sou 2013 74  
 Unga som varken arbetar eller studerar 
 – statistik, stöd och samverkan 
 Slutbetänkande av Utredningen om unga som varken arbetar eller studerar 
 Stockholm 2013 
 SOU 2013:74 
 SOU och Ds kan köpas från Anderson kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Anderson Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst 106 47 Stockholm 
 Orderfax:  
 08-598 
  191 91 Ordertel:  
 08-598 
  191 90  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se Internet: www.fritzes.se 
 Svara på remiss – hur och varför. Statsrådsberedningen (SB PM 2003:2, reviderad  
 2009-05-02) 
  
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som ska svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på http://www.regeringen.se/remiss 
 Textbearbetning och layout har utförts av Regeringskansliet, FA/kommittéservice. 
 Omslag: Coleman. 
 Tryckt av Coleman. 
 Stockholm 2013 
 ISBN  
 978-91-38-24027-4 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet och biträdande utbildningsministern 
 Regeringen beslutade den 20 juni 2012 att ge en särskild utredare i uppdrag att utreda och föreslå hur arbetet med unga som varken arbetar eller studerar kan utvecklas.  
 Smith 
  Begler, general- direktör, Skolinspektionen, förordnades samma dag som särskild utredare. 
 Som experter förordnades fr.o.m. den 2 oktober 2010 Wilson, professor, Stockholms universitet, Mcdonald, docent, Stockholms universitet, Olson, utredare, Socialstyrelsen, Long, fil. Greene, Institutet för arbetsmarknads- och utbild- ningspolitisk utvärdering, Martinez, planerings- sekreterare, Malmö stad, Cardenas, nationell projektledare, Unga in, Arbetsförmedlingen, Thomas, utredare, Sveriges Kommuner och Landsting, Martin, verksamhetsområdes- chef, Försäkringskassan, Thompson, projektledare, Communicare, Clayton, undervisningsråd, Skolverket, Smith, arbetsledare, Hudiksvalls kommun, Wilson, utredare, Ungdomsstyrelsen, Rodolfo Vera, samordnare, Västerås stad och Dyer, handläggare, Folkbildningsrådet. Från och med den 14 maj entledigades experten Wilson från utredningen. 
 Som sakkunniga förordnades fr.o.m. den 2 oktober 2010 kansli- rådet Soto, Finansdepartementet, kanslirådet Bennett, Utbildningsdepartementet, departementssekreteraren Montgomery, Finansdepartementet, departementssekre- teraren Jones, Arbetsmarknadsdepartementet, departe- mentssekreteraren Alexander, Utbildningsdepartementet, departementssekreteraren Brooks, Utbildningsdepartementet, kanslirådet Glover, Socialdepartementet, kanslirådet Kelly, Socialdepartementet, departementssekreteraren Powell, Arbetsmarknadsdepartementet, kanslirådet Sharp, Finansdepartementet och ämnessakkunniga Thomas, 
 Utbildningsdepartementet. Från och med den 14 maj entledigades sakkunniga Soto och Jones. Som sakkunniga förordnades från och med samma dag kanslirådet Chung, Arbetsmarknadsdepartementet och departementssekreteraren Murphy, Finansdepartementet. 
 Som sekreterare anställdes fr.o.m. den 1 augusti 2012 Thompson, undervisningsråd, Skolverket och Perry, departe- mentssekreterare, Socialdepartementet. Chavez, konsult, anställdes som sekreterare på deltid fr.o.m. den 1 november 2012. Utredningen, som antagit namnet Utredningen om unga som varken arbetar eller studerar, överlämnar härmed slutbetänkandet  
 Unga som varken arbetar eller studerar – statistik, stöd och samverkan  
 (SOU 2013:74). 
 Utredningens uppdrag är härmed slutfört. 
 Stockholm i oktober 2013 
  
 Smith 
  Begler 
 Parker 
 Perry 
 Chavez 
 Innehåll 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 13 
  
 Sammanfattning på lättläst svenska..................................... 
  
 21 
  
 Summary .......................................................................... 
  
 35 
  
 Författningsförslag ............................................................. 
  
 45 
  
 1 
  
 Förslag till lag om ändring i skollagen (2010:800)................. 
  
 45 
  
 2 
  
 Förslag till förordning om ändring i förordningen 
  
 (2007:1030) med instruktion för Arbetsförmedlingen ........... 
  
 49 
  
 I. 
  
 Inledning 
  
 1 
  
 Inledning................................................................... 
  
 53 
  
 1.1 
  
 Uppdraget................................................................................. 
  
 53 
  
 1.2 
  
 Delbetänkandet........................................................................ 
  
 54 
  
 1.3 
  
 Utredningens arbete ................................................................ 
  
 56 
  
 1.4 
  
 Slutbetänkandets disposition .................................................. 
  
 58 
  
 2 
  
 Utredningens sammanfattande iakttagelser................... 
  
 61 
  
 2.1 
  
 Bristande samordning och helhetssyn .................................... 
  
 62 
  
 2.2 
  
 Behov av förbättrat underlag för politisk styrning och 
  
 anpassade insatser .................................................................... 
  
 63 
  
 2.3 Framtida utmaningar utanför utredningens uppdrag ............ 
  
 64 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2013:74 
  
 2.3.1 De svagaste eleverna riskerar att missgynnas i 
  
 skolan............................................................................. 
  
 64 
  
 2.3.2 Introduktionsprogrammens kvalitet är central ........... 
  
 65 
  
 3 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – i övergången 
  
 mellan skola och arbetsliv ........................................... 
  
 67 
  
 3.1 
  
 Arbetslösa och vissa personer utanför arbetskraften............. 
  
 68 
  
 3.1.1 Unga arbetslösa och unga utanför arbetskraften – 
  
 är inte detsamma som unga som varken arbetar 
  
 eller studerar.................................................................. 
  
 68 
  
 3.1.2 Sysselsatta, arbetslösa och utanför arbetskraften........ 
  
 71 
  
 3.1.3 Arbetslöshet bland unga i åldern  
 20–24 
  år .................. 
  
 73 
  
 3.1.4 
  
 Arbetslöshetstidens längd ............................................ 
  
 75 
  
 3.1.5 Unga som varken arbetar eller studerar – NEET........ 
  
 77 
  
 3.2 
  
 Ungdomar utan gymnasieutbildning ...................................... 
  
 81 
  
 3.2.1 
  
 Genomströmning i gymnasieskolan ............................ 
  
 83 
  
 3.3 Stödåtgärder på vägen från skola till arbetsliv ........................ 
  
 87 
  
 3.3.1 Stöd för att minska avhopp från utbildning och 
  
 öka förutsättningarna för arbetsmarknadsinträde ...... 
  
 87 
  
 3.4 
  
 Samordning av  
  
 social-, 
  utbildnings- och 
  
 arbetsmarknadspolitiska insatser............................................. 
  
 92 
  
 3.4.1 Ökat behov av samordning .......................................... 
  
 93 
  
 3.4.2 Internationella erfarenheter av samordnade 
  
 insatser ........................................................................... 
  
 94 
  
 3.4.3 En dörr  
 in-lösningar 
  i Sverige ................................... 
  
 96 
  
 II. Bakgrundsfaktorer 
  
 4 
  
 Identifierade riskfaktorer ........................................... 
  
 101 
  
 4.1 
  
 Unga som har det svårast kan påverkas negativt av 
  
 förändringar i skolan .............................................................. 
  
 102 
  
 4.1.1 Ökad sortering och mindre lärarledd 
  
 undervisning i skolan .................................................. 
  
 103 
  
 4.2 
  
 Utbildningsnivån har stor betydelse för 
  
 arbetsmarknadsetableringen .................................................. 
  
 105 
  
 4.3 
  
 Socioekonomi och uppväxtförhållanden har betydelse ....... 
  
 107 
  
 6 
  
 SOU 2013:74 
  
 Innehåll 
  
 4.4 
  
 Föräldraskap i tonåren innebär en ökad risk för att 
  
 varken arbeta eller studera..................................................... 
  
 108 
  
 4.5 
  
 Utrikes födda är överrepresenterade .................................... 
  
 109 
  
 4.6 
  
 Brott i tonåren är en riskfaktor............................................. 
  
 110 
  
 4.7 
  
 Ohälsa eller funktionsnedsättning försvårar etableringen 
  
 på arbetsmarknaden ............................................................... 
  
 111 
  
 4.8 
  
 Regionala och lokala skillnader ............................................. 
  
 112 
  
 4.9 
  
 Unga med okänd sysselsättning............................................ 
  
 113 
  
 4.10 
  
 Långsiktiga konsekvenser av att varken arbeta eller 
  
 studera..................................................................................... 
  
 114 
  
 4.10.1 Stor risk för etableringsproblem och utsatthet 
  
 på sikt .......................................................................... 
  
 115 
  
 4.11 
  
 Slutsatser................................................................................. 
  
 116 
  
 III. Statistik och uppföljning 
  
 5 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – 
  
 en kategorisering med varierande definitioner.............. 
  
 121 
  
 5.1 
  
 Statistik som belyser gruppen unga som varken arbetar 
  
 eller studerar........................................................................... 
  
 122 
  
 5.1.1 Indikatorer baserade på registerdata.......................... 
  
 123 
  
 5.2 
  
 Indikator baserad på Arbetskraftsundersökningar .............. 
  
 129 
  
 5.3 
  
 Omfattning och överlappning............................................... 
  
 132 
  
 5.3.1 Jämförelser mellan olika indikatorer ......................... 
  
 134 
  
 5.3.2 Överlappning mellan olika registerbaserade 
  
 indikatorer................................................................... 
  
 135 
  
 5.3.3 Uppföljning två år efter.............................................. 
  
 136 
  
 6 
  
 Förslag: Indikatorer och uppföljning ........................... 
  
 139 
  
 6.1 
  
 Vilken grupp av ungdomar ska indikatorn fånga? ............... 
  
 140 
  
 6.2 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – en indikator 
  
 baserad på Arbetskraftsundersökningen .............................. 
  
 143 
  
 7 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2013:74 
  
 6.3 Behov av fördjupade studier .................................................. 
  
 152 
  
 6.4 
  
 Unga inom aktivitetsansvaret – indikator för unga under 
  
 20 år utanför gymnasieskolan................................................ 
  
 156 
  
 6.5 Gymnasieuppföljningar ska kompletteras ............................ 
  
 156 
  
 6.6 
  
 Månadsdata nödvändigt för en mer tillförlitlig statistisk 
  
 redovisning.............................................................................. 
  
 158 
  
 IV. Insatser och kunskapsutveckling 
  
 7 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar ...... 
  
 161 
  
 7.1 
  
 Insatser från Arbetsförmedlingen ......................................... 
  
 162 
  
 7.1.1 Drygt en fjärdedel av inskrivna ungdomar har 
  
 högst förgymnasial utbildning ................................... 
  
 163 
  
 7.1.2 Insatser till ungdomar ska prioriteras........................ 
  
 166 
  
 7.2 
  
 Kommunala insatser............................................................... 
  
 181 
  
 7.2.1 Ungdomar under 20 år utanför gymnasieskolan 
  
 erbjuds oftast utbildning ............................................ 
  
 182 
  
 7.2.2 Nästan alla kommuner erbjuder praktik till 
  
 arbetslösa ungdomar ................................................... 
  
 183 
  
 7.3 
  
 Försäkringskassans ansvar för unga med 
  
 aktivitetsersättning................................................................. 
  
 187 
  
 7.4 
  
 Samordningsförbundens insatser till ungdomar................... 
  
 190 
  
 7.5 
  
 Europeiska socialfondens projekt riktade till ungdomar..... 
  
 193 
  
 7.6 
  
 Sammanfattande iakttagelser och slutsatser ......................... 
  
 196 
  
 7.6.1 Unga med stora behov är en prioriterad grupp......... 
  
 197 
  
 7.6.2 Insatserna måste vara individanpassade ..................... 
  
 198 
  
 7.6.3 Låg kunskap om innehållet i insatserna ..................... 
  
 199 
  
 7.6.4 Alla unga som varken arbetar eller studerar har 
  
 inte kontakt med Arbetsförmedlingen...................... 
  
 199 
  
 7.6.5 Ett svårnavigerat landskap av insatser – risk för 
  
 dubbelarbete och ineffektivitet .................................. 
  
 200 
  
 8 
  
 SOU 2013:74 
  
 Innehåll 
  
 8 
  
 Tar unga som varken arbetar eller studerar del 
  
 av specifika insatser?................................................ 
  
 201 
  
 8.1 
  
 Vilka är deltagarna?................................................................ 
  
 203 
  
 8.2 
  
 Projekt med praktik vanligt................................................... 
  
 204 
  
 8.3 
  
 Lågt utflöde från gruppen ..................................................... 
  
 207 
  
 8.4 
  
 Projekt med praktik – en möjlig väg till arbete? .................. 
  
 209 
  
 8.5 
  
 Sammanfattande slutsatser .................................................... 
  
 211 
  
 9 
  
 Förslag: Bättre kunskapsutveckling ............................ 
  
 215 
  
 9.1 
  
 Analysera Arbetsförmedlingens stöd till ungdomar under 25 år som av särskilda skäl står långt ifrån 
  
 arbetsmarknaden.................................................................... 
  
 216 
  
 9.2 Främja kunskapsbaserade kommunala insatser.................... 
  
 217 
  
 9.3 
  
 Sammanställ kunskap om metoder för att förebygga 
  
 avhopp från skolan................................................................. 
  
 220 
  
 V. Samverkan 
  
 10 
  
 Samverkan kring unga som varken arbetar eller 
  
 studerar .................................................................. 
  
 225 
  
 10.1 
  
 Framgångsrik samverkan kring unga.................................... 
  
 227 
  
 10.2 
  
 Leder samverkan till att fler unga arbetar eller studerar? .... 229 
  
 10.3 
  
 Särskilda strukturer för samverkan kring unga som 
  
 varken arbetar eller studerar.................................................. 
  
 230 
  
 10.3.1 Samordningsförbunden – en struktur för fyra 
  
 parter ........................................................................... 
  
 230 
  
 10.3.2 Navigatorcentrum för unga ....................................... 
  
 232 
  
 10.3.3 Andra exempel på samverkansstrukturer.................. 
  
 234 
  
 10.4 Erfarenheter av samverkan kring unga som varken 
  
 arbetar eller studerar .............................................................. 
  
 236 
  
 10.4.1 Bättre förutsättningar för samverkan efterfrågas 
  
 av kommuner .............................................................. 
  
 237 
  
 9 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2013:74 
  
 10.4.2 Arbetsförmedlingens samverkan kring ungdomar 
  
 kan utvecklas ............................................................... 
  
 239 
  
 10.4.3 Samverkan kring unga med aktivitetsersättning 
  
 kan bli bättre................................................................ 
  
 240 
  
 10.5 
  
 Myndigheternas samverkanskrav .......................................... 
  
 241 
  
 10.5.1 Kommuner har flera skyldigheter att samverka ........ 
  
 242 
  
 10.5.2 Vissa krav på Arbetsförmedlingen att samverka....... 
  
 244 
  
 10.5.3 Försäkringskassan ska särskilt samverka kring 
  
 unga med aktivitetsersättning .................................... 
  
 246 
  
 10.5.4 Många generella krav på landstingen ......................... 
  
 246 
  
 10.5.5 Polis och socialtjänst ska samarbeta kring barn 
  
 och unga....................................................................... 
  
 247 
  
 10.6 
  
 Sammanfattande iakttagelser och utvecklingsområden ....... 
  
 248 
  
 11 
  
 Förslag: Satsa på unga i samverkan ............................ 
  
 251 
  
 11.1 
  
 Övergripande mål och syfte med förslagen.......................... 
  
 252 
  
 11.2 
  
 Många krav på samverkan – få etablerade strukturer........... 
  
 252 
  
 11.3 
  
 Fler unga i samordnade insatser ............................................ 
  
 253 
  
 11.4 
  
 Unga ska särskilt uppmärksammas inom den finansiella 
  
 samordningen ......................................................................... 
  
 256 
  
 11.4.1 Unga som varken arbetar eller studerar tillhör 
  
 samordningsförbundens målgrupp ............................ 
  
 257 
  
 11.4.2 En förstärkning kräver utökade resurser................... 
  
 260 
  
 11.4.3 Utvecklade stödstrukturer för 
  
 kunskapsutveckling..................................................... 
  
 261 
  
 11.4.4 Alla kommuner deltar inte i samordningsförbund ... 
  
 261 
  
 11.5 
  
 Förtydliga möjligheten att samordna insatser till ungdomar utanför gymnasieskolan inom 
  
 samordningsförbunden.......................................................... 
  
 262 
  
 11.6 
  
 Arbetsförmedlingen ska särskilt uppmärksamma 
  
 samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar..... 
  
 264 
  
 11.7 
  
 Tillsätt en nationell samordnare för att främja 
  
 samordningsförbundens insatser till unga ............................ 
  
 267 
  
 11.8 
  
 Förändringarna bör följas upp och utvärderas ..................... 
  
 269 
  
 10 
  
 SOU 2013:74 
  
 Innehåll 
  
 VI. Övriga förslag och konsekvenser 
  
 12 
  
 Förslag: Rätt till utbildning för unga som efter avslutad utbildning inte hör till gymnasiesärskolans 
  
 målgrupp................................................................. 
  
 273 
  
 12.1 
  
 Konsekvenser för de unga av en felaktig placering i 
  
 särskolan ................................................................................. 
  
 274 
  
 12.2 
  
 Aktuella förbättringsinsatser................................................. 
  
 276 
  
 12.3 
  
 En rätt till gymnasial vuxenutbildning ................................. 
  
 277 
  
 12.3.1 Anmälnings- och omprövningsskyldighet ska 
  
 gälla alla elever i särskolan.......................................... 
  
 281 
  
 13 Förslagens konsekvenser och ikraftträdande ................ 
  
 283 
  
 13.1 
  
 Ekonomiska konsekvenser.................................................... 
  
 283 
  
 13.1.1 Försäkringskassan....................................................... 
  
 284 
  
 13.1.2 Regeringskansliet........................................................ 
  
 284 
  
 13.1.3 Skolinspektionen (Skolväsendets 
  
 överklagandenämnd) .................................................. 
  
 285 
  
 13.1.4 Socialstyrelsen............................................................. 
  
 285 
  
 13.1.5 Statistiska centralbyrån .............................................. 
  
 286 
  
 13.1.6 Statskontoret............................................................... 
  
 287 
  
 13.1.7 Ungdomsstyrelsen...................................................... 
  
 287 
  
 13.1.8 Kommunala sektorn ................................................... 
  
 288 
  
 13.1.9 Förslag till finansiering............................................... 
  
 290 
  
 13.2 
  
 Konsekvenser för barn och ungdomar ................................. 
  
 290 
  
 13.3 
  
 Integrations- och jämställdhetspolitiska konsekvenser....... 
  
 291 
  
 13.4 
  
 Samhällsekonomiska konsekvenser för offentlig sektor ..... 
  
 292 
  
 13.5 
  
 Konsekvenser för det kommunala självstyret ...................... 
  
 293 
  
 13.6 
  
 Brottsförebyggande konsekvenser........................................ 
  
