–2019. 
  Polismyndigheten, Ekonomiavdelningen. 
  
 79 
  
 Polismyndigheten och utbildningen till polisman i dag 
  
 SOU 2016:39 
  
 såsom brottslighetens utveckling, dels krav på organisationen som kommer från beslut fattade av regering och riksdag. 
  
 Krav som ställs av riksdag, regering eller den egna organisa- tionen är 
  
 en tillgänglig polis nära medborgarna – vilket bl.a. innebär mer resurser nära medborgarna, ökade krav på lokal närvaro och synlighet, lokal samverkan och inrättandet av kommunpolis och områdespoliser 
  
 medarbetardrivet utvecklingsarbete, vilket bl.a. innebär att besluts- befogenheter flyttas ut i organisationen till lägsta lämpliga nivå och att medarbetare ges större mandat än tidigare 
  
 utveckling av relevanta  
 it-stöd 
  för en effektiv polis och rätts- kedja 
  
 en enhetlig, effektiv och ändamålsenlig utredningsprocess. Ökat fokus på hatbrott och utveckling av den forensiska verksamheten. 
  
 Krav som betingas av omvärlden är 
  
 hantering av migrantsituationen, med inre och yttre gräns- kontroll, verkställighetsarbete samt upprätthållande av den all- männa ordningen och säkerheten, bland annat vid asylboenden 
  
 bekämpning av terrorism 
  
 bekämpning av allvarlig och organiserad brottslighet 
  
 brottsbekämpning i särskilt prioriterade områden 
  
 bekämpning av  
 IT-relaterad 
  brottslighet 
  
 internationell verksamhet. 
  
 4.4Utbildningen till polisman i dag 
  
 4.4.1Regleringen 
  
 Den nuvarande utbildningen till polisman regleras genom för- ordningen (2014:1105) om utbildning till polisman (hädanefter polisutbildningsförordningen). Polismyndigheten har, i samråd med Säkerhetspolisen, rätt att meddela föreskrifter för verk- 
  
 80 
  
 SOU 2016:39 
  
 Polismyndigheten och utbildningen till polisman i dag 
  
 ställigheten av förordningen. Föreskriftsrätten har dock inte ut- nyttjats, så antagningsproceduren regleras enbart av vad för- ordningen anger. Förordningen reglerar också den s.k. funk- tionsinriktade utbildningen, vilket redovisas sist i avsnittet. 
  
 Enligt 2 § är det Polismyndigheten som ansvarar för grund- utbildningen till polisman och beslutar om antagning, utbild- ningsplan, betyg och examination. 
  
 Utbildningen till polisman, förutom den del som utgörs av aspirantutbildning, bedrivs som uppdragsutbildning enligt för- ordningen (2002:760) om uppdragsutbildning vid universitet och högskolor. Bestämmelsen i 2 § andra stycket polisutbildnings- förordningen hänvisar till den bestämmelse i förordningen om uppdragsutbildning, av vilken det framgår att regeringen beslutar vid vilka universitet och högskolor utbildningen får bedrivas som uppdragsutbildning. 
  
 Enligt vad som anges i 4 § polisutbildningsförordningen ska grundutbildningens längd vara fem terminer, som ska bestå av polisprogrammet och sex månaders aspirantutbildning vid Polis- myndigheten. Polismyndigheten beslutar i samråd med Säkerhets- polisen vilka kurser som utbildningen omfattar, vilka närmare krav som ställs för att antas till polisprogrammet och vad som krävs för att få påbörja aspirantutbildningen. 
  
 Sedan 1994 är polisutbildningen studiemedelsfinansierad, vilket framgår av bilagan till studiestödsförordningen (2000:655). I förteckningen över de läroanstalter och utbildningar vid vilka studiestöd kan lämnas räknas de läroanstalter som bedriver grundutbildning till polisman upp. Studenterna är berättigade till studiemedel under sammanlagt två år av utbildningen. Under aspirantutbildningen är studenterna anställda av Polismyndigheten och de erhåller då lön. 
  
 4.4.2Lärosäten 
  
 Utbildningen har i många år genomförts i Polismyndighetens (tidigare Rikspolisstyrelsens) regi på Polishögskolan i Sörentorp, Solna.17 
  
 17 Denna är trots sitt namn inte en högskola i högskolelagens mening. 
  
 81 
  
 Polismyndigheten och utbildningen till polisman i dag 
  
 SOU 2016:39 
  
 Från 2000 genomförs den även i form av uppdragsutbildning vid Umeå universitet och från 2001 vid Linnéuniversitetet (tidigare Växjö universitet). Polismyndigheten är uppdragsgivare och de universitet och högskolor som, enligt avtal mellan dem och Polis- myndigheten, bedriver utbildningen är huvudmän för respektive utbildning. 
  
 Fram till årsskiftet 2014/15 utbildades cirka hälften av stu- denterna vid Polishögskolan och 25 procent vardera vid Umeå universitet respektive Linnéuniversitetet. I december 2012 beslu- tade regeringen att ge dåvarande Rikspolisstyrelsen i uppdrag att förändra grundutbildningen till polisman. Ett led i detta för- ändringsarbete var att avveckla grundutbildningen vid Polishög- skolan i Sörentorp och ersätta den med en uppdragsutbildning vid ett universitet eller en högskola i eller nära Stockholmsregionen. 
  
 Universitet och högskolor inbjöds att göra en intresseanmälan och efter en urvalsprocess beslutade Rikspolisstyrelsen att förlägga den tredje grundutbildningen vid Södertörns högskola. De första studenterna på polisprogrammet vid Södertörns högskola började studera i januari 2015. 
  
 Parallellt med uppbyggnaden av utbildningen på Södertörns högskola fasas grundutbildningen vid Polishögskolan i Sörentorp ut. De sista studenterna som antogs till utbildningen vid Polis- högskolan höstterminen 2014 tar examen höstterminen 2016. 
  
 Överenskommelser avseende uppdraget har träffats för en period av tre år för Pacheco respektive Umeå universitet. För Södertörns högskola har en överenskommelse träffats för en tvåårsperiod i syfte att synkronisera sluttidpunkt för alla avtal. 
  
 4.4.3Volymer 
  
 Vid varje terminstillfälle antas sedan ett par år cirka 350 studenter per termin, eller omkring 700 studenter per år för hela landet. Polismyndigheten beslutar mot bakgrund av bl.a. pensionsavgångar och andra resursbehov och möjligheterna att finansiera anställning av de färdigutbildade hur många studenter som kan antas vid respektive tillfälle. Under kommande år har Polismyndigheten beslutat att öka antagningen till polisutbildningen, för att man ska kunna rekrytera så många polismän som man anser sig ha behov av 
  
 82 
  
 SOU 2016:39 
  
 Polismyndigheten och utbildningen till polisman i dag 
  
 framöver. Höstterminen 2016 ska 550 studenter antas och för vår- terminen 2017 cirka 800. 
  
 Vid de två senaste ansökningstillfällena, till vårterminen respektive höstterminen 2016, sökte cirka 4 500 respektive 6 500 personer. Till vårterminen 2016 kunde ändå inte, enligt Totalförsvarets rekryterings- myndighets och Polismyndighetens bedömning, tillräckligt många antas för att fylla de då planerade 300 platserna. 
  
 Genomströmningen i utbildningen är hög och över 90 procent av studenterna avslutar utbildningen inom stipulerad tid. 
  
 4.4.4Antagning och urval 
  
 Enligt 4 § polisutbildningsförordningen får den som av Polis- myndigheten bedöms vara lämplig antas till polisprogrammet. Polismyndigheten beslutar om vilka närmare krav som ställs för att antas till grundutbildningen till polisman. Ansökan och antagning till grundutbildningen till polisman sker två gånger per år. 
  
 Med början våren 2014 beslutade dåvarande Rikspolisstyrelsen att uppdra åt Totalförsvarets rekryteringsmyndighet att genomföra antagningsprocessen. Vid samma tillfälle förändrades också urvals- kriterierna och själva processen förkortades avsevärt. 
  
 De olika prövningarna inför antagningen till polisutbildningen genomförs av Totalförsvarets rekryteringsmyndighet i Stockholm, Göteborg och Karlstad. Prövningarna utgår från de antagningskrav som gäller enligt förordning och de som polisen beslutat om. Antagningskraven utgår i sin tur från kravprofilen för en ny- utbildad polis. 
  
 Totalförsvarets rekryteringsmyndighet gör en sammanvägd bedömning av varje sökandes resultat och skickar en lista över godkända i meritordning till Polismyndigheten, som därefter beslutar vilka personer som preliminärt kan antas och som därför ska kallas till intervju. 
  
 De som bedömts kunna antas ombeds ge sitt medgivande till att en registerkontroll enligt säkerhetsskyddslagen (1996:627) och säkerhetsskyddsförordningen (1996:633) genomförs. Säkerhets- prövningen är ett krav för att kunna antas, eftersom Polis- myndigheten har beslutat att utbildningen är placerad i säker- 
  
 83 
  
 Polismyndigheten och utbildningen till polisman i dag 
  
 SOU 2016:39 
  
 hetsklass.18 Polismyndigheten tar också inför intervjun ut utdrag ur misstanke- och belastningsregistren för att kontrollera eventuell brottslighet hos de sökande.19 Polismyndigheten beslutar sedan vilka som ska antas. Polismyndighetens beslut om antagning till utbildningen får inte överklagas (14 § polisutbildningsförordningen). 
  
 4.4.5Distansutbildning 
  
 Polismyndigheten har tidigare erbjudit en form av distansutbildning för vissa studenter. Efter att beslut fattats om att flytta utbildningen från Polishögskolan i Sörentorp har distansutbildningen inte haft någon antagning på två år. Distansutbildningen ska nu återupptas från höstterminen 2016 på Linnéuniversitetet och från vårterminen 2017 också vid Umeå universitet. Detta sker mot bakgrund av de behov som Polismyndigheten, enligt sitt budgetunderlag för peri- oden  
 2017–2019, 
  har identifierat. 
  
 4.4.6Närmare om polisprogrammet 
  
 Allmänt 
  
 Som nämnts ovan är grundutbildningen till polis fem terminer och omfattar polisprogrammet och sex månaders aspirantutbildning vid Polismyndigheten. De fem terminerna är sedan vårterminen 2015 förlagda med 3,5 termin heltidsstudier på utbildningsorten, därefter 6 månaders aspirantutbildning i polisverksamheten någonstans i landet samt avslutande en halv termins heltidsstudier på utbild- ningsorten. 
  
 Utbildningens pedagogiska hållning vid utbildningsorterna ut- märks av integration mellan utbildningens teoretiska och praktiska moment, varierade arbetsformer samt en problembaserad metodik. Det senare innebär att undervisningen utgår från verklighets- baserade händelser eller fall som studenten ska analysera m.m. Den första terminen är dock framför allt avsedd att ge studenterna grundläggande teoretiska kunskaper samt en del teoretiska och 
  
 18Se närmare om säkerhetsskydd i kapitel 9. 
  
 19För en utförlig beskrivning av säkerhetsprövning och utdrag ur misstanke- och belast- ningsregistren, se kapitel 9. 
  
 84 
  
 SOU 2016:39 
  
 Polismyndigheten och utbildningen till polisman i dag 
  
 praktiska färdigheter. Vid ett par tillfällen under tiden på utbild- ningsorten genomför studenterna ett fördjupat arbetsplatsbesök, s.k. fältstudier, någonstans inom polisverksamheten. 
  
 Efter genomgångna fem terminers studier inklusive aspirant- utbildning med godkända resultat erhåller studenten ett utbild- ningsbevis och är behörig att söka anställning som polis. För de studenter som går enligt den gamla studieordningen med fyra terminer på utbildningsorten och först därefter sex månaders aspirantutbildning gäller att den så kallade polisexamen ges efter fyra terminer. Men först efter godkänd aspirantutbildning är dessa studenter behöriga att söka anställning som polisassistent med polismans befogenheter. 
  
 Polisprogrammets olika moment 
  
 Polisutbildningen följer samma utbildningsplan på alla utbild- ningsorterna men fördelningen av delkurser varierar, liksom kursernas benämning. Gemensamt för alla utbildningarna är att benämningen ”polisiärt arbete” används som övergripande ämnes- term för utbildningen. Studierna på polisprogrammet omfattar följande moment eller kurser: 
  
 grunder för polisiärt arbete A, eller vid Linnéuniversitetet benämnt Samhällsvetenskap med inriktning polisiärt arbete 
  
 polisiärt arbete A, eller vid Linnéuniversitetet Polisiärt arbete I 
  
 polisiärt arbete B, eller vid Linnéuniversitetet Polisiärt arbete II 
  
 polisiärt arbete C, eller vid Linnéuniversitetet Polisiärt arbete III 
  
 aspirantutbildning 
  
 polisiärt arbete C, eller vid Linnéuniversitetet Polisiärt arbete III 
  
 I ämnet “polisiärt arbete” ingår bl.a. juridik, ordningspolisverksamhet, utredningsverksamhet, kriminologi/förebyggande verksamhet, bete- endevetenskap, vetenskaplig metod, självskydd/hälsa, vapen- användning, trafiksäkerhet/polisfordonsförarutbildning, akutsjukvård, 
  
 85 
  
 Polismyndigheten och utbildningen till polisman i dag 
  
 SOU 2016:39 
  
 grundläggande informationsteknik, muntlig och skriftlig framställning samt mental träning. 
  
 Fortlöpande färdighetsträning är i varierande grad integrerad i de olika momenten. 
  
 Aspirantutbildningen/-tjänstgöringen 
  
 Enligt 5 § polisutbildningsförordningen får den som genomgår polisprogrammet och uppfyller de krav som Polismyndigheten föreskrivit för att få påbörja aspirantutbildningen och som inte är föremål för någon disciplinär åtgärd eller är avstängd från utbild- ningen, anställas som polisaspirant. Polismyndighetens beslut om anställning som polisaspirant kan inte överklagas. 
  
 Den sex månader långa aspirantutbildningen äger rum hos Polismyndigheten. Studenten är då anställd vid Polismyndigheten och får lön. 
  
 Aspirantutbildningen sker under handledning av en erfaren polis som är särskilt utbildad för detta ändamål. Utbildningen följer en särskild kursplan. Under utbildningen ges studenten tillfälle att fördjupa och tillämpa sina tidigare förvärvade kunskaper. Utbild- ningen inriktas på sådana uppgifter som polisaspiranten kommer att arbeta med under sina första år i polisyrket. Utbildningen genomförs växelvis på olika avdelningar och ämnesområden inom polisen. 
  
 Polisaspiranten ska godkännas i samtliga moment under sin aspirantutbildning. Denna prövning görs av aspirantens instruktör men huvudsakligen av aspiranthandledaren. Beslut om god- kännande eller underkännande fattas av  
 HR-avdelningen 
  utifrån polisregionens underlag och rekommendation. 
  
 4.4.7Särskilt om uppdragsutbildningarna vid Umeå universitet, Linnéuniversitetet och Södertörns högskola 
  
 Av 3 a § förordningen (2002:760) om uppdragsutbildning vid universitet och högskolor framgår att grundutbildning till polis får bedrivas som uppdragsutbildning. Regeringen beslutar vilka hög- skolor som får ge utbildningen. 
  
 86 
  
 SOU 2016:39 
  
 Polismyndigheten och utbildningen till polisman i dag 
  
 Som tidigare framgått bedrivs grundutbildning till polis på uppdrag av Polismyndigheten vid Umeå universitet, Linné- universitetet och Södertörns högskola. 
  
 I tidigare nämnda överenskommelser mellan respektive hög- skola och Polismyndigheten framgår att högskolan bedriver utbildningen på uppdrag av Polismyndigheten och har att följa den utbildningsplan som denna har beslutat. I överenskommelserna ges respektive högskola ett långsiktigt helhetsansvar för utbildningens genomförande. Det innebär att de har ansvar för bl.a. lärar- rekrytering, etablering av en administrativ och pedagogisk bas för utbildningen samt lokalplanering för utbildningen. 
  
 Ersättningen till högskolorna för genomförd utbildning regleras också i överenskommelserna, liksom inom vilka områden Polis- myndigheten fortsättningsvis ansvarar. Det gäller t.ex. för de polisiära  
 IT-system 
  som behövs i utbildningen och för polisiär utrustning i form av uniformer, vapen och liknande utrustning som behövs i utbildningen. Överenskommelserna reglerar också frågor om Polismyndighetens insyn i utbildningen, utvärdering av utbild- ningen och utbildningsvolymer. 
  
 Ansvaret för utbildningslokalerna vid utbildningsorterna är olika vilket också avspeglas i ersättningen till respektive högskola. Vid Södertörns högskola pågår byggnation för att den i likhet med Umeå och Växjö ska kunna erbjuda utbildningslokaler för övningar både vad avser brottsutredning och ordningspolisverksamhet men också lokaler för vapenutbildning och för polisfordonsförar- utbildning. 
  
 Polisutbildningarna vid högskolorna genomförs av lärare med olika kompetenser inom högskolan och av s.k. polislärare. Polislärarna är anställda av Polismyndigheten och får lön från myndigheten men tjänstgör vid högskolan för läraruppdraget. 
  
 I juni 2015 beslutade Umeå universitet att inrätta ett nytt huvudområde benämnt Polisiärt arbete och därmed får studenterna vid Umeå universitet 120 högskolepoäng för sina två års studier och kan ta ut en s.k. högskoleexamen. Linnéuniversitetet inrättade huvudområdet Polisiärt arbete i december 2015. 
  
 87 
  
 Polismyndigheten och utbildningen till polisman i dag 
  
 SOU 2016:39 
  
 4.4.8Examen 
  
 Både Polismyndigheten och de lärosäten som driver grundutbildning till polisman som uppdragsutbildning, anger i dag beteckningen polisexamen på det utbildningsbevis som de studerande får efter avslutad utbildning. Det finns dock inte något författningsstöd för att använda en sådan benämning. Inte heller efter avslutad utbildning kan en sådan benämning användas eftersom det inte finns någon yrkesexamen benämnd polisexamen i bilaga 2 till högskole- förordningen (1993:100). 
  
 Lärosätena som ordnar uppdragsutbildning ges inte tillstånd att utfärda yrkesexamen eller andra examina på det sätt som gäller för högskoleutbildning. Däremot kan uppdragsutbildningen tillgodo- räknas som högskoleutbildning och en viss examen ges för utbild- ningen om kraven för en sådan examen har uppfyllts. Som framgått tidigare har Umeå universitet bedömt att polisutbildningen upp- fyller kravet för en högskoleexamen och kan nu utfärda en sådan för studerande som genomgått utbildningen och Pacheco gör det från den 1 januari 2017. Bestämmelser om examensbevis och kursbevis och om tillgodoräknande finns i 6 och 7 §§ förord- ningen (2002:760) om uppdragsutbildning vid universitet och högskolor. 
  
 4.4.9Disciplinära åtgärder och avskiljande 
  
 Enligt 9 § polisutbildningsförordningen får Polismyndigheten vidta disciplinära åtgärder mot en student vid polisprogrammet som försöker vilseleda vid prov eller då en studieprestation annars ska bedömas, som stör eller hindrar undervisning, prov eller annan verksamhet inom ramen för utbildningen, eller som utsätter någon annan student, någon arbets- eller uppdragstagare inom polisen för allvarliga trakasserier. De åtgärder som kan vidtas är, enligt 10 §, varning och avstängning. 
  
 En student kan avskiljas från polisprogrammet enligt vad som anges i 11 §, om denne inte rättat sig efter en varning, lider av en psykisk störning, missbrukar alkohol, narkotika eller andra illegala substanser, har gjort sig skyldig till brottslighet som inte är att anse som ringa, är frånvarande från utbildningen i sådan omfattning att han eller hon inte kan tillgodogöra sig den eller på annat sätt visar 
  
 88 
  
 SOU 2016:39 
  
 Polismyndigheten och utbildningen till polisman i dag 
  
 sig olämplig för fortsatt utbildning. En student kan uppmanas att låta undersöka sig av läkare och en student kan enligt 12 § avstängas från utbildningen under det att ett ärende om avskiljande från utbildningen avgörs. 
  
 Polismyndighetens beslut i ärenden som gäller disciplinära åtgärder och avskiljande från utbildningen får enligt 14 § överklagas till Polismyndighetens personalansvarsnämnd. Nämndens beslut kan inte överklagas. 
  
 4.4.10Den funktionsinriktade utbildningen 
  
 Förordningen om utbildning till polisman innehåller också bestäm- melser om annan utbildning än grundutbildningen till polisman, enligt vad som sägs i  
 6–8 
  §§. 
  
 Bestämmelserna är avsedda att ge Polismyndigheten och Säker- hetspolisen möjlighet att 
  
 anställa personer i chefspositioner även om de inte har grund- utbildning till polisman eller motsvarande utbildning enligt äldre bestämmelser, särskild chefsutbildning enligt 6 § 
  
 ge civilanställd personal möjlighet till vidareutbildning så att de kan få en tjänst som innebär att de har polismans befogenheter, om man anser att verksamheten skulle dra fördel av det, polisutbildning för specialister enligt 7 §. 
  
 Enligt 8 § är det Polismyndigheten respektive Säkerhetspolisen (beroende av vid vilken myndighet den som ska utbildas är anställd) som beslutar vilka kurser som den anställde ska genomgå och vilka krav i övrigt som den anställde ska uppfylla för att få behörighet som polisman. 
  
 89 
  
 5 Polisutbildning i Norden 
  
 5.1Inledning 
  
 För att få ett så brett underlag som möjligt för våra överväganden och förslag besökte utredningen under hösten 2015 polis- utbildningarna i våra nordiska grannländer.1 I samtliga länder var polisutbildningen sedan i vart fall ett par år tillbaka en högskole- utbildning på grundnivå. Vid våra besök träffade vi företrädare för polisutbildningarna. De var mycket tillmötesgående och försåg oss med all tänkbar information. De delade också med sig av de erfarenheter som gjorts i samband med att polisutbildningen i respektive land blev en högskoleutbildning. 
  
 I det följande redovisar vi översiktligt hur polisen organiseras i de nordiska länderna, hur polisutbildningen i respektive land lagts upp, vilka tillträdeskrav som ställts upp samt hur den vetenskapliga grunden tagits till vara i utbildningen. 
  
 5.2Polisutbildning i Danmark 
  
 5.2.1Polisen 
  
 Polisen i Danmark, på Färöarna och på Grönland utgör en gemensam kår. Justitieministern är högsta chef för polisen, som förutom Rikspolitiet består av 12 politikredser (samt Färöarna och Grönland). 
  
 Rigspolitiet är dansk polis högsta myndighet. Rigspolitiets upp- gift är att ange riktningen för hela den danska polisen – det vill säga formulera strategier som stödjer arbetet i polisdistrikten och sam- ordna polisarbetet i hela landet. Rigspolitiet leds av rigspolitichefen och är indelat i fyra huvudområden. De är polis Region, Koncernchef, 
  
 1 Utredningen representerades av den särskilda utredaren och sekretariatet. 
  
 91 
  
 Polisutbildning i Norden 
  
 SOU 2016:39 
  
 Group IT och Group HR. Politikredserna är organiserade på mot- svarande sätt. 
  
 Det är värt att notera att det i Danmark endast är polisen som bär vapen och till exempel bevakar offentliga byggnader. Detta medför att det finns ett stort behov av poliser och således också av att utbilda poliser. 
  
 5.2.2Polisutbildningen 
  
 Den danska polisutbildningen reformerades 2010 som ett resultat av en genomgripande reform av det danska polis- och åklagar- väsendet. Under 2011 gjordes polisutbildningen om till en hög- skoleutbildning. Sedan 2014 har den danska polisutbildningen en ackreditering som ger Politiskolen tillstånd att utfärda en profes- sionsbachelorexamen (motsvarande en yrkesexamen) efter en treårig högskoleutbildning på 180 högskolepoäng (hp). Utbild- ningen består av tre teoretiska delar och två praktikperioder (80 hp) samt avslutas med ett examensarbete (”bachelorprojekt”, 10 hp) enligt följande. 
  
 Modul 1: Politiskolen 33 veckor Modul 2: Praktik 22 veckor Modul 3: Politiskolen 22 veckor Modul 4: Praktik 22 veckor 
  
 Modul 5: Politiskolen 33 veckor inklusive självständigt arbete 
  
 Politiskolen, som ligger utanför Köpenhamn, är en egen högskola. Under utbildningens teoretiska delar tar studenten studielån. 
  
 Studenten är däremot anställd av polismyndigheten under utbild- ningens verksamhetsförlagda delar. 
  
 Studenter vid Politiskolen kan kallas in att tjänstgöra som poliser i akuta situationer redan från första dagen på utbildningen. 
  
 Politiskolens ackreditering kommer att ses över 2019 på samma sätt som den danska ackrediteringsmyndigheten ser över övriga högskoleutbildningar. 
  
 92 
  
 SOU 2016:39 
  
 Polisutbildning i Norden 
  
 5.2.3Tillträde till polisutbildningen 
  
 Det är Rigspolitiet som fastställer antalet studenter som ska antas. Antagning och tester sker fyra gånger per år och cirka 96 studenter antas vid varje tillfälle. Det ställs en rad tillträdeskrav på de sökande. Han eller hon ska 
  
 –ha fyllt 21 år 
  
 –ha genomgått gymnasieutbildning eller motsvarande 
  
 –vara dansk medborgare 
  
 –inneha körkort 
  
 –ha genomgått säkerhetsprövning 
  
 –ha klarat drogtest 
  
 –vara laglydig (dock sker en bedömning beroende på om sökanden tidigare endast begått ringa brott) 
  
 –ha lämpliga personliga egenskaper 
  
 –ha god hälsa som medför att sökanden ska kunna utföra det dagliga polisarbetet utan att utgöra en onödig risk för sig själv eller för andra 
  
 –ha en viss längd (164 cm för kvinnor och 172 cm för män). 
  
 Utöver dessa krav får den sökande genomgå en enskild intervju med en panel bestående av en samtalschef, en representant för HR 
  
 – rekrytering, en företrädare för Rigspolitiet och en företrädare för polisförbundet. Syftet med mötet är att få ett helhetsintryck av den sökande och hans eller hennes kvalifikationer för att genomgå polisutbildningen. De sökande får även genomgå fysiska prov (olika krav ställs för män och kvinnor beroende på provets art) samt ett språkprov i danska. 
  
 93 
  
 Polisutbildning i Norden 
  
 SOU 2016:39 
  
 5.2.4Vetenskaplig grund 
  
 För att säkra det vetenskapliga inslaget i grundutbildningen har Rigspolitiet erbjudit vissa av sina anställda att t.ex. gå en masterutbildning i samarbete med universitetet i Århus på betald arbetstid. 
  
 Vidare arbetar Politiskolen medvetet med att återföra kunskaper från Politiskolen till polisorganisationen och från polisorganisation till Politiskolen, både vad gäller forskning och pedagogik. Detta sker både genom fasta möten med utbildningsledare som tar med sig praxis in på Politiskolen och som ingår som lärare i lärarlag och får inblick i utbildningens innehåll, struktur och pedagogik. Vidare går Politiskolen ut och undervisar praktiker och andra varvid teori sammankopplas med den senaste praktiken. På så vis får man inblick i möjligheter och svårigheter som utbildningen möter i den praktiska verkligheten. 
  
 5.2.5Nyligen beslutad förändring 
  
 Den danska regeringen ingick i november 2015 en överens- kommelse med oppositionspartierna. Överenskommelsen rör finansieringen av polisen och åklagarmyndigheten under perioden  
 2016–2019. 
  Den innehåller flera delar; en förstärkning av arbetet mot terrorism, fler poliser i tjänst, en förstärkning av över- vakningen av gränsområdena och en långsiktigt hållbar polis- utbildning. Sammanlagt tillförs polisen medel motsvarande cirka två miljarder danska kronor under fyraårsperioden. 
  
 I och med överenskommelsen kortas den nuvarande polis- utbildningen till två år och en ny polisskola etableras i västra Danmark. 
  
 I huvudsak innebär förändringarna för grundutbildningen till polis följande. Den nya utbildningen delas upp i tre moduler om åtta månader vardera, två på skolan och en utgör praktik. När polis- studenterna genomgått den första modulen ska de kunna tjänstgöra som polismän. Det ska vara obligatoriskt med påbyggnads- och vidareutbildning så att man kan säkra att polismännens kompetens- nivå upprätthålls, i förhållande till vad som krävs för operativ tjänst. 
  
 Specialutbildningar utformas för bl.a. livvakter, hundförare och andra särskilda befattningar inom polisen. Dessa utbildningar blir internutbildningar inom polisen. 
  
 94 
  
 SOU 2016:39 
  
 Polisutbildning i Norden 
  
 Vidare inrättas också specialiserade högskoleexamina på komplexa sakområden som t.ex. specialiserad utredning, cyberbrottslighet och förebyggande arbete. 
  
 Ledarutbildningar som i dag ges på diplom- och masternivå ska fortsatt hållas också i den nya strukturen. 
  
 5.3Polisutbildning i Finland 
  
 5.3.1Polisen 
  
 Det finska polisväsendet styrs av den finska regeringen genom statsrådet. Statsrådet styr polisverksamheten med hjälp av målen och principbesluten som ingår i regeringsprogrammet och som godkänts av statsrådet. 
  
 Inrikesministeriet ansvarar för styrningen och övervakningen av polisens verksamhetsområde. Det finns 11 regionala polisinrätt- ningar och två riksenheter; Centralkriminalpolisen och Skydds- polisen. Polisstyrelsen, som lyder under inrikesministeriet, leder och styr den operativa polisverksamheten. 
  
 År 2014 fanns cirka 7 400 årsarbetskrafter poliser. Av dessa var drygt 15 procent kvinnor. 
  
 5.3.2Polisutbildningen 
  
 Sedan hösten 2014 är grundutbildningen till polis en yrkes- högskoleutbildning vilket innebär att den är kompatibel med hög- skoleutbildningar.2 Utbildningen omfattar 180 studiepoäng och utbildningslängden är tre år. 
  
 Polisyrkeshögskolan, som ligger i Tammerfors, är en egen högskola. 
  
 Studierna delas upp i grundstudier och fördjupade yrkesstudier. Grundstudierna består av sju närstudieperioder om sex veckor vardera samt handledd arbetspraktik. Varje period har sitt eget tema kring vilket de olika läroämnena byggs upp. En period 
  
 motsvarar åtta eller nio studieveckor. 
  
 2 Lagen om polisyrkeshögskolan www.finlex.fi/sv/laki/ajantasa/2013/20131164 och för- ordningen om Polisyrkeshögskolan www.finlex.fi/sv/laki/alkup/2014/20140282. En yrkes- högskoleutbildning i Finland ska inte förväxlas med den svenska yrkeshögskolan utan den är en del av det finska högre utbildningssystemet. 
  
 95 
  
 Polisutbildning i Norden 
  
 SOU 2016:39 
  
 Grundstudierna avslutas med handledd arbetspraktik på cirka sju månader (20 studieveckor) vid en polisinrättning i något av häradena. 
  
 Polisyrkeshögskolan och den polisinrättning där praktiken utförs samarbetar vid planeringen och handledningen av arbets- praktiken. 
  
 De fördjupade yrkesstudierna består av tre perioder. Den första perioden utgör en sex veckor lång närstudieperiod på Polisyrkes- högskolan. Perioden därefter består av en cirka sju och en halv månader lång fältarbetsperiod. Under fältarbetsperioden bedriver studenterna även distansstudier. Den tredje perioden utgörs av fyra veckors närstudier följda av två veckors självstudier och förbere- delse för slutprovet. 
  
 I grundexamen för polis ingår ett slutarbete som omfattar fem studieveckor. Syftet med arbetet är att visa studentens förmåga att sammanställa kunskaper från olika områden till en helhet. 
  
 Av de som 2014 började på polisutbildning var andelen kvinnor 32 procent. 
  
 5.3.3Tillträde till polisutbildningen 
  
 Ansökan till polisens finskspråkiga grundexamensutbildning kan göras hela året. Den svenskspråkiga utbildningen har antagning en gång per år. För att kunna antas till utbildningen ska en sökande 
  
 –ha finskt medborgarskap 
  
 –ha grundläggande behörighet från gymnasiet eller motsvarande 
  
 –inneha körkort 
  
 –ha ett lämpligt hälsotillstånd, dvs. inte ha någon sådan sjukdom eller skada som förhindrar utövandet av polisyrket – till exempel testas synen och hörseln 
  
 –vara ärlig och pålitlig, dvs. levnadsvanorna ska motsvara yrkets krav. En säkerhetsutredning görs av Skyddspolisen och ut- låtandet påverkas t.ex. av domar, ålagda böter och om man blivit gripen för onykterhet. 
  
 96 
  
 SOU 2016:39 
  
 Polisutbildning i Norden 
  
 Alla sökande som uppfyller antagningskraven kallas därefter till urvalsprov. Detta består av två delar: 
  
 del 1: konditionsprov, skriftligt prov (resumé och essä), psyko- logiska tester 
  
 del 2: psykologiska tester, individuell uppgift och gruppuppgift, personlig intervju. 
  
 5.3.4Vetenskaplig grund 
  
 Polisyrkeshögskolans uppgift är att inom området för inre säkerhet ge en på forskning och kulturella utgångspunkter baserad hög- skoleundervisning. Den ska stödja individens yrkesmässiga tillväxt och främja ett livslångt lärande. 
  
 Vid Polisyrkeshögskolan bedrivs tillämpat forsknings- och ut- vecklingsarbete som grund för planering och utveckling av polisverksamheten och den inre säkerheten. Forsknings- verksamhetens profil och styrning har utvecklats i takt med att de nya forskningsområden Polisens arbete, Polisverksamheten och Polisen i samhället tillkommit. 
  
 5.4Polisutbildning i Norge 
  
 5.4.1Polisen 
  
 Den norska Polismyndigheten består sedan den 1 januari 2016 av Politidirektoratet, 12 politidistrikt och sex särskilda polisorgan. Polisen i Norge har omkring 15 500 anställda. Liksom i Sverige utgör den norska polisen en enda enhetlig polisstyrka som ska kunna lösa alla typer av polisiära uppgifter. 
  
 Det är Justis- och beredskapsdepartementet som styr över polisen genom att ställa upp ramar för mål och besluta om till- delning av medel. Departementet har delegerat stora delar av ansvaret till Politidirektoratet. Politidirektoratet ansvarar för led- ning, styrning, uppföljning och utveckling av politidistrikten och de särskilda polisorganen. 
  
 97 
  
 Polisutbildning i Norden 
  
 SOU 2016:39 
  
 Det är Stortinget som varje år fastställer hur många studenter som ska antas till polisutbildningen. Den uttalade målsättningen är att det ska finnas två poliser per 1 000 invånare. 
  
 5.4.2Polisutbildningen 
  
 Sedan 1992 är polisutbildningen i Norge en treårig högskole- utbildning, som leder till en bachelorexamen. Möjlighet till vidare studier finns på ett tvåårigt masterprogram i ”politivetenskap” som startade hösten 2006. 
  
 Polisutbildningen är indelad i fem huvudområden samt ett valfritt ämne. Huvudområdena är polisen och samhället, metoder, operativa uppgifter, förebyggande uppgifter samt utredning. Studi- erna omfattar 180 hp, varav 60 hp utgör praktik som ska knytas till huvudområdena. 
  
 Politihøgskolen är belägen i Oslo med filialer i Bodö och Kongsvinger. Den är en egen högskola, som rent organisatoriskt ligger under Politidirektoratet. 
  
 Under det första studieåret ska studenterna tillägna sig grund- läggande kunskaper i och förståelse för yrket. Det andra utbild- ningsåret är ett rent praktikår och fullgörs gruppvis vid någon av landets ”upplärningsenheter”. En ”upplärningsenhet” består van- ligtvis av en polisstation och en eller flera närliggande ”länsmans- kontor”. Studenterna deltar då i polisarbetet och får träning samt vägledning i arbetet. Under kortare perioder tjänstgör studenterna även vid andra myndigheter eller samhällsorgan, vars område har beröring med polisen. Grundutbildningen avslutas med ett år på Politihøgskolen där studenterna bearbetar och vidareutvecklar sina erfarenheter samt ges möjlighet till reflektion. Den teoretiska utbildningen varvas även med färdighetsträning i polisiära ämnen såsom vapenhantering, självskydd m.m. 
  
 5.4.3Tillträde till polisutbildningen 
  
 Ansökan till utbildningen kan göras en gång per år. Antagningen är en polisiär angelägenhet och en antagningsnämnd har hand om urvalsprocessen. Nämnden arbetar självständigt och består av en jurist, en manlig och en kvinnlig representant från polisväsendet, en 
  
 98 
  
 SOU 2016:39 
  
 Polisutbildning i Norden 
  
 akademisk representant och en läkare. De sökande måste uppfylla en rad tillträdeskrav. Han eller hon ska 
  
 –ha norskt medborgarskap 
  
 –ha grundläggande behörighet (innefattande krav i norska språket) 
  
 –inneha körkort 
  
 –uppfylla vissa medicinska krav 
  
 –ha klarat vissa fysiska tester i simning, styrka och kondition 
  
 –ha gått igenom en registerkontroll. Vissa brott utesluter inte att man blir kallad till tester (vid t.ex. fortkörning sker en prövning från fall till fall). Att vara dömd för t.ex. narkotikabrott, våldsbrott och liknande medför att man inte kan bli antagen 
  
 –ha vissa personliga egenskaper. Dessa prövas via elektroniska tester, genom gruppövningar och genom individuella intervjuer som görs efter godkända fysiska tester och läkargodkännande 
  
 –ha genomgått ett personlighetstest 
  
 –ha gjort ett sårbarhetstest 
  
 –ha gått igenom språkliga tester 
  
 –ha genomfört ett logiktest. 
  
 Det senaste året har andelen kvinnor bland de antagna studenterna ökat till cirka 44 procent. Dock eftersträvas en ökad mångfald vad gäller studenter med utländsk bakgrund. Hösten 2015 utgjorde andelen studenter med utländsk bakgrund  
 6–7 
  procent. Andelen studenter med akademisk bakgrund är cirka 45 procent. 
  
 5.4.4Vetenskaplig grund 
  
 För Politihøgskolen är det uttalat att den genom sin forskning ska bidra till vidareutveckling av polisen och till en kunskapsbaserad, kritiskt tänkande och reflekterande polis. På högskolan bedrivs forskning på fyra områden; polisens organisation, kultur och bete- ende, polisens strategi, praxis och metoder, polisens utmaningar samt polisen som samhällsinstitution. 
  
 99 
  
 Polisutbildning i Norden 
  
 SOU 2016:39 
  
 Vad gäller lärarkompetensen på högskolenivå uppställs kraven på denna av det norska utbildningsdepartementet. För all högskole- utbildning, således även polisutbildningen, krävs att lärarna har lägst examen på masternivå. Därutöver ska de beredas möjlighet att i tjänsten ägna sig åt forskning och kompetensutveckling. Vidare krävs att minst 20 procent av lärarna har doktorsgrad. Dessa krav har medfört att cirka 20 procent av Politihøgskolens personal- resurser används till forskning, olika utvecklingsprojekt och kompetensutveckling varje år. 
  
 100 
  
 6Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning 
  
 6.1Inledning 
  
 Vi har i tidigare kapitel översiktligt redogjort för den svenska polisens uppdrag och utmaningar för framtiden, för dagens grund- utbildning till polisman i Sverige och i några nordiska länder och för hur tidigare utredningar resonerat i frågan om och i så fall på vilket sätt grundutbildningen till polisman i Sverige bör vara en högskoleutbildning. 
  
 Mot den bakgrunden redogör vi i det här kapitlet för hur högskoleutbildning regleras. I kapitlet diskuteras övergripande de krav och förutsättningar som gäller för att en utbildning ska anses som en högskoleutbildning. Regleringen av högskoleutbildning är väsentligt annorlunda än den som gäller för grundutbildningen till polisman i dag. 
  
 Till skillnad från tidigare utredningar på området har, som vi tidigare påpekat, den här utredningen inte till uppgift att diskutera frågan om grundutbildningen till polisman ska bli en högskole- utbildning, utan enbart hur det ska göras. I följande kapitel redo- visar vi i detalj våra överväganden och förslag när det gäller hur omformningen av grundutbildningen till polisman från en upp- dragsutbildning till en högskoleutbildning ska gå till. 
  
 Eftersom vi är övertygade om att kvaliteten i grundutbildningen till polisman blir bättre om den görs om till en högskoleutbildning, vill vi, innan vi går in på de olika frågor som behöver belysas, också uppehålla oss något vid fördelarna med en högskoleutbildning till polisman. 
  
 Det är alltså många frågor som ska lösas, när den i dag av Polismyndigheten styrda uppdragsutbildningen till polisman ska utvecklas och omvandlas till en högskoleutbildning. 
  
 101 
  
 Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning 
  
 SOU 2016:39 
  
 Den reglering och de krav som ställs på en högskoleutbildning medför en hög grad av frihet för lärosätena att själva dels besluta om vilka utbildningar de vill anordna, dels besluta om upplägg av och innehåll i utbildningen. Det innebär en utmaning för Polis- myndigheten, som kommer att vara den nya utbildningens huvud- sakliga avnämare, dvs. framtida arbetsgivare för dem som utbildas och samtidigt en viktig partner i utformning och genomförande av utbildningen, särskilt den del som ska vara verksamhetsförlagd vid Polismyndigheten. Det innebär också en utmaning för de lärosäten som väljer att söka examenstillstånd för den nya utbildningen, som på grund av sin särskilda karaktär kommer att vara mer reglerad än de flesta andra utbildningar på grundnivå. I det sista avsnittet i kapitlet listar vi därför de frågor vi identifierat som grundläggande för omformningen, och som vi sedan diskuterar och föreslår lös- ningar för i kommande kapitel. 
  
 6.2Vad karaktäriserar högskoleutbildning? 
  
 6.2.1Reglering av högskoleutbildning 
  
 Högskoleutbildning regleras i högskolelagen (1992:1434) och i till den anslutande förordningar, bl.a. högskoleförordningen (1993:100). Försvarshögskolan och Sveriges lantbruksuniversitet är högskolor enligt högskolelagen och högskoleförordningen, men har viss särskild styrning genom egna förordningar. De behandlas i fortsättningen bara i några få fall. Dessutom finns andra bestämmelser om speciella utbildningssatsningar och studentfrågor t.ex. i studiestödslagen (1999:1395) och studiestödsförordningen (2000:655) som reglerar frågor om studiestöd till studerande vid högskolor och andra läroanstalter, samt i förordningen (2007:989) om avskiljande av studenter från högskoleutbildning och studentkårsförordningen (2009:769). 
  
 Högskoleutbildning anordnas av statliga universitet och hög- skolor som omfattas av högskolelagen samt av enskilda utbild- ningsanordnare som har examenstillstånd enligt lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina. Riksdagen beslutar vilka 
  
 102 
  
 SOU 2016:39 
  
 Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning 
  
 statliga universitet och högskolor som ska finnas och regeringen beslutar hur de ska benämnas.1 
  
 I både högskolelagen och högskoleförordningen avses med ”högskolor” både universitet och högskolor, och så använder även vi begreppet. Polishögskolan i Sörentorp anordnade inte, trots sitt namn, högskoleutbildning. Enskilda utbildningsanordnare med examens- tillstånd kallas i det följande enskilda utbildningsanordnare. 
  
 Högskolor är statliga myndigheter och för dem gäller därför, utöver ovan nämnda författningar, i stor utsträckning samma allmänna bestämmelser som för andra myndigheter.2 Till skillnad från andra myndigheter betonas dock i fråga om högskolorna kravet på s.k. autonomi, dvs. en större grad av självbestämmande över utbildning och forskning inom ramen för bestämmelserna i högskoleförfattningarna. Detta innebär bland annat, enligt proposi- tionen En akademi i tiden – ökad frihet för universitet och hög- skolor (prop. 2009/10:149), att högskolorna har möjlighet att besluta om de lärarkategorier som ska finnas vid en högskola utöver professorer och lektorer och om sin interna organisation utöver styrelsen och rektor.3 I högskolelagen anges dock två principiella bestämmelser om detta. Den första anger att beslut ska fattas av personer med vetenskaplig eller konstnärlig kompetens, om besluten kräver en bedömning av uppläggning, genomförande av eller kvalitet i utbildningen.4 Den andra bestämmelsen kräver rätt för studenterna att vara representerade när beslut fattas eller beredning sker som har betydelse för utbildningen eller stu- denternas situation.5 Studenternas rätt till representation preciseras i högskoleförordningen. 
  
 12 kap. 1 § högskolelagen respektive 1 kap. 1 § högskoleförordningen och bilaga 1 till förordningen. 
  
 2Statliga myndigheter ska tillämpa de lagar och utföra den verksamhet som riksdag och regering har beslutat om. Utöver de generella regelverken om ekonomisk styrning och myndigheternas befogenheter och skyldigheter, beslutar regeringen om förutsättningarna för varje myndighets verksamhet. Det sker i myndighetens instruktion, i årliga så kallade regleringsbrev och i särskilda beslut om uppdrag. 
  
 3s.  
 55–59. 
  
 4Eller om det gäller organisation av eller kvalitet i forskningen, 2 kap. 6 § högskolelagen. 
  
 52 kap. 7 § högskolelagen. 
  
 103 
  
 Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning 
  
 SOU 2016:39 
  
 6.2.2Högskoleutbildningens nivåer och mål 
  
 Enligt 1 kap. 2 § högskolelagen ska all högskoleutbildning vila på vetenskaplig eller konstnärlig grund samt på beprövad erfarenhet. Verksamheten ska enligt 1 kap. 3 § samma lag bedrivas så att det finns ett nära samband mellan forskning och utbildning. 
  
 Högskoleutbildning delas in i tre nivåer: grundnivå, avancerad nivå och forskarnivå. För varje utbildningsnivå anges i 1 kap. hög- skolelagen dels en beskrivning av utgångsnivån för utbildning på respektive nivå, dels en beskrivning av vad som karaktäriserar utbildning på respektive nivå. För utbildning på grundnivå anges således att utbildningen väsentligen ska bygga på de kunskaper som eleverna får på nationella program i gymnasieskolan eller mot- svarande kunskaper.6 Härigenom uttrycks utgångspunkten för när en utbildning kan sägas vara högskoleutbildning och den anger tillsammans med bestämmelserna om att utbildningen ska vila på vetenskaplig eller konstnärlig grund och bedrivas så att det finns ett nära samband mellan forskning och utbildning ramen för hög- skoleutbildning. 
  
 För utbildning på avancerad nivå krävs i sin tur att den väsent- ligen ska bygga på de kunskaper som studenterna får inom utbild- ning på grundnivå eller motsvarande kunskaper osv. Att utbild- ningen ges på olika nivåer innebär att varje kurs ska nivåbestämmas. 
  
 Utbildningen ska karaktäriseras av progression i studierna, såväl inom varje utbildningsnivå som mellan nivåerna. Denna progres- sion innebär att studenterna under utbildningen successivt breddar och fördjupar sina kunskaper så att de når de mål som finns upp- ställda för utbildningen. 
  
 En examen ska avläggas på någon av de tre nivåerna. Med utgångspunkt i högskolelagens beskrivning av vad som karaktäri- serar utbildning på respektive nivå uttrycks vilka krav som ska uppfyllas i en examensbeskrivning för varje examen. 
  
 Examensbeskrivningarna finns i bilaga 2 till högskoleförordningen. Utvärdering av utbildningarna görs mot målen i högskolelagen och examensbeskrivningarna. Det är bara de examina som upptas i bilagan till högskoleförordningen som får utfärdas vid statliga universitet och högskolor eller av enskilda utbildningsanordnare. 
  
 6 1 kap. 8 § högskolelagen. 
  
 104 
  
 SOU 2016:39 
  
 Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning 
  
 6.2.3Tillstånd att utfärda examen 
  
 Examina på grundnivå och avancerad nivå får bara utfärdas efter tillstånd. Det är vanligtvis Universitetskanslersämbetet som beslu- tar om tillstånd för statliga högskolor att utfärda examina.7 
  
 Ett tillstånd att utfärda en examen får lämnas bara om ut- bildningen uppfyller de krav som ställs på utbildningen i 1 kap. högskolelagen och de särskilda krav som finns i förordning och om det i ett rikstäckande perspektiv finns ett allmänt intresse av att examina får utfärdas. De särskilda krav som finns i förordning syftar på kraven i 6 kap. högskoleförordningen och på examens- beskrivningarna i bilaga 2 till högskoleförordningen. 
  
 Universitetskanslersämbetet bedömer, med utgångspunkt i kraven för en viss examen, med hjälp av externa sakkunniga en ansökan om examenstillstånd. Universitetskanslersämbetet utgår därvid från vissa kvalitetsaspekter, i sin granskning som föregår prövningen av ett lärosätes ansökan om examenstillstånd. Följande aspekter gäller för ansökan om examenstillstånd för generella examina8 
  
 lärarkompetens (antalet anställda i proportion till utbildningens beräknade omfattning; lärarnas kompetens för undervisning och handledning; lärarnas möjligheter till kompetensutveckling och egen forskning och utvecklingsarbete) 
  
 utbildningsmiljö (forskande miljö; förutsättningar för ett kri- tiskt och kreativt/reflekterande förhållningssätt) 
  
 infrastruktur (tillgång till litteratur/annat lärandematerial, in- formationstekniska resurser och annan nödvändig utrustning) 
  
 styrdokument (kursplaner med mål i enlighet med examens- ordningen) 
  
 undervisning, kurslitteratur och examination (utformning så att de säkrar forskningsanknytning och progression) 
  
 säkring av examensmålen (klart dokumenterade krav som också framgår av instruktioner till studenterna; lärosätet kan visa att 
  
 7I fråga om Sveriges lantbruksuniversitet och Försvarshögskolan föreskriver regeringen i förordning om vilka examina som får utfärdas vid dessa högskolor. 
  
 8Kvalitetsaspekter vid examenstillståndsprövning av generella examina. Universitets- kanslersämbetet, Utvärderingsavdelningen  
 2014-01-30. 
  
 105 
  
 Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning 
  
 SOU 2016:39 
  
 utbildningen kommer ge studenterna goda förutsättningar att nå målen) 
  
 säkring av utbildningens kvalitet (ett kvalitetssäkringssystem som garanterar utbildningens framtida kvalitet). 
  
 Universitetskanslersämbetet kan också besluta att en examen inte längre får utfärdas, om de just nämnda kraven för att få ett tillstånd inte längre är uppfyllda. Ett beslut om återkallelse förutsätter dock att högskolan har beretts tillfälle att avhjälpa bristerna men att bristerna därefter konstaterats helt eller till väsentlig del finnas kvar. 
  
 Regeringen har beslutat att införa ett nytt kvalitetssäkrings- system för högre utbildning och riksdagen har tillkännagivit att det nya systemet bör följas upp. Universitetskanslersämbetet har fått uppdraget att utveckla det nya systemet, som enligt regeringens bedömning kan börja genomföras under hösten 2016. Det innebär för högskolornas del att de får ett större eget ansvar för kvali- tetssäkring.9 Detta kommer dock inte direkt påverka polis- utbildningen. 
  
 En enskild utbildningsanordnare kan enligt de förutsättningar som anges i lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina få tillstånd att utfärda sådana examina som regeringen med stöd av högskolelagen har meddelat föreskrifter om. Tillstånd beslutas av regeringen efter yttrande av Universitetskanslersämbetet och kan återkallas efter framställning från Universitetskanslersämbetet som dessförinnan ska ha gett utbildningsanordnaren tillfälle till rättelse. 
  
 6.2.4Tillträde till utbildning på högskola 
  
 Det är högskolan som fattar beslut om antagning, även om Universitets- och högskolerådet ofta bistår med ett beslutsunderlag inom ramen för sin antagningsservice. Tillträdesbestämmelserna gäller bara för statliga högskolor som omfattas av högskolelagen. 
  
 Högskolorna ska, enligt högskolelagen, ta emot studenter som uppfyller behörighetskraven för studierna så långt det kan ske utan att kvaliteten försämras. De behörighetskrav som ställs i 7 kap. 
  
 9 Regeringens skrivelse 2015/16:76, UbU 2015/16:9. 
  
 106 
  
 SOU 2016:39 
  
 Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning 
  
 högskoleförordningen bygger på de nivåbeskrivningar som för varje utbildningsnivå finns i 1 kap.  
 8–9 
  a §§ högskolelagen. 
  
 Behörighetskraven delas enligt högskoleförordningen in i grund- läggande behörighet och särskild behörighet. När det gäller utbild- ning på grundnivå krävs för grundläggande behörighet att den sökande ska ha avlagt en högskoleförberedande examen i gymnasie- skolan eller inom kommunal vuxenutbildning på gymnasial nivå. Det finns också ett antal alternativa vägar att bli grundläggande behörig, t.ex. att inneha en utländsk gymnasieexamen eller på andra grunder anses ha möjlighet att tillgodogöra sig utbildning, s.k. reell kompetens. 
  
 Särskild behörighet utgör krav på förkunskaper som är anpassade till en viss utbildning. De särskilda behörighetskraven för tillträde till utbildning på grundnivå som vänder sig till nybörjare ska vara helt nödvändiga för att studenten ska kunna tillgodogöra sig utbildningen. Kraven får avse kunskaper från en eller flera kurser i gymnasieskolan eller motsvarande kunskaper, och andra villkor som betingas av utbildningen eller är av betydelse för det yrkes- område som utbildningen förbereder för. Även reell kompetens kan ge särskild behörighet. 
  
 Områdesbehörigheter 
  
 Universitets- och högskolerådet utformar olika s.k. områdes- behörigheter, som ska passa olika högskoleutbildningar och som i normalfallet består av ett antal kurser från gymnasieskolan. Högskolan kan sedan välja en viss områdesbehörighet som krav för särskild behörighet till en viss utbildning. 
  
 När det gäller utbildningsprogram som leder till yrkesexamina, exempelvis  
 sjuksköterske-, 
  
 socionom-, 
  lärar- och läkarexamen, föreskriver dock Universitets- och högskolerådet vilken områdes- behörighet som ska gälla och högskolan kan alltså inte själv välja. 
  
 Av Universitets- och högskolerådets föreskrifter om områdes- behörigheter framgår vilka områdesbehörigheter som finns.10 I 1 § andra stycket anges att den sökande ska ha fått ett godkänt betyg på de kurser på gymnasieskolans program och inom gymnasial 
  
 10 UHRFS 2013:2. 
  
 107 
  
 Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning 
  
 SOU 2016:39 
  
 vuxenutbildning som anges i områdesbehörigheterna. Detta är grundregeln för sökande med betyg från den nuvarande gymnasie- skolan. Föreskrifterna innehåller också motsvarande områdes- behörigheter för sökande med betyg från äldre gymnasieformer. I dessa fall (ämnen och etappindelade ämnen snarare än kurser) ska den sökande ha fått lägst betyget 3 för att anses ha de kunskaper som krävs för särskild behörighet. 
  
 Det finns för närvarande 18 områdesbehörigheter som samtliga innehåller en eller flera kurser från gymnasieskolan. Det finns i dagsläget ingen områdesbehörighet som innehåller andra villkor som betingas av utbildningen eller är av betydelse för det yrkes- område som utbildningen förbereder för. 
  
 Föreskrifterna om områdesbehörigheter har Universitets- och högskolerådet tagit fram i samråd med företrädare för respektive yrkesutbildning för att avgöra vilka krav som är helt nödvändiga för att en student ska kunna tillgodogöra sig utbildningen. Alla förslag till föreskrifter remitteras innan de utfärdas, vilket ger berörda aktörer möjligheter att lämna synpunkter. 
  
 Urval 
  
 Om det finns fler behöriga sökande än platser, så ska ett urval göras.11 Enligt bestämmelser i högskoleförordningen ska vid urval hänsyn tas till de sökandes meriter, och urvalsgrunder är betyg, resultat från högskoleprov och vissa andra i förordningen angivna urvalsgrunder. 
  
 För tillträde till utbildning på grundnivå ska minst en tredjedel av platserna tillsättas utifrån betyg, minst en tredjedel utifrån resultat på högskoleprovet och så kan högst en tredjedel av platserna få tillsättas genom alternativt urval, om inte särskilt tillstånd har erhållits från Universitets- och högskolerådet. 
  
 Möjligheter att överklaga beslut 
  
 Det framgår av 12 kap. 2 § högskoleförordningen (1993:100) att i fråga om antagning till högskoleutbildning kan bara beslut att en sökande inte är behörig överklagas till Överklagandenämnden för 
  
 11 4 kap. 3 § högskolelagen. 
  
 108 
  
 SOU 2016:39 
  
 Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning 
  
 högskolan. Beslut om urval som rör till exempel meritvärdering kan inte överklagas till Överklagandenämnden. Dock kan enligt 4 kap. 18 § diskrimineringslagen (2008:567) vissa beslut överklagas till Överklagandenämnden för högskolan på den grunden att det strider mot diskrimineringsförbuden i diskrimineringslagen, där- ibland tillträde till högskoleutbildning. 
  
 Exemplet Försvarshögskolan 
  
 För antagning till utbildning vid Försvarshögskolan gäller genom hänvisning i förordningen (2007:1164) för Försvarshögskolan till högskoleförordningen i huvudsak samma regler. Bland kraven för grundläggande behörighet för tillträde till utbildningen som leder till officersexamen ställs dock i 4 kap. 3 § förordningen för Försvarshögskolan vissa ytterligare krav som grundar sig i nationell säkerhet. 
  
 Bland annat finns en möjlighet att ställa krav på lämplighet för utbildningen. Resultatet från lämplighetsbedömning används även för urvalet. Försvarshögskolan får, till skillnad från högskolor i allmänhet, fritt besluta om särskilda behörighetskrav för antagning till officersutbildningen.12 
  
 6.2.5Uppdragsutbildning 
  
 En statlig högskola får bedriva uppdragsutbildning enligt bestäm- melserna i förordningen (2002:760) om uppdragsutbildning vid universitet och högskolor. Det är som uppdragsutbildning som delar av polisutbildningen i dag ges. Uppdragsutbildning är alltså en annan utbildningsform än högskoleutbildning. 
  
 Den som har gått igenom uppdragsutbildning som uppfyller vissa i förordningen angivna krav har enligt samma förordning möjlighet att få den tillgodoräknad som högskoleutbildning på grundnivå eller avancerad nivå.13 
  
 12Studerande vid Försvarshögskolan är också anställda under hela utbildningen. 
  
 13Något som också är möjligt i dag för studerande på grundutbildningen till polisman, se kapitel 4. 
  
 109 
  
 Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning 
  
 SOU 2016:39 
  
 6.2.6Resurstilldelning till lärosäten och utbildningar 
  
 Riksdagen beslutar om anslag till utbildning och forskning inom högskolan. Regeringen ger sedan lärosätena utbildningsuppdrag i form av en maximal ersättning, ett takbelopp, för att ordna utbildning på grundnivå och avancerad nivå. 
  
 Statliga universitet och högskolor tilldelas huvuddelen av sina resurser via ett anslag för utbildning på grundnivå och avancerad nivå och ett anslag för forskning och utbildning på forskarnivå. Lärosätet beslutar i hög grad självt om sitt utbildningsutbud. 
  
 Ersättningen för utbildning på grundnivå och avancerad nivå baseras dels på antalet registrerade studenter (omräknade till hel- årsstudenter), dels på antalet avklarade högskolepoäng (helårs- prestationer, dvs. det antal högskolepoäng studenterna presterar under ett år) på de kurser lärosätet ger. Ersättningen beror också på vilket utbildningsområde som helårsstudenterna och helårspresta- tionerna hänförs till. Olika utbildningsområden genererar olika ersättningsbelopp, något som har att göra med att kostnaderna är beroende av utbildningens volym, komplexitet, krav på laborativa miljöer och andra sådana förhållanden. Respektive kurs klassificeras till ett utbildningsområde beroende på kursens ämnesinnehåll. 
  
 De senaste åren har riktade satsningar gjorts mot vissa utbild- ningar t.ex. inom vård/medicin- och teknikområdet. Det innebär att regeringen har styrt lärosätena mot en ökning av antalet studenter vid vissa utbildningar som civilingenjörsutbildning, hög- skoleingenjörsutbildning, läkarutbildning, tandläkarutbildning och sjuksköterskeutbildning. Denna styrning har gjorts genom läro- sätenas respektive regleringsbrev. 
  
 Prestationsgraden varierar mellan olika utbildningar. Presta- tionsgraden är till exempel högre (90 procent) på program som leder till yrkesexamen än på program som leder till generell examen (85 procent).14 
  
 14 SCB:s statistiska meddelande UF 20 SM 1502 Universitet och högskolor, genom- strömning och resultat på grundnivå och avancerad nivå till och med 2013/14. 
  
 110 
  
 SOU 2016:39 
  
 Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning 
  
 6.3Varför ska grundutbildningen till polisman vara en högskoleutbildning? 
  
 Svensk polis har ett unikt och samhällsbärande uppdrag. För att bl.a. kunna upprätthålla allmän ordning och säkerhet och ingripa för att förebygga eller stoppa pågående brottlighet, liksom att utreda den, har polismän långtgående befogenheter. Det gäller särskilt befogenheten att använda olika former av våld och tvång mot enskilda och grupper. 
  
 Polisyrket ställer därför mycket höga krav på den enskilde polisanställdes liksom organisationens förmåga att ta till sig kunskap, kritiskt granska och analysera information, identifiera problem och hitta lösningar. Polismännens yrkesroll har över tid blivit alltmer komplex och kraven på polisen ökar ständigt. 
  
 Dagens och framtidens polismän måste, i högre utsträckning än i dag, ha förmåga att ta till sig och analysera kunskap, att själv- ständigt och kritiskt göra egna bedömningar, urskilja problem och föreslå lösningar. Kopplingen till högskolan skulle medföra en polisutbildning som vilar på vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet och där utbildningen har en stark koppling till forsk- ning. I det nyligen presenterade betänkandet om högre utbildning under 20 år uttrycks det på följande vis: 
  
 Högskolelagens generella mål kan betecknas som generiska, personlig- hetsutvecklande bildningsmål som samtidigt är bästa möjliga förbere- delse för ett yrkesliv med höga kunskapskrav och höga krav på att kunna tillägna sig nya kunskaper och färdigheter under hela yrkes- livet.15 
  
 En uppdragsutbildning är inte ett tillräckligt kraftfullt verktyg för att åstadkomma de förändringar som är nödvändiga. 
  
 En annan fördel med en högskoleutbildning är att en oberoende kvalitetsutvärdering av utbildningen görs dels då lärosätet söker tillstånd att utfärda en examen, dels i form av kontinuerlig upp- följning. En utbildning som ska leda till polisexamen kommer att granskas kvalitetsmässigt av Universitetskanslersämbetet. Ett läro- säte som inte, enligt den oberoende utvärderingen, anses kunna ge 
  
 15 Högre utbildning under tjugo år. Betänkande av Utredningen om högskolans utbildnings- utbud. SOU 2015:70, s. 234. 
  
 111 
  
 Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning 
  
 SOU 2016:39 
  
 studenterna tillräckliga förutsättningar för att klara målen med utbildningen kommer inte att få tillstånd att utfärda examen. 
  
 Det krävs också att forskningen stärks inom de områden som berör polisens arbete, för att utbildningen ska vila på vetenskaplig grund. Ett annat viktigt skäl till att stärka forskningen och forskarutbildningen är behovet av att öka och bredda kunskaperna kring det polisära arbetet så att polisyrket kontinuerligt utvecklas, i takt med att samhället utvecklas. Behovet av ökade kunskaper inom polisiär verksamhet förs fram inte bara av dem som arbetar i polisyrket utan även av samhället i stort. Den ökade kunskap som inrättandet av en högskoleutbildning för poliser och den därmed ökade forskningen på området med nödvändighet medför kommer både Polismyndigheten, rättsväsendet i stort och därmed också samhället i stort till del. 
  
 Flera andra yrken som i likhet med polisyrket innebär myndig- hetsutövning mot enskilda och omfattande kontakter med allmän- heten i olika situationer kräver högskoleutbildning: det gäller t.ex. socionom, sjuksköterska, förskollärare, officer. Med högskole- utbildning för poliser blir polisutbildningen mer lik andra utbild- ningar för liknande yrken. Vidare skulle en högskoleutbildning för alla polismän närma deras utbildningsnivå till den som finns inom flera andra personalkategorier inom rättsväsendet som polismän ofta måste samarbeta med, t.ex. åklagare. Det bidrar till smidigare samverkan mellan dessa yrkeskategorier. 
  
 Över tid har polismännens roll förändrats så att det är vanligare i dag att polismän, i stället för åklagare, leder förundersökningen även i mer komplicerade brottsutredningar, vilket också innebär att behovet av en högskoleutbildning har ökat. 
  
 För att polisverksamheten ska kunna utvecklas i takt med tiden behövs uppdaterade kunskaper om brottslighetens struktur och omfattning, vilka arbetsmetoder som har visat sig fungera och kunskaper om vad som sker i samhället i övrigt. En tydligare koppling mellan polisutbildningen, polisforskningen och polis- verksamheten är därför en viktig förutsättning för högre kvalitet både i utbildningen och forskningen liksom i det praktiska arbetet och beslutsfattandet som gäller det. 
  
 Utbildningen vinner också på att integreras i en akademisk miljö med närhet till forskning och andra vetenskapliga discipliner. Polisforskningen på området har länge varit eftersatt i Sverige 
  
 112 
  
 SOU 2016:39 
  
 Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning 
  
 jämfört med behovet och jämfört med andra länder. En högskole- utbildning för poliser medför också att huvudområdet polisiärt arbete utvecklas. 
  
 En högskoleutbildning skulle också kunna locka de personer att söka som är intresserade av polisyrket som ett kunskapsyrke och därmed är villiga att arbeta med kvalificerade brottsutredningar, vilket i sin tur skulle bidra till ökad snabbhet och högre effektivitet i det arbetet. 
  
 Det förefaller troligt att en omformning till en högskole- utbildning, där urvalet främst grundas på betyg, också kommer att innebära att fler kvinnor söker och antas till utbildningen. Kvinnor är generellt mer benägna att studera på högskola än män. 
  
 Den ökande internationaliseringen innebär att svensk polis i allt högre grad samverkar med andra länders polisorganisationer. Det förväntas därför att svensk polis har den kompetens som krävs för att utveckla och fördjupa det internationella polissamarbetet. I många länder, däribland de nordiska, är polisutbildningen en högskoleutbildning. 
  
 Således finns en mängd fördelar med att omforma grund- utbildningen till polisman till en högskoleutbildning. Det finns naturligtvis också nackdelar och svårigheter med en sådan reform. Dessa redogör vi för i respektive kapitel. Som vi tidigare redovisat är vi dock övertygade om att fördelarna vida överstiger nack- delarna. 
  
 6.4Vad krävs för att göra grundutbildningen till polisman till en högskoleutbildning? 
  
 Den utbildning vi ska föreslå ska dels vara förenlig med regleringen av högskoleutbildning i allmänhet, dels leda till att den som examineras från utbildningen ska kunna få anställning som polisman, ett yrke som är noga reglerat. En utbildning som leder till en examen mot det yrket kommer med nödvändighet att ha vissa särdrag och ställa särskilda krav på studenterna. Inte för bara yrket, utan också för utbildningen kan det därför, enligt vår uppfattning, behövas vissa särskilda regler. 
  
 En utgångspunkt för våra diskussioner och förslag är att det grundläggande innehållet i utbildningen kan omfatta liknande 
  
 113 
  
 Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning 
  
 SOU 2016:39 
  
 kunskapsområden och färdigheter som i dag, men med större möjligheter till fördjupning, kvalitet, transparens och effektivitet i utbildningen, det vill säga det som krävs för att utbildningen ska kunna anses som en högskoleutbildning. 
  
 I dag är utbildningsinnehållet inte reglerat centralt utan utar- betat av Polismyndigheten i samråd med de lärosäten som i dag bedriver grundutbildningen till polisman i form av uppdrags- utbildning. 
  
 Förhållandet, när grundutbildningen görs till högskole- utbildning, kommer att innebära att det i stället är lärosätena som utformar utbildningens innehåll inklusive kursplaner etc., men i samråd med Polismyndigheten. Den utvärdering som sedan görs av Universitetskanslersämbetet kommer att pröva om de planer och förhållanden som dessa lärosäten beskriver, ger studenterna förut- sättningar att nå upp till de mål som beskrivs i den examens- beskrivning som ska gälla för polisexamen. 
  
 I det fortsatta betänkandet redovisar vi bedömningar och förslag när det gäller ett antal frågor, där det krävs förändringar – i reglering eller i praktiken eller båda – för att en ur rättsväsendets och Polismyndighetens synvinkel högkvalitativ och funktionell grundutbildning till polisman ska kunna bli en ändamålsenlig högskoleutbildning. Det gäller: 
  
 att utbildningen ska vila på vetenskaplig grund och på beprövad erfarenhet 
  
 att verksamheten ska bedrivas så att det finns ett nära samband mellan forskning och utbildning 
  
 att ta fram en generell beskrivning av de mål som ska gälla för examen på grundnivån – fastställda krav på vad en student ska ha för kunskaper och förståelse, färdigheter och förmågor samt värderingsförmåga och förhållningssätt efter avslutad utbildning på den nivån, som är långsiktigt hållbar 
  
 att tillträdeskraven, dvs. reglerna för grundläggande och särskild behörighet, måste anpassas på grund av innehållet i utbildningen och den examen som utbildningen ska leda till 
  
 att överväga behovet av en reglerad verksamhetsförlagd del av utbildningen hos Polismyndigheten, och det särskilda behov av 
  
 114 
  
 SOU 2016:39 
  
 Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning 
  
 reglering detta kan medföra både i regelverket för högskole- utbildning och för Polismyndigheten 
  
 att det behövs överväganden om de befogenheter polis- studenterna ska ha under den verksamhetsförlagda utbildningen eftersom de inte kommer att vara anställda, som polis- aspiranterna är i dag 
  
 att ett särskilt system för handledning av studenter och för handledarutbildning behöver byggas upp hos Polismyndigheten 
  
 att det behövs en diskussion om kompetens hos polislärare och andra och en diskussion omkring anställningsförhållanden, veten- skaplig kompetens och befogenhet vid hantering av polisens materiel m.m. 
  
 att användningen av polisens materiel: vapen, skyddsutrustning, polisbilar, kommunikationscentral etc. måste diskuteras 
  
 att frågan om disciplinära åtgärder mot studenterna och av- skiljande från utbildningen måste övervägas 
  
 att styrningen och dimensioneringen av utbildningen behöver övervägas. 
  
 Slutligen kommer vi att beskriva och analysera konsekvenserna för att kunna överväga om fördelarna av våra förslag är fler än eventu- Floresackdelar. 
  
 115 
  
 7Vetenskaplig grund och forskningsanknytning 
  
 7.1Inledning 
  
 En viktig uppgift för utredningen har varit att klargöra hur veten- skaplig grund ska kunna säkerställas i utbildningen och därmed bidra till ökad koppling mellan utbildning och forskning av rele- vans för polisyrket. 
  
 I detta kapitel tar vi upp vad det innebär för polisutbildningen att det för högskoleutbildningar finns ett krav på att utbildningen ska vila på vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet. Vidare diskuterar vi sambandet mellan forskningen och utbildningen och vad det innebär i praktiken. I kapitlet belyses även vissa andra frågor kring utbildningen, lärarkompetens och forskning. En kortare presentation av dagens polisforskning görs också i kapitlet; det är en sammanfattning av en mer omfattande genomgång som gjorts av fil.dr. Ramos och som återfinns i sin helhet i bilaga 3. De slutsatser och förslag som följer av våra resonemang i kapitlet återfinns i avsnitt 7.6. 
  
 7.2Vetenskaplig grund och forskningsanknytning 
  
 Som vi tidigare konstaterat ska, enligt 1 kap. 2 § 1 högskolelagen (1992:1434), all högskoleutbildning vila på vetenskaplig eller konst- närlig grund samt på beprövad erfarenhet. Verksamheten ska enligt 1 kap. 3 § samma lag bedrivas så att det finns ett nära samband mellan forskning och utbildning. 
  
 Just polisutbildningens nära anknytning till forskningen har lyfts fram av våra nordiska grannländer – som samtliga har polis- utbildningen som en högskoleutbildning – som särdeles viktig 
  
 117 
  
 Vetenskaplig grund och forskningsanknytning 
  
 SOU 2016:39 
  
 eftersom den upplevs ha varit kvalitetsdrivande och även haft andra positiva effekter på utbildningen (se kapitel 5). 
  
 En högskoleutbildning på grundnivå ska enligt högskolelagen utveckla studenternas förmåga att göra självständiga och kritiska bedömningar, förmåga att självständigt urskilja, formulera och lösa problem och beredskap att möta förändringar i arbetslivet.1 
  
 Ett avgörande kriterium för att polisutbildningen ska kunna bedrivas som högskoleutbildning är alltså att det i verksamheten finns ett nära samband mellan forskning och utbildning. 
  
 Forskning och utbildning handlar ytterst om kunskapsarbete; att genom språk och insikt benämna och utveckla solid kunskap. Genom att använda systematiska metoder, väl förankrade i teori- bildning och öppna för kritik, utvecklas högre utbildning så att den vilar på vetenskaplig grund. 
  
 Termen forskningsanknytning etablerades när svensk högskola under  
 1970-talet 
  stod inför att integrera flera stora utbildnings- områden som traditionellt inte ingått i universitets- och högskole- sektorn. Flera av dessa utbildningar saknade en självklar veten- skaplig identitet och tradition, dvs. en vetenskaplig grund. Efter- som det blev en eftersläpning av forskningsresurser och forskar- utbildning skapades en spänning mellan å ena sidan förväntningar på utbildningens forskningsanknytning och å andra sidan läro- sätenas möjligheter att realisera denna. 
  
 I dag har alla statliga universitet och högskolor fasta forsk- ningsresurser.2 Det gäller även de enskilda utbildningsanordnarna Stiftelsen Högskolan i Jönköping och Chalmers tekniska högskola AB. Ett uttalat motiv för detta beslut var att ”grundutbildningen skall vara likvärdig i alla delar av högskolan och vila på vetenskaplig grund”.3 
  
 7.2.1Polisutbildningens vetenskapliga grund 
  
 Polisutbildningens vetenskapliga förankring säkerställs genom utbild- ningens utformning och innehåll. Det innebär att komma i kontakt med forskningens sätt att ställa frågor, att bearbeta problem och att granska och kommunicera de resultat man når. Högskoleutbildning 
  
 11 kap. 8 § högskolelagen (1992:1434). 
  
 2De flesta fick dessa resurser 1997, medan Försvarshögskolan inrättades som högskola 2008. 
  
 3Prop. 1994/95:100, bilaga 9. 
  
 118 
  
 SOU 2016:39 
  
 Vetenskaplig grund och forskningsanknytning 
  
 utmärks just av kontakt med forskning och av insikt i forskningens prövande och analytiska arbetssätt. 
  
 För blivande poliser är förmågan att reflektera, formulera och lösa problem utifrån vetenskapliga kriterier samt att kunna förmedla resultat central kunskap oavsett sammanhang. Forskningsanknytning av polisutbildningen bygger på antagandet att ett nära samband mellan utbildning och forskning leder till en starkare professionalisering av polisyrket. En högskolas verksamhet ska bedrivas så att det finns ett nära samband mellan utbildning och forskning.4 
  
 7.2.2Forskningsanknytning och beprövad erfarenhet 
  
 Att undervisningen är forskningsanknuten innebär att forskningen är den grund på vilken utbildningen vilar, i stället för att forsk- ningen är något parallellt som anknyts till utbildningen. Den be- prövade erfarenheten innebär att erfarenheter från verksamhets- fältet tas tillvara inom utbildningen. Beprövad erfarenhet är emellertid inte liktydigt med lång erfarenhet. Erfarenheterna måste vara dokumenterade, kommunicerade och prövade utifrån kriterier som är relevanta för verksamhetsinnehållet. En högskoleutbildning ska vila på vetenskaplig grund och på beprövad erfarenhet. I en professionsutbildning på högskolenivå är det särskilt viktigt att den beprövade erfarenheten ges utrymme. 
  
 Forskningsanknytning beskrivs ibland som en mottagande process för studenten (att undervisas av forskare), respektive som en avgivande process (att visa att studenten har forskningsbaserad kunskap). Skillnaden hänger ihop med synen på studenten som föremål för, respektive som genomförare av, utbildning. Vi menar att studenten i polisutbildningen inte enbart ska ses som mottagare av information och forskningsaktiviteter utan också få tillfälle att utvecklas till subjekt och aktör i framtagandet av kunskap; inte bara lära om forskning, utan också bli en del av ett vetenskapligt sammanhang. Det handlar om att stödja studenterna att utveckla vetenskapliga färdigheter. 
  
 Men dessa vetenskapliga färdigheter ska inte stå i motsatsställning till utbildningens uppgift att förbereda för yrkeslivet, dvs. för yrkes- färdigheterna och det konkreta och praktiska polisarbetet. 
  
 4 1 kap. 3 § högskolelagen (1992:1434). 
  
 119 
  
 Vetenskaplig grund och forskningsanknytning 
  
 SOU 2016:39 
  
 Vår uppfattning är att polisstudenterna bör få förutsättningar att utveckla förståelse för hur vetenskapliga färdigheter och yrkes- färdigheter kompletterar varandra och tillsammans bildar en ge- mensam grund för polisyrket. 
  
 7.2.3Forskningsanknytning i utbildningen: en förutsättning för forskning 
  
 Ska en grundutbildning till polisman vila på vetenskaplig grund förutsätter detta att det finns forskning i och om polisiärt arbete men också utbildning på forskarnivå som knyter an till polisiär verksamhet. Detta medför att såväl verksamma poliser som undervisande lärare då bör ges möjlighet att bedriva forskning med relevans för polisyrket. 
  
 Generellt har forskningen visat att andelen lärare som forskar har avgörande betydelse för utbildningens forskningsanknytning.5 Ju fler forskare bland lärarna, desto bättre forskningsanknytning. Kopplingen mellan utbildning på grundnivå och forskning sker just genom att disputerade lärare deltar i utbildningen. Fördelen med att placera högskoleutbildningen som leder till polisexamen vid redan existerande högskolor i stället för vid en särskild högskola är att utbildningen då kan dra nytta av den kompetens som finns inom den akademiska miljön, vilket bör underlätta en uppbyggnad av forskning med relevans för polisyrket. 
  
 Omfattningen av polisforskning utifrån olika perspektiv och discipliner är i dag begränsad (se avsnitt 7.3) och antalet forskar- studerande inom polisverksamheten är lågt. Tillgången på poliser med docent- och professorskompetens är nästintill obefintlig. 
  
 Att det finns poliser med gedigen vetenskaplig kompetens har stor betydelse för möjligheten att bygga upp en utbildning på forskarnivå och långsiktigt stärka forskningen inom polisutbild- ningen. Det är därför viktigt att på sikt öka antalet poliser inom polisutbildningen med docent- och professorskompetens. Grunden för en sådan utveckling är bland annat en tydlig forsknings- anknytning redan i polisutbildningen. 
  
 5 Säljö, Bell, Thompson (2006), Utbildning på vetenskaplig grund – röster från fältet. Högskoleverkets rapport 2006:46R. 
  
 120 
  
 SOU 2016:39 
  
 Vetenskaplig grund och forskningsanknytning 
  
 Men det räcker inte med att lärare vid polisutbildningen under- visar om sin (och andras) forskning – det vill säga ger en inblick i vad forskning i polisiärt arbete kan vara. Ytterst handlar det om att lära sig ett vetenskapligt förhållningssätt: att via kritisk reflektion utveckla sin analytiska förmåga. 
  
 Forskningsanknytningens kärna handlar alltså ytterst om att studenten förstår och integrerar i sig själv forskningsprocessens sökande och kritiska karaktär. Det kan ske genom att studenterna i olika sammanhang möter en aktiv forskningsmiljö så att de kan bekanta sig med en forskargrupp och de frågor de undersöker. På så sätt blir de mer delaktiga i forskning om det kommande polisyrket, dess arbetsfält och  
 -metoder. 
  Idealt är till och med att inbegripa dem i forskningsaktiviteter som svarar upp mot polis- yrkets teori och praktik. Det innebär att polisutbildningen bör ha ett eget forskningsämne att knyta an till och att det inte är tillräckligt att ha tillgång till forskning i andra närliggande ämnen. 
  
 Sammanfattningsvis konstaterar vi att forskningsanknytningen för polisutbildningen innefattar frågor om polisutbildningens vetenskapliga grund och anknytning till forskning. Vi anser därför att det fordras att de lärosäten som anordnar utbildning som leder till polisexamen gemensamt tar fram en forskningsstrategi för polisutbildningen. Även Polismyndigheten och Säkerhetspolisen bör bidra till att stärka den vetenskapliga basen för polisverksam- heten och polisyrket. 
  
 En långsiktig forskningsstrategi kommer att bidra till en kunskapsbas som vilar på vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet och som i sin tur kommer medverka till att stärka polis- yrkets professionalisering. 
  
 7.3Dagens polisforskning 
  
 I avsnittet presenteras huvudsakligen en sammanfattning av en text som författats av fil. Diaz. Ramos; hela texten återfinns i bilaga 3. 
  
 Vi har valt att använda samma definition av polisforskning som används vid Linnéuniversitetet och av Europeiska polisakademin (CEPOL): Polisvetenskap är det vetenskapliga studiet av polisen som institution och polisverksamheten som process.6 Som en 
  
 6 En  
 EU-myndighet. 
  
 121 
  
 Vetenskaplig grund och forskningsanknytning 
  
 SOU 2016:39 
  
 tillämpad disciplin kombinerar den metoder och ämnen från andra besläktade discipliner på polisverksamhetens område, bland annat vad polisen gör och de externa faktorer som påverkar den allmänna ordningen och polisverksamheten.7 
  
 Även om polisforskning i dag i Sverige inte är ett huvudområde på forskarnivå inom högskolan, bedrivs det likväl forskning som rör polisen och polisarbetet både vid de lärosäten som bedriver polisutbildning och vid andra universitet och högskolor. Dessa forskare har ofta sin hemvist inom andra ämnesområden såsom socialt arbete, juridik, kriminologi, sociologi m.fl. Det finns även ett flertal grupper och nätverk för polisforskning lokalt, nationellt och internationellt. Även vid vissa myndigheter förekommer polisforskning och polisrelevant forskning, av vilka Brotts- förebyggande rådet (Brå) är den mest dominerande.8 
  
 CEPOL identifierar på sin hemsida följande svenska polis- forskningsaktörer: Umeå universitet, Linnéuniversitetet, Brotts- förebyggande rådet, Uppsala universitet, Stockholms universitet och Göteborgs universitet. 
  
 Ramos konstaterar att polisforskningen är, även inter- nationellt, en relativt sen företeelse (sedan  
 1950-talet 
  enligt vissa), och att den framför allt har utvecklats sedan början av  
 1990-talet 
  i Sverige och Norden. 
  
 Polisforskningen innefattar en rad olika områden och i bibliografin från 2012 (se not 8) användes följande indelning: 
  
 profession, organisation och ledarskap 
  
 ordning och trygghet 
  
 brottsutredning. 
  
 En annan distinktion är den mellan en granskande forskning om polisen (t.ex. om polisens diskretionära rättigheter) och en forsk- ning om polisiära metoder (t.ex. om förhörsmetoder). 
  
 Det har, enligt Ramos, funnits en ömsesidig misstro mellan forskarvärlden och praktiker inom polisen, men han konstaterar också 
  
 7För en fullständig referens, se bilaga 3. För en tidigare översikt, se Polisforskning vid universitet och högskolor i Sverige. En översikt. Polishögskolan. PHS serie i polisiärt arbete 2012:1. 
  
 Strong, Dixon: Den myndighetsanknutna polisforskningen i Sverige – en kom- menterad bibliografi. Linnéuniversitetet Carr studies in policing  
 #002-2010. 
  
 122 
  
 SOU 2016:39 
  
 Vetenskaplig grund och forskningsanknytning 
  
 att det nu finns tecken på en större samsyn – både i Sverige och i andra länder. 
  
 Det finns ett utvecklat samarbete i Norden på polis- forskningsområdet, även om Norge dominerar i kraft av att de har en både resursstark och produktiv forskningsavdelning vid polishögskolan i Oslo, där det finns en masterutbildning. 
  
 I det europeiska perspektivet dominerar den  
 brittisk-baserade 
  polisforskningen tydligt och den europeiska polisakademin har ambitionen, men inte ännu tillräckliga resurser, för att kunna ge en överblick över den europeiska polisforskningen. 
  
 Sammanfattningsvis konstaterar vi att det pågår olika aktiviteter som kan betecknas som polisforskning i Sverige i dag. Om- fattningen är dock begränsad och uppgifter som utredningen tagit del av ger vid handen att antalet forskarstuderande inom polis- verksamheten är litet samtidigt som tillgången på poliser med docent- och professorskompetens är nästintill obefintlig. 
  
 Flera områden har pekats ut för oss som angelägna för forsk- ningen i polisiärt arbete. Det gäller särskilt att med såväl kvalitativa som kvantitativa metoder vetenskapligt undersöka och granska 
  
 polisens organisation och verksamhet för att utveckla och effek- tivisera denna på alla nivåer 
  
 polisiära strategier, metoder och tillvägagångssätt inklusive det brottsförebyggande arbetet i syfte att utreda vad som har respektive saknar forskningsstöd alternativt kan sägas vara baserat på beprövad erfarenhet 
  
 brottslighetens och socialt avvikandes karaktär och orsaker i syfte att skapa kunskapsunderlag till polisens verksamhet med dessa grupper 
  
 övriga målgrupper för polisiär verksamhet såsom medborgare i lokalsamhället inklusive brottsoffer, i syfte att skapa underlag för polisens arbete med dessa grupper. 
  
 När det gäller dagens möjligheter till finansiering av forskning i polisiärt arbete gäller följande. Varje universitet och högskola har ett forskningsanslag som det själv förfogar över och gör prioriteringar inom. Detta anslag kan användas för polisnära forskning om läro- sätena väljer det. 
  
 123 
  
 Vetenskaplig grund och forskningsanknytning 
  
 SOU 2016:39 
  
 Forskningsmedel kan också sökas från ett antal statliga forsk- ningsfinansiärer, varav Vetenskapsrådets ämnesområde humaniora och samhällsvetenskap är det som troligen är mest aktuellt för polisnära forskning. Årligen delas medel ut till forskningsprojekt, baserat på ansökans kvalitet. Etablerade forskare och forskningsmiljöer har i det här sammanhanget större möjligheter att visa kvalitet i det forsk- ningsprojekt som medel söks för. 
  
 Det finns ingen begränsning i vilka forskningsämnen som kan bli aktuella, så länge ansökan håller sig inom humaniora och samhälls- vetenskap. Det finns också ämnesråden för t.ex. naturvetenskap och teknik, som ju också kan vara ett område för polisnära forsknings- projekt. Ibland, och oftast på uppdrag av regeringen, gör Vetenskaps- rådet särskilda satsningar som är inriktade på specifika områden. 
  
 7.4Polisiärt arbete som huvudområde på högskolan 
  
 Under första halvåret 2015 beslutade både Umeå universitet och Linnéuniversitetet att inrätta huvudområden för utbildning på grundnivå med benämningen polisiärt arbete. Ett eget huvud- område underlättar fördjupning inom en inriktning. Högskole- förordningen ställer krav på att examensarbete inom huvudområdet för utbildningen ska genomföras för att högskoleexamen ska kunna utfärdas. Beslut att inrätta ett huvudområde fattas av respektive högskola och bygger på en noggrann beskrivning av utbildningens innehåll och upplägg, av den relaterade forskningen, av lärar- kompetens och av kvalitet och måluppfyllelse i utbildningen. 
  
 I Umeå kan studenterna på grundutbildningen till polisman som en konsekvens av inrättandet av huvudområdet redan från och med hösten 2015 få högskolepoäng på samtliga kurser som ingår i grund- utbildningen och därmed också få en högskoleexamen (120 högskole- poäng) efter avslutade studier på programmet. På Linnéuniversitetet blir detta möjligt för studenterna från och med den 1 januari 2017. 
  
 I ansökan från enheten för polisutbildning vid Pacheco definieras huvudområdet polisiärt arbete på följande sätt: 
  
 Polisiärt arbete (Police work) är det arbete som normalt ingår i och nära anknyter till polisiära arbetsuppgifter. Inom Polisiärt arbete studeras 
  
 124 
  
 SOU 2016:39 
  
 Vetenskaplig grund och forskningsanknytning 
  
 teorier, metoder och förhållningssätt som kan bidra till att både ut- förandet av polisiära arbetsuppgifter och relevanta professioner utvecklas.9 
  
 De steg mot att utveckla en högskolemässig grundutbildning av polismän som de båda lärosätena har tagit i och med inrättandet av ett huvudområde på grundnivå med benämningen polisiärt arbete är viktiga. Det innebär att dessa utbildningar redan är baserade på vetenskap och beprövad erfarenhet eftersom de redan i dessa delar bedömts kunna tillgodoräknas som högskoleutbildning. Detta menar vi, bereder vägen för en treårig högskoleutbildning till polisexamen, baserad på vetenskap och beprövad erfarenhet, på ett utmärkt sätt. 
  
 7.5Lärarnas kompetens 
  
 Om inte någonting annat följer av föreskrifter som meddelas av regeringen, bestämmer varje högskola själv vilka kategorier av lärare utöver professor och lektor som ska anställas där, samt om de behörighetskrav och bedömningsgrunder som ska gälla vid anställning av sådana lärare på lärosätet, vilket följer av 3 kap. 6 § högskolelagen. 
  
 Enligt 4 kap. 3 § högskoleförordningen krävs det för att vara behörig att anställas som professor såväl vetenskaplig som peda- gogisk skicklighet. Behörig att anställas som lektor är, enligt 4 §, den som dels har visat pedagogisk skicklighet, dels har avlagt doktorsexamen eller har motsvarande vetenskaplig kompetens eller någon annan yrkesskicklighet som är av betydelse med hänsyn till ämnet och de arbetsuppgifter som ska ingå i anställningen. 
  
 Utöver dessa två kategorier av anställda, har lärosätena i hög grad frihet att själva avgöra vilka de vill anställa. I praktiken kommer ändå, med tanke på behovet av att utveckla den vetenskapliga grunden för att i framtiden också kunna få tillstånd att utfärda examina på avancerad nivå, en del av lärarna behöva vara disputerade och ha forskningserfarenhet och vissa behöver även vara så pass erfarna forskare att de själva producerar forskning. Lärarkompetens är, som påpekas i avsnitt 6.2.3, också ett av de förhållanden som Universitets- kanslersämbetet utvärderar vid ett lärosätes ansökan om tillstånd att få utfärda examen. En styrka för de kommande utbildningarna som 
  
 9 Ansökan om inrättande av Polisiärt arbete som huvudområde på kandidatnivå vid Linné- universitetet. Enheten för polisutbildning, Linnéuniversitetet, maj 2015. Ansökan ställd till fakultetsnämnden för samhällsvetenskap. 
  
 125 
  
 Vetenskaplig grund och forskningsanknytning 
  
 SOU 2016:39 
  
 leder till polisexamen är att det kommer att finnas disputerad lärarkompetens i ämnen som ingår i utbildningen. 
  
 Såsom tidigare beskrivits ställer professionsutbildningar också krav på förankring i beprövad erfarenhet. Sådan beprövad erfaren- het finns bland dem som utövat professionen. Med andra ord kommer högskolorna också i framtiden att behöva anställa poliser som lärare, särskilt som vi utgår från att även den framtida polis- utbildningen kommer att innefatta en lika stor del undervisning av huvudsakligen praktisk karaktär som i dag, t.ex. i vapenhantering, akutsjukvård, kriminalteknik, radio/taktiskt samband, polisbils- körning m.fl. för en polisman nödvändiga kunskaper. 
  
 Flertalet av polislärarna (ca 130 personer) är i dag anställda av Polismyndigheten och ställda till förfogande för de lärosäten som utbildar poliser enligt avtal med Polismyndigheten. Dessa lärare har därmed polismans befogenheter, vilket har setts som en fördel. 
  
 I en ordning där polisutbildningen är en högskoleutbildning, kan inte personer med polismans befogenhet utan vidare undervisa vid högskolan i någon stor omfattning, eftersom befogenheterna är kopplade till anställningen hos Polismyndigheten. När anställ- ningen hos Polismyndigheten upphör, har personen inte längre polismans befogenheter. Lagen (1994:260) om offentlig anställning innehåller särskilda föreskrifter om arbetstagare hos bland andra myndigheter under regeringen, och träffar alltså anställda både hos Polismyndigheten och vid universitet och högskolor. Enligt 11 § upphör automatiskt en anställning hos en myndighet under reger- ingen, om en arbetstagare får en ny anställning hos en annan sådan arbetsgivare. Enligt 9 § lagen (1994:260) om offentlig anställning kan dock undantag göras i kollektivavtal. 
  
 I dag har endast cirka femton procent av dessa polislärare en examen från högskolan. Likväl behövs dessa lärare för att stu- denterna ska få en utbildning av hög kvalitet och som leder till att de efter avslutad utbildning är attraktiva för anställning som polisman hos Polismyndigheten. Högskolorna behöver enligt vår mening be- reda plats för och finna strategier för att kunna anställa dessa lärare. 
  
 Det finns flera olika möjligheter för de lärosäten som ska bedriva undervisning som leder till polisexamen att anställa även personer som inte har examen från högskolan. Dels går det att ta fram ett system för validering av yrkeskunskaper, så de kan till- godoräknas som högskoleutbildning, dels finns det möjligheter att 
  
 126 
  
 SOU 2016:39 
  
 Vetenskaplig grund och forskningsanknytning 
  
 anställa gästlärare för en viss period. Högskolorna ska se till att en anställningsordning finns tillgänglig. 
  
 De lärosäten som planerar att bedriva utbildning som leder till polisexamen behöver inventera vilka kompetenser de behöver på det område där polislärare i dag undervisar och identifiera vilka förstärk- ningsbehov som eventuellt föreligger. Utifrån detta blir det möjligt att planera för rekrytering och kompetensutveckling av lärarkåren. Här finns en rad utmaningar, som vi anser att de lärosäten som vill anordna utbildning som leder till polisexamen har alla förut- sättningar att själva lösa, eventuellt i samarbete med varandra. 
  
 Just frågor kring en höjning av lärarkompetensen har bedömts vara bland de svåraste och mest kritiska delarna av de övriga nordiska länderna i samband med deras övergång till en högskole- baserad polisutbildning. Bland annat har det motiverat att polis- lärare har fått möjlighet att komplettera sin grundutbildning med en högskoleutbildning på arbetstid (Finland och Danmark). 
  
 7.6Våra slutsatser 
  
 Våra slutsatser och förslag: Regeringen bör ge Brottsföre- byggande rådet i uppdrag att dels göra en kartläggning av polis- forskningen i Sverige sedan 2010, dels överväga möjligheterna till en bibliografisk databas över polisforskningen, som ska vara tillgänglig för aktiva inom området. 
  
 Regeringen bör i kommande budgetproposition föreslå medel för att bygga upp polisforskningen i Sverige och stärka möjlig- heterna för svenska forskare på området att samverka med forskare i andra nordiska och övriga europeiska länder. Frågan bör behandlas i den kommande forskningspolitiska propositionen. Vi anser att en satsning på en nationell forskarskola i polisiärt arbete skulle vara ett bra sätt att stärka både forskningsanknytningen i utbildningen på grundnivå och rekryteringsgrunden för lärare och forskare. Regeringen bör ge Vetenskapsrådet i uppdrag att föreslå en programformulering för en sådan forskarskola. 
  
 De lärosäten som ska bedriva utbildning som leder till polis- examen bör ta fram en gemensam strategi för hur polisforskningen på lärosätena ska kunna utvecklas och för hur behovet av olika sorters kompetens hos lärarna på utbildningen ska kunna säkras. 
  
 127 
  
 Vetenskaplig grund och forskningsanknytning 
  
 SOU 2016:39 
  
 7.6.1Att knyta samman polisutbildning och polisforskning 
  
 Vi har redan tidigare konstaterat att den ökade globaliseringen, urbaniseringen och digitaliseringen av vårt samhälle påverkar inte bara Sverige som kunskapsnation utan också det dagliga polisiära arbetet. Denna utveckling kräver en långsiktig strategi för hur kunskapsutvecklingen ska utformas för såväl det dagliga polis- arbetet som för utbildningen av morgondagens poliser. Strategin bör syfta till utveckling av kvalitet i alla de sammanhang som polisen verkar. Långsiktighet krävs eftersom nyskapande kunskaps- genombrott inom det polisiära arbetet kommer att ske just genom nödvändigheten av nya kunskaper med relevans för polisyrket. Detta sker såväl via tillämpad och erfarenhetsbaserad forskning som via grundforskning. 
  
 En bred satsning på forskning av allra högsta kvalitet är av stor betydelse för polisiär verksamhet för att på bästa sätt kunna utföra det dagliga arbetet i alla dess olika former, som åligger polisen, men också för att kunna identifiera utvecklingstendenser. För polisen handlar det ytterst om att agera proaktivt för att förebygga problem och agera adekvat och effektivt innan problem växer sig för stora. 
  
 Dagens polisforskning är internationell i många avseenden. De aktuella forskningsfrågorna är ofta av global natur, vare sig det gäller arbetet mot radikalisering och terrorism, annan gräns- överskridande brottslighet eller bemötandet av brottsoffer, för att nämna några exempel. Eftersom brottslighet inte känner nations- gränser, har kunskapsutveckling heller inga gränser. En fram- gångsrik forskning kräver därför internationella samarbeten och nätverk. Utbytet av idéer och resultat inom det internationella forskarsamhället driver inte endast på utvecklingen inom grund- forskningen utan inverkar även positivt både på polisutbildningen på grundnivå och på utbildning på forskarnivå med anknytning till polisiär verksamhet. 
  
 För att det ska fungera att etablera en forskningsanknytning i utbildningen när en polisutbildning på högskolenivå utformas, är det således angeläget att både tillräckliga resurser och en struktur för forskningen på området och en utbildning på forskarnivå garanteras. Det handlar inte enbart om att det är ett krav för att ett lärosäte ska få tillstånd att utfärda en polisexamen; att stärka 
  
 128 
  
 SOU 2016:39 
  
 Vetenskaplig grund och forskningsanknytning 
  
 forskningen och utbildningen på forskarnivå är en grundförut- sättning för att polisyrket ska kunna utvecklas kontinuerligt, i takt med att samhället utvecklas. Behovet av ökade kunskaper inom polisiär verksamhet förs fram inte bara av polisyrket i sig utan även av samhället i stort. 
  
 Vi anser att regeringen bör ge Brottsförebyggande rådet i uppdrag att göra en kartläggning av polisforskningen i Sverige sedan början av  
 2010-talet 
  så att den kunskap som de tidigare kartläggningarna tagit fram blir uppdaterad. Samtidigt bör Brotts- förebyggande rådet utreda behovet av och möjligheterna till att upprätta och underhålla en bibliografisk databas i ämnet polisiärt arbete. En bibliografisk databas innehåller information om artiklar, böcker och annat material i ett specifikt ämne. En bibliografisk forskningsdatabas som är lättillgänglig ger en bra överblick över forskningsfältet och gör att forskningsresultat kan spridas och användas av forskare, beslutsfattare och praktiker. 
  
 Vi anser vidare att det är angeläget att regeringen i den kom- mande forskningspropositionen behandlar en satsning på att bygga upp polisforskningen i Sverige och stärka möjligheterna för svenska forskare på området att samverka med forskare i andra nordiska och övriga europeiska länder. Regeringen bör också föreslå medel för detta i kommande budgetproposition. 
  
 De lärosäten som ska bedriva utbildning som leder till polisexamen bör ta fram en gemensam strategi för hur polis- forskningen på lärosätena ska kunna utvecklas och för hur behovet av olika sorters kompetens hos lärarna på utbildningen ska kunna säkras. 
  
 7.6.2En forskarskola i polisärt arbete 
  
 Forskarskolor har i Sverige, liksom i en rad andra länder, under ett par decennier setts som en lösning på effektivitetsproblemen inom forskarutbildningen och ett sätt att få fram forskarutbildade på ett område, där man anser att antalet är för lågt eller av olika orsaker riskerar att bli för lågt framöver. Intresset för forskarskolor ökade också i flera länder i Europa under  
 1990-talet, 
  vilket exempelvis ledde till flera statliga svenska utredningar om forskningen och forskarutbildningen i Sverige. 
  
 129 
  
 Vetenskaplig grund och forskningsanknytning 
  
 SOU 2016:39 
  
 De faktorer som generellt kännetecknar en forskarskola är en tydlig organisation för utbildning på forskarnivå, förstärkt hand- ledning, samverkan mellan ämnen och/eller lärosäten om kurser och seminarier samt mångvetenskap och nätverk.10 Riksdagen beslutade 2000 om medel för att på regeringens förslag inrätta 16 forskarskolor med olika inriktning.11 Regeringen såg det som angeläget att pröva olika modeller för utbildningen på forskarnivå som kunde främja rekryteringen såväl som effektiviteten i studierna. Ett system med forskarskolor förväntades skapa bättre förutsättningar för större miljöer vilket underlättar möjligheten till kunskapsöverföring mellan doktorander. En forskarskola skulle även kunna ge bättre förutsättningar för ett utökat kursutbud. Systemet med forskarskolor förväntades ha extra stor betydelse för de ämnen som saknade en välutvecklad forskning men där värdefull kunskap fanns som isolerade öar spridda över landet. Varje forskarskola placerades vid en värdhögskola. 
  
 De 16 nationella forskarskolorna utformades som sagt för att stimulera samarbetet mellan olika ämnesområden och mellan lärosäten. Särskilt universitet eller högskolor som inte får utfärda examina på forskarnivå skulle ges plats och möjlighet att aktivt delta. 
  
 I en granskning av de 16 nationella forskarskolornas själv- värderingar och intervjuer med lärare och doktorander, konsta- terades att forskarskolorna i huvudsak erbjöd forsknings- och forskarutbildningsmiljöer av hög kvalitet.12 I en del fall beskrevs miljöerna även som internationellt excellenta. Vidare var genom- strömning och examination med något undantag god med mycket få avhopp. Forskarskolorna hade dessutom i varierande grad utvecklat en framgångsrik samverkan med de medverkande hög- skolorna. Många av de nätverk och nationella ämnesorienterade samarbeten som hade skapats ansågs vara värda att bevara. I utvärderingen konstaterades att satsningen hade allmänt förstärkt ett antal tidigare etablerade forskningsmiljöer samtidigt som de bi- dragit till att skapa nya starka miljöer för utbildning på forskarnivå. 
  
 10 Forskarskolor – ett regeringsuppdrag. Högskoleverkets rapportserie 2000:2R. 
  
 11Forskning och förnyelse. Prop. 2000/2001:3. 
  
 12 Utvärdering av 16 nationella forskarskolor. Högskoleverket Rapport 2008:16R. 
  
 130 
  
 SOU 2016:39 
  
 Vetenskaplig grund och forskningsanknytning 
  
 Erfarenheterna från tidigare nationella forskarskolor är således goda. 
  
 Vi bedömer att en liknande satsning på en forskarskola i polisi- ärt arbete är angelägen för att stärka forskningsanknytningen i utbildningen på grundnivå och som rekryteringsgrund för lärare och forskare inom området polisärt arbete. 
  
 Men vad ska då känneteckna en god forskarutbildning i polisiärt arbete? Utöver alla de erfarenheter som i dag finns från nationella forskarskolor och forskarutbildningar generellt identifierades redan i Forskarutbildningsutredningen från 2004 ett antal kvalitets- faktorer som i dag gäller för flertalet forskarutbildningar i Sverige.13 
  
 Kvalitetsfaktorerna rör utbildningens innehåll och upplägg, den förberedande utbildningen, rekryteringen av studenter, utbildnings- processen, utbildningens resultat och relevans, möjliga karriärvägar efter doktorsexamen men också jämställdhet, internationalisering och mobilitet. Den färdiga doktorn förväntas enligt Forskar- utbildningsutredningen vara en analytiskt och metodologiskt skolad expert inom ett visst s.k. vetenskapsområde och kunna relatera den egna kunskapen till ett större sammanhang. Det ställer krav på en självständig forskare med ett kritiskt förhållningssätt som kan formulera frågor som leder till ny kunskap. 
  
 En central utgångspunkt för en forskarskola i polisiärt arbete bör vara att den ingår i en nationell uppbyggnad av forskning och utbildning på forskarnivå inom området. I ett uppdrag om en nationell forskarskola bör det ingå att ta fram en program- formulering för forskarskolan. I den modell med forskarskolor som beskrivits ovan hade en värdhögskola ansvar för forskarskolan tillsammans med utpekade partnerhögskolor. En annan möjlighet är att en forskningsfinansiär, t.ex. Vetenskapsrådet, ges i uppdrag att utlysa särskilda forskningsmedel för en forskarskola i polisiärt arbete. Det är dock alltid det enskilda lärosätet som måste anta till, och examinera från, utbildningen på forskarnivå. 
  
 Vi anser att regeringen bör ge Vetenskapsrådet i uppdrag att föreslå en programformulering för forskarskolan. 
  
 Tillträde till utbildning på forskarnivå är reglerad i högskole- förordningen.14 Till utbildning på forskarnivå får endast så många 
  
 13En ny doktorsutbildning – Kraftsamling för excellens och tillväxt. SOU 2004:27. 
  
 147 kap.  
 34–41 
  §§ högskoleförordningen. 
  
 131 
  
 Vetenskaplig grund och forskningsanknytning 
  
 SOU 2016:39 
  
 doktorander antas som kan erbjudas handledning och godtagbara studievillkor i övrigt och som har studiefinansiering. Enligt för- ordningen avgör berörd högskola om de har tillräckliga resurser och tillgängliga handledare för att kunna anta till utbildning på forskarnivå. Med godtagbara studievillkor menas exempelvis att arbetsplats tillhandahålls och att doktoranden ges de arbetsvillkor och den utrustning som krävs för utbildningen. Behörig att söka till en utbildning på forskarnivå är den som har avlagt en examen på avancerad nivå, fullgjort kursfordringar om minst 240 högskole- poäng varav minst 60 högskolepoäng på avancerad nivå eller som inom eller utom landet förvärvat i huvudsak motsvarande kun- skaper. Därutöver krävs att den sökande uppfyller de särskilda behörighetskrav som en högskola ställt upp. Urvalet till utbild- ningen ska göras med hänsyn till de sökandes förmåga att till- godogöra sig utbildningen. Dessa krav skulle även vara tillämpliga vid ansökan till en forskarskola i polisiärt arbete. 
  
 En tänkbar modell för forskarskolan är att den vänder sig till två målgrupper: Dels polismän anställda av Polismyndigheten, som har behörighet för studier på forskarnivå och där arbetsgivaren medger studier på 50 procent med bibehållen lön, dels personer som är lärare vid utbildning som leder till polisexamen, enligt vårt förslag, och är behöriga för studier på forskarnivå. 
  
 Oavsett målgrupp kan polismannen med en examen på forskarnivå sedan söka en karriärtjänst inom polisväsendet och arbeta med att koppla samman forskning med polisiärt arbete. 
  
 132 
  
 8En utbildning som leder till polisexamen 
  
 8.1Inledning 
  
 Syftet med den reform som enligt direktiven ska genomföras så att den nuvarande grundutbildningen till polisman omformas till en högskoleutbildning, är att Polismyndigheten ska kunna ha den kompetens som krävs för att utföra sitt uppdrag i ett allt mer komplext samhälle. 
  
 I uppdraget ingår, som vi tidigare nämnt, att utredningen ska redovisa olika alternativ för hur en högskoleutbildning till polisman kan utformas och föreslå det alternativ som bedöms mest lämpligt. Vidare ska vi föreslå vilken examen utbildningen ska leda till och utforma förslag till en examensbeskrivning för den föreslagna utbildningen. 
  
 I kapitel 12 diskuterar vi frågan om polisutbildningen ska bedrivas vid en egen högskola, ibland kallad sektorshögskola, och avfärdar det alternativet. I detta kapitel för vi diskussionen på grundval av vårt förslag att utbildningen till polisman ska bedrivas vid några redan existerande universitet och högskolor. 
  
 8.2Vilken examen ska polisutbildningen leda till? 
  
 8.2.1Våra överväganden och förslag 
  
 Vårt förslag: Den nuvarande grundutbildningen till polisman ska omformas till en högskoleutbildning som leder till en yrkes- examen som ska benämnas polisexamen. Polisexamen ska av- läggas på grundnivå. 
  
 133 
  
 En utbildning som leder till polisexamen 
  
 SOU 2016:39 
  
 Polisyrket – ett reglerat yrke 
  
 Vissa yrken är reglerade genom att det i svensk lag finns definierat vad som krävs för att få arbeta inom yrket, till exempel en viss examen eller en auktorisation, legitimation eller annat formellt erkännande. 
  
 Ett reglerat yrke definieras i lagen (2016:145) om erkännande av yrkeskvalifikationer som yrkesverksamhet där det genom lag, förordning eller andra föreskrifter, direkt eller indirekt, krävs bestämda yrkeskvalifikationer för att få tillträde till eller utöva verksamheten eller någon form av denna, eller använda viss yrkestitel.1 
  
 Det finns i dag i Sverige sammanlagt över 40 yrkesexamina, t.ex. juristexamen, socionomexamen, civilekonomexamen, läkarexamen och sjuksköterskeexamen. En stor andel av dessa 40 utbildningar som leder till yrkesexamina gäller legitimationsyrken inom hälso- och sjukvårdsområdet. 
  
 Enligt 5 § lagen (1994:260) om offentlig anställning gäller att bara svenska medborgare får ha en anställning som polisman. I polisförordningen (2014:1104) regleras vilka som har behörighet för anställning som polisman.2 Det krävs grundutbildning till polisman eller motsvarande, eller – för den som ska anställas som polischef – lämplig akademisk examen och beredskap att genomgå den särskilda utbildning som Polismyndigheten eller Säkerhets- polisen bestämmer. I 6 § hänvisas till bestämmelsen i lagen om offentlig anställning, som anger att endast den som är svensk med- borgare får ha en anställning som polisman. 
  
 I propositionen Ny värld – ny högskola (prop. 2004/05:162) presenteras vissa principer för yrkesexamina. En viktig princip är att om ett yrke är reglerat enligt svensk lagstiftning eller EU- rätten, eller i en majoritet av medlemsländerna inom EES vad avser krav på examen, bör utbildningen till detta yrke avslutas med en yrkesexamen. Även i vissa andra fall bör det finnas en yrkesexamen. 
  
 De krav som ställs på polisyrket är därför sådana att yrket ska anses som reglerat enligt svensk lagstiftning. Vi anser alltså att den examen som erhålls efter avslutad utbildning bör vara en 
  
 1Yrkeskvalifikationsdirektivet (dir. 2013:59), se Yrkeskvalifikationsdirektivet – ett samlat genomförande, SOU 2014:19 för en diskussion. 
  
 2 
 3–6 
  §§. 
  
 134 
  
 SOU 2016:39 
  
 En utbildning som leder till polisexamen 
  
 yrkesexamen. Vårt förslag är att grundutbildningen till polisman ska omformas till en högskoleutbildning som leder till en yrkes- examen på grundnivå med benämningen polisexamen. 
  
 Om benämningen polisexamen och möjlighet att utfärda en sådan examen 
  
 Som vi tidigare redogjort för (avsnitt 4.4.8) används i dag ibland benämningen polisexamen som beteckning för det utbildningsbevis som de studerande på grundutbildningen till polisman erhåller vid avslutningen av utbildningen. Även på Polismyndighetens hemsida används benämningen polisexamen. 
  
 Beteckningen har inget författningsstöd utan har kommit att användas av Polismyndigheten och de lärosäten som på uppdrag av Polismyndigheten anordnar grundutbildningen till polisman som uppdragsutbildning. 
  
 För högskoleutbildning följer av 10 a § högskolelagen (1992:1434) att statliga universitet och högskolor endast får utfärda sådana exa- mina som regeringen meddelar föreskrifter om. Motsvarande gäller för enskilda utbildningsanordnare enligt lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina. Dessa examina intas i bilaga 2 till högskoleförordningen (1993:100) och i bilagor till förordningen för Försvarshögskolan och för Sveriges lantbruksuniversitet. 
  
 När grundutbildningen till polisman omformas till en högskole- utbildning och regeringen meddelat föreskrifter om en polisexamen får en sådan examen således bara utfärdas av de högskolor med statlig huvudman eller de enskilda utbildningsanordnare som fått tillstånd till det. Beteckningen polisexamen bör således senast därefter inte kunna användas i frågan om andra utbildningsbevis än de som avser högskoleutbildning. 
  
 8.3Polisexamens omfattning 
  
 8.3.1Den nuvarande polisutbildningens omfattning 
  
 Polisutbildningen i dag beskrivs utförligt i kapitel 4. Dagens polis- utbildning består alltså av fem terminers utbildning, varav fyra terminer anordnas av något av de lärosäten som bedriver uppdrags- 
  
 135 
  
 En utbildning som leder till polisexamen 
  
 SOU 2016:39 
  
 utbildning på uppdrag av Polismyndigheten: Umeå universitet, Linnéuniversitetet och Södertörns högskola. Under sammanlagt fyra terminer bedrivs således studierna på lärosätet och berättigar då till studiestöd. Under motsvarande en dryg termin (26 veckor effektiv tid) tjänstgör studenterna som polisaspiranter på Polis- myndigheten och är då anställda och erhåller lön. 
  
 Studenterna kan, i varierande utsträckning och beroende av lärosätets beslut, få tillgodoräkna sig högskolepoäng för delar av den utbildning som ges på lärosätena, i enlighet med 7 § för- ordningen (2002:760) om uppdragsutbildningen vid universitet och högskolor. Umeå universitet har beslutat att studenter som börjat på polisprogrammet fr.o.m. hösten 2015 har möjlighet att få till- godoräkna sig 120 högskolepoäng, motsvarande fyra terminers högskolestudier och en högskoleexamen inom området polisiärt arbete. Även vid Linnéuniversitetet har man inrättat ett huvud- område benämnt Polisiärt arbete och också där har studenterna den möjligheten. 3 
  
 8.3.2Polisutbildningens omfattning i andra nordiska länder 
  
 Av den nordiska utblicken i kapitel 5 framgår att polis- utbildningarna i våra nordiska grannländer Danmark, Finland och Norge i dag är utformade som treåriga högskoleutbildningar.4 På Island är man också i färd med att inrätta en treårig grund- utbildning till polisman. 
  
 I Norge är polisutbildningen högskoleutbildning sedan 1992 och leder till en bachelor i politiutdanning. Utbildningen varvar teori och praktik och bedrivs vid Politihøgskolen i Oslo, Kongs- vinger eller Bodö. Studenterna har möjlighet att sedan studera vidare på avancerad nivå. 
  
 I Finland bedrivs polisutbildningen vid Polisyrkeshögskolan. Denna ska inte förväxlas med den svenska yrkeshögskolan utan är en del av det högre utbildningssystemet i Finland. Där bedrivs också eget tillämpat forsknings- och utvecklingsarbete. Utbild- 
  
 3Se beskrivningen i kapitel 7. 
  
 4Polisutbildningen i Danmark är under förändring och kommer fr.o.m. 2016 att vara en tvåårig yrkesutbildning, med möljlighet att bygga på med vidare studier för att få en bachelor- eller masterexamen. 
  
 136 
  
 SOU 2016:39 
  
 En utbildning som leder till polisexamen 
  
 ningen är treårig och ger behörighet till fortsatta studier på högre nivå vid finska universitet. 
  
 I Danmark är polisutbildningen högskoleutbildning sedan 2010 och den bedrivs i Köpenhamn vid Politiskolen som är en del av danska polismyndigheten. Efter 3 års studier erhåller studenterna en s.k. professionsbachelor i politivirksomhed. Studenterna har möjlighet att studera vidare på avancerad nivå. Hösten 2015 beslu- tades dock att kraftigt öka antagningen till den danska polis- utbildningen och att den ska kortas och göras om till en tvåårig grundutbildning, varav åtta månaders verksamhetsförlagd utbild- ning.5 I den nya utbildningsstrukturen minskar man alltså på prak- tiken och på det självständiga examensarbetet, och något på den teoretiska utbildningen jämfört med tidigare. Samtidigt avser man inrätta nya utbildningar som är mer specialiserade och ge incita- ment för att alla poliser ska vidareutbilda sig och nå upp till en utbildning som minst motsvarar en bachelor. Avsikten är också att inrätta en masterexamen i ledarskap inom polisområdet. Se vidare om detta i kapitel 5, Polisutbildning i Norden. 
  
 8.3.3Polismans befogenheter och skyldigheter och kraven i det yrkesområde utbildningen ska leda till 
  
 Den nya högskoleutbildningen ska leda till att den nyutexaminerade har kvalifikationer för att kunna anställas som polisman vid Polis- myndigheten (eller Säkerhetspolisen). En polisman är, enligt polis- lagen (1984:387) tjänsteman vid Polismyndigheten eller Säkerhets- polisen. Enligt polisförordningen (2014:1104) avses med polisman, utöver rikspolis- och säkerhetspolischeferna och biträdande säker- hetspolischefen, polismästare, polisöverintendent, polisintendent, polissekreterare, poliskommissarie, polisinspektör och polisassistent. Även en polisaspirant som tjänstgör vid Polismyndigheten räknas som polisman.6 En person som i dag examineras från polis- programmet anställs i normalfallet som polisassistent vid Polis- myndigheten, om Polismyndigheten anser att personen är lämplig. 
  
 5En överenskommelse mellan regeringen och oppositionspartierna, se redogörelsen i kapitel 5. 
  
 62 § polisförordningen. 
  
 137 
  
 En utbildning som leder till polisexamen 
  
 SOU 2016:39 
  
 En polisman har enligt polislagen befogenheter att, i vissa specificerade fall och under vissa förutsättningar, bl.a. använda våld för att genomföra en tjänsteåtgärd, omhänderta personer, avvisa eller avlägsna personer från vissa platser, kroppsvisitera personer, bereda sig tillträde till någons bostad eller annan plats som dispo- neras av en person, stoppa och genomsöka fordon, stänga av, utrymma eller förbjuda tillträde till en plats och omhänderta egendom.7 En polisman har också vissa skyldigheter under ledig tid, vilket framgår av polisförordningen.8 
  
 Som vi tidigare nämnt är, som ett led i samhällets verksamhet för att främja rättvisa och trygghet, syftet med polisens verksamhet enligt polislagen (1984:387): 
  
 att upprätthålla allmän ordning och säkerhet samt att i övrigt till- försäkra allmänheten skydd och annan hjälp (1 §). 
  
 Polisens huvuduppgifter enligt samma lag är att förebygga brott och andra störningar av den allmänna ordningen eller säkerheten; att övervaka den allmänna ordningen och säkerheten, hindra störningar av den och ingripa när sådana har inträffat; att bedriva spaning och utredning i fråga om brott som hör under allmänt åtal och att lämna allmänheten skydd, upplysningar och annan hjälp. Dessutom har polisen ett antal andra arbetsuppgifter enligt särskilda bestämmelser. Det handlar t.ex. om att pröva ansökningar om tillstånd av olika slag, att svara för tillsyn eller utredning av viss verksamhet och att ge andra myndigheter handräckning i vissa fall. 
  
 Den särskilda punkten om att polisen ska fullgöra sådan verksamhet som ankommer på den enligt särskilda bestämmelser innebär att nya uppgifter kan tillkomma beroende på hur samhället utvecklas och vilka åtgärder riksdag eller regering anser att polisen behöver bidra med i anledning av det.9 
  
 Dagens polismän ska kunna fungera i en mängd olika situationer, såväl i yttre tjänst och i det som Utredningen om den framtida polisutbildningen (Ju 2006:12) kallade för akutverksamhet (begreppet inrymmer även en del av det brottsförebyggande arbetet 
  
 7 
 10–24 
  §§ polislagen. 
  