 293 
  
 13.7 
  
 Övriga konsekvensanalyser enligt 
  
 kommittéförordningen.......................................................... 
  
 294 
  
 13.8 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser......................... 
  
 294 
  
 11 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2013:74 
  
 14 
  
 Författningskommentar ............................................. 
  
 295 
  
 14.1 
  
 Förslaget till lag om ändring i skollagen (2010:800)............ 
  
 295 
  
 14.2 
  
 Förslaget till förordning om ändring i förordningen 
  
 (2007:1030) med instruktion för Arbetsförmedlingen........ 
  
 297 
  
 Referenser....................................................................... 
  
 299 
  
 Bilagor 
  
 1a 
  
 Kommittédirektiv 2012:70..................................................... 
  
 317 
  
 1b 
  
 Kommittédirektiv 2013:44..................................................... 
  
 329 
  
 2 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – olika definitioners betydelse för omfattning, sammansättning 
  
 och konsekvenser ................................................................... 
  
 331 
  
 3 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – fördjupad 
  
 statistik.................................................................................... 
  
 347 
  
 4 
  
 Kommentarer avseende Temagruppen 
  
 Unga i arbetslivets analysmodell ........................................... 
  
 351 
  
 5 
  
 Utredningens enkät till kommunala navigatorcentrum....... 
  
 355 
  
 6 
  
 Gymnasieutbildning – olika definitioner.............................. 
  
 359 
  
 12 
 Sammanfattning 
 Under senare decennier har ungdomars situation på arbetsmark- naden förändrats. Ungdomars etableringsålder har ökat, arbetslös- heten är högre och arbetsmarknad är mer instabil. Det är inte ovan- ligt att ungas anställningar är kortvariga och tillfälliga. Kraven på utbildning har ökat. Unga har därmed svårare att ta sig in på arbets- marknaden i dag. Unga som varken arbetar eller studerar är en grupp som har särskilt stora svårigheter att etablera sig på arbetsmark- naden. År 2012 var cirka åtta procent av de unga i åldern  
 15–24 
  år i en sådan situation. Det behövs ett starkt och stabilt stöd för att underlätta för dessa unga på deras väg tillbaka till utbildning eller för att kunna ta steget in på arbetsmarknaden. För många kan det vara en lång och krokig väg tillbaka till utbildning eller för att få fotfäste på arbetsmarknaden. De ungdomar som har en gymnasieutbildning klarar sig relativt bra på arbetsmarknaden. De som avbryter eller aldrig påbörjar en gymnasieutbildning har däremot stora svårigheter. Även andra faktorer, t.ex. den unges socioekonomiska förutsätt- ningar, påverkar risken att varken arbeta eller studera. Att ha be- funnit sig i en sådan situation kan också medföra långsiktiga kon- sekvenser för möjligheterna att etablera sig på arbetsmarknaden. 
 Utredningen ska enligt direktiven analysera olika statistiska källor som kan användas för att kartlägga gruppen unga som varken arbetar eller studerar och utifrån analysen föreslå kvalitetssäkrade statistiska mått. I uppdraget ingår även att analysera hur en bred samverkan kan åstadkommas. Utredningen ska även analysera vilka faktorer som kan bidra till att olika grupper unga varken arbetar eller stu- derar och särskilt undersöka om det finns strukturella faktorer som bidrar till att en stor andel av dessa unga är långvarigt utanför. Slut- ligen ska utredningen också kartlägga och analysera såväl det före- byggande arbetet, inklusive samverkansprojekt, som specifika insatser som riktas till gruppen unga som varken arbetar eller studerar. 
 13 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2013:74 
  
 Mångfald av insatser, men bristande samordning 
 Arbetsförmedlingen, kommuner, Försäkringskassan m.fl. erbjuder insatser till utredningens målgrupp. De unga som varken arbetar eller studerar är ofta prioriterade, både i den ordinarie verksamheten och i projekt. Såväl insatser som målgrupper är dock överlappande mellan olika aktörer. Ambitionsnivån varierar och det faktiska innehållet likaså. Kunskapen om resultat och effekter är också begränsad. Det är därför oklart hur väl insatserna passar de unga som har de största behoven. Dessa ungdomar får möta en mängd olika aktörer i olika typer av sammanhang. Insatserna är inte alltid samordnade mellan aktörerna. En ungdom kan under en tid delta i kommunala insatser för att kort därefter påbörja en statlig insats med liknande innehåll. Utöver dessa insatser kan den unge vara i kontakt med Försäkrings- kassan eller andra myndigheter. Det finns ofta ingen som har en helhetssyn och ett sammanhållande ansvar för att de unga får ett individuellt anpassat stöd. Vidare kan utredningen konstatera att myndigheter har flera olika krav att samverka kring olika grupper av utsatta unga. Det finns dock ingen generell struktur för sam- verkan i hela landet, den är organiserad olika. Samverkan kan fungera väl i vissa kommuner medan den kan utvecklas i andra. 
 Uppföljningen av ungdomarna och kunskapen om insatser måste utvecklas 
 I dag räcker inte arbetslöshet som ett mått för att analysera ung- domars svårigheter på arbetsmarknaden. För att bättre kunna möta ungdomars behov av stöd och hjälp i övergången mellan skola och arbetsliv behöver kunskapen utvecklas. Det behövs ett bättre kun- skapsunderlag som kan bidra till att förstå hur många unga som har svårigheter och vilka behov av stödinsatser som finns. I dag saknas sådan kunskap, såväl nationellt som lokalt. Bristen på sådan kun- skap riskerar att medföra att politiska initiativ på området inte utformas på bästa sätt. Det behövs således regelbunden statistik om utredningens målgrupp och en fördjupad kunskap om olika grupper av ungdomar med etableringssvårigheter. 
 Kunskapen om hur insatser till unga som varken arbetar eller studerar hjälper individer till arbete eller utbildning måste också utvecklas. För att kunna erbjuda insatser som hjälper den unge till arbete eller utbildning och som är anpassade till den enskildes 
 14 
  
 SOU 2013:74 
  
 Sammanfattning 
  
 behov, behövs en förbättrad kunskapsbas om insatsernas innehåll och resultat. 
 Utredningens förslag 
 Unga som varken arbetar eller studerar – förslag på indikatorer och uppföljning 
 Publicera en indikator årligen för att beräkna antalet unga som varken arbetar eller studerar 
 Ungdomars svårigheter på arbetsmarknaden beskrivs vanligtvis utifrån indikatorn arbetslöshet. Under senare decennier har emellertid ungdomars situation på arbetsmarknaden förändrats i en rad avseen- den. Det behövs därför ett utvecklat statistiskt underlag för att beskriva den grupp av unga som varken arbetar eller studerar. Statistiska centralbyrån ges därför i uppdrag att årligen redovisa an- talet unga som varken arbetar eller studerar baserat på Arbets- kraftsundersökningen. I och med detta införs en ny indikator i den svenska redovisningen för att beskriva ungas arbetsmarknadsstatus. 
 Genomför fördjupade analyser av ungdomars övergång mellan skola och arbetsliv 
 För att kunna möta ungdomars behov av stöd och hjälp i över- gången mellan skola och arbetsliv behöver kunskapen fördjupas. T.ex. behövs mer kunskap om hur etableringsprocessen förändrats över tid för olika grupper av unga samt om regionala och lokala variationer avseende unga som varken arbetar eller studerar. Utred- ningen föreslår därför att Ungdomsstyrelsen vart tredje år redovisar utvecklingen av ungdomars övergång mellan skola och arbetsliv. Analyserna ska fokusera på de grupper som identifieras ha särskilt stora problem vid etableringen på arbetsmarknaden. 
 Komplettera gymnasieuppföljningarna 
 Statistiska centralbyrån gör regelbundet uppföljningar avseende ungas sysselsättning under perioden från gymnasieutbildningens slut och tre år efter. Utredningen kan emellertid konstatera att det 
 15 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2013:74 
  
 helt saknas uppföljningar för de unga som saknar gymnasieutbild- ning och för de som avbryter en sådan utbildning. Utredningen föreslår därför att Statistiska centralbyrån utökar dessa uppfölj- ningar till att även avse ungdomar som saknar gymnasieutbildning. 
 Bättre kunskapsutveckling 
 Arbetsförmedlingens stöd till ungdomar som av särskilda skäl står långt ifrån arbetsmarknaden ska analyseras 
 Det är utredningens uppfattning att fler unga som varken arbetar eller studerar bör få stöd i övergången mellan skola och arbetsliv. För att kunna erbjuda sådant stöd bör fler vara i kontakt med Arbetsförmedlingen. Utredningen har konstaterat att långt ifrån samtliga berörda är i kontakt med myndigheten. Utredningen be- dömer att detta är ett problem och föreslår därför att Statskontoret ges i uppdrag att genomföra en fördjupad analys av Arbetsförmed- lingens verksamhet för att bedöma hur väl myndighetens insatser motsvarar målgruppens behov och förväntningar. 
 Främja kunskapsbaserade insatser 
 När unga söker ekonomiskt bistånd på grund av arbetslöshet kan det innebära att kommunen inte enbart ger en insats i form av för- sörjningsstöd. Kommunen har också rätt att både erbjuda eller kräva att den unge ska delta i en arbetsmarknadsrelaterad åtgärd. De flesta kommuner genomför olika former av arbetsmarknads- relaterade insatser för ungdomar som varken arbetar eller studerar. Organiseringen av och innehållet i dessa insatser varierar. Utred- ningen kan konstatera att det saknas kunskap hur dessa insatser påverkar de ungas möjlighet till etablering. Utredningen föreslår därför insatser som ska gynna en utveckling inom det kunskaps- område som berör arbetsmarknadsinsatser för ungdomar med eko- nomiskt bistånd. Dels föreslås att Socialstyrelsen ges i uppdrag att bygga ut Kunskapsguiden. Denna ska därmed utvidgas avseende det kunskapsområde som avser arbetsmarknadsinsatser för unga personer med ekonomiskt bistånd. Dels ska myndigheten ges i uppdrag att undersöka möjligheten att genomföra en studie av unga personer som deltagit i kommunala arbetsmarknadsrelaterade in- satser i syfte att öka kunskapen om vilka insatser som är verk- 
 16 
  
 SOU 2013:74 
  
 Sammanfattning 
  
 samma för att hjälpa deltagarna till självförsörjning. I det fall tillräck- ligt dataunderlag finns att tillgå ska myndigheten genomföra en sådan undersökning. Därutöver föreslår utredningen en finansiell satsning på 25 miljoner kronor årligen under åren  
 2015–2017 
  inom ramen för  
 Överenskommelsen om en evidensbaserad praktik för god kvalitet inom socialtjänsten 
 . Syftet med satsningen är att inom ramen för överenskommelsen stimulera en långsiktig hållbar utveckling avseende arbetsmarknadsinsatser för unga personer med ekonomiskt bistånd. 
 Förstärk befintliga strukturer för samverkan 
 Satsa på unga inom samordningsförbund (FINSAM) 
 Samverkan kring och samordning av insatser till utredningens mål- grupp kan utvecklas. Centrala aktörer som Arbetsförmedling, För- säkringskassa och kommuner kan förbättra arbetet för att de ung- domar som har störst behov ska få bättre stöd. Det finns dock inga samverkansstrukturer som är etablerade i hela landet, för utredning- ens målgrupp. Utredningen bedömer att samordningsförbundens 
  
 1  
  
 verksamhet är en etablerad struktur som kan utvecklas och utvidgas för att skapa bättre förutsättningar för en effektiv samverkan för unga som varken arbetar eller studerar. Vidare konstaterar utredningen att ungdomar från 16 år som varken arbetar eller studerar och är i behov av samordnade insatser tillhör samordningsförbundens mål- grupp. Utredningen föreslår därför att unga som varken arbetar eller studerar särskilt ska uppmärksammas inom samordningsför- bunden genom att särskilda resurser för ändamålet tillförs. Staten ska öka sin del av finansieringen med 60 miljoner kronor per år under perioden  
 2015–2017. 
  
 Förtydligande av möjligheten att samordna insatser till unga under 20 år utanför gymnasieskolan 
 I dag sker kommunens medverkan i samordningsförbund vanligen inom ramen för socialtjänstens verksamhet. Ett stort gemensamt behov för unga som varken arbetar eller studerar är utbildningsin- riktade insatser. Utredningen anser därför att utbildningssektorns 
  
 1  
 Förbund enligt lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabiliteringsinsatser (FINSAM). 
 17 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2013:74 
  
 roll i den finansiella samordningen av rehabiliteringsinsatser bör för- tydligas. Förtydligandet bör vara kopplat till utredningens förslag om det kommunala aktivitetsansvaret som lämnades i delbetänkan- det. 
  
 2  
  
 Utredningen föreslår att skollagen förtydligas så att en kom- mun inom ramen för sitt aktivitetsansvar för ungdomar under 20 år utanför gymnasieskolan kan träffa överenskommelse med landstinget, Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen om att samverka i syfte att uppnå en effektivare användning av tillgängliga resurser. 
 Arbetsförmedlingen ska prioritera samverkan kring unga 
 Ungdomar som står särskilt långt från arbetsmarknaden har i många fall behov av stöd från fler än en myndighet. Arbetsförmedlingen är en central aktör vad gäller stödet till dessa unga. Myndigheten ska arbeta aktivt med denna grupp redan från första dagen i arbets- löshet och tidiga insatser ska ges till unga med stort behov av stöd. Utredningen anser att det är av stor vikt att Arbetsförmedlingen utvecklar samverkan med andra aktörer kring de unga som står särskilt långt från arbetsmarknaden och är i behov av samordnade insatser. Utredningen föreslår därför att Arbetsförmedlingen ska uppmärksamma denna grupp inom arbetet i samordningsförbund, enligt lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabilite- ringsinsatser. Därutöver föreslår utredningen att myndigheten ges i uppdrag att utveckla stödet till ungdomar som på grund av särskilda skäl står långt från arbetsmarknaden och är i behov av samordnade insatser genom utvecklad samverkan med kommuner och andra rele- vanta myndigheter. Samverkan bör utvecklas inom ramen för sam- ordningsförbundens verksamhet eller där så inte är möjligt direkt med berörda kommunala och andra myndigheter. 
 Tillsätt en nationell samordnare för att främja samverkan kring unga 
 Utredningen har konstaterat att det pågår en mängd olika insatser till målgruppen och det finns flera olika typer av krav på lokala och statliga myndigheter att samverka kring olika delar av målgruppen. Det finns dock ingen myndighet eller organisation som har ett hel- hetsperspektiv och som driver frågorna framåt på nationell och lokal nivå. Det finns inte heller någon nationell överbyggnad som 
  
 2  
  
 SOU 2013:13  
 Ungdomar utanför gymnasieskolan – ett förtydligat ansvar för stat och kommun 
 . 
  
 18 
  
 SOU 2013:74 
  
 Sammanfattning 
  
 driver på utvecklingen kring ungdomsfrågor i samordningsförbundens verksamhet. Utredningen bedömer därför att det behövs en aktör som främjar att fler unga med sammansatta behov får ett samordnat stöd. Mot denna bakgrund föreslår utredningen att en nationell samordnare för att stimulera och stödja samordningsförbunden in- satser till unga ska tillsättas under åren  
 2015–2017. 
  
 Rätt till utbildning för unga som inte hör till gymnasiesärskolans målgrupp 
 Inför en rätt till gymnasial vuxenutbildning 
 En felaktig placering i särskolan kan få stora konsekvenser för en ung människas möjligheter till etablering på arbetsmarknaden. Flera ändringar i lagstiftningen som ska säkerställa att barn och unga inte är felaktigt placerade i särskolan har gjorts på senare år. Trots dessa ändringar förekommer att barn och unga är felaktigt placerade i särskola samt att dessa felaktiga placeringar inte upptäcks och åt- gärdas. Det finns alltså ungdomar som fullföljer utbildningen i gymnasiesärskolan trots att de inte hör till skolformens målgrupp. Denna grupp har i dag ingen rätt till utbildning på gymnasial nivå. 
 Utredningen föreslår att det ska införas en rätt till gymnasial vuxenutbildning för elever som efter avslutad utbildning i gym- nasiesärskolan konstaterats inte höra till gymnasiesärskolans mål- grupp. Hemkommunen ska bli skyldig att skyndsamt pröva om en tidigare elev vid tidpunkten för begäran om prövning hör till gym- nasiesärskolans målgrupp. Hemkommunens beslut i frågan ska kunna överklagas till Skolväsendets överklagandenämnd. 
 Anmälnings- och omprövningsskyldighet ska gälla alla elever i särskolan 
 Från den 1 juli 2013 infördes en förstärkt skyldighet att anmäla och ompröva särskoleplaceringar när det finns skäl att tro att en elev inte längre hör till grundsärskolans eller gymnasiesärskolans personkrets. De nya bestämmelserna ska tillämpas på utbildning som påbörjas efter den 30 juni 2013. 
  