 8 
 16–17 
  §§ polisförordningen. 
  
 92 § 1 st. 5 polislagen. 
  
 138 
  
 SOU 2016:39 
  
 En utbildning som leder till polisexamen 
  
 och kriminalunderrättelsearbetet) som i utredningsverksamhet med krav på kunskap på en mängd olika områden.10 
  
 Som vi tidigare konstaterat ställs i dag helt andra krav på polisen och på de enskilda polismännen än bara några decennier tidigare, beroende på den snabba globaliseringen, urbaniseringen och digitaliseringen. 
  
 Den nyligen genomförda reformen av polisorganisationen, där Rikspolisstyrelsen och de olika polismyndigheterna slagits ihop till en myndighet, Polismyndigheten, hade bland annat till syfte att resurserna i organisationen ska kunna användas på ett mer flexibelt sätt och att därmed också anställda, däribland polismän, ska tjänstgöra där behoven är som störst.11 
  
 8.3.4Tidigare utredningar 
  
 I betänkandet Framtidens polisutbildning (SOU 2008:39) konsta- terades att polisyrket i framtiden än tydligare, än då betänkandet skrevs, skulle komma att kräva en utbildning som vilar på vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet. Slutsatsen drog man bland annat mot bakgrund av att man antog att kraven på enskilda polisers kunskaper och förmåga skulle öka. Utredningen föreslog en förlängning av utbildningen till tre år. 
  
 Majoriteten av remissinstanserna var positiva till den föreslagna omfattningen av högskoleutbildningen och flera, bland annat Riks- polisstyrelsen, Åklagarmyndigheten och andra myndigheter inom rättsväsendet, underströk att en treårig högskoleutbildning baserad på vetenskap och beprövad erfarenhet skulle vara en nödvändig anpassning till de krav och förväntningar som redan då ställdes på polisverksamheten och polismännen och, konstaterade utred- ningen, kanske i än större utsträckning i framtiden. 
  
 De få remissinstanser som inte var positiva till den föreslagna omfattningen ville bland annat se en vidare utredning av utbild- ningens verksamhetsförlagda delar eller av det ekonomiska ersätt- ningssystemet för lärosätena. 
  
 10Se t.ex. Framtidens polisutbildning SOU 2008:39, s. 12. 
  
 11En sammanhållen svensk polis SOU 2012:13. 
  
 139 
  
 En utbildning som leder till polisexamen 
  
 SOU 2016:39 
  
 8.3.5Det internationella perspektivet 
  
 Svenska poliser är generellt sett efterfrågade och uppskattade för sina insatser under tjänstgöring vid Europol, andra  
 EU-organ 
  eller missioner, liksom också inom andra internationella organ eller organisationer i andra länder. I sådana internationella sammanhang krävs det dock ofta att sökandena är både poliser och har en minst treårig högskoleutbildning, motsvarande en kandidatexamen eller en bachelor. I de fall där det krävs behöver de kunskaper de svenska poliserna har intygas av Regeringskansliet. 
  
 Som vi tidigare diskuterat, har brottsligheten även i Sverige allt oftare gränsöverskridande inslag. Även av den anledningen behöver svenska poliser få bättre förutsättningar för internationellt sam- arbete. 
  
 Detta kan även ske till exempel genom att möjliggöra för polisutbildade att bygga på sina studier i andra länder. Poliser ska på sikt och i likhet med till exempel jurister, statsvetare eller officerare kunna bygga på sin utbildning genom att läsa kurser, utbildning som leder till masterexamina, utbildning som leder till doktorsexamina eller andra påbyggnadsutbildningar i andra länder. Detta kräver en grundutbildning som är jämförbar med ett inter- nationellt system i likhet med övriga svenska högskoleutbildningar. 
  
 Sverige deltar sedan 1999 i Bolognaprocessen vars syfte är att utveckla det europeiska samarbetet inom högre utbildning, framför allt för att främja studenternas rörlighet mellan de europeiska utbildningssystemen och på arbetsmarknaden. Utbildnings- strukturerna i de europeiska länderna ska, enligt målet, vara tydliga och jämförbara och därmed skapa förutsättningar för såväl mobili- tet som samarbete och kontakter i andra former. 
  
 Även det talar starkt för att polisutbildningens längd ska vara tre år, vilket också motsvarar längden, i dagsläget, på övriga nordiska polisutbildningar. 
  
 8.3.6Treåriga utbildningar som norm på grundnivå 
  
 De 21 yrkesexamina på grundnivå som regleras i högskole- förordningen omfattar mellan 60 och 210 högskolepoäng. Det vanligaste är att utbildningen omfattar 180 högskolepoäng, mot- svarande tre års heltidsstudier. 
  
 140 
  
 SOU 2016:39 
  
 En utbildning som leder till polisexamen 
  
 Endast tre av dessa examina har en mindre omfattning än 180 poäng, det är folkhögskolelärarexamen (60 högskolepoäng), tandhygienistexamen (120 högskolepoäng) och yrkeslärarexamen (90 högskolepoäng). En av dessa, yrkeslärarexamen, bygger på att studenten har tidigare omfattande och relevanta yrkeskunskaper. 
  
 Universitetskanslersämbetet har i ett annat sammanhang på- pekat att det, när det gäller utbildningar som leder till yrkesexamina och har verksamhetsförlagda delar, är viktigt att studenterna får möjlighet att praktisera de nya kunskaper och förmågor student- erna har erhållit under utbildningens praktiska delar, och att utbild- ningen därför inte får vara för kort.12 
  
 Tandhygienistexamens omfattning har till exempel också disku- terats. Behörighetsutredningen föreslog 2010 en förlängning från två till tre år med hänsyn till bland annat utbildningens innehåll och behov.13 Vidare har riksdagen tillkännagett för regeringen att ut- bildningen ska förlängas. Ärendet är under beredning på Regerings- kansliet. Dessa yrkesexamina, med en kortare utbildningstid, har diskuterats också av berörda aktörer. Många anser att det är svårt att ge studenterna både en tillräckligt teoretisk bas och en praktisk anknytning under utbildningen eftersom utbildningen är kort. 
  
 8.3.7Våra överväganden och förslag 
  
 Vårt förslag: Polisexamens omfattning ska vara 180 högskole- poäng, motsvarande tre års heltidsstudier. 
  
 I de kontakter som vi haft under arbetet har det i princip samstämmigt påpekats för oss att många av de studenter som i dag utexamineras från grundutbildningen till polisman skulle behöva vara bättre förberedda för de utmaningar som anställningen som polisassistent ställer dem inför. Denna uppfattning har framförts av såväl utbildare av dagens polisstudenter som anställda inom Polis- myndigheten och av företrädare för olika intressen i samhället för vilka polismäns kunskaper och förmågor har betydelse i praktiken. 
  
 12Yttrande över promemorian Översyn av folkhögskolelärarexamen. Universitetskanslers- ämbetet, reg.nr.  
 131-73-15. 
  
 13Se Kompetens och ansvar, SOU 2010:65 del 1, s.  
 459–461. 
  
 141 
  
 En utbildning som leder till polisexamen 
  
 SOU 2016:39 
  
 En slutsats som har dragits i våra grannländer, då polis- utbildningen gjorts om till högskoleutbildning (och som också har dragits inom andra professioner som nyligen blivit högskole- utbildningar här i landet) är att det, för att en professionsutbildning ska kunna anses ha en stabil vetenskaplig grund, krävs att de som utbildas likväl som de som utbildar har god kännedom om veten- skapliga metoder. Sådan kännedom krävs om de som examineras sedan i sin tur ska kunna ta till sig forskning och i framtiden själva kunna producera forskning. För att åstadkomma en stabil vetenskaplig grund krävs därför att omfattningen av utbildningen är tillräcklig för att kunna ge tillräcklig kvalitet också när det gäller de teoretiska delarna i utbildningen. 
  
 Som vi tidigare påpekat, är det viktigt att utbildningen som leder till polisexamen ska kunna ligga till grund för fortsatt utbildning på avancerad nivå till magisterexamen och masterexamen. En sådan utbildning kan i sin tur ligga till grund för antagning till forskar- utbildning. Vår bedömning är att de utmaningar polisen står inför i framtiden kräver att den bygger på vetenskap och beprövad erfarenhet. Inom området polisiärt arbete bör därför i framtiden utbildning kunna erbjudas på samtliga tre nivåer: grundnivå, avan- cerad nivå och forskarnivå. 
  
 Vi anser därför att det är angeläget att utbildningen till polisman förlängs så att den verksamhetsförlagda utbildningen kan vara lika omfattande som i dag och så att utbildningen dessutom ger möjligheter till en fördjupning och breddning av de övriga delarna av utbildningen. Vi drar slutsatsen att det är svårt att leva upp till de krav som ställs på högre utbildning, i synnerhet om denna ska (som vi anser att polisutbildningen måste) ge studenterna tillräckliga förutsättningar för att kunna tillgodogöra sig alla delar av ut- bildningen. Utbildningen inrymmer, som vi nämnt, både mer praktiska delar som genomförs på lärosätet (polisbilkörning, vapen- hantering, hantering av och bemötande i olika krissituationer, akutsjukvård m.m.), den verksamhetsförlagda utbildningen vid Polismyndigheten och mer teoretiskt inriktade delar som också är avsedda att ge tid till reflektion och återförande av den kunskapen studenterna förvärvat på den verksamhetsförlagda delen. Dessutom ska det i en högskoleutbildning ingå ett självständigt examensarbete. Om utbildningens längd är alltför kort är det, enligt vår uppfattning, omöjligt att få rimlig tid för alla dessa delar om de ska hålla kvalitet. 
  
 142 
  
 SOU 2016:39 
  
 En utbildning som leder till polisexamen 
  
 Mot denna bakgrund föreslår vi att polisexamens omfattning ska vara 180 högskolepoäng vilket motsvarar tre års högskolestudier på heltid. Vi anser också att alla blivande polismän behöver denna utbildning som bas för eventuell senare specialisering endera på högskola eller inom Polismyndigheten. 
  
 För flertalet poliser medför det att de på ett bättre sätt än tidigare kommer att få förutsättningar för att kunna ta till sig forskningsresultat för att använda i sin yrkesutövning. Poliser som är väl förtrogna med ett vetenskapligt förhållningssätt kan om- vandla forskningsresultat till att utveckla och ta till sig exempelvis nya arbetsmetoder. En treårig högskoleutbildning som leder till polisexamen kommer också att leda till att fler poliser än i dag fortsätter att studera på avancerad nivå och att fler än i dag väljer att ägna sig åt forskning. Genom att ge poliser liknande utbild- ningsgrund som övriga professioner som polisen samverkar närmast med (jurister, sjukvårdspersonal, socialtjänstens personal m.m.) stärker man också förutsättningarna för en bättre samverkan dessa professioner emellan. Därmed ges också förutsättningar för att förbättra rättskedjeperspektivet i polisens konkreta arbete.14 
  
 8.4Examensbeskrivning 
  
 8.4.1Överväganden och förslag 
  
 Vårt förslag: Vi föreslår att en examensbeskrivning för polis- examen införs i bilaga 2 till högskoleförordningen och att den följer samma struktur som övriga examensbeskrivningar i bilagan. 
  
 Regeringen har i propositionen Ny värld – ny högskola presenterat ett antal principer för hur examensbeskrivningar bör utformas för de examina som regeringen med stöd av högskolelagen meddelar före- skrifter om.15 En av dessa principer är att alla examensbeskrivningar 
  
 14Begreppet rättskedjan används för att beteckna de myndigheter som är inblandade i en rättsprocess – Polismyndigheten, Åklagarmyndigheten, Domstolsverket och Kriminalvården och ibland Brottsoffermyndigheten – eller de instanser som t.ex. ett brottmål kan passera på sin väg från anmälan till påföljd för den skyldige och kompensation för den brottsutsatte: polis, åklagare, domstol, kriminalvård, nämnden för brottsskadeersättning. 
  
 15Prop. 2004/05:162, s. 94 ff. 
  
 143 
  
 En utbildning som leder till polisexamen 
  
 SOU 2016:39 
  
 bör följa en gemensam struktur. I vårt förslag till examensbeskrivning för polisexamen har vi därför följt den modell som finns för andra examensbeskrivningar för examina inom högskoleutbildning (som nästan samtliga återfinns i bilaga 2 till högskoleförordningen). 
  
 För varje yrkesexamen finns det således en examensbeskrivning med mål som på en övergripande nivå anger vilka teoretiska kunskaper, praktiska färdigheter och sociala kompetenser som studenten ska ha uppnått. Beslutet om det exakta innehållet i utbildningarna avgörs dock av universiteten och högskolorna. Syftet med den decentraliserade ordningen anses underlätta för en högskoleutbildning att följa kunskapsutvecklingen.16 
  
 Fram till den 1 juli 2007 gällde den struktur för examens- ordningen som infördes 1993. Inför beslutet om den revidering av examensordningen som tillämpas sedan 1 juli 2007 framhöll regeringen i propositionen Ny värld – ny högskola bland annat även att examensbeskrivningarna bör vara kortfattade och koncen- trerade till det väsentliga och också vara långsiktigt hållbara i den meningen att de inte ska behöva ändras ofta. 
  
 Det innebär framför allt att beskrivningarna ska vara generella och inte innebära att utbildningen regleras i detalj. Ju fler detaljer som nämns i en examensbeskrivning, desto fler kan behöva nämnas när polisyrket förändras eller nya arbetsuppgifter tillkommer. En utförlig lista kan ge intrycket att det som inte nämns i listan inte behöver täckas av utbildningen. Av den anledningen håller sig den nu föreslagna examensbeskrivningen för polisexamen på en övergripande nivå, så som de flesta övriga yrkesexamina i bilagan till högskoleförordningen gör. 
  
 I kapitel 4 har vi översiktligt beskrivit innehållet i dagens grund- utbildning till polisman. Innehållet i utbildningen har arbetats fram i nära samarbete mellan Polismyndigheten och lärosätet. Vi har fått uppfattningen att lärosätena har relativt stor frihet att själva utforma det specifika utbildningsinnehållet, även om utbildningen genomförs på uppdrag. För en yrkesutbildning är det naturligt att avnämarna för utbildningen, i det här fallet i första hand Polis- myndigheten, har ett visst inflytande över utbildningens innehåll.17 
  
 16Gränslös kunskap – högskolan i globaliseringens tid, prop. 2008/09:175, s.  
 82–83. 
  
 17Se t.ex. resonemanget i En hållbar lärarutbildning. Betänkande av utredningen om en ny lärarutbildning. SOU 2008:109, s.  
 109–110. 
  
 144 
  
 SOU 2016:39 
  
 En utbildning som leder till polisexamen 
  
 Vi har också föreslagit att det införs en skyldighet för Polis- myndigheten att samverka med de lärosäten som bedriver utbild- ning som leder till polisexamen. Även när polisutbildningen görs till en högskoleutbildning, finns det alltså goda förutsättningar för en samverkan mellan lärosätena och Polismyndigheten när det gäller det närmare innehållet i utbildningen. Vi diskuterar också helt kort styrningen av innehållet i utbildningen i kapitel 12. 
  
 Den struktur som examensbeskrivningarna på grundnivå nu i allmänhet har är denna: 
  
 Omfattning 
  
 Mål, indelade under rubrikerna: 
  
 –Kunskap och förståelse 
  
 –Färdighet och förmåga 
  
 –Värderingsförmåga och förhållningssätt 
  
 Självständigt arbete (examensarbete) 
  
 Övrigt. 
  
 Vi har i vårt arbete även beaktat den tidigare utredningens förslag till examensbeskrivning. Den kommenterades inte nämnvärt av remiss- instanserna. Därutöver har vi lyft fram de kunskaper och färdigheter som vi anser vara nödvändiga och specifika för polisprofessionen. 
  
 Vi föreslår att det även ska specificeras – vilket inte är brukligt i examensbeskrivningar – att det för godkänd examen ska ingå en verksamhetsförlagd del av utbildningen, och att även omfattningen av den delen regleras i examensbeskrivningen. Vi föreslår således, av skäl som anges i kapitel 10, att det för polisexamen ska krävas att studenten har fullgjort verksamhetsförlagd utbildning som mot- svarar 37,5 högskolepoäng (25 veckor). 
  
 Av författningsförslaget i kapitel 1.4 framgår att vi föreslår att polisexamen tas in i bokstavsordning bland yrkesexamina på grund- nivå. 
  
 145 
  
 En utbildning som leder till polisexamen 
  
 SOU 2016:39 
  
 Polisexamen 
  
 Omfattning 
  
 Polisexamen uppnås efter att studenten fullgjort kursfordringar om 180 högskolepoäng. 
  
 Mål 
  
 Målet för polisexamen ska vara att studenten visar sådan kunskap och förmåga som krävs för att självständigt arbeta som polisman. 
  
 Kunskap och förståelse 
  
 För polisexamen ska studenten 
  
 –visa kunskap om områdets vetenskapliga grund och kännedom om aktuellt forsknings- och utvecklingsarbete samt kunskap om sambandet mellan vetenskap och beprövad erfarenhet och sam- bandets betydelse för yrkesutövningen 
  
 –visa kunskap om och förståelse för samhällets uppbyggnad och utveckling inklusive relevanta författningar samt polisens grundläggande uppgifter i samhället 
  
 –visa kunskap om och förståelse för krishantering och kris- reaktioner 
  
 –visa kunskap om och förståelse för samspelet mellan individers och gruppers sociala situation, levnadsvillkor, fysiska och psykiska hälsa samt funktionsförmåga i förhållande till samhälleliga och andra bakomliggande faktorer 
  
 –visa kunskap om polisiära metoder för brottsutredning. 
  
 Färdighet och förmåga 
  
 För polisexamen ska studenten 
  
 –visa förmåga att med en helhetssyn och med adekvata metoder planera, leda och utföra polisiärt arbete 
  
 –visa förmåga att tillämpa sitt kunnande för att hantera olika situationer, företeelser och frågeställningar utifrån kvinnors, mäns, barns och gruppers behov 
  
 146 
  
 SOU 2016:39 
  
 En utbildning som leder till polisexamen 
  
 –visa förmåga att tillämpa polisiär konflikthantering i ingripande- situationer med respekt för grundläggande demokratiska värder- ingar och rådande reglering 
  
 –visa förmåga att kritiskt och systematiskt granska, bedöma och använda relevant kunskap och information i ett polisiärt sammanhang 
  
 –visa förmåga att tillämpa relevanta författningar, särskilt inom det polisiära området 
  
 –visa förmåga att muntligt och skriftligt klart redogöra för situationer och bedömningar 
  
 –visa förmåga till lagarbete och samverkan med andra yrkes- grupper och enskilda. 
  
 Värderingsförmåga och förhållningssätt 
  
 För polisexamen ska studenten 
  
 –visa självkännedom och empatisk förmåga samt förmåga att reflektera över sin egen roll 
  
 –visa förmåga till ett professionellt bemötande och förhållningssätt 
  
 –visa förmåga att inom yrkesutövningen göra bedömningar med hänsyn till relevanta vetenskapliga, samhälleliga och etiska aspekter med särskilt beaktande av de mänskliga rättigheterna 
  
 –visa förmåga att identifiera behov av ytterligare kunskap och fortlöpande utveckla sin kompetens. 
  
 Självständigt arbete (examensarbete) 
  
 För polisexamen ska studenten inom ramen för kursfordringarna ha fullgjort ett självständigt arbete (examensarbete) om minst 15 hög- skolepoäng. 
  
 Övrigt 
  
 För polisexamen ska studenten ha fullgjort verksamhetsförlagd utbildning om 37,5 högskolepoäng. 
  
 För polisexamen ska också de preciserade krav gälla som varje hög- skola själv bestämmer inom ramen för kraven i denna examens- beskrivning. 
  
 147 
  
 9 Tillträde till utbildningen 
  
 9.1Inledning 
  
 Som framgår av vad vi tidigare redovisat skiljer sig reglerna för tillträde till dagens polisutbildning (kapitel 4) väsentligt från de regler som gäller för tillträde till högskoleutbildning enligt hög- skolelagen och högskoleförordningen (kapitel 6). I dag är det Polismyndigheten som har ansvaret för polisutbildningen och som avgör vem som är lämplig och vem som ska antas till grund- utbildningen till polisman. Inga överklagandemöjligheter finns. I och med att grundutbildningen till polisman omformas till en högskoleutbildning ska också reglerna för tillträde till utbildningen anpassas till vad som gäller för högskoleutbildning på grundnivå generellt. 
  
 I direktiven konstaterar regeringen att grundutbildningen till polisman har vissa särdrag i förhållande till de flesta högskole- utbildningar, både när det gäller utbildningen och det yrke den syftar till. Det kan därför enligt direktiven finnas behov av vissa särskilda regler för en högskoleutbildning till polisman, då särskilda krav kan behöva ställas som inte framgår av de författningar som reglerar högskoleutbildning i allmänhet, t.ex. vad gäller lämplighet för yrket eller för utbildningen. Mot den bakgrunden ingår det i vårt uppdrag att ta ställning till om det behövs särskilda regler för behörighet och urval till utbildningen och i så fall lämna förslag på sådana regler. 
  
 I detta kapitel redogör vi mer utförligt för de regler för tillträde till grundutbildningen till polisman som gäller i dag. För tydlighetens skull redogör vi även kortfattat för tillträdesreglerna till högskoleutbildning (se även kapitel 6). Därefter redovisar vi de överväganden och förslag som vi anser behövs för tillträde till just den utbildning som ska leda till polisexamen. 
  
 149 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 SOU 2016:39 
  
 9.2Gällande ordning 
  
 9.2.1Krav för behörighet till grundutbildningen till polisman 
  
 I 4 § förordningen (2014:1105) om utbildning till polisman före- skrivs att den som av Polismyndigheten bedöms vara lämplig får antas till polisprogrammet. 
  
 Det är Polismyndigheten som i samråd med Säkerhetspolisen beslutar vilka närmare krav som ska ställas för att en sökande ska kunna antas till polisprogrammet. Polismyndigheten (eller tidigare Rikspolisstyrelsen) har inte utfärdat några föreskrifter när det gäller antagningen till polisprogrammet, och antagningsprocessen är under utveckling, så beskrivningen i det följande gäller hur det i praktiken ser ut i april 2016. Simprovet kommer enligt de uppgifter vi fått tas bort för att ersättas av ett skriftligt intygande om sim- kunnighet hos den sökande. Totalförsvarets rekryteringsmyndighet (i fortsättningen i detta kapitel benämnd Rekryterings- myndigheten) och Polismyndigheten diskuterar för närvarande också hur man ska kunna öka andelen kvinnor och personer med utländsk bakgrund av dem som antas.1 
  
 De krav som för närvarande ställs för att en sökande ska vara behörig till dagens polisutbildning är att han eller hon 
  
 har grundläggande behörighet för högskolestudier 
  
 har särskild behörighet i historia och samhällskunskap 
  
 är svensk medborgare 
  
 har fyllt 18 år 
  
 har ett giltigt svenskt  
 B-körkort 
  
 är simkunnig 
  
 uppfyller vissa fysiska krav 
  
 uppfyller vissa medicinska krav inklusive drogfrihet 
  
 uppfyller vissa psykologiska krav 
  
 1 Totalförsvarets rekryteringsmyndighet har Polismyndighetens uppdrag att genomföra antagningsprocessen till grundutbildningen till polisman och föreslå för Polismyndigheten vilka sökande som bör antas. 
  
 150 
  
 SOU 2016:39 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 godkänner att en säkerhetsprövning med registerkontroll görs och att denna visar att den sökande inte utgör en säkerhetsrisk enligt definitionen i säkerhetsskyddslagen (1996:627) och säker- hetsskyddsförordningen (1996:633).2 
  
 Dessutom görs en kontroll av laglydigheten. Denna kontroll görs genom att Polismyndigheten får uppgifter om misstankar och domar för brott genom att registerutdrag tas från både misstanke- registret och belastningsregistret.3 De sökande informeras dock inte om detta vid ansökningstillfället. 
  
 9.2.2Urvalsprocessen till grundutbildningen till polisman 
  
 Polismyndigheten har gett i uppdrag till Rekryteringsmyndigheten att administrera ansökan, urval och prövning av de sökande till grundutbildningen till polisman. I ett sista steg föreslår Rekry- teringsmyndigheten vilka som ska antas till utbildningen och Polis- myndigheten fattar antagningsbeslutet. 
  
 Den som vill söka till den nuvarande grundutbildningen till polisman anmäler sig på Rekryteringsmyndighetens hemsida och får i ett första steg lämna sina personuppgifter. Ålder och med- borgarskap kontrolleras automatiskt. De sökande som uppfyller kraven får sig tillsänt inloggningsuppgifter och en inbjudan att komplettera ansökan. 
  
 Den sökande ska därefter besvara en mängd frågor om hälsa, skolgång, intressen med mera i ett databaserat formulär (PWA, polisens webbaserade ansökan). 
  
 Samtidigt med anmälan till Rekryteringsmyndigheten, registre- rar sig den sökande på webbplatsen antagning.se. Rekryterings- myndigheten kontrollerar ålder och medborgarskap och Universitets- och högskolerådet kontrollerar den sökandes betyg och omdömen för att kontrollera studiebehörigheten, och räknar ut meritvärdet. 
  
 2Mer om detta i avsnitt 9.2.5. 
  
 3Polismyndigheten svarar enligt lag (1998:620) om belastningsregister och lag (1998:621) om misstankeregister för misstankeregistret och belastningsregistret. I misstankeregistret registreras den som är skäligen misstänkt för brott, i belastningsregistret den som fått en påföljd för ett brott, enkelt uttryckt. 
  
 151 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 SOU 2016:39 
  
 I steget efter det webbaserade urvalet kallas de bäst meriterade sökande till tester under två dagar. Testerna genomförs i en bestämd ordning. Sökanden får först göra ett simprov, sedan genomgå ett begåvningstest och ett personlighetstest för att därefter gå över till fysiska och medicinska tester samt en psyko- logintervju. 
  
 De sökande som blir godkända i varje moment i den medicinska och psykologiska prövningen går vidare och i nästa steg görs en kontroll av om den sökande har giltigt körkort. De sökande som godkänts på samtliga tidigare moment får genomföra en säkerhets- prövningsintervju och till sist görs ett drogtest. 
  
 En sökande som underkänns vid ett av dessa testmoment eller själv avbryter ett testmoment går inte vidare till nästa testmoment i antagningsprocessen. På så vis är det betydligt färre sökanden som får genomföra psykologintervjun än som kallats till simprovet. 
  
 Det har förekommit kritik mot det nuvarande antagnings- systemet, som därför är under utveckling. Kritiken har riktat sig främst mot att antagningssystemet varit slutet och inte tydligt och att det i vissa delar kunnat innebära att ärlighet i det av Rekry- teringsmyndigheten inte kontrollerbara uppgiftslämnandet med- fört en tidig bortsortering. 
  
 Särskilt om prövningen av laglydigheten hos de sökande till grundutbildningen till polisman 
  
 Inför säkerhetsprövningsintervjun tar också Polismyndigheten ut information om de sökande ur misstankeregistret och belast- ningsregistret. Uppgifterna ger information om den sökande är skäligen misstänkt för ett brott och om den sökande fått en påföljd för ett brott. Detta görs som ett led i prövningen av de sökandes laglydighet och ska inte förväxlas med den registerkontroll som sker inom ramen för säkerhetsprövningen. 
  
 Under säkerhetsprövningsintervjun, som genomförs av personal från Polismyndigheten, diskuteras, enligt vad vi fått uppgift om, också i förekommande fall de uppgifter om brottslighet som föreligger. Det finns dock ingen information om vilka kriterier som gäller för bedömningen av om en viss brottslighet ska innebära att den sökande är olämplig för polisutbildningen. 
  
 152 
  
 SOU 2016:39 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 Författningsstödet för att göra en sådan kontroll, liksom för hela antagningsproceduren, är vad som anges i 4 § förordningen (2014:1105) om utbildning till polisman, andra stycket: 
  
 Den som av Polismyndigheten bedöms vara lämplig får antas till polis- programmet. 
  
 Polismyndigheten beslutar, i samråd med Säkerhetspolisen, 1.vilka kurser som utbildningen omfattar, 
  
 2.vilka närmare krav som ställs för att antas till polisprogrammet, och 3.vad som krävs för att få påbörja aspirantutbildningen. 
  
 Särskilt om säkerhetsprövning av sökande till grundutbildningen till polisman 
  
 Polismyndigheten har beslutat att grundutbildningen till polisman ska vara placerad i säkerhetsklass 3. Myndighetens bedömning är att den som genomgår utbildningen deltar i verksamheten vid myndigheten och då får tillgång till materiel, system, uppgifter och vapen som är skyddsvärda enligt vad som anges i 17 § säkerhets- skyddslagen.4 
  
 Därmed säkerhetsprövas, enligt 11 § säkerhetsskyddslagen, den som deltar i utbildningen innan han eller hon får delta i verksam- heten. Eftersom deltagandet i utbildningen har placerats i säker- hetsklass omfattar säkerhetsprövningen en registerkontroll enligt 
  
 13§ säkerhetsskyddslagen.5 
  
 En registerkontroll kräver enligt 19 § säkerhetsskyddslagen med- 
  
 givande av den som ska kontrolleras, och bara den som bedöms delta i den verksamhet som är placerad i säkerhetsklass får kontrolleras. Säkerhetsprövningsintervjun har därför förlagts till den sista delen av antagningsprocessen. Efter att man inhämtat samtycke från dem som antagits som ordinarie och reserver görs en registerkontroll. Först efter att Polismyndigheten fått del av resultatet av register- kontrollen och beslutat att den som kontrollerats inte är att anse som olämplig ur säkerhetssynpunkt är antagningen slutgiltig. 
  
 4Enligt de uppgifter vi fått sker det främst under de fältstudier som de studerande deltar i. 
  
 5Denna registerkontroll görs som ett led i säkerhetsprövningen och ska inte förväxlas med den  
 register-kontroll 
  som sker för att kontrollera laglydigheten. 
  
 153 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 SOU 2016:39 
  
 9.2.3Krav för behörighet till högskoleutbildning på grundnivå 
  
 I detta avsnitt redogör vi kortfattat för de regler som har störst betydelse för tillträdet till den utbildning vi har föreslagit i kapitel 8, nämligen en högskoleutbildning på grundnivå som ska leda till polisexamen, och för vår diskussion om tillträdeskraven i det här kapitlet. Vi utgår från vad som gäller för statliga universitet och högskolor. 
  
 Kraven på behörighet för tillträde till utbildning på högskolan delas, enligt vad vi redogjort för i kapitel 6, in i grundläggande behörighet och särskild behörighet. För utbildning på grundnivå krävs för grundläggande behörighet att den sökande har avlagt en högskoleförberedande examen i gymnasieskolan, eller har behörig- het på någon annan grund. 
  
 Kraven för särskild behörighet för tillträde till utbildning på grundnivå som vänder sig till nybörjare varierar beroende på vilken utbildning det gäller, men kraven ska vara helt nödvändiga för att studenten ska kunna tillgodogöra sig utbildningen. Kraven får avse kunskaper från kurser i gymnasieskolan eller motsvarande, och även andra villkor får ställas, om de betingas av utbildningen eller är av betydelse för det yrkesområde som utbildningen förbereder för. 
  
 För tillträde till utbildningar som leder till en yrkesexamen föreskriver Universitets- och högskolerådet vilken särskild be- hörighet som krävs för tillträde till utbildningen genom en så kallad områdesbehörighet. Samma krav på särskild behörighet gäller alltså för tillträde till utbildningen oavsett vid vilken högskola utbild- ningen ges. 
  
 Om det finns särskilda skäl får en högskola besluta om undantag från något eller några behörighetsvillkor. Högskolan ska göra sådant undantag om en sökande har förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen utan att uppfylla behörighetsvillkoren (7 kap. 3 § 1 högskoleförordningen). 
  
 9.2.4Regler för urval till högskoleutbildning på grundnivå 
  
 Högskolorna ska, så långt det kan ske utan att kvaliteten försämras, ta emot de studenter som uppfyller behörighetskraven för studi- erna. Om det finns fler behöriga sökande än platser så ska ett urval 
  
 154 
  
 SOU 2016:39 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 göras. Hänsyn tas då till de sökandes meriter. För utbildning på grundnivå ska minst en tredjedel av platserna tillsättas efter betyg och minst en tredjedel utifrån resultat på högskoleprovet. Högst en tredjedel av platserna får alltså tillsättas genom ett annat urval – denna andel kan dock utökas efter tillstånd från Universitets- och högskolerådet. 
  
 9.2.5Prövning av laglydighet 
  
 Misstankeregistret förs enligt lagen (1998:621) om misstanke- register av Polismyndigheten. Ändamålet med registret är, enligt 2 § att underlätta tillgången till sådana uppgifter om skälig miss- tanke om brott som behövs i verksamhet hos bland andra Polis- myndigheten för att förebygga, upptäcka och utreda brott och för sådan lämplighetsprövning, tillståndsprövning eller annan prövning som anges i författning. Belastningsregistret ska, enligt 2 § lagen (1998:620) om belastningsregister, föras för att ge information om sådana belastningsuppgifter som behövs i verksamhet hos bland andra Polismyndigheten för att förebygga, upptäcka och utreda brott och vid sådan lämplighetsprövning, tillståndsprövning eller annan prövning som anges i författning. 
  
 Som vi tidigare redogjort för, kontrolleras de sökandes lag- lydighet inför antagningen till grundutbildningen till polisman, mot bakgrund av den möjlighet till lämplighetsprövning som anges i 4 § förordningen (2014:1105) om grundutbildning till polisman. Det görs genom att Polismyndigheten tar ut uppgifter ur både misstankeregistret och belastningsregistret. Detta informeras de sökande dock inte om (på förhand) och det finns inte heller några föreskrifter om vilka kriterier som ska gälla när en sökande ska bedömas lämplig utifrån dessa kontroller. 
  
 En bedömning av laglydighet görs även på flera andra områden; det är vanligast när det gäller anställning eller uppdrag och det gäller till exempel anställning som notarie, uppdrag som nämnde- man, förordnande som ordningsvakt och skyddsvakt. En kontroll av laglydigheten förekommer också i utbildningssammanhang när det gäller lärare och förskollärare, och även när det gäller personer i allmänhet som kommer i direkt kontakt med barn. 
  
 155 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 SOU 2016:39 
  
 Den som tilldelas plats för verksamhetsförlagd del av utbildningen som leder till lärarexamen eller förskollärarexamen ska lämna utdrag ur belastningsregistret 
  
 Enligt 2 kap. 31 § skollagen (2010:800) har den som erbjuds en anställning inom skolverksamhet inom vissa skolformer en skyldighet att lämna ett utdrag ur belastningsregistret till den som erbjuder anställningen.6 Den som inte överlämnar ett utdrag får inte, enligt samma paragraf, anställas. Enligt samma paragraf, andra stycket, andra punkten ska även den som under utbildning till en lärar- eller förskollärarexamen enligt högskolelagen (1992:1434) eller en yrkesutbildning inom kommunal vuxenutbildning tilldelas plats för verksamhetsförlagd del av utbildningen inom sådan verksamhet, lämna ett sådant utdrag. Den som inte har lämnat ett sådant registerutdrag får inte tas emot i verksamheten. 
  
 En enskild har enligt 9 § andra stycket 2 lagen om belast- ningsregister rätt att få ett begränsat utdrag om sig själv enligt bestämmelser i skollagen. I 22 § förordningen (1999:1134) om belastningsregister föreskrivs vad ett sådant utdrag ska innehålla. 
  
 Anledningen till att man har valt en lösning där den enskilde själv ska begära ut ett utdrag ur registret är troligen att den verksamhetsförlagda delen av utbildningen kan genomföras av många huvudmän och att det inte vore rimligt att lägga till alla dessa i 10 § förordningen om belastningsregister, där de till vilka uppgifter får lämnas ut, listas. 
  
 Personer som ska arbeta med barn ska på begäran visa upp ett utdrag ur belastningsregistret 
  
 Enligt 1 § lagen (2013:852) om registerkontroll av personer som ska arbeta med barn, ska den som erbjuds en anställning visa upp ett utdrag ur belastningsregistret, om arbetet innebär direkt och 
  
 6 ”(…) inom förskolan, förskoleklassen, fritidshemmet, grundskolan, grundsärskolan, specialskolan och sameskolan samt inom annan pedagogisk verksamhet som avses i 25 kap. 
  
 (…).”, citat från 2 kap. 31 § skollagen (2010:800). 
  
 156 
  
 SOU 2016:39 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 regelbunden kontakt med barn och om den som erbjuder anställ- ningen begär det.7 
  
 Enligt 3 § gäller kravet att på begäran visa upp ett utdrag ur belastningsregistret också för den som inte erbjuds anställning, men erbjuds eller tilldelas uppgifter som innebär direkt och regel- bunden kontakt med barn om det sker genom uppdrag, anställning hos någon som ingått avtal med den som bedriver verksamheten, eller praktiktjänstgöring. 
  
 Föreskrifter för bedömningen av laglydighet för den som ska förordnas som ordningsvakt 
  
 Enligt 4 § lagen (1980:578) om ordningsvakter får bara den för- ordnas till ordningsvakt, som med hänsyn till laglydighet och övriga omständigheter är lämplig för uppdraget. Det är Polismyndigheten som förordnar ordningsvakter. 
  
 Dåvarande Rikspolisstyrelsen beslutade om föreskrifter och allmänna råd om ordningsvakter. 8 Femte kapitlet rör laglydighets- och lämplighetsprövningen. Enligt 1 § ska prövningen ske genom att uppgifter inhämtas från belastningsregistret och misstanke- registret, men även genom hänsynstagande till övriga tillgängliga uppgifter. I 2 § anges vilka kriterier som ska användas för beslut om avslag på en ansökan med anledning av bristande laglydighet och ges allmänna råd om hur bedömningen av laglydigheten ska göras. En huvudregel bör vara att hänsyn tas endast till brott som inträffat under de senaste fem åren, men att tiden bör utsträckas om det handlar om ett brott för vilket fängelse har utdömts som påföljd. Vidare föreskrivs att Polismyndigheten bör överväga att avslå ansökan från en sökande som begått brott med fängelse i straff- skalan och att en ansökan alltid ska avslås om det handlar om upp- såtliga brott mot liv och hälsa, frihet och frid, tillgreppsbrott, vapen- och narkotika- och dopningsbrott och några brottstyper till. 
  
 7Det gäller anställning i staten, en kommun, ett landsting, ett företag (en fysisk eller juridisk person som bedriver näringsverksamhet) eller en organisation (en juridisk person som inte är ett företag) enligt vad som anges i 1 § och definieras i 2 § nämnda lag. 
  
 8Rikspolisstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om ordningsvakter, RPSFS 2012:17 FAP  
 692-1. 
  
 157 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 SOU 2016:39 
  
 9.2.6Säkerhetsskydd 
  
 Eftersom reglerna om säkerhetsskydd har relevans för antagningen till grundutbildningen till polisman i dag, är det nödvändigt med en relativt utförlig redogörelse av regleringen. 
  
 Reglering av säkerhetsskyddet i staten 
  
 Säkerhetsskyddslagen (1996:627) gäller, enligt 1 §, vid verksamhet hos bl.a. staten.9 I säkerhetsskyddsförordningen (1996:633) finns närmare bestämmelser om tillämpningen.10 Vi återger i det följande de regler som är av störst betydelse när det gäller den nuvarande grundutbildningen till polisman och utformandet av en högskole- utbildning som leder till polisexamen. 
  
 Med säkerhetsskydd menas, enligt 6 § säkerhetsskyddslagen, skydd mot spioneri, sabotage och andra brott som kan hota rikets säkerhet, skydd i andra fall av uppgifter som omfattas av sekretess enligt offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) och som rör rikets säkerhet, och skydd mot terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott, även om brotten inte hotar rikets säkerhet. 
  
 Säkerhetsskyddet ska, enligt 7 § säkerhetsskyddslagen, före- bygga att uppgifter som omfattas av sekretess och som rör rikets säkerhet obehörigen röjs, ändras eller förstörs, att obehöriga får tillträde till platser där de kan få tillgång till sekretessbelagda uppgifter som rör rikets säkerhet eller där verksamhet som har betydelse för rikets säkerhet bedrivs, och att personer som inte är pålitliga från säkerhetssynpunkt deltar i verksamhet som har bety- delse för rikets säkerhet. Det ska även i övrigt förebygga terrorism. 
  
 I verksamhet där lagen gäller ska det säkerhetsskydd finnas som behövs med hänsyn till verksamhetens art, omfattning och övriga omständigheter, enligt 5 § säkerhetsskyddslagen. 
  
 De myndigheter och andra som säkerhetsskyddsförordningen gäller för ska, enligt 5 § säkerhetsskyddsförordningen, göra en säkerhetsanalys, som ska dokumenteras och det ska, enligt 6 §, finnas en säkerhetsskyddschef. 
  
 9I det följande redogörs bara för de regler som kan träffa staten, eftersom både Polis- myndigheten och de universitet och högskolor som i dag bedriver grundutbildning till polisman är statliga myndigheter. 
  
 10Bestämmelserna gäller dock inte för riksdagen och dess myndigheter. 
  
 158 
  
 SOU 2016:39 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 Placering i säkerhetsklass 
  
 En anställning eller annat sådant deltagande, som definieras i 13 § säkerhetsskyddslagen i en verksamhet, bl.a. utbildning, ska utifrån vissa kriterier placeras i säkerhetsklass. Enligt 17 § samma lag ska deltagandet placeras i säkerhetsklass 1 om den som deltar i verksamheten i stor omfattning får del av uppgifter som omfattas av sekretess och är av synnerlig betydelse för rikets säkerhet; i säkerhetsklass 2 om den som deltar i verksamheten i en omfattning som inte är obetydlig får del av sådana uppgifter; och i säkerhets- klass 3 om den som deltar i verksamheten i övrigt får del av upp- gifter som omfattas av sekretess och som är av betydelse för rikets säkerhet, om ett röjande av uppgifterna kan antas medföra men för rikets säkerhet som inte endast är ringa. 
  
 I det följande redogörs inte för de särskilda bestämmelser som gäller enbart för säkerhetsklass 1 och 2 eftersom det inte i dag och inte heller enligt vår uppfattning i framtiden är aktuellt med en sådan säkerhetsklassning av polisutbildningen. 
  
 I 19 § säkerhetsskyddsförordningens regleras vilka som får besluta om placering i säkerhetsklass 2 och 3 och registerkontroll i den egna verksamheten: Kommuner, landsting och de myndigheter som anges i bilagan. Polismyndigheten är en av de myndigheter som omfattas. Myndigheter och andra som förordningen gäller för, men som inte får besluta om placering i säkerhetsklasser får, enligt 21 § säkerhetsskyddsförordningen, begära att regeringen fattar sådana beslut. De enda universitet eller högskolor som i dag tas upp i bilagan är Försvarshögskolan och Sveriges Lantbruksuniversitet. 
  
 Säkerhetsprövning 
  
 Enligt 11 § säkerhetsskyddslagen ska en säkerhetsprövning göras innan en person på något sätt (utbildning inkluderas) deltar i verk- samhet som har betydelse för rikets säkerhet eller anlitas för uppgifter som är viktiga för skyddet mot terrorism. En säkerhets- prövning får även göras under pågående deltagande i verksamheten. Syftet med prövningen är att klargöra om personen kan antas vara lojal mot de intressen som skyddas i lagen och som vi redogjort för ovan, och i övrigt även kan antas vara pålitlig från säkerhets- synpunkt. 
  
 159 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 SOU 2016:39 
  
 Enligt 14 § säkerhetsskyddsförordningen ska säkerhetspröv- ningen grundas på den personliga kännedom som finns om den som prövningen gäller, uppgifter som framgår av betyg, intyg och referenser samt, om bestämmelserna om sådana åtgärder är tillämpliga, uppgifter som har kommit fram vid registerkontroll. 
  
 Registerkontroll 
  
 Säkerhetsprövningen ska, under vissa förutsättningar, omfatta registerkontroll och särskild personutredning. 
  
 Med registerkontroll menas att uppgifter hämtas från ett register som omfattas av lagen (1998:620) om belastningsregister, lagen (1998:621) om misstankeregister eller lagen (2010:362) om polisens allmänna spaningsregister och att uppgifter hämtas som behandlas med stöd av polisdatalagen (2010:361). 
  
 Den myndighet som beslutar om registerkontroll enligt vad som ovan redogjorts för, måste enligt 19 § säkerhetsskyddslagen och 28 § säkerhetsskyddsförordningen inhämta samtycke av den person kontrollen gäller. 
  
 Registerkontroll grundat på att deltagande i verksamheten placerats i säkerhetsklass 
  
 Säkerhetsprövningen ska innehålla en registerkontroll om pröv- ningen gäller anställning men även bl.a. utbildning, besök eller annat deltagande i en verksamhet, om deltagandet i verksamheten har placerats i säkerhetsklass, enligt 13 § säkerhetsskyddslagen. 
  
 När det gäller en verksamhet där deltagandet är säkerhetsklassat ska, enligt 23 § säkerhetsskyddsförordningen, registerkontroll göras innan en person får delta i verksamheten. Dock får sådan kontroll bara göras om den som säkerhetsprövningen gäller kan antas komma att delta i verksamheten. 
  
 En ny registerkontroll ska göras när det finns särskild anledning till det, enligt 25 § säkerhetsskyddsförordningen. 
  
 När det gäller personer som deltar i säkerhetskänslig verk- samhet ska Säkerhetspolisen begära att Säkerhets- och integritets- skyddsnämnden lämnar ut uppgifter som enligt deras kännedom tillförts polisregister efter det att registerkontrollen har gjorts. 
  
 160 
  
 SOU 2016:39 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 Handläggningen av begäran om och utlämnande av uppgifter 
  
 Den som har beslutat om registerkontroll ska, enligt 29 § säker- hetsskyddsförordningen, göra en framställan till Säkerhetspolisen om utlämnande av uppgifter. Säkerhetspolisen överlämnar ärendet till Säkerhets- och integritetsskyddsnämnden. 
  
 Det är Registerkontrolldelegationen hos Säkerhets- och integri- tetsskyddsnämnden som beslutar om vilka uppgifter från bland annat Polismyndighetens register som får lämnas ut till arbets- givaren/ansökaren vid en registerkontroll. Det är också Säkerhets- och integritetsskyddsnämnden som avgör om den som uppgiften rör ska ges tillfälle att yttra sig över uppgiften enligt vad som anges i 25 § säkerhetsskyddslagen. 
  
 Endast de uppgifter som har betydelse för prövningen av pålitlighet från säkerhetssynpunkt i förhållande till den verksamhet som den som registerkontrollen gäller ska delta i, lämnas ut till den myndighet som begärt registerkontrollen. Det innebär att den som begärt registerkontrollen inte får information om t.ex. sådan brottslighet som inte bedömts innebära en säkerhetsrisk i för- hållande till den verksamhet som den som kontrolleras ska delta i. Det får inte heller framgå av svaret till den som begärt register- kontrollen att det finns uppgifter om den kontrollerade som inte lämnas ut. 
  
 Den som har begärt registerkontrollen avgör själv om den person som kontrollerats ska få delta i den verksamhet som är aktuell. 
  
 9.3Behörighetskrav för tillträde till högskoleutbildning som leder till polisexamen – överväganden och förslag 
  
 9.3.1Utgångspunkter 
  
 För att analysera behovet av särskilda bestämmelser för tillträdet till den framtida utbildningen som leder till polisexamen utgår vi från dagens tillträdeskrav och diskuterar om och hur dessa bör förändras för att en ändamålsenlig högskoleutbildning av hög kvalitet för poliser ska kunna skapas. En viktig utgångspunkt för våra överväganden har varit att samtliga poliser, liksom i dag, ska ha 
  
 161 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 SOU 2016:39 
  
 tillräcklig kompetens för att arbeta i såväl uttrycknings- som i utredningsverksamhet och att de, då de får ut sin polisexamen, alltså ska ha tillräcklig kompetens för arbetet som polisman i all sin komplexitet. 
  
 En annan viktig förutsättning för den nya polisutbildningen är självklart att tillträdeskraven görs så transparenta som möjligt och att antagningsprocessen blir rättssäker. De tillträdeskrav som ställs upp måste därför vara tydliga, vilket också underlättar en prövning vid ett eventuellt överklagande. Vår utgångspunkt är att systemet för antagning till utbildningen som leder till polisexamen ska vara transparent och rättssäkert, men också funktionellt, av hög kvalitet och forskningsgrundat. Antagningskraven ska baseras på vad som är nödvändigt för att kunna tillgodogöra sig utbildningen. I det systemet ska också sökande få besked om grunden för de beslut som fattas när det gäller behörigheten och ha möjlighet att över- klaga. 
  
 9.3.2Krav på grundläggande behörighet 
  
 Våra överväganden och förslag: De regler som gäller för krav på grundläggande behörighet för tillträde till högskoleutbildning generellt, ska gälla som utgångspunkt för tillträdeskraven också för den utbildning som leder till polisexamen. 
  
 Då polisutbildningen ska omformas till en högskoleutbildning bör det självfallet ställas samma grundkrav på tillträde till den utbild- ningen som till övriga högskoleutbildningar. Sådana grundkrav ställs redan i dag för tillträde till polisutbildningen. I likhet med vad som gäller övriga delar av vårt förslag, ska utgångspunkten för vad som ska gälla för tillträde till den nya polisutbildningen vara det regelverk som gäller för högskoleutbildning generellt. För grund- läggande behörighet till utbildningen som ska leda till polisexamen gäller därför högskoleförberedande examen eller motsvarande. I den ingår krav på kunskaper i svenska och engelska. 
  
 Som vi tidigare påpekat går det dock inte att komma ifrån att såväl polisutbildningen som polisyrket inte i alla delar kan be- handlas som vilken utbildning eller vilket yrke som helst. 
  
 162 
  
 SOU 2016:39 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 Utöver de grundläggande krav som vi anser ska kunna ställas på en sökande till polisutbildningen och som redovisas ovan bör vissa krav ställas som är helt nödvändiga för att den sökande ska kunna tillgodogöra sig utbildningen, det vill säga krav på särskild be- hörighet. 
  
 Dagens system för antagning till grundutbildningen till polis- man har kritiserats i vissa delar. Kritiken gäller främst att det inte är tydligt och att processen för urval inte är transparent. Det är Polismyndigheten som bestämmer vem som ska antas till utbild- ningen. Beslutet går inte att överklaga. De som söker och inte kommer vidare till sista uttagningsproverna får ingen information om varför de sorterats bort. 
  
 9.3.3Krav på grundläggande behörighet, utöver dem som följer av högskolelagen och högskoleförordningen 
  
 Våra överväganden och förslag: Utöver de krav på grund- läggande behörighet till högskoleutbildning som i dag uppställs i högskoleförordningen bör ytterligare krav ställas för tillträde till utbildningen som leder till polisexamen. 
  
 De ytterligare krav för grundläggande behörighet som ställs för tillträde till utbildningen som leder till polisexamen bör regleras i högskoleförordningen och inte i en särskild förordning. 
  
 Eftersom utbildningen till polisman har vissa särdrag i förhållande till andra högskoleutbildningar, både vad gäller själva utbildningen och det yrke den leder till, måste också vissa andra tillträdeskrav ställas upp, utöver de krav på grundläggande behörighet som följer av högskoleförordningen. 
  
 Alla sådana krav kan inte ställas upp som särskilda behörig- hetskrav eftersom dessa endast får avse kunskaper eller andra villkor som är helt nödvändiga för att studenten ska kunna till- godogöra sig utbildningen. Sådana krav som avser t.ex. studentens lämplighet och studentens eller andras säkerhet måste i stället uppställas som grundläggande behörighetskrav. 
  
 163 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 SOU 2016:39 
  
 Vi har övervägt att införa en särskild förordning om utbildning som leder till polisexamen och där införa regler om tillträde till den nya polisutbildningen. 
  
 Eftersom de tillträdeskrav som vi föreslår – liksom våra övriga förslag rörande en ny högskoleutbildning till polisman – bygger på det regelverk som utgör utgångspunkten för all högskoleutbildning har vi dock stannat för att de nya bestämmelserna om grund- läggande behörighet för tillträde till polisutbildningen bör införas i 7 kap. högskoleförordningen. Detta medför också att omfattande hänvisningar från en förordning till en annan undviks. 
  
 De krav för grundläggande behörighet som i dag ställs upp har godkänts av riksdagen.11 Att införa ytterligare krav utöver dem som fastslagits ska gälla, bör därför underställas riksdagen för god- kännande. 
  
 Svenskt medborgarskap 
  
 Våra övervägande och förslag: Svenskt medborgarskap ska vara ett krav för tillträde till utbildningen som leder till polisexamen. Det ska utgöra en del av den grundläggande behörigheten. 
  
 Frågan om ett sådant krav är förenligt med  
 EU-rätten 
  bör dock analyseras närmare. 
  
 Olika bestämmelser har betydelse för kravet på svenskt med- borgarskap för tillträde till utbildningen som leder till polisexamen. 
  
 Enligt 5 § lagen (1994:260) om offentlig anställning får bara svenska medborgare ha en anställning som polisman, vilket 6 § polisförordningen (2014:1104) också påminner om. Det ställs i dag krav på svenskt medborgarskap för att kunna bli antagen till polisutbildningen. 
  
 Enligt 29 § säkerhetsskyddslagen (1996:627) får bara den som är svensk medborgare inneha en säkerhetsklassad anställning vid staten, en kommun eller ett landsting. Kravet på svenskt med- 
  
 11 Prop. 2006/07:107, 
  
 bet. 2006/07:UbU17, 
  
 rskr. 2006/07:202, 
  
 prop. 2008/09:199, 
  
 bet. 2009/10:UbU3, 
  
 rsksr. 2009/10:8, prop. 2013/14:1, utg.omr. 16, 
  
 bet. 2013/14:UbU1, 
  
 rskr. 2013/14:104. 
  
 164 
  
 SOU 2016:39 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 borgarskap gäller dock inte sådant deltagande i säkerhetsklassad verksamhet som nämns i 13 §, bland annat utbildning eller besök. 
  
 Diskrimineringslagen (2008:567) syftar till att motverka diskriminering och främja lika rättigheter och möjligheter oavsett kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionsnedsättning, sexuell läggning eller ålder. Förbudet mot diskriminering gäller bland annat inom arbetslivet och i utbildning. Vad gäller förbudet mot diskriminering i arbetslivet hindrar det inte, enligt 2 § 1 sär- behandling som föranleds av arbetets natur eller det sammanhang där arbetet utförs och där särbehandlingen utgör ett verkligt och avgörande yrkeskrav som har ett berättigat syfte och kravet är lämpligt och nödvändigt för att uppnå syftet. Något motsvarande undantag när det gäller utbildning finns inte. Ett krav på svenskt medborgarskap skulle kunna anses utgöra indirekt diskriminering, om inte kriteriet kan anses ha ett berättigat syfte och de medel som används är lämpliga och nödvändiga för att uppnå syftet. 
  
 För högskoleutbildning i allmänhet ställs inte något krav på medborgarskap, vare sig i högskolelagen (1992:1434) eller i hög- skoleförordningen (1993:100). För grundläggande behörighet till officersutbildningen ställs dock kravet på svenskt medborgarskap, enligt förordningen (2007:1164) för Försvarshögskolan. 
  
 Enligt artikel 45 i fördraget om Europeiska unionens funktions- sätt  
 (EUF-fördraget) 
  ska den fria rörligheten för arbetstagare säkerställas inom unionen. För att bestämmelsen ska få full effekt krävs att unionsmedborgare har möjlighet till anställning på lika villkor i olika medlemsstater. Artikel 45 förbjuder således all diskriminering av unionsmedborgare som kan kategoriseras som arbetstagare. Det finns ett undantag i artikel 45.4 som anger att bestämmelsen inte ska tillämpas på anställning i offentlig tjänst.  
 EU-domstolen 
  har tolkat undantaget restriktivt. För att bestäm- melsen ska kunna tillämpas förutsätts att anställningen utgör faktisk myndighetsutövning och samtidigt syftar till att skydda statens intressen. 
  
 När det gäller förbud mot diskriminering i fråga om tillgång till utbildning inom EU anges i artikel 18 i  
 EUF-fördraget 
  att diskriminering på grund av nationalitet är strängt förbjuden. Av artikel 24 i rörlighetsdirektivet följer att alla unionsmedborgare samt även familjemedlemmar som inte är medborgare i en med- 
  
 165 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 SOU 2016:39 
  
 lemsstat men som har uppehållsrätt eller permanent uppehållsrätt har rätt att studera i olika medlemsstater utan att diskrimineras på grund av nationalitet.12 I artikel 27 anges att en medlemsstat får begränsa den fria rörligheten för unionsmedborgare och deras familjemedlemmar, oavsett medborgarskap, av hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa. I samma artikel anges emellertid också att åtgärder som vidtas med hänsyn till allmän ordning eller säkerhet ska överensstämma med proportionalitetsprincipen och uteslutande vara grundade på vederbörandes personliga beteende. I artikeln ges ytterligare bestämmelser om bedömningen av det personliga beteendet. 
  
 När polisutbildningen nu omformas till en högskoleutbildning aktualiseras således frågan om ett bibehållet krav på svenskt medborgarskap är förenligt med diskrimineringslagen och EU- rätten. 
  
 Utredningen om den framtida polisutbildningen diskuterade frågan om kravet på svenskt medborgarskap för tillträde till polis- utbildningen och föreslog, bland annat mot bakgrund av det ökande internationella samarbetet inom polisen, att det kravet skulle slopas. Utredningen menade att den säkerhetsprövning som behövde genomföras, kunde ske genom kontakter med andra länders myndigheter och att möjligheten att få fram uppgifter från andra länder om en sökandes laglydighet och lämplighet i övrigt skulle vägas in vid bedömning av den sökandes lämplighet att antas till polisutbildningen. Utredningen menade också att studenter utan svenskt medborgarskap skulle få möjlighet att under utbildningen förvärva det. Många av remissinstanserna, bland annat dåvarande Rikspolisstyrelsen, Polisförbundet och Stockholms universitet, var negativa till förslaget att slopa kravet på svenskt medborgarskap. De menade bland annat att det kunde ifrågasättas om det var rätt att anta personer till utbildningen, som kanske inte beviljas svenskt medborgarskap och därmed är uteslutna från möjligheten att få anställning som polisman. 
  
 12 Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/38/EG av den 29 april 2004 om unions- medborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom med- lemsstaternas territorier och om ändring av förordning (EEG) nr 1612/68 och om upphävande av direktiven 64/221/EEG, 68/360/EEG, 72/194/EEG, 73/148/EEG, 75/34/EEG, 75/35/EEG, 90/364/EEG, 90/365/EEG och 93/96/EEG. 
  
 166 
  
 SOU 2016:39 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 Frågan om kravet på svenskt medborgarskap för studenter på en utbildning vars främsta framtida arbetsgivare bara får anställa svenska medborgare, skulle kunna vara diskriminerande har alltså diskuterats tidigare, när regeringen föreslog att inrätta Försvarshögskolan som en högskola som lyder under högskolelagen. I och med inrättandet av Försvarshögskolan blev det möjligt att efter examenstillstånd ge viss officersutbildning som högskoleutbildning. 
  
 Regeringen anförde i det sammanhanget att ett krav på svenskt medborgarskap för tillträde till officersutbildning skulle anses sakligt motiverat med hänsyn till rikets säkerhet och därmed inte vara diskriminerande. Regeringen ansåg inte heller att kravet på svenskt medborgarskap för tillträde till officersutbildningen skulle strida mot det dåvarande  
 EG-fördragets 
  bestämmelser.13 
  
 Utredningen har diskuterat frågan om det enligt unionsrätten går att uppställa ett medborgarskapskrav för att bli antagen till den svenska polisutbildningen. Svaret på denna fråga synes vara beroende av hur gränsdragningen görs mellan anställning och utbildning. Europeiska kommissionen har i ett meddelande från 1988 uttalat att polisyrket är ett sådant yrke som skulle kunna ingå i undantaget. 
  
 En person som antas till polisutbildningen och därmed är garanterad en anställning som polisman efter utbildningens avslut skulle möjligen kunna anses vara anställd i den mening som avses i artikel 45 i  
 EUF-fördraget. 
  Det förutsätter att studenten under utbildningen utför arbetsuppgifter som kan likställas med de arbetsuppgifter som utförs av en polisman och som utgör både myndighetsutövning och sker i syfte att skydda statens intressen. Det krävs således en individuell prövning av samtliga relevanta omständigheter. 
  
 Enligt vårt förslag kommer studenterna på utbildningen som leder till polisexamen fullgöra en del av utbildningen på Polis- myndigheten. Under den verksamhetsförlagda delen av utbild- ningen vid Polismyndigheten, kommer studenterna med all sanno- likhet ha polismans befogenheter. Det innebär att de kommer att ha befogenheter till myndighetsutövning och att de deltar fullt ut i en verksamhet som är placerad i säkerhetsklass och som rör allmän ordning och säkerhet och dessutom rikets säkerhet. Även under den del av utbildningen som är förlagd till lärosätet, ingår troligen 
  
 13 Prop. 2006/07:64, s. 22. 
  
 167 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 SOU 2016:39 
  
 även i framtiden (som det gör i dag) fältstudier vid Polis- myndigheten. Under dessa får studenterna, enligt vad Polis- myndigheten har uppgett, tillgång till materiel, system och upp- gifter som är säkerhetsskyddade. 
  
 EU-domstolen 
  har dock inte prövat frågan. Om artikel 45 ska komma ifråga krävs en individuell prövning av samtliga relevanta omständigheter. Att beakta är om det finns ett anställnings- förhållande mellan studenten och myndigheten och om lön utgår under utbildningen. Om polisutbildningen kan liknas vid en anställning som polis kan undantaget i artikel 45.4 komma ifråga. Det förutsätter att utbildningen och anställningen utgör både myndighetsutövning och sker i syfte att skydda statens intressen. Även om polisutbildningen inte är att anse som ett anställ- ningsförhållande, finns det skäl att se de uppgifter som studenterna utför inom ramen för den verksamhetsförlagda praktiken som myndighetsutövning i syfte att skydda statens intresse. Den verksamhetsförlagda praktiken kan också jämföras med att vara anställd som polisman, vilket också talar för ett undantag i artikel 45.4, dvs. utbildningen i den delen kan sägas vara jämförbar med utövandet av yrket som polisman. Studenterna på utbildningen som leder till polisexamen kommer under utbildningens verksamhets- förlagda delar att komma nära polisverksamheten, och under en del av den verksamhetsförlagda utbildningen att ha polismans befogen- heter, kunna ställas till svars för tjänstefel och även i vissa andra avseenden behandlas som en anställd vid Polismyndigheten. 14 Vi bedömer att det föreligger ett nära samband mellan faktisk maktutövning och skyddet för rikets intressen. 
  
 Syftet med utbildningen som leder till polisexamen är att studenterna ska kunna få anställning som polismän efter examen. För att få arbeta som polisman krävs, enligt vad vi tidigare redo- gjort för, svenskt medborgarskap. Av hänsyn till rikets säkerhet är deltagande i verksamheten vid Polismyndigheten placerad i säker- hetsklass och studenterna måste därför genomgå den säkerhets- prövning med registerkontroll som görs till skydd för rikets säkerhet. Polismyndigheten bedömer att studenterna på dagens polisprogram i utbildningen får tillgång till materiel, system, uppgifter och lokaler som är skyddsvärda. Även enligt vårt förslag 
  
 14 Enligt bestämmelserna i 20 kap. brottsbalken. 
  
 168 
  
 SOU 2016:39 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 kommer utbildningen i framtiden att vara placerad i säkerhetsklass med hänvisning till säkerhetsskyddet som rör rikets säkerhet och terrorism. Det är i det sammanhanget värt att notera att Finland, Danmark, Frankrike, Belgien och Grekland uppställer krav på nationellt medborgarskap för att bli antagen till polisutbildningen. 
  
 Vi anser att ett krav på svenskt medborgarskap för tillträde till utbildningen som leder till polisexamen är sakligt motiverat med hänsyn till både det yrke som utbildningen ska förbereda för och till skyddsvärdet i vissa av de moment som ingår i utbildningen. 
  
 Att ställa upp ett krav på svenskt medborgarskap för att få antas till polisutbildningen utgör inte något problem för den sökande eftersom han eller hon har möjlighet att ansöka om svenskt medborgarskap innan han eller hon söker till polisutbildningen. De krav som ställs för att få svenskt medborgarskap är att man kan styrka sin identitet, har fyllt 18 år, har permanent uppehålls- tillstånd, uppehållsrätt eller uppehållskort, har uppfyllt kraven för hemvist, det vill säga bott i Sverige en viss tid, och har levt ett skötsamt liv i Sverige.15 
  
 Även kostnadsskäl talar för att antalet studenter som sedan inte kommer kunna anställas som polismän begränsas, eftersom utbild- ningen som leder till polisexamen kommer att vara relativt kost- sam. Det kan också inge falska förhoppningar om möjligheten att få svenskt medborgarskap, för en person som antas till utbild- ningen som leder till polisexamen utan att vid ansökningstillfället vara svensk medborgare. 
  
 Av ovan redovisade skäl anser vi att kravet på svenskt med- borgarskap för tillträde till utbildningen som leder till polisexamen väl kan motiveras och att det därmed inte strider mot diskrimi- neringslagen. Det kan emellertid ifrågasättas om uppställandet av ett sådant krav redan vid antagningen till en högskoleutbildning kan stå i strid med  
 EU-rätten, 
  varför den frågan skulle behöva analyseras ytterligare. 
  
 15 Uppehållsrätt i Sverige har en  
 EU-medborgare 
  som arbetar, studerar eller har egna medel för sin försörjning.  
 EU-medborgare 
  som är familjemedlemmar till någon som har uppehållsrätt i Sverige har också uppehållsrätt. Efter fem år med uppehållsrätt kan man få permanent uppehållsrätt. Uppehållskort krävs för  
 EU-medborgares 
  familj som vill vistas i Sverige med sin familjemedlem, som är  
 EU-medborgare 
  och har uppehållsrätt i Sverige (genom arbete, studier, pension eller annars tillräckliga medel som räcker för familjens försörjning). 
  
 169 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 SOU 2016:39 
  
 Krav på laglydighet 
  
 Våra bedömningar och förslag: Den som antas till utbildningen som leder till polisexamen bör vara laglydig och även i övrigt lämplig för utbildningen och för yrkesområdet som utbild- ningen leder till. 
  
 Vid prövningen av laglydigheten bör uppgifter ur belast- ningsregistret och misstankeregistret kontrolleras. 
  
 Universitets- och högskolerådet ska få besluta om särskilda föreskrifter när det gäller enligt vilka kriterier laglydighet och lämpligheten ska bedömas. Myndigheten bör i arbetet att ta fram dessa föreskrifter höra Polismyndigheten. 
  
 Som vi redogjort för ovan kontrolleras laglydigheten bland dem som i dag söker till grundutbildningen till polisman. Det är dock inte tydliggjort eftersom varken Rekryteringsmyndigheten eller Polismyndigheten nämner detta faktum på de sidor som för presumtiva sökande och andra beskriver antagningskrav och antagningsprocedur. 
  
 Polismyndigheten har, som vi tidigare redogjort för, möjlighet att kontrollera laglydigheten genom att ta fram uppgifter om personer som är skäligen misstänkta för brott, som åtalats för brott och som fått en påföljd för brott ur misstankeregistret respektive belastningsregistret. 
  
 Kraven på laglydighet hos de sökande till polisutbildningen diskuterades också i Framtidens polisutbildning (SOU 2008:39). Även den utredningen hade som utgångspunkt att en utbildnings- reform skulle genomföras med så få särregler för polisutbildningen som möjligt, i förhållande till andra högskoleutbildningar. Utred- ningen kom dock fram till att polisutbildningen inte i alla delar kunde behandlas som vilken utbildning som helst och man föreslog att det skulle gälla särskilda krav på bland annat laglydighet. Man ansåg att det redan under utbildningen fanns en säkerhetsaspekt genom att utbildningen till polis skulle tillföra studenterna en avsevärd insikt i hur polisen arbetar och, i vart fall under den verksamhetsförlagda utbildningen, en insyn i polisens register. En stor andel av remissinstanserna tillstyrkte utredningens förslag till tillträdesregler och kravet på laglydighet och säkerhetsprövning. 
  
 170 
  
 SOU 2016:39 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 Studenterna på den utbildning som leder till polisexamen kommer enligt vårt förslag att genomföra en verksamhetsförlagd del av utbildningen vid Polismyndigheten. Enligt vårt förslag kommer de under den delen av utbildningen, förutsatt att de fullgjort kursfordringar motsvarande 120 högskolepoäng, att ha samma befogenheter som en polisman. Som vi redogjort för i avsnitt 4.2.1 innebär det bland annat vissa särskilda befogenheter, som regleras i polislagen (1984:387) och enligt  
 10–24 
  d §§ omfattar användning av våld, tillfälliga omhändertaganden och avlägsnanden, kroppsvisitation, särskilda befogenheter till husrannsakan och sär- skilda befogenheter i den skyddande och förebyggande verksam- heten. 
  
 Enligt vår bedömning skulle det vara orimligt att inte på förhand kontrollera laglydigheten hos den som har dessa befogenheter. Vi menar också att det på sikt skulle kunna påverka allmänhetens förtroende för polisen och i förlängningen även för rättsväsendet, om inte just de som har polismans befogenheter (oavsett om det sker under utbildning eller i anställning)har kontrollerats i det hänseendet. 
  
 För att undvika ett system där en sökande kan antas till utbildningen på vissa villkor, men där andra villkor ställs för fullgörande av den verksamhetsförlagda delen av utbildningen, anser vi att krav på laglydighet bör vara ett av kraven för tillträde till utbildningen. Kraven på laglydighet bör vara krav för grund- läggande behörighet för utbildningen som leder till polisexamen. 
  
 Prövningen av laglydigheten bör bland annat ske genom att uppgifter inhämtas från belastningsregistret och misstankeregistret. De lärosäten som får tillstånd att utfärda polisexamen föreslås därför få rätt att få ut uppgifter ur dessa register i ärenden om antagning till utbildningen. 
  
 Vi anser att de föreskrifter som dåvarande Rikspolisstyrelsen utfärdat avseende laglydighets- och lämplighetsprövningen av den som ansöker om att bli förordnad som ordningsvakt kan ge en god vägledning för hur anteckningar om brottslighet, både den brotts- lighet som en person är skäligen misstänkt för eller åtalad för enligt misstankeregistret och den som en person fällts till ansvar för enligt belastningsregistret, ska bedömas i detta sammanhang. 
  
 Förutsatt att det görs väldigt tydligt för de sökande att det kommer att göras en kontroll av både misstankeregistret och 
  
 171 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 SOU 2016:39 
  
 belastningsregistret för den som söker till utbildningen som leder till polisexamen, bör kontrollen av uppgifter i dessa register av effektivitetsskäl kunna göras relativt tidigt i antagningsprocessen. 
  
 Krav på lämplighet i övrigt 
  
 Våra överväganden och förslag: Vi anser att Universitets- och högskolerådet bör föreskriva om att en psykologbedömning ska genomföras för antagning till utbildning som leder till polis- examen. 
  
 Däremot bör begåvningstestet och personlighetstestet slopas. 
  
 Den som antas till en utbildning bör vara lämplig för utbildningen. För tillträde till dagens grundutbildning till polisman krävs, enligt Polismyndighetens hemsida, att den sökande har vissa egenskaper som har identifierats som ”ytterst viktiga för en polis”.16 Det krävs, enligt samma källa, att den sökande kan visa att denne uppvisar personlig mognad, är lyhörd och flexibel och engagerad och ansvarsfull. 
  
 Dessa egenskaper testas på olika sätt vid prövning på Rekry- teringsmyndigheten: ett begåvningstest, ett personlighetstest samt i slutet av processen en strukturerad psykologintervju. 
  
 Att ställa upp krav på lämplighet för tillträde till polis- utbildningen har flera skäl. Polisen får, under vissa förutsättningar, använda våld och tvångsmedel samt kan bära vapen i tjänst. Enligt vårt förslag ska detta också gälla studenter under den verk- samhetsförlagda utbildning som genomförs efter att studenten fullgjort kursfordringar motsvarande 120 högskolepoäng. 
  
 Vidare kan förtroendet för polisen äventyras genom att poliser eller polisstudenter uppträder olämpligt. En lämplighetsprövning i ett tidigt skede, det vill säga innan sökanden blir antagen till utbildningen, minskar risken för att olämpliga personer genomgår utbildningen utan att kunna fullfölja den eller utan att senare kunna 
  
 16  
 https://polisen.se/Bli-polis/Ansokan/Antagningskrav/ 
  
 2016-05-01. 
  
 172 
  
 SOU 2016:39 Tillträde till utbildningen 
  
 bli anställda av Polismyndigheten. Detta medför i sin tur således även en bättre användning av offentliga medel. 
  
 Av forskning framgår att betyg från gymnasiet och högskole- prov ger goda möjligheter att välja ut studenter som har goda förutsättningar att klara av högskoleutbildning. 17 Mot den bak- grunden föreslår vi att begåvningstestet slopas. Psykologintervjun bör dock finnas kvar. Det är viktigt att en psykolog gör en adekvat bedömning av om en sökande utifrån sina förutsättningar är lämplig att utbilda sig till polisman. Vi föreslår att psykolog- intervjun blir en del av prövningen av sökandens lämplighet för utbildningen. 
  
 En modell som eventuellt skulle kunna användas även för polisutbildningen är den som används just nu vid försöks- verksamheten med lämplighetsbedömning vid antagningen till vissa förskollärar- och lärarutbildningar. Universitets- och högskolerådet har tagit fram en ny föreskrift för lämplighetsbedömningen för dessa utbildningar och fastställt vilka kriterier bedömningen ska göras utifrån. 18 
  
 En sådan lämplighetsbedömning, som här används som grund för behörighet och även för urval, kan också, enligt Universitets- och högskolerådet, ge de sökande tillfälle att få veta mer om innehållet i den utbildning som de har sökt och att få reflektera över sitt val av utbildning. 
  
 Sedan 2008 har utbildningen som leder till officersexamen enligt förordningen (2007:1164) för Försvarshögskolan varit en hög- skoleutbildning. Som krav för grundläggande behörighet anges i 4 kap. 3 § 4 samma förordning att den sökande av Försvars- högskolan ska ha bedömts lämplig för utbildningen. Detta krav infördes 2015. Tidigare hade Försvarshögskolan inte rätt att ställa upp detta krav som behörighetskrav, vilket bl.a. konstaterades i ett beslut av Överklagandenämnden för högskolan.19 Fram till att regeringen beslutade att kravet på lämplighet skulle införas som ett grundläggande behörighetskrav tillämpade Försvarshögskolan kravet i urvalet av sökande till utbildningen. Då övriga behörig- 
  
 17Se t.ex. Harper, Clark: Hållbar polisrekrytering. Teoretiska, metodologiska och praktiska perspektiv på rekrytering och urval. Doktorsavhandling. Stockholms universitet 2015. 
  
 18Förordning (2015:566) om försöksverksamhet med lämplighetsbedömning vid antagning till lärar- och förskollärarutbildning. 
  
 19Beslut  
 2010-10-17, 
  reg.nr  
 33-2076-18. 
  
 173 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 SOU 2016:39 
  
 hetskrav medför att sökanden ska ha fullgjort grundläggande militärutbildning eller motsvarande var antalet möjliga sökande relativt lågt. Detta ledde till att Försvarshögskolan begärde att kravet skulle införas i den grundläggande behörigheten. Av dokumentet Beskrivning av lämplighetsbedömning inför antagning till Officersprogrammet  
 (2013-10-01) 
  framgår bland annat att det i bedömningen ingår inskrivningsprov, psykologisk bedömning, intervjuformulär, professionsintervju och psykologintervju. De tre första momenten genomförs före professions- och psykolog- intervjuerna och fungerar som ett underlag främst inför psykolog- intervjun. Resultaten från dessa tre moment vägs också in i lämplighetsbedömningen. Det är psykologen som ansvarar för analys och bedömning av dessa moment. Efter intervjuerna görs en sammanvägning av resultaten från de två delarna, psykolog- intervjun och professionsintervjun, i en så kallad kommission. I kommissionen uttrycks lämplighetsbedömningen i en heltalsskala  
 0–3, 
  där 0 innebär att den sökande inte uppfyller kravprofilen för utbildningen, medan 3 betyder att den sökande mycket väl upp- fyller kraven för utbildningen. 
  
 Eftersom ett lämplighetskrav kan vara betingat även av säkerhetsskäl snarare än för att sökanden ska kunna tillgodogöra sig utbildningen bör kravet på lämplighet för tillträde till polis- utbildningen ställas som ett krav på grundläggande behörighet i likhet med vad som gäller för officersutbildningen. 
  
 Vi föreslår att Universitets- och högskolerådet bemyndigas att föreskriva om vad som avses med lämplighet med hänsyn till lag- lydighet och övriga omständigheter. Eftersom Polismyndigheten har den erfarenhet och kompetens som krävs för att utfärda föreskrifter om hur laglydighet kan bedömas, ska Universitets- och högskolerådet höra Polismyndigheten under arbetet med att ta fram dessa föreskrifter. 
  
 174 
  
 SOU 2016:39 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 Krav på genomgången säkerhetsprövning 
  
 Våra bedömningar och förslag: De lärosäten (statliga myndig- heter) som har tillstånd att utfärda polisexamen bör också ha rätten att besluta om placering i säkerhetsklasser och register- kontroll i enlighet med vad som anges i 18 och 19 §§ säkerhets- skyddsförordningen. 
  
 Utbildningen som leder till polisexamen bör vara placerad i säkerhetsklass eftersom den även fortsättningsvis kommer att innehålla sådana moment som Polismyndigheten i dag bedömt skyddsvärda. 
  
 Kravet på att den som söker till utbildningen som leder till polisexamen har genomgått säkerhetsprövning ska vara ett av kraven för grundläggande behörighet i högskoleförordningen. 
  
 Polisutbildningens säkerhetsaspekter diskuterades i Framtidens polisutbildning (SOU 2008:39). Utredningen föreslog att säker- hetsprövningen skulle finnas kvar som behörighetskrav då man bedömde att studenterna skulle komma att få en avsevärd insikt i hur polisen arbetar. Det gällde särskilt den verksamhetsförlagda utbildningen där studenterna enligt deras och även enligt vårt förslag kommer att tillbringa tid vid Polismyndigheten och nära kunna följa verksamheten där, och, åtminstone under en del av tiden, ha samma befogenheter som en polisman. 
  
 Det ansågs ur säkerhetssynpunkt inte rimligt att en person som är kriminellt belastad eller som genom nära kopplingar till kriminell verksamhet kunde utgöra en säkerhetsrisk bereddes tillträde till polisutbildningen. Den säkerhetsaspekten gjorde sig inte bara gällande när det gällde risken att den person som söker sig till utbildningen själv vill dra fördelar av de kunskaper han eller hon får om polisens arbetsmetoder eller den insyn som han eller hon kan få i polisens register. Det finns också en risk att personer med koppling till kriminell verksamhet genom påtryckningar eller rena utpressningssituationer tvingas avslöja för kriminella individer eller organisationer hur polisen arbetar. 
  
 Polismyndigheten har beslutat att polisverksamheten vid myndigheten ska vara placerad i säkerhetsklass. Myndigheten har också beslutat att grundutbildningen till polisman ska vara det. Den som i dag genomgår grundutbildningen till polisman har alltså 
  
 175 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 SOU 2016:39 
  
 genomgått en säkerhetsprövning med registerkontroll enligt säker- hetsskyddslagen och säkerhetsskyddsförordningen. 
  
 Polismyndighetens beslut om att placera polisutbildningen i säkerhetsklass grundar sig på att de som studerar på grund- utbildningen får göra studiebesök, delta i fältverksamhet och praktikveckor etc. som genomförs i Polismyndighetens lokaler och att de dessutom har tillgång till materiel, system inkl. uppgifter och information som Polismyndigheten efter säkerhetsanalys har ansett vara skyddsvärda och i vissa fall hemliga. 
  
 Det är den myndighet som ansvarar för verksamheten som har möjlighet att besluta om verksamhetens placering i säkerhetsklass, förutsatt att myndigheten nämns i bilagan till säkerhets- skyddsförordningen. Vi anser att det är viktigt att de lärosäten som får tillstånd att utfärda polisexamen också får möjlighet att placera utbildningen i säkerhetsklass eftersom vi anser det självklart att den även fortsättningsvis kommer innehålla skyddsvärda moment.20 
  
 Av beslutet att placera utbildningen i säkerhetsklass följer att det är nödvändigt att de personer som deltar i utbildningen har genomgått säkerhetsprövning med registerkontroll. Enligt 11 § säkerhetsskyddslagen ska en säkerhetsprövning göras innan en person genom anställning eller på något annat sätt deltar i verksamhet som har betydelse för rikets säkerhet eller anlitas för uppgifter som är viktiga för skyddet mot terrorism. Prövningen ska klarlägga om personen kan antas vara lojal mot de intressen som skyddas i lagen och i övrigt pålitlig från säkerhetssynpunkt. 
  
 Vi anser av här redovisade skäl, och i likhet med den tidigare utredningen, att kravet på säkerhetsprövning bör kvarstå. Vi anser också att den bör vara en del av den grundläggande behörigheten i likhet med de behörighetskrav som tillämpas för officers- utbildningen. 
  
 20 I kapitel 12 föreslår vi att endast tre statliga lärosäten i närtid ska få resurser för att bedriva utbildning till polisexamen. Om även enskilda utbildningsanordnare i en framtid kan bli aktuella för tillstånd att utfärda polisexamen får frågan om möjlighet att placera utbildningen i säkerhetsklass bedömas då. 
  
 176 
  
 SOU 2016:39 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 9.3.4Krav på särskild behörighet 
  
 Våra bedömningar och förslag: För särskild behörighet till utbildningen som leder till polisexamen ska de sökande ha minst betyget godkänd på de kurser som ingår i nuvarande områdes- behörighet A1.21 
  
 Enligt vår bedömning är det vidare nödvändigt att stu- denterna uppfyller vissa andra krav för att de ska kunna till- godogöra sig utbildningen som leder till polisexamen. För särskild behörighet till utbildningen ska de sökande därför också uppfylla vissa medicinska krav, ha en viss fysisk förmåga, vara simkunniga och inneha giltigt svenskt  
 B-körkort. 
  
 Enligt vår bedömning bör Universitets- och högskolerådet ta fram en ny områdesbehörighet för utbildningen som leder till polisexamen. Den bör innefatta de krav vi anser nödvändiga för att studenten ska kunna tillgodogöra sig utbildningen. Universitets- och högskolerådet bör också föreskriva vilka kriterier som ska gälla för prövning av de sökandes särskilda behörighet. 
  
 Historia och samhällskunskap 
  
 Som vi beskrivit i kapitel 6 fastställer Universitets- och högskole- rådet områdesbehörigheter, som ska passa olika högskole- utbildningar och som i normalfallet utgörs av ett antal kurser från gymnasieskolan. För utbildningsprogram som leder till yrkes- examina är det också Universitets- och högskolerådet som bestäm- mer vilken områdesbehörighet som ska gälla. 
  
 Under den utbildning som leder till polisexamen kommer studenterna att få utveckla sina kunskaper om och sin förståelse för samhällets uppbyggnad och utveckling. De kommer till exempel att få studera och lära sig att tillämpa juridiska texter. Detta kräver gedigna tidigare kunskaper från gymnasiet som motsvarar de kunskaper som krävs av studenter som påbörjar studier inom om- rådena samhällsvetenskap och juridik. Mot denna bakgrund anser vi att samma särskilda behörighetskrav ska ställas på kunskaper i 
  
 21 Historia 1b och Samhällskunskap 1b. 
  
 177 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 SOU 2016:39 
  
 historia och samhällskunskap som för dessa utbildningar. Detta motsvarar områdesbehörighet A1. Kravet innebär ingen förändring i sak då dessa särskilda behörighetskrav ställs redan i dag för tillträde till polisutbildningen. 
  
 I dagens grundläggande behörighet för högskolestudier ingår redan krav på kunskaper motsvarande Svenska 3 och Engelska 6 varför vi inte anser att dessa behöver tas upp som särskilda behörighetsgrunder. 
  
 Enligt 7 kap. 10 a § högskoleförordningen är det Universitets- och högskolerådet som meddelar föreskrifter om vilken områdes- behörighet som ska gälla för ett utbildningsprogram som vänder sig till nybörjare och som leder till en sådan yrkesexamen som anges i bilaga 2 till högskoleförordningen. 
  
 Övriga krav som den sökande måste uppfylla för att kunna tillgodogöra sig utbildningen som leder till polisexamen 
  
 Vissa av de krav som i dag ställs för att kunna antas till grund- utbildningen till polisman, och som vi i det följande föreslår också ska gälla som krav för behörighet till den utbildning som leder till polisexamen, kan uppfattas som diskriminerande. Det gäller till exempel kraven på viss fysisk förmåga och de medicinska krav som ställs. 
  
 Den som inte uppfyller sedvanliga krav på förkunskaper, kan enligt regeringens bedömning inte åberopa bestämmelsen i diskri- mineringslagen (2008:567) (om skäliga stöd- och anpassnings- åtgärder). Att en person med en funktionsnedsättning inte antas till högskolestudier av skäl som hänför sig till att han eller hon inte har sakliga förutsättningar för utbildningen utgör inte, enligt reger- ingens mening, diskriminering. 22 
  
 Medicinska krav 
  
 Vissa medicinska krav för tillträde till polisutbildningen ställs upp i dag. Bland annat ställs krav på viss synskärpa, normalt färgseende och fullgod hörsel. Det finns också vissa hälsotillstånd som av 
  
 22 Bristande tillgänglighet som en form av diskriminering. Prop. 2013/14:198, s. 80. 
  
 178 
  
 SOU 2016:39 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 säkerhetsskäl inte kan accepteras i polisyrket till exempel vissa psykiska sjukdomar och beteendestörningar, vissa kroniska infek- tionssjukdomar, diabetes typ 1, sjukdomar i nervsystemet, hjärt- och kärlsjukdomar, vissa sjukdomar i andningsorganen, reumatiska sjukdomar och kraftig övervikt. Vidare får sökanden inte ha några belastnings- eller förslitningsskador som kan göra det svårare att genomföra arbetsuppgifter som polis. 
  
 Vi anser att medicinska krav bör ställas upp även framöver. Detta gäller krav som måste anses nödvändiga för att en sökande ska kunna genomföra utbildningen för att sedan kunna arbeta som polisman. Kraven bör därför vara särskilda behörighetskrav. De medicinska kraven bör ingå i områdesbehörigheten för polis- utbildningen. 
  
 Uppgifter om medicinska hälsotillstånd ska hanteras i enlighet med 25 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Det innebär att sekretess gäller för uppgift om sökandens hälsotillstånd om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. 
  
 Drogfrihet bör även i framtiden, liksom i dag vara en själv- klarhet för den som ska antas till polisutbildningen och vi anser därför att ett drogtest ska tas även fortsättningsvis. 
  
 Krav på normal fysisk förmåga 
  
 De fysiska krav som i dag ställs upp vid ansökningstillfället är att de som söker till grundutbildningen till polisman ska ha det som kallas normal fysisk förmåga. Kondition och styrka testas och skilda styrkekrav gäller för män och kvinnor. 
  
 Vi anser att dessa krav bör kvarstå då de är nödvändiga för att den studerande ska kunna genomföra utbildningen och senare kunna anställas som polisassistent hos Polismyndigheten. 
  
 Även när det gäller kravet på normal fysisk förmåga anser vi att det är nödvändigt för att en sökande ska kunna genomföra polis- utbildningen. Utbildningen kommer även fortsättningsvis innehålla många praktiska moment och den föreslås dessutom innefatta verksamhetsförlagda delar vid Polismyndigheten om 37,5 hög- skolepoäng. Även detta krav bör alltså ses som ett särskilt behörig- hetskrav och ingå i områdesbehörigheten för polisutbildningen. 
  
 179 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 SOU 2016:39 
  
 Simkunnighet 
  
 I dag ställs krav på att de sökande ska vara simkunniga. Kraven är precisa och innebär att de som söker ska kunna simma 150 meter bröstsim, 25 meter ryggsim utan armtag och hämta en docka från 1,5 meters djup och bogsera den 10 meter. Alla moment ska genomföras inom 10 minuter. Tidigare genomfördes simprov vid de praktiska prövningstillfällena, men i dag räcker det med ett intyg att den sökande uppfyller de angivna kraven. 
  
 En polisman som arbetar i yttre tjänst ska kunna rycka ut och ingripa i många olika situationer, inkluderat sådana som utspelar sig i eller nära vatten. Studenten kommer att under den verksamhets- förlagda delen av utbildningen, behöva ha denna kompetens. Det är enligt vår bedömning en självklarhet att den som söker till polisutbildningen ska vara simkunnig även i framtiden och att kravet på simkunnighet därför även i fortsättningen ska vara ett krav för särskild behörighet för tillträde till utbildningen som leder till polisexamen, och ingå i områdesbehörigheten för den utbild- ningen. 
  
 Krav på körkort 
  
 Det ställs i dag krav på att sökande till utbildningen ska ha giltigt svenskt körkort med  
 B-behörighet. 
  I utbildningen ingår polisbil- körning. Kravet på körkort är alltså en nödvändighet för att under utbildningen träna bilkörning i samband med polisverksamhet. 
  
 Att inneha körkort kommer därtill med all säkerhet att vara ett krav från Polismyndighetens sida vid anställning av poliser. Vi anser därför att kravet på giltigt svenskt  
 B-körkort 
  bör kvarstå som ett särskilt behörighetskrav till utbildningen som leder till polisexamen och därmed också ingå i områdesbehörigheten för tillträde till polisutbildningen. 
  
 180 
  
 SOU 2016:39 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 Krav som uppställs för tillträde till grundutbildningen till polisman i dag, som inte bör uppställas för utbildningen som leder till polisexamen 
  
 18-års 
  kravet 
  
 I dag krävs att sökande till polisutbildningen ska ha fyllt 18 år vid ansökningstillfället. Vidare ställs det krav på grundläggande be- hörighet som i huvudsak uppnås efter att sökande fullgjort sin gymnasieutbildning. 
  
 De flesta av dem som söker till högskolan och har grund- läggande behörighet är myndiga. Enligt beräkningar skulle mindre än en tusendedel av dem som kan söka till högskolan vara under 18 år när utbildningen påbörjas. När det gäller utbildningar, där det krävs reell kompetens är det än mindre sannolikt att en sökande till högskolan skulle kunna vara under 18 år. 
  
 Vi har föreslagit att det fortsatt ska vara krav på att den som söker till utbildningen som leder till polisexamen ska ha giltigt svenskt  
 B-körkort. 
  Enligt körkortslagen (1998:488) får ett sådant körkort utfärdas för den som fyllt 18 år. Enligt körkorts- förordningen får Transportsstyrelsen under vissa omständigheter medge undantag från ålderskravet. Enligt de uppgifter vi har fått, sker detta mycket sällan. 
  
 Vi anser inte att det finns anledning att ställa upp ett särskilt ålderskrav eftersom det redan ställs behörighetskrav som i prak- tiken innebär att sökandena är myndiga. 
  
 Begåvningstest och personlighetstest 
  
 Vi har ovan föreslagit att det begåvningstest och det personlighets- test som i dag utgör tillträdeskrav slopas eftersom forskning visar att betyg från gymnasiet och resultat från högskoleprovet utgör ett väl så bra underlag vid bedömningen av vilka sökanden som har goda förutsättningar att klara utbildningen. 
  
 181 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 SOU 2016:39 
  
 Övrigt 
  
 Även det webbaserade formulär som i dag används för att göra en första sållning av lämpliga sökanden bör slopas. 
  
 Frågorna i testet och bedömningarna av svaren är inte tydliga och transparenta. Det har förekommit att sökande sorteras bort bara genom att besvara frågorna i det  
 webb-baserade 
  formuläret ärligt. 
  
 En ansökan till polisutbildningen ska i stället ske på samma sätt som för övriga högskoleutbildningar. 
  
 9.4Urval av sökande till utbildningen 
  
 Våra övervägande och förslag: Högskoleförordningens regler för urval av sökande bör gälla också för utbildningen som leder till polisexamen. 
  
 Om inte alla behöriga sökande kan antas till en utbildning ska urval göras bland de sökande. Enligt de regler i högskoleförordningen som vi redogjort för i avsnitt 9.2.4 finns det utrymme för att genomföra urval på flera sätt på grundval av betyg, högskoleprov och på andra urvalsgrunder som högskolan får bestämma enligt 7 kap.  
 12–13 
  §§ högskoleförordningen. 
  
 Andra urvalsgrunder kan, enligt 7 kap. 23 § samma förordning, vara andra särskilda prov än högskoleprovet, kunskaper, arbetslivs- erfarenhet eller annan erfarenhet som är särskilt värdefull för den sökta utbildningen, och andra för utbildningen sakliga om- ständigheter. 
  
 Enligt vår bedömning finns det inget skäl för att urvalet till den utbildning som leder till polisexamen skulle behöva göras på annat sätt än för annan högskoleutbildning. Tvärtom blir urvalet till den utbildning som leder till polisexamen med en sådan ordning trans- parent och rättssäker. 
  
 182 
  
 SOU 2016:39 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 9.5Överklagande 
  
 Våra överväganden och förslag: Högskoleförordningens regler för överklagande i fråga om antagning till utbildning på grund- nivå ska gälla också för utbildningen som leder till polisexamen. 
  
 I nuvarande system för grundutbildningen till polisman finns det inga möjligheter för en sökande som inte blivit antagen att få sin sak prövad. 
  
 Enligt 12 kap. 2 § 2 högskoleförordningen kan bland annat beslut om att en sökande inte uppfyller kraven på behörighet för att bli antagen till utbildning på grundnivå eller avancerad nivå och beslut att inte göra undantag från behörighetsvillkoren i fall som avses i 7 kap. 3 § andra meningen eller 7 kap. 28 § andra stycket högskoleförordningen överklagas. Det är Överklagandenämnden för högskolan som hanterar dessa ärenden. 
  
 Då polisutbildningen blir en högskoleutbildning anser vi att det självfallet också ska gälla behörighet till polisutbildningen. Över- klagandenämnden kommer därmed att pröva även sådana över- klaganden. 
  
 183 
  
 10 Verksamhetsförlagd utbildning 
  
 10.1Inledning 
  
 I direktiven konstateras att aspiranttjänstgöringen är en grund- läggande del av polisutbildningen och att det finns särskilda utma- ningar när det gäller att utforma organisation och genomförande av den verksamhetsförlagda utbildningen i en ny utbildning till polis- man. 
  
 I direktiven påpekas vidare att polisen i sin verksamhet hanterar känsliga och sekretesskyddade uppgifter och att dessutom polisens arbetsmetoder kan vara skyddsvärda. Det är viktigt att säkerheten för Polismyndighetens verksamhet och skyddet för känsliga person- uppgifter upprätthålls samtidigt som polisstudenterna får ändamåls- enliga förutsättningar för den verksamhetsförlagda delen av utbild- ningen. 
  
 Enligt direktiven behöver därför frågor om polisstudenternas befogenheter och andra förutsättningar för de verksamhetsförlagda delarna av utbildningen klargöras. Studenternas befogenheter under utbildningens verksamhetsförlagda delar kan även komma att påverka de pedagogiska förutsättningarna för utbildningen, konsta- teras det. 
  
 Utredaren har därför i uppdrag att analysera förutsättningarna för polisutbildningens praktiska färdighetsträning och föreslå lämplig utformning av den, ta ställning till om polisstudenterna bör ha särskilda befogenheter i samband med den praktiska färdighets- träningen och i så fall föreslå vilka, samt klargöra i vilken utsträck- ning studenter under utbildning behöver få tillgång till sekretess- belagda uppgifter och föreslå hur, i sådant fall, detta behov ska tillgodoses med bibehållet skydd för uppgifterna. 
  
 185 
  
 Verksamhetsförlagd utbildning 
  
 SOU 2016:39 
  
 10.2Gällande ordning 
  
 10.2.1Verksamhetsförlagd utbildning för polisstuderande i dag 
  
 Det ingår inte några verksamhetsförlagda delar på så sätt som förekommer vid en del högskoleutbildningar i dagens polis- utbildning. Den tvååriga uppdragsutbildningen – polisprogrammet 
  
 – genomförs på universitet eller högskola och under aspirant- perioden eller aspiranttjänstgöringen är de studerande anställda av Polismyndigheten. 
  
 Under de sammanlagt fyra terminer som är förlagda på universitet och högskola får dock de studerande vanligtvis göra flera fältstudier vid Polismyndigheten, ibland under sammanlagt flera dagar, med handledare från Polismyndigheten. Dessutom ingår också i den undervisning som är förlagd vid lärosätena många olika praktiska moment (självskydd, vapenhantering, övning med radiokommunikationscentral etcetera). 
  
 Regleringen 
  
 Aspirantperioden betraktas som en del av utbildningen till polis- man och aspiranttjänstgöringen ska enligt regleringen betraktas som en sorts praktiktjänstgöring. 
  
 För aspiranttjänstgöringen fastställs en nationell kursplan, så att aspirantutbildningen ska genomföras på samma sätt oavsett vid vilken polisregion utbildningen genomförs. Målet för aspirant- utbildningen, enligt 3 § i Rikspolisstyrelsens föreskrifter och all- männa råd om polismyndigheternas medverkan vid utbildning av polisaspiranter och nationell kursplan för aspirantutbildning (i fortsättningen i detta kapitel kallad Rikspolisstyrelsens föreskrifter om aspirantutbildning) är att aspiranten efter utbildningen ska kunna delta i det reguljära polisarbetet:1 
  
 1 Rikspolisstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om polismyndigheternas medverkan vid utbildning av polisaspiranter och nationell kursplan för aspirantutbildning; beslutade den 19 januari 2009. RPSFS 2009:6, FAP  
 761-1. 
  (De föreskrifter och allmänna råd (RPSFS) som dåvarande Rikspolisstyrelsen utfärdat fortsätter att gälla även efter den 1 januari 2015, fram till dess att Polismyndigheten upphäver eller ersätter dem.) 
  
 186 
  
 SOU 2016:39 
  
 Verksamhetsförlagd utbildning 
  
 Polisaspiranten ska under aspirantutbildningen utveckla sin yrkes- kompetens genom att under handledning omsätta teoretiska kun- skaper i praktiskt handlande samt utveckla sina praktiska färdigheter och ett professionellt förhållningssätt i enlighet med Polisens värde- grund. 
  
 Utbildningen ska vara individuellt anpassad efter polisaspirantens behov i den utsträckning som behövs för att säkerställa att han eller hon efter fullgjord utbildning kan delta i det reguljära polisarbetet (3 §). 
  
 Under den del av utbildningen som utgörs av aspiranttjänstgöring i nuvarande system är polisstudenterna anställda vid och avlönade av Polismyndigheten. 
  
 Av Rikspolisstyrelsens föreskrifter om aspirantutbildning fram- går att den ska ses som ett led i utbildningen till polisman. En polisaspirant är, enligt 4 § inte att betrakta som en ordinarie resurs och får därför inte ingå i minimibemanning eller arbeta planerad övertid. En aspirant får inte heller ges arbetsuppgifter som innebär att han eller hon ersätter en utbildad polis. 
  
 Omfattning och förläggning 
  
 Aspiranttjänstgöringen omfattar i dag 26 veckor, inklusive frånvaro om högst tio arbetspass (motsvarande cirka två veckor). I praktiken tar dock, enligt Polismyndighetens uppgifter, de flesta inte ut någon semester eller annan ledighet under perioden utan tjänstgör också i praktiken i 26 veckor. 
  
 Tidigare var aspiranttjänstgöringen förlagd till den femte terminen av utbildningen, dvs. efter att den studerande fullgjort de fyra terminerna på ett lärosäte. Efter diskussioner mellan lärosätena och Polismyndigheten har detta dock ändrats, så att aspirant- tjänstgöringen numera påbörjas i mitten av den fjärde (av fem) terminen och pågår till mitten av den femte. På så sätt får de studerande möjlighet att tillsammans med lärare på lärosätet föra tillbaka och reflektera över de erfarenheter de gjort under tiden som polisaspirant. 
  
 187 
  
 Verksamhetsförlagd utbildning 
  
 SOU 2016:39 
  
 Befogenheter och krav för att få börja aspirantutbildningen 
  
 Polisförordningen (2014:1104) reglerar frågor om vem som är behörig att anställas som polisman. När det gäller polisaspiranter, hänvisar 3 § i polisförordningen till 5 § i förordningen (2014:1105) om utbildning till polisman. 
  
 Enligt 5 § i förordningen om utbildning till polisman får den som genomgår polisprogrammet och uppfyller de krav som har föreskrivits (med stöd av 4 § tredje stycket 3) och inte är föremål för någon disciplinåtgärd som vidtagits med stöd av förordningen anställas som polisaspirant vid Polismyndigheten under den tid som aspirantutbildningen fullgörs vid myndigheten. 
  
 Polisaspiranttjänsterna tillsätts efter en utlysning av tjänsten och ett rekryteringsförfarande. Den som anställs ska vara godkänd på samtliga kurser som ingått i polisprogrammet före aspirant- tjänstgöringen.2 Enligt 4 § krävs också svenskt medborgarskap för att anställas som polisaspirant. 
  
 Enligt 2 § polisförordningen ska en polisaspirant under tjänst- göringstiden vid Polismyndigheten ses som polisman. 
  
 Handledning under aspirantutbildningen 
  
 Enligt Rikspolisstyrelsens föreskrifter om aspirantutbildning ska Polismyndigheten utse en aspiranthandledaransvarig vid varje region och utse aspiranthandledare och instruktörer och fort- löpande under utbildningstiden följa upp och återkoppla utbild- ningsresultatet för varje aspirant. Varje aspirant ska, kontinuerligt under hela utbildningstiden ha tillgång till en handledare, som enligt 8 § i föreskrifterna handleder under utbildningen, ger åter- koppling till aspiranterna och bedömer uppnådda resultat. Aspiranten ska också ha tillgång till en instruktör, som fungerar som aspirantens förman och vägleder polisaspiranten under respektive moment inom aspirantutbildningen. Instruktören ska ge polis- aspiranten återkoppling och upprätta bedömningsunderlag som ska ligga till grund för den slutliga prövningen om aspiranten ska få godkänt på utbildningen. Handledningssamtal ska ske kontinu- erligt och minst varannan vecka. 
  
 2 1 § i Rikspolisstyrelsens föreskrifter. 
  
 188 
  
 SOU 2016:39 
  
 Verksamhetsförlagd utbildning 
  
 Prövning och godkännande 
  
 Rikspolisstyrelsen har utarbetat ett nationellt bedömningsunderlag, så att bedömningen blir likvärdig mellan de olika orterna. 
  
 Det finns en möjlighet för Polismyndigheten att besluta om förlängning av aspiranttjänstgöringen, i de fall man anser att aspiranten inte kan få godkänt efter 26 veckor, men har en god prognos att kunna uppnå godkänt om tjänstgöringen förlängs. Den kan i sådana fall förlängas med minst två månader och högst sex månader. 
  
 Säkerhet under aspirantutbildningen 
  
 Under aspiranttjänstgöringen betraktas polisaspiranterna i dessa hänseenden som andra anställda vid Polismyndigheten. 
  
 10.2.2Verksamhetsförlagd utbildning i några högskoleutbildningar 
  
 Inom högskoleutbildning lägger varje lärosäte själv upp utbild- ningen så att studenterna ska kunna nå de mål som ställs upp i högskolelagen och i examensbeskrivningen för respektive examen. 
  
 Denna flexibilitet gäller för de flesta utbildningar även vad gäller omfattningen och upplägg av utbildningens verksamhetsförlagda delar. Att det i examensbeskrivningen uttryckligen ställs krav på praktik eller verksamhetsförlagd utbildning eller omfattningen på ett sådant moment förekommer bara för ett mindre antal examina, såsom t.ex. lärarexamina.3 
  
 Eftersom all utbildning på grundnivå och avancerad nivå enligt högskoleförordningen ska bedrivas i form av kurser ingår praktik eller verksamhetsförlagd utbildning i utbildningen och examineras som en kurs eller en del av en kurs enligt vad högskolan bestäm- mer. 
  
 3 När det gäller yrkesexamina på grundnivå föreskrivs det praktik för folkhögskollärar- examen och apotekarexamen och verksamhetsförlagd utbildning för förskollärarexamen och yrkeslärarexamen och det förekommer också i några fall för yrkesexamina på avancerad nivå, som t.ex. för ämneslärarexamen. 
  
 189 
  
 Verksamhetsförlagd utbildning 
  
 SOU 2016:39 
  
 Verksamhetsförlagd utbildning äger rum hos andra aktörer som högskolan genom avtal eller på annat sätt samarbetar med, såsom t.ex. skolor och sjukvårdsinrättningar. Studenterna är fortfarande studenter vid högskolan och inte anställda hos den huvudman med vilken högskolan samarbetar. Ett undantag är officersutbildningen där studenter förutom att vara antagna till högskoleutbildning även är anställda av Försvarsmakten som officersaspiranter. 
  
 I dag används begreppet verksamhetsförlagd utbildning mer än ordet praktik. Vid lärarutbildningsreformen i början av  
 2000-talet 
  var en av tankarna att den tidigare praktiken skulle ersättas med verksamhetsförlagd utbildning. Syftet med den verksamhets- förlagda utbildningen var att studenterna i skolorna skulle tillämpa sina teoretiska kunskaper och att de praktiska erfarenheterna från den verksamhetsförlagda utbildningen sedan skulle utgöra en grund för de fortsatta teoretiska studierna.4 
  
 10.3Överväganden och förslag 
  
 10.3.1Utredningen om den framtida polisutbildningen 
  
 Den förra utredningen om polisutbildningen föreslog i sitt slut- betänkande att den treåriga polisutbildningen på högskola skulle innehålla två perioder med verksamhetsförlagd utbildning om sex månader vardera.5 Utredningen ansåg att den verksamhetsförlagda utbildningen skulle vara en del av högskoleutbildningen och inte utformas som en tjänstgöring. Studenterna skulle inte, i den av utredningen föreslagna ordningen, ha befogenheter som polismän, men skulle kunna bära polisuniform förutsatt att det gjordes tydligt att de var studenter. 
  
 De av utredningen föreslagna två perioderna skulle ha olika inriktning. Den första perioden skulle kunna tjäna som en för- djupad introduktion till polisyrket och som ett tillfälle för stu- denterna att få en bekräftelse på att polisyrket motsvarade förväntningarna och som ett tidigt tillfälle för högskolan och den framtida arbetsgivaren att bedöma den enskilde studentens 
  
 4Bäst i klassen – en ny lärarutbildning (prop. 2009/10:89). 
  
 5Framtidens polisutbildning. Slutbetänkande av utredningen om den framtida polis- utbildningen. SOU 2008:39, s.  
 118–122. 
  
 190 
  
 SOU 2016:39 
  
 Verksamhetsförlagd utbildning 
  
 lämplighet för utbildningen och det framtida yrket. Vid den andra perioden skulle studenterna få fokusera på framför allt den brottsförebyggande och den brottsutredande verksamheten, inom ramen för den av utredningen kallade akutverksamheten.6 
  
 Utredningen ansåg att handledningen av studenterna under den verksamhetsförlagda utbildningen var en central fråga för att den delen av utbildningen skulle hålla hög kvalitet och påpekade att hög- skolan skulle ha skyldighet att vid behov utbilda handledarna och ha en nära dialog med dessa under den verksamhetsförlagda utbildningen. 
  
 En stor del av remissinstanserna tillstyrkte utredningens förslag att utöka den verksamhetsförlagda utbildningen medan flera remiss- instanser framhöll att den föreslagna ordningen skulle komma att ställa mycket stora krav på den mottagande myndigheten vad gällde organisation, planering, genomförande och inte minst ekonomiska resurser. En stor andel av remissinstanserna, däribland polis- styrelserna i flera län, Rikspolisstyrelsen och Stockholms universi- tet, avstyrkte förslaget att studenterna inte skulle ha polismans befogenheter på något sätt eller under någon del av den verksam- hetsförlagda utbildningen. 
  
 10.3.2Verksamhetsförlagd del av utbildningen? 
  
 Våra förslag: Studenter på en utbildning som leder till polis- examen ska genomföra en del av utbildningen som verksamhets- förlagd. 
  
 Studenterna ska inte, som under grundutbildningen till polis- man, vara anställda under den verksamhetsförlagda delen av utbildningen. 
  
 Den verksamhetsförlagda delen av utbildningen ska, i likhet med resten av utbildningen, berättiga till studiestöd. 
  
 En verksamhetsförlagd del är vanligt inom utbildningar som leder till yrkesexamen. Den ger studenterna möjlighet att tillämpa sina teoretiska kunskaper i ett praktiskt sammanhang och utgör en grund för de fortsatta teoretiska studierna. 
  
 6 För en definition, se avsnitt 3.5.2. 
  
 191 
  
 Verksamhetsförlagd utbildning 
  
 SOU 2016:39 
  
 Om studenterna vid utbildning som leder till polisexamen blev anställda av Polismyndigheten skulle deras ansvar och befogenheter kunna verka tydligare. Dock är detta en lösning som inte återfinns som sådan i andra högskoleutbildningar.7 Olika utbildningars verksamhetsförlagda delar kan föra med sig olika utmaningar för studenter och lärare eller handledare. Bland annat kan studenter uppfatta en viss otydlighet i ansvarsfördelningen, vad gäller vem som fattar beslut eller dylikt. Vi anser att en anställning skulle kunna leda till än större otydlighet. 
  
 För att säkra att de blivande polismännen har de praktiska kunskaper och färdigheter som yrket kräver måste studenterna erbjudas relevant träning och handledning av hög kvalitet i arenor som ger dem möjlighet att nå utbildningens mål. 
  
 Under uppdragsutbildningen på lärosätet ges i dag de stu- derande goda möjligheter att regelbundet delta i realistiska öv- ningar i uppbyggda träningsmiljöer (övningslägenhet och övnings- butik eller pub till exempel) och att få tid att reflektera över och diskutera det som försiggått under övningen. 
  
 Att agera i verkligheten, med polismans befogenhet och i ofta akuta situationer som kräver svåra överväganden, är dock en helt annan utmaning. Ingen som vi under utredningens gång diskuterat frågan med, anser att det är onödigt med en verksamhetsförlagd del av utbildningen. Tvärtom finns en samstämmighet i åsikten att den verksamhetsförlagda utbildningen är en nödvändig del i utbildningen som ska leda till polisexamen. 
  
 Vi anser därför att den utbildning som leder till polisexamen ska ha en verksamhetsförlagd del. 
  
 7 Med undantag för utbildningen som leder till officersexamen, då den student som antas till utbildningen samtidigt anställs som officersaspirant hos Försvarsmakten. Se t.ex. infor- mationen till studenter på webbplatsen: http://www.fhs.se/sv/utbildning/officersprogrammet/oversikt/ 
  
 192 
  
 SOU 2016:39 
  
 Verksamhetsförlagd utbildning 
  
 10.3.3Omfattningen av den verksamhetsförlagda utbildningen 
  
 Vårt förslag: Den verksamhetsförlagda delen av utbildningen som leder till polisexamen ska i tid vara lika lång som den nuvarande aspiranttjänstgöringen. Den ska omfatta 37,5 hög- skolepoäng vilket motsvarar 25 veckors studier. 
  
 Efter att ha tagit in synpunkter från ansvariga vid de befintliga polisutbildningarna i landet och vid Polismyndigheten och analyserat den nuvarande utbildningen och de förändringar som behövs för att utbildningen ska bli en högskoleutbildning bedömer vi att en rimlig omfattning för den verksamhetsförlagda utbild- ningen är cirka 25 veckor. Det motsvarar 37,5 högskolepoäng. I och med detta kommer den som får en polisexamen att ha genomfört verksamhetsförlagd utbildning under en tid som är lika lång som dagens aspiranttjänstgöring. 
  
 Styrkan i de argument som har understrukit vikten av att ha kvar en verksamhetsförlagd del av utbildningen och att denna inte bör kortas gör att vi anser att ordningen ska regleras i examens- beskrivningen för polisexamen i bilaga 2 till högskoleförordningen. Nuvarande längd på aspirantperioden förefaller ge en ändamålsenlig färdighetsträning. 
  
 Att en student under utbildning till polisexamen genomgår verksamhetsförlagd utbildning bör inte påverka uppläggningen av den övriga utbildningens praktiska inslag som redan i dag ingår som naturliga inslag i polisutbildningen. Sådana praktiska inslag finns på många av de utbildningar som leder till en yrkesexamen. Exempel på detta är sjuksköterskestudenter som innan de kommer i kontakt med patienter färdighetstränar i kliniska träningscentrum, och tandläkarstudenter som får öva på så kallade fantompatienter. 
  
 Så tränar också studerande på polisprogrammen i dag, till exempel i övningslägenheter där studenter får agera som polismän i fall i olika akuta situationer som inbegriper brott, eller andra typer av brott eller akuta händelser i andra uppbyggda övningsrum eller ytor, ibland med olika typer av polisutrustning. De får också öva på bland annat självskydd och med radiokommunikationssystemet innan de påbörjar aspiranttjänstgöringen. Även polisbilkörning och vapenhantering färdighetstränas på olika sätt. 
  
 193 
  
 Verksamhetsförlagd utbildning 
  
 SOU 2016:39 
  
 Vi förutsätter att studenter på den utbildning som leder till polisexamen får möjlighet till sådan färdighetsträning i samma omfattning som i dag. 
  
 10.3.4Förläggning och upplägg av den verksamhetsförlagda utbildningen 
  
 Våra överväganden och förslag: En eventuell uppdelning av den verksamhetsförlagda utbildningen i flera perioder ska inte regleras. På samma sätt som för övriga högskoleutbildningar bör högskolan eller den enskilde utbildningsanordnaren besluta om detta. 
  
 Den del av den verksamhetsförlagda utbildningen som läro- sätena i överenskommelse med Polismyndigheten anser ska fullgöras av studenter som har befogenheter som polisman ska förläggas i tid efter det att studenten fullgjort kursfordringar om minst 120 högskolepoäng (motsvarande två års heltidsstudier) på utbildningen som leder till polisexamen. 
  
 Eftersom den verksamhetsförlagda utbildningen utgör en del av högskoleutbildningen ska den leva upp till de krav som ställs på högskoleutbildning. Av 6 kap.  
 14–15 
  §§ högskoleförordningen framgår att det för varje kurs ska finnas en kursplan samt att kursplanen ska ange kursens nivå, antal högskolepoäng, mål, krav på särskild behörighet, formerna för bedömning av studenternas prestationer och övriga föreskrifter som behövs. 
  
 Lärosätena kommer efter samråd med den myndighet där den verksamhetsförlagda delen av utbildningen ska förläggas, kunna besluta om den verksamhetsförlagda utbildningen behöver delas upp och i så fall på vilket sätt. Det finns möjligheter att förlägga all verksamhetsförlagd utbildning till en sammanhängande period, att dela upp den i två eller flera perioder, eller att dela upp den på så sätt att studenten tillbringar en del av veckan i verksamheten och en del på högskolan. 
  
 De verksamhetsförlagda delarna av utbildningen måste till största delen förläggas vid Polismyndigheten, för att studenterna ska kunna få den möjlighet till den träning i reellt polisarbete med 
  
 194 
  
 SOU 2016:39 
  
 Verksamhetsförlagd utbildning 
  
 handledning, som behövs för att kunna få anställning som polis- assistent efter avslutad utbildning. 
  
 Polisverksamheten kan något förenklat delas upp i två delar: utredningstjänst och ordningstjänst eller yttre tjänst. Vår bedöm- ning är att studenterna behöver komma i kontakt med båda dessa delar under sin utbildning. 
  
 Den del av den verksamhetsförlagda utbildningen som omfattar utredningsverksamhet kan utgöra den första delen i den verk- samhetsförlagda utbildningen, och om delarna separeras, förläggas tidigare i utbildningen. Detta möjliggör att studenterna tidigt får en inblick i hur en förundersökning bedrivs vilket sedan kan användas när studenterna gör återstående delen av den verksamhetsförlagda utbildningen i yttre tjänst då det bland annat är det underlag som samlas in av poliser i yttre tjänst och redovisningen av det som ligger till grund för senare beslut i åtalsfrågan och eventuell dom. 
  
 Vidare ser vi andra fördelar med att förlägga den delen som innefattar yttre tjänst till senare delen av utbildningen: studenterna kommer att ha tillägnat sig fler kunskaper och färdigheter som kan komma till nytta under den perioden. Det är också då som de i högre utsträckning kommer att komma i kontakt med allmänheten, varför det är av särskild vikt att de utvecklat sina färdigheter och kommit så pass långt i sin utbildning att de inte äventyrar allmän- hetens eller sin egen säkerhet eller medborgarnas förtroende för polisen. Även andra utbildningar som leder till yrkesexamen förlägger de känsligaste delarna av den verksamhetsförlagda utbild- ningen senare under utbildningen. Så är till exempel fallet med läkarutbildningen vid ett flertal lärosäten, som ofta förlägger verk- samhetsförlagd utbildning i pediatrik, dvs. barnhälsovård, under termin 9 av 11. 
  
 De som utbildar till vårdprofessioner (både utbildare och av- nämare) brukar förespråka att studenten tidigt i utbildningen får auskultera eller observera verksamheten. Det ger studenten möjlig- het att få en bild av yrket i ett professionssammanhang. Det före- kommer också redan i dag att polisstudenter tillbringar tid på Polismyndigheten i detta syfte och vi rekommenderar att dessa fältstudier fortsätter. Detta är sannolikt ännu viktigare vad gäller polisprofessionen än en del andra yrken, då de som antagits till utbildningen sannolikt har ringa erfarenhet av yrket. 
  
 195 
  
 Verksamhetsförlagd utbildning 
  
 SOU 2016:39 
  
 De lärosäten som arbetar med utbildningar som omfattar verksamhetsförlagd utbildning förespråkar att perioder inte ska bli för korta av flera skäl. Dels ska studenten komma på plats på kliniken eller i skolan. Sedan ska studenten handledas och få tid och möjlighet att utvecklas. En längre period (inte understigande fem veckor) ger handledare och instruktör bättre möjlighet att göra en rättvisande bedömning. 
  
 Som framgår är våra överväganden och förslag i fråga om för- läggning av verksamhetsförlagda delar av utbildningen inte avsedda att regleras i någon författning utan de är bedömningar som vi menar att de lärosäten som ger utbildning till polisexamen bör ta hänsyn till. I vårt förslag till förordning om ändring i 2 § polis- förordningen anges emellertid att bara en student som har fullgjort kursfordringar om minst 120 högskolepoäng från utbildningen som leder till polisexamen, under den vid Polismyndigheten verksam- hetsförlagda delen av utbildningen kan definieras som polisman, och då får polismans befogenheter. Därav följer rimligen att ett lärosäte finner det naturligt att förlägga den verksamhetsförlagda delen av utbildningen som avser yttre tjänst först i ett senare skede av utbildningen, för att den ska bli meningsfull. 
  
 10.4Befogenheter under och villkor för att få genomföra den verksamhetsförlagda delen av utbildningen vid Polismyndigheten 
  
 10.4.1Studenternas befogenheter 
  
 Vårt förslag: För de delar av den verksamhetsförlagda utbild- ningen som enligt Polismyndighetens och utbildnings- anordnarens bedömning kräver polismans befogenhet bör krav på avslutade kurser med godkänt resultat motsvarande minst 120 högskolepoäng från utbildningen som leder till polisexamen ställas upp. 
  