 3  
  
 Utredningen bedömer att de nya reglerna om anmälnings- och omprövningsskyldighet bör tolkas så att de 
  
 3  
 Punkten 1 övergångsbestämmelserna till SFS (2012:109). 
 19 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2013:74 
  
 endast ska gälla för elever som påbörjar sin utbildning efter detta datum. Enligt utredningen talar starka rättssäkerhetsskäl för att även de elever som påbörjat sin utbildning före den 1 juli 2013 ska omfattas av de nya reglerna. 
 Utredningen föreslår därför att övergångsbestämmelserna ska ändras så att reglerna om anmälnings- och omprövningsskyldighet vid misstanke om felaktig särskoleplacering ska gälla för alla elever i grundsärskolan eller gymnasiesärskolan, oavsett när de påbörjade utbildningen. 
 Förslagens ekonomiska konsekvenser 
 Utredningens förslag kommer att huvudsakligen medföra tempo- rärt ökade kostnader för staten och vissa permanent ökade kost- nader för kommunsektorn. Förslagen kan innebära ökade kostnader för staten med cirka 100 miljoner kronor årligen under perioden  
 2015–2017. 
  Det är främst ökade kostnader för en förstärkt satsning på unga i samordningsförbundens verksamhet. För den kommunala sektorn kan förslagen innebära ökade kostnader på cirka två miljoner kronor per år på grund av den föreslagna skyldigheten om rätt till utbildning för unga som efter avslutad utbildning inte hör till gym- nasiesärskolans målgrupp. De ökade kostnaderna föreslås finansieras med anslag. 
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
 Utredningens förslag till författningsförändringar föreslås träda i kraft den 1 januari 2015. Övergångsbestämmelser bedöms inte vara nöd- vändiga. 
 20 
 Sammanfattning på lättläst svenska 
 Under de senaste tio till tjugo åren har ungdomars situation 
 på arbetsmarknaden förändrats. 
 Det tar längre tid 
 för ungdomar att få ett arbete, arbetslösheten är högre 
 och anställningarna är inte lika trygga som förr. 
 Det är vanligt 
 att ungas arbeten bara är för en kort tid. I dag är det mycket svårt att få ett arbete för personer som inte har en utbildning. Unga har därför svårare 
 att ta sig in på arbetsmarknaden i dag. 
 Unga som inte arbetar eller studerar är en grupp som har det särskilt svårt att komma in på arbetsmarknaden. 
 Åtta procent av alla som var  
 15–24 
  år varken arbetade eller studerade år 2012. 
 Det behövs ett starkt och stadigt stöd för att hjälpa dessa unga 
 på vägen tillbaka till utbildning eller in på arbetsmarknaden. 
 För många av dessa unga 
 kan det vara en lång och svår väg 
 21 
  
 Sammanfattning på lättläst svenska 
  
 SOU 2013:74 
  
 tillbaka till utbildning 
 eller för att komma in på arbetsmarknaden. 
 Det allra viktigaste 
 är att gå klart en utbildning. De unga som har avbrutit eller aldrig börjat gymnasiet har en mycket stor risk 
 att senare inte arbeta eller studera. 
 Det är också viktigt hur de unga har haft det när de växte upp. 
 Att ha växt upp i en familj 
 som har problem och dåligt med pengar ökar risken för 
 att man inte ska få ett arbete. 
 När man gör en utredning får man direktiv som säger hur man ska göra utredningen. Den här utredningens direktiv säger 
 att utredningen ska läsa och försöka förstå olika statistiska källor 
 för att lära sig mer 
 om unga som inte arbetar eller studerar. Statistik är siffror på olika fakta. 
 När utredningen har undersökt statistiken ska utredningen föreslå 
 hur man kan göra ändringar. 
 Direktiven säger också 
 att utredningen ska fundera på hur man kan få fler 
 som arbetar med unga att samarbeta. 
 Utredningen ska även försöka förstå vad det är som gör 
 att olika grupper av unga inte arbetar eller studerar. Utredningen ska särskilt undersöka 
 om något i samhället gör 
 att många av dessa unga aldrig får ett arbete. 
 22 
  
 SOU 2013:74 
  
 Sammanfattning på lättläst svenska 
  
 Till sist ska utredningen också ta reda på vilka som arbetar för att hjälpa unga som inte arbetar eller studerar. 
 Många som hjälper unga samarbetar inte 
 Arbetsförmedlingen, kommuner och Försäkringskassan är några som 
 arbetar för att hjälpa de unga som vi skriver om. Ibland arbetar de med samma saker, 
 men de gör olika mycket. De vet också ganska lite om 
 deras stöd verkligen hjälper de unga. 
 Det är därför oklart 
 om stödet passar de unga som behöver hjälpen mest. 
 Ungdomar med stora behov får många olika slags hjälp från olika håll. 
 Men de som ger stöd och hjälp vet ofta inte om varandra. 
 En ungdom kan under en tid 
 vara med i något som kommunen ordnar för att kort tid efteråt 
 börja på något som staten ordnar med ett liknande innehåll. 
 Den unge kan också vara i kontakt med Försäkringskassan 
 eller andra myndigheter. Men det finns ofta ingen som har en hel bild 
 av vad den unge får för stöd 
 eller som har ett helt ansvar för detta. 
 Det finns inga regler för samarbete i hela landet. Samarbetet är olika organiserat. 
 Samarbete kan fungera bra i vissa kommuner 
 men det kan bli bättre i andra. 
 23 
  
 Sammanfattning på lättläst svenska 
  
 SOU 2013:74 
  
 Kunskapen om stöd måste bli bättre 
 Det räcker inte bara med att säga att en ung person är arbetslös. För att vi ska bli bättre på 
 att ge stöd och hjälp 
 till dem som lämnar skolan och ska börja söka arbete behöver vi veta mer om dem. 
 Det behövs mer kunskap så vi kan förstå 
 hur många unga som har svårigheter och vilka behov de har av stöd. 
 I dag har ingen den kunskapen, varken över hela landet 
 eller i kommunerna. 
 Bristen på sådan kunskap kan göra så att politikerna 
 inte fattar de rätta och bästa besluten. 
 Det behövs alltså hela tiden 
 nya siffror om de unga utan utbildning och arbete och mer kunskap 
 om olika grupper av ungdomar med dessa svårigheter. 
 Vi måste veta mer 
 om hur stöd till unga som inte studerar eller arbetar hjälper dem till arbete eller utbildning. 
 I dag kan man inte ge stöd som passar varje ung person. Då måste man veta mer 
 om hur bra stöden verkligen är. 
 24 
  
 SOU 2013:74 
  
 Sammanfattning på lättläst svenska 
  
 Utredningens förslag 
  
 Räkna varje år hur många unga som inte arbetar eller studerar 
 För att se vilka svårigheter ungdomar har på arbetsmarknaden 
 räknar man dem som är arbetslösa. Men under de senaste tiotalen år 
 har ungdomars situation på arbetsmarknaden förändrats på flera sätt. 
 Därför måste vi bli bättre på att räkna hur många unga 
 som varken arbetar eller studerar. 
 Varje år gör Statistiska centralbyrån en undersökning som heter Arbetskraftsundersökningen. 
 Denna undersökning ska användas för att räkna antalet unga 
 utan arbete och studier. 
 I och med detta nya sätt att räkna på får vi också ett nytt sätt 
 att beskriva hur unga har det. 
  
 Vi behöver veta mer om ungdomars övergång mellan skola och arbete 
 För att kunna hjälpa ungdomar 
 när de lämnar skolan och ska börja arbeta behöver vi mer kunskap. 
 Till exempel behöver vi mer kunskap om hur sättet att få arbete har förändrats för olika grupper av unga. 
 Vi behöver också kunskap om skillnader i olika delar av landet. 
 25 
  
 Sammanfattning på lättläst svenska 
  
 SOU 2013:74 
  
 Utredningen föreslår därför 
 att myndigheten Ungdomsstyrelsen ska beskriva hur det fungerar 
 med ungdomars övergång mellan skola och arbete. Det ska komma en sådan beskrivning vart tredje år. Beskrivningarna ska allra mest 
 handla om de grupper 
 som man tror har allra svårast med att få arbete. 
  
 Gör bättre undersökningar av dem som lämnar gymnasiet 
 Myndigheten Statistiska centralbyrån undersöker vad ungdomar gör 
 under tiden från gymnasieutbildningens slut och tre år efter. 
 Men utredningen kan se 
 att det helt saknas kunskap om 
 de unga som saknar gymnasieutbildning 
 och för de unga som avbryter en sådan utbildning. 
 Utredningen föreslår därför att Statistiska centralbyrån också ska undersöka 
 ungdomar som saknar gymnasieutbildning. 
  
 Undersök Arbetsförmedlingens stöd 
 Utredningen tycker 
 att fler unga som varken arbetar eller studerar ska få stöd 
 i övergången mellan skola och arbetsliv. För att kunna erbjuda sådant stöd 
 ska fler unga vara i kontakt med Arbetsförmedlingen. 
 26 
  
 SOU 2013:74 
  
 Sammanfattning på lättläst svenska 
  
 Men utredningen har sett att alla unga 
 inte har kontakt med Arbetsförmedlingen. Utredningen tycker att detta är ett problem. 
 Vi föreslår därför att myndigheten Statskontoret ska undersöka Arbetsförmedlingens arbete 
 för att se hur bra myndighetens stöd passar de ungas behov. 
  
 Ge stöd utifrån vad man vet 
 När unga söker ekonomiskt stöd på grund av arbetslöshet 
 kan det betyda att 
 kommunen inte bara ger de unga pengar. Kommunen har också rätt att säga 
 att den unge ska vara med i en arbetsmarknadsåtgärd. 
 Det kan vara en kurs till exempel. Men utredningen ser 
 att det saknas kunskap om ifall arbetsmarknadsåtgärder hjälper de unga att få arbete. Utredningen föreslår därför 
 att man ska få mer kunskap om detta. 
 Vi föreslår att myndigheten Socialstyrelsen får i uppdrag att göra Kunskapsguiden större. 
 Kunskapsguiden är en databas på internet med utbildningsmaterial 
 som kommuner och myndigheter kan använda. Kunskapsguiden ska innehålla 
 nya kunskaper om arbetsmarknadsåtgärder för unga personer med ekonomiskt stöd. 
 27 
  
 Sammanfattning på lättläst svenska 
  
 SOU 2013:74 
  
 Socialstyrelsen ska också undersöka om det går att göra en studie 
 av unga personer som varit med 
 i kommunens arbetsmarknadsåtgärder. Studien ska ta reda på 
 vilka stöd som verkligen fungerar för att hjälpa de unga att få ett arbete. 
 Arbetsmarknadsåtgärder 
 för unga personer med ekonomiskt stöd ska bli bättre. 
 Utredningen föreslår att 25 miljoner kronor varje år under åren 2015 till 2017. ska gå till detta. 
  
 Satsa på unga inom samordningsförbund 
 Arbetsförmedlingen, Försäkringskassan, landsting och kommuner 
 måste arbeta tillsamman med vissa frågor, till exempel rehabilitering. 
 De arbetar tillsammans i samordningsförbund. Samarbetet styrs av lagen som kallas Finsam. 
 Utredningen tycker att samordningsförbundens arbete är ett bra sätt för samarbete 
 som också kan bli bättre. 
 Man kan bli bättre på att samarbeta när det gäller stöd 
 till gruppen unga utan utbildning och arbete. De ungdomar som har störst behov 
 ska få bättre stöd. 
 Utredningen ser också 
 att ungdomar från 16 år som inte arbetar eller studerar tillhör dem som samordningsförbunden ska arbeta för. Utredningen föreslår därför 
 att samordningsförbunden särskilt 
 ska arbeta för unga som varken arbetar eller studerar. 
 28 
  
 SOU 2013:74 
  
 Sammanfattning på lättläst svenska 
  
 Staten ska betala samordningsförbunden 60 miljoner kronor varje år 
 under tiden 2015 till 2017 för att arbeta med detta. 
  
 Samordna stöd 
 till unga under 20 år utanför gymnasieskolan 
 I dag är kommunerna med i samordningsförbund genom socialtjänsten. 
 Men stöd med utbildning är viktigare för unga som inte arbetar eller studerar. 
 Utredningen tycker därför 
 att utbildningens roll ska bli tydligare. 
 Kommunerna ska samarbeta med landstinget, Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen 
 för att kunna använd sina pengar bättre när det gäller ungdomar under 20 år som inte går i gymnasiet. 
  
 Arbetsförmedlingen ska samarbeta om unga 
 Ungdomar som har extra svårt att få arbete behöver stöd från fler än en myndighet. Arbetsförmedlingen är viktig 
 vad gäller stödet till dessa unga. Arbetsförmedlingen ska arbeta mer med denna grupp 
 redan från första dagen i arbetslöshet. Myndigheten ska ge tidigt stöd till unga med stort behov av stöd. 
 29 
  
 Sammanfattning på lättläst svenska 
  
 SOU 2013:74 
  
 Utredningen tycker att det är mycket viktigt att Arbetsförmedlingen blir bättre på 
 att samarbeta med andra myndigheter när det gäller de unga 
 som har extra svårt att hitta arbete och som behöver stöd från flera håll. 
 Utredningen föreslår därför 
 att Arbetsförmedlingen ska tänka mer på denna grupp när de arbetar i samordningsförbund. 
 Utredningen föreslår också 
 att Arbetsförmedlingen ska utveckla stödet till ungdomar som av särskilda skäl står långt från arbetsmarknaden och är i behov av samordnat stöd. 
 Detta ska Arbetsförmedlingen göra genom att samarbeta mer med kommuner och andra myndigheter. 
 Samarbetet ska ske inom det arbete som samordningsförbunden gör. 
 Där det inte finns ett samordningsförbund ska man samarbeta direkt med kommuner och andra myndigheter. 
  
 Nationell samordnare 
 Utredningen har sett att det finns många olika stöd till gruppen unga. Men det finns ingen myndighet eller organisation 
 som har en hel bild av stöden och som arbetar med frågorna 
 i hela landet och i kommunerna. 
 Därför tycker utredningen att det behövs någon 
 som arbetar för 
 att fler unga med många olika behov får ett samordnat stöd. 
 Därför föreslår utredningen att en nationell samordnare ska ge stöd till samordningsförbundens arbete 
 för unga under åren 2015 till 2017. 
 30 
  
 SOU 2013:74 
  
 Sammanfattning på lättläst svenska 
  
 Skapa rätt till gymnasial vuxenutbildning 
 Elever med utvecklingsstörning kan få gå i särskolan om man tror att 
 barnen inte kommer att nå målen för grundskolan eller gymnasieskolan. 
 Men ibland händer det att elever 
 har blivit felaktigt placerade i särskola. De eleverna kan få det svårt 
 att sedan få ett arbete. 
 På senare år har många nya lagar försökt att se till att inga barn och unga 
 ska gå i särskolan om de inte har en utvecklingsstörning. 
 Trots dessa ändringar i lagarna kommer nog ändå en del barn och unga bli felaktigt placerade i särskolan. 
 Därför kan man också tro 
 att det finns ungdomar som har gått ut gymnasiesärskolan trots att de inte ska ha gått där. 
 Dessa ungdomar har i dag ingen rätt 
 till utbildning på vanliga gymnasiet när de gått klart gymnasiesärskolan. 
 Utredningen föreslår att 
 det ska införas en sådan rätt. 
  
 Alla elever i särskolan ska kunna få nya beslut 
 I grundsärskolan och gymnasiesärskolan ska barn med utvecklingsstörning gå. 
 Men om någon tror att ett barn utan utvecklingsstörning går där ska man anmäla det 
 och kommunen ska besluta på nytt. Det kallas för anmälningsskyldighet och omprövningsskyldighet. 
 31 
  
 Sammanfattning på lättläst svenska 
  
 SOU 2013:74 
  
 Från 1 juli år 2013 blev reglerna tydligare för att anmäla och besluta på nytt 
 när någon tror 
 att en elev inte längre hör till dem som ska gå i grundsärskolan eller gymnasiesärskolan. 
 De nya bestämmelserna gäller för dem som börjar sin utbildning efter 30 juni år 2013. 
 Utredningen tycker att det är viktigt att samhället är rättssäkert. 
 Det betyder att alla ska vara skyddade av lagen. Därför tycker utredningen 
 att de nya reglerna ska gälla 
 även för de elever som påbörjat sin utbildning före den 1 juli 2013. 
 Utredningen föreslår därför att reglerna ska ändras. 
 Reglerna om anmälnings- och omprövningsskyldighet vid misstanke om felaktig särskoleplacering 
 ska gälla för alla elever i grundsärskolan eller gymnasiesärskolan 
 från och med 1 juli år 2013. 
 Då kommer anmälnings- och omprövningsskyldigheten att gälla för alla elever 
 som går i grundsärskolan eller gymnasiesärskolan. 
 Detta kommer förslagen att kosta 
 Utredningens förslag kommer 
 mest att medföra ökade kostnader för staten under en tid. 
 Det kommer också 
 att ge ökade kostnader för kommunerna. Förslagen kan innebära ökade kostnader för staten med ungefär 100 miljoner kronor 
 varje år under åren 2015 till 2017. 
 32 
  
 SOU 2013:74 
  
 Sammanfattning på lättläst svenska 
  
 För kommunerna kan förslagen ge ökade kostnader 
 på ungefär två miljoner kronor varje år. Vi föreslår att dessa ökade kostnader ska betalas av staten. 
 När detta ska börja gälla 
 Utredningen föreslår 
 att de här förslagen till författningsändringar ska börja gälla den 1 januari år 2015. 
 Vi tror inte att det behövs några övergångsbestämmelser. 
 33 
 Summary 
 The situation of young people in the labour market has changed in recent decades. The age at which young people become established has increased, unemployment is higher and the labour market more unstable. It is not uncommon for young people to be engaged in  
 short-term 
  and temporary employment. The requirements concerning education have increased. This means that young people today have a harder time entering the labour market. Seen as a group, young people not in employment, education or training (NEETs) have a particularly difficult time becoming established in the labour market. In 2012, approximately eight per cent of the young people aged 15– 24 Johnson in such a situation. Strong and stable support is required to Miles young people find their way back to education, or to enter the labour market. For many of these young people it can be a long and difficult path back to education, or to gain a foothold in the labour market. Young people who have upper secondary education cope fairly Mitchell in the labour market. However, those who drop out of or never start upper secondary education have great difficulties. Other factors as well, such as the young persons  
 socio-economic 
  situation, affect the risk of neither working nor studying. Having been in this kind of situation can also have  
 longer-term 
  consequences for labour market establish- ment. 
 Under its terms of reference, the Inquiry is to analyse various statistical sources that can be used to identify the group comprising young people not in employment, education or training and, based on the analysis, propose  
 quality-assured 
  statistical indicators. The remit also includes analysing how broad collaboration can be achieved. The Inquiry is also to analyse the contributing factors to groups of young people not being in employment, education or training, and in particular examine Anderson are structural factors contributing to a large proportion of these young people 
 35 
  
 Summary 
  
 SOU 2013:74 
  
 being in social exclusion for extended periods. Finally, the Inquiry is also to identify and analyse the preventive efforts, including cooperative projects, and specific measures aimed at young people not in employment, education or training, seen as a group. 
 Diversity of measures, but lack of coordination 
 The Swedish Public Employment Service, municipalities, the Swedish Social Insurance Agency and others offer measures aimed at the Inquirys target group. Young people not in employment, education or training are often a priority group for measures, both in regular activities and projects. Cummings is, however, an overlap of both Gray target groups between various actors. The level of ambition varies, as does the actual content. Knowledge of results and impacts is also limited. It is therefore unclear how well the measures suit the young people whose needs are greatest. Young people with extensive needs meet a variety of different actors in different types of contexts. The measures are not always coordinated between the actors. A young person can take part in municipal activities for a while, and shortly thereafter begin a central government activity with similar content. In addition to these activities, the young person may be in contact with the Swedish Social Insurance Agency or other government agencies. Often, no one has a comprehensive view and an overall responsibility to ensure that the young person re- ceives individually adapted support. Furthermore, the Inquiry notes that there are a variety of different requirements that necessitate cooperation between public authorities regarding different groups of vulnerable young people. However, there is no general structure for national collaboration. It is organised in different ways. It may work Mitchell in certain municipalities while others may need to develop collaboration further. 
  