 Den som anställs som polisassistent av Polismyndigheten börjar i nästan samtliga fall sin anställning med ett par år i yttre tjänst. Den som har en polisexamen och har fått anställning hos Polis- myndigheten, måste direkt kunna arbeta i yttre tjänst med 
  
 196 
  
 SOU 2016:39 
  
 Verksamhetsförlagd utbildning 
  
 polismans befogenheter (se avsnitt 7.3.3 för en kort överblick över de särskilda befogenheter en polisman har). Det innebär att polis- assistenten under varje arbetspass har direkt kontakt med med- borgarna på olika sätt, med möjlighet att använda de särskilda befogenheter en polisman har, och får ingripa i olika sorters akuta situationer på både offentlig och privat plats. Han eller hon måste ha tillräcklig kunskap för att reagera adekvat och korrekt, ofta i pressade situationer. 
  
 För att kunna förbereda sig för sådan tjänstgöring, måste den student som genomgår utbildning som leder till polisexamen, få handledd erfarenhet av sådana verkliga situationer och möjlighet att senare reflektera över situationen och det egna agerandet och dess konsekvenser. En del av situationerna kan vara riskfyllda. En handledare kan inte alltid vara nära studenten och om studenten inte i en akut situation har samma befogenheter som en polisman, kan de inblandade, allmänheten eller studenten och hans eller hennes kollegor i onödan utsättas för fara. Samtidigt måste den som ges polismans befogenheter ha tillräcklig kunskap och även praktisk färdighetsträning med sig från lärosätet. 
  
 Eftersom utbildningsanordnarna i princip är fria att lägga upp sina utbildningar som de själva vill och fördela den verksamhets- förlagda utbildningen som de vill, kan det rent teoretiskt efter två år finnas vissa skillnader i vilka kunskaper och färdigheter stu- denterna har. Vi bedömer dock inte att risken är stor för att skillnaderna skulle vara avsevärda. 
  
 Vi har ändå övervägt om det skulle vara möjligt att som villkor för att studenten ska kunna ha polismans befogenheter under (en del av) den verksamhetsförlagda utbildningen, ställa upp krav på vilka kunskaper studenten skulle ha inhämtat eller vilka kurser studenten ska ha fullgjort med godkänt resultat innan sådana befogenheter kan ges studenten. 
  
 Två skäl har talat mot att införa en sådan ordning. Det första grundar sig i att utbildningsanordnarna ska ha frihet att själva bestämma utbildningsplan och kursplan för utbildningen. En reglering av vilka kurser eller vilka kunskaper en student ska ha genomgått respektive inhämtat för att få polismans befogenhet skulle, hur än det villkoret formuleras, innebära en inskränkning i lärosätenas frihet att själva planera utbildningen och dess innehåll. 
  
 197 
  
 Verksamhetsförlagd utbildning 
  
 SOU 2016:39 
  
 Det andra skälet är att vi anser att en sådan reglering kan motverka den flexibilitet och kvalitet i den verksamhetsförlagda utbildningen, som den framtida samverkan mellan Polismyndig- heten och lärosätena kan åstadkomma. De enskilda lärosätena kommer vara beroende av att Polismyndigheten anser att de studenter som de får ta emot från lärosätet har rätt kompetens samtidigt som Polismyndigheten kommer vara beroende av kvali- teten på den utbildning som lärosätena erbjuder de studenter som senare ska utgöra den huvudsakliga rekryteringsbasen för myndig- heten. 
  
 Vi anser därför att det är rimligt att kräva att de studenter som ska genomföra verksamhetsförlagd utbildning med polismans befogenheter vid Polismyndigheten har fullgjort kursfordringar på utbildningen som leder till polisexamen om minst 120 högskole- poäng. Det motsvarar något längre tid än vad dagens studerande på grundutbildningen till polisman genomför innan de har möjlighet att få göra praktik i anställning som polisaspirant. 
  
 Vi förutsätter att studenterna får möjligheter att på lärosätet förbereda sig för den verksamhetsförlagda utbildningen så att de har ingående kunskap om vad polismans befogenheter innebär och vilka krav det ställer dem inför. Det är viktigt att studenterna också får kunskap om reglerna om tjänstefel eftersom de träffar inte bara anställda, utan också dem som utan att inneha anställning eller uppdrag utövar myndighet.8 
  
 10.4.2Hanteringen av sekretess 
  
 Utredningsdirektiven lyfter särskilt fram frågan om studenternas tillgång till sekretesskyddade uppgifter. I offentlighets- och sekre- tesslagen (2009:400) finns bestämmelser om sekretess i det allmännas verksamhet. Sekretess innebär förbud att röja en uppgift, vare sig det sker muntligen (tystnadsplikt) eller genom att allmän handling lämnas ut eller det sker på annat sätt, enligt 1 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen. 
  
 Sekretess ska iakttas av den myndighet där uppgiften är sekre- tessbelagd. Vidare ska sekretess iakttas av personer som på grund 
  
 8 20 kap. 5 § 1 st. 5 brottsbalken (1962:700). 
  
 198 
  
 SOU 2016:39 
  
 Verksamhetsförlagd utbildning 
  
 av anställning eller uppdrag hos en myndighet, på grund av tjänste- plikt eller på annan liknande grund för det allmännas räkning deltar eller har deltagit i myndighetens verksamhet. Sekretess ska också, enligt 2 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen, iakttas efter det att anställningen, uppdraget osv. har upphört. Den som röjer uppgift som han eller hon är skyldig att hemlighålla kan dömas för brott mot tystnadsplikt enligt 20 kap. 3 § brottsbalken. 
  
 I polisens verksamhet gäller sekretess för uppgift som hänför sig till förundersökning eller till den brottsbekämpande verksamheten i övrigt, om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas eller den framtida verksamheten skadas om uppgiften röjs, som framgår av 18 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen. Sekretess gäller också, enligt 35 kap. offentlighets- och sekretesslagen, inom polisens brottsbekämpande verksamhet, för uppgift om enskilds (t.ex. misstänkt, målsägande och vittne) personliga och ekonomiska förhållanden. 
  
 När studenterna gör fältstudier eller genomgår utbildning som är förlagd vid Polismyndigheten kommer de att utbildas så nära verksamheten att vi anser att det inte går att undvika att de kommer i kontakt med sekretesskyddade uppgifter. Därför är det ytterst viktigt att studenterna, dels under sin utbildning tillägnar sig kunskap om sekretessreglerna, dels medvetandegörs om vikten av dessa när de kommer i kontakt med sådana uppgifter vid Polismyndigheten eller hos en annan myndighet där de gör fältbesök eller någon del av den verksamhetsförlagda utbild- ningen. 
  
 Polismyndigheten och även socialtjänsten har redan i dag sekretessblanketter som tillhandahålls externa personer som vistas på myndigheten. Blanketten informerar om reglerna och den externa personen intygar att denne kommer att följa dem. Den typen av blanketter kan också användas i utbildningssammanhang. 
  
 199 
  
 Verksamhetsförlagd utbildning 
  
 SOU 2016:39 
  
 10.4.3Villkor för att Polismyndigheten ska ta emot studenter för den verksamhetsförlagda delen av utbildningen 
  
 Kontroll av laglydighet och säkerhetsprövning med registerkontroll 
  
 Våra överväganden och förslag: Polismyndigheten ska, innan den tar emot en student som genomgår utbildningen till polis- examen för att denne ska genomföra verksamhetsförlagd del av utbildningen där, kontrollera att denne fortsatt uppfyller de krav på laglydighet och övrig lämplighet som ställdes upp vid antagningen till utbildningen, vilket ska författningsregleras. 
  
 Eftersom verksamheten vid Polismyndigheten skiljer sig från utbildningen men fortfarande är säkerhetsklassad måste en ny säkerhetsprövning med registerkontroll göras innan studenten får möjlighet att genomföra den vid Polismyndigheten förlagda utbildningen. Detta måste göras tydligt för den som antas till utbildningen som leder till polisexamen. 
  
 Vi har tidigare argumenterat för vikten av att de som antas till utbildningen som leder till polisexamen prövas med avseende på både laglydighet och övrig lämplighet och pålitlighet i förhållande till rikets säkerhet och skyddet mot terrorism (säkerhetsprövning). 
  
 Enligt vårt förslag kommer utbildningen att förlängas något vilket skulle kunna innebära att det skulle kunna gå 3,5 år eller mer mellan den prövning som görs vid ansökan till utbildningen och den som sker vid anställning efter examen. Samtidigt kommer den nuvarande aspirantutbildningen att ersättas av verksamhetsförlagd utbildning under vilken studenterna kommer att delta i utbildning vid Polismyndigheten. Under denna period kommer studenterna att vistas i en miljö där de kommer att komma i kontakt med sekretesskyddade uppgifter och personer i olika krissituationer. Det går inte heller att i förväg veta vilka uppgifter eller situationer som kan röra rikets säkerhet eller terroristbrott. Det är även viktigt att värna allmänhetens förtroende för polisen samt säkerheten. De studenter som fullgör den verksamhetsförlagda utbildningen vid Polismyndigheten kommer enligt vårt förslag kunna ha polismans befogenheter och även vara iklädda polisuniform och de kommer av allmänheten att uppfattas som polismän. 
  
 200 
  
 SOU 2016:39 
  
 Verksamhetsförlagd utbildning 
  
 Vi anser mot den bakgrunden att det är befogat att kontrollera studenternas laglydighet och övriga lämplighet inför den verksam- hetsförlagda utbildningen vid Polismyndigheten. Vi menar att det är viktigt att tydliggöra att studenterna, på grund av gällande regler, även kommer att genomgå en ny säkerhetsprövning med register- kontroll innan de får delta i den verksamhetsförlagda utbildningen vid Polismyndigheten. 
  
 I kapitel 9 har vi redogjort för vilka regler vi föreslår ska gälla för tillträde till den utbildning som ska leda till polisexamen. För att kunna bli antagen till polisutbildningen har vi föreslagit att den som söker till polisutbildningen ska bedömas med avseende på laglydighet och övrig lämplighet. Vi har föreslagit att Universitets- och högskolerådet, efter att ha hört Polismyndigheten, ska få meddela närmare föreskrifter om vad som ska avses med lämplighet med hänsyn till laglydighet och övriga omständigheter. 
  
 För att systemet ska vara tydligt och rättssäkert krävs det att den bedömning som görs inför den verksamhetsförlagda utbild- ningen utgår från samma kriterier som bedömningen vid antag- ningen, även om det är två olika myndigheter som ska göra bedömningen vid dessa olika tillfällen. Av den anledningen ska kontrollen göras enligt samma kriterier som den som gjordes vid antagningen. 
  
 Detta innebär att Polismyndigheten kommer att begära ut nya uppgifter ur misstanke- och belastningsregistren om de studenter som ska göra den verksamhetsförlagda utbildningen hos dem. Vårt förslag till ändring av polisförordningen ger Polismyndigheten stöd för ett nytt uttag ur dessa register och för att göra den förnyade lämplighetsbedömningen. 
  
 Vi har i vårt resonemang utgått från att de lärosäten som bedriver utbildning som leder till polisexamen vill ha samma möjligheter som polisprogrammen i dag har att göra fältstudier hos Polismyndigheten och att använda skyddsutrustning, vapen och radiokommunikationsutrustning m.m. som Polismyndigheten anser vara skyddsvärda aktiviteter och därför beslutar att utbild- ningen ska vara placerad i säkerhetsklass. Därvid ska säkerhets- prövningen innefatta en registerkontroll enligt 13 § säkerhets- skyddslagen. Vi har redogjort för förfarandet i avsnitt 9.2.6. 
  
 Den obligatoriska säkerhetsprövning med registerkontroll som Polismyndigheten kommer att göra när det gäller de studenter som 
  
 201 
  
 Verksamhetsförlagd utbildning 
  
 SOU 2016:39 
  
 ska genomföra den vid myndigheten verksamhetsförlagda utbild- ningen görs mot bakgrund av studenternas deltagande i verksam- heten vid Polismyndigheten och motsvarar den som görs avseende personer som ska anställas som polisassistenter. 
  
 De studenter som inte klarar säkerhetsprövningen eller lämplig- hetsbedömningen kommer inte att kunna fullfölja sin utbildning eftersom de inte kan genomföra den verksamhetsförlagda utbild- ningen. Det förefaller också rimligt med tanke på att personen i frågan inte kommer att kunna anställas som polis efter avslutad utbildning. 
  
 I kapitel 11 redogör vi för vilka regler som ska gälla för disci- plinåtgärder mot studenter och för avskiljande från utbildningen. 
  
 10.4.4Polismyndighetens handläggning av ärenden om brott under den verksamhetsförlagda utbildningen vid myndigheten 
  
 Vårt förslag: De regler som gäller för handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen och vissa andra befatt- ningshavare (i dagsläget också för polisaspiranter) ska också gälla för polisstudenter under den vid Polismyndigheten verk- samhetsförlagda utbildningen. 
  
 I kapitel 11 behandlar vi de frågor som rör disciplinära åtgärder under utbildningen och avskiljande från utbildningen. 
  
 Under den tid som studenten genomför den vid Polis- myndigheten verksamhetsförlagda delen av utbildningen behövs det dock, enligt vår uppfattning, särskilda regler också för hand- läggningen av ärenden som rör brott av studenten. 
  
 Förordningen (2014:1106) om handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen och vissa andra befattningshavare, gäller för Polismyndighetens handläggning av vissa ärenden som gäller anställda inom polisen, vissa uppdragstagare vid myndigheten och i vissa delar även för den som genomgår grundutbildning till polisman. Den gäller alltså i alla delar för dem som i dag är aspiranter vid Polismyndigheten, eftersom de är anställda hos myndigheten. Den gäller i vissa delar för dem som studerar på polisprogrammet. 
  
 202 
  
 SOU 2016:39 
  
 Verksamhetsförlagd utbildning 
  
 Förordningen fastställer en särskild ordning för handläggningen av ärenden där en anställd påstås ha gjort sig skyldig till ett brott som har samband med anställningen eller på annat sätt har handlat felaktigt i sin myndighetsutövning, om en person har skadats allvarligt i samband med ett ingripande i tjänsten av en anställd eller om det i något annat fall kan bli fråga om att inleda en för- undersökning mot en anställd inom polisen för brott som har samband med anställningen.9 
  
 Förordningen gäller också för handläggningen av ärenden som rör brott som inte har samband med anställningen och då gäller den också för studerande på polisprogrammet. Dessutom gäller förord- ningen för verksamhet för att förebygga, förhindra eller upptäcka om en anställd eller studerande vid polisprogrammet utövar eller kan komma att utöva brottslig verksamhet som är av sådan allvarlighetsgrad att det innefattar brott med ett straff på fängelse ett år eller mer. 
  
 Sådana ärenden ska, enligt 8 §, handläggas vid avdelningen för särskilda utredningar. Förundersökningar i ärenden som förord- ningen täcker ska bedrivas med särskild skyndsamhet och förhör ska hållas av en åklagare eller en polisman vid avdelningen för särskilda utredningar. 
  
 Med vårt förslag, där de studenter som genomför den verksamhetsförlagda utbildningen vid Polismyndigheten kommer att vara just studenter och inte anställda som dagens polis- aspiranter, kommer studenten ändå att på många sätt verka som en polisman, eftersom de i normalfallet kommer att ha polismans befogenheter. Det innebär att en misstanke om brott eller brottslig verksamhet mot studenten kommer att behöva handläggas i särskild ordning och inte till exempel av dennes ”kollegor” – polis- män på samma enhet eller region. Vi anser därför att förordningen i framtiden ska gälla också för den som genomför den verksamhets- förlagda delen av utbildningen som leder till polisexamen och som också uppehåller befattning som polisman. 
  
 9 I fortsättningen i texten inkluderas i begreppet anställd också sådana uppdragstagare som definieras i förordningen och polisaspiranter (som ju är anställda av Polismyndigheten). 
  
 203 
  
 Verksamhetsförlagd utbildning 
  
 SOU 2016:39 
  
 10.5Handledning och samverkan mellan Polismyndigheten och lärosätena 
  
 Våra förslag: För att tydliggöra vikten av samverkan mellan lärosätena och Polismyndigheten i fråga om utbildningen som leder till polisexamen och särskilt den verksamhetsförlagda delen av utbildningen, ska Polismyndigheten åläggas en skyldig- het att samverka med de lärosäten som genomför utbildningen. 
  
 Polismyndigheten bör få i uppdrag av regeringen att ta fram en strategi för hur handledningen av polisstudenter ska orga- niseras och genomföras på myndigheten och i samverkan med lärosätena. 
  
 Flera medarbetare på lärosätet och hos avnämaren berörs när en student genomgår verksamhetsförlagd utbildning. Det är viktigt att handledare får information och utbildning i sina nya roller bland annat för att det ska finnas en samsyn kring vilka mål studenten ska uppnå och hur detta kan göras. Behovet av information och utbild- ning till handledare och övriga omfattar både utbildningens inne- håll och högskolepedagogik. 
  
 Information och utbildning kan ges på olika sätt som oftast kompletterar varandra. Flera lärosäten ger till exempel handledar- utbildning för handledare i den verksamhetsförlagda delen av utbildningen, några har dessutom webbaserat stöd som hand- ledarna kan återkomma till vid behov. Att skapa ett forum där handledare utbyter erfarenheter kring den verksamhetsförlagda utbildningen är centralt för utbildningens kvalitet. Vissa lärosäten ställer som krav att handledare har genomgått viss handledar- utbildning, andra tar fram tydliga planer med progression. En sådan plan synliggör vilka utbildningsbehov och vilka krav som ställs på medarbetare och på högskolan. 
  
 Att organisera den verksamhetsförlagda utbildningen kommer att kräva engagemang från både lärosäten och Polismyndigheten. Detta gäller både organisation, planering, bemanning och utbild- ning av handledare. Eftersom olika delar av Polismyndigheten kommer att beröras och då flera lärosäten är inblandade rekom- menderar vi att samverkan mellan dessa parter formaliseras för att få en samsyn och en liknande struktur över landet. Detta kommer 
  
 204 
  
 SOU 2016:39 
  
 Verksamhetsförlagd utbildning 
  
 att möjliggöra att en verksamhetsförlagd utbildning med god kvalitet byggs upp. 
  
 Universitetskanslersämbetet har i december 2015 publicerat rap- porten Uppföljning av den verksamhetsförlagda utbildningen inom lärar- och förskollärarutbildningarna. Där noteras bland annat att samverkan och kvalitetssäkringen i övrigt underlättats av att lärosätena utvecklat administrativa stödsystem exempelvis genom databaser. Detta kan bland annat underlätta fördelningen av platser. 
  
 Utbildningens verksamhetsförlagda delar kan föra med sig vissa svårigheter. Högskoleverket har till exempel i rapporten Rättssäker examination rekommenderat bl.a. att det är viktigt att lärosätena tar ställning till vilken roll handledaren har. Vidare samlar rapporten konkreta råd och erfarenheter från olika lärosäten. En rapport från Universitetskanslersämbetet från 2015 ger också en fingervisning om vilka områden som kan kräva särskild uppmärksamhet ur en rättssäkerhetsaspekt. Så är till exempel fallet vad gäller skapandet av mellannivåer mellan handledare och examinator vilket kan leda till otydlighet gällande till exempel vem som fattar beslut för både student och lärare. 
  
 Den nuvarande ordningen innebär, som vi tidigare redogjort för, att studerande på grundutbildningen till polisman gör en betald praktikperiod hos Polismyndigheten under den senare delen av utbildningen, den s.k. aspiranttjänstgöringen. Under aspiranttjänst- göringen har aspiranten tillgång till en handledare och en instruktör hos Polismyndigheten. Enligt de uppgifter vi fått del av under utredningens gång fungerar handledningen mycket bra på en del tjänstgöringsplatser medan funktionen på andra kan behöva utvecklas och styras upp. 
  
 För att Polismyndigheten ska stå väl förberedd för det nya systemet, när det står klart vilka lärosäten som har ansökt om och fått examenstillstånd för utbildningen som leder till polisexamen, bör myndigheten i god tid inventera resurser för handledning, system och organisation. Vi anser att regeringen bör ge Polis- myndigheten i uppdrag att ta fram en strategi för hur hanledningen av polisstudenter ska organiseras och genomföras på myndigheten och i ett senare skede, i samråd med de lärosäten som ska bedriva sådan utbildning, besluta hur detta ska ske på myndigheten. 
  
 205 
  
 Verksamhetsförlagd utbildning 
  
 SOU 2016:39 
  
 10.5.1Säkerhet för studenten 
  
 Det är viktigt att studerande har en personskadeförsäkring när de studerar. I dag tecknar Universitets- och högskolerådet i enlighet med 1 kap. 11 a § högskoleförordningen (1993:100) en person- skadeförsäkring för studenter hos Kammarkollegiet för lärosätenas räkning. 
  
 Försäkringen är en olycksfallsförsäkring som omfattar studenter inskrivna vid ett svenskt universitet eller högskola. Med olycksfall avses en kroppsskada orsakad av en plötslig och ofrivillig händelse med yttre våld mot kroppen. Försäkringen gäller i Sverige under skoltid och under direkt färd mellan bostaden och den plats där skoltiden tillbringas. Med skoltid menas all tid inom lärosätets lokaler och område. Försäkringen gäller även på praktik eller på en arbetsplats godkänd av skolan. Försäkringen är kostnadsfri för studenterna. Självrisken är 500 kronor. 
  
 Kammarkollegiet tillhandahåller också en utökad försäkring som innehåller utökat personskadeskydd och olycksfall, som bland annat Linnéuniversitetet i dag tecknar för sina studerande på grundutbildningen till polisman. 
  
 10.5.2Hinder att fortsätta utbildningen 
  
 En viktig fråga som har ett tydligt samband med studenter som begår brott eller av annan anledning uppför sig olämpligt under utbildningen är säkerheten på och omkring utbildningen. Under polisutbildningen och i synnerhet under den del av polis- utbildningen som är verksamhetsförlagd på Polismyndigheten befinner sig studenterna så nära den reguljära polisverksamheten att det kan inträffa att de begår allvarliga fel eller misstag och därmed riskerar att skada andra personer eller verksamheter, eller sig själva. Detta kan bland annat inträffa om de saknar de kunskaper eller färdigheter som krävs. 
  
 En högskola som bedriver polisutbildning indelar utbildningen i kurser eller delkurser som kan ha olika omfattning och för vilka föreskrifter ska slås fast i kursplaner. Där kan t.ex. föreskrivas att det för att få börja på en kurs krävs godkänt resultat från en eller flera andra kurser. Även den verksamhetsförlagda delen av utbild- ningen utgör en eller flera kurser. En student som inte når målen 
  
 206 
  
 SOU 2016:39 
  
 Verksamhetsförlagd utbildning 
  
 för en kurs och inte får kursen godkänd kan – om föreskrifter om detta finns – hindras att börja på en eller flera andra kurser och hindras möjligen därmed också att fortsätta sin utbildning. Detta utvecklas närmare i avsnitt 10.3.2. 
  
 De möjligheter som finns att hindra en student från att delta i en utbildning är avskiljande från utbildningen enligt högskolelagens regler, avstängning av disciplinära skäl enligt 10 kap. högskole- förordningen och underkännande vid examination. Något ut- rymme för att tvinga en student att på andra grunder göra ett uppehåll från en utbildning finns inte. 
  
 Genom att följa studenternas insatser under utbildningen, bland annat under den verksamhetsförlagda utbildningen, får högskolan kunskap om deras prestationer. Om en student inte uppnår lärande- målen för en kurs kan universitetet eller högskolan underkänna honom eller henne på prov eller på den utbildningens verksam- hetsförlagda delar. 
  
 Universitet och högskolor har också enligt 6 kap. 21 § hög- skoleförordningen möjlighet att besluta om föreskrifter som begränsar antalet prov- och praktiktillfällen. Det minsta antalet för prov måste vara fem och det minsta för praktik två tillfällen. En student som har underkänts tillräckligt många gånger på prov eller praktik kan då inte fortsätta utbildningen. Detta förutsätter att det i kursplanerna framgår att godkänt betyg på de tidigare kurserna är tillträdeskrav för att få fortsätta till nästa kurs. Det är viktigt för studenternas rättssäkerhet att förutsättningarna för lärosätets och studenternas agerande är tydligt reglerade. 
  
 Det kan under vissa förutsättningar vara nödvändigt att avbryta en students praktik eller verksamhetsförlagda utbildning. En möjlighet är att fatta beslut om betyg, vilket i ett sådant fall skulle innebära ett underkänt betyg, innan studenten genomgått kursen.10 Enligt 6 kap. 18 § högskoleförordningen ska betyg sättas på en genomgången kurs om inte högskolan föreskriver något annat. För att en examinator ska kunna fatta beslut om betyg innan en student har genomgått hela kursen måste en regel om detta finnas i kursplanen. Med tanke på att det endast är i undantagsfall som examination ska kunna ske i förtid bör regeln i kursplanen, enligt 
  
 10 Detta beskrivs i Högskoleverkets rapport Rättssäkerheten när en högskola avbryter en students praktik (2007:58R). 
  
 207 
  
 Verksamhetsförlagd utbildning 
  
 SOU 2016:39 
  
 Högskoleverket, formuleras så att det framgår att det krävs speci- ella omständigheter för att examination ska kunna ske innan studenten har genomgått hela kursen. Det måste för sådana fall, anser Högskoleverket, också finnas tydliga regler i kursplanen om när en student som på detta sätt underkänts får delta i kursen på nytt. 
  
 Karolinska institutet tillämpar liknande regler för exempelvis ut- bildning som leder till läkarexamen, dvs. i kursplanen finns tydligt uppställda tillträdeskrav, till exempel godkänt betyg på tidigare kurs eller praktik för tillträde till annan kurs. 
  
 Detta kan innebära att studenten underkänns på aktuellt mo- ment vilket med lämpligt stöd i kursplan kan innebära att exami- nator avbryter studentens verksamhetsförlagda utbildning. För rättssäkerhetens skull ska grund varför detta beslut fattas dokumenteras och en handlingsplan tas fram där det framgår vad som krävs innan studenten ges möjlighet till fortsatt verksamhets- förlagd utbildning. 
  
 208 
  
 11Disciplinära åtgärder och avskiljande 
  
 11.1Inledning 
  
 Vi har i kapitel 9 som tillträdeskrav till den nya högskoleutbildning som ska leda till polisexamen föreslagit ett lämplighetskrav inne- fattande bland annat krav på laglydighet hos de personer som söker utbildningen. I kapitel 10 har vi föreslagit att Polismyndigheten till högskoleutbildningens verksamhetsförlagda del bara får ta emot en student som är lämplig med hänsyn till laglydighet och övriga omständigheter. I vårt uppdrag ingår därutöver att med utgångs- punkt i det gällande regelverket för högskoleutbildning analysera behovet av särskilda bestämmelser rörande disciplinära åtgärder mot studenter på den nya högskoleutbildning som vi föreslår respektive avskiljande av studenter från denna utbildning. 
  
 I detta kapitel redogör vi för de regler om disciplinära åtgärder och avskiljande som i dag gäller för studerande på polis- programmet. Vi redovisar också hur motsvarande regler för stu- denter på en högskoleutbildning ser ut. I ljuset av gällande ordning redovisar vi därefter våra överväganden och förslag när det gäller disciplinära åtgärder respektive avskiljande av studenter. 
  
 11.2Gällande ordning 
  
 11.2.1Grundutbildningen till polisman 
  
 Bestämmelser om disciplinära åtgärder mot respektive avskiljande av studenter på dagens polisprogram finns i förordningen om utbildning till polisman (2014:1105). 
  
 209 
  
 Disciplinära åtgärder och avskiljande 
  
 SOU 2016:39 
  
 Disciplinära åtgärder 
  
 Enligt 9 § får Polismyndigheten vidta disciplinära åtgärder mot en student vid polisprogrammet som 
  
 med otillåtna hjälpmedel eller på annat sätt försöker vilseleda vid prov eller när en studieprestation annars ska bedömas 
  
 stör eller hindrar undervisning, prov eller annan verksamhet inom ramen för utbildningen 
  
 utsätter någon annan student eller arbets- eller uppdragstagare inom polisen för allvarliga trakasserier. 
  
 De disciplinära åtgärderna är enligt 10 § samma förordning varning och avstängning. Ett beslut om avstängning innebär att studenten inte får delta i undervisning, prov eller annan verksamhet inom ramen för utbildningen. Beslutet ska avse en eller flera tids- bestämda perioder, dock sammanlagt högst sex månader. 
  
 Beslut om varning eller avstängning får överklagas till Polis- myndighetens personalansvarsnämnd (14 § samma förordning). 
  
 Om det blir aktuellt att vidta disciplinära åtgärder går det i praktiken till så att högskolan som utbildningen bedrivs vid har ett samtal med studenten. Därefter skickas en rapport om händelsen till Polismyndigheten, vars personalansvarsnämnd sedan kan fatta beslut om varning eller avstängning. 
  
 Avskiljande 
  
 Polismyndigheten får enligt 11 § förordningen om utbildning till polisman avskilja en student vid polisprogrammet från utbild- ningen om studenten 
  
 inte rättar sig efter en varning enligt 9 § 
  
 lider av en psykisk störning 
  
 missbrukar alkohol, narkotika eller andra illegala substanser 
  
 har gjort sig skyldig till brottslighet som inte är att anse som ringa 
  
 210 
  
 SOU 2016:39 
  
 Disciplinära åtgärder och avskiljande 
  
 är frånvarande från utbildningen i sådan omfattning att han eller hon inte kan tillgodogöra sig den 
  
 på annat sätt visar sig olämplig för fortsatt utbildning. 
  
 Om det finns anledning att anta att en student bör avskiljas från polisprogrammet, får Polismyndigheten i vissa fall vid behov upp- mana studenten att låta sig undersökas av den läkare som anvisas (11 § andra stycket samma förordning). 
  
 Om ett förfarande inleds som syftar till att en student vid polis- programmet ska avskiljas från utbildningen, får Polismyndigheten, om det behövs, med omedelbar verkan stänga av studenten från utbildningen i avvaktan på att ärendet slutligt kan avgöras (12 § samma förordning). 
  
 Polismyndighetens beslut får överklagas till Polismyndighetens personalansvarsnämnd (14 § samma förordning). 
  
 11.2.2Reglerna för högskoleutbildning 
  
 Bestämmelser om disciplinära åtgärder mot respektive avskiljande av studenter vid högskolan finns i högskolelagen, högskole- förordningen och förordningen (2007:989) om avskiljande av stu- denter från högskoleutbildning. 
  
 Disciplinära åtgärder 
  
 Enligt 4 kap. 5 § högskolelagen får regeringen meddela föreskrifter om tillfällig avstängning av studenter. Dessa föreskrifter återfinns i 10 kap. högskoleförordningen. Där anges i 1 § att disciplinära åtgärder får vidtas mot studenter som 
  
 med otillåtna hjälpmedel eller på annat sätt försöker vilseleda vid prov eller när en studieprestation annars ska bedömas 
  
 stör eller hindrar undervisning, prov eller annan verksamhet inom ramen för utbildningen 
  
 stör verksamheten vid högskolans bibliotek eller annan särskild inrättning 
  
 211 
  
 Disciplinära åtgärder och avskiljande 
  
 SOU 2016:39 
  
 utsätter en annan student eller arbetstagare vid högskolan för trakasserier eller särskilda trakasserier som avses i 1 kap. 4 § diskrimineringslagen (2008:944). 
  
 De disciplinära åtgärderna som avses är varning och avstängning (10 kap. 2 § högskoleförordningen). I samma paragraf anges att ett beslut om avstängning innebär att studenten inte får delta i under- visning, prov eller annan verksamhet inom ramen för utbildningen vid högskolan. Beslutet ska avse en eller flera perioder, dock sam- manlagt högst sex månader. Ett beslut om avstängning får också begränsas till att avse tillträde till vissa lokaler inom högskolan. 
  
 Beslut om disciplinära åtgärder fattas vid varje högskola av en disciplinnämnd om rektor beslutar att hänskjuta ärendet dit (3 och 9 §§ samma kapitel). Besluten får överklagas hos allmän förvalt- ningsdomstol (12 kap. 3 § högskoleförordningen). 
  
 Dessa regler gäller även för utbildning som leder till officersexamen (4 kap. 7 § förordningen [2007:1164] för Försvarshögskolan). 
  
 Avskiljande 
  
 Enligt 4 kap. 6 § högskolelagen får en student avskiljas tills vidare från utbildningen i fall då studenten 
  
 lider av psykisk störning 
  
 missbrukar alkohol eller narkotika 
  
 har gjort sig skyldig till allvarlig brottslighet. 
  
 För att ett avskiljande ska komma i fråga gäller dessutom att det till följd av ett sådant förhållande bedöms föreligga en påtaglig risk att studenten kan komma att skada annan person eller värdefull egendom under utbildningen. 
  
 Högskolans avskiljandenämnd, en för högskolan gemensam nämnd, prövar frågor om avskiljande (4 kap. 7 § högskolelagen). I förordningen (2007:989) om avskiljande av studenter från hög- skoleutbildning finns närmare regler om avskiljandeförfarandet. Nämnden kan enligt  
 12–13 
  §§ denna förordning besluta att avskilja en student i avvaktan på att ärendet kan avgöras slutligt. Om det finns anledning att anta att en student bör avskiljas från hög- 
  
 212 
  
 SOU 2016:39 
  
 Disciplinära åtgärder och avskiljande 
  
 skoleutbildning får nämnden uppmana studenten att låta sig undersökas av en läkare som nämnden anvisar (11 § samma för- ordning). Nämndens beslut om avskiljande får överklagas till all- män förvaltningsdomstol (20 § samma förordning). 
  
 Dessa regler gäller även för utbildning som leder till officers- examen (se 1 § 1 kap. högskolelagen). 
  
 11.3Våra överväganden och förslag 
  
 11.3.1Disciplinära åtgärder 
  
 Vårt förslag: De bestämmelser om disciplinära åtgärder som gäller vid universitet och högskolor ska också gälla för hög- skoleutbildningen som leder till polisexamen. 
  
 Vid en jämförelse mellan det regelverk som gäller för studenter vid universitet och högskolor under statligt huvudmannaskap och de som gäller för studerande vid dagens polisprogram kan konstateras att de är relativt lika varandra. De skiljer sig dock åt i två avseenden. Enligt högskoleförordningen är det möjligt att utdela disciplinära åtgärder om en student stör verksamheten vid högskolans bibliotek eller annan inrättning. Någon motsvarande möjlighet finns inte i förhållande till polisstudenter enligt polisutbildningsförordningen. Enligt högskoleförordningen är det därutöver möjligt att vidta disciplinära åtgärder om en student utsätter en annan student eller arbetstagare för trakasserier. För att motsvarande åtgärder ska få vidtas mot polisstudenter är det enligt polisutbildningsför- ordningen inte tillräckligt att han eller hon har utsatt någon annan student, arbets- eller uppdragstagare inom polisen för trakasserier utan trakasserierna måste också ha varit allvarliga. 
  
 Utredningen om den framtida polisutbildningen föreslog i sitt betänkande att de bestämmelser för disciplinära åtgärder och avskiljande som gäller för universitet och högskolor skulle gälla även för polisutbildningen.1 Remissinstanserna, som så gott som samtliga behandlade frågorna om disciplinära åtgärder och avskiljande i ett sammanhang, var i huvudsak negativa till förslaget. 
  
 1 Framtidens polisutbildning, SOU 2008:39, s. 131 ff. 
  
 213 
  
 Disciplinära åtgärder och avskiljande 
  
 SOU 2016:39 
  
 Invändningarna berörde dock endast avskiljande av studenter och det går därför inte att dra några slutsatser om hur man resonerade beträffande förslaget om disciplinåtgärder. 
  
 Vi kan i dag inte se några bärande skäl för att de regler som gäller för disciplinära åtgärder för studenter vid universitet och högskolor inte också ska gälla för studenter på den nya högskole- utbildning som leder till polisexamen. Tvärtom finns det starka skäl för en sådan ordning. Det innebär att kravet på att trakasserierna ska ha varit allvarliga för att disciplinåtgärd ska kunna vidtas mot polisstudenter försvinner. Det är naturligtvis särskilt viktigt att studenter som utbildar sig till poliser uppträder och bemöter andra korrekt. 
  
 Också när det gäller störningar på bibliotek eller annan inrätt- ning bör sådana kunna ligga till grund för disciplinåtgärder mot studenter på högskoleutbildningen som leder till polisexamen. 
  
 Inte heller finns det skäl att kunna överklaga ett beslut på annat sätt än till allmän förvaltningsdomstol. 
  
 Sammantaget föreslår vi alltså i denna del att högskolelagens och högskoleförordningens bestämmelser om disciplinära åtgärder även ska omfatta studenter på högskoleutbildningen som leder till polisexamen. 
  
 11.3.2Avskiljande 
  
 Vårt förslag: De bestämmelser om avskiljande som gäller vid universitet och högskolor ska gälla också för polisutbildningen. 
  
 Vid en jämförelse mellan de beskrivna regelverken kan konstateras att högskolelagen ställer högre krav för att ett avskiljande av en student från utbildningen ska kunna ske. Utöver de krav som liknar de som ställs i polisutbildningsförordningen (psykisk stör- ning, missbruk eller brottslighet) ställer högskolelagen således krav på att det ska föreligga en påtaglig risk för att studenten kan komma att skada annan person eller värdefull egendom under utbildningen. Vidare ställer högskolelagen krav på att eventuell brottslighet ska ha varit allvarlig medan polisutbildningsför- ordningen ställer krav på att brottsligheten inte ska anses ha varit ringa. 
  
 214 
  
 SOU 2016:39 
  
 Disciplinära åtgärder och avskiljande 
  
 Utredningen om den framtida polisutbildningen föreslog som redovisats ovan att de bestämmelser om avskiljande som gäller för universitet och högskolor skulle gälla även för polisutbildningen. Som också nämnts var remissinstanserna i huvudsak negativa till en sådan ordning, främst eftersom de ansåg att det borde ställas större krav på laglydighet för en blivande polis än för studenter i allmänhet. 
  
 I kapitel 4 och 9 har vi beskrivit de krav på laglydighet som ställs i dag vid tillträde till polisutbildningen och vid anställning hos Polismyndigheten. Vi har i kapitel 9 föreslagit att ett krav på lämplighet inkluderande laglydighet ska ställas upp som ett behörighetskrav för antagning till den högskoleutbildning som ska leda till polisexamen. En sökande som förekommer i belastnings- eller misstankeregistret kommer därmed sannolikt inte att antas till utbildningen om man bortser från mer bagatellartade gärningar. Härigenom blir det tydligt för den som genomgår polisutbild- ningen att brottslig verksamhet inte är acceptabel och att den som döms för sådan inte kommer att erhålla anställning vid Polis- myndigheten efter utbildningen. 
  
 Mot bakgrund av den remisskritik som riktades mot den tidi- gare utredningens förslag har vi övervägt om vi behöver föreslå särskilda regler för avskiljande av polisstudenter. Vi anser dock inte att det ur den enskilda studentens perspektiv finns skäl att ställa högre krav på polisstudenters laglydighet under utbildningen vid själva lärosätet än på andra studenter. Däremot anser vi som vi redovisat i kapitel 10 att Polismyndigheten till den verksamhets- förlagda utbildningen bara får ta emot en student som uppfyller kraven i 7 kap. 7 § 2 högskoleförordningen, dvs. som är lämplig med hänsyn till laglydighet och övriga omständigheter. Om studenten då inte bedöms lämplig, till exempel på grund av att han eller hon begått brott under tiden efter antagningen men före den verksamhetsförlagda delen av utbildningen, så kommer han eller hon inte att kunna fullgöra den verksamhetsförlagda delen av utbildningen. Det kommer i sin tur att medföra att studenten inte kan få ut en polisexamen. 
  
 Andra viktiga frågor som kan hänföras till säkerheten utan att ha med brottslighet att göra är sådana som har bärighet på studentens agerande. Under polisutbildningen och i synnerhet under den del av polisutbildningen som utgör den verksamhets- 
  
 215 
  
 Disciplinära åtgärder och avskiljande 
  
 SOU 2016:39 
  
 förlagda utbildningen vid Polismyndigheten är studenter så nära den reguljära polisverksamheten att det kan inträffa att de begår allvarliga fel eller misstag och därmed riskerar att skada andra personer eller verksamheter. Detta kan bland annat inträffa om de saknar de kunskaper eller färdigheter som krävs. 
  
 Enligt bestämmelser i 6 kap. högskoleförordningen ska hög- skoleutbildning bedrivas som kurser, som kan ha olika omfattning och som kan bestå av delkurser eller moment där studenternas prestationer bedöms på olika sätt. Det är högskolan som lägger upp utbildningen och delar in den i kurser. För varje kurs ska det finnas en kursplan och i en sådan ska anges kursens nivå, antal hög- skolepoäng, krav på särskild behörighet, formerna för bedömning av studenternas prestationer och de övriga föreskrifter som behövs. Kurser får sammanföras till utbildningsprogram och för dem gäller att det ska finnas en utbildningsplan som bland annat ska ange de kurser som programmet omfattar och kraven för särskild be- hörighet. 
  
 Betyg ska sättas på en genomgången kurs och beslutas av en särskilt utsedd lärare, examinator. I en kursplan för en viss kurs kan det t.ex. föreskrivas att en tidigare kurs ska ha godkänts för att studenten ska få påbörja kursen, dvs. att uppnådda kunskaper från den tidigare kursen är nödvändiga för att få behörighet till kursen. 
  
 Genom att följa studenternas insatser under utbildningen, bland annat under den eller de kurser som den verksamhetsförlagda utbildningen består av, får högskolan kunskap om deras presta- tioner. Om en student inte uppnår målen för en kurs ska högskolan underkänna honom eller henne vid prov eller praktik. 
  
 Högskolor har också, som vi beskrivit i avsnitt 10.5.2, enligt 6 kap. 21 § högskoleförordningen möjlighet att besluta om före- skrifter som begränsar antalet prov- och praktiktillfällen. Det minsta antalet för prov måste vara fem och det minsta för praktik två tillfällen. En student som efter att ha genomgått tillåtet antal provtillfällen eller tillåtet antal praktik- eller utbildningsperioder utan att ha godkänts, har inte uppnått särskild behörighet för en senare kurs. Detta förutsätter dock att det i kursplanerna eller i utbildningsplanen framgår att godkänt betyg på de tidigare kurserna är behörighetskrav för att få fortsätta till en annan kurs. Det är därför viktigt för studenternas rättssäkerhet att förutsätt- ningarna för lärosätets och studenternas agerande är tydligt 
  
 216 
  
 SOU 2016:39 
  
 Disciplinära åtgärder och avskiljande 
  
 reglerade.2 Det är också viktigt att högskolorna lägger upp utbild- ningarna på ett bra sätt. 
  
 Som nämnts gäller högskolelagens regler om avskiljande för officersutbildningen. Säkerhetsfrågan är också på den utbildningen en viktig fråga. När avskiljande inte kan bli aktuellt har den frågan kunnat hanteras på sätt som beskrivs ovan med tydliga krav i kursplanen. Även Karolinska institutet tillämpar liknande regler för exempelvis utbildning som leder till läkarexamen, dvs. i kursplanen finns tydligt uppställda tillträdeskrav, till exempel godkänt betyg på tidigare kurs eller praktik för tillträde till annan kurs. 
  
 Sammantaget anser vi att högskolelagens avskiljanderegler i kombination med krav på förnyad lämplighetsprövning inklu- derande en prövning av laglydigheten inför den verksamhets- förlagda delen av utbildningen och med lärosätenas möjligheter att i föreskrifter begränsa antalet prov- och praktiktillfällen samt ställa upp tydliga krav i kursplanerna medför att säkerhetsfrågorna inklusive frågan om laglydighet får en väl avvägd lösning. Lös- ningen säkerhetställer att studenter på ett rättssäkert sätt får information om vad som gäller för deras utbildning. Samtidigt säkerställs för högskolans och övriga samhällets del att nödvändiga moment prövas så att säkra förhållanden råder. Genom vår lösning kan även allmänhetens förtroende för polisen och rättsväsendet upprätthållas. Vi föreslår alltså att högskolelagens regler om av- skiljande ska gälla även för studenter på högskoleutbildningen som ska leda till polisexamen. 
  
 2 Mer om detta i Högskoleverkets rapport Rättssäkerheten när en högskola avbryter en students praktik. Rapport 2007:58R. 
  
 217 
  
 12Styrning och dimensionering av utbildningen 
  
 12.1Inledning 
  
 I vårt uppdrag ingår att redovisa olika alternativ för hur en hög- skoleutbildning till polisman kan utformas och föreslå det alternativ som bedöms lämpligast. 
  
 Som vi tidigare redovisat är det i dag Polismyndigheten som beslutar även utbildningens dimensionering. Den styrs av Polis- myndighetens kompetensförsörjningsbehov och antalet studie- platser motsvarar Polismyndighetens prognosticerade behov av nyrekrytering av polismän. 
  
 Enligt direktiven kommer Polismyndigheten också i framtiden att i stor utsträckning ha sin rekryteringsbas bland de personer som examineras från en utbildning som leder till polisexamen. Det påverkar naturligtvis i sin tur utbildningens dimensionering. 
  
 I betänkandet Framtidens polisutbildning föreslogs ett över- intag till den nya utbildning man då förespråkade, dvs. att det skulle finnas fler studieplatser än det antal examinerade som man kunde förutse skulle få anställning hos Polismyndigheten.1 Utred- ningen motiverade förslaget bl.a. med att detta skulle skapa en sund konkurrens mellan studenter under utbildningen och att det också skulle ge större flexibilitet i Polismyndighetens justering av personal- styrkan. 
  
 Enligt våra direktiv måste dock fördelarna ställas mot de nackdelar som kan finnas med ett sådant överintag, bl.a. ökade kostnader och andra negativa konsekvenser av att fler studenter än de som kan väntas få anställning inom Polismyndigheten utbildas. 
  
 1 SOU 2008:39 s. 134 f. 
  
 219 
  
 Styrning och dimensionering av utbildningen 
  
 SOU 2016:39 
  
 Vi har därför också i uppdrag att föreslå en ändamålsenlig dimen- sionering av polisutbildningen och hur dimensioneringen ska styras. 
  
 I detta kapitel tar vi först upp frågan om hur styrningen ska ske av vilket eller vilka lärosäten som ska få möjlighet att bedriva utbildning om de får tillstånd att utfärda polisexamen. I det sammanhanget diskuteras bl.a. frågan om det bör finnas en egen högskola för polisutbildningen. Därefter tar vi upp frågor om styrning av antalet studenter som bör antas till polisutbildningen samt ersättningssystem för lärosätena. Slutligen redovisar vi några synpunkter på utbildningsinnehållet. 
  
 12.2Styrning av antalet lärosäten med utbildning som leder till polisexamen 
  
 12.2.1Våra överväganden och förslag 
  
 Våra bedömningar och förslag: Universitetskanslersämbetet (regeringen i fråga om enskilda utbildningsanordnare) ska besluta om vilket eller vilka lärosäten som får tillstånd att ut- färda polisexamen. 
  
 Vi avfärdar tanken på att polisutbildningen ska bedrivas vid en egen högskola. Regeringen bör i stället genom medels- tilldelning styra vilka lärosäten som efter examenstillstånd ska ges förutsättningar att bedriva polisutbildning. Antalet sådana lärosäten bör vara begränsat. I första hand bör de lärosäten som redan i dag bedriver polisutbildning komma i fråga. 
  
 Vilket organ ska besluta om examenstillstånd? 
  
 Vi har i avsnitt 6.2.3 redogjort för den reglering som gäller tillstånd att utfärda en examen. Den examen som här är aktuell är en yrkesexamen som regeringen med stöd av högskolelagen (1992:1434) har meddelat föreskrifter om (se avsnitt 8.2.1). Alla utbildningsanordnare måste därför enligt 1 kap. 12 § högskolelagen ansöka om examenstillstånd. Samtliga sådana ansökningar prövas av Universitetskanslersämbetet. När det gäller enskilda utbildnings- anordnare är det regeringen som beslutar i tillståndsfrågan. 
  
 220 
  
 SOU 2016:39 
  
 Styrning och dimensionering av utbildningen 
  
 Beträffande Statens lantbruksuniversitet och Försvarshögskolan föreskriver regeringen i förordning vilka examina som får utfärdas där. 
  
 Vi har övervägt frågan om det för polisutbildningens del finns särskilda skäl för att frångå den normala ordningen att låta Universitetskanslersämbetet besluta i examenstillståndsfrågan. Ett skäl för att i stället låta regeringen fatta ett sådant beslut är att regeringen härigenom skulle få möjlighet att styra vilken eller vilka lärosäten som ges examenstillstånd och som på så sätt får bedriva polisutbildning. En sådan reglering skulle i princip innebära att ett lärosäte som vill bedriva polisutbildning men inte har tillstånd förbjuds att göra det trots att det uppfyller alla krav i examens- ordningen för polisexamen. En sådan ordning anser vi inte vara acceptabel. 
  
 Vi har också övervägt andra speciallösningar liknande de som finns för Sveriges lantbruksuniversitet och för Försvarshögskolan. Vi har dock inte funnit tillräckliga skäl för att föreslå några sådana lösningar. 
  
 Vi har i stället kommit fram till att den normala ordningen för examenstillstånd är den bästa och mest rimliga. Med en sådan lösning får regeringen i stället på annat sätt styra vid vilket eller vilka lärosäten polisutbildningen bör bedrivas. 
  
 En egen högskola för polisutbildningen? 
  
 Under utredningens gång har frågan om polisutbildningen ska bedrivas vid en egen högskola, ibland kallad sektorshögskola, uppkommit. Polisutbildningen bedrivs t.ex. i samtliga våra nordiska grannländer på egna högskolor. 
  
 Vår bedömning är, vilket följer av föregående avsnitt, att det nuvarande systemet, där polisutbildning bedrivs på flera olika lärosäten (om än i dag som uppdragsutbildning) har stora fördelar som är kvalitativa, ekonomiska och organisatoriska. Utbildningen drar nytta av att finnas vid universitet och högskolor där stora delar av de lokaler och den infrastruktur som behövs redan finns (före- läsningssalar, grupprum, bibliotek, etc.). Lärarna kan undervisa vid olika utbildningar som redan är etablerade i högskolan vilket medför att dessa områden kan stärka den akademiska miljön. Detta är särskilt viktigt för en utbildning som har stora inslag av tvär- 
  
 221 
  
 Styrning och dimensionering av utbildningen 
  
 SOU 2016:39 
  
 vetenskap. Utbildningens upplägg ger också polisstudenterna möjlig- het att röra sig bland studenter som studerar vid andra utbildningar, bl.a. till professioner som de polisstuderande kan komma att komma i kontakt med under sin framtida yrkesutövning. Detta används redan i dag vid Umeå universitet och Pacheco där polisstudenter och socionomstudenter ibland får samarbeta inom ramen för sina respektive utbildningar. Visst samarbete sker också med t.ex. studenter inom akutsjukvården. 
  
 Vidare skulle en egen högskola kräva att en ny myndighet skapas med ökade kostnader som följd. Det skulle också medföra att antalet studieorter minskades. Det är oklart hur detta skulle påverka rekryteringen av studenter och lärare, och i förlängningen rekryteringen av polismän till olika delar av landet. Om flera hög- skolor skulle grundas skulle detta innebära ännu högre kostnader. Vidare skulle polisstudenterna gå miste om högskolemiljön, dess samordningseffekter och dess mångfald. Utbildningen så som den nu är placerad – på tre lärosäten – är också mindre sårbar i termer av finansiering, personal och övrig infrastruktur. 
  
 Av dessa anledningar avfärdar vi tanken på att bedriva polis- utbildning vid en egen högskola. 
  
 Vilka lärosäten ska ges förutsättningar att bedriva polisutbildning? 
  
 Polisutbildningen är en utbildning som på grund av de praktiska moment som ingår i utbildningen kräver särskilt anpassade lokaler (larmcentral, lämpliga lokaler för skytte, andra övningsmiljöer, m.m.), särskild utrustning som saknas på andra utbildningar (bilar, skyddsvästar, vapen, m.m.) och en hög lärartäthet. Detta leder till att kostnaden för utbildningen är relativt hög jämfört med andra utbildningar. 
  
 Därtill bör läggas att antalet studenter som antas till polis- utbildningen är begränsat. De senaste åren har cirka 700 per år antagits. Även om antalet studenter under de närmaste åren kommer att öka är utbildningen med andra ord en relativt liten utbildning jämfört med övriga högskoleutbildningar, i synnerhet jämfört med de utbildningar som innefattar verksamhetsförlagda delar. 
  
 222 
  
 SOU 2016:39 
  
 Styrning och dimensionering av utbildningen 
  
 Mot bakgrund av ovanstående anser vi att det är lämpligt och kostnadseffektivt att begränsa antalet lärosäten som får möjlighet att utbilda polismän. Regeringen bör därför genom medelstill- delning bestämma vilka universitet och högskolor som kan komma i fråga för ett sådant utbildningsuppdrag. 
  
 Det finns i dag tre lärosäten som bedriver polisutbildning i Sverige. Utöver personal, utvecklade kurser och inarbetade kontakter på Polismyndigheten har dessa lärosäten särskilt anpassade och ändamålsenliga lokaler. Två av dem har också inrättat huvud- områden benämnda Polisiärt arbete och har därför redan berett vägen för en högskoleutbildning som leder till polisexamen, baserad på vetenskap och beprövad erfarenhet. Vi anser att det därför är lämpligt att dessa lärosäten även i fortsättningen får bedriva polisutbildning som leder till polisexamen, förutsatt att de får tillstånd av Universitetskanslersämbetet att utfärda examen. 
  
 Utöver dessa lärosäten har regeringen också i framtiden möjlighet att besluta om finansiella resurser till fler universitet och högskolor för att bedriva polisutbildning om behovet skulle uppstå. 
  
 12.3Styrning av antalet studenter och finansiering av polisutbildningen 
  
 12.3.1Gällande bestämmelser för styrning av antalet studenter 
  
 Riksdagen beslutar om anslag till utbildning och forskning inom högskolan. Statliga universitet och högskolor tilldelas huvuddelen av sina resurser via dels ett anslag för utbildning på grundnivå och avancerad nivå, dels ett anslag för forskning och utbildning på forskarnivå. För utbildning på grundnivå och avancerad nivå till- delas respektive lärosäte varje år ett s.k. takbelopp som är den ersättning lärosätet maximalt kan få för att utbilda studenter. 
  
 Ersättningen för utbildning på grundnivå och avancerad nivå baseras dels på antalet registrerade studenter (omräknade till hel- årsstudenter), dels på antalet avklarade högskolepoäng (helårs- prestationer, dvs. det antal högskolepoäng studenterna presterar under ett år) på de kurser lärosätet ger. Ersättningen beror också på vilket utbildningsområde som helårsstudenterna och helårspresta- tionerna hänförs till. Olika utbildningsområden genererar olika 
  
 223 
  
 Styrning och dimensionering av utbildningen 
  
 SOU 2016:39 
  
 ersättningsbelopp och respektive kurs klassificeras till ett utbild- ningsområde beroende på kursens ämnesinnehåll. 
  
 Dimensionering av utbildning ligger sedan 1993 års högskole- reform till stor del inom universitetens och högskolornas ansvar. Regeringen styr därför inte vilka utbildningar som ges, med undantag för vissa av de mest kostsamma utbildningarna t.ex. de konstnärliga utbildningarna eller officersutbildningen. 
  
 Under de senaste åren har dock riktade satsningar gjorts mot vissa utbildningar inom bristyrken, t.ex. inom vård/medicin- och teknikområdet. Det innebär att regeringen har styrt lärosätena mot en ökning av antalet studenter vid vissa utbildningar som civil- ingenjörsutbildning, högskoleingenjörsutbildning, läkarutbildning, tandläkarutbildning och sjuksköterskeutbildning. Detta har styrts i lärosätenas respektive regleringsbrev. 
  
 Prestationsgraden varierar mellan olika utbildningar.2 Den genomsnittliga prestationsgraden bland kvinnor och män läsåret 2012/13 var 84 respektive 78 procent. Prestationsgraden är till exempel högre (90 procent) på program som leder till yrkesexamen än på program som leder till generell examen (85 procent).3 
  
 12.3.2Överväganden och förslag 
  
 Antal studenter på polisutbildning 
  
 Våra överväganden och förslag: Antalet studenter som antas till polisutbildningen ska baseras på Polismyndighetens behov av nyutbildade poliser och myndighetens förmåga att finansiera dessa som anställda samt lärosätenas möjlighet att tillhandahålla den utbildning som leder till polisexamen. 
  
 Såsom vi beskrivit tidigare är polisutbildningen en utbildning som ställer höga säkerhetskrav, innehåller verksamhetsförlagda delar som kräver handledning samtidigt som många delar av utbildningen kräver relativt hög lärartäthet. Vidare är denna utbildning en 
  
 2Antalet avklarade högskolepoäng omräknade till helårsprestationer dividerade med antalet helårsstudenter. 
  
 3SCB:s statistiska meddelande UF 20 SM 1502 Universitet och högskolor, genomströmning och resultat på grundnivå och avancerad nivå till och med 2013/14. 
  
 224 
  
 SOU 2016:39 
  
 Styrning och dimensionering av utbildningen 
  
 nyckelutbildning för Polismyndigheten, en myndighet som har i uppdrag att skydda samhället och enskilda medborgare. 
  
 Det är viktigt att antagningen till polisutbildningen säkerställer att det antal som examineras med polisexamen motsvarar Polis- myndighetens behov av nyutbildade poliser. Händelseutvecklingen i omvärlden påverkar i stor omfattning polisens verksamhet och ställer nya krav på polisen att genomföra sitt uppdrag. Polis- myndigheten behöver därför säkerställa resurser och kompetens i syfte att upprätthålla sin verksamhet med hög kvalitet och effekti- vitet. Även lärosätenas möjlighet att tillhandahålla polisutbildning är en faktor av avgörande betydelse för dimensioneringen av utbild- ningen. Antalet studenter som beräknas kunna antas till polis- utbildningen ska därför, under den självklara förutsättningen att de antagna uppfyller uppställda behörighetskrav för utbildningen, baseras på Polismyndighetens behov av nyutbildade poliser och myndighetens förmåga att finansiera dessa som anställda, samt på lärosätenas möjlighet att tillhandahålla den utbildning som leder till polisexamen. 
  
 Under en övergångsperiod är det svårt att förutse hur sök- trycket och genomströmningen av studenter kommer att påverkas av förändringarna, vilket gör det viktigt att det finns en nära dialog mellan berörda myndigheter. 
  
 Ersättningssystem för lärosätena 
  
 Våra förslag: Ersättning för polisutbildningen ska utgöra en egen anslagspost i respektive lärosätes regleringsbrev. 
  
 Hänsyn ska, vid beräkning av ersättningen, tas till de olika lärosätenas olika förutsättningar. 
  
 Såsom beskrivits i avsnitt 12.3.1 baseras lärosätenas ersättning för utbildning på grundnivå och avancerad nivå dels på antalet registrerade studenter, dels på antalet helårsprestationer på de kurser lärosätet ger. Ersättningen beror också på vilket utbildnings- område som helårsstudenterna och helårsprestationerna hänförs till. Det finns i dag inget utbildningsområde som polisutbildningen kan hänföras till. 
  
 225 
  
 Styrning och dimensionering av utbildningen 
  
 SOU 2016:39 
  
 Det föreligger i dag stora kostnadsskillnader mellan de olika lärosätena som bedriver polisutbildning eftersom de historiskt sett inrättats vid olika tidpunkter och då deras lokalförhållanden hanteras annorlunda från en högskola till en annan. När ersätt- ningen till respektive lärosäte beräknas, ska därför hänsyn tas till de skilda förutsättningar som lärosätena har. 
  
 Framtagandet av en ersättning knuten till ett visst område skulle bland annat innebära att vissa av lärosätena fick omorganisera sin verksamhet utan att det skulle medföra några praktiska fördelar. Samtidigt anser vi att det är lämpligt att högskolorna får kon- centrera sina resurser på att hantera övergången från upp- dragsutbildning till högskoleutbildning i stället för att hantera en omorganisation styrd av en ny ekonomisk ordning. Därför anser vi att ersättningen till polisutbildningen, till skillnad från de flesta andra högskoleutbildningar, bör lämnas genom en särskild anslags- post i respektive lärosätes regleringsbrev vilket ger polis- utbildningarna möjlighet att fokusera på det väsentliga, nämligen kvalitet i polisutbildningen som högskoleutbildning. 
  
 När övergången väl är genomförd är det lämpligt att finansi- eringssystemet utvärderas. 
  
 12.4Styrning av utbildningsinnehåll 
  
 12.4.1Gällande bestämmelser 
  
 Såsom vi tidigare redogjort för i kapitel 8 får universitet och hög- skolor själva lägga upp utbildningen så att målen i högskolelagen (1992:1434), högskoleförordningen (1993:100) och i examens- beskrivningen för olika examina nås. Detta sker i utbildnings- och kursplaner som avses i 6 kap.  
 14–17 
  §§ högskoleförordningen. 
  
 Lärosätena beslutar således om olika delars och ämnens omfatt- ning vad gäller utbildningen till de flesta examina. Detta möjliggör en stor flexibilitet och att studenter får tillgång till den senaste forskningen och erfarenheten inom sitt område. Denna flexibilitet gäller även vad gäller val av ämnen samt omfattning av dessa och även hur utbildningen läggs upp. Det är Universitetskanslers- ämbetet som genom examenstillståndsprövningar och sedan genom kvalitetsutvärderingar kontrollerar att utbildningarna håller hög kvalitet. 
  
 226 
  
 SOU 2016:39 
  
 Styrning och dimensionering av utbildningen 
  
 Vad gäller yrkesexamina är det vanligt att utbildnings- och kurs- planer tas fram i grupper som består av representanter för utbild- ningen och arbetslivet eller avnämare. Anordnare av sjukvårds- utbildningar har till exempel långtgående samarbeten med landsting och ibland kommuner och anordnare av ingenjörsutbildningar har representanter för industrin eller forskningscentra i sina utbildnings- eller programnämnder. Myndigheten för samhälls- skydd och beredskap samt Försvarsmakten är representerade vid flera organ som beslutar om Försvarshögskolans utbildningar och kurser. Detsamma gäller landstingens representation för utbild- ningar inom hälso- och sjukvården. Både utbildningens upplägg och den verksamhetsförlagda utbildningens omfattning och organisation bestäms i samråd med de som sedan tar emot stu- denter på sjukhus, vårdcentraler eller skolor. 
  
 Det innebär i praktiken att det för utbildningar till en viss examen som bedrivs vid flera lärosäten kan uppkomma vissa variationer i utbildningen mellan lärosätena. Alla utbildningar måste dock nå fram till kraven i bl.a. examensbeskrivningarna för de olika examina som finns i bilaga 2 till högskoleförordningen. Vår bedömning är att variationer i utbildningen kan berika och förstärka studenterna i deras kommande arbete som polismän. 
  
 12.4.2Styrning av officersutbildningen 
  
 Styrningen och finansiering av utbildningen som leder till officers- examen avviker från styrningen av de flesta andra högskole- utbildningar. För detta finns flera skäl, bl.a. är Försvarshögskolan en egen högskola och den enda i Sverige som har tillstånd att utfärda officersexamen. I och med att vi i avsnitt 12.2.1 avfärdar tanken på en särskild högskola för just polisutbildningen har vi valt att endast resonera kring de regler som styr övriga högskole- utbildningar. 
  
 227 
  
 Styrning och dimensionering av utbildningen 
  
 SOU 2016:39 
  
 12.4.3Överväganden och förslag 
  
 Styrning av utbildningsinnehåll 
  
 Vår bedömning: Lärosätena och Polismyndigheten kommer att kunna utforma en ändamålsenlig utbildning av hög kvalitet som når examensmålen för en polisexamen. Det krävs ingen närmare reglering än att Polismyndigheten föreläggs en allmän skyldig- het att samverka med de lärosäten som ger den utbildning som leder till polisexamen. 
  
 Polishögskolan lät år 2014 genomföra en kartläggning av de tre dåvarande utbildningsanordnarnas verksamhet avseende grund- utbildning till polis sådan den såg ut höstterminen 2013 (se Rapport ”Polisiär grundutbildning – en kartläggning av höst- terminen 2013”, Polishögskolan). Ett av syftena med kartlägg- ningen var att se om utbildningarna utvecklats åt olika håll eller inte.4 
  
 Kartläggningen visade att kursinnehållet för utbildningarna vid de högskolor som bedrev grundutbildning till polisman som upp- dragsutbildning var i stort sett likartat vid de tre utbildnings- orterna, även om vissa variationer fanns i omfattning och placering av olika ämnen och teman. Vid samtliga tre utbildningar betonades vikten av ämnesintegrerade kurser och delkurserna hade i de flesta fall ett tematiskt innehåll, där ämnesdiscipliner som juridik, poliskunskap och samhälls- och beteendevetenskap var integrerade. Kartläggningen visade även att alla tre utbildningarna hade en gemensam pedagogisk hållning, som utmärks av integration mellan utbildningens teoretiska och praktiska moment, varierade arbets- former samt en problembaserad metodik. 
  
 Vi bedömer inte att Polismyndigheten behöver eller bör styra polisutbildningen på något annat sätt än andra blivande arbets- givare kan påverka hur andra högskoleutbildningar läggs upp. Vi bedömer inte att det finns risk för att utbildningen skulle utvecklas åt ett oönskat håll, i synnerhet inte då det redan finns ett gott samarbete mellan Polismyndigheten och högskolorna samt då 
  
 4 Kartläggningen genomfördes av f.d. rektorn för högskolan Dalarna Bates och f.d. chefen för verksamhetsutvecklingsgruppen vid Polishögskolan Williams. 
  
 228 
  
 SOU 2016:39 Styrning och dimensionering av utbildningen 
  
 utbildningen kommer att ges delvis av lärare som har polis- erfarenhet. 
  
 Vidare finns det gott om medel som möjliggör att polisen även när utbildningen omformas till en högskoleutbildning får ett inflytande över den. Lärosätena kan välja att på olika sätt – formaliserat eller inte – samverka med Polismyndigheten, både då det gäller planering och då det gäller genomförande av utbild- ningen. Vi har, som vi går närmare in på i kapitel 10, bedömt att det är fördelaktigt att formalisera en skyldighet för Polismyndigheten att samverka med de lärosäten som anordnar utbildning som leder till polisexamen. Genom införandet i Polismyndighetens instruk- tion av den skyldigheten tydliggörs det enligt vår bedömning att det är en arbetsuppgift av vikt. 
  
 229 
  
 13 Jämställdhet och mångfald 
  
 13.1Inledning 
  
 I direktiven till utredningen sägs att polisen har ett samhälls- bärande uppdrag med långtgående befogenheter och att allmänhet- ens förtroende för polisen därför är av största betydelse. Det sägs också att det för att även i fortsättningen kunna upprätthålla och stärka detta förtroende är viktigt att polisens personalsammansätt- ning så långt möjligt speglar samhällets sammansättning. Utred- ningen har därför att klargöra hur den föreslagna formen för polis- utbildningen ska kunna bidra till en förbättrad jämställdhet mellan kvinnor och män och ökad mångfald i antagningen till polisutbild- ningen. 
  
 Att kunna kvalitetssäkra rekryteringen till polisutbildningen är en viktig del i ett långsiktigt arbete för att sammansättningen av Polismyndighetens personal ska spegla sammansättningen av befolk- ningen i samhället i stort. I det sammanhanget ser vi att två frågor bör lyftas särskilt; strävan efter jämställdhet och strävan efter mång- fald. Vi berör även social snedrekrytering baserad på föräldrarnas utbildningsbakgrund. I kapitlet diskuterar och åskådliggör vi därför hur frågorna om jämställdhet och mångfald påverkas av de förslag som vi lämnar. 
  
 13.2Allmänt 
  
 13.2.1Jämställdhet 
  
 Målet för jämställdhetspolitiken är att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv. Riksdagen antog under 2006 en nationell handlingsplan för jämställdhetspolitiken som fortfarande gäller, denna innefattade det övergripande målet. 
  
 231 
  
 Jämställdhet och mångfald 
  
 SOU 2016:39 
  
 En grundläggande förutsättning för att det målet skulle kunna upp- nås var att kvinnor och män gavs samma möjligheter och skyldig- heter inom alla områden. Under det övergripande målet angavs fyra delmål: jämn fördelning av makt och inflytande, ekonomisk jäm- ställdhet, jämn fördelning av det obetalda hem- och omsorgsarbetet samt att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. För att uppnå det jämställda samhälle som beskrivs i handlingsplanen måste det pers- pektivet läggas på samtliga politikområden. Det i sig innebär att alla förslag och beslut måste analyseras ur ett jämställdhetsperspektiv för att kartlägga möjliga konsekvenser för kvinnor respektive män på såväl central som regional och lokal nivå. 
  
 Jämställdhet har både en kvantitativ och en kvalitativ aspekt. Att arbeta med jämställdhet ur ett kvantitativt perspektiv innebär att sträva efter jämn könsfördelning mellan män och kvinnor på arbetsplatsen, på utbildningar, på maktpositioner och på olika befattningsnivåer i samhällsinstitutioner och i olika organisationer. En jämn könsfördelning anses ofta råda då andelen kvinnor respektive män i en grupp ligger mellan 40 och 60 procent. I det kvalitativa jämställdhetsarbetet står kvinnors och mäns villkor i fokus. Det handlar om att uppmärksamma attityder, normer, vär- deringar och ideal som påverkar kvinnors och mäns möjlighet att påverka i skolan, på arbetsplatsen, i politiken och inom andra samhällsområden. Det kvalitativa jämställdhetsarbetet tar sig an de strukturer som inte nödvändigtvis förändras i och med en jämn fördelning av kvinnor och män. 
  
 13.2.2Mångfald 
  
 Liksom vad gäller jämställdhet har regeringen satt upp över- gripande mål för integrationspolitiken som sedan har antagits av riksdagen. De målen innebär att människor ska ha lika rättigheter, skyldigheter och möjligheter oavsett etnisk eller kulturell bak- grund. Samhällsutvecklingen ska vidare kännetecknas av ömsesidig respekt för olikheter inom de gränser som följer av samhällets grundläggande demokratiska värderingar och som alla oavsett bak- grund ska vara delaktiga i och medansvariga för. Integrations- politiken innebär att den generella politiken ska utformas utifrån samhällets etniska och kulturella mångfald och utifrån individens 
  
 232 
  
 SOU 2016:39 
  
 Jämställdhet och mångfald 
  
 behov. Det politiska målet inom det här aktuella området ska genomsyra alla politikområden. Integrationspolitiken genomförs bland annat genom generella insatser inom bland annat arbets-  
 marknads-, 
  
 utbildnings-, 
  bostads- och folkhälsopolitiken. 
  
 13.2.3Diskrimineringslagen 
  
 Diskrimineringslagen (2008:567) trädde i kraft 2009 och syftar till att motverka diskriminering och främja lika rättigheter och möjlig- heter oavsett kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionsnedsätt- ning, sexuell läggning eller ålder. Förbudet mot diskriminering gäller bl.a. inom arbetslivet och utbildning. Diskrimineringslagen innehåller även en bestämmelse om förbud mot diskriminering när offentligt anställda möter allmänheten. De som omfattas av för- budet är anställda inom stat, kommun och landsting. Förbudet gäller framför allt hur anställda bemöter allmänheten när de ger upplysningar, vägledning, råd eller annan sådan hjälp. 
  
 Alla arbetsgivare ska enligt diskrimineringslagen bedriva ett målinriktat arbete för att aktivt främja lika rättigheter och möjlig- heter i arbetslivet, oavsett kön, etnisk tillhörighet och religion eller annan trosuppfattning. Lagen anger att aktiva åtgärder för att främja lika rättigheter och möjligheter ska vidtas i fråga om arbets- förhållanden, rekrytering och löner. Arbetsgivare som vid det senaste kalenderårsskiftet sysselsatte 25 eller fler anställda ska även vart tredje år upprätta en jämställdhetsplan och dokumentera de åtgärder som under de kommande åren behövs på arbetsplatsen gällande arbetsförhållanden, rekrytering och löner. Dessa arbets- givare ska också vart tredje år upprätta en handlingsplan för jäm- ställda löner. 
  
 Alla universitet och högskolor ska enligt diskrimineringslagen arbeta för att främja lika rättigheter och möjligheter inom verk- samheten. I ansvaret ingår också att vidta åtgärder för att förebygga trakasserier och sexuella trakasserier. Arbetet ska ta sikte på alla studenter som deltar i eller söker till verksamheten. Universitet och högskolor ska årligen ta fram en likabehandlingsplan som ska ut- formas efter verksamhetens behov och förutsättningar. Planen ska innehålla en översikt över de åtgärder som behövs för att dels 
  
 233 
  
 Jämställdhet och mångfald 
  
 SOU 2016:39 
  
 främja lika rättigheter och möjligheter och dels förebygga och för- hindra trakasserier och sexuella trakasserier. Planen ska innehålla en redogörelse för vilka av dessa åtgärder som utbildningsanordn- aren avser att påbörja eller genomföra under det kommande året. Diskrimineringslagen kräver att man gör en årlig uppföljning av hur de planerade åtgärderna har genomförts. 
  
 13.3Jämställdhet och mångfald inom högskolan 
  
 Enligt 1 kap. 5 § högskolelagen (1992:1434) ska högskolorna alltid iaktta och främja jämställdhet mellan kvinnor och män. Hög- skolorna ska också aktivt främja och bredda rekryteringen till hög- skolan. 
  
 Universitets- och högskolerådet ska enligt förordningen (2012:811) med instruktion för Universitets- och högskolerådet bl.a. främja breddad rekrytering till högskolan. Myndigheten ska också inom högskolan motverka diskriminering och på andra sätt främja lika rättigheter och möjligheter oavsett kön, könsöver- skridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionsnedsättning, sexuell läggning eller ålder. 
  
 13.3.1Högskolan i siffror vad gäller jämställdhet och mångfald 
  
 Det är fler kvinnor än män som studerar på grundnivå och avancerad nivå i högskolan. Valet av ämnesområde skiljer sig mellan kvinnor och män. Tydligast var under läsåret 2013/2014 skillnaden inom ämnesområdet vård och omsorg där 85 procent av helårs- studenterna var kvinnor och endast 15 procent var män. Inom ämnesområdet teknik var 34 procent av helårsstudenterna kvinnor och 66 procent män. 
  
 Även när det gäller de anställda vid universitet och högskolor finns det vissa skillnader, även om de i de flesta fallen är mindre. Av de cirka 19 000 doktoranderna 2014 var 47 procent kvinnor och 53 procent män. Bland de utländska doktoranderna var skillnaderna desto större, antalet utländska doktorander uppgick till cirka 7 300 individer, varav 40 procent var kvinnor och 60 procent män. 
  
 234 
  
 SOU 2016:39 
  
 Jämställdhet och mångfald 
  
 Könsfördelningen varierar mellan olika anställningskategorier i högskolan men för samtliga kategorier utom professorer är andelen kvinnor mellan 40 och 60 procent. Av professorerna var 25 procent kvinnor och 75 procent män år 2015. Bland den forskande och undervisade personalen fanns det under året också skillnader mellan kvinnor och män i fråga om anställningsform. Av de tills- vidareanställda var 42 procent kvinnor och 58 procent män. Av de tidsbegränsat anställda var 47 procent kvinnor och 53 procent män. 
  
 Snedrekryteringen till högskolan utifrån svensk eller utländsk bakgrund har utjämnats. Bland de som antingen är födda i Sverige av utländska föräldrar, eller som har invandrat före 7 års ålder, har övergången till högskolan ökat påtagligt och övergången bland dem med utländsk bakgrund ligger nu på samma nivå som för personer med svensk bakgrund. Vid 25 års ålder hade 44 procent av dem med svensk bakgrund i årskullen födda 1987 påbörjat en högskole- utbildning. Den andelen har varit förhållandevis stabil för 25- åringar med svensk bakgrund under de senaste tio åren. Mot- svarande andel för  
 25-åringar 
  födda i Sverige med två utrikes födda föräldrar har under samma period successivt närmat sig och slut- ligen passerat andelen för dem med svensk bakgrund. I årskullen födda 1987 var denna andel 45 procent, att jämföra med 32 procent tio år tidigare. En liknande ökning har skett bland utrikes födda 25- åringar som invandrat vid sex års ålder eller tidigare, från 33 pro- cent till 46 procent på tio år. Enda undantaget är personer som invandrat till Sverige efter skolstart, mellan 7 och 18 års ålder. Bland dessa personer är övergången till högskolan betydligt lägre än för dem med svensk bakgrund och så har det sett ut under flera år. Bland utrikes födda  
 25-åringar 
  som invandrat vid sju års ålder eller senare har andelen som påbörjat en högskoleutbildning ökat från 30 till 35 procent på tio år. I utbildning på forskarnivå finns det inte någon snedrekrytering avseende svensk eller utländsk bak- grund. 
  
 När det gäller fördelningen mellan kvinnor och män var det ingen stor skillnad mellan högskolenybörjare med svensk bak- grund, födda i Sverige med två utrikes födda föräldrar och utrikes födda som invandrat vid sex års ålder eller tidigare. Bland utrikes födda högskolenybörjare som invandrat vid sju års ålder eller senare var fördelningen en annan – 64 procent var kvinnor och 36 procent var män. 
  
 235 
  
 Jämställdhet och mångfald 
  
 SOU 2016:39 
  
 Personer med utländsk bakgrund studerar oftare på vissa ut- bildningar, bland yrkesexamensprogrammen hade apotekarutbild- ningen högst andel högskolenybörjare med utländsk bakgrund med 76 procent läsåret 2012/13. Receptarieutbildningen hade den näst högsta andelen med 64 procent. Flest högskolenybörjare med utländsk bakgrund läsåret 2012/13 fanns på civilingenjörsutbild- ningen och högskoleingenjörsutbildningen med 700 vardera. 
  
 Karolinska institutet hade den högsta andelen högskoleny- börjare med utländsk bakgrund läsåret 2012/13 med 45 procent. Därefter följde Södertörns högskola med 31 procent och Malmö högskola med 30 procent. Lägst andel högskolenybörjare med utländsk bakgrund fanns vid Försvarshögskolan med 9 procent. 
  
 Något som är tydligt inom högskolan och måste nämnas i sam- manhang där breddad rekrytering diskuteras är den sociala sned- rekryteringen som är bestående över åren. Ju högre utbildning för- äldrarna har, desto mer sannolikt är det att en person börjar studera i högskolan. Det är nästan dubbelt så vanligt att påbörja en högskole- utbildning för personer vars föräldrar har en högskoleutbildning. Vilken utbildning en student väljer påverkas också av föräldrarnas utbildningsnivå. Andelen nybörjare med högutbildade föräldrar är högst på utbildningar som kräver höga betyg för att antas. På utbildningarna till förskollärare, tandhygienist och yrkeslärare var andelen med högutbildade föräldrar mellan 19 och 22 procent, det vill säga under nivån i befolkningen. 
  
 13.3.2Jämställdhet 
  
 Flera insatser för att öka jämställdheten i högskolan pågår och ännu fler har avslutats. Riksdagen har fastställt att det ska finnas mål för könsfördelningen bland nyrekryterade professorer på universitet och högskolor. Som tidigare visats är det den kategorin av forsk- ande och undervisande personal där skillnaden mellan män och kvinnor är störst. 
  
 Även regeringen har vidtagit åtgärder. Delegationen för jäm- ställdhet i högskolan verkade mellan 2009 och 2011 och hade till övergripande uppdrag att främja jämställdhet i högskolan. Dele- gationen fördelade under sin verksamhetsperiod ungefär 47 miljoner kronor till 37 olika projekt för jämställdhet. 
  
 236 
  
 SOU 2016:39 
  
 Jämställdhet och mångfald 
  
 Vidare har regeringen antagit jämställdhetsintegrering som dess huvudsakliga strategi för att uppnå de jämställdhetpolitiska målen. Jämställdhetsintegrering innebär att all verksamhet ska bedrivas med utgångspunkt från kunskap om kvinnors och mäns villkor och behov. Regeringen har i utvecklingsprogrammet för jämställdhets- integrering i staten (JiM) gett i speciellt uppdrag till vissa myndig- heter att arbeta med jämställdhetsintegrering. Berörda myndigheter fick i respektive regleringsbrev i uppdrag att redovisa en plan för jäm- ställdhetsintegrering. Göteborgs universitet där Nationella sekretari- atet för genusforskning finns, har haft i uppdrag att stödja myndig- heternas arbete. Alla statliga universitet och högskolor har i det gemensamma regleringsbrevet för universitet och högskolor för 2016 fått ett liknande uppdrag. De ska bl.a. ta fram en plan för hur lärosätet avser utveckla arbetet med jämställdhetsintegrering i syfte att verksamheten ska bidra till att nå de jämställdhetspolitiska målen, t.ex. i fråga om lika möjligheter till karriärvägar, könsbundna studieval och genomströmning. 
  
 Både Universitets- och högskolerådet och Universitetskanslers- ämbetet har i sina instruktioner inskrivet att de ska integrera ett jämställdhetsperspektiv i sin verksamhet. De är  
 JiM-myndigheter 
  sedan 2015. 
  
 13.3.3Breddad rekrytering 
  
 Regeringen framhöll i budgetpropositionen för 2015 vikten av att lika tillgång till utbildning är en demokratisk rättighet och att alla ska ges lika möjligheter att gå vidare till högskoleutbildning oavsett bakgrund. Inom ramen för sin uppgift fick därför Universitets- och högskolerådet i uppdrag att kartlägga och analysera lärosätenas arbete med breddad rekrytering till och breddat deltagande i hög- skolan. I uppdraget ingick att presentera goda exempel och att sprida information om dessa. 
  
 Den första april 2016 överlämnade Universitets- och högskole- rådet rapporten Kan excellens uppnås i homogena studentgrupper? där rådet redogör för vad det kommit fram till. Rådet framhåller att heterogena studentgrupper bidrar till ökad kvalitet på utbildningen då kunskap utvecklas när olika perspektiv möts. Det är också en kvalitetsaspekt att studenterna är redo att möta ett samhälle med 
  
 237 
  
 Jämställdhet och mångfald 
  
 SOU 2016:39 
  
 mångfald, vilket de blir genom att läsa på en högskola med mång- fald. Enligt rapporten finns det ett engagemang på lärosätena men arbetet med frågorna är inte alltid strukturerat och förankrat i organisationen. Det framhålls som viktigt att varje lärosäte tar fram en strategi för sitt arbete med breddad rekrytering och breddat deltagande. Breddat deltagande handlar om att ge studenterna för- utsättningar att klara av sina studier, något som betonas i rap- porten. Universitets- och högskolerådet pekar också på att läro- sätena har väldigt olika förutsättningar vad gäller arbetet med breddad rekrytering. Vidare lyfter rådet att det är viktigt att börja tidigt för att bredda rekryteringen till högskolan t.ex. genom aktiviteter riktade mot skolungdomar. För att bredda rekryteringen kan det finnas behov av inskolning och förberedelse för högskole- studierna. Rådet framhåller också tillträdesreglerna som ett instrument för breddad rekrytering vad gäller bedömning av reell kompetens och möjligheterna till annat urval än baserat på betyg och högskoleprovsresultat. Vidare lyfts vikten av normkritik i hög- skolepedagogiken för att tillåta fler kunskapsperspektiv. 
  
 13.4Jämställdhet och mångfald på Polismyndigheten 
  
 13.4.1Polismyndigheten och grundutbildningen till polisman i siffror vad gäller jämställdhet och mångfald 
  
 Under 2016 har Polismyndigheten drygt 28 000 anställda, av dessa har drygt 20 000 anställda genomgått grundutbildning till polisman eller motsvarande och drygt 8 000 anställda har annan utbildning. Av de anställda som avlagt polisexamen är 31 procent kvinnor och 69 procent män. Vad gäller den delen av de anställda som har annan utbildning är förhållandet så gott som det motsatta, 68 procent är kvinnor och 32 procent är män. 
  
 I Polismyndigheten finns ungefär 2 800 chefstjänster, av dessa innehas 27 procent av kvinnor. Vad gäller de chefstjänster som kräver polisutbildning är antalet lägre, 21 procent av de cheferna är kvinnor. 
  
 Av de 4 589 personer som sökte till grundutbildningen till polis- man som startade i januari 2016 var 40 procent kvinnor och 60 pro- cent män. Andelen kvinnor sjönk något genom uttagningsproces- sen fram till prövning men låg ändå på 38 procent av de 1 286 per- 
  
 238 
  
 SOU 2016:39 
  
 Jämställdhet och mångfald 
  
 soner som inställde sig. Efter simprovet förändrades inte könsför- delningen bland de kvarvarande sökande. Då de teoretiska proven genomförts återstod 603 personer, 36 procent kvinnor och 64 pro- cent män. Efter de fysiska testen var 30 procent av de godkända kvinnor och 70 procent män. Andelen kvinnor var som lägst under processen 28 procent men av de 157 antagna var 30 procent kvin- nor och 70 procent män, då antogs dock sex kvinnor och sex män som provats i tidigare omgångar vilket höjde den totala andelen kvinnor. Av de som antogs och påbörjade utbildningen i början av 2015 var 36 procent kvinnor och 64 procent män. 
  
 913 personer eller 20 procent av de som lämnade in godkända ansökningar till polisutbildningen som startade i början på januari 2016 hade utländsk bakgrund. Av de som kom till prövning hade 15 procent (186 personer) utländsk bakgrund. 7 procent (42 per- soner) av de som klarade de teoretiska proven hade utländsk bak- grund och efter säkerhetssamtalen var andelen 6 procent (15 per- soner), lika många var kvar i utbildning efter tre veckor. 
  
 Vad gäller föräldrarnas utbildningsbakgrund motsvarade de prövade i antagningen till polisutbildningen som påbörjades hösten 2008 väl andelen i befolkningen i åldern  
 19–34 
  år vars föräldrar har förgymnasial utbildning. De är dock klart underrepresenterade avse- ende andelen med föräldrar med gymnasial utbildning och klart över- representerade avseende andelen med föräldrar med eftergymnasial utbildning. I förhållande till högskolenybörjare utmärktes de sök- ande till polisutbildningen främst av en högre andel med föräldrar med minst tre års eftergymnasial utbildning och en högre andel med förgymnasial utbildning. Av de prövade var de vars föräldrar hade högst gymnasial utbildning eller eftergymnasial utbildning ungefär lika framgångsrika i urvalet, undantaget en mindre grupp prövade vars föräldrar hade forskarutbildningsnivå vilka var mer framgångsrika än övriga. Prövade med föräldrar som högst hade förgymnasial utbildning var något mindre framgångsrika jämfört med övriga prövade. 
  
 239 
  
 Jämställdhet och mångfald 
  
 SOU 2016:39 
  
 13.4.2Jämställdhet 
  
 Det är av stor betydelse för Polismyndighetens legitimitet och för- ankring hos befolkningen att de anställda inom myndigheten har en jämn könsfördelning. Polismyndigheten måste därför öka sina ansträngningar att rekrytera kvinnor till polisyrket. Det är i det sammanhanget inte tillräckligt med representativ jämställhet, alltså jämn könsfördelning. Kvinnor i myndigheten måste också få makt och inflytande så att deras kunskaper och värderingar på ett posi- tivt sätt också påverkar utvecklingen av en jämställd organisation. 
  
 Polismyndigheten deltar från och med 2016 i utvecklingspro- grammet för jämställdhetsintegrering i staten (JiM). Det innebär att Polismyndigheten ska redovisa en plan för hur myndigheten avser att utveckla arbetet med jämställdhetsintegrering i syfte att verksamheten ska bidra till att nå de jämställdhetspolitiska målen. 
  
 Polismyndigheterna har arbetat aktivt med att öka andelen kvinnor i ledningskompetens. Under den ombildning som Polis- myndigheten för närvarande genomgår har alla chefsbefattningar åter annonserats ut. I det sammanhanget har det riktats kritik mot Polismyndigheten på grund av att andelen kvinnor som rekryt- erades var alltför lågt. 
  
 Robertson 
  
 Polismyndigheten har ett pågående arbete för att främja etnisk mångfald. I det arbetet har de tidigare 21 polismyndigheterna inrättat så kallade mångfaldssamordnare som aktivt arbetar för att garantera att polisanställda har det helhetsperspektiv som krävs för att möta samhällets krav. I det arbetet ligger också att samverka med organisationer och föreningar i samhället som bland annat företräder etniska minoriteter, utbilda personal och medverka i arbetet med värdegrund. Inom de äldre myndigheterna har också genomförts övergripande arbeten med föreläsningar som rört hat- brott och värdegrundsarbeten och det har kontinuerligt genom- förts möten mellan myndigheterna och företrädare för minoriteter. 
  
 240 
  
 SOU 2016:39 
  
 Jämställdhet och mångfald 
  
 13.4.4Arbete för att öka jämställdheten och mångfalden på grundutbildningen till polisman 
  
 Inom de tidigare 21 polismyndigheterna och Polismyndigheten har särskilda åtgärder vidtagits för att öka antalet sökande som är kvin- nor till polisutbildningen. Åtgärderna har bedömts ha haft en positiv effekt eftersom andelen kvinnor har ökat både bland sök- ande och antagna. 
  
 Vad gäller satsningar på mångfald har det genomförts olika projekt som syftat till att medborgare som är födda i ett annat land skulle söka antingen till polisutbildningen eller till Polismyndig- heten. I betänkandet Polisen i framtiden, SOU 2007:39, beskrivs ett projekt benämnt Utryckningen som pågick under perioden  
 2004–2005. 
  Det var ett integrationsprojekt som i första hand vände sig till andra generationens invandrare som hade ett intresse av att utbilda sig till poliser. Projektet pågick i sex månader och innehöll både teoretiska studier och fysisk träning. Målet var att minst 80 procent av deltagarna skulle fullfölja utbildningen och att alla som genomgick utbildningen skulle ha behörighet att söka till grundutbildningen till polisman för att därefter få anställning som polis. Av de som deltog blev 20 procent antagna till polis- utbildningen. Ett flertal av de som deltog i projektet påbörjade anställningar i Polismyndigheten i Skåne i andra funktioner. 
  
 I april 2016 påbörjades en förberedande kurs för att väcka intresse för polisyrket och polisutbildningen bland personer som är födda utanför Europa och som inom ett till två år har möjlighet att uppfylla de grundläggande kraven som finns för att bli antagen till polisprogrammet. Projektet kommer att utvärderas under hösten 2016. 42 personer, lika många kvinnor som män, från  
 18–35 
  år påbörjade utbildningen. Kursen bedrivs parallellt i Malmö (22 per- soner) och Stockholm (20 personer). 
  
 Polismyndigheten har också på flera ställen i landet initierat kontakt med olika grupper för att visa just på de verkliga möjlighet- erna med yrket. Myndigheten har bland annat deltagit i gymnasie- mässor, besökt högstadieskolor, besökt arrangemang hos Komvux, mässor anordnade av arbetsförmedlingen och kontaktat syokon- sulenter vid gymnasieskolor. Att vidta sådana åtgärder innebär att Polismyndigheten framställs som ett alternativ vad gäller utbild- ningsval i en rad olika sammanhang, men också att informationen 
  
 241 
  
 Jämställdhet och mångfald 
  
 SOU 2016:39 
  
 om vad polisutbildningen ger för möjliga karriärvägar når andra grupper än de som själva aktivt sökt informationen. Valet av de kanaler där Polismyndigheten driver rekryteringskampanjerna har skett i samråd med en expert på mångkulturell kommunikation. Särskilt polisens  
 Facebook-konton 
  har fått stor genomslagskraft. Polismyndigheten har även anordnat informationsmöten i anslut- ning till  
 SFI-undervisning. 
  Målet är att lansera polisyrket för personer med annan etnisk bakgrund när de fullgjort utbildningen och fått svenskt medborgarskap. På samma sätt har Polismyndig- heten kontaktat ett  
 80-tal 
  föreningar och samfund med stark etablering bland grupper med utländsk bakgrund i syfte att sam- arbeta med dem och i syfte att lansera polisyrket. 
  
 13.5Hur våra förslag förväntas påverka jämställdheten och mångfalden på polisutbildningen 
  
 Den direkta påverkan som våra förslag och överväganden kan för- väntas ha på jämställdhet och mångfald kommer främst att gälla sammansättningen av studenterna på polisutbildningen. Detta på- verkar ju dock i förlängningen sammansättningen av poliserna på Polismyndigheten då en stor majoritet av studenterna kommer att arbeta där och ha polismans befogenheter. 
  
 För att Polismyndigheten ska kunna genomföra sitt uppdrag på ett bra och förtroendegivande sätt är det naturligtvis av största vikt att sammansättningen av myndighetens medarbetare återspeglar det samhälle som den verkar i. Som ett exempel kan nämnas att drygt en miljon av den svenska befolkningen är född utomlands. Den etniska mångfalden i Sverige är stor, vilket innebär att polis- anställda i sin vardag möter medborgare med varierande etnisk och kulturell bakgrund. Medborgarna söker kontakt eller kontaktas av polis på olika sätt och utifrån olika behov. I de mötena som är av- görande för att skapa förtroende för polisarbete måste medborgar- nas behov och perspektiv kunna beaktas och förstås. 
  
 Under vårt arbete har vi träffat företrädare för andra verksam- heter som arbetar med frågor om jämställdhet och mångfald, bland annat Universitets- och högskolerådet och Kungl. tekniska hög- skolan. Vid de samtalen har det framkommit att det är svårt att 
  
 242 
  
 SOU 2016:39 
  
 Jämställdhet och mångfald 
  
 snabbt ändra på det förhållandet att en del av befolkningen är underrepresenterad på en viss utbildning. Det har även beskrivits som mindre vanligt att representationen av en viss grupp skulle kunna ökas genom en justering av tillträdeskraven. Ofta är de grupper som är underrepresenterade på en utbildning underrepre- senterade redan vid ansökningstillfället. För att öka rekryteringen av en underrepresenterad grupp krävs att informationen som förs ut till allmänheten angående en viss utbildning, de förebilder som lyfts fram samt när och hur informationen lämnas analyseras. För att öka antalet sökande till högskoleutbildning från en viss grupp har det störst effekt att genomföra riktade insatser mot högstadie- eller gymnasieskolor. Detta bör gälla även för rekryteringen till polisutbildningen. För att bredda rekryteringen krävs att de som marknadsför utbildningen vet till vilka grupper de ska vända sig samt att den information som lämnas innehåller förebilder och be- skrivningar som motsvarar och åskådliggör de gruppernas krav och förväntningar. 
  
 Det är viktigt att ge en verklighetstrogen bild av polisyrket i samband med marknadsföring. En realistisk och differentierad bild kan ge dem som överväger att söka en bättre uppfattning om det framtida yrket. Arbetet med att attrahera grupper som är under- representerade i sökstatistiken till polisutbildningen är ett lång- siktigt arbete som i hög grad behöver bygga på en lokal närvaro och en dialog. 
  
 Att polisutbildningen omformas till högskoleutbildning kom- mer att innebära att både högskolorna där utbildningen bedrivs och Polismyndigheten arbetar aktivt med att bredda rekryteringen till polisutbildningen så att studenterna bättre speglar samhällets sam- mansättning. De statliga universiteten och högskolorna är som tidigare lyfts fram enligt lag ålagda att arbeta med jämställdhet och breddad rekrytering. De har också nyligen fått uppdraget att arbeta med jämställdhetsintegrering, t.ex. i fråga om könsbundna studieval och genomströmning. Samtidigt som lärosätena fick uppdraget om jämställdhetsintegrering blev också Polismyndigheten ålagd att arbeta med detta. Detta arbete torde vara positivt för jämställd- heten i stort vid myndigheterna och på så vis även påverka polis- utbildningen. Det är viktigt att Polismyndigheten fortsatt känner ansvar för att bidra till rekryteringsarbetet trots att utbildningen kommer att vara en högskoleutbildning. Polismyndigheten kom- 
  
 243 
  
 Jämställdhet och mångfald 
  
 SOU 2016:39 
  
 mer fortsatt att vara den framtida arbetsgivaren för den stora maj- oriteten av studenterna vid polisutbildningen och att Polismyndig- heten visar att den arbetar aktivt för att rekrytera kvinnor och personer med utländsk bakgrund torde ge en positiv bild av myn- digheten för personer ur dessa grupper. På detta vis borde omform- ningen av polisutbildningen till en högskoleutbildning ge positiv effekt på jämställdheten och mångfalden bland utbildningens studenter då det kommer innebära att fler myndigheter samverkar i arbetet. 
  
 Det är i dag fler kvinnor än män som studerar på högskolenivå i Sverige. Då polisutbildningen omformas till en högskoleutbildning kan detta bidra till att locka fler kvinnor till utbildningen då kvin- nor generellt är mer benägna att studera på högskolan än män. Det finns dock fortsatt tydliga könsmönster inom högskoleutbildning och vissa utbildningsprogram är klart mansdominerade trots att majoriteten av studenterna vid högskolan är kvinnor. Polisutbild- ningen kan alltså inte förväntas få en radikalt jämnare könsfördel- ning bara för att den blir en högskoleutbildning om den rådande bilden av en polis är att det är en man. 
  
 För de flesta grupper med utländsk bakgrund sker, som tidigare visats, övergång till högskolan i ungefär lika stor utsträckning som för personer med svensk bakgrund. Detta skulle kunna ses som ett tecken på att en omformning av polisutbildningen till högskole- utbildning skulle kunna påverka andelen studenter med utländsk bakgrund positivt. Det är dock viktigt i sammanhanget att notera att personer med utländsk bakgrund oftare väljer vissa utbildningar och utbildningsanordnare. Lägst andel högskolenybörjare med utländsk bakgrund fanns vid Försvarshögskolan som ger utbildning som leder till officersexamen men också utbildningsprogram i militär- historia och statsvetenskap samt fristående kurser. För att någon ska kunna bli antagen till utbildning som leder till officersexamen måste personen bland annat vara svensk medborgare samt har full- gjort militär grundutbildning eller motsvarande militär utbildning. Svenskt medborgarskap föreslår också vi som ett krav för behörig- het till polisutbildningen och i vissa delar påminner officersutbild- ningen och polisutbildningen om varandra. Det indikerar att det för att öka rekrytering av personer med utländsk bakgrund till polis- utbildningen inte räcker med att göra utbildningen till högskole- utbildning. Det kan bidra till att öka mångfalden på utbildningen 
  
 244 
  
 SOU 2016:39 
  
 Jämställdhet och mångfald 
  
 men måste kombineras med annat arbete, till exempel för att för- ändra den stereotypa bilden av en polis. Även här blir Polismyndig- hetens ansvar tydligt då detta torde ligga i myndighetens intresse inte bara i detta avseende. 
  
 Att polisutbildningen inte placeras vid en separat högskola, som officersutbildningen vid Försvarshögskolan, borde kunna vara positivt för rekryteringen av personer med utländsk bakgrund. Södertörns högskola där polisutbildningen bedrivs i dag har till exempel en stor andel studenter med utländsk bakgrund. 
  
 Att göra polisutbildningen till en högskoleutbildning kan hjälpa till att locka personer som vill läsa en högskoleutbildning och som ser en fördel i att få en högskoleexamen på grundnivå som under- lättar för vidare studier i framtiden. 
  
 Vad gäller den sociala snedrekryteringen och att föräldrarnas ut- bildningsbakgrund till stor del avgör om en person väljer att studera vidare på högskolenivå verkar samma förhållande föreligga för studenter vid polisutbildningen. Det är alltså vanligare för personer med föräldrar som har minst en treårig eftergymnasial utbildning att studera på högskolan och att utbilda sig till polis. Våra förslag torde därför inte påverka detta i någon större utsträckning. 
  
 Andelen kvinnor och personer med utländsk bakgrund minskar under den process som i dag används för att anta till polisutbild- ningen. Vi föreslår vissa ändringar som kan göra att fler stannar kvar. Många av de personer med utländsk bakgrund som föll bort i senaste antagningsomgången efter att de kommit till prövning gjorde det vid de prov vi föreslår ska tas bort, begåvningstest och personlighetstest. Detta kan därför påverka andelen studerande med utländsk bakgrund vid polisutbildningen positivt. 
  
 Högskolorna kommer att ha möjlighet att använda annat urval än baserat på betyg och högskoleprovsresultat till polisutbildningen vilket kan bidra till breddad rekrytering. Utan speciellt tillstånd från Universitets- och högskolerådet får högst en tredjedel av platserna tillsättas genom annat urval än baserat på betyg och hög- skoleprovsresultat. De urvalsgrunder som bestäms av lärosätet får bestå av särskilda prov, kunskaper, arbetslivserfarenhet eller annan erfarenhet som är särskilt värdefull för den sökta utbildningen och andra för utbildningen sakliga omständigheter. Det är viktigt att påpeka att det saknas stöd i lagstiftningen för positiv särbehandling eller kvotering. Det innebär att exempelvis kön, etnisk bakgrund 
  
 245 
  
 Jämställdhet och mångfald 
  
 SOU 2016:39 
  
 eller annan aspekt inte får vara en merit i urvalet. Högskolorna har dock inom dessa ramar möjligheter att använda sig av urvals- grunder som kan attrahera sökande med vissa kunskaper och erfarenheter samt anpassa urvalsgrunderna till utbildningens behov och förutsättningar. 
  
 Vad som är viktigt för jämställdhet och mångfald är också vad studenterna får lära sig på utbildningen. Även fast examensbeskriv- ningen hålls på en övergripande nivå har vi bl.a. fastslagit att studenterna för polisexamen ska ”visa förmåga att tillämpa sitt kunnande för att hantera olika situationer, företeelser och fråge- ställningar utifrån kvinnors, mäns, barns och gruppers behov” samt ”visa förmåga att inom yrkesutövningen göra bedömningar med hänsyn till relevanta vetenskapliga, samhälleliga och etiska aspekter med särskilt beaktande av de mänskliga rättigheterna”. Vad student- erna lär sig på utbildningen kommer att påverka deras framtida yrkesutövning. De som kommer att arbeta som polismän på Polis- myndigheten kommer också i sin tur, genom sitt bemötande av allmänheten, att påverka dess syn på polisen och den framtida rekryteringen till utbildningen som leder till polisexamen. 
  
 246 
  
 14 Polisutbildning för specialister 
  
 14.1Inledning 
  
 Enligt direktiven är det, med hänvisning till polisens mång- facetterade uppdrag, viktigt att polisen har möjlighet att rekrytera personer med annan utbildningsbakgrund än den polisiära. I ett allt mer komplext samhälle växer, enligt direktiven, behoven av speci- alisering och även polisen påverkas av denna utveckling och måste kunna möta den med en ändamålsenlig kombination av olika kompetenser.1 
  
 Enligt direktiven behövs det därför även fortsättningsvis en möjlighet att kunna erbjuda personer med annan utbildnings- bakgrund en utbildning till polisman. Utredaren ska därför, enligt direktiven föreslå hur en polisutbildning för specialister kan utformas. 
  
 I det här kapitlet redogör vi för gällande ordning vad gäller regleringen och praktiken, vad tidigare utredningar i frågan kommit fram till och för våra överväganden och förslag när det gäller polis- utbildning för specialister. 
  
 14.2Gällande ordning 
  
 Det finns i dag möjlighet för Polismyndigheten och Säkerhets- polisen att anordna särskild utbildning för anställda utan polis- utbildning, som Polismyndigheten anser behöver ha polismans befogenheter. Polismyndigheten kan anordna den utbildningen vid behov, internt eller som uppdragsutbildning vid någon högskola eller universitet. Polismyndigheten har också möjlighet att anställa 
  
 1 Se avsnitt 4.3 för en mer detaljerad redovisning av Polismyndighetens utmaningar för framtiden. 
  
 247 
  
 Polisutbildning för specialister 
  
 SOU 2016:39 
  
 en person utan polisutbildning i en chefsposition med polismans befogenhet, och ge den personen den utbildning man anser att den behöver. 
  
 14.2.1Reglering 
  
 Förordningen (2014:1105) om utbildning till polisman reglerar, utöver grundutbildningen till polisman, också det som enligt för- ordningen benämns funktionsinriktad utbildning. 
  
 Som vi tidigare redogjort för, avses enligt 2 § polisförordningen (2014:1104) med polisman den som har en av ett begränsat antal tjänstetitlar: rikspolischefen, säkerhetspolischefen, biträdande säker- hetspolischefen, polismästare, polisöverintendent, polisintendent, polissekreterare, poliskommissarie, polisinspektör och polisassistent.2 Den som ska anställas som polisman ska enligt 4 och 5 §§ ha genomgått grundutbildning till polisman eller motsvarande utbildning enligt äldre bestämmelser.3 Det finns dock andra möjligheter. 
  
 Enligt 5 § polisförordningen får även den anställas som polis- mästare, polisöverintendent, polisintendent eller polissekreterare som har lämplig akademisk examen och är beredd att genomgå den särskilda chefsutbildning enligt 6 § förordningen om utbildning till polisman som Polismyndigheten eller Säkerhetspolisen bestämmer. Den myndighet som ska anställa honom eller henne ska se till att han eller hon får den utbildning som behövs för anställningen. 
  
 Enligt 4 § polisförordningen får Polismyndigheten eller Säker- hetspolisen även anställa en person som poliskommissarie, polis- inspektör eller polisassistent om han eller hon har genomgått den polisutbildning för specialister som Polismyndigheten eller Säker- hetspolisen enligt 7 § förordningen om utbildning till polisman anser behövs. 
  
 2Detsamma gäller också en polisaspirant under tjänstgöringstid vid Polismyndigheten. 
  
 3Den som ska anställas som polismästare, polisöverintendent, polisintendent eller polis- sekreterare ska också vara beredd att genomgå den ytterligare utbildning som Polis- myndigheten eller Säkerhetspolisen bestämmer (5 §). Som vi tidigare redogjort för finns det ytterligare krav för att kunna anställas som polisman: Enligt 5 § lagen (1994:260) om offentlig anställning krävs det svenskt medborgarskap och för att kunna anställas i polis- verksamheten krävs genomgången säkerhetsprövning med registerkontroll eftersom polis- verksamheten är placerad i säkerhetsklass. En säkerhetsprövning med registerkontroll för anställning i en verksamhet som är placerad i säkerhetsklass kräver, i sin tur, svenskt medborgarskap. Se kapitel 9 för en redogörelse för reglerna om säkerhetsskydd. 
  
 248 
  
 SOU 2016:39 
  
 Polisutbildning för specialister 
  
 Det är enligt 8 § förordningen om utbildning till polisman Polismyndigheten respektive Säkerhetspolisen som beslutar i fråga om både den särskilda chefsutbildningen enligt 6 § och polis- utbildning för specialister enligt 7 § vilka kurser som den anställde ska genomgå och vilka krav i övrigt som den anställde ska uppfylla för att få behörighet som polisman. 
  
 14.2.2Anställda inom polisverksamheten och fördelningen av arbetsuppgifter mellan anställda 
  
 Polismyndigheten och Säkerhetspolisen har, som andra statliga myndigheter, möjlighet att anställa de personer som de anser behövs i verksamheten. Inte alla anställda kan dock enligt den reglering som vi redogjort för ovan, anställas som polismän. Polis- myndigheten och Säkerhetspolisen kan rekrytera personer med annan utbildningsbakgrund än den polisiära, utifrån vilka behov man har av personal. 
  
 Enligt vad regeringen uttalat i budgetpropositionen för 2016 om Polismyndigheten och dess anställda är det viktigt med såväl polismän som civilanställda för att myndigheten ska kunna fullgöra sina uppgifter.4 Verksamhetens behov ska, enligt samma propo- sition, styra såväl sammansättningen av de anställdas kompetenser som antalet anställda inom den nya myndigheten och myndigheten ska själv förfoga över vilken kompetens som ska rekryteras. Skriv- ningen ska ses mot bakgrund av att den tidigare regeringen hade satt upp mål om antalet anställda polismän, som den dåvarande Rikspolisstyrelsen hade att leva upp till. 
  
 14.3Tidigare utredningar om polisutbildning för specialister 
  
 14.3.1Utredningen om framtidens poliser 
  
 I betänkandet Framtidens polisutbildning (SOU 2008:39) föreslog utredningen om den framtida polisutbildningen att en specialist- polisexamen på avancerad nivå skulle inrättas inom högskolans 
  
 4 Prop. 2015/16:1 Utgiftsområde 4 Rättsväsendet, s. 15. 
  
 249 
  
 Polisutbildning för specialister 
  
 SOU 2016:39 
  
 ram. Den skulle vara en fördjupning av den föreslagna polisiära grundutbildningen (som föreslogs vara treårig, med en ettårig verksamhetsförlagd del). För att vara behörig att söka denna utbildning skulle den sökande ha en examen från högskola eller en polisutbildning. Utredningen menade att ett års heltidsstudier skulle vara en rimlig utbildningstid för specialister inom polisen. Utbildningen skulle leda till en särskild examen, specialistpolis- examen. 
  
 Få remissinstanser uttalade sig om dessa delar av förslaget. Av dem som uttalade sig var flertalet positiva till förslaget. Bland annat ansåg dåvarande Rikspolisstyrelsen och flera fackförbund att förslaget öppnade för fler karriärvägar inom polisen och att det skulle kunna underlätta rekryteringen av personer med specialist- kompetens. 
  
 14.3.2Regeringsuppdrag till Rikspolisstyrelsen 
  
 I december 2012 gav regeringen dåvarande Rikspolisstyrelsen i uppdrag att redovisa behovet av att personer med en annan ut- bildning än polisutbildning skulle utföra polisiära arbetsuppgifter som omfattade sådana uppgifter som då enligt lag eller annan författning endast fick utföras av polisman.5 Rikspolisstyrelsen redovisade i februari 2013 uppdraget i rapporten Polisutbildning för specialister.6 
  
 Av rapporten framgår att Rikspolisstyrelsen bedömde att behovet av olika kompetenser inom Polismyndigheten hade ökat och skulle fortsätta öka i framtiden. Myndigheten uppgav vidare att man under senare tid ökat rekryteringen av specialister och ut- redare med akademisk kompetens, ofta i kombination med erfaren- het av andra områden än det polisiära. Rikspolisstyrelsen föreslog i promemorian sammanfattningsvis att den polisiära kompetensen skulle fortsätta att utvecklas, att vissa författningsändringar borde beslutas för att möjliggöra ett mer effektivt användande av specialistkompetens och en särskild polisutbildning för specialister 
  
 5Regeringsbeslut I:11 den 13 december 2012. 
  
 6Diarienummer hos Regeringskansliet: Ju2013/1775/L4. 
  
 250 
  
 SOU 2016:39 
  
 Polisutbildning för specialister 
  
 som skulle medföra att den som utbildades kunde få behörighet som polisman. 
  
 Rikspolisstyrelsen menade att anställda utan polismans be- hörighet och med annan teoretisk utbildningsbakgrund, t.ex. eko- nomer, jurister och analytiker med examen från högskole- utbildning, hade hög kompetens och mångårig vana av att bedriva utredningsarbete inom sitt område, uttrycka sig i skrift och att föredra ärenden. Myndigheten menade att dessa specialister skulle kunna användas mer flexibelt och för verksamheten mer effektivt om de kunde erbjudas utvecklingsmöjligheter inom polisen och efter nödvändig utbildning även kunna anställas i polisiära funk- tioner. 
  
 Man hade då erfarenhet av att Polishögskolan hade anordnat olika utbildningar för olika typer av specialister och även för personer med polisutbildning från andra länder. Endast ett fåtal av de sålunda utbildade hade kunnat få anställning som polismän efter utbildningen. Rikspolisstyrelsen menade därför att det fanns ett behov av att införa en central polisutbildning för specialister. Därför skulle man utveckla och anordna en utbildning för specia- lister som skulle innebära att de som genomgick utbildningen skulle kunna anställas som polismän. För detta skulle, enligt rap- porten, inte några författningsändringar krävas. 
  
 Samtidigt som rapporten om specialistutbildning lämnades in- kom Rikspolisstyrelsen också med promemorian Utökade befo- genheter för civil personal inom Polisen. Av den framgår vilka åtgärder som endast får utföras av polisman och vilka författnings- ändringar man ansåg skulle krävas för att på ett mer flexibelt sätt kunna utnyttja de anställda som hade hög kompetens och lång erfarenhet och arbetade i verksamheter där de skulle behöva ha vissa befogenheter.7 
  
 14.4Förändringar under senare tid 
  
 För att följa upp arbetet med specialistutbildningen på central nivå har vi inhämtat uppgifter från Polismyndigheten. Det har inte utvecklats någon sådan utbildning som diskuterades i promemorian 
  
 7 Även den diarieförd hos Regeringskansliet som Ju2013/1775/L4. 
  
 251 
  
 Polisutbildning för specialister 
  
 SOU 2016:39 
  
 Polisutbildning för specialister och under senare år har inte heller mer än ett par enstaka anställda fått särskild utbildning som lett till att de anställts som polismän. 
  
 Orsaken är, enligt vad vi kunnat inhämta, att det skett för- ändringar i möjligheterna att ge andra anställda än polismän ut- ökade befogenheter. I januari 2015 infördes genom vissa ändringar i rättegångsbalken en möjlighet för Polismyndigheten att besluta att anställda, som inte är polismän, vid Polismyndigheten och Ekobrottsmyndigheten skulle ha möjlighet att hålla fler förhör och delge information om förenklad delgivning. Bilinspektörer fick också ytterligare befogenheter att t.ex. besluta om vissa avgifter och meddela förbud mot fortsatt färd i vissa fall.8 I augusti infördes också genom ändringar i lagen (1964:167) med särskilda bestäm- melser om unga lagöverträdare bland annat möjligheter för anställda, som inte är polismän, vid Polismyndigheten att efter beslut av myndigheten leda förundersökning mot den som inte fyllt arton i vissa fall.9 
  
 14.5Våra överväganden och förslag 
  
 Våra överväganden och förslag: Det tycks i dag inte finnas något stort behov av en särskild högskoleutbildning för an- ställda hos Polismyndigheten som behöver ha polismans befogenheter. 
  
 Att införa en särskild högskoleutbildning under dessa förutsättningar skulle inte leda till några fördelar vare sig för polisverksamheten eller högskolan och skulle därför inte vara kostnadseffektivt. 
  
 Polismyndigheten ska därför även fortsatt ha möjlighet att besluta om och anordna utbildning till polisman för anställda som myndigheten bedömer behöver ha det. Utbildningen ska kunna genomföras som uppdragsutbildning. Detta ska regleras i polisförordningen. 
  
 8Prop. 2013/14:23 Utökade befogenheter för civilanställda inom Polismyndigheten och Ekobrottsmyndigheten. 
  
 9Prop. 2014/15:94 Den nya polisorganisationen – några frågor om personuppgifts- behandling m.m. 
  
 252 
  
 SOU 2016:39 
  
 Polisutbildning för specialister 
  
 Vi har tidigare konstaterat att polisverksamheten omfattar ett stort och komplext område.10 Uppdraget kräver bred kompetens och även spetskompetens på ett stort antal olika områden. 
  
 Det är således nödvändigt för polisen att, utöver polismän, även fortsättningsvis kunna rekrytera personer som har special- kunskaper inom olika områden såsom ekonomi, miljö, IT, psyko- logi m.m. Dessa personer behöver dock ibland medverka i delar av polisverksamheten som kräver att de får använda sig av vissa tvångsmedel. Samtidigt är det inte rimligt att utkräva att dessa personer genomgår en hel polisutbildning utöver sin tidigare ut- bildning: det vore extremt kostnadskrävande. 
  
 Den särskilt anpassade polisutbildningen för specialister ges, enligt den information vi inhämtat från Polismyndigheten, i dag inte alls. Under de senare åren har den getts i mycket begränsad omfattning, om ens alls. 
  
 De förändringar vi ovan redovisat som har inneburit utökade befogenheter för anställda som inte är polismän har gett Polismyndigheten bättre möjligheter att organisera arbetet på ett mer flexibelt sätt. Kompetens hos dessa anställda som inte har polismans befogenhet kan därmed utnyttjas på ett bättre sätt. Möjligheterna har troligen inte hunnit utnyttjas maximalt ännu, bland annat eftersom den ombildning av polisverksamheten som påbörjades i januari 2015 krävt stora resurser. 
  
 I ett allt mer komplext samhälle växer behoven av specialisering. Även polisen påverkas av denna utveckling och måste kunna möta den med en ändamålsenlig kombination av olika kompetenser. Det är alltså viktigt att det finns en möjlighet för Polismyndigheten att erbjuda alternativa karriärmöjligheter för personer med annan utbildningsbakgrund än polisutbildningen. De nyligen införda möjligheterna att ge anställda som inte är polismän utökade befogenheter innebär att det finns ökade möjligheter för Polis- myndigheten att anställa specialister som kan fungera som för- undersökningsledare t.ex. och att specialister därmed har möjlig- heter till en karriär inom Polismyndigheten. 
  
 Om vårt förslag om en utbildning som leder till polisexamen genomförs kommer det finnas möjligheter även för personer som har examen från annan högskoleutbildning och är anställda hos 
  
 10 För en översiktlig beskrivning av polisverksamheten i dag, se kapitel 4. 
  
 253 
  
 Polisutbildning för specialister 
  
 SOU 2016:39 
  
 Polismyndigheten att söka utbildningen till polisexamen och blir de antagna kan de efter beslut av högskolan få tillgodoräkna sig tidigare relevant utbildning och därmed genomgå utbildningen som leder till polisexamen på kortare tid. 
  
 I dagsläget pågår alltså ännu ombildningen av polisverksamheten och det har nyligen beslutats regler som innebär en större flexibilitet i organisationen av polisarbetet och flera möjligheter till en annan fördelning av arbetsuppgifter mellan polismän och andra anställda samtidigt som vi inte har kunnat identifiera något särskilt behov av att utforma en särskild utbildning för att specialister ska kunna anställas som polismän. 
  
 Vi anser därför att det bästa alternativet är att se till att det fortsatt finns möjlighet att erbjuda en kortare vidareutbildning för specialister med examen från högskoleutbildning eller mot- svarande, för de fall där Polismyndigheten anser att det krävs för att den kompetens den personen har ska kunna användas på bästa sätt i verksamheten och de möjligheter som finns på annat sätt inte anses tillräckliga. 
  
 Utbildningen bör anpassas efter de anställdas förkunskaper och behov. 
  
 Då en stor andel civila utredare samt specialister redan är an- ställda av Polismyndigheten är det lämpligt att kursen kan ges som uppdragsutbildning för de anställda. En uppdragsutbildning kan läggas på motsvarande grundnivå eller motsvarande avancerad nivå, enligt vad myndigheten och lärosätena själva kommer fram till. Vad utbildningen ska innefatta bör Polismyndigheten och de lärosäten som bedriver utbildning som leder till polisexamen bestämma. 
  
 För en uppdragsutbildning väljer Polismyndigheten själv ut de anställda som skulle komma i fråga för en utbildning som kan leda till en anställning som polisman. Eftersom det är fråga om uppdrags- utbildning blir högskoleförordningens tillträdesregler inte tilllämp- liga. Utbildningen kan heller inte ha den volym som krävs för att kunna bedrivas som högskoleutbildning. Det verkar därför lämpligt att de bestämmelser i förordningen om utbildning till polisman som reglerar den funktionsinriktade utbildningen finns kvar. 
  
 När det gäller den särskilda chefsutbildningen bör det också fort- satt finnas möjligheter för Polismyndigheten och Säkerhetspolisen att, på samma sätt som i dag, besluta om vilken utbildning som kan behövas. 
  
 254 
  
 15 Genomförande 
  
 Våra förslag: De föreslagna ändringarna i högskoleförordningen, säkerhetsskyddsförordningen, förordningarna om belastnings- register och misstankeregister, förordningen med instruktion för Polismyndigheten samt polisförordningen ska träda i kraft den 1 juli 2017. 
  
 De föreslagna ändringarna i socialtjänstlagen, offentlighets- och sekretesslagen, patientsäkerhetslagen, studiestödsförord- ningen och förordningen om handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen och vissa andra befattningshavare ska träda i kraft den 1 juli 2018. 
  
 Den paragraf i förordningen om uppdragsutbildning vid universitet och högskolor som rör grundutbildningen till polis- man och hela förordningen om utbildning till polisman ska upphöra att gälla vid utgången av 2021. 
  