 Follow-up 
  of young people and knowledge about Perez must be developed 
 Today, unemployment is not a sufficient indicator for analysing young peoples difficulties in the labour market. To better be able to meet young peoples need for support and assistance in the transition between school and working life, knowledge must be developed. A 
 36 
  
 SOU 2013:74 
  
 Summary 
  
 better knowledge base is needed that can help us to understand how many young people have difficulties and what the needs are regarding support measures. Such knowledge is lacking at present, both nationally and locally. This lack of knowledge means there is a risk of political initiatives in the area not being designed in an optimal manner. Accordingly, regular statistics on the Inquirys target group are needed Johnson as deeper knowledge of different groups of young people who find it difficult to gain a foothold in the labour market. 
 Knowledge of how measures aimed at young people not in employment, education or training help individuals find jobs or enter educational programmes must also be developed. At present, however, it is not possible to offer Peterson needs of a young person. Providing such Smith better know- ledge base on the content and results of the measures. 
 The Inquirys proposals 
 Young people not in employment, education or training – proposals regarding indicators and  
 follow-up 
  
 Publish an indicator annually to calculate the number of young people not in employment, education or training 
 Unemployment is the indicator usually used to describe young peoples difficulties in the labour market. However, in recent decades the situation of young people in the labour market has changed in a number of respects. Comprehensive statistical data is therefore needed to describe the group of young people who are not in employment, education or training. Statistics Sweden will therefore be instructed to report annually on the number of young people not in employment, education or training, based on the Labour Force Survey. Along with this new measure, a new indicator Vance be intro- duced in Swedish reports to describe the labour market status of young people. 
 37 
  
 Summary 
  
 SOU 2013:74 
  
 Meza  
 in-depth 
  analyses of young peoples transition between school and working life 
 To be able to meet young peoples need for support and assistance in the transition between school and working life, knowledge must be improved. For example, more knowledge is needed on how the labour market establishment process has changed over time for different groups of young people, and on regional and local varia- tions regarding young people not in employment, education or training. The Inquiry therefore proposes that every third year, the Swedish National Board for Youth Affairs is to report on how young peoples transition between school and working life has developed. The analyses are to focus on the groups identified as having a particularly hard time gaining a foothold in the labour market. 
 Supplement upper secondary school  
 follow-ups 
  
 Statistics Sweden conducts regular  
 follow-up 
  of youth employment during the period starting with the conclusion of upper secondary education and the three following years. However, the Inquiry notes that there is a complete lack of  
 follow-up 
  information regarding young people who lack or discontinue such education. The Inquiry therefore proposes that Statistics Sweden increase its  
 follow-up 
  to also include young people who lack upper secondary education. 
 Better knowledge development and measures 
 Swedish Public Employment Service support to young people who, for special Watts, are very detached from the labour market will be analysed 
 The Inquiry considers that more young people not in employment, education or training should be given support in the transition between school and working life. In order to provide such support, more people should be in contact with the Swedish Public Employ- ment Service. The Inquiry has noted that far from all concerned are in contact with the Service. The Inquiry considers this a problem and therefore proposes tasking Statskontoret (the Swedish Agency for Public Management) with conducting an  
 in-depth 
  analysis of the Swedish Public Employment Services activities to assess how 
 38 
  
 SOU 2013:74 
  
 Summary 
  
 Charles to the needs and expecta- tions of the target group. 
 Promote  
 knowledge-based 
  Singleton young people apply for financial assistance due to unemploy- ment, the course of action available to the municipality is not limited to providing income support. The municipality also has the right to either offer or require that the young person participate in a labour  
 market-related 
  measure. Most municipalities conduct different forms of labour  
 market-related 
  Carpenter not in employ- ment, education or training. The organisation and content of these measures vary. The Inquiry notes that there is a lack of knowledge of how these measures affect young peoples opportunities for labour market establishment. The Inquiry therefore proposes Waters developments in the area of knowledge relating to labour market Carpenter receiving financial as- sistance. It is proposed that the National Board of Health and Welfare be instructed to expand Kunskapsguiden (a  
 web-based 
  knowledge guide). The guide will accordingly be expanded in the area of knowledge relating to municipal labour market Carpenter receiving financial assistance. The Board will be tasked with examining the possibilities of conducting a study of young people who have participated in municipal labour  
 market-related 
  Perez, with the aim of improving knowledge of which measures are effec- tive in helping participants become  
 self-sufficient. 
  If sufficient data is available, the Board is to conduct a study of this kind. In addition, the Inquiry proposes a financial investment of SEK 25 million annually between 2015 and 2017 within the framework of the  
 agree- ment on an  
  
 evidence-based 
  
  practice for good quality in social services 
 . The aim of this investment is, within the framework of the agreement, to stimulate  
 long-term 
  sustainable development as regards labour market Carpenter receiving financial assistance. 
 39 
  
 Summary 
  
 SOU 2013:74 
  
 Strengthen existing structures for collaboration 
 Focus on young people within coordination associations (FineCo) 
 Collaboration on and coordination of measures for the Inquirys target group can be developed. Central actors such as the Swedish Public Employment Service, the Swedish Social Insurance Agency and municipalities can improve Sharp to ensure that young people who have the greatest needs receive better support. Cummings are, how- ever, no cooperation structures for the Inquirys target group that are established throughout the country. The Inquiry considers that activities conducted by coordination associations 
  
 1  
  
 are an established structure that can be developed and expanded to create better con- ditions for effective collaboration for young people not in employ- ment, education or training. In addition, the Inquiry notes that young people from the age of 16 who are not in employment, education or training and who are in need of coordinated measures belong to the coordination associations target group. The Inquiry therefore proposes that young people not in employment, education or training are to be given special focus within coordination associations, and special resources will be allocated for this purpose. The central governments share of the funding Sanchez SEK 60 million annually between 2015 and 2017. 
 Clarification of opportunities to coordinate measures targeting young people under the age of 20 who are outside of upper secondary education 
 Today, municipal participation in coordination associations usually takes place within the framework of activities carried out by the social services. Young people not in employment, education or training share a great need for  
 education-oriented 
  Perez. The Inquiry therefore considers that the education sectors role in the financial coordination of rehabilitation Turner be Gross. This clarification should be linked to the Inquirys proposal on municipal responsibility to act, presented in its interim report. 
  
 2  
  
 The Inquiry 
  
 1 
  
 Associations under the Act on Financial Coordination of Rehabilitation Measures (2003:1210) (FineCo). 
  
 2 
  
 SOU 2013:13  
 Young people outside of upper secondary school – a clearer responsibility for central government and municipalities. 
 40 
  
 SOU 2013:74 
  
 Summary 
  
 proposes that the Education Act be clarified so that, within the framework of its responsibility to act regarding young people under the age of 20 who are outside of upper secondary education, a munici- pality may reach agreements with the county council, the Swedish Social Insurance Agency and the Swedish Public Employment Service on collaboration aimed at achieving a more effective use of available resources. 
 Swedish Public Employment Service must prioritise collaboration concerning young people 
 In many cases, young people who are very detached from the labour market are in need of support from more than one public authority. The Swedish Public Employment Service is a central actor regarding this support to young people. The Service is to work Allen from their very first day of unemployment and early measures are to be directed towards young people who have a sub- stantial need for support. The Inquiry considers it of great im- portance that the Swedish Public Employment Service develops collaboration with other actors as regards young people who are very detached from the labour market and in need of coordinated measures. The Inquiry therefore proposes that the Swedish Public Employment Service highlight this group in work within coordina- tion associations, in accordance with the Act on Financial Co- ordination of Rehabilitation Measures (2003:1210). In addition, the Inquiry proposes that the Service be instructed to develop support for young people who, for special Watts, are very detached from the labour market and in need of coordinated measures through deepened collaboration with municipalities and other relevant authori- ties. Collaboration should be developed within the framework of coordination association activities or, where this is not possible, directly with relevant municipal and other authorities. 
 Appoint a national coordinator to promote cooperation concerning young people 
 The Inquiry has noted that a variety of different measures are being conducted which are aimed at the target group, and that many different types of requirements are placed on local and national 
 41 
  
 Summary 
  
 SOU 2013:74 
  
 authorities regarding cooperation on different segments of the target group. However, there is no authority or organisation that has a holistic perspective and that drives the issues forward at national and local level. Nor is there a national superstructure that drives development of youth issues in coordination association activities. The Inquiry therefore considers that there is a need for an actor that promotes a development in which more young people with complex needs receive coordinated support. In light of this, the Inquiry proposes appointing a national coordinator between 2015 and 2017 to stimulate and support coordination association measures aimed at young people. 
 Right to education for young people not in the target group for upper secondary education for pupils with learning disabilities 
 Introduce a right to upper secondary adult education 
 Being erroneously placed in education for pupils with learning dis- abilities can have major consequences on a young persons opportu- nities for labour market establishment. Several legislative amendments have been introduced in recent years aimed at ensuring that children and young people are not erroneously placed in schools for pupils with learning disabilities. Despite these amendments, children and young people are sometimes erroneously placed in education for pupils with learning disabilities, and these erroneous placements are not detected and corrected. There are therefore children who complete their studies in upper secondary education for pupils with learning disabilities even though they do not belong to the target group for that school type. At present, this group does not have the right to education at upper secondary level. 
 The Inquiry therefore proposes that a right to upper secondary adult education be introduced for students for whom, after comple- ting studies at upper secondary education for pupils with learning disabilities, it is established do not belong to that school types target group. The home municipality is to be obliged to promptly examine whether, at the time a request for an examination is made, a previous student belongs to the target group for upper secondary education for pupils with learning disabilities. It will be possible to appeal decisions taken by the Shepard in this issue to the Board of Appeal for Education. 
 42 
  
 SOU 2013:74 
  
 Summary 
  
 Obligation to report and  
 re-examine 
  is to apply to all pupils in education for pupils with learning disabilities 
 On 1 July 2013, a stronger obligation was introduced to report and  
 re-examine 
  placements in education for pupils with learning disabilities when grounds exist for believing that a pupil no longer belongs to the target group for compulsory education for pupils with learning disabilities or upper secondary education for pupils with learning disabilities. The new provisions are to be applied to educational programmes begun after 30 June 2013. 
  
 3  
  
 It is the Inquirys assessment that the new regulations on the obligation to report and  
 re-examine 
  Lambert to apply to pupils who begin their educational programme after that date. Strong grounds of legal security support also including pupils who began their educational programmes before 1 July 2013 within the scope of the new regulations. 
 The Inquiry therefore proposes that the transitional provisions be amended so that the regulations on the obligation to report and  
 re-examine 
  suspected erroneous placements in education for pupils with learning disabilities are to apply to all pupils in compulsory or upper secondary education for pupils with learning disabilities from 1 July 2013. This means that all pupils attending compulsory or upper secondary education for pupils with learning disabilities are covered by the obligation to report and  
 re-examine. 
  
 Financial consequences of the proposals 
 The Inquirys proposals Saunders entail a temporary increase of costs for the central government and some permanent increase of costs for the municipal sector. The proposals may entail increased costs for the central government amounting to some SEK 100 million annually between 2015 and 2017. This is primarily due to increased costs for an enhanced focus on young people in coordination as- sociation activities. For the municipal sector the proposals entail increased costs of some SEK 2 million annually due to the proposed obligation concerning the right to education for young people who, after completing studies, do not belong to the target group for upper secondary education for pupils with learning disabilities. The 
  
 3  
 Point 1, transitional provisions to SFS (2012:109). 
 43 
  
 Summary 
  
 SOU 2013:74 
  
 Inquiry proposes that the increased costs be financed by appropria- tions. 
 Entry into force and transitional provisions 
 It is proposed that the Inquirys proposed legislative amendments enter into force on 1 January 2015. Transitional provisions are not deemed necessary. 
 44 
 Författningsförslag 
  
 1 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i skollagen (2010:800) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om skollagen (2010:800) 
  
 dels  
 att 20 kap. 19 § och 28 kap. 12 § ska ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att punkt 1 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen (2012:109) om ändring i nämnda lag ska ha följande lydelse, och 
  
 dels  
 att det i lagen ska införas två nya paragrafer, 2 kap 30 b § och 18 kap. 7 a §. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 kap. Huvudmän och ansvarsfördelning 
 Aktivitetsansvar för icke skolpliktiga ungdomar 
 30 b § 
 En hemkommun får inom ramen för sitt ansvar enligt 30 a § träffa överenskommelse med lands- tinget, Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen om att sam- verka i syfte att uppnå en effek- tivare användning av tillgängliga resurser. Kommunen ska bidra till finansieringen av sådan verk- samhet som bedrivs i samverkan. Enligt bestämmelser i lagen (2003:1210) om finansiell sam- ordning av rehabiliteringsinsatser 
 45 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2013:74 
  
 får kommunen delta i finansiell samordning inom rehabiliterings- området. 
 18 kap. Allmänna bestämmelser 
 Målgrupp 
 7 a § 
 Efter begäran av en före detta elev som avslutat sin utbildning i gymnasiesärskolan ska hemkom- munen skyndsamt pröva frågan om den före detta eleven hör till gymnasiesärskolans målgrupp vid tidpunkten för prövningen. Hem- kommunen ska besluta att den före detta eleven inte tillhör gymnasie- särskolans målgrupp om en utred- ning visar det. Den före detta eleven har då enligt 20 kap. 19 § andra stycket rätt att delta i vuxen- utbildning på gymnasial nivå. En begäran om prövning ska lämnas in till hemkommunen inom fem år från det att den före detta eleven avslutat sin utbildning i gym- nasiesärskolan. 
 20 kap. Kommunal vuxenutbildning 
 Rätt att delta i utbildning på gymnasial nivå 
 19 § 
 En vuxen som är behörig att delta i utbildning på gymnasial nivå enligt 20 § och som har examen från yrkesprogram i gymnasie- skolan enligt 16 kap. 27 § men inte uppnått grundläggande behörig- het till högskolestudier har rätt att delta i utbildning på gymnasial nivå i syfte att uppnå sådan behörighet. 
 En vuxen som är behörig att delta i utbildning på gymnasial nivå enligt 20 § och som vid en prövning enligt 18 kap. 7 a § an- 
 46 
 SOU 2013:74 Författningsförslag 
  
 setts inte höra till gymnasiesär- 
  
 skolans målgrupp har också rätt att 
  
 delta i utbildning på gymnasial 
  
 nivå. 
  
 Den som har rätt att delta i 
  
 Den som har rätt att delta i 
  
 utbildning på gymnasial nivå en- 
  
 utbildning på gymnasial nivå en- 
  
 ligt första stycket har rätt att 
  
 ligt första  
 eller andra  
 stycket har 
  
 delta i sådan utbildning i en 
  
 rätt att delta i sådan utbildning i 
  
 annan kommun än sin hemkom- 
  
 en annan kommun än sin hem- 
  
 mun eller ett landsting om ut- 
  
 kommun eller ett landsting om 
  
 bildningen finns där och inte 
  
 utbildningen finns där och inte 
  
 erbjuds av hemkommunen. I ett 
  
 erbjuds av hemkommunen. I ett 
  
 sådant fall är hemkommunen 
  
 sådant fall är hemkommunen 
  
 skyldig att ersätta den mot- 
  
 skyldig att ersätta den mot- 
  
 tagande kommunens kostnader. 
  
 tagande kommunens kostnader. 
  
 Bestämmelserna i 15 kap. 32 § 
  
 Bestämmelserna i 15 kap. 32 § 
  
 ska tillämpas när det gäller ung- 
  
 ska tillämpas när det gäller ung- 
  
 domar till och med första kalen- 
  
 domar till och med första kalen- 
  
 derhalvåret det år de fyller 20 år. 
  
 derhalvåret det år de fyller 20 år. 
  
 28 kap. Överklagande hos Skolväsendets överklagandenämnd 
 Beslut av en kommun eller ett landsting 
 12 § 
 Beslut av en kommun eller ett landsting får överklagas hos Mendez väsendets överklagandenämnd i fråga om 
  
 1. 
  
 barns mottagande i grundsärskolan enligt 7 kap. 5 § eller till- hörighet till grundsärskolans målgrupp enligt 7 kap. 5 b §, 
  
 2. 
  
 uppskjuten skolplikt enligt 7 kap. 10 § andra stycket, 
  
 3. 
  
 skolpliktens förlängning enligt 7 kap. 13 § eller skolpliktens upphörande enligt 7 kap. 14 §, 
  
 4. 
  
 mottagande av en elev från en annan kommun enligt 9 kap. 13 §, 10 kap. 25 § eller 11 kap. 25 §, 
  
 5. 
  
 åtgärder enligt 10 kap. 29 § tredje stycket för en elev som inte bor hemma, 
  
 6. 
  
 placering vid en annan skolenhet än den vårdnadshavare önskar 
  
 enligt 9 kap. 15 § andra stycket, 10 kap. 30 § andra stycket eller 11 kap. 29 § andra stycket, 
 7. behörighet eller mottagande i första hand enligt 16 kap. 36 § eller mottagande enligt 17 kap. 14 § när det gäller en utbildning i 
 47 
 Författningsförslag SOU 2013:74 
 gymnasieskolan som utformats för en grupp elever eller mottagan- de i första hand enligt 19 kap. 29 § första stycket, 
  
 8. tillhörighet till målgruppen 
  
 8. tillhörighet till målgruppen 
  
 för gymnasiesärskolan enligt 
  
 för gymnasiesärskolan enligt 
  
 18 kap. 5 eller 7 §, 
  
 18 kap. 5 
 , 7 eller 7 a §, 
  
 9. 
  
 mottagande till kommunal vuxenutbildning enligt 20 kap. 13 §, 14 § andra stycket eller 22 §, till särskild utbildning för vuxna enligt 21 kap. 7 § tredje stycket eller till utbildning i svenska för invand- rare enligt 22 kap. 15 §, 
  
 10. 
  
 upphörande av utbildningen för en elev i kommunal vuxen- utbildning enligt 20 kap. 9 § andra stycket, i särskild utbildning för vuxna enligt 21 kap. 9 § andra stycket eller i utbildning i svenska för invandrare enligt 22 kap. 16 § andra stycket, 
  
 11. 
  
 att på nytt bereda kommunal vuxenutbildning enligt 20 kap. 9 § tredje stycket, särskild utbildning för vuxna enligt 21 kap. 9 § tredje stycket eller utbildning i svenska för invandrare enligt 22 kap. 17 §, 
  
 12. 
  
 åtagande om interkommunal ersättning enligt 20 kap. 21 § tredje stycket, eller 
  
 13. 
  
 rätt till utbildning eller annan verksamhet för någon som avses 
  
 i 29 kap. 2 § andra stycket 3. 
 Beslut som avses i första stycket 1, 4 och  
 7–12 
  får över- klagas endast av barnet, eleven eller den sökande. 
 Beslut som avses i första stycket 1, 4 och  
 7–12 
  får över- klagas endast av barnet, eleven 
 , den före detta eleven  
 eller den sökande 
 Övergångsbestämmelser till SFS 2012:109 
 1. Denna lag träder i kraft den 
 1 april 2012 och tillämpas på ut- bildning som påbörjas efter den 30 juni 2013. 
 1. Denna lag träder i kraft den 
 1 april 2012 och tillämpas på ut- bildning som påbörjas efter den 30 juni 2013.  
 De nya bestämmel- serna i 7 kap. 5 a och 5 b §§ samt 18 kap. 4, 5, 6 och 7 §§ tillämpas dock även på utbildning som på- börjats dessförinnan 
 . 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2015. 
 48 
  
 Arbetsförmedlingen ska sär- skilt samverka med Försäkrings- kassan, Arbetsmiljöverket och Socialstyrelsen i syfte att uppnå en effektivare användning av till- gängliga resurser inom rehabili- teringsområdet. Arbetsförmed- lingen ska i samma syfte sam- verka med Försäkringskassan, kommun och landsting enligt lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabiliterings- insatser  
  
 och härvid särskilt upp- märksamma ungdomar som på grund av särskilda skäl står långt från arbetsmarknaden och är i behov av samordnade insatser 
  
 . 
  
 SOU 2013:74 
  
 Författningsförslag 
  
 2 
  
 Förslag till 
  
 förordning om ändring i förordningen (2007:1030) med instruktion för Arbetsförmedlingen 
 Härigenom föreskrivs att 14 § förordningen (2007:130) med instruktion för Arbetsförmedlingen ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 14 § 
 Arbetsförmedlingen ska sär- skilt samverka med Försäkrings- kassan, Arbetsmiljöverket och Socialstyrelsen i syfte att uppnå en effektivare användning av till- gängliga resurser inom rehabili- teringsområdet. Arbetsförmed- lingen ska i samma syfte sam- verka med Försäkringskassan, kommun och landsting enligt lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabiliterings- insatser. 
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2015. 
 49 
  
 I. Inledning 
 1 Inledning 
  
 1.1 
  
 Uppdraget 
  
 Utredningen ska analysera olika statistiska källor som kan användas för att kartlägga gruppen unga som varken arbetar eller studerar och utifrån analysen föreslå kvalitetssäkrade statistiska mått. Vidare ska utredningen föreslå hur statistiken kan redovisas, med vilken regelbundenhet detta bör göras och vilken myndighet som bör an- svara för redovisningen. I uppdraget ingår även att analysera hur en bred samverkan kan åstadkommas och vilka organisatoriska hinder som finns för att uppnå en effektiv samverkan. Utredningen ska även analysera vilka faktorer som kan bidra till att olika grupper unga varken arbetar eller studerar och särskilt undersöka om det finns strukturella faktorer som bidrar till att en stor andel av dessa unga är långvarigt utanför. Slutligen ska utredningen också kartlägga och analysera såväl det förebyggande arbetet, inklusive samverkanspro- jekt, som specifika insatser som riktas till gruppen. Uppdraget ska i denna del, enligt tilläggsdirektiv, redovisas senast den 15 oktober 2013. 
 I uppdraget ingick också att särskilt göra en översyn av det kom- munala informationsansvaret för unga som inte har fyllt 20 år och som inte genomför eller har fullföljt en gymnasieutbildning. Över- synen i denna del syftade till att förtydliga kommunernas ansvar för att erbjuda dessa unga åtgärder. Denna del av uppdraget redovisades i februari 2013 i delbetänkandet Ungdomar utanför gymnasieskolan 
 – ett förtydligat ansvar för stat och kommun, SOU 2013:13 (se vidare Bilaga 1 – Kommittédirektiv). 
 53 
  
 Inledning 
  
 SOU 2013:74 
  
 1.2 
  
 Delbetänkandet 
  
 I februari år 2013 lämnade utredningen delbetänkandet  
 Ungdomar utanför gymnasieskolan – ett förtydligat ansvar för stat och kommun. 
  
 1 
  
 I delbetänkandet behandlas den del som avser uppdraget att göra en översyn av det kommunala informationsansvaret för unga som inte fyllt 20 år och som inte genomför eller har fullföljt en gymnasie- utbildning. I delbetänkandet konstateras att arbetet med unga under 20 år som varken arbetar eller studerar behöver utvecklas. Utred- ningen identifierar fyra problemområden: ansvaret för de unga be- höver förtydligas, kvaliteten i kommunernas arbete varierar för mycket, Arbetsförmedlingens verktyg för målgruppen är begränsade samt att det saknas kunskaper om metoder och resultat av insatser som ges till ungdomar. För dessa problemområden föreslår utred- ningen ett antal förändringar. Utredningens förslag, vilka samman- fattas nedan, syftar sammantaget till att tiden som de unga befinner sig i inaktivitet ska förkortas och att inflödet i gruppen ska mini- meras. 
 Ett förtydligat ansvar för icke skolpliktiga ungdomar under 20 år – från informationsansvar till aktivitetsansvar 
 Utredningen föreslår ett förtydligat kommunalt ansvar för icke skol- pliktiga ungdomar under 20 år. Ansvaret ska benämnas aktivitets- ansvaret; ett ansvar för kommunen att vara aktiv i uppsökande och åtgärdande verksamhet. Hemkommunen ska bedriva ett strukture- rat arbete. Krav på skriftlig dokumentation, som en förutsättning för ett strukturerat arbete, införs. Kommunerna ska kontinuerligt under året söka upp samt hålla sig informerade om icke skolpliktiga ungdomar under 20 år som inte genomför eller har fullföljt en gym- nasieutbildning. Hemkommunen ska även se till att den unge erbjuds lämpliga individuella åtgärder; åtgärder som i första hand ska moti- vera den unge till att återuppta sin utbildning. I de fall den unge inte kan motiveras att återuppta sin utbildning ska kommunen se till att den unge kommer i kontakt med Arbetsförmedlingen. Utredningen föreslår också att skolhuvudmannen ska förstärka sitt förebyggan- de arbete genom vissa insatser inom studie- och yrkesvägledningen. Studie- och yrkesvägledningen i grundskola, grundsärskola, special- 
  
 1  
  
 SOU 2013:13  
 Ungdomar utanför gymnasieskolan – ett förtydligat ansvar för stat och kommun. 
 54 
  
 SOU 2013:74 
  
 Inledning 
  
 skola och gymnasieskola ska inriktas mot elever som riskerar att avbryta sin utbildning. 
 Förslagen ska leda till att statens ambitionsnivå tydliggörs och att kvaliteten i de kommunala verksamheterna höjs, något som ska leda till att de ungas tid i utanförskap och inaktivitet kortas. Aktivi- tetsansvaret markerar att de unga aktivt ska slussas vidare, inte fastna i passivt utanförskap. 
 Unga människor utan utbildning riskerar att fastna i utanförskap. En period av inaktivitet innebär en betydligt lägre sannolikhet för att individen inleder eller fullföljer sin gymnasieutbildning. De in- aktiva perioderna måste därför kortas. Kommunerna måste bli bättre på att identifiera de unga och snabbt nå fram med erbjudande om stöd. En förutsättning för det är att hemkommunerna får bättre verktyg. Utredningen föreslår därför att hemkommunen ska få bättre tillgång till tidig information om elever som riskerar att av- bryta sin utbildning. Hemkommunen ska få information om när en elev, i en gymnasieskola med annan huvudman än hemkommunen, är frånvarande utan giltigt skäl i betydande utsträckning. Bättre in- formation ska ge kommunerna en ökad beredskap för att arbeta med de unga som har stor risk att senare omfattas av aktivitetsansvaret. Informationsflödet till hemkommunen är centralt eftersom det alltid är hemkommunen som har det övergripande ansvaret för de unga. 
 Fler statliga arbetsmarknadspolitiska verktyg från 16 år 
 Det behövs förstärkta arbetsmarknadspolitiska insatser för de ung- domar som omfattas av kommunens aktivitetsansvar. Utbudet av insatser för de allra yngsta ungdomarna,  
 16–17-åringarna, 
  behöver breddas. Dessa ungdomar kan i dag, via Arbetsförmedlingen, få till- gång till studiemotiverande kurser på folkhögskola och även delta i jobbgarantin för ungdomar. De får däremot ingen ersättning för att delta i insatserna. Det får de först när de fyller 18 år. Det är inte heller möjligt för de allra yngsta att få snabbt och effektivt stöd från Arbetsförmedlingen genom tidig tillgång till arbetsmarknads- politiska program. Ingen ung människa ska få falla mellan stolarna. Den allra yngsta åldersgruppen är särskilt utsatt. Det handlar många gånger om unga med en komplex livssituation. Snabba och lätt tillgängliga arbetsmarknadspolitiska insatser måste särskilt finnas för denna målgrupp. Det bör också finnas ett tydligare flöde mellan kommunernas och Arbetsförmedlingens insatser för målgruppen. 
 55 
  
 Inledning 
  
 SOU 2013:74 
  
 Arbetsförmedlingen måste få verktyg att kunna arbeta med de unga som saknar såväl utbildning som arbetslivserfarenhet. Utredningen föreslog därför sänkt åldersgräns för tidig tillgång till program- insatser, från dagens gräns vid 18 år till 16 år. De allra yngsta ska också få ersättning för att delta i Arbetsförmedlingens arbetsmark- nadspolitiska program; åldern för att få utvecklingsersättning ska sänkas från 18 till 16 år. Genom ekonomiska incitament premieras aktivitet framför inaktivitet. 
 Förändringarna ska förtydliga ansvarsfördelningen mellan stat och kommun. Utredningens förslag ska säkerställa att de unga får snabbt och tydligt stöd, oavsett om de får stöd från kommunen eller om de vänder sig till Arbetsförmedlingen. Det är avgörande att deras tid i utanförskap blir så kort som möjligt. 
 Nationell och lokal uppföljning ska förbättras 
 Det saknas nationell uppföljning av de unga som omfattas av kom- munernas ansvar. Möjligheterna att bygga nationell kunskap om målgruppen är begränsad. Kommunala register, eller listor, över ungdomarna är inte enhetliga. Nationella uppföljningar kan i dag enbart baseras på kommuners beskrivningar och självvärderingar av verksamheten. Såväl den lokala som den nationella statistiken över målgruppen behöver utvecklas. Utredningen föreslår därför krav på lokala register och nationell statistikinsamling. Kommunerna och staten har i stor utsträckning samma behov av information. Den natio- nella statistiken ska därför baseras på de lokala registren. Statistiken ska redovisas årligen och utgöra grund för nationell uppföljning av hur kommunerna tar sitt ansvar. Den kommer att möjliggöra lokala och regionala jämförelser. Individbaserad statistik kommer att ge bättre förutsättningar för studier om insatsers effekter. Kunskapen om vilka insatser och åtgärder som ger effekt kan därmed fördjupas. Det bör i framtiden kunna leda till mer ändamålsenliga och effek- tiva insatser för att slussa de unga vidare till utbildning eller arbete. 
  
 1.3 
  
 Utredningens arbete 
  
 Utredningen har på olika sätt inhämtat kunskap om de frågor som behandlas i detta betänkande. För att ta del av kommuners arbete med den aktuella målgruppen besöktes följande kommuner: Eskilstuna, 
 56 
  
 SOU 2013:74 
  
 Inledning 
  
 Göteborg, Ljusdal, Malmö, Stockholm, Sundsvall, Säter, Trelleborg och Umeå. 
  
 2  
  
 I urvalet finns en variation i befolkning i åldern  
 16–24 
  år, andel elever som ej uppnått målen i ett eller flera ämnen i grund- skolan, geografisk placering, andel öppet arbetslösa i åldern  
 18–24 
  samt kommunens självskattning av arbetet med det kommunala in- formationsansvaret. 
  
 3  
  
 Vid kommunbesöken medverkade politiker, förvaltningschefer, ansvariga handläggare, samt vid ett flertal till- fällen även unga som deltog i kommunala insatser. 
 Utredningen har vid ett flertal tillfällen samrått med Arbetsför- medlingen, Försäkringskassan och Ungdomsstyrelsen. Därutöver har samråd genomförts med representanter från Centrala studie- stödsnämnden, Institutet för arbetsmarknads- och utbildnings- politisk utvärdering, Kriminalvården, Folkbildningsrådet, Statens skolinspektion (Skolinspektionen), Statens skolverk (Skolverket), Socialstyrelsen, Specialpedagogiska skolmyndigheten, Statens in- stitutionsstyrelse, Statistiska centralbyrån, Svenska  
 ESF-rådet 
  och Temagruppen Unga i arbetslivet. Barnombudsmannen, Brottsföre- byggande rådet, Inspektionen för socialförsäkringen och Myndig- heten för handikappolitisk samordning har inbjudits till samråd, men de har av olika skäl inte deltagit. Utredningen har även haft löpande kontakter med Sveriges Kommuner och Landsting. Möten har även ägt rum med Parlamentariska socialförsäkringsutredning- en (S 2010:04) och Samordningsförbundens nätverk Väster. Utred- ningen har vidare inhämtat synpunkter från det Nationella Nätverket Navigatorcentrum 
  
 4 
  
 , samt skriftligt underlag från kommuner med etablerade navigatorcentrum (se bilaga 5). Utredningen deltog även i samordningsförbundens nationella konferens år 2013. 
 Vidare har utredningen tagit del av erfarenheter från organisatio- ner i det civila samhället genom en hearing då följande organisationer deltog: Rektorsakademien, Svenskt Näringsliv, Communicare, Folk- bildningsrådet, Tjänstemännens Centralorganisation (TCO), Rörelse- folkhögskolornas intresseorganisation, Landsrådet för Sveriges Ungdomsorganisationer (LSU) och Folkuniversitetet. En särskild hearing har också anordnats om statistik kring unga som varken arbetar eller studerar. Vid hearingen deltog representanter från Skol- 
  
 2 
  
 Besöken genomfördes hösten 2012. 
  
 3 
  
 Uppgiften om självskattning hämtades från Skolverkets enkätundersökning som redo- visades i rapporten  
  
 Vad gör kommunerna för ungdomar som inte går i gymnasieskolan – En rapport om det kommunala informationsansvaret (uppföljningsansvaret) 
 , rapport 360, 2011. 
  
 4 
  
 Följande kommuner deltog: Eskilstuna, Falkenberg, Fagersta/Robertson/Skinnskatteberg, Gislaved, Helsingborg, Jönköping, Kungsör, Köping, Landskrona, Motala, Sala, Sandviken, Tranås, Trelleborg, Västerås och Östersund. 
  
 57 
  
 Inledning 
  
 SOU 2013:74 
  
 verket, Regeringskansliet 
  
 5 
  
 , Uppsala Universitet, Statistiska central- byrån, Stockholms universitet, Institutet för arbetsmarknads- och utbildningspolitisk utvärdering och Ungdomsstyrelsen. En hearing om förbättrad samverkan kring utredningens målgrupp har också anordnats. Vid hearingen deltog representanter från Skolverket, Arbetsförmedlingen, Försäkringskassan, Socialstyrelsen, Ungdoms- styrelsen, Temagruppen Unga i arbetslivet, Sveriges kommuner och landsting, Malmö stad, Samordningsförbundet Göteborg Hisingen samt Samordningsförbundet Östra Södertörn. 
 För att ta del av andra länders erfarenheter har besök gjorts i Danmark där utredningen träffade företrädare för Ministeriet for Børn og Undervisning samt Ungdommens Uddannelsesvejledning København i Köpenhamns kommun. Kontakter har även tagits med European Foundation for the Improvement of Living and Working Conditions, Eurostat, OECD och Nordens Välfärdscenter. Docent Renate Minas vid Institutionen för socialt arbete, Stockholms uni- versitet, har bistått utredningen i beskrivningen av internationella trender i samordning av  
 social-, 
  utbildnings- och arbetsmarknads- politiska insatser. 
 Statistiska centralbyrån, Arbetsförmedlingen, Försäkringskassan, Svenska  
 ESF-rådet 
  och Samordningsförbunden i Västra Götaland har tagit fram beskrivande statistik. Statistiska centralbyrån har även på utredningens uppdrag genomfört de särskilda statistiska analyser som redovisas i betänkandet. Docent Mcdonald och docent Grant vid Stockholms universitet har också bistått utred- ningen med särskilt underlag (se bilaga 2). Vidare har utredningen tagit del av tidigare utredningar, relevant forskning och andra studier. 
 Utredningen har i arbetet med slutbetänkandet genomfört två sammanträden med de experter som regeringen har utsett. Därutöver har två sammanträden genomförts med utredningens sakkunniga. 
  
 1.4 
  
 Slutbetänkandets disposition 
  
 Slutbetänkandet är disponerat i sex delar. Del I inleds, förutom med en beskrivning av uppdraget, med hur arbetet har bedrivits och en sammanfattning av utredningens delbetänkande (kapitel 1). I del I finns också en presentation av utredningens sammanfattande iakt- tagelser (kapitel 2) samt en sammanhållen text i vilken slutbetänkan- 
  
 5  
  
 Arbetsmarknads-, 
 Finans-, 
  Utbildnings- och Socialdepartementet. 
 58 
  
 SOU 2013:74 
  
 Inledning 
  
 dets uppdrag diskuteras och sätts i ett större sammanhang (kapitel 3). Därefter behandlas utredningens olika uppdrag. I del II redogörs för faktorer som påverkar risken att befinna sig i en situation av att varken arbeta eller studera (kapitel 4). Den därpå följande delen (III, kapitel  
 5–6) 
  behandlar utredningens uppdrag om statistiska mått. Här föreslås hur redovisningen i framtiden ska utformas för att ge bättre kunskapsunderlag om målgruppen. Detta följs (IV, kapitel  
 7–9) 
  av en redovisning av de insatser som olika aktörer er- bjuder utredningens målgrupp samt förslag på hur kunskapsbaserade insatser riktade till målgruppen kan åstadkommas. Nästa del (V, kapitel  
 10–11) 
  behandlar frågan om samverkan och hur denna bör utvecklas och förstärkas för målgruppen. I del VI lämnas avslut- ningsvis förslag på hur unga som efter avslutad utbildning i gymnasie- särskolan inte tillhör målgruppen ska kunna slutföra gymnasie- utbildning (kapitel 12). I denna avslutande del finns också ett kapitel om konsekvenser av utredningens förslag. Därefter följer en författningskommentar, referenser och bilagor. De olika delarna är skrivna som separata avsnitt, vilket kan innebära att viss upprep- ning kan förekomma. 
 59 
  
 2 
  
 Utredningens sammanfattande iakttagelser 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar har svårigheter att få fot- fäste på arbetsmarknaden. De behöver ett starkt och stabilt stöd på vägen tillbaka till utbildning eller för att ta steget ut på arbets- marknaden. För många unga kan detta vara en lång och krokig väg. Det är inte ovanligt att de har en historia av skolmisslyckanden bakom sig. Många har även andra typer av problem. 
 Sambandet är starkt mellan ungdomars uppväxtförhållanden och deras etableringsproblem. Att växa upp i en familj med bristande socioekonomiska förutsättningar och sociala problem medför en betydande risk för att den unge ska misslyckas i skolan och därmed också senare få svårigheter i etableringen på arbetsmarknaden. Utredningens litteraturgenomgång visar att det finns forskning som belägger detta samband. Att utjämna olika uppväxtvillkor är därför centralt. Insatser inom förskola och skola är avgörande för elever som har olika typer av svårigheter. 
 Det är således utredningens uppfattning att det först och främst krävs tidiga och förebyggande insatser av god kvalitet för att minska inflödet till utredningens målgrupp, dvs. de som varken arbetar eller studerar. Insatser behövs för att fler ska bli behöriga till gym- nasieskolan. I gymnasieskolan behövs riktade insatser till dem som riskerar att misslyckas. I utredningens delbetänkande föreslogs att kommunens skyldigheter mot dem som står utanför gymnasie- skolan ska förstärkas. Genom det kommunala aktivitetsansvaret ska uppföljningen och insatserna till dem som avbrutit utbildningen förbättras. Även socialtjänsten är en viktig aktör för att minska inflödet till gruppen. Utvecklingen av föräldrastödet kan vara en del i detta arbete. Uppsökande och förebyggande arbete direkt riktat till ungdomar är en annan viktig uppgift för socialtjänsten. 
 För det andra behövs åtgärder för att minska tiden i inaktivitet och arbetslöshet för de som befinner sig i en sådan situation. Det är 
 61 
  
 Utredningens sammanfattande iakttagelser 
  
 SOU 2013:74 
  
 fokus i såväl i utredningens delbetänkande som i detta slutbetänk- ande. För ungdomar som varken arbetar eller studerar behövs in- satser som underlättar övergången mellan skola och arbetsliv. Flera aktörer arbetar på parallella arenor med sådana insatser. Dock är det oklart om insatserna är organiserade och utformade på ett sådant sätt att de möter de ungas behov. Här behövs kunskap och forskning som ökar förutsättningarna för en förbättrad styrning och planering på området. Vidare behöver samverkan mellan olika aktörer i högre grad stimuleras. Samverkan ger bättre förutsättningar för att de unga ska få ett ändamålsenligt stöd från det offentliga. 
 Sammanfattningsvis presenteras nedan två problemområden som utredningen har identifierat. Avslutningsvis lyfter utredningen också fram andra centrala utmaningar, vilka faller utanför utredningens uppdrag men uppfattas vara avgörande för att minska antalet unga som varken arbetar eller studerar i framtiden. 
  
 2.1 
  
 Bristande samordning och helhetssyn 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar har olika behov. För de unga som är arbetslösa och inte har några andra behov av stöd än att söka och hitta arbeten kan Arbetsförmedlingens insatser många gånger vara tillräckliga. Ungdomar som har ekonomiska svårig- heter, har varit arbetslösa under en längre tid, saknar gymnasie- utbildning och därutöver lider av psykisk ohälsa behöver däremot stöd från flera aktörer. Ingen aktör har dock ett övergripande ansvar för denna utsatta grupp. Ansvaret är fördelat efter de tradi- tionella politikområden som karaktäriserar styrningen från nationell till lokal nivå, dvs. utbildning, arbetsmarknad, sociala frågor, hälso- och sjukvård etc. Detta kan få till följd att insatser till de unga som har behov av samordnade insatser inte prioriteras. De negativa konsekvenserna av detta riskerar inte enbart att påverka ungdom- arna. Det påverkar även den löpande verksamheten i myndigheter och departement. Intresset för tvärsektoriella frågor är många gånger svalt. 
 Utredningen konstaterar att Arbetsförmedlingen, kommuner, Försäkringskassan m.fl. bedriver en mängd olika insatser riktade till utredningens målgrupp. Insatserna innehåll kan, på en övergripande nivå, framstå som lika. Men ambitionsnivån varierar och det fak- tiska innehållet likaså. Kunskapen om resultat och effekter är också begränsad. Det är därför oklart hur väl insatserna passar ungdomar 
 62 
  
 SOU 2013:74 
  
 Utredningens sammanfattande iakttagelser 
  
 med störst behov. Utvecklingen har också medfört att fler utförare i form av kompletterande aktörer anordnar insatser för ungdom- arna. Ungdomar med stora behov av stöd möter således en mängd olika myndigheter och företag. Det kan vara kommuner, arbets- förmedlare, kompletterande aktörer, tillfälliga projekt osv. 
 Insatserna är inte heller samordnade. En ungdom kan först under en tid ta del av kommunala arbetsmarknadsinsatser. Därefter på- börjas liknande, eller andra, insatser i statlig regi. Utöver dessa kan den unge ha kontakt med hälso- och sjukvården eller andra stödjande myndigheter. Följden kan bli flera olika kartläggningar, handlings- planer och aktiviteter från en mängd olika aktörer och utförare. Ingen myndighet har en helhetssyn och ett samlat ansvar för att de unga ska få rätt stöd och en snabbare väg till arbete eller utbildning. 
 Utredningen kan konstatera att det finns flera olika krav på myndigheter att samverka kring olika grupper av unga. Dock finns det inga generella strukturer för samverkan i landets alla kom- muner. Samverkan är organiserad olika i landet. Den kan bedrivas med långsiktig finansiering genom samordningsförbund eller tempo- rärt i projektform finansierad av den Europeiska socialfonden. Samverkan kan fungera väl i vissa kommuner, mellan olika lokala och statliga aktörer, medan den kan behöva utvecklas i andra. 
  
 2.2 
  
 Behov av förbättrat underlag för politisk styrning och anpassade insatser 
  
 Under senare decennier har ungdomars situation på arbetsmark- naden förändrats. Etableringsåldern har ökat, arbetslösheten är högre och arbetsmarknaden är mer instabil. Det är inte ovanligt att ung- domars anställningar är kortvariga och tillfälliga. Kraven på utbild- ning har ökat. Många har därmed svårigheter att överhuvudtaget ta sig in på arbetsmarknaden. Det finns således mycket som talar för att förutsättningarna för ungdomars övergång från skola till arbets- liv har förändrats. Traditionellt sett är arbetslöshet det mått som används för att få en uppfattning om ungdomars svårigheter på arbetsmarknaden. Eftersom situationen har förändrats på arbets- marknaden och att olika grupper av ungdomar möter olika svårig- heter räcker det inte att analysera svårigheterna på arbetsmark- naden endast mot bakgrund av ungdomsarbetslösheten. För att kunna möta ungdomars behov av stöd och hjälp i övergången mellan skola och arbetsliv behöver kunskapen utvecklas. För att 
 63 
  
 Utredningens sammanfattande iakttagelser 
  
 SOU 2013:74 
  
 kunna möta de behov som unga har i dag behövs ett gediget kun- skapsunderlag som kan bidra till att förstå hur många unga som har svårigheter och vilka behov av stödinsatser som finns. I dag saknas sådan kunskap, såväl nationellt som lokalt. Bristen på sådan kun- skap kan medföra att politiska initiativ på området uteblir eller att insatserna inte utformas på ett ändamålsenligt sätt. Det behövs således regelbunden statistik om gruppen och en fördjupad kun- skap om olika grupper av ungdomar med etableringssvårigheter. 
 Kunskapsbasen behöver också utvecklas avseende de insatser som ges till unga för att hjälpa dem att återgå till utbildning eller för att förbättra deras förutsättningar på arbetsmarknaden. Utred- ningen kan konstatera att de unga är föremål för en mängd olika insatser som är utformade av olika aktörer. De unga som varken arbetar eller studerar är ofta en prioriterad grupp, såväl i den ordi- Long verksamheten som i projekt. I dag saknas dock förutsätt- ningar för att efter individuella bedömningar erbjuda insatser som motsvarar den unges behov. För att lyckas med en sådan differen- tiering behövs en förbättrad kunskapsbas om insatsernas innehåll och resultat. 
  
 2.3 
  
 Framtida utmaningar utanför utredningens uppdrag 
  
 Det finns utöver de ovan nämna problemen flera kvarstående frågor som faller utanför utredningens uppdrag men som har stor betyd- else för ungas etablering. Dessa frågor är i sig avgörande för att kunna förändra situationen för de ungdomar som riskerar att hamna i utredningens målgrupp. Utmaningarna är av sådan karaktär att utredningens förslag inte löser dem. Utredningen vill ändå peka på områden som är av stor betydelse för att minska inflödet i utredningens målgrupp. Utredningen menar att följande utveck- lingsområden är centrala för att fler unga ska arbeta eller utbilda sig. 
  
 2.3.1 
  
 De svagaste eleverna riskerar att missgynnas i skolan 
  
 Skolans uppdrag att skapa så goda livschanser som möjligt för alla elever är en utmaning, men inte en omöjlighet. Utbildning är en av de viktigaste faktorerna för ungdomars framtida möjligheter. Ju tidigare en elev avbryter eller misslyckas i skolan desto sämre 
 64 
  
 SOU 2013:74 
  
 Utredningens sammanfattande iakttagelser 
  
 tenderar framtidsutsikterna att bli. Ungdomar som har en gym- nasieutbildning har goda chanser på arbetsmarknaden. Det finns således en stor möjlighet att via skolan påverka utvecklingen genom att se till att fler fullföljer gymnasieutbildningen. Antalet unga som riskerar att hamna utanför arbetsmarknaden skulle då minska. 
 Skolan har ett tydligt formulerat uppdrag att uppväga skillnader i elevernas förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen. Men hittills har skolan inte lyckats tillräckligt bra med att bryta de strukturer som genereras via bland annat socioekonomiska fak- torer. Ofta är det elever vars föräldrar har låg utbildning, elever som kommit till Sverige efter skolstart eller elever som har olika typer av fysiska eller neuropsykiatriska funktionsnedsättningar som har stora svårigheter i skolan. Enligt Skolinspektionen finns det i dag brister i skolan som innebär att de elever som har de största problemen särskilt drabbas. Bristerna gäller alltifrån lärarens arbete med den enskilde eleven till den pedagogiska ledningen och huvud- mannens styrning av verksamheten. 
  
 1 
  
 För att öka möjligheter för unga att lyckas på arbetsmarknaden måste skolans förmåga förbättras när det gäller att stödja de unga som riskerar att misslyckas i skolan. Skolinspektionen pekar på att allt för många elever hålls tillbaka i sin utveckling. Granskningar av skolans verksamhet tyder på att flera gymnasieskolor brister i sitt ansvar när det gäller att ge eleverna särskilt stöd. I stället för att erbjuda eleven särskilt stöd förekommer det att skolor hänvisar elever till individuella programmet. Introduktionsprogram har nu ersatt det individuella programmet. Därmed ställs högre krav på att gymnasieskolorna ska ge eleverna det stöd de behöver för att slut- föra sina studier. 
  
 2.3.2 
  
 Introduktionsprogrammens kvalitet är central 
  
 Det är således mycket viktigt att följa upp och förbättra skolans insatser i form av exempelvis särskilt stöd. Det är också centralt att skolorna i ökad utsträckning motverkar studieavbrott. Många av de förändringar som har genomförts i grund- och gymnasieskolan syftar till att förbättra detta arbete. Samtidigt avbryter alltför många elever sin gymnasieutbildning och en stor andel av dem återupptar 
  
 1  
 Skolinspektionen (2012) 
 En skola med tilltro lyfter alla elever 
 , Skolinspektionens erfaren- heter och resultat från tillsyn och kvalitetsgranskning 2011, Stockholm. 
 65 
  
 Utredningens sammanfattande iakttagelser 
  
 SOU 2013:74 
  
 inte heller utbildningen längre fram. Skolsystemet måste ständigt utvecklas och förbättras. 
 Introduktionsprogrammen, gymnasieprogrammet för de elever som inte är behöriga till nationella program, är för utredningens målgrupp särskilt viktiga. Dit bör kvalitetsutvecklande insatser riktas. Varje år börjar cirka 15 000 ungdomar i introduktions- programmen. 
  
 2  
  
 Risken för avbrott i utbildningen är betydligt högre för dessa ungdomar än för de som läser nationella program. Att säkerställa en utbildning av hög kvalitet för dessa ungdomar är således avgörande för att förbättra deras etableringsmöjligheter. Bättre insatser till unga inom ramen för utbildningssystemet skulle också på sikt minska behovet av kortsiktiga arbetsmarknads- insatser, eller andra typer av insatser, från stat och kommun när dessa ungdomar lämnat utbildningen. Det är således oerhört viktigt att resurser läggs på introduktionsprogrammet för att hjälpa de unga som inte fångats upp tidigare i systemet. Här bör nämnas att regeringen nyligen har aviserat en utredning om förlängd skolplikt för de som inte är behöriga till gymnasieskolan. Resultaten av den utredningen kommer att ha betydelse för introduktionsprogrammens målgrupp och framtid. 
  
 2  
  
 Skolverket (2013)  
 Skolor och elever i gymnasieskolan, läsåret 2012/13,  
 7 mars 2012, Stockholm, s. 6. 
  
 66 
  
 3 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – i övergången mellan skola och arbetsliv 
  
 För ungdomar, och befolkningen i övrigt i arbetsför ålder, utgör ett arbete den i särklass viktigaste arenan för samhälleligt deltagande och är således av stor betydelse för såväl ungdomars som övriga indi- viders utveckling och välfärd. Ett arbete är först och främst den för individen viktigaste inkomstkällan. Ett arbete ger också en social förankring, strukturerar vardagen, skapar delaktighet och ger sociala relationer. Deltagande på arbetsmarknaden är också en förutsättning för att kvalificera sig till en stor del av de skydd som socialförsäk- ringarna ger. 
 Det finns ett starkt samband mellan etablering på arbetsmarkna- den och individens utbildning. 
  
 1  
  
 Ungdomar som har en gymnasie- utbildning klarar sig relativt bra på arbetsmarknaden, oavsett kon- junkturläge. De ungdomar som misslyckas i gymnasieskolan eller aldrig påbörjar en sådan utbildning har däremot stora svårigheter på arbetsmarknaden. 
  
 2  
  
 Ungdomars väg mellan skola och arbete kan så- ledes underlättas genom att fler fullföljer en gymnasieutbildning. 
 I denna utredning är fokus den kategori av unga som varken arbetar eller studerar. I betänkandet redogörs för vilka riskfaktorer (II) som bidrar till att en ung person befinner sig i en sådan situa- tion och förslag ges till hur gruppen statistiskt ska redovisas och följas upp (III). Dessutom kartläggs de insatser som ges till dessa unga för att underlätta övergången mellan skola och arbetsliv (IV). Ett flertal aktörer är ofta involverade för att bistå utredningens mål- 
  
 1 
  
 SOU 2011:11  
  
 Långtidsutredningen 
 , Bilaga 2, s. 127 ff; Brooks, O. Att få fotfäste på arbetsmarknaden, I Alm, S et al. (red.) (2011)  
 Utanförskap,  
 Institutet för framtidsstudier, Stockholm: Dialogos; Scott, Webb, O. Att få fotfäste på arbetsmarknaden, I Alm, S et al. (red.) (2011)  
 Utanförskap,  
 Institutet för framtidsstudier, Stockholm: Dialogos; DS 2003:33  
 Skolmisslyckanden – hur gick det sen?  
 Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi, Finansdepartementet. 
 81 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – i övergången mellan skola och arbetsliv 
  
 SOU 2013:74 
  
 sociala problem. 
  
 28  
  
 Ett skolmisslyckande är således ett problem för såväl samhället som individen. 
 Numera påbörjar nästan samtliga elever en gymnasieutbildning, dvs. cirka 98 procent av de som avslutar grundskolan går direkt till en gymnasieutbildning. 
  
 29  
  
 Men det innebär ändå att 2 000 elever per år inte påbörjar utbildningen direkt efter avslutad grundskola. 
  
 30  
  
 Att påbörja en gymnasieutbildning är dock inte det samma som att full- följa den. Många avbryter utbildningen i förtid. Andra deltar i utbild- ningen under tre år men avslutar utan fullständigt slutbetyg eller saknar gymnasieexamen. 
 Individuella programmet – det näst vanligaste gymnasieprogrammet 
 Det är vanligt att elever med olika svårigheter i skolan har gått på det individuella programmet. Under de senaste åren påbörjade cirka 12 procent av samtliga gymnasieelever det individuella programmet, vilket gjorde detta till det näst största programmet på gymnasiet. 
  
 31 
  
 I beskrivningen nedan framkommer att elever som har gått på det tidigare individuella programmet är kraftigt överrepresenterade bland dem som under utbildningen avbryter sina studier, inte har en fullföljd gymnasieutbildning eller saknar grundläggande behörig- het till högre studier. I och med den nya gymnasiereformen, GY11, förändrades individuella programmet och ersattes med introduk- tionsprogram. Denna förändring beskrivs närmare nedan. Dock beskrivs först hur olika elever, fördelat efter typ av program i gym- nasieskolan, fullföljer utbildningen. 
  
 28 
  
 Sambanden mellan låg utbildning och ökade risker för tidig död, somatisk och psykisk ohälsa som en rad sociala problem är väl kända sedan flera decennier och skillnaderna i medellivslängd mellan olika utbildningsgrupper fortsätter att öka. Socialstyrelsen (2010)  
  
 Social rapport 2010 
 , Stockholm 
 ,  
 s. 229 ff; Brooks, O. & 21 procent av kvinnorna saknar slutbetyg medan motsvarande för män är 27 pro- cent. 
 I diagram 3.10 framkommer dessutom att andelen med slutbetyg varierar kraftigt beroende på typ av program i gymnasieskolan. Elever som gått på studieförberedande program har i högre utsträck- ning än elever på andra program ett slutbetyg. Men även bland de unga som gått på ett studieförberedande program är andelen som saknar slutbetyg relativt stort, dvs. cirka 13 procent. De elever som gått ett yrkesförberedande program saknar i ännu högre utsträckning slutbetyg. Cirka 80 procent av dessa elever fullföljer utbildningen och har slutbetyg inom fyra år. För dem som påbörjat det indivi- duella programmet är fullföljd gymnasieutbildning mycket ovanligt. Endast 20 procent av dessa elever har ett slutbetyg eller motsvarande fyra år senare. 
  
 32 
  
 Se vidare bilaga 6 för ett resonemang om olika sätt att redovisa utbildningsnivå. 
  
 33 
  
 För elever som avbryter gymnasieutbildning finns det möjlighet att fullfölja studierna vid ett senare tillfälle, t.ex. vid den kommunala vuxenutbildningen. Uppföljningar visar emeller- tid att andelen elever med slutbetyg från gymnasiet inte ökar nämnvärt när de följs upp efter en längre tid. Vid en uppföljning sju år senare framkommer endast marginella förändringar (SOU 2013:13  
  
 Ungdomar utanför gymnasieskolan – ett förtydligat ansvar för stat och kommun 
 , s. 85 f). 
 83 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – i övergången mellan skola och arbetsliv 
  
 SOU 2013:74 
  
 Diagram 3.10 Fullföljd gymnasieutbildning inom fyra år 
  
 100% 
  
 90% 
  
 80% 
  
 Studieförberedande 
  
 70% 
  
 program 
  
 60% 
  
 Yrkesförberedande 
  
 50% 
  
 program 
  
 40% 
  
 Individuella 
  
 programmet 
  
 30% 
  
 20% 
  
 10% 
  
 0% 
  
 2008 
  
 2004 
  
 2005 
  
 2006 
  
 2007 
  
 År 
  
 Not: Fullföljd gymnasieutbildning avser här slutbetyg eller motsvarande från gymnasieskolan. Avser samtliga nybörjare i gymnasieskolan respektive år. 
 Källa: Skolverket (2013). 
 Avbrott i gymnasieskolan 
 Ett avbrott, dvs. antalet elever som inte studerade innevarande år men väl föregående år, från gymnasieskolan behöver inte nödvän- digtvis innebära att den unge blir arbetslös. Ett avbrott kan innebära att den unge börjar arbeta eller påbörjar en annan utbildning. Risken för att den unge inte återupptar studierna är emellertid stora. Gene- rellt avbryter cirka åtta procent av eleverna sina studier varje år. Det förekommer inga särskilda könsskillnader. Andel avbrott varierar kraftigt mellan olika gymnasieskolor, på vissa skolor är andel avbrott så hög som 40 procent. Det finns också skolor där det är mycket ovanligt med avbrott. 
  
 34 
  
 Risken för avbrott varierar också mellan olika program. Avbrott förekommer framför allt inom det individuella programmet, vilket visas i diagrammet nedan. I detta fall redovisas avbrott som de elever som påbörjat en utbildning men inte deltagit i år två och år tre. 
  
 34  
  
 SOU 2013:13  
 Ungdomar utanför gymnasieskolan – ett förtydligat ansvar för stat och kom- mun 
 , s. 87. 
  
 84 
  
 SOU 2013:74 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – i övergången mellan skola och arbetsliv 
  
 Diagram 3.11 Andelen avbrott per program 
 14% 
 12% 
 10% 
 8% 
 6% 
 4% 
 2% 
 0% 
  
 Individuella 
  
 Yrkesförberedande Studieförberedande 
  
 programmet 
  
 Program 
  
 Not: Nybörjare höstterminen 2008 som inte deltagit i utbildningen år två och tre på gymnasieskolan. Källa: Skolverket (2013). 
 Ej grundläggande behörighet till högskolan 
 För att studera vidare på högskola eller universitet krävs s.k. grund- läggande behörighet från nationellt eller specialutformat program. 
  
 35  
  
 Andelen med grundläggande behörighet varierar beroende på pro- gram, vilket visas i diagrammet nedan. Bland elever som har gått ett studieförberedande program har 80 procent grundläggande behörig- het medan motsvarande för elever på yrkesförberedande program är 65 procent. När det gäller det individuella programmet saknar nästan samtliga elever behörighet till högre studier. Endast tio pro- cent av eleverna på detta program når behörighet. 
  
 35  
 Kravet för elever i den gamla gymnasieskolan är ett slutbetyg från ett fullständigt program i gymnasieskolan med lägst betyget godkänd i minst 2 250 gymnasiepoäng samt för de som avslutade utbildningen år 2010 minst lägst betyget godkänt i svenska, engelska och matematik. För elever från den nya gymnasieskolan är kravet högskoleförberedande examen eller yrkesexamen samt lägst betyget E i de kurser i svenska och engelska som krävs för en högskoleförberedande examen i gymnasieskolan. 
 85 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – i övergången mellan skola och arbetsliv 
  
 SOU 2013:74 
  
 Diagram 3.12 Andelen nybörjare på respektive program med grundläggande behörighet till universitet och högskolan inom fyra år 
  
 100% 
  
 90% 
  
 80% 
  
 70% 
  
 Studieförberedande 
  
 60% 
  
 program 
  
 50% 
  
 Yrkesförberedande 
  
 40% 
  
 program 
  
 Individuella 
  
 30% 
  
 programmet 
  
 20% 
  
 10% 
  
 0% 
  
 2004 
  
 2005 
  
 2006 
  
 2007 
  
 2008 
  
 År 
  
 Källa: Skolverket (2013). 
  
 Individuella programmet/introduktionsprogrammet 
 Den gymnasiereform som infördes år 2011 har inneburit flera stora förändringar. Nya gymnasieprogram, examensmål, ämnesplaner, kursplaner och ny betygsskala infördes. Särskilt intressant i detta sammanhang är att det individuella programmet ersattes med fem introduktionsprogram. Syftet med införandet av introduktionspro- gram var att bättre möta elevernas behov för att komma vidare i studier eller ut i arbetslivet. Erfarenheterna, dvs. problem med hög andel avhopp och en mycket låg genomströmning, från det indi- viduella programmet, föranledde ett antal förändringar. Införandet av introduktionsprogrammen innebär att det numera endast är av- sett för elever som inte är behöriga till något nationellt program eller som behöver skaffa sig behörighet till ett visst nationellt program. Det innebär att en del av de unga som tidigare skulle ha blivit erbjud- na plats på individuella programmet inte längre har detta som alter- nativ. Om det finns synnerliga skäl kan kommunen placera elever med behörighet till nationellt program på två av introduktionspro- grammen. 
  
 36  
  
 Enligt Skolverkets första uppföljning av programmen 
  
 36  
 Yrkesintroduktion och Individuellt alternativ. Bedömningen av vad som avses med syn- nerliga skäl i 17 kap. 11§ skollagen (2010:800) tolkas restriktivt enligt Skolverkets första 
 86 
  
 SOU 2013:74 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – i övergången mellan skola och arbetsliv 
  
 tycks uppfattningen bland intervjuade kommuner vara att avhoppen från nationella program minskat i och med förändringen. 
  
 37  
  
 Skolverket konstaterar att det är för tidigt att bedöma hur introduktionspro- grammen lyckas hantera de problem som identifieras när det gäller det tidigare individuella programmet. Myndigheten ska fortsätta uppföljningen av introduktionsprogrammen. 
  
 3.3 
  
 Stödåtgärder på vägen från skola till arbetsliv 
  
 Det finns många olika åtgärder som syftar till att underlätta för ung- domar att fullgöra sin utbildning och att etablera sig på arbetsmark- naden. Här samspelar generella och riktade insatser med såväl in- satser från tidig ålder som sådana som direkt syftar till att hjälpa den unge när han eller hon står inför den aktuella situationen att för- söka få ett arbete. Det här avsnittet syftar till att peka på att många aktörer är involverade i åtgärder till de berörda barn och ungdomar- na. Åtgärderna omfattar flera politikområden. Utredningen anser det angeläget att tydligt påtala det faktum att om barn och unga ska lyckas med utbildning och senare etablering på arbetsmarknaden behövs långt fler insatser än direkta arbetsmarknadsinsatser. Utred- ningen återkommer i kapitel 7 med en genomgång av vilka insatser som ges till målgruppen. Där avgränsas emellertid beskrivningen till de insatser som är arbetsmarknadsrelaterade. 
  
 3.3.1 
  
 Stöd för att minska avhopp från utbildning och öka förutsättningarna för arbetsmarknadsinträde 
  
 Den schematiska figuren nedan syftar till att visa att en rad olika stödåtgärder och grundläggande förhållanden bör finnas på plats för att minska risken för avhopp från skola och en senare bristfällig arbetsmarknadsanknytning. Bristande resurser och kvalitet i ett av de led, som illustreras av figurens kolumner, ger återverkningar som är svåra att reparera i nästa led. För att lyckas med att minska avhopp och öka förutsättningarna för ett lyckat arbetsmarknadsinträde för 
 uppföljning av introduktionsprogrammen (IM). Kommuner kräver oftast andra skäl än av- brutna studier från nationella program för att ge en plats på ett IM. 
  
 37  
 Skolverkets första uppföljning av IM bygger på fallstudier i elva av landets 290 kommuner. Skolverket (2012)  
 Delrapportering av uppdrag om gymnasieskolreformens lokala förankring – Introduktionsprogrammen 
 , U2012/3589/S, Redovisning av regeringsuppdrag, Stockholm. 
 87 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – i övergången mellan skola och arbetsliv 
  
 SOU 2013:74 
  
 samtliga ungdomar, krävs en helhetssyn på samtliga arenor som påverkar barn och ungas livsvillkor. 
 Figur 1 – Stödåtgärder i övergången mellan skola och arbetsliv 
  
 Tidiga insatser i förskola 
  
 Insatser för att 
  
 Insatser för att underlätta 
  
 Åtgärder för att öka 
  
 och skola innan 
  
 förebygga och åter- 
  
 övergången mellan skola 
  
 anställningsbarheten 
  
 problemet uppkommit 
  
 integrera avhoppare 
  
 och arbetsliv 
  
 bland unga 
  
 Föräldrastöd, special- lärare, särskilt stöd, diagnostiska verktyg för tidig identifikation etc. 
  
 Särskilt stöd i skolan, 
  
 Jobbgarantin för ungdomar, 
  
 Lärlingsutbildningar, 
  
 anpassad undervis- 
  
 förmedlingsinsatser, 
  
 YA-anställningar*, 
  studie- 
  
 ning, introduktions- 
  
 kommunala arbets- 
  
 motiverande kurser, sänkta 
  
 programmen etc. 
  
 marknadsinsatser, särskilda 
  
 arbetsgivaravgifter etc. 
  
 arbetsmarknadsprojekt etc. 
  
 * anställningar på yrkesintroduktionsavtal. 
 Not: Den schematiska beskrivningen bygger på Eurofounds (2012) kategorisering av insatser till ungdomar i övergången mellan skola och arbetsliv. 
 Tidiga insatser innan problemen uppkommit 
 En grundläggande förutsättning är att de verksamheter som möter barn och unga håller bra kvalitet. Det ökar förutsättningarna för att samtliga barn och unga ska klara sin utbildning och därmed ökar också chanserna för samtliga att så småningom erhålla ett arbete. Med en hög kvalitet i de generella insatserna är förhoppningen att färre barn och unga kommer att vara i behov av särskilda stödåt- gärder. Barn från utsatta miljöer och barn med inlärningssvårigheter, funktionsnedsättning, beteendeproblematik eller psykisk ohälsa har trots de generella insatserna ofta svårt att klara skolan. Deras svårig- heter riskerar att följa med och förvärras upp i vuxen ålder och leder inte sällan till problem med såväl arbetsmarknadsanknytning som ohälsa av olika slag. De insatser som görs för familjer och barn via mödra- och barnhälsovård, t.ex. föräldrastöd, och i förskola och skola har som mål att jämna ut uppväxtvillkor och ge alla barn en god start i livet. Ändå är det många unga som går in i vuxenlivet med otillräckliga färdigheter. För att kunna sätta in riktat stöd till barn som riskerar att få svaga resultat i skolan fordras dels att det finns en god kunskap som kan identifiera vilka barn som är i risk- zonen, dels krävs det goda kunskaper om hur dessa barn kan stöttas. Det finns tydliga tecken som pekar på att såväl de tidiga generella 
 88 
  
 SOU 2013:74 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – i övergången mellan skola och arbetsliv 
  
 som de riktade insatserna kan bli mer effektiva och ändamålsenliga. 
  
 38  
  
 I utbildningen ska hänsyn tas till barns och elevers olika behov. Skolan ska ge alla barn och elever den ledning och stimulans som de behöver i sitt lärande och sin personliga utveckling för att de utifrån sina egna förutsättningar ska kunna utvecklas så långt som möjligt enligt utbildningens mål. En strävan ska vara att uppväga skillnader i barnens och elevernas förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen. 
 Insatser i skolan för att återintegrera potentiella avhoppare 
 Kommunen har ett flertal skyldigheter att ge barn och unga stöd på vägen till etablering i arbetsliv och övrigt samhällsliv. 
  
 39  
  
 I skolan finns insatser som är direkt riktade mot de unga som riskerar att avbryta skolan. En elev i grundskolan har såväl som en elev i gym- nasieskolan omfattande rättigheter till särskilt stöd. Skolan har enligt skollagen skyldighet att skyndsamt utreda behov av särskilt stöd, upprätta åtgärdsprogram samt eventuellt besluta om anpassad studie- gång, särskilda undervisningsgrupper och förlängd skolplikt. 
  
 40  
  
 I utredningens delbetänkande redogörs för skolans skyldigheter att under hela skoltiden stödja barn och unga. Granskningar visar att det ofta finns brister i skolornas arbete med att anpassa undervis- ningen utifrån elevernas behov och förutsättningar. Trots att elever har en omfattande rättighet till särskilt stöd får de långt ifrån alltid det. 
  
 41 
  
 I gymnasieskolan är introduktionsprogrammen centrala i det före- byggande arbetet. 
  
 42  
  
 Som visades tidigare är genomströmningen i det tidigare individuella programmet nästintill obefintlig. Vidare är studie- avbrott mycket vanligare jämfört med övriga program. Insatserna som ges i de nya introduktionsprogrammen är således av strategiskt 
  
 38 
  
 Montgomery, Osborne m.fl. (2012)  
 En god start? En rapport att stötta barns utveckling,  
 Institutet för arbetsmarknads- och utbildningspolitisk utvärdering, Rapport 2012:11, Stockholm. 
  
 39 
  
 Se bl.a. utredningens delbetänkande SOU 2013:13  
  
 Ungdomar utanför gymnasieskolan – ett förtydligat ansvar för stat och kommun 
 , s. 100 ff. 
  
 40 
  
 3 kap.  
  
 6–12 
  §§ skollagen (2010:800). I gymnasieskolan gäller inte bestämmelserna om särskild undervisningsgrupp eller anpassad studiegång. 
  
 41 
  
 Skolinspektionen (2011)  
 Olika elever – samma undervisning, Skolinspektionens erfarenheter och resultat från tillsyn och kvalitetsgranskning 2010 
 , Skolinspektionens rapport, Stockholm. 
  
 42 
  
 Varje år passerar många som unga riskerar att hamna i utredningens målgrupp genom dessa introduktionsprogram. Läsåret 2012/13 fanns cirka 34 000 elever på introduktionsprogram i årskurs 1 eller 2 eller i individuellt program i årskurs 3. Det motsvarar cirka elva procent av samtliga elever i gymnasieskolan (Skolverket, 2013). 
  
 89 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – i övergången mellan skola och arbetsliv 
  
 SOU 2013:74 
  
 betydelse för såväl individ som samhälle. 
  
 43  
  
 Kunskapen om på vilket sätt introduktionsprogrammen kan förebygga och förhindra avbrott är däremot ännu mycket begränsad. 
  
 44 
  
 Skolan har också skyldighet att se till att elevernas behov av väg- ledning och framtida studie- och yrkesval kan tillgodoses. Mot bak- grund av det fria skolvalets införande under  
 1990-talet 
  har valsituatio- nen för en ungdom avsevärt förändrats. Det medför möjligheter för de unga men också svårigheter att hitta rätt bland alla valbara alter- nativ. Framgångsrik vägledning kan motivera eleverna och höja deras ambitionsnivå. Studie- och yrkesvägledningen har således en sär- skilt viktig uppgift i att vägleda elever som saknar tillräckliga sociala nätverk i ett allt mer komplext skolsystem. I en forskningsgenom- gång av vägledningens effekter framkommer att fungerande vägled- ning har störst effekt för elever som kommer från studieovana miljöer. 
  
 45  
  
 Erfarenheter säger att unga som byter utbildning också har större risk att inte slutföra utbildningen. Även för ungdomar som är äldre än 20 år har kommunen skyldighet att tillhandahålla ut- bildning genom kommunal vuxenutbildning på grundläggande och gymnasial nivå. 
  
 46  
  
 I normalfallet gäller att den som saknar fullständig grundskoleutbildning har rätt att genomgå kommunal vuxenutbildning från det år han eller hon fyller 20 år. Kommunen har också en skyldighet att aktivt verka för att nå och motivera de unga som har rätt att läsa kommunal vuxenutbildning på grundläggande nivå 
  
 47 
  
 ; dvs. ungdomar utan fullföljd grundskoleutbildning. En majoritet av kommunerna prioriterar vuxenutbildning för att få fler unga i åldern  
 20–24 
  år att fullfölja en gymnasieutbildning. 
  
 48 
  
 43 
  
 Inom projektet Plug In pågår ett systematiskt arbete för att utveckla nya metoder för att få ungdomar som riskerar att avbryta eller har avbrutit studier att återuppta dem. En nationell kunskapsplattform för att förhindra avhopp från gymnasieskolan har utvecklats. Plug In är till hälften finansierat av Europeiska socialfonden (ESF) och leds av Sveriges Kommuner och Landsting (SKL) i samverkan med Göteborgsregionens kommunalförbund, Region Jämtland, Regionförbunden i Kalmar län och södra Småland, Region Västerbotten och Region Östsam. Det pågår under åren  
  
 2012–2014. 
  
 44 
  
 Här bör dock finns stor potential att utveckla kunskap om metoder och effekter eftersom denna förebyggande åtgärd, till skillnad från många arbetsmarknadspolitiska insatser, är tydligt reglerad och många unga i riskzonen går igenom detta program. Den generella kun- skapen om vilka insatser som är effektiva för att förebygga avhopp från studier är begrän- sade. 
  
 45 
  
 Dansk Clearinghouse for Uddannelseforskning (2011)  
  
 Viden om vejledning 
 . 
  
 46 
  
 20 kap. 3 § skollagen (2010:800). 
  
 47 
  
 20 kap. 10 § skollagen (2010:800). 
  
 48 
  
 Scott, J. m.fl. (2012)  
 Ungas övergångar mellan skola och arbete – Förutsättningar, lokala strategier och åtgärder 
 , Umeå universitet, s. 42. 
  
 90 
  
 SOU 2013:74 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – i övergången mellan skola och arbetsliv 
  
 Insatser för att underlätta övergången mellan skola och arbetsliv 
 Insatser inom ramen för arbetsmarknadspolitiken har som huvud- syfte att underlätta övergången mellan skola och arbetsliv samt att öka anställningsbarheten bland unga.  
  
 49  
  
 Inom ramen för Arbetsför- medlingens verksamhet finns insatser som särskilt riktas till ung- domar. Arbetsförmedlingens verksamhet omfattar bland annat plats- förmedling, vägledning och arbetsmarknadspolitiska program. Även kommunerna har i allt högre grad parallella insatser som riktar sig till arbetslösa ungdomar. Kommuner tillhandahåller ofta praktik- platser eller bistår de unga med  
 cv-skrivande 
  och intervjuträning, coachning, matchning och arbetsträning. Inom ramen för projekt finansierade av Europeiska socialfonden finns också insatser som riktar sig till ungdomar som behöver stöd i övergången mellan skola och arbetsliv. Många av dessa insatser görs i samverkan med Arbets- förmedling, kommun och andra aktörer. De arbetsmarknadsinsatser som riktas till de unga som befinner sig i en situation av att varken arbeta eller studera redogör utredningen för i kapitel sju. 
 Åtgärder för att öka anställningsbarheten bland unga 
 För att öka arbetsgivares benägenhet att anställa unga har bland annat sociala avgifter sänkts för personer under 26 år. 
  
 50  
  
 I budgetproposi- tionen för 2014 föreslår regeringen en ytterligare sänkning för dem som är yngre än 23 år. 
  
 51  
  
 Även s.k. Yrkesintroduktionsanställningar kommer att införas. 
  
 52  
  
 Vidare har gymnasiala lärlingsutbildningar in- förts för att öka ungdomars möjligheter att skaffa relevanta yrkes- kunskaper och därmed underlätta inträdet på arbetsmarknaden. Regeringen har också gjort särskilda utbildningspolitiska satsningar med anledning av konjunkturen. Ungdomar som varken har grund- läggande högskolebehörighet eller gymnasieexamen har getts möjlig- 
  
 49 
  
 I budgetpropositionen för 2014 aviserar regeringen satsningar på 263 miljoner kronor som syftar till att förstärka insatserna för unga som står långt från arbetsmarknaden, t.ex. fler arbetsförmedlare och vägledningsinsatser. 
  
 50 
  
 En arbetsgivare betalar bara hälften av den vanliga kostnaden för socialavgifter för an- ställda under 26 år (Prop. 2012/13:1  
  
 Budgetpropositionen för 2013, Utgiftsområde 14 
 , s. 37). 
  
 51 
  
 Prop. 2013/14:1,  
 Budgetpropositionen för 2014 
 ,  
 Utgiftsområde 14 
 , s. 47. 
  
 52 
  
 Yrkesintroduktion är ett samlingsnamn för branschspecifika avtal om anställningar för unga (upp till 25 år) utan tidigare erfarenhet i yrket. Stödet till arbetsgivaren utformas som en lönesubvention motsvarande en ordinarie arbetsgivaravgift. En del av arbetstiden används för utbildning och handledning och är då inte lönegrundande. 15 procent av arbetstiden, ska bestå av utbildning/handledning. Hittills har avtal tecknats om yrkesintroduktion inom industrin, handeln och vård- och omsorgssektorn. 
  
 91 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – i övergången mellan skola och arbetsliv 
  
 SOU 2013:74 
  
 het att tillfälligt få ta del av studiemotiverande kurser på folkhög- skola. Därutöver kan de ungdomar som deltar i de arbetsmarknads- politiska programmen jobbgarantin för ungdomar och jobb- och utvecklingsgarantin få förhöjda studiemedel om de kompletterar utbildningen inom det reguljära utbildningssystemet. I budgetpro- positionen för år 2014 föreslås vidare att rätten till kommunal vuxen- utbildning ska stärkas genom att samtliga ska få rätt att läsa in grundläggande och särskild behörighet till högskolan. 
  
 53 
  
 3.4 
  
 Samordning av  
  
 social-, 
  utbildnings- och arbetsmarknadspolitiska insatser 
 Det behövs många gånger olika typer av insatser för att stödja utsatta unga personer. Ofta behövs en kombination av olika utbildnings- och arbetsmarknadspolitiska insatser. Inte sällan finns också behov av insatser från socialtjänsten och hälso- och sjukvården. Behovet av att utveckla samordnade insatser för såväl ungdomar som andra grupper, som har en problematisk arbetsmarknadssituation, är inget nytt. Såväl i Sverige som internationellt finns en stark utvecklings- trend att hitta nya integrerade lösningar. I Sverige har under lång tid behovet av samverkan påpekats i ett flertal sammanhang. 
  
 54  
  
 Sam- verkan och samverkansprojekt har blivit ett frekvent förekommande utvecklingsområde inom olika välfärdsorganisationer. Inom Euro- peiska unionen pågår också sedan något decennium ett arbete med att utveckla metoder som ska stimulera medlemsländerna att bättre samordna sina resurser. Begreppet aktiv inkludering introducera- des inom ramen för EU i början av  
 2000-talet. 
  
 55 
  
 Här rekommen- deras medlemsstaterna att utveckla sina strategier för att på ett bättre sätt lyckas integrera människor som är utestängda från arbetsmark- naden. Genom att samordna arbetsmarknadsåtgärder med socialt och annat stöd till människor som står långt ifrån arbetsmarknaden 
  
 53 
  
 Regeringen har i budgetpropositionen för år 2014 aviserat att det i framtiden kommer finnas utrymme för att stärka rättigheterna till kommunal vuxenutbildning på gymnasial nivå. Regeringen avser därför, efter överenskommelse med SKL, att återkomma till riksdagen med förslag som stärker dessa rättigheter. (Prop. 2013/14:1  
  
 Budgetpropositionen  
 för 2014, Utgiftsområde 16, s. 68). 
  
 54 
  
 Ungdomsstyrelsen (2009)  
 FOKUS 09 – Metoder för att bryta ungas utanförskap – exempel från Europa 
 , Ungdomsstyrelsens skrifter 2009:7, Stockholm, s. 141; Sveriges Kommuner och Landsting (2011)  
 Möjligheternas generation? – En rapport om ungdomsarbetslösheten 
 , Stockholm, s. 24 f. 
  
 55 
  
 Kommissionens rekommendation om aktiv inkludering av människor som är utestängda från arbetsmarknaden (2008/867/EG). 
  
 92 
  
 SOU 2013:74 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – i övergången mellan skola och arbetsliv 
  
 antas processen från passivt inkomststöd till aktiva åtgärder främja övergången från bidrag till arbete. Aktiveringen avser dock inte en- bart bidragstagare. Drivkraften bakom de olika försöken att öka samverkan är också att själva systemet måste aktiveras. Även orga- nisationerna måste moderniseras och bli mer medborgarvänliga och i högre grad ge ändamålsenlig hjälp. 
 Utredningen har som uppgift att analysera hur en bred sam- verkan kan åstadkommas för att bättre stödja unga som varken arbetar eller studerar. I utredningens kapitel 10 och 11 behandlas frågan om samordning mer ingående och förslag ges på hur samordningen kring utredningens målgrupp ska kunna komma till stånd. I detta avsnitt görs emellertid en övergripande beskrivning av frågan om samverkan. Dels beskrivs kortfattat de generella drivkrafterna bakom behovet att öka samverkan. Dels beskrivs utvecklingen av sam- verkanslösningar i andra länder. 
  
 3.4.1 
  
 Ökat behov av samordning 
  
 Olika utvecklingstendenser har drivit på behovet av en ökad sam- ordning av välfärdstjänster. För det första finns en kontinuerlig ut- veckling mot en alltmer specialiserad kunskap inom välfärdssektorn som i sin tur har bidragit till en tilltagande fragmentering av olika verksamheter. Samtidigt som kravet på specialistkompetenser ökar, vilket oftast syftar till att ge bättre service till den enskilde, innebär inte sällan en specialisering att de olika aktörerna har svårt att se hur det egna arbetet hänger ihop med andras insatser. Bristande helhets- syn kan bli en konsekvens av denna utveckling. Individer riskerar att skickas fram och tillbaka mellan myndigheter utan att få ända- målsenlig hjälp. 
 Behovet av en ökad samordning av välfärdstjänster drivs också på av att många individer har sammansatta behov. I genomsnitt uppger var fjärde vuxen i Sverige att de har två eller flera välfärdsproblem som t.ex. ekonomisk utsatthet, arbetslöshet, ohälsa eller trångbodd- het. 
  
 56  
  
 Behovet av flera myndighetskontakter är särskilt relevant för gruppen ungdomar som varken arbetar eller studerar liksom för i övrigt lågutbildade personer. Det handlar om de unga som ofta har sammansatta problem och där insatsernas karaktär är i gränslandet mellan en rad olika myndigheters ansvarsområden. 
  
 56  
 Socialstyrelsen (2010)  
 Social rapport 2010 
 , Stockholm, s. 128 ff. 
 93 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – i övergången mellan skola och arbetsliv 
  
 SOU 2013:74 
  
 Andra drivkrafter för att utveckla samverkan mellan olika verk- samheter inom välfärdssektorn är ökade krav och nya villkor för verksamheterna. Nya krav från såväl lagstiftare som brukare inne- bär problem i kombination med begränsade ekonomiska ramar. Detta tvingar fram nya lösningar, t.ex. samverkanslösningar mellan olika kommuner eller mellan kommuner och andra huvudmän. När det gäller ungdomsfrågor genereras också samverkanslösningar av att allt fler alternativa utförare och en mångfald av verksamheter finns på området. Fler aktörer ger nya förutsättningar och innebär nya krav på samverkan. 
  
 3.4.2 
  
 Internationella erfarenheter av samordnade insatser 
  
 Behovet av att såväl öka anställningsbarheten som att förbättra de organisatoriska förutsättningarna har resulterat i att många länder har förändrat sina välfärdsorganisationer. Det kan å ena sidan röra sig om stora och omfattande reformer. Å andra sidan kan föränd- ringarna vara av mindre karaktär, exempelvis samlokalisering av olika verksamheter eller av enbart en gemensam plattform på en webb- sida. 
  
 57  
  
 De samverkande verksamheterna varierar således när det gäller såväl innehåll som utformning. 
 I länder där samverkan förekommer över sektoriella gränser in- volveras oftast arbetsförmedlingen och socialkontor, men också andra organisationer. En sektorsövergripande samverkan innebär dock inte nödvändigtvis att professionella eller organisatoriska gränser berörs. Trots olikheter går emellertid ofta reformerna under den gemen- samma beteckningen en dörr in. 
  
 58  
  
 Exempel på sådana en dörr in- lösningar i Europa är Jobbcentren i Danmark, LAFOS i Finland, UWV WERKbedrijf i Nederländerna,  
 NAV-reformen 
  i Norge, Jobcenter Plus i Storbritannien och  
 Hartz-reformen 
  i Tyskland. 
 Även om variationen är stor mellan ovan nämnda en dörr in- lösningar finns det ett antal gemensamma nämnare. I Danmark, Nederländerna och Storbritannien handlar reformerna huvudsakligen om att få de arbetslösa i arbete. Här finns inget utvecklat samarbete över sektorsgränser. För att de arbetslösa ska få stöd och hjälp med andra problem får de fortfarande vända sig till andra verksamheter. Ambitionen i Danmark och Storbritannien var framför allt att imple- 
  
 57 
  
 Parlamentariska socialförsäkringsutredningen (2012)  
  
 One-stop 
  
  shops i Europa – Samord- ning av sociala och arbetsmarknadspolitiska åtgärder utifrån ett organisations- och arbetsmark- nadspolitiskt perspektiv 
 , underlagsrapport, Stockholm., s. 16 ff. 
  
 58 
  
 På engelska kallas ofta dessa samverkanslösningar för  
  
 one-stop 
  shop agencies. 
 94 
  
 SOU 2013:74 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – i övergången mellan skola och arbetsliv 
  
 mentera en striktare arbetslinje. I Norge, Finland och Tyskland är samverkansreformerna bredare och i dessa länder kan en dörr in- lösningen sägas uppfylla kriterierna för en mer bokstavlig gemen- sam ingång. 
 Samverkansreformerna påverkas också av hur de olika länderna väljer att implementera och administrera såväl bidrag och ersättningar som tjänster till de berörda individerna. Etableringen av gemen- samma ingångar innebär ofta sammanläggning av tidigare separata klientgrupper. I t.ex. Danmark och Nederländerna förs alla arbets- lösa samman och i Norge avser en dörr  
 in-lösningen 
  alla med- borgare som behöver ha kontakt med välfärdsorganisationerna. 
 Styrningen och ansvarsfördelningen av de olika samordningslös- ningarna har fått olika utformningar. Lösningarna varierar från att låta ansvaret vara helt på den kommunala nivån till en stark central- styrning. I Norge fungerar NAV som ett partnerskap mellan stat och kommun medan t.ex. reformerna i Storbritannien präglas av stark centralstyrning. I Finland kan organiseringen beskrivas som ett nätverk av professioner som arbetar med egen personal, egna metoder och egen budget. Finansieringen delas mellan den kom- munala socialtjänsten och arbetsförmedlingen. Samverkansorga- nisationen i Finland kan sägas existera vid sidan av de ordinarie organisationerna. I Norge däremot karakteriseras  
 NAV-reformen 
  av en genomgripande förändring på central, regional och lokal nivå. På central nivå har det skett en sammanslagning av departement och myndigheter och på regional nivå finns en särskild  
 NAV-organisa- 
  tion. På den lokala nivån finns samlokalisering mellan kommunerna och  
 NAV-organisationen. 
  I såväl Finland som i Norge finns det dock en frihet att organisera verksamheterna på lokal nivå. 
 Kunskapen om organisatoriska reformers effekter på återgång i arbete eller studier är begränsad. Frågan om kausalitet är kompli- cerad eftersom reformerna är komplexa, innehåller olika moment och framförallt sammanfaller med andra reformer och konjunktur- svängningar. 
 Samverkanslösningar för ungdomar 
 När det gäller enskilda grupper, som ungdomar som varken arbetar eller studerar, har specifika program riktade mot dessa ofta existerat innan de nationella administrativa eller strukturella reformerna genomfördes. Ett särskilt program för arbetslösa unga, New Deal 
 95 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – i övergången mellan skola och arbetsliv 
  
 SOU 2013:74 
  
 for Young People, (NDYP) introducerades i Storbritannien redan 1998 och organiserades genom fyra samverkansmodeller som dock lokalt hade mycket olika utformning. 
  
 59  
  
 Införandet av dessa s.k. Jobcentre Plus innebar bland annat att de lokala samarbetsområdena blev större och färre i antal. Nästan samtidigt introducerades även så kallade Employment Zones (EZ) i områden med hög arbetslös- het vilket innebar ett antal projekt riktade mot ungdomar  
 18–24 
  år. 
  
 60  
  
 På liknande sätt sammanföll år 2009 etableringen av de danska Job- centren med introduktionen av flera initiativ som specifikt riktade sig mot ungdomar. 
  
 61  
  
 Eftersom de danska kommunerna ansvarar för organisation och genomförande av sysselsättningsåtgärder, dvs. kan samordna genomförandet av åtgärder med andra politikområden och etablera samarbete med olika samarbetspartners i det lokala om- rådet, förekommer en hel del variation på lokal nivå. Det är ytterst komplicerat att särskilja effekter av organisatoriska reformer från effekter av andra samtida reformer. I Tyskland finns fortfarande på många håll en dubbelstruktur när det gäller utbildnings- eller arbets- marknadsåtgärder för arbetslösa ungdomar eftersom de tyska jobb- centren kan välja vilken aktör som ska utföra vilka åtgärder. Det innebär att vissa åtgärder utförs av arbetsförmedlingen och andra av kommunala aktörer. En utvärdering av reformen indikerar dock att när det gäller att lämna bidragsberoendet och att integrera arbets- lösa ungdomar i arbetslivet lyckades modellen med gemensamma verksamheter betydligt bättre än rent kommunala jobbcenter. 
  
 62 
  
 3.4.3 
  
 En dörr  
  
 in-lösningar 
  i Sverige 
 Samverkan och samordning har varit på agendan i Sverige i många år. Kommunala och statliga initiativ till samverkan över sektorsgränser har tagits flera gånger under de senaste decennierna. Även om det inte fattats samma omfattande beslut om organisatoriska samverkans- reformer som i andra länder finns det även i Sverige politiska, admi- nistrativa och professionella strukturer som skapar förutsättningar 
  
 59 
  
 Department for Work and Pensions (2007)  
 Jobcentre Plus evaluation: summary of evidence. 
 Research Report No 252. 
  
 60 
  
 UK Commission for Employment and Skills (2010)  
  
 Review of the Customer Experience in the Employment and Skills System,  
 Powers 2010. 
  
 61 
  
 OECD (2011)  
 Managing Accountability and Flexibility in the Danish employment system. 
 Country Report, May 2011, Mploy. 
  
 62  
  
 Deutscher Bundestag (2008)  
 White Evaluation der Experimentierklausel nach § 6c des Zweiten Buches Sozialgesetzbuch Unterrichtung durch die Bundesregierung 
 , Drucksache 16/11488. 18.12.2008. 
  
 96 
  
 SOU 2013:74 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – i övergången mellan skola och arbetsliv 
  
 för samarbete mellan myndigheter. Det finns emellertid intressen även i Sverige som önskar utveckla samverkanslösningar på liknande sätt som gjorts på många andra håll i Europa. 
 Det finns dock en struktur som på många sätt liknar en dörr  
 in-lösningen 
  även i Sverige. Det är de finansiella samordningsför- bunden (FINSAM). Samordningsförbunden är en formaliserad form av samarbete som bygger på lagen om finansiell samordning. 
  
 63  
  
 Lagen kräver att fyra parter, dvs. Försäkringskassa, Arbetsförmedling, kommun och landsting, gemensamt bildar ett samordningsförbund. I likhet med LAFOS i Finland är det upp till de lokala samverkans- parterna om de själva vill bilda samordningsförbund eller inte. Sam- ordningsförbunden svarar inte för någon myndighetsutövning utan syftar till att vara en arena där lokala behov av insatser kan iscen- sättas och utvecklas. 
 Utredningen har i uppdrag att undersöka och föreslå hur en bättre samverkan kan åstadkommas för de unga som varken arbetar eller studerar. I kapitel tio beskrivs samverkansskyldigheter som berörda aktörer har när det gäller ungdomar generellt och särskilt unga som har behov av särskilt stöd vid arbetsmarknadsetableringen. Mot bakgrund av utredningens analys lämnar utredningen i kapitel elva förslag på hur samverkan kring målgruppen kan utvecklas. 
  
 63  
 Lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabiliteringstjänster. 
 97 
  
 II. Bakgrundsfaktorer 
 4 Identifierade riskfaktorer 
 Unga personer som varken arbetar eller studerar är en grupp i be- folkningen som har kommit att få relativt stor uppmärksamhet under senare tid. Detta gäller såväl i Sverige som internationellt. I Sverige fick frågan om ungas utanförskap ett särskilt genomslag i betänkandet Unga utanför. 
  
 1  
  
 Där konstaterades att många av dessa ungdomar hamnade i omfattande och långvariga utanförskap. 
 Det finns flera olika skäl till att unga varken arbetar eller stu- derar. Faktorer som bidrar till att unga befinner sig i en sådan situa- tion är relativt väl undersökta, framförallt internationellt. Den grupp som studeras brukar benämnas unga som varken arbetar eller stu- derar, unga som är ekonomiskt inaktiva, unga utanför eller i engelsk litteratur Not in Employment, Education or Training (NEET). 
  
 2  
  
 Utredningen ska enligt direktiven analysera vilka faktorer som kan bidra till att olika grupper unga varken arbetar eller studerar och särskilt undersöka om det finns strukturella faktorer som bidrar till att en stor andel av dessa unga är långvarigt utanför. 
 Detta kapitel baseras på en litteraturgenomgång av i huvudsak- ligen kvantitativa studier, vilka har fokuserat på faktorer som på- verkar risken att befinna sig i en situation av att varken arbeta eller studera i åldern  
 16–24 
  år. 
 Trots olika sätt att definiera gruppen och olika metoder för att studera den finns en samstämmighet i slutsatserna. Liknande resul- tat och slutsatser återkommer, oavsett kontext och metod. Det finns således en väl belagd kunskap om de risker som bidrar till att unga varken arbetar eller studerar. Till viss del gäller detta även de fak- torer som bidrar till att individer under lång tid inte arbetar eller studerar och vilka konsekvenser det får på sikt. 
  
 1 
  
 SOU 2003:92  
  
 Unga utanför 
 . 
  
 2 
  
 I detta kapitel benämns gruppen konsekvent unga som varken arbetar eller studerar. Inte sällan varierar åldersgränserna i olika studier. I Sverige studeras oftast åldersgruppen  
  
 16–24 
  år, medan andra länder, t.ex. Storbritannien har ett tydligare fokus på åldersgruppen  
 16–18 
  år. EU och OECD har ibland fokus på en större åldersgrupp, dvs.  
 15–34 
  år. 
 101 
  
 Identifierade riskfaktorer 
  
 SOU 2013:74 
  
 I kapitlet redovisas vilka riskfaktorer som bidrar till att unga be- finner sig i en situation av att varken arbeta eller studera. Risk- faktorerna redovisas var för sig i syfte att ge en tydlig beskrivning. Verkligheten är dock mer komplicerad vilket bland annat innebär att olika riskfaktorer ofta samvarierar. Det betyder att individuella riskfaktorer som t.ex. låg utbildning samvarierar med andra socio- ekonomiska faktorer. Det innebär alltså att många av de unga som varken arbetar eller studerar kan ha flera av de riskfaktorer som redovisas. När varje bakgrundsfaktor redovisas var för sig framgår emellertid inte alltid vilken som är den utlösande faktorn för pro- blemet. Styrkan i sambanden varierar också. 
 Inledningsvis pekar utredningen på ett antal förändringar som har betydelse för gruppen. Därefter följer en redovisning av ett antal individuella riskfaktorer som i olika studier identifierats som cen- trala. 
  
 4.1 
  
 Unga som har det svårast kan påverkas negativt av förändringar i skolan 
  
 Under senare tid har ett antal förändringar skett som kan ha på- verkat ungdomars övergång mellan skola och arbetsliv. Analyser har t.ex. visat att spridningen i resultat mellan skolor och mellan elever har ökat. 
  
 3  
  
 Samtidigt får utbildning allt större betydelse för ung- domars möjligheter att etablera sig på arbetsmarknaden. Numera är kravet på lägst gymnasieutbildning för att få ett arbete betydligt vanligare än tidigare och andelen anställningar som kräver mindre än två års utbildning efter grundskolan har minskat under 1990- talet. 
  
 4  
  
 Ungdomars utbildningsnivå