 Skälen för förslagen 
  
 Vår bedömning är att det är mest fördelaktigt om den nya ord- ningen börjar gälla så snart som det är praktiskt genomförbart. Detta för att bland annat förhindra osäkerhet för studenter och presumtiva studenter. 
  
 Samtidigt behövs det rimlig tid för de lärosäten som planerar att ansöka om tillstånd att utfärda polisexamen att planera för och skriva ansökan och för dem som får tillstånd att planera för antag- ningsförfarandet. Det måste också finnas tillräcklig tid för Univer- sitetskanslersämbetet att förbereda för och utvärdera dessa läro- sätens ansökningar och fatta beslut i frågan. Universitets- och hög- skolerådet måste också ha rimlig tid för att ta fram en ny områdes- behörighet och för arbetet med föreskrifter om vilka kriterier som 
  
 255 
  
 Genomförande 
  
 SOU 2016:39 
  
 ska gälla för bedömningen av laglydighet och övrig lämplighet vid bedömningen av de sökandes grundläggande behörighet. Polis- myndigheten kommer inte, enligt vår bedömning, att behöva på- börja något omfattande arbete lika tidigt som de ovan nämnda myndigheterna, utöver medverkan vid Universitets- och högskole- rådets framtagande av föreskrifter. Det är dock av vikt att plan- eringen för den verksamhetsförlagda utbildningen påbörjas så tidigt som möjligt för att det ska finnas en stabil organisation för mot- tagande av de första studenterna, som kan ske tidigast höstter- minen 2020 om det bestäms att den ska genomföras med polismans befogenheter. 
  
 Vi anser att den första antagningen till den nya utbildningen som leder till polisexamen bör kunna ske under den första delen av 2018, så att den första kullen kan påbörja sin utbildning höstter- minen 2018. 
  
 För att berörda myndigheter ska kunna påbörja sitt arbete så snart som möjligt bör de föreslagna ändringarna i högskoleförord- ningen, säkerhetsskyddsförordningen, förordningarna om belast- ningsregister och misstankeregister, förordningen med instruktion för Polismyndigheten samt polisförordningen börja gälla den 1 juli 2017. När det gäller polisförordningen har vi föreslagit en över- gångsbestämmelse som innebär att den äldre lydelsen ska gälla för dem som gör sin aspiranttjänstgöring efter den 1 juli, i övrigt behövs inga särskilda övergångsbestämmelser i dessa förordningar. 
  
 Om de första studenterna påbörjar sina studier på utbildningen som leder till polisexamen höstterminen 2018, innebär det att de sista studenterna på grundutbildningen till polis påbörjar sina studier vårterminen 2018. Den sista kullen på grundutbildningen till polisman skulle då påbörja sin aspirantutbildning i slutet av höstterminen 2019 och avsluta aspirantutbildningen under vår- terminen 2020. Den sista ordinarie terminen på grundutbildningen till polisman blir då vårterminen 2020 och avslutningsceremonin hålls sommaren 2020. 
  
 De två olika polisutbildningarna kommer att gå parallellt under fyra terminer, från höstterminen 2018 till och med vårterminen 2020. Det kan också förekomma att personer som Polismyndig- heten beviljat studieuppehåll, får möjlighet att avsluta sin grund- utbildning till polisman vid senare tillfälle än under sommaren 
  
 256 
  
 SOU 2016:39 
  
 Genomförande 
  
 2020. Vi har räknat med att det efter 2021 inte längre ska finnas några aktiva studenter på grundutbildningen till polisman. 
  
 De föreslagna ändringarna i socialtjänstlagen, offentlighets- och sekretesslagen, patientsäkerhetslagen, studiestödsförordningen och förordningen om handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen och vissa andra befattningshavare bör börja gälla den 1 juli 2018. Vad gäller de tre lagarna har vi föreslagit övergångs- bestämmelser som innebär att de äldre bestämmelserna fortsatt ska gälla för uppgifter i ärenden som gällt avskiljande från grundutbild- ningen till polisman. När det gäller de två förordningarna har vi föreslagit övergångsbestämmelser som innebär att de äldre bestäm- melserna ska gälla för studenter på grundutbildningen till polisman. 
  
 Slutligen bör den paragraf i förordningen om uppdragsutbild- ning vid universitet och högskolor som rör grundutbildningen till polisman samt förordningen om utbildning till polisman upphöra att gälla vid utgången av 2021. 
  
 257 
  
 16 Konsekvensanalys 
  
 16.1Inledning 
  
 Enligt 14 § kommittéförordningen (1998:1474) ska, om förslagen i ett betänkande påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda, en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. Om förslagen innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt, ska även dessa redovisas. När det gäller kostnadsökningar och intäktsminskningar för staten, kommuner eller landsting ska utredningen föreslå en finansiering. 
  
 Vidare ska i betänkandet redovisas de konsekvenser som försla- gen har för den kommunala självstyrelsen, brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företag, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. 
  
 Om ett betänkande innehåller förslag till nya eller ändrade regler ska såväl förslagens kostnadsmässiga som andra konsekven- ser anges. Konsekvenserna ska anges på ett sätt som motsvarar kraven på konsekvensutredningar enligt  
 6–7 
  §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredningar vid regelgivning. 
  
 Vi ska enligt direktiven bedöma och utförligt beskriva de eko- nomiska konsekvenserna av det alternativ för en högskole- utbildning till polisman som vi föreslår. Om det alternativet kan förväntas leda till kostnadsökningar för det allmänna, ska vi även föreslå hur dessa ska finansieras. 
  
 I kapitlet resonerar vi omkring dessa frågeställningar och redovisar våra överväganden. När det gäller konsekvenser av våra förslag för jäm- ställdheten mellan kvinnor och män och för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen, redovisar vi våra överväganden i kapitel 13. 
  
 259 
  
 Konsekvensanalys 
  
 SOU 2016:39 
  
 16.2Samhällsekonomiska effekter 
  
 Långsiktiga och generella konsekvenser 
  
 De polismän som enligt förslaget har en polisexamen enligt hög- skoleförordningen – efter att ha genomgått en utbildning byggd på vetenskap och beprövad erfarenhet – kommer att kunna bidra till att Polismyndighetens arbete i sin helhet, inkluderat arbetet med att utreda brott och verka närmare medborgarna, blir av högre kvalitet och mer effektivt. 
  
 En annan effekt av reformen, om våra förslag genomförs, kommer att bli att polisforskningen utvecklas och får en stabil bas. Genom forskningen får vi mer kunskap om polisiärt arbete och dess effekter i Sverige. Det innebär bättre möjligheter för politiker och beslutsfattare att utforma åtgärder och besluta reformer på området, som har en god chans att fungera för att till exempel förebygga och utreda brott. 
  
 Den nuvarande grundutbildningen till polisman innehåller en rad särlösningar och utgör i grunden ett från högskoleutbildning helt separat utbildningssystem. I vissa delar är systemet inte transparent, det gäller t.ex. vissa av kriterierna för antagning till utbildningen. Eftersom polismän innehar en för rättsstaten särskilt viktig funktion, är det angeläget att förtroendet för yrkesgruppen upprätthålls. Förtroendet för rättsväsendet är en av de mest grundläggande byggstenarna i en fungerande rättsstat. 
  
 Att grundutbildningen till polisman omformas till en högskole- utbildning med bland annat en långsiktigt hållbar examensbeskrivning, kursplaner som tas fram på samma sätt som för andra högskole- utbildningar och en transparent antagningsprocedur kommer enligt vår bedömning att vara en viktig förutsättning för att medborgarnas förtroende för polisen, och därmed för rättsväsendet i sin helhet, kan upprätthållas och öka. 
  
 Att en nyutbildad polisman har en högskoleutbildning och därmed har bättre kunskap och förmåga att använda den i arbetet fyller samma funktion, dvs. att polismän har en högskoleutbildning kommer att märkas i deras kontakter med allmänheten och påverkar därmed också förtroendet för polisen. 
  
 Dessa positiva konsekvenser är själva syftet med reformen och vi är övertygade om att reformen på sikt också kommer att realisera detta. Det är dock svårt att sätta ett ekonomiskt värde på 
  
 260 
  
 SOU 2016:39 
  
 Konsekvensanalys 
  
 konsekvenserna, även om det naturligtvis i slutändan har ett både samhällsekonomiskt och nationalekonomiskt värde. 
  
 16.3Offentligfinansiella effekter 
  
 Det huvudsakliga syftet med förändringen av polisutbildningen till en högskoleutbildning är, som vi utvecklat i betänkandet, att de som utbildas till poliser ska få en utbildning som vilar på veten- skaplig grund samt på beprövad erfarenhet så att de är bättre rustade för de framtida utmaningar yrket som polisman ställer dem inför. De ska, med utbildningen som grund, kunna utveckla sin förmåga att effektivt och med hög kvalitet kunna utföra de arbetsuppgifter som ingår i polisverksamheten. 
  
 Ett viktigt mål är vidare att det ska finnas tillräckligt många examinerade studenter, som är utbildade för att kunna fylla det behov av polismän som samhället har och som polisverksamheten anser sig ha behov av och kunna anställa. Vår analys i det här avsnittet fokuserar på den frågan. 
  
 De offentligfinansiella effekterna är i huvudsak beräknade uti- från uppgifter om kostnader i det nuvarande systemet, som vi erhållit från Polismyndigheten, och gäller för 2015. 
  
 I samtliga exempel kommer vi också att räkna med en utbildningsnivå på 700 poliser per år. Under åren  
 2013–2015 
  har Polismyndigheten antagit mellan 610 och 689 studerande till grund- utbildningen till polisman per år. 
  
 Utbildningens längd 
  
 Den viktigaste frågan att belysa är frågan om hur mycket det kommer att kosta att få fram en färdigutbildad polisman i enlighet med vårt förslag jämfört med i dag. 
  
 De kostnader som har att göra med konsekvenserna av att utbildningen på ett lärosäte förlängs från två år till tre år är en del av det. Hälften av det tredje året, som i nuläget genomförs som en tjänstgöring med lön i Polismyndigheten, kommer att ersättas av en verksamhetsförlagd del av utbildningen, som inte är en anställning med lön. Den andra hälften av det tredje året består av utbildning förlagd på lärosätet. 
  
 261 
  
 Konsekvensanalys SOU 2016:39 
  
 I dagsläget kostar, enligt de uppgifter vi fått från Polis- myndigheten, en student på polisutbildningen cirka 130 000 kronor per år under de två år de studerar på lärosätet. 
  
 Under aspirantutbildningen kostar studenten lön på 15 000 kronor per månad plus sociala avgifter om cirka 50 procent vilket ger en total kostnad för halvårets aspirantutbildning på 135 000 kronor.1 
  
 Kostnaderna för studiemedel per helårsstudent och år är cirka 40 000 kronor. För dagens grundutbildning till polisman uppgår statens kostnader för studiemedel därför till totalt 80 000 kronor per person. 
  
 Vissa kostnader för handledning och utrustning under aspirant- tjänstgöringen har inte kunnat beräknas. 
  
 En färdigutbildad polisman kostar alltså i dag cirka 475 000 kronor. 
  
 Med vårt förslag utbildas studenterna under tre år. De kommer genomföra en verksamhetsförlagd del av utbildningen men under denna kommer de inte att vara anställda och uppbära lön. Vi utgår från att undervisningen med vårt förslag i stort sett kommer att ha ungefär samma innehåll (sett till kostnadsdrivande delar) som i dagens utbildning och det förefaller troligt att åtminstone ett par av de tre lärosäten som i dag utbildar polismän kommer att göra det också i det framtida systemet. Kostnaden för en student per år bör därför vara densamma som i dag.2 
  
 Tre års studier à 130 000 kronor innebär en kostnad om 390 000 kronor. Studiemedel för dessa tre år kostar 120 000 kronor. Det innebär att den högskoleutbildade polismannen enligt vårt förslag skulle kosta 510 000 kronor. Till detta kommer en liten summa som härrör från en trolig ambitionshöjning vad gäller handledningen av studenterna, vi beräknar den till 5 000 kronor. 
  
 Sammanlagt kostar enligt denna uträkning en framtida person med polisexamen 515 000 kronor. 
  
 1Det har inte varit möjligt att få fram uppgifter om kostnaderna för obekväm arbetstid för en aspirant under den 6 månader långa tjänstgöringen. 
  
 2Och möjligen något lägre eftersom ett av de tre lärosäten som i dag utbildar polismän, Södertörns högskola, har en mer än dubbelt så hög kostnad för att utbilda en polisman som de övriga två. Detta beror dels av att antalet studerande per år hittills varit mycket lägre (styckkostnaden blir då högre), dels på att högskolan nyligen börjat utbilda polisstudenter och de initiala kostnaderna är mycket höga. Dessa kostnader kommer, enligt Polis- myndigheten, att minska till samma nivå som de övriga lärosätena inom några år. 
  
 262 
  
 SOU 2016:39 
  
 Konsekvensanalys 
  
 Skillnaden i kostnad per färdigutbildad polisman mellan dagens utbildning och den föreslagna utbildningen är därför cirka 40 000 kronor. Räknat på 700 studenter per år blir merkostnaden enligt vårt förslag 28 miljoner kronor per år som hänför sig till den förlängda utbildningen. 
  
 Frågan om att något fler poliser behöver utbildas för att upprätthålla samma antal utexaminerade per år som i dag 
  
 Två frågor är aktuella när det gäller det eventuella behovet av en ökning av antalet studenter för att kunna garantera samma antal utexaminerade som i dag. Den första frågan gäller den tillfälliga nedgången i antalet utexaminerade, som inträffar vid det halvårsskifte då de sista studerande enligt den gamla ordningen gått ut och innan de första studenterna från den nya ordningen tar examen. Vid det halvårsskiftet kommer inga nya polismän kunna anställas direkt från utbildningen. Enligt vad vi inhämtat ökar Polismyndigheten nu antagningen av studenter till och med vårterminen 2018. 
  
 Den andra frågan gäller om en mindre andel av studenterna kommer att utexamineras från en högskoleutbildning, än vad som är fallet i dag när det gäller studerande på grundutbildningen till polisman. Eftersom dagens utbildning är en uppdragsutbildning, där lärosätet har ett uppdrag att se till att de som uppdragsgivaren betalar dem för att utbilda, också klarar utbildningen, har lärosätet ett särskilt intresse av att de studerande också blir godkända. I dag slutför 98 procent av dem som antagits till grundutbildningen till polisman också utbildningen med godkänt resultat. 
  
 Det finns en risk att en något lägre andel av studenterna på en högskoleutbildning avslutar studierna utan att ta examen. Ett rimligt antagande är att 95 procent av de som blir antagna till högskoleutbildningen också kommer att ta examen. För att kompensera för de tre procentenheter som faller bort behöver ytterligare 25 personer antas till utbildningen varje år. Eftersom vi räknat fram att en person med polisexamen kommer att kosta 515 000 kronor, blir kostnaden för att anta ytterligare 25 personer knappt 13 miljoner kronor, högt räknat.3 
  
 3 Högt räknat, eftersom vi inte kunnat göra en skattning av hur mycket lägre kostnaderna blir beroende på var i den treåriga utbildningen en student avslutar studierna i förtid, eller hur detta skulle påverka kostnaderna. 
  
 263 
  
 Konsekvensanalys 
  
 SOU 2016:39 
  
 En förstärkning av forskningen på området polisiärt arbete 
  
 Enligt vårt förslag är det nödvändigt att förstärka forskningen på området polisiärt arbete. Vår uppskattning är att det är realistiskt att tro att fem personer per år fortsätter studera på avancerad nivå efter polisexamen. Det innebär att ytterligare fem personer behöver utbildas per år för att nivån på antalet examinerade som kan anställas som polismän ska kunna upprätthållas. Det genererar en kostnad på 5 x 515 000 kronor, dvs. knappt 2,6 miljoner kronor. 
  
 För enkelhetens skull räknar vi med att 5 personer per år med examen på forskarnivå behöver vara anställda på eller i anslutning till de lärosäten som driver utbildning som leder till polisexamen, för att forskningen ska kunna förstärkas. Dessa fem skulle ha olika kompetensnivåer från anställd doktorand (med en lön på cirka 25 000 kronor per månad) till professor med en lön runt 55 000 kronor per månad. För enkelhetens skull räknar vi med en snittlön på 35 000 kronor per månad för fem personer, vilket skulle innebära en kostnad – inklusive 100 procent påslag räknat för sociala avgifter och  
 overhead-kostnader 
  – 4,2 miljoner kronor per år. 
  
 En förstärkning av lärarkompetensen 
  
 Cirka 15 procent av polislärarna i dag (130 stycken totalt) har en examen från högskola. En del av dessa cirka 100 lärare som i dag är anställda av Polismyndigheten men arbetar som lärare på de lärosäten som har grundutbildning för polisman, kan komma att vilja och behöva läsa in en del högskolepoäng och för att kunna validera en del av sina kunskaper och kunna få en examen från högskoleutbildning. Förslagsvis skulle en stor del av dessa under en period kunna studera på halvtid (på arbetstid) och arbeta på halvtid. 
  
 För den tid dessa – uppskattningsvis cirka 50 personer – skulle studera behöver andra lärare anställas. Då behövs motsvarande 25 personer på heltid som arbetar som lärare för att ersätta dessa, under cirka 2 år. En lektorslön på cirka 35 000 kronor på heltid med sociala avgifter och  
 overhead-kostnader 
  gör en årskostnad på cirka 840 000 kronor. 25 lärare på heltid ger en kostnad per år på 21 miljoner kronor vilket innebär 42 miljoner kronor för två år. Studiekostnaden för 50 personer som studerar på halvtid under två 
  
 264 
  
 SOU 2016:39 
  
 Konsekvensanalys 
  
 år kan eventuellt uppskattas till totalt cirka två miljoner kronor. Detta är engångskostnader.4 
  
 Skatteintäkter 
  
 Jämfört med nuvarande polisutbildning kommer studenterna med vårt förslag att få anställning och uppbära lön ett år senare än enligt dagens system. Den skatt som polisstudenterna betalar på den lön som de erhåller under de sex månader som de genomför aspiranttjänstgöringen och senare, under de sex månader som de kan förvärvsarbeta efter att ha fullgjort polisutbildningen, kommer att falla bort från de offentliga finanserna. 
  
 Den skatteintäkt som på detta vis faller bort gäller 700 polis- aspiranter per år. En polisaspirant har en lön på 15 000 kronor per månad och betalar enligt vår schablonberäkning cirka 30 procent i skatt i 6 månader. Varje aspirant betalar alltså 27 000 kronor i skatt och den förlorade skatteintäkten blir då totalt 19 miljoner kronor per år. 
  
 Den skatteintäkt som faller bort i och med att 700 personer i stället för att lönearbeta under 6 månader studerar under 6 månader blir med samma räknesätt 30 procent av en genomsnittlig ingångslön på 25 000 kronor i månaden, som för sex månader uppgår till sammanlagt 45 000 kronor och för 700 studenter blir då den sammanlagda skatteintäkten som faller bort 31,5 miljoner kronor per år. 
  
 En del av minskningen av skatteintäkterna kan balanseras upp av att det enligt vår uppskattning ovan kommer behövas cirka 25 fler polislärare, om kurserna planeras på ungefär samma sätt som i dag. Med en universitetslärarlön på i genomsnitt 35 000 för dessa 25 lärartjänster och en skattesats på 35 procent skulle de ökade skatteintäkter kunna beräknas till 3,7 miljoner kronor per år. 
  
 Vi har också räknat med att 5 personer per år behöver vara anställda för att forskningen ska kunna förstärkas. Dessa fem skulle ha olika kompetensnivåer från anställd doktorand (med en lön på cirka 25 000 kronor per månad) till professor med en lön runt 
  
 4 Studiekostnaden för dessa torde dock vara betydligt lägre än för en student på utbildningen som leder till polisexamen. 
  
 265 
  
 Konsekvensanalys SOU 2016:39 
  
 55 000 kronor per månad. Med en snittlön på 35 000 kronor per 
  
 månad, skulle det 
  
 innebära 
  
 en ökad skatteintäkt 
  
 på 
  
 drygt 
  
 700 000 kronor per år för dessa fem personer. 
  
 Uppskattningsvis 
  
 minskar 
  
 alltså skatteintäkterna 
  
 med 
  
 cirka 
  
 46 miljoner kronor per år om förslaget genomförs.5 
  
 Summering 
  
 Vi har ovan redogjort för att den förlängda utbildningen, inklusive förstärkt forskning och ökad kompetens för lärare, medför att kostnaden ökar med knappt 48 miljoner kronor per år. Vi har beräknat detta på 700 examinerade polismän och ytterligare 30 för att kompensera för en eventuell mindre andel utexaminerade och för att fem personer per år väljer att studera vidare i stället för att ta en anställning. Vi har också inkluderat kostnaderna för en förstärkning av forskningsresurserna med fem anställda på sådana tjänster. 
  
 Det offentligas skatteintäkter skulle samtidigt minska med cirka 46 miljoner kronor per år i minskade skatteinbetalningar från polisaspiranter och polisassistenter, mildrat av skatteinbetalningar från de extra lärare som behöver anställas och de som anställs för att förstärka forskningen. 
  
 Den förstärkning av lärarkompetensen som vi föreslår skulle engångsvis kosta cirka 42 miljoner kronor. 
  
 Övriga kostnader 
  
 Examenstillstånd 
  
 Universitetskanslersämbetets arbete med att utvärdera ansökningar om och bevilja examenstillstånd är en kostnad som tillkommer. Det är inte troligt – på grund av utbildningens särskilda karaktär och med utgångspunkt i förslagen om styrning och dimensionering 
  
 – att ett stort antal lärosäten kommer in med ansökan om examens- tillstånd. Tillkommer framöver gör också det arbete som Universitets- 
  
 5 I uträkningen här har vi inte kunnat ta hänsyn till skatteintäkter på ersättning för obekväm arbetstid, som troligen betalas ut till polisaspiranter i viss utsträckning i dag. De specifika uppgifterna har inte funnits tillgängliga. 
  
 266 
  
 SOU 2016:39 
  
 Konsekvensanalys 
  
 kanslersämbetet kommer att lägga ned på att granska kvaliteten i den utbildning som leder till polisexamen vid de lärosäten som har tillstånd, vi bedömer att det bör kunna rymmas inom nuvarande budgetram. 
  
 Det arbete som Universitets- och högskolerådet behöver göra för att ta fram en områdesbehörighet för utbildningen som leder till polisexamen tillkommer också. 
  
 Sammantaget bör kostnaderna för Universitetskanslersämbetets och Universitets- och högskolerådets arbete vid införandet av en högskoleutbildning som leder till polisexamen kunna stanna vid cirka 200 000 kronor engångsvis. 
  
 Tillträde till utbildningen 
  
 Kostnaderna för antagnings- och urvalsprocessen kommer att flyttas över från Polismyndighetens ansvar till lärosätenas ansvar. 
  
 Med vårt förslag kommer kraven för behörighet att vara färre än de nuvarande kraven för att kunna antas till grundutbildningen till polisman. Vi bedömer inte att förslaget genererar några högre kostnader i denna del. 
  
 Överklagandemöjligheter 
  
 Med ett större antal studenter i högskolesystemet ökas antalet som kan överklaga ett antagningsbeslut. Eftersom antalet studenter, sett till hela antalet högskolestuderande, är litet, anser vi att de eventuella ökade kostnader för överklagandemöjligheterna är försumbara. 
  
 Verksamhetsförlagd utbildning 
  
 Att införa en verksamhetsförlagd del av utbildningen som ersätter aspiranttjänstgöringen innebär en omställning för Polis- myndigheten, som kan medföra kostnader under en övergångs- period. Dessa kostnader är svåra att räkna på. Ett antagande är att en polis som är handledare åt polisstudenter under verksamhets- förlagd utbildning inte kan arbeta heltid med reguljär polis- 
  
 267 
  
 Konsekvensanalys 
  
 SOU 2016:39 
  
 verksamhet. Å andra sidan får denna person för organisationen värdefull vidareutbildning och utveckling, som blir en kompetens- höjning för personen i fråga. Detta kommer organisationen till godo. 
  
 Då det redan i dag bedrivs aspirantutbildning i Polis- myndighetens regi anser vi att de kostnader som eventuellt kan uppstå med anledning av att det är verksamhetsförlagd utbildning som införs är att anse som omställningskostnader för att utbilda personalen som kommer att verka som handledare. 
  
 Vissa kostnader för dels lärosätenas utbildning av handledare, dels för utökad handledningstid från Polismyndighetens har vi räknat med ovan genom att lägga på en summa om 5 000 kronor per student. 
  
 16.4Känslighetsanalys 
  
 Utgångspunkter 
  
 Polismyndigheten hade i december 2015 sammanlagt 19 903 polis- män anställda. Även Säkerhetspolisen har behov av att kunna anställa polismän.6 Ett stort antal av de arbetsuppgifter som utförs inom polisverksamheten, ska utföras av polismän, dvs. anställda som har polismans befogenheter. Huvudfrågan här är om vårt förslag innebär att det blir svårare för Polismyndigheten att kunna rekrytera tillräckligt antal polismän för att verksamheten ska fungera optimalt. 
  
 Frågan är i sig komplicerad och den kompliceras ytterligare av att Polismyndigheten under 2015 och 2016 har påverkats kraftigt av framför allt två faktorer: den genomgripande ombildning av organisationen som påbörjades under 2015 och migrantsituationen i omvärlden och i Sverige. Båda dessa faktorer har påverkat organisationen såväl som de enskilda polismännen på olika men påtagliga sätt. Många polismän har fått förändrade arbetsuppgifter och även arbetsplatser. Polisförbundet har protesterat tydligt mot det sätt som ombildningen genomförs på och har pekat på ett missnöje bland polismännen. 
  
 6 Fortsatt i detta avsnitt nämner vi endast Polismyndigheten, men inkluderar ändå Säkerhetspolisens behov av polismän i våra resonemang. 
  
 268 
  
 SOU 2016:39 
  
 Konsekvensanalys 
  
 Personalomsättningen bland polismän, som fortfarande är ovanligt låg jämfört med personalomsättningen på statliga myndig- heter i övrigt, har ökat långsamt under senare år från att tidigare ha legat stilla och den låg 2015 på 4,1 procent.7 
  
 Polismyndigheten har också aviserat att man avser öka antalet anställda polismän per år under de kommande åren och att man därför ska öka antagningen till grundutbildningen till polisman.8 
  
 Att mot bakgrund av detta göra en analys av hur våra förslag kommer att påverka försörjningen av polismän är svårt och att dra slutsatser är i princip omöjligt. Vårt förslag kommer, när det genomförs, att vara en av många faktorer som påverkar möjlig- heterna för Polismyndigheten att kunna anställa så många kvalifi- cerade polismän som myndigheten har behov av. Det som är säkert är att vårt förslag kommer att starkt bidra till att de polismän som utbildas, är mer kvalificerade för att möta de utmaningar som de kommer att stå inför. 
  
 Söktrycket till utbildningen 
  
 Sedan 2011 har antalet sökande till grundutbildningen till polisman minskat. 2015 var antalet sökande drygt 11 000 medan det år 2011 var 16 000 personer som sökte till polisutbildningen. Våra diskus- sioner med dem som på olika sätt har att göra med antagningen till utbildningen har lett oss att tro att denna utveckling säger mindre om hur många potentiella poliser det finns i Sverige och mer om hur utbildningen och professionen marknadsför sig. 
  
 Det antal sökande som antagits visar inte upp en liknande nedgång, utan har i stället varierat något – i förhållande till det antal platser som Polismyndigheten hade ställt till förfogande. Den senaste terminen – antagningen till höstterminen 2016 – har dock inte så många kunnat antas att de tillgängliga utbildningsplatserna kunde fyllas, trots att mer än tio gånger så många sökte som det fanns platser. Som vi tidigare redogjort för är dock antagnings- processen under ständig utveckling, så det är svårt att dra några slutsatser över huvud taget, om vad som är orsak och verkan. Vår 
  
 7Och inom staten i övrigt cirka 11 procent. 
  
 8Polismyndighetens budgetunderlag  
 2017–2019, 
  s. 18. 
  
 269 
  
 Konsekvensanalys 
  
 SOU 2016:39 
  
 uppfattning är att det antagnings- och urvalssystem som följer med vårt förslag kommer att göra det lättare att analysera situationen och enklare för sökande att värdera sina möjligheter att bli antagna till utbildningen som leder till polisexamen. 
  
 Eventuella förändringar av söktrycket 
  
 Det kan finnas en risk för att söktrycket till polisutbildningen sjunker strax före en övergång till högskoleutbildning för att sedan öka igen, eftersom de personer som vill ha en treårig högskole- utbildning troligen kommer att vänta med sin ansökan till dess att utbildningen som leder till polisexamen inrättas. 
  
 Eftersom både Umeå universitet och Linnéuniversitetet fattat beslut om att börja utfärda högskoleexamen till de studenter som genomgått polisprogrammet, kan de som är intresserade av en treårig högskoleutbildning, redan nu efter att ha avslutat grund- utbildningen till polisman, bygga på sin  
 två-åriga 
  högskoleexamen med studier i något angränsande ämne under ett år och efter det ansöka om en kandidatexamen. Detta gör att skillnaden mellan befintlig utbildning och den framtida högskoleutbildningen minskar. 
  
 Samtidigt kan det finnas en rörelse åt andra hållet: en del personer vill undvika att behöva söka studiemedel för ytterligare ett års studier och kommer därför vilja genomgå grundutbildningen till polisman, innan den tas bort. 
  
 Enligt vad vi kunnat inhämta om erfarenheterna från Norges ombildning av polisutbildningen till en högskoleutbildning, har inte strukturen på de sökande ändrats nämnvärt. Antalet sökande har inte heller minskat utan tvärtom. 
  
 En förlängning av utbildningen kan innebära att en del personer måste avstå från den eftersom de redan kommer att ha använt de 240 studiemedelsveckorna som kan användas för högskolestudier. Enligt uppgift från CSN hade 84 procent av dem som påbörjade sina studier till polis under 2015 studiemedelsveckor kvar så att det räcker till ett tredje år. Det är alltså en liten del av de sökande som skulle behöva avstå från polisutbildningen på grund av dess omfattning, särskilt med tanke på att en del av studenterna kanske skulle välja att finansiera sina studier på ett annat sätt. 
  
 270 
  
 SOU 2016:39 
  
 Konsekvensanalys 
  
 Vi anser att det behövs en satsning på att rekrytera sökande genom ett strategiskt och utåtriktat arbete – inte bara som vi tidigare redogjort för att öka andelen sökande med utländsk bakgrund och andelen kvinnor – utan också för att öka andelen sökande som har en realistisk bild av både vad professionen innebär och vad som krävs för att bli antagen.9 
  
 Utbildningens attraktionskraft 
  
 Det finns självklart en risk, när polisutbildningen blir en hög- skoleutbildning, att en större andel av de examinerade blir lockade att börja en anställning hos någon annan arbetsgivare än Polis- myndigheten. Det finns flera potentiella arbetsgivare för väl- utbildade polismän, både hos statliga myndigheter och inom det privata näringslivet, liksom hos en del ideella organisationer. 
  
 Möjligheter för Polismyndigheten att kompensera en brist på polismän 
  
 Som vi redogjort för i kapitel 14 finns det i dag möjlighet för Polismyndigheten att besluta att anställda som inte är polismän ska få utföra vissa arbetsuppgifter som annars bara tillkommer en polisman. Det gäller i huvudsak åtgärder som behöver vidtas i utredningsverksamheten. Dessa möjligheter är relativt nya och har ännu inte utforskats till fullo. Ett antal arbetsuppgifter som förut bara polismän kunde utföra har också öppnats upp för andra kategorier av personal. 
  
 Enligt vårt förslag kommer Polismyndigheten också fortsatt att ha möjlighet att anordna uppdragsutbildning för anställd personal som man anser efter utbildning ska kunna anställas som polismän. 
  
 Båda dessa möjligheter innebär att Polismyndigheten kan kompensera en brist på personer med polisexamen eller grund- utbildning till polisman. 
  
 9 I kapitel 13. 
  
 271 
  
 Konsekvensanalys 
  
 SOU 2016:39 
  
 Konsekvenser av förslagen vad gäller utveckling av polisers löner 
  
 Under utredningens gång har frågan uppkommit om hur för- ändringar i utbildningen kan komma att påverka polisers framtida löneutveckling.10 För att besvara denna fråga har utredningen varit i kontakt med flera myndigheter och organisationer för att inventera vilka andra områden eller professioner som hade genomgått liknande förändringar. 
  
 Vi har inte kunnat komma fram till en entydig slutsats i frågan. Att statusen på en utbildning höjs i och med att utbildningen görs om till en högskoleutbildning behöver inte i sig innebära att det yrke som högskoleutbildningen ska leda fram till får ett högre löneläge. En nyanställd polisassistent har i dag en ingångslön som är ungefär densamma som en person som efter en magisterexamen (fyra års högskoleutbildning) får vid anställning som utredare vid en statlig myndighet. Å andra sidan har höjda löner för både sjuksköterskor och lärare satts i samband med att utbildningarna till dessa yrken förlängts, något som gäller särskilt för förskollärare. Det kan alltså inte uteslutas att förändringen av utbildningen för polisman kan ha betydelse för löneläget eller för krav på högre lön för polismän. 
  
 Slutsatser 
  
 Vi har bedömt att det finns en viss mindre risk för att det inte kommer att finnas ett tillräckligt antal personer med grund- utbildning till polisman eller med polisexamen för Polis- myndigheten att anställa. 
  
 Men vi har också visat på att det finns flera olika möjligheter för Polismyndigheten att kompensera det. Dels finns möjligheten att Polismyndigheten kan anställa personal med sådan annan kompetens som myndigheten bedömer sig ha nytta av och sedan genom särskilt beslut ge den personal polismans befogenheter i vissa delar. Dels kommer Polismyndigheten med vårt förslag fortsatt ha möjligheter att anordna utbildning i uppdragsform för 
  
 10 Om polismännens löner ökar med 0,5 procent påverkas de offentliga finanserna upp- skattningsvis med cirka 56 miljoner kronor. Detta är en schablonberäkning. 
  
 272 
  
 SOU 2016:39 
  
 Konsekvensanalys 
  
 anställda som myndigheten bedömer kan anställas som polismän efter genomgången utbildning. Vår slutsats blir alltså att vårt förslag inte innebär en ökad risk för att löneutvecklingen för polismän drivs på av den anledningen, men att det kan finnas en möjlighet till löneökningar mot bakgrund av att utbildningen förlängs. 
  
 Det är vår bedömning att vårt förslag inte kommer att minska söktrycket – och då talar vi om sökande som har en rimlig chans att antas – till utbildningen som leder till polisexamen. Vi tror att utbildningen i stället får en större attraktionskraft och kommer att locka till sig fler sökande som har en möjlighet att klara antag- ningskraven och genomgå utbildningen till polisexamen. 
  
 16.5Övriga konsekvenser 
  
 Som framgått bedömer vi att förslagen på lång sikt kommer att ha en positiv effekt på brottsligheten (så att den motverkas) och på det brottsförebyggande arbetet i och med att polismännen får en högskoleutbildning och kunskapen om polisiärt arbete ökar. Också genom att kunskapsmassan om brottslighet och särskilt om det polisiära arbetets del av det brottsförebyggande och brotts- bekämpande arbetet antas öka genom den av oss föreslagna satsningen på forskning i polisiärt arbete, kommer vårt förslag att generera positiva effekter. 
  
 Vi har även beaktat de övriga frågor som anges i kommitté- förordningen, men inte funnit att förslagen har någon betydelse i dessa avseenden. 
  
 16.6Förslag till finansiering 
  
 Vi har kommit fram till att våra förslag kommer att innebära att kostnaderna för polisutbildningen kommer att öka. Vissa kostna- der är engångsvisa men de flesta är årliga kostnader. Kostnads- ökningen kommer att ha störst påverkan på kort sikt. Vår bedöm- ning är att den ökade kvaliteten och effektiviteten som förslagen, om de genomförs, innebär kommer att på sikt minska kostnaderna för Polismyndigheten och även för rättskedjan i sin helhet. 
  
 273 
  
 Konsekvensanalys 
  
 SOU 2016:39 
  
 Vissa mindre kostnader bedömer vi kan rymmas inom respek- tive myndighets ram, som vi kommenterat ovan. I andra fall gäller att medel behöver omfördelas från Polismyndigheten till lärosätena även om kostnaderna är likvärdiga. 
  
 Enligt vår bedömning kommer dock denna reform att medföra 
  
 ökade kostnader för det allmänna, i storleksordningen …. kronor medan det är svårt att uppskatta den besparing det på sikt har förutsättningar att innebära genom bättre utbildade polismän som kan förebygga och bekämpa brott och möta medborgare, brotts- utsatta och misstänkta med bättre kunskaper och förmågor och bidra till att allmänheten får ett än högre förtroende för polisen och för rättsväsendet. Med vårt förslag som också innebär en satsning på forskning i polisiärt arbete, kommer också Sveriges kunskap på det området att öka och den kunskapen kommer till nytta också för andra delar av rättsväsendet och samhället i stort. 
  
 Att omforma den nuvarande grundutbildningen till polisman till en högskoleutbildning är en reform som betecknar en ambitions- höjning. Det är inte möjligt att finansiera de ökade kostnader våra förslag innebär inom ramen för Polismyndigheten eller för universitet och högskolor i och med att reformen innebär en tydlig ambitionshöjning. Det kommer därför krävas ett tillskott för att finansiera den nya högskoleutbildningen för polismän. Det är ett politiskt beslut som utredningen inte har möjlighet att föregripa genom att föreslå något annat område från vilket finansieringen skulle kunna ske. 
  
 274 
  
 17 Författningskommentar 
  
 17.1Förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) 
  
 12 kap. 
  
 10 § Av 10 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) framgår att socialnämnden utan hinder av sekretess kan polisanmäla brott som hindrar nämndens verksamhet. Av 10 kap.  
 21–23 
  §§ samma lag följer att sekretess även i vissa andra fall inte hindrar att uppgifter som angår misstanke om brott lämnas till en åklagarmyndighet, Polismyndigheten, Säkerhetspolisen eller annan myndighet som har till uppgift att ingripa mot brottet. 
  
 Detsamma gäller enligt 10 kap. 19 § samma lag uppgifter som behövs för att förhindra ett förestående eller avbryta ett pågående brott som avses i den paragrafen. Av 10 kap. 18 a § samma lag framgår att sekretess inte heller hindrar att en uppgift som rör en enskild som inte har fyllt tjugoett år lämnas till Polismyndigheten eller Säkerhetspolisen i brottsföre- byggande syfte under vissa angivna förutsättningar. 
  
 Från socialtjänsten ska utan hinder av sekretess lämnas 
  
 1.uppgifter om huruvida någon vistas i ett hem för vård eller boende, stödboende eller familjehem, om uppgifterna för särskilt fall begärs av en domstol, en åklagarmyndighet, Polismyndigheten, Säkerhetspolisen, Kronofogdemyndigheten eller Skatteverket, 
  
 2.uppgifter om en studerande som behövs för prövning av ett ärende om att avskilja denne från högskoleutbildning. 
  
 Paragrafen justeras genom att orden eller polisprogrammet tas bort i tredje stycket 2. Ändringen är en följd av att grundutbildningen till polisman ska upphöra. En övergångsbestämmelse anger att äldre bestämmelser fortfarande gäller för uppgifter i ärenden om av- skiljande från grundutbildning till polisman. 
  
 275 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2016:39 
  
 I paragrafen används ordet studerande. Studerande inom hög- skoleutbildning benämns studenter. Enligt 1 kap. 4 § högskole- förordningen (1993:100) avses i den förordningen med student den som är antagen till och bedriver högskoleutbildning. I detta betänkande föreslås inte att begreppet ändras. 
  
 17.2Förslag till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 
  
 23 kap. 
  
 6 § Sekretess gäller i ärende om avskiljande av studerande från hög- skoleutbildning för uppgift om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider betydande men om uppgiften röjs. 
  
 Sekretessen gäller inte beslut i ärende. 
  
 För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst femtio år. 
  
 Paragrafen justeras genom att orden eller polisprogrammet tas bort i första stycket. Ändringen är en följd av att grundutbildningen till polisman ska upphöra. En övergångsbestämmelse anger att äldre bestämmelser fortfarande gäller för uppgifter i ärenden om avskiljande från grundutbildning till polisman. 
  
 I paragrafen används ordet studerande. Studerande inom hög- skoleutbildning benämns studenter. Enligt 1 kap. 4 § högskole- förordningen (1993:100) avses i den förordningen med student den som är antagen till och bedriver högskoleutbildning. I detta betänkande föreslås inte att begreppet ändras. 
  
 17.3Förslag till lag om ändring i patientsäkerhetslagen (2010:659) 
  
 6 kap. 
  
 15 § Utöver vad som annars följer av lag eller förordning är hälso- och sjukvårdspersonalen skyldig att lämna ut sådana uppgifter som 
  
 1. gäller huruvida någon vistas på en sjukvårdsinrättning om upp- gifterna i ett särskilt fall begärs av en domstol, en åklagarmyndighet, 
  
 276 
  
 SOU 2016:39 
  
 Författningskommentar 
  
 Polismyndigheten, Säkerhetspolisen, Kronofogdemyndigheten eller Skatteverket, 
  
 2.behövs i verksamhet för personskydd för riksdagens ledamöter, statschefen och övriga medlemmar av kungahuset, statsråd, stats- sekreterare och kabinettssekreterare, om uppgifterna i ett enskilt fall begärs av Säkerhetspolisen, 
  
 3.behövs för en rättsmedicinsk undersökning, 
  
 4.Socialstyrelsens råd för vissa rättsliga, sociala och medicinska frågor behöver för sin verksamhet, 
  
 5.behövs för prövning av ett ärende om att avskilja en studerande från högskoleutbildning, eller 
  
 6.behövs för prövning av någons lämplighet att ha körkort, traktor- 
  
 kort eller taxiförarlegitimation enligt taxitrafiklagen (2012:211). 
  
 Paragrafen justeras genom att orden eller polisprogrammet tas bort i första stycket femte punkten. Ändringen är en följd av att grund- utbildningen till polisman ska upphöra. En övergångsbestämmelse anger att äldre bestämmelser fortfarande gäller för uppgifter i ärenden om avskiljande från grundutbildning till polisman. 
  
 I paragrafen används ordet studerande. Studerande inom hög- skoleutbildning benämns studenter. Enligt 1 kap. 4 § högskole- förordningen (1993:100) avses i den förordningen med student den som är antagen till och bedriver högskoleutbildning. I detta betänkande föreslås inte att begreppet ändras. 
  
 17.4Förslag till förordning om ändring i högskoleförordningen (1993:100) 
  
 7 kap. 
  
 7 § För att bli antagen till en utbildning som leder till polisexamen som anges i bilaga 2 till denna förordning krävs, utöver vad som gäller för grundläggande behörighet enligt 5, 6 och 24 §§, att sökanden 
  
 1.är svensk medborgare, 
  
 2.är lämplig för utbildningen med hänsyn till laglydnad och övriga omständigheter och 
  
 3.har genomgått säkerhetsprövning enligt säkerhetsskyddslagen (1996:627)och säkerhetsskyddsförordningen (1996:633). 
  
 Universitets- och högskolerådet får, efter att ha hört Polismyndigheten, meddela närmare föreskrifter om vad som ska avses med lämplighet med hänsyn till laglydnad och övriga omständigheter. 
  
 277 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2016:39 
  
 Paragrafen, som är ny, innehåller särskilda bestämmelser om den grundläggande behörighet som sökanden ska ha för att kunna bli antagen till utbildningen som leder till polisexamen. Det är krav, som för tillträde till utbildning som leder till en polisexamen enligt bilaga 2 till högskoleförordningen, ställs utöver de krav på grund- läggande behörighet som enligt 7 kap. 5, 6 och 24 §§ högskole- förordningen gäller för tillträde till utbildning som börjar på grundnivå. Förslaget behandlas i avsnitt 9.3.3. 
  
 Bilaga 2 
  
 EXAMENSORDNING 
  
 – – – – – – – – – – – – – – – – – – 
  
 3. Förteckning över examina 
  
 Examina på grundnivå 
  
 –– – – – – – – – – – – – – – – – – 
  
 Yrkesexamina Arbetsterapeutexamen Audionomexamen Biomedicinsk analytikerexamen Brandingenjörexamen Dietistexamen Folkhögskollärarexamen Fysioterapeutexamen Förskollärarexamen Högskoleingenjörsexamen Optikerexamen Ortopedingenjörsexamen 
  
 Polisexamen 
  
 Receptarieexamen Röntgensjuksköterskeexamen Sjuksköterskeexamen Sjöingenjörsexamen Sjökaptensexamen Socionomexamen 
  
 Studie- och yrkesvägledarexamen Tandhygienistexamen Tandteknikerexamen Yrkeslärarexamen 
  
 –– – – – – – – – – – – – – – – – – 
  
 278 
  
 SOU 2016:39 
  
 Författningskommentar 
  
 4. Examensbeskrivningar 
  
 EXAMINA PÅ GRUNDNIVÅ 
  
 –– – – – – – – – – – – – – – – – – 
  
 Walker 
  
 –– – – – – – – – – – – – – – – – – 
  
 Övrigt 
  
 För ortopedingenjörsexamen ska också de preciserade krav gälla som varje högskola själv bestämmer inom ramen för kraven i denna examensbeskrivning. 
  
 Polisexamen 
  
 Omfattning 
  
 Polisexamen uppnås efter att studenten fullgjort kursfordringar om 180 högskolepoäng. 
  
 Mål 
  
 För polisexamen ska studenten visa sådan kunskap och förmåga som krävs för att självständigt arbeta som polisman. 
  
 Kunskap och förståelse 
  
 För polisexamen ska studenten 
  
 –visa kunskap om områdets vetenskapliga grund och kännedom om aktu- ellt forsknings- och utvecklingsarbete samt kunskap om sambandet mellan veten- skap och beprövad erfarenhet och sambandets betydelse för yrkesutövningen, 
  
 –visa kunskap om och förståelse för samhällets uppbyggnad och ut- veckling inklusive relevanta författningar samt polisens grundläggande uppgifter i samhället, 
  
 –visa kunskap om och förståelse för krishantering och krisreaktioner, 
  
 –visa kunskap om och förståelse för samspelet mellan individers och gruppers sociala situation, levnadsvillkor, fysiska och psykiska hälsa samt funktionsförmåga i förhållande till samhälleliga och andra bakomliggande faktorer, och 
  
 –visa kunskap om polisiära metoder för brottsutredning. 
  
 Färdighet och förmåga 
  
 För polisexamen ska studenten 
  
 – visa förmåga att med en helhetssyn och med adekvata metoder pla- nera, leda och utföra polisiärt arbete, 
  
 279 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2016:39 
  
 –visa förmåga att tillämpa sitt kunnande för att hantera olika situa- tioner, företeelser och frågeställningar utifrån kvinnors, mäns, barns och gruppers behov, 
  
 –visa förmåga att tillämpa polisiär konflikthantering i ingripande- situationer med respekt för grundläggande demokratiska värderingar och rådande reglering, 
  
 –visa förmåga att kritiskt och systematiskt granska, bedöma och an- vända relevant kunskap och information i ett polisiärt sammanhang, 
  
 –visa förmåga att tillämpa relevanta författningar särskilt inom det polisiära området, 
  
 –visa förmåga att muntligt och skriftligt klart redogöra för situationer och bedömningar, och 
  
 –visa förmåga till lagarbete och samverkan med andra yrkesgrupper och enskilda. 
  
 Värderingsförmåga och förhållningssätt 
  
 För polisexamen ska studenten 
  
 –visa självkännedom och empatisk förmåga samt förmåga att reflektera över sin egen roll, 
  
 –visa förmåga till ett professionellt bemötande och förhållningssätt, 
  
 –visa förmåga att inom yrkesutövningen göra bedömningar med hänsyn till relevanta vetenskapliga, samhälleliga och etiska aspekter med särskilt beaktande av de mänskliga rättigheterna, och 
  
 –visa förmåga att identifiera behov av ytterligare kunskap och fort- löpande utveckla sin kompetens. 
  
 Självständigt arbete (examensarbete) 
  
 För polisexamen ska studenten inom ramen för kursfordringarna ha fullgjort ett självständigt arbete (examensarbete) om minst 15 högskolepoäng. 
  
 Övrigt 
  
 För polisexamen ska studenten ha fullgjort verksamhetsförlagd utbild- ning om 37,5 högskolepoäng. 
  
 För polisexamen ska också de preciserade krav gälla som varje högskola själv bestämmer inom ramen för kraven i denna examensbeskrivning. 
  
 Receptarieexamen 
  
 – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – 
  
 Föreslagen examen, polisexamen, intas i bilaga 2 till högskole- förordningen i avsnitt 3 Förteckning över examina. 
  
 280 
  
 SOU 2016:39 
  
 Författningskommentar 
  
 I avsnitt 4 Examensbeskrivningar i bilaga 2 intas förslaget till examensbeskrivning för polisexamen under rubriken Examina på grundnivå, yrkesexamina. 
  
 Förslaget till examensbeskrivningen för polisexamen ska läggas mellan Ortopedingenjörsexamen och Receptarieexamen. 
  
 Under rubriken Övrigt i examensbeskrivningen för ortoped- ingenjörsexamen, som föregår den som ska införas för polis- examen, har ordet skall ändrats till ska. 
  
 Frågan om att polisexamen ska vara en yrkesexamen behandlas i avsnitt 8.2. Examensbeskrivningen behandlas i avsnitt 8.4. 
  
 17.5Förslag till förordning om ändring i säkerhetsskyddsförordningen (1996:633) 
  
 Bilaga 
  
 Följande statliga myndigheter beslutar om placering i säkerhetsklasser och registerkontroll i enlighet med vad som anges i 18 och 19 §§. 
  
 –– – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – 
  
 Transportstyrelsen, 
  
 Tullverket, 
  
 Universitet och högskolor som har tillstånd att utfärda polisexamen enligt bilaga 2 till högskoleförordningen (1993:100), 
  
 Valmyndigheten, och Åklagarmyndigheten. 
  
 Förslaget innebär att de lärosäten som har tillstånd att utfärda polisexamen enligt bilaga 2 till högskoleförordningen får möjlighet att besluta om placering av utbildningen i säkerhetsklass och registerkontroll. Förslaget behandlas i avsnitt 9.3.3. 
  
 17.6Förslag till förordning om ändring i förordningen (1999:1134) om belastningsregister 
  
 10 § Uppgifter ur belastningsregistret ska lämnas ut om det begärs av 
  
 –– – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – 
  
 22.en åklagarmyndighet i ärenden enligt förordningen (2014:1553) om utövande av jurisdiktion i straffrättsliga förfaranden inom Europeiska unionen. 
  
 281 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2016:39 
  
 23. ett universitet eller en högskola som omfattas av högskolelagen (1992:1434) i fråga om ärenden om antagning till utbildning som leder till polisexamen enligt bilaga 2 till högskoleförordningen (1993:100). 
  
 Uppgifter om någon annan än den som prövningen gäller enligt första stycket 14 ska begränsas till uppgifter om påföljder för brott enligt 3, 4 eller 6 kap. eller 16 kap. 10 a § brottsbalken eller uppgifter om kontakt- förbud eller förbud enligt 3 kap. 5 § lagen (2015:642) om europeisk skyddsorder. 
  
 Förslaget innebär att uppgifter ur belastningsregistret på begäran ska lämnas ut till de lärosäten som har tillstånd att utfärda polisexamen i ärenden om antagning till utbildningen som leder till polisexamen. Förslaget behandlas i avsnitt 9.3.3. 
  
 17.7Förslag till förordning om ändring i förordningen (1999:1135) om misstankeregister 
  
 3 § Uppgifter ur misstankeregistret ska lämnas ut om det begärs av 
  
 –– – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – 
  
 10.en migrationsdomstol eller Migrationsöverdomstolen, i mål om upphävande av allmän domstols beslut om utvisning på grund av brott enligt utlänningslagen, i fråga om den som ärendet gäller. 
  
 11.ett universitet eller en högskola som omfattas av högskolelagen (1992:1434) i fråga om ärenden om antagning till utbildning som leder till polisexamen enligt bilaga 2 till högskoleförordningen (1993:100). 
  
 Uppgifter om någon annan person än den som prövningen gäller enligt första stycket 8 ska begränsas till uppgifter om misstanke som avser brott enligt 3, 4 eller 6 kap. eller 16 kap. 10 a § brottsbalken. 
  
 Förslaget innebär att uppgifter ur misstankeregistret på begäran ska lämnas ut till de lärosäten som har tillstånd att utfärda polisexamen i ärenden om antagning till utbildningen som leder till polisexamen. Förslaget behandlas i avsnitt 9.3.3. 
  
 282 
  
 SOU 2016:39 
  
 Författningskommentar 
  
 17.8Förslag till förordning om ändring i studiestödsförordningen (2000:655) 
  
 Bilaga 
  
 –– – – – – – – – – – – – – – – – – 
  
 B1 
  
 –– – – – – – – – – – – – – – – – – 
  
 Myndigheten för samhällsskydd och beredskap 
  
 –påbyggnadsutbildning i räddningstjänst för brandingenjörer, 
  
 –tvåårig utbildning i skydd mot olyckor som leder fram till examen i säkerhets- och räddningsarbete, 
  
 –utbildning som leder fram till examen som skorstensfejare, 
  
 –vidareutbildning som leder fram till examen som skorstensfejar- tekniker, och 
  
 –vidareutbildningarna systematiskt säkerhetsarbete, räddningstjänst samt tillsyn och olycksförebyggande arbete 
  
 Skandinaviska Naprapathögskolan AB, fyraårig naprapatutbildning 
  
 Bilagan justeras så att hänvisningen till polisprogrammet vid Polis- högskolan, polisprogrammet, uppdragsutbildning vid Umeå universitet, polisprogrammet, uppdragsutbildning vid Linné- universitetet och polisprogrammet, uppdragsutbildning vid Södertörns högskola tas bort från förteckningen över de läro- anstalter och utbildningar vid vilka studiestöd kan lämnas, eftersom polisprogrammet kommer att upphöra i och med att grund- utbildningen till polisman avslutas. 
  
 Övergångsvis kommer de äldre bestämmelserna fortsatt gälla för studerande på polisprogram och på Polishögskolan inom ramen för uppdragsutbildning. 
  
 Att studiestöd kan lämnas för den polisutbildning till polis- examen som föreslås, följer av att statliga universitet och högskolor intas i bilaga B2. 
  
 283 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2016:39 
  
 17.9Förslag till förordning om ändring i förordningen (2002:760) om uppdragsutbildning vid universitet och högskolor 
  
 Regeringen föreskriver att 3 a § förordningen (2002:760) om uppdrags- utbildning vid universitet och högskolor ska upphöra att gälla vid utgången av 2021. 
  
 Den paragraf som ska upphävas behandlar frågan om att grund- utbildningen till polisman får bedrivas som uppdragsutbildning. Paragrafen behövs inte längre, då grundutbildningen till polisman upphör och en högskoleutbildning som leder till polisexamen införs. 
  
 17.10Förslag till förordning om ändring i förordningen (2014:1102) med instruktion för Polismyndigheten 
  
 25 a § Polismyndigheten ska samverka med de lärosäten som anordnar utbildning som leder till polisexamen enligt bilaga 2 till högskoleförordningen (1993:100), särskilt vad gäller planering och genomförande av den vid Polismyndigheten verksamhetsförlagda delen av utbildningen. 
  
 Paragrafen är ny. Den innebär att Polismyndigheten får en skyldighet att samverka med de lärosäten som bedriver utbildning som leder till polisexamen. 
  
 Särskilt när det gäller planering och genomförande av den verksamhetsförlagda delen av utbildningen, som ska fullgöras vid Polismyndigheten, ska samverkan med lärosätena ske. 
  
 Frågan behandlas i avsnitt 10.5. 
  
 17.11Förslag till förordning om ändring i polisförordningen (2014:1104) 
  
 2 § Med polisman avses vid tillämpning av lag eller förordning riks- polischefen, säkerhetspolischefen, biträdande säkerhetspolischefen, polis- mästare, polisöverintendent, polisintendent, polissekreterare, polis- kommissarie, polisinspektör och polisassistent. Detsamma gäller en 
  
 284 
  
 SOU 2016:39 
  
 Författningskommentar 
  
 student som fullgjort kursfordringar om minst 120 högskolepoäng från utbildningen som leder till polisexamen enligt bilaga 2 till högskole- förordningen (1993:100), under den vid Polismyndigheten verksamhets- förlagda delen av utbildningen. 
  
 Om någon som anges i första stycket inte uppehåller sin befattning som polisman, gäller inte bestämmelser om polisman honom eller henne. Sådana bestämmelser gäller inte heller den som anställs enligt 5 § 1 innan han eller hon har genomgått den utbildning som föreskrivs där. 
  
 Av 11 § förordningen (1980:123) med reglemente för militärpolisen följer att det som föreskrivs om polisman också tillämpas på den som fullgör uppgifter som militärpolisman. 
  
 Paragrafen ändras så att den ska ses som polisman, som genomför den verksamhetsförlagda delen av utbildningen som leder till polisexamen vid Polismyndigheten. Som villkor ska gälla att studenten har fullgjort kursfordringar om 120 högskolepoäng på den utbildning som leder till polisexamen. Förslaget behandlas i avsnitt 10.4. 
  
 Behörighet för anställning och verksamhetsförlagd utbildning vid Polismyndigheten 
  
 3 § Endast den som Polismyndigheten bedömer fortsatt uppfyller de krav som ställs för grundläggande behörighet enligt 7 kap. 7 § 2 högskole- förordningen (1993:100) får genomföra den verksamhetsförlagda delen av utbildningen som leder till polisexamen enligt bilaga 2 till högskole- förordningen (1993:100) vid Polismyndigheten. 
  
 Rubriken justeras med anledning av innehållet i de påföljande paragraferna, som behandlar också den verksamhetsförlagda utbildningen vid Polismyndigheten. De studenter som ska fullgöra den verksamhetsförlagda delen av utbildningen vid Polis- myndigheten, kommer inte – som under grundutbildningen till polisman – vara anställda av Polismyndigheten. 
  
 Paragraf 3 ändras så att Polismyndigheten ska göra en bedöm- ning av att studenterna, innan de tas emot på Polismyndigheten för den verksamhetsförlagda delen av utbildningen, fortfarande upp- fyller kraven på laglydighet och övrig lämplighet som ställs för grundläggande behörighet till utbildningen som leder till polis- examen. Dessa krav anges i 7 kap. 7 § 2 högskoleförordningen (och 
  
 285 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2016:39 
  
 innebär bl.a. att Polismyndigheten behöver inhämta uppgifter från misstanke- och belastningsregistret). Av samma paragraf framgår att Universitets- och högskolerådet får, efter att ha hört Polis- myndigheten, meddela närmare föreskrifter om vad som ska avses med lämplighet med hänsyn till laglydnad och övriga omständig- heter. Frågan behandlas i avsnitt 10.4.3. 
  
 4 § Behörig att anställas som poliskommissarie, polisinspektör eller polisassistent är den som har 
  
 1. polisexamen enligt bilaga 2 till högskoleförordningen (1993:100), eller polisutbildning för specialister enligt 19 c §. 
  
 2. grundutbildning till polisman eller polisutbildning för specialister eller motsvarande utbildning enligt äldre bestämmelser. 
  
 Om det finns särskilda skäl får Polismyndigheten eller Säkerhets- polisen i ett enskilt fall medge undantag från det som föreskrivs i första stycket. 
  
 Paragrafen justeras med anledning av att det införs en utbildning som leder till polisexamen enligt bilaga 2 till högskoleförordningen. 
  
 5 § Behörig att anställas som polismästare, polisöverintendent, polis- intendent eller polissekreterare är den som 
  
 1.har lämplig examen från högskoleutbildning och är beredd att genomgå den särskilda chefsutbildning enligt 19 b § som Polis- myndigheten eller Säkerhetspolisen bestämmer, 
  
 2.har polisexamen enligt bilaga 2 till högskoleförordningen (1993:100) eller har genomgått grundutbildning till polisman, eller motsvarande utbildning enligt äldre bestämmelser, och är beredd att genomgå den ytterligare utbildning som Polismyndigheten eller Säkerhetspolisen bestämmer, eller 
  
 3.har genomgått sådan utbildning som anges i 1 eller 2 eller annan motsvarande utbildning och i övrigt uppfyller kraven där. 
  
 Paragrafen justeras med anledning av att det införs en utbildning som leder till polisexamen enligt bilaga 2 till högskoleförordningen. Med anledning av att flera nya paragrafer om funktionsinriktad utbildning, som tidigare ingått i förordningen (2014:1105) om utbildning till polisman, i stället ska tas in i polisförordningen, har hänvisningarna justerats. 
  
 286 
  
 SOU 2016:39 
  
 Författningskommentar 
  
 Funktionsinriktad utbildning 
  
 19 a § Polismyndigheten och Säkerhetspolisen ansvarar för funktionsinriktad utbildning. 
  
 Rubriken införs i polisförordningen då förordningen (2014:1105) om utbildning till polisman ska upphöra att gälla. Samtidigt ska möjligheterna för Polismyndigheten och Säkerhetspolisen att anordna funktionsinriktad utbildning enligt vad som föreskrivs i den förordningen behållas. De bestämmelser som gäller den funktionsinriktade utbildningen införs i 19  
 a–19 
  d §§ polis- förordningen och utgör där en egen avdelning under den nya rubriken. Frågan om polisutbildning för specialister behandlas i kapitel 14. 
  
 Paragrafen är ny. Den motsvarar 3 § förordningen om utbildning till polisman. 
  
 19 b § Behöver någon som anges i 5 § polisförordningen (2014:1104) och ska anställas vid Polismyndigheten eller Säkerhetspolisen behörighet som polisman och har han eller hon inte polisexamen enligt bilaga 2 till högskoleförordningen (1993:100), inte genomgått grundutbildning till polis- man eller motsvarande utbildning, ska myndigheten se till att han eller hon får den utbildning som behövs för anställningen (särskild chefsutbildning). 
  
 Paragrafen är ny. Den motsvarar 6 § förordningen om utbildning till polisman. Skrivningen har justerats så att en hänvisning också införts till polisexamen enligt bilaga 2 till högskoleförordningen (1993:100). 
  
 19 c § Behöver en anställd vid Polismyndigheten eller Säkerhetspolisen behörighet som polisman och har han eller hon inte polisexamen enligt bilaga 2 till högskoleförordningen (1993:100) eller inte har genomgått grund- utbildning till polisman eller motsvarande utbildning, ska myndigheten se till att den anställde får den utbildning som behövs (polisutbildning för specialister). 
  
 Paragrafen är ny. Den motsvarar 7 § förordningen om utbildning till polisman. Skrivningen har justerats så att en hänvisning också införts till polisexamen enligt bilaga 2 till högskoleförordningen (1993:100). 
  
 287 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2016:39 
  
 19 d § Polismyndigheten respektive Säkerhetspolisen beslutar i fråga om utbildning enligt 19 b § eller 19 c § vilka kurser som den anställde ska genomgå och vilka krav i övrigt som den anställde ska uppfylla för att få behörighet som polisman. 
  
 Paragrafen är ny. Den motsvarar 8 § förordningen om utbildning till polisman. 
  
 17.12Förslag till förordning om upphävande av förordningen (2014:1105) om utbildning till polisman 
  
 Regeringen föreskriver i fråga om förordningen (2014:1105) om utbildning till polisman 
  
 dels att  
 6–8 
  §§ och rubriken före 6 § ska upphöra att gälla den 30 juni 2017, 
  
 dels att förordningen ska upphöra att gälla vid utgången av 2021. 
  
 6–8 
  §§ reglerar den funktionsinriktade utbildningen. Paragraferna tas, med ikraftträdande den 1 juli 2017, in i polisförordningen sålunda: 3 § i 19 a § polisförordningen och  
 6–8 
  §§ i 19  
 b–19 
  d §§ i likalydande ordning. 
  
 Förordningen ska upphävas i sin helhet, men behöver vara i kraft för att reglera studierna för de studenter som påbörjat grund- utbildningen till polisman före ikraftträdandet av den nya hög- skoleutbildningen. 
  
 17.13Förslag till förordning om ändring i förordningen (2014:1106) om handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen och vissa andra befattningshavare 
  
 1 § Denna förordning innehåller bestämmelser om Polismyndighetens handläggning av vissa ärenden som gäller anställda inom polisen, vissa uppdragstagare vid Polismyndigheten och den som vid Polismyndigheten genomför den verksamhetsförlagda delen av utbildningen som leder till polisexamen enligt bilaga 2 till högskoleförordningen (1993:100) och enligt 
  
 288 
  
 SOU 2016:39 
  
 Författningskommentar 
  
 polisförordningen (2014:1104) uppehåller befattning som polisman. Av 6 § framgår att förordningen i vissa delar gäller även vid handläggningen av ärenden om brott av vissa andra befattningshavare. 
  
 2 § Förordningen gäller vid handläggning av ärenden där 
  
 1.det i en anmälan har påståtts att en anställd inom polisen har gjort sig skyldig till något brott som har samband med anställningen eller på något annat sätt har handlat felaktigt i sin myndighetsutövning 
  
 2.en person har skadats allvarligt antingen under vistelse i en polis- arrest eller genom något som en anställd inom polisen har gjort i anställ- ningen, eller 
  
 3.det i något annat fall kan bli fråga om att inleda förundersökning mot en anställd inom polisen för brott som har samband med anställ- ningen. 
  
 Det som anges om en anställd i första stycket gäller även en upp- dragstagare som med stöd av ett särskilt förordnande från Polis- myndigheten utför arbete för myndigheten under ledning av en polisman och för den som vid Polismyndigheten genomför den verksamhetsförlagda delen av utbildningen som leder till polisexamen enligt bilaga 2 till högskole- förordningen (1993:100) och enligt polisförordningen (2014:1104) uppe- håller befattning som polisman. 
  
 4 § Förordningen gäller också vid handläggning av ärenden där fråga har väckts om 
  
 1.en anställd inom polisen har gjort sig skyldig till något brott som inte har samband med anställningen, eller 
  
 2.den som vid Polismyndigheten genomför den verksamhetsförlagda delen av utbildningen som leder till polisexamen enligt bilaga 2 till hög- skoleförordningen (1993:100) och enligt polisförordningen (2014:1104) uppehåller befattning som polisman har gjort sig skyldig till något brott. 
  
 7 § Förordningen gäller också vid verksamhet för att förebygga, förhindra eller upptäcka om en anställd inom polisen, en sådan uppdragstagare som avses i 2 § andra stycket eller den som vid Polismyndigheten genomför den verksamhetsförlagda delen av utbildningen som leder till polisexamen enligt bilaga 2 till högskoleförordningen (1993:100) och enligt polisförordningen (2014:1104) uppehåller befattning som polisman utövar eller kan komma att utöva brottslig verksamhet som innefattar brott för vilket det är föreskrivet fängelse i ett år eller däröver. 
  
 289 
  
 Författningskommentar SOU 2016:39 
  
 11 § En förundersökning enligt denna förordning ska bedrivas med särskild skyndsamhet. 
  
 Förhör med en anställd inom polisen, en sådan uppdragstagare som anges i 2 § andra stycket eller den som vid Polismyndigheten genomför den verksamhetsförlagda delen av utbildningen som leder till polisexamen enligt bilaga 2 till högskoleförordningen (1993:100) och enligt polisförordningen (2014:1104) uppehåller befattning som polisman ska hållas av en åklagare eller en polisman vid Avdelningen för särskilda utredningar. 
  
 Samtliga paragrafer justeras så att de regler som i dag gäller för aspiranter respektive studerande på grundutbildningen till polis- man, ska gälla för studenter på den utbildning som leder till polis- examen och som genomför den verksamhetsförlagda delen av utbildningen vid Polismyndigheten och samtidigt uppehåller be- fattning som polisman. 
  
 290 
  
 Bilaga 1 
  
 Kommittédirektiv 2015:29 
  
 En förändrad polisutbildning 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 19 mars 2015 
  
 Sammanfattning 
  
 En särskild utredare, biträdd av en referensgrupp med företrädare för riksdagspartierna, ska lämna förslag till hur den grundläggande utbildningen till polisman kan omformas till en högskoleutbild- ning. Syftet med reformen är att säkerställa att Polismyndigheten har den kompetens som krävs för att utföra sitt uppdrag i ett allt mer komplext samhälle. För att stärka polisens förmåga att be- kämpa en brottslighet som ständigt finner nya former, krävs en polisutbildning med tydlig förankring i vetenskap och beprövad erfarenhet. 
  
 Utredaren ska bl.a. 
  
 föreslå hur polisutbildningen kan omformas till en ändamåls- enlig högskoleutbildning, 
  
 utforma förslag till en examensbeskrivning för den föreslagna utbildningen, 
  
 klargöra hur vetenskaplig grund ska kunna säkerställas i utbildningen, och 
  
 utarbeta nödvändiga författningsförslag. 
  
 Uppdraget ska redovisas senast den 15 april 2016. 
  
 291 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2016:39 
  
 Polisens arbete alltmer omfattande och komplext 
  
 Polisen har ett unikt och samhällsbärande uppdrag. För att kunna utföra detta uppdrag har polisen långtgående befogenheter, bl.a. genom polismans befogenhet att använda våld och tvång. Polis- yrket ställer höga krav på förmågan att ta till sig kunskap, kritiskt granska och analysera information, identifiera problem och hitta lösningar. För att stärka polisens förmåga att bekämpa en brotts- lighet som i takt med samhällets utveckling ständigt finner nya former, krävs en polisutbildning med tydlig förankring i vetenskap och beprövad erfarenhet. 
  
 Frågan om polisutbildningens utformning har varit föremål för flera utredningar. Den senaste utredningen presenterades 2008. Med utgångspunkt i en analys av kraven på framtidens polis före- slås i betänkandet Framtidens polisutbildning (SOU 2008:39) att grundutbildningen till polis ersätts med en högskoleutbildning. Remissvaren på betänkandet var övervägande positiva. Sedan be- tänkandet presenterades har såväl polisutbildningen som svensk polis som helhet genomgått omfattande förändringar som påverkar betänkandets rekommendationer. Betänkandet behöver också kompletteras i vissa andra delar, t.ex. den ekonomiska konsekvens- beskrivningen. Ytterligare överväganden är därför nödvändiga inför en reform av polisutbildningen. 
  
 Uppdraget att föreslå hur polisutbildningen kan omformas till en högskoleutbildning 
  
 Utredarens uppgift är att lämna förslag till hur polisutbildningen kan omformas till en ändamålsenlig högskoleutbildning. Utredaren ska särskilt klargöra förutsättningar för utbildningens praktiska moment, dimensionering och tillträde till utbildningen och beskriva förslagens ekonomiska konsekvenser. 
  
 Ändamålsenlig högskoleutbildning till polisman 
  
 Bestämmelser om högskoleutbildning vid statliga universitet och högskolor finns i högskolelagen (1992:1434) och förordningar som ansluter till den, bl.a. högskoleförordningen (1993:100). Inom de 
  
 292 
  
 SOU 2016:39 
  
 Bilaga 1 
  
 ramar som anges i högskolelagen och i förordningar som hör till den har universitet och högskolor stor frihet att bestämma över resurser och organisation och över den utbildning och forskning som ska bedrivas. Högskoleutbildning ska, i enlighet med hög- skolelagen, vila på vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet. 
  
 Regeringen föreskriver vilka examina som får utfärdas och kraven för dem. För varje examen anges vilka mål som studenterna ska nå. Högskolorna som fått tillstånd att utfärda examina är där- utöver fria att utforma utbildningen för att studenterna ska nå målen. 
  
 I sin nuvarande utformning är grundutbildningen till polisman en eftergymnasial utbildning om fem terminer, varav fyra terminers studier och en termins verksamhetsförlagd praktik, s.k. aspirant- tjänstgöring. Från och med januari 2015 bedrivs alla nya kurser inom polisutbildningen som uppdragsutbildning vid tre lärosäten: Linnéuniversitetet, Umeå universitet och Södertörns högskola. Utbildningarna genomförs på uppdrag av Polismyndigheten och berättigar de studerande till studiemedel. Polisutbildningen utgör grundstommen för Polismyndighetens kompetensförsörjning och utbildningen ska även framöver syfta till att säkerställa Polis- myndighetens grundläggande kompetensbehov, vilket kan innebära ett särskilt behov av inflytande över utbildningen. 
  
 Grundutbildningen till polisman har i förhållande till de flesta högskoleutbildningar vissa särdrag, både när det gäller utbildningen och det yrke den syftar till. Det kan därför finnas behov av vissa särskilda regler för en högskoleutbildning till polisman. 
  
 Med hänvisning till polisens mångfacetterade uppdrag är det viktigt att polisen har möjlighet att rekrytera personer med annan utbildningsbakgrund än den polisiära. Enligt förordning (2014:1105) om utbildning till polisman finns det i dag möjlighet för personer med annan utbildningsbakgrund att gå en särskilt anpassad polisutbildning för specialister. Denna utbildning ges av Polis- myndigheten till personer anställda vid myndigheten som i sin yrkesroll behöver tillägna sig de kunskaper och färdigheter som krävs för att utföra arbetsuppgifter som kräver polismans befogen- het. Den särskilt anpassade polisutbildningen för specialister ges i dag i begränsad omfattning och anpassas efter studenternas för- kunskaper och behov. I ett allt mer komplext samhälle växer beho- ven av specialisering. Även polisen påverkas av denna utveckling och måste kunna möta den med en ändamålsenlig kombination av 
  
 293 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2016:39 
  
 olika kompetenser. Det är alltså viktigt att det även fortsatt finns en möjlighet att erbjuda personer med annan utbildningsbakgrund polisutbildning för specialister. 
  
 Utredaren ska därför 
  
 redovisa olika alternativ för hur en högskoleutbildning till polis- man kan utformas och föreslå det alternativ som bedöms lämp- ligast, 
  
 föreslå vilken examen högskoleutbildningen till polisman ska leda till och föreslå en examensbeskrivning för denna, 
  
 klargöra hur vetenskaplig grund ska kunna säkerställas i utbild- ningen, 
  
 med utgångspunkt i gällande regelverk för högskoleutbildning, analysera behovet av särskilda bestämmelser för den föreslagna utbildningen, och 
  
 föreslå hur en polisutbildning för specialister kan utformas. 
  
 Utbildningens praktiska moment och verksamhetsförlagd praktik 
  
 Polisyrket är komplext och omfattar många praktiska moment. Höga krav ställs på den enskilda polismannens förmåga att utföra sina arbetsuppgifter på ett rättssäkert sätt. Den praktiska färdig- hetsträningen, som i dag innefattar både träning i praktiska mo- ment och verksamhetsförlagd praktik, så kallad aspiranttjänst- göring, är en grundläggande del av polisutbildningen. Samtidigt finns det särskilda utmaningar för hur denna träning på bästa sätt kan organiseras och utföras i en ny utbildning till polisman. 
  
 I sin verksamhet hanterar polisen känsliga och sekretesskyddade uppgifter. Vidare kan uppgifter om polisens arbetsmetoder vara skyddsvärda. Det är viktigt att säkerheten för Polismyndighetens verksamhet och skyddet för känsliga personuppgifter upprätthålls samtidigt som polisstudenterna får ändamålsenliga förutsättningar för utbildningens praktiska moment och verksamhetsförlagd praktik. 
  
 I anknytning till frågorna om utbildningens praktiska färdig- hetsträning behöver även polisstudenternas befogenheter och andra förutsättningar för de verksamhetsförlagda delarna av utbildningen 
  
 294 
  
 SOU 2016:39 
  
 Bilaga 1 
  
 klargöras. Under den del av utbildningen som utgörs av aspirant- tjänstgöring i nuvarande system är polisstudenterna anställda vid och avlönade av Polismyndigheten och har polismans befogenhet. 
  
 Polisstudenternas befogenheter under utbildningens verksam- hetsförlagda praktik kan även komma att påverka de pedagogiska förutsättningarna för utbildningen. Vidare kan studenternas befo- genheter komma att påverka säkerheten såväl för studenterna som för andra personer i samband med verksamhetsförlagda moment. 
  
 Utredaren ska därför 
  
 analysera förutsättningarna för polisutbildningens praktiska färdighetsträning och föreslå lämplig utformning av den, 
  
 ta ställning till om polisstudenterna bör ha särskilda befogen- heter i samband med den praktiska färdighetsträningen och i så fall föreslå vilka, och 
  
 klargöra i vilken utsträckning polisstudenter under utbildning behöver få tillgång till uppgifter som omfattas av sekretess för att säkerställa en ändamålsenlig utbildning och föreslå hur detta behov ska tillgodoses med bibehållet sekretesskydd för upp- gifterna. 
  
 Dimensionering och tillträde till utbildningen 
  
 I nuvarande utformning av polisutbildningen beslutar Polis- myndigheten utbildningens dimensionering, liksom vilka krav som ska gälla för behörighet och kriterier för urval i antagningen till utbildningen. Utbildningens dimensionering styrs av Polismyndig- hetens kompetensförsörjningsbehov och antalet studieplatser mot- svarar Polismyndighetens prognosticerade behov av nyrekrytering av polismän. Polismyndigheten kommer även i framtiden i stor utsträckning att ha sin rekryteringsbas i de personer som examine- ras från en ny utbildning till polisman. Detta inverkar både på ut- bildningens dimensionering och på vilka krav som bör ställas för tillträde till utbildningen. 
  
 I betänkandet Framtidens polisutbildning (SOU 2008:39) före- slås ett överintag till polisutbildningen, dvs. att det ska finnas fler studieplatser jämfört med hur många som kan väntas få anställning vid Polismyndigheten efter avslutad utbildning. Utredningen såg 
  
 295 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2016:39 
  
 flera fördelar med ett sådant förslag, bl.a. att det skulle skapa en sund konkurrens mellan studenter under utbildningen och skapa förutsättningar för Polismyndigheten att mer flexibelt kunna ju- stera sin personalstyrka. Fördelarna med ett överintag måste dock ställas mot ökade kostnader och andra konsekvenser av att fler studenter än de som kan väntas få anställning inom Polis- myndigheten utbildas. Universitet och högskolor har stor frihet att själva dimensionera utbildningar utifrån tillgängliga resurser, stu- denternas efterfrågan och arbetsmarknadens behov. Det kan alltså finnas anledning att vilja styra dimensioneringen av polisutbild- ningen tydligare än andra utbildningar. 
  
 Av högskolelagen (1992:1434) och förordningar som ansluter till den framgår de huvudsakliga bestämmelserna i fråga om till- träde till och avskiljande från högskoleutbildning vid universitet och högskolor under statligt huvudmannaskap. Med tanke på det yrke polisutbildningen syftar till kan emellertid särskilda krav be- höva ställas som inte framgår av dessa författningar, t.ex. på lämp- lighet för yrket eller utbildningen. Sådana särskilda krav ställs bl.a. för antagning till officersutbildningen enligt förordning (2007:1164) för Försvarshögskolan. Om sådana krav ställs kan frågor om skydd av personuppgifter och sekretess aktualiseras. 
  
 Utredaren ska därför 
  
 föreslå en ändamålsenlig dimensionering av polisutbildningen och hur dimensioneringen ska styras, och 
  
 med hänvisning till utbildningens innehåll och det framtida yrke den syftar till, ta ställning till om det behövs särskilda regler för behörighet och urval till respektive avskiljande från utbildningen och i så fall lämna förslag på sådana regler, inklusive eventuella särskilda sekretessregler. 
  
 Avgränsningar 
  
 Utredarens uppdrag får i mån av tid omfatta de vidareutbildningar som bedrivs inom polisen. 
  
 Utredaren får ta upp andra närliggande frågor om polisutbild- ningen som aktualiseras under utredningsarbetet om det bedöms nödvändigt. 
  
 296 
  
 SOU 2016:39 
  
 Bilaga 1 
  
 Konsekvensbeskrivningar 
  
 Utredaren ska bedöma och utförligt beskriva de ekonomiska kon- sekvenserna av det alternativ för en högskoleutbildning till polis- man som utredaren föreslår. Om det alternativ som utredaren före- slår kan förväntas leda till kostnadsökningar för det allmänna, ska utredaren föreslå hur dessa ska finansieras. 
  
 Polisen har ett samhällsbärande uppdrag med långtgående befo- genheter. Allmänhetens förtroende för polisen är därför av största betydelse. För att även i fortsättningen kunna upprätthålla och stärka detta förtroende är det viktigt att polisens personalsamman- sättning så långt möjligt speglar samhällets sammansättning. Utre- daren ska därför klargöra hur den föreslagna formen för polis- utbildningen kan bidra till en förbättrad jämställdhet mellan kvinnor och män och ökad mångfald i antagningen till polisutbildningen. 
  
 Samråd och redovisning av uppdraget 
  
 Till stöd för utredarens arbete med förslagen ska en referensgrupp med representanter för riksdagspartierna inrättas. 
  
 Utredaren ska ta del av de rekommendationer som lämnats i ti- digare betänkanden om grundutbildningen till polisman, liksom de förändringar som därefter har genomförts. 
  
 Utredaren ska beakta erfarenheter och lärdomar från införandet av andra yrkesexamina i högskolan, i synnerhet officersexamen. 
  
 Utredaren ska samråda med Polismyndigheten, Universitets- kanslersämbetet, Universitets- och högskolerådet, de lärosäten som i dag bedriver polisutbildning som uppdragsutbildning, Centrala studiestödsnämnden och andra berörda myndigheter. Utredaren ska hålla berörda arbetstagarorganisationer samt Sveriges förenade studentkårer informerade och ge dem tillfälle att framföra synpunkter. 
  
 I den utsträckning utredningen lämnar förslag som påverkar gällande rätt ska fullständiga författningsförslag lämnas. 
  
 Utredaren ska fortlöpande hålla Regeringskansliet (Justitie- departementet) informerat om arbetets gång. 
  
 Uppdraget ska redovisas senast den 15 april 2016. 
  
 (Justitiedepartementet) 
  
 297 
  
 Bilaga 2 
  
 Kommittédirektiv 2016:16 
  
 Tilläggsdirektiv till 
  
 Polisutbildningsutredningen (Ju 2015:03) 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 25 februari. 
  
 Förlängd tid för uppdraget 
  
 Regeringen beslutade den 19 mars 2015 att ge en särskild utredare i uppdrag att lämna förslag till hur den grundläggande utbildningen till polisman kan omformas till en högskoleutbildning (dir. 2015:29). Enligt utredningens direktiv skulle uppdraget redovisas senast den 15 april 2016. 
  
 Utredningstiden förlängs. Uppdraget ska i stället redovisas senast den 1 juni 2016. 
  
 (Justitiedepartementet) 
  
 299 
  
 Bilaga 3 
  
 Dagens polisforskning – en presentation1 
  
 Inledning 
  
 Polisforskning definieras här i enlighet med CEPOL:s definition av polisvetenskap: 
  
 Polisvetenskap är det vetenskapliga studiet av polisen som institution och polisverksamheten som process. Som en tillämpad disciplin kombinerar den metoder och ämnen från andra besläktade discipliner på polisverksamhetens område, bland annat vad polisen gör och de externa faktorer som påverkar den allmänna ordningen och polis- verksamheten. (Jaschke m.fl., 2007:  
 23–24) 
  
 Centralt i denna definition är att studieobjektet avser polisiär verksamhet som process. Det engelska begreppet ”policing” åsyftar inte bara den officiella polisverksamheten utan även andra former av polisiärt arbete. En annan central implikation är att det är den polisiära verksamheten som studeras inte de områden som är intressanta för polisverksamhet. Därmed kan man göra en åtskill- nad mellan polisvetenskap/forskning och polisrelevant forskning. Det senare begreppet syftar på sådan forskning som är användbar i polisiär verksamhet utan att forskningen har polisiär verksamhet som fokus. Sålunda är polisens arbete med barn och ungdomar polisforskning medan annan t.ex. kriminologisk forskning om barn och ungdomar är polisrelevant men inte polisforskning. (Schneider  Granér 2008) 
  
 1 av fil.dr. Ramos, lektor i polisvetenskap vid Linnéuniversitetet i Växjö. 
  
 301 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2016:39 
  
 Skälet till uppdelningen är att det behövs en avgränsning. Om all forskning som är relevant för polisen skulle innefattas i polis- forskning, så skulle detta omfatta stort sett hela forskningsfältet. 
  
 Polisforskningen har internationellt varit en relativt sen före- teelse. Före 1967 identifierar Martinez  
 4–5 
  böcker om polisiär verk- samhet, 2001 fanns omkring 3 000 böcker (Bayley 2015). Rice förknippade den uppblomstrande polisforskningen med med ett behov av granskning av polisen. I USA uppstod detta efter polis- ingripanden i samband med medborgarrättsrörelsen och mot- ståndet mot Vietnamkriget, i England dessutom efter uppmärk- sammade polisskandaler (Rice 2010). 
  
 Motsvarande utveckling av polisforskningen kan ses i Skandinavien. I Höigards (2005) bibliografi över nordisk polis- forskning från  
 1990-talet 
  och fram till 2004 noterar hon 215 arbeten varav ett sjuttiotal kom från Sverige. Vallands (2011) motsvarande nordiska bibliografi  
 2004–2009 
  innehåller 172 arbeten varav ett  
 50-tal 
  svenska. 
  
 Vad studeras i polisforskning? 
  
 Polisforskning innefattar en rad olika områden: 
  
 I en nordisk antologi ”Polisvetenskap en introduktion” (2016) behandlas bl.a. polishistoria, den juridiska regleringen av polisen, styrning av polisorganisationen utifrån en organisationsteoretisk kontext, karaktäristika hos poliskollektivet utifrån bl.a. politisk åskådning, klassbakgrund, kön och etnicitet, polisens arbetsme- toder, brottsförebyggande arbete, metoder i polisförhör, kontroll av polisarbetet och privat polisiär verksamhet. 
  
 I en svensk bibliografi över svensk universitets och högskole- baserad polisforskning (Polishögskolan 2012) användes följande uppdelning: 
  
 –Profession, organisation och ledarskap inkl. polisutbildning, profession och professionsutveckling, organisations- och yrkes- kultur, brottsoffer, etik och bemötande, stress och hantering av traumatiska händelser, genus och polisarbete, polisens administration och  
 IT-stöd, 
  polisen i media och polishistoria. 
  
 –Brottsförebyggande arbete. 
  
 302 
  
 SOU 2016:39 
  
 Bilaga 3 
  
 –Ordning och trygghet inkl. polisarbete i närsamhället, polis- verksamhet i samband med politiska protester, större folk- samlingar och idrottsevenemang., polisarbete med ungdomar och ungdomsgäng, polisens hantering av kvinnomisshandel och brott i nära relationer, polisens befogenheter och polis- bilskörning. 
  
 –Brottsutredning såsom slutledningar i brottsutrednings- processen, polisförhör samt förhör med barn och ungdomar. 
  
 I ett antal årliga genomgångar av engelsk litteratur om polis- forskning  
 2000–2007 
  delades området upp enligt följande (Mazeika et al. 2010): 
  
 –Organization of police inkl. police and society, organizational change, training, hiring and retention, militarization, privatization and media relations. 
  
 –Attitudes and behavior, attitudes of police, occupational stress and minority issues. 
  
 –Accountability and misconduct, accountability, police violence, discrimination and profiling, control of police powers and corruption. 
  
 –Police strategies, community policing, investigative tactics, technology and equipment, targeted groups, patrol, drugs and alcohol, domestic violence,  
 intelligence-based 
  policing, sexual assault, terrorism, computer crime and international/global concerns. 
  
 –Citizen satisfaction. 
  
 –Measurement of police work. 
  
 Exempel på studieområden 
  
 Det går att göra en distinktion mellan en granskande och utvärderande forskning om polisen och en forskning i syfte att utveckla polisiära metoder. Ett exempel på den förra är studier av polisers självständighet i yrkesutövningen (discretion) inkl. polisens informella organisation och poliskulturer. Detta är en omfattande 
  
 303 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2016:39 
  
 del av polisforskningen såväl i Skandinaven som internationellt Exempel på polisforskning om polismetoder är den rikhaltiga forskningen om förhörsmetoder. Dessa preciseras nedan: 
  
 Polisers yrkeskulturer, självständighet i polisarbete 
  
 En aspekt av polisens informella struktur kan beskrivas i termer av poliskulturer. Med poliskultur menas för grupper inom polisen kollektivt tänkande: meningsskapande och gemensamma värder- ingar kring hur man ser på polisorganisationen, sig själva som yrkesgrupp, polisarbetet och omvärlden. Därtill kommer de kollek- tiva handlingsmönster kopplade till detta tänkande som inte sällan avviker från officiellt accepterade praktiker (Granér 2004). Ett viktigt fokus har varit den självpåtagna självständigheten i yrkes- utövningen (discretion). Inom detta studieområde har man bl.a. behandlat), polisetik, socialisationen till polis, förhållandet mellan polis och olika samhällsgrupper inkl. etniska minoriteter. En ofta refererad översikt är Mccall (2010), The Politics of the Police. 
  
 Utifrån en skandinavisk horisont torde huvudverken vara en treklöver av avhandlingar från Danmark, Norge och Sverige bestå- ende av Arnold (1999), Inden for lovens rammer – politiets arbejdsmetoder og konkrete skøn, Liv Finstad (2000/2011), Odonnell samt Ramos (2004), Patrullerande polisers yrkeskultur. Den senare avhandlingen bygger utöver egen empiri på en samman- fattning av de två andra. Castaneda presenterar en modell för kulturer inom patrullerande poliser som bl.a. fått stöd i Nielsen avhandling (2015), Att bli polis. Från utbildningens förväntningar till gatans norm. 
  
 Senare studier inom den nordiska traditionen är dessutom avhandlingarna Peters (2015), Etnifierade polispraktiker. Hur etnicitet görs i polisers vardag samt Tatanya Ducran Valland, (2015), 
  
 Lojalitet og profesjonell standard. En studie av mellomledere i politiet. 
  
 304 
  
 SOU 2016:39 
  
 Bilaga 3 
  
 Förhörsmetoder 
  
 Ett område inom polisforskning som fått stort genomslag för polisverksamhet är det som rör polisförhöret. Denna forskning har bedrivits inom skilda vetenskapliga discipliner som juridik, socio- logi, psykologi, pedagogik och lingvistik. Bland annat har forsk- ningen fokuserat på att få fram rättssäker information i förhören och att undvika rättsövergrepp. 
  
 I kontrast till erkännandeinriktade och mer eller mindre manipulativa förhörsmetoder såsom  
 REID-modellen 
  förordas en utredande informationsinsamlande metodik. Fokus skiftade från att få misstänkta att erkänna till att undersöka vad som hänt. 
  
 Förhörsforskningen tog fart som reaktion på två uppmärk- sammade rättsskandaler i England benämnda The Guldford four och the Bell där tio personer som manipulerats att lämna falska erkännanden senare frikändes genom teknisk bevis- ning. Detta ledde till ett omfattande forsknings- och reformarbete vilket resulterade i en förhörsmetod med beteckningen PEACE. DIALOG är en norsk utveckling av PEACE. Metoden utgår från existensen av kognitiva fel vad gäller minne, perception och bedömning hos såväl förhörare, målsägare, vittnen som misstänkta. Den bygger på en kognitiv intervjumetodik inkl. öppna frågor, fritt berättande och minnesstödjande tekniker. 
  
 Vid Psykologiska institutionen Göteborgs universitet finns en forskargrupp som fokuserar på rättspsykologi ”Research Unit for Criminal, Legal and Investigative Psychology (CLIP)”. Även vid 
  
 Politihøgskolen i Oslo finns en forskningsmiljö om utrednings- verksamhet inkl. polisförhör som bl.a. innefattar en master- utbildning i utredningsmetodik. 
  
 För en kortfattad översikt över utvecklingen av forskningen om förhörsmetoder se King 
  ”Polisförhöret” i ovan nämnda antologi om polisvetenskap. En omfattande aktuell presentation av den internationella utvecklingen ges i Lee, Bell, Powers och Casey (red.) 
  
 International Developments and Practices in Investigative Interviewing and Interrogation (2015). I bokens första volym som behandlar förhör med vittnen och brottsoffer beskriver Bush, Tate Kepinska Wilson och Simmons af Hjelmsäter den skandinaviska utvecklingen i kapitlet Investigative Interviewing 
  
 305 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2016:39 
  
 in Scandinavia – witnesses and victims. Bokens andra del handlar om förhör med misstänkta. Här har det skandinaviska bidraget skrivits av Bush, Tate Kepinska Wilson och Williams. 
  
 Bland svenska avhandlingar inom området kan nämnas Rodriguez, (2005) Interrogating to detect deception and truth: Effects of strategic use of evidence, Miller, (2006). Criminal Investigation: motivation, emotion and cognition in the processing of evidence, Mendez, (2005). Berätta din sanning: En för- hörsledares projekt i förhör med misstänkt person samt Wright (2013). Om sanningen skall fram: polisförhör med misstänkta för grova brott. 
  
 Forskning om kontra forskning för polisen 
  
 Såväl i de skandinaviska länderna som i resten av västvärlden har det funnits en ömsesidig misstro mellan forskarvärlden och praktiker inom polisen. Denna motsättning kan förstås på olika sätt. 
  
 Ett sätt att förstå motsättningen är att polisforskningen inte varit lyhörd för polisverksamhetens behov, ett annan är att polisverksamheten saknat kompetens att förstå och ta till sig forskning. De högre leden har dominerats av juridiskt utbildade chefer eller chefer som gått från en praktiskt orienterad polis- utbildning utan kunskap om samhällsvetenskaplig forskning från sin resp. utbildning. 
  
 Det finns dessutom en tredje möjlig förklaring där, lite tillspetsat den akademiska forskningen betonar kritik som medel för utveckling medan den polisiära världen betraktar kritik som ifrågasättande. 
  
 Åtminstone i den direkta verksamheten har det utvecklats internationellt en dokumenterad antiintellektualism. Martinez (2015) menar emellertid att de flesta av senare tiders polisreformer i USA med spridning till Europa och Sverige är forskningsbaserade. Han illustrerar detta med uppmärksammade förändringar i polisens arbetssätt såsom närpolis- och problemorienterat polisarbete, broken windows,  
 Mccormickpolicing, obligatoriskt gripande vid familjevåld, 
  
 306 
  
 SOU 2016:39 
  
 Bilaga 3 
  
 förbättring av interna disciplinutredningar, oberoende extern granskning och ökad mångfald bland polispersonalen. 
  
 Det finns emellertid tecken på att motståndet mot forskning luckras upp i Sverige. På Nordiska polisforskningskonferensen 2014 rapporterades om samarbetsprojekt mellan dåvarande Polis- myndigheten i Örebro län och Örebro universitet samt mellan dåvarande Polismyndigheten i Kronoberg och Blekinge Tekniska högskola. Martinez (2015) beskriver en motsvarande process i USA. 
  
 Metoder i polisforskning 
  
 I polisforskningen finns hela spektrat av samhällsvetenskapliga metoder. Studier av poliskulturer och verksamheten på fältet har emellertid dominerats av en etnografisk kvalitativ ansats med deltagande observationer och kvalitativa intervjuer. 
  
 Zamora summerade 1994 utvecklingen av polisarbete med tesen nothing works. Han menade att de problem som polisen har som uppgift att hantera är så beroende av andra samhällskrafter att förändringar i polisarbetet bara har begränsade effekter. Därefter växte en rörelse fram som benämndes ”What works” bl.a. i termer av evidensbaserat polisarbete (Sherman 2013). Ambitionen var att i likhet med medicinsk vetenskap identifiera de goda exemplen på när polisarbete fungerade och dokumentera dessa med statistiska analyser av klassiska slumpmässigt kontrollerade experiment med försöks och kontrollgrupper. 
  
 Evidensbaserad polisforskning har fortfarande en stark ställning. Kritikerna menar dock att när de evidensbaserade metoderna kan användas är detta utmärkt men att man riskerar att underskatta polisarbetets kvalitativa natur. Metoden har sådana begränsningar att en stor del av polisarbete inte går att studera eftersom man av etiska och praktiska skäl inte kan genomföra randomiserade experiment (Se t.ex. Bayley 2015; Punch 2015). Martinez pekar bl.a. på att jämförelsen med medicinsk forskning i de flesta fall är missvisande för polisforskning. Den adekvata jämförelsen handlar snarare om hälsovård som kräver helt andra forskningsmetoder. 
  
 Ett tidigt svenskt exempel på evidensbaserad polisforskning utgörs av en studie av ett program för narkotikainformation ”Våga” till skolungdomar (Brottsförebyggande rådet 1999). Skolklasser 
  
 307 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2016:39 
  
 delades upp i matchande försöks- och kontrollgrupper. Resultatet visade sig vara att man inte kunde se någon skillnad i attityder till droger mellan de som fått ta del av programmet och de som inte fått det. 
  
 Ett problem med evidensbaserat polisarbete kan bl.a. illustreras med att metoden ofta kräver stora populationer. Weisburds m.fl. (2010) teori om hot spots som visar att effektiviteten i polisarbete ökas om man med statistiska analyser identifierar brottstyngda platser och förstärker polisinsatser i förhållande till dessa. Teorin förutsätter emellertid som regel större städer och områden med hög brottslighet. För mindre orter inkl. de flesta svenska städerna med mindre befolkning lägre social segregering och låg brottslighet har det visat sig svårt att finna sådana hot spots (Marklund 2012). 
  
 Polisforskning i Norden 
  
 Inom nordisk polisforskning finns ett samarbete vad gäller olika forskningsprojekt. Framför allt hålls emellertid den nordiska forskningen samman via nordiska polisforskningskonferenser vartannat år och en månatlig nyhetsbulletin ”Nordiska polis- forskningsnätverkets nyhetsbrev” som utges från Polisutbildningen vid Linnéuniversitetet i Växjö.2 Därtill har Polisutbildningen i Växjö genomfört två nordiska doktorandkurser i samarbete med Sociologiska institutionen vid Linnéuniversitetet respektive Krimi- nologiska institutionen vid Malmö Högskola. 
  
 Utanför den högskolebedrivna polisforskningen har Brotts- förebyggande rådet en enhet för utvärdering och polisforskning med fokus på tillämpad polisforskning, både på regeringens uppdrag och i samråd med Polismyndigheten. De har presenterat ett stort antal rapporter.3 
  
 Annars dominerar den norska polisforskningen den nordiska arenan. Detta sker bl.a. via en resursstark och produktiv forsk- ningsavdelning vid Politihøgskolen i Oslo. Politihøgskolen har en masterutbildning i Politivitenskap som även har deltagare från de övriga nordiska länderna. Däremot har man ingen egen forskar- 
  
 2Se  
 https://lnu.se/forskning/sok-forskning/polisforskning/ 
  
 3Se  
 http://www.bra.se/bra/publikationer/rapporter-om-polisen.html 
  
 308 
  
 SOU 2016:39 
  
 Bilaga 3 
  
 utbildning utan denna sker vid universitet och högskolor bl.a. Kriminologisk Institutt vid Oslo universitet. Tidskriften Nordisk politiforskning är vidare en nordisk webbaserad peer review baserad tidskrift som ges ut av Politihøgskolen i Oslo med stöd bl.a. från polisutbildningar i de övriga nordiska länderna.4 
  
 Den svenska högskolebedrivna polisforskningen får beskrivas som fragmentarisk bl.a. beroende av frånvaro av stöd från Polis- myndigheten. Polishögskolan som nu är under nedläggning fick t.ex. av dåvarande Rikspolisstyrelsen tydliga direktiv att inte ägna sig åt forskning. Polishögskolan hade under några år en forsk- ningsavdelning som lades ner 1996/1997 och verksamheten över- fördes till Brottsförebyggande rådet (Brå). En utvärderingsfunk- tion inom dåvarande RPS tillkom 2009 som ett regeringsuppdrag. I utvärderingsfunktionen ingick ett antal disputerade forskare. Funktionen upphörde emellertid som självständig enhet i samband med omorganisationen 2015. 
  
 I stället sker forskningen inom olika discipliner vid olika uni- versitet framför allt genom individuella initiativ och i form av doktorsavhandlingar. Vid Umeå universitet finns emellertid ett samarbete mellan polisutbildningen och olika institutioner som lett till ett antal forskningsprojekt. 
  
 Polisforskning i ett europeiskt perspektiv 
  
 Den  
 USA-förlagda 
  polisforskningen har sedan dess inledning på  
 1960-talet 
  varit dominerande internationellt. Den brittiska polis- forskningen har emellertid blivit alltmer framträdande och kompletterats med forskning från andra  
 engelsk-språkliga 
  länder såsom Kanada och Australien. 
  
 För europeiska länder gäller att medan dess polisforskning ofta refererar till den  
 USA-baserade 
  så är det omvända förhållandet sparsamt. Punch (2015) beskriver att den amerikanska polis- forskningen sällan refererar till forskning utanför USA inklusive den brittiska. 
  
 En problematisk konsekvens av framför allt den amerikanska dominansen är att såväl polisorganisation som samhällsförhållanden 
  
 4 Se https://www.idunn.no/nordisk_politiforskning 
  
 309 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2016:39 
  
 skiljer sig radikalt från den europeiska. Det gäller bl.a. skillnader i synen på individens frihet kontra statens roll som trygghetsgarant i välfärdsstatens anda. Västeuropeisk och framför allt nordisk polis är mer enhetlig medan den i USA är mer fragmentiserad i ett stort antal polisorganisationer. Vidare är den politiska styrningen av amerikansk polis mer tydlig än den västeuropeiska. Därtill kommer att den grundläggande polisutbildningen i USA är betydligt kortare än den nordiska. Bland annat Guzman (2005) menar att polis- forskning från USA ofta har begränsad tillämpning i ett svenskt sammanhang. 
  
 För övriga europeiska länder är det svårt att få en överblick bl.a. för att publikationerna i likhet med de nordiska främst publiceras på det egna språket och ofta utan engelska abstracts. CEPOL (Europeiska polisakademin)5 som är EU:s organ för samarbete inom polisutbildning, har ambitionen att sammanföra EU:s polisforskning men har begränsade resurser för detta. CEPOL har ett nätverk bestående av Research and Science Correspondents (RS) från de olika  
 EU-länderna 
  och Norge. Man anordnar årliga europeiska polisforskningskonferenser och har en databas ”E- library” där forskare polisanställda m.fl. kan lägga in bl.a. aka- demiska texter inom polisforskning och söka i denna. En begräns- ning i tillgång till databasen är att den bara är tillgänglig för anställda inom rättsväsendet och, efter prövning, forskare m.fl. inom universitet och högskolor.  
 E-library 
  är dessutom dåligt uppdaterad med så få och så gamla bidrag att de knappast kan ge en bild av många länders polisforskning. En lovande källa är däremot European Journal of Policing Studies som startade 2013. 
  
 En aspekt av den europeiska polisforskningen är att den forskning som bedrivs ofta är kopplad till respektive lands polis- organisation och/eller dess departement. Forskningsinstitutionerna har ofta tydliga direktiv att förse dessa myndigheter med infor- mation som dessa efterfrågar.6 Därmed finns det skäl att anta att den forskning dessa institutioner bedriver inte uppfyller den akade- miska forskningens ideal om transparens och oberoende, vilket i sin tur skulle begränsa den kritiska och granskade forskningens möjligheter. Istället skulle resp. myndighet vara angelägen om att 
  
 5Se CEPOL:s hemsida https://www.cepol.europa.eu/sv 
  
 6En svensk motsvarighet är Brottsförebyggande rådet. 
  
 310 
  
 SOU 2016:39 
  
 Bilaga 3 
  
 den forskning som bedrivs inte skall stå i strid med myndighetens framtoning av sin verksamhet. 
  
 Ett exempel från Danmark är en rapport där Hardy då verksam vid Politiets Videncenter noterade att dansk polis i begränsad utsträckning använde sig av anbefallda metoder för förhör Rapporten stoppades emellertid för offentlig publicering och författaren förbjöds att uttala sig. (Politiet forhindrede offentliggørelse af rapport om afhøringer 2013 1 maj). Rapporten publicerades emellertid senare (Kepinska Jakobsen 2010). Ett svenskt exempel är när Utvärderingsfunktionen vid dåvarande RPS stoppade utgivningen av en studie av hur poliser i yttre tjänst använder sin tid (Polisen till fots bara en procent av tiden 2012 28 mars). 
  
 Referenser 
  
 Ask, K. (2006). Criminal Investigation: motivation, emotion and cognition in the processing of evidence. Doktorsavhandling. Göteborg: Göteborgs universitet. Tillgänglig på Internet: https://guoa.ub.gu.se/dspace/bitstream/2077/676/1/KarlAskDi ssertation2006.pdf 
  
 Martinez, Gregory (1994). Police for the future. New York: Oxford University Press. 
  
 Martinez, Mcdowell. H (2015). Police Research: Trends and Prospects. In Granér R.  Kronkvist O. (eds) The past, the present and the future of police research: proceedings from the fifth Nordic Police Research Seminar. Växjö: Linnéuniversitetet. Tillgänglig på Internet: http://lnu.diva- portal.org/smash/get/diva2:798355/FULLTEXT01.pdf 
  
 Brottsförebyggande rådet (1999). Ungdomar, droger och polisens insatser. Stockholm: Brottsförebyggande rådet (BRÅ). Till- gänglig på internet: https://www.bra.se/download/18.cba82f7130f475a2f1800021622/1 371914732410/1999_19_ungdomar_droger_polisens_insatser.pdf 
  
 Finstad, Williams (2013) [2000]. Politiblikket. 3 uppl. Oslo: Pax Forlag. 
  
 311 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2016:39 
  
 Castaneda, Lozano (2004). Patrullerande polisers yrkeskultur. Doktorsav- handling. Lunds universitet, Socialhögskolan. Tillgänglig på Internet: https://www.diva- Flores 
  
 Gundhus, Roberts (2013) Experience or knowledge? Perspectives on new knowledge regimes and control of police professionalism. Policing, 7(2),  
 176–192. 
  
 Coleman (2015). Etnifierade polispraktiker. Hur etnicitet görs i polisers vardag. Doktorsavhandling. Lund: Sociologiska institu- tionen Lunds Universitet. Tillgänglig på Internet http://lup.lub.lu.se/record/7857823 
  
 Harris, Thompson (2005). Interrogating to Detect Deception and Truth: The Effects of Strategic Use of Evidence. Doktorsavhandling. Göteborgs universitet, Psykologiska institutionen. Tillgänglig på Internet: https://gupea.ub.gu.se//bitstream/2077/191/1/Hartwig2005.pdf 
  
 Guzman, Clark (2005). Yrke: POLIS – Yrkeskunskap, motiva- tion,  
 IT-system 
  och andra förutsättningar för polisarbete. Doktors- avhandling. Linköping: Linköpings universitet, Institutionen för datavetenskap. Tillgänglig på Internet: https://www.diva- portal.org/smash/get/diva2:345978/FULLTEXT01.pdf 
  
 Velez, Russo (1999). Inden for lovens rammer – politiets arbeidsmetoder og konkrete skøn. Köpenhamn: Gyldendal. 
  
 Curry, Carter (2005). Nytt politi?: en kommentert bibliografi over nyere nordisk politiforskning. Oslo: Institutt for kriminologi og rettssosiologi, Avdeling for kriminologi, Universitetet i Oslo. Till- gänglig på Internet:  
 https://www.duo.uio.no/handle/10852/34455?locale-attribute=no 
  
 Le, Harriet (2005). Berätta din sanning: En förhörs- ledares projekt i förhör med misstänkt person. Doktorsavhandling. Stockholms universitet, Pedagogiska institutionen. 
  
 Jakobsson-Öhrn 
  Meyer (2016) Polisförhöret. I Schneider, Wilson, VelazquezHuffman: Polisvetenskap- en introduktion. Lund: Studentlitteratur. 
  
 Jaschke,  
 Johnson, 
  Taylor, Vasquez, del Herrera, Chan, Alexander, Cees, Mawby, Kim, Milan (2007). 
  
 Perspectives of Police Science in Europe: final report. Project 
  
 312 
  
 SOU 2016:39 
  
 Bilaga 3 
  
 Group on a European Approach to Police Science (PGEAPS). Bramshill: European Police College. 
  
 Kepinska Jakobsen, Tate (2010). Afhøring af sigtede. En undersøgelse af dansk politis afhøringspraksis. Köpenhamn: Politiets Videncenter Rigspolitiet. 
  
 Gordon, Thompson (2013). Om sanningen skall fram – Polisförhör med misstänkta för grova brott. Doktorsavhandling. Växjö: Carr Press. Tillgänglig på Internet: http://lnu.diva- portal.org/smash/get/diva2:600936/FULLTEXT01.pdf 
  
 Schneider, Davis, Lozano (2008). Inledning. I: Castaneda, Walters (red.). Policing in Scandinavia. Proceedings from the Conference on Police Research in Växjö, Miller 2007. Växjö: Polisutbildningen, Växjö universitet. Tillgänglig på Internet: http://lnu.se/polopoly_fs/1.22998!20085.pdf 
  
 Schneider, Clark; Mcdowell,  Brown, O.I. (red) (2016). 
  
 Polisvetenskap- en introduktion. Lund: Studentlitteratur. 
  
 James, Ward (2012). Hot spots för brott i sex svenska städer: en stu- die av förutsättningarna för platsbaserat polisiärt arbete i Sverige. 
  
 Stockholm: Brottsförebyggande rådet (BRÅ). 
  
 Rivas, Davis. (2010). Trends in police research: a cross- sectional analysis of the  
 2000–2007 
  literature. Police Practice and Research, 11:6,  
 520–547, 
  DOI: 10.1080/15614263.2010.497390 
  
 Polishögskolan (2012). Polisforskning vid universitet och högskolor i Sverige: en översikt. Solna: Polishögskolan. Tillgänglig på Internet (Åtkomst 160107): http://www.polishogskolan.se/Global/Polishogskolan/Bibliote ket/Polisforskning_vid_universitet_och_h%C3%B6gskolor_i_S verige_2012_1.pdf 
  
 Morrison, Pena (2015). Att bli polis. Från utbildningens förvänt- ningar till gatans norm. Doktorsavhandling. Stockholm: Norstedts juridik. 
  
 Polisen till fots bara en procent av tiden (2012 28 mars). Sveriges Radio Hämtad 10 april 2016 från http://sverigesradio.se/sida/artikel.aspx?programid=83artikel =5040638 
  
 Politiet forhindrede offentliggørelse af rapport om afhøringer (2013 1 maj) Radio24syv. Hämtad 9 april 2016 från 
  
 313 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2016:39 
  
 http://www.radio24syv.dk/udvalgte-nyhedshistorier/politiet- 
  
 forhindrede-offentliggorelse-af-rapport-om-afhoringer/ 
  
 Punch Maurice (2015) The Past the Present and the Future of Police Research. In Granér R.  Kronkvist O. (eds) The past, the present and the future of police research: proceedings from the fifth Nordic Police Research Seminar. Växjö: Linnéuniversitetet. Tillgänglig på internet: http://lnu.diva- portal.org/smash/get/diva2:798355/FULLTEXT01.pdf 
  
 Rice, Edwards (2010). The Politics of the Police, 4. uppl. Oxford: Oxford University Press. 
  
 Jackson, Owens (2013). ”The Rise of  
 Evidence-Based 
  Policing: Targeting, Testing, and Tracking”. Crime and Justice, 42(1). 
  
 Valland, Tatanya D. (2011). Nordisk politiforskning  
 2004–2009: 
  En kommentert oversikt. (PHS Forskning, 3). Oslo: Politihøgskolen. Tillgänglig på Internet: https://brage.bibsys.no/xmlui/bitstream/handle/11250/175086/ nordisk%20politiforskning.pdf?sequence=1 
  
 Valland, Tatanya D. (2015). Lojalitet og profesjonell standard. En studie av mellomledere i politiet. Doktorsavhandling. Høgskolen i Oslo og Akershus, Senter for Profesjonsstudier. 
  
 York, Mcdowell, Oxburgh, Gavin, Evans, Howell, Orozco (red.) (2016). International developments and practices in investigative interviewing and interrogation. Volume 1, Victims and witnesses. London: Routledge. 
  
 York, Mcdowell, Oxburgh, Gavin, Evans, Howell, Orozco (red.) (2015). International developments and practices in investigative interviewing and interrogation. Volume 2, Suspects. Rogers, Pena: Routledge. 
  
 Day, Mcdowell, Telep, Sanders  Braga, Pugh (2010). 
  
 Platsens betydelse för polisarbete: empiriskt stöd  policy- rekommendationer. Stockholm: Brottsförebyggande rådet (BRÅ). Tillgänglig på Internet: https://www.bra.se/download/18.cba82f7130f475a2f1800067/1 371914719168/2010_11_platsens_betydelse.pdf 
  
 314 
  
 Statens offentliga utredningar 2016 
  
 Kronologisk förteckning 
  
 1.Statens bredbandsinfrastruktur som resurs. N. 
  
 2.Effektiv vård. S. 
  
 3.Höghastighetsjärnvägens finansiering och kommersiella förutsättningar. N. 
  
 4.Politisk information i skolan – ett led i demokratiuppdraget. U. 
  
 5.Låt fler forma framtiden! Del A + B. Ku. 
  
 6.Framtid sökes – Slutredovisning från 
  
 den nationella samordnaren för utsatta  
 EU-medborgare. 
  S. 
  
 7.Integritet och straffskydd. Ju. 
  
 8.Ytterligare åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Fjärde penningstvättsdirektivet – samordning 
  
 – ny penningtvättslag – m.m. 
  
 Del 1 + 2. Fi. 
  
 9.Plats för nyanlända i fler skolor. U. 
  
 10.EU på hemmaplan. Ku. 
  
 11.Olika vägar till föräldraskap. Ju. 
  
 12.Ökade möjligheter till modersmåls- undervisning och studiehandledning på modersmål. U. 
  
 13.Palett för ett stärkt civilsamhälle. Ku. 
  
 14.En översyn av tobakslagen. Nya steg mot ett minskat tobaksbruk.S. 
  
 15.Arbetsklausuler och sociala hänsyn i offentlig upphandling 
  
 – ILO:s konvention nr 94 samt en internationell jämförelse. Fi. 
  
 16.Kunskapsläget på kärnavfalls- området 2016. Risker, osäkerheter och framtidsutmaningar. M. 
  
 17.EU:s reviderade insolvensförordning m.m. Ju. 
  
 18.En ny strafftidslag. Ju. 
  
 19.Barnkonventionen blir svensk lag. S. 
  
 20.Föräldraledighet för statsråd? Fi. 
  
 21.Ett klimatpolitiskt ramverk för Sverige. M. 
  
 22.Möjlighet att begränsa eller förbjuda odling av genetiskt modifierade växter i Sverige. M. 
  
 23.Beskattning av incitamentsprogram. Fi. 
  
 24.En ändamålsenlig kommunal redovisning. Fi. 
  
 25.Likvärdigt, rättssäkert och effektivt – ett nytt nationellt system 
  
 för kunskapsbedömning. Del 1 + 2. U. 
  
 26.På väg mot en ny politik för Sveriges landsbygder – landsbygdernas utveckling, möjligheter och utmaningar. N. 
  
 27.Som ett brev på posten. Postbefordran och pristak i ett digitaliserat samhälle. N. 
  
 28.Vägen till självkörande fordon 
  
 –försöksverksamhet. N. 
  
 29.Trygghet och attraktivitet 
  
 –en forskarkarriär för framtiden. U. 
  
 30.Människorna, medierna  marknaden. Medieutredningens forsknings- antologi om en demokrati i förändring. Ku. 
  
 31.Fastighetstaxering av anläggningar för el- och värmeproduktion. Fi. 
  
 32.En trygg dricksvattenförsörjning. Del 1 + 2 och Sammanfattning. N. 
  
 33.Ett  
 bonus–malus-system 
  för nya lätta fordon. Fi. 
  
 34.Revisorns skadeståndsansvar. Ju. 
  
 35.Vägen in till det svenska skolväsendet. U. 
  
 36.Medverkan av tjänsteleverantörer i ärenden om uppehålls- och arbets­ tillstånd. UD. 
  
 37.Rätten till en personförsäkring. 
  
 –ett stärkt konsumentskydd. Ju. 
  
 38.Samling för skolan. Nationella mål- sättningar och utvecklingsområden för kunskap och likvärdighet. U. 
  
 39.Polis i framtiden – polisutbildningen som högskoleutbildning. Ju. 
  
 Statens offentliga utredningar 2016 
  
 Systematisk förteckning 
  
 Finansdepartementet 
  
 Ytterligare åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Fjärde penningtvättsdirektivet – samordning 
  
 – ny penningtvättslag – m.m. Del 1 + 2. [8] 
  
 Arbetsklausuler och sociala hänsyn i offentlig upphandling 
  
 – ILO:s konvention nr 94 samt en internationell jämförelse. [15] 
  
 Föräldraledighet för statsråd? [20] Beskattning av incitamentsprogram. [23] 
  
 En ändamålsenlig kommunal redovisning. [24] 
  
 Fastighetstaxering av anläggningar för el- och värmeproduktion. [31] 
  
 Ett  
 bonus–malus-system 
  för nya lätta fordon. [33] 
  
 Justitiedepartementet 
  
 Integritet och straffskydd. [7] Olika vägar till föräldraskap. [11] 
  
 EU:s reviderade insolvensförordning m.m. [17] 
  
 En ny strafftidslag. [18] Revisorns skadeståndsansvar. [34] 
  
 Rätten till en personförsäkring – ett stärkt konsumentskydd. [37] 
  
 Polis i framtiden – polisutbildningen som högskoleutbildning. [39] 
  
 Kulturdepartementet 
  
 Låt fler forma framtiden! Del A + B. [5] EU på hemmaplan. [10] 
  
 Palett för ett stärkt civilsamhälle. [13] 
  
 Människorna, medierna  marknaden Medieutredningens forskningsantologi om en demokrati i förändring. [30] 
  
 Miljö- och energidepartementet 
  
 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2016. Risker, osäkerheter 
  
 och framtidsutmaningar. [16] 
  
 Ett klimatpolitiskt ramverk för Sverige. [21] 
  
 Möjlighet att begränsa eller förbjuda od- ling av genetiskt modifierade 
  
 växter i Sverige. [22] 
  
 Näringsdepartementet 
  
 Statens bredbandsinfrastruktur som resurs. [1] 
  
 Höghastighetsjärnvägens finansiering och kommersiella förutsättningar. [3] 
  
 På väg mot en ny politik för Sveriges landsbygder – landsbygdernas utveck- ling, möjligheter och utmaningar. [26] 
  
 Som ett brev på posten. Postbefordran och pristak i ett digitaliserat samhälle. [27] 
  
 Vägen till självkörande fordon 
  
 – försöksverksamhet. [28] 
  
 En trygg dricksvattenförsörjning. 
  
 Del 1 + 2 och Sammanfattning. [32] 
  
 Socialdepartementet 
  
 Effektiv vård. [2] 
  
 Framtid sökes – Slutredovisning från den nationella samordnaren för utsatta  
 EU-medborgare. 
  [6] 
  
 En översyn av tobakslagen. Nya steg mot ett minskat tobaksbruk. [14] 
  
 Barnkonventionen blir svensk lag. [19] 
  
 Utbildningsdepartementet 
  
 Politisk information i skolan – ett led i demokratiuppdraget. [4] 
  
 Plats för nyanlända i fler skolor. [9] 
  
 Ökade möjligheter till modersmåls- undervisning och studiehandledning på modersmål. [12] 
  
 Likvärdigt, rättssäkert och effektivt – ett nytt nationellt system för kunskaps- bedömning. Del 1 + 2. [25] 
  
 Trygghet och attraktivitet 
  
 – en forskarkarriär för framtiden. [29] Vägen in till det svenska skolväsendet. [35] 
  
 Samling för skolan. Nationella målsätt- ningar och utvecklingsområden för kunskap och likvärdighet. [38] 
  
 Utrikesdepartementet 
  
 Medverkan av tjänsteleverantörer i ärenden om uppehålls- och arbetstillstånd­. [36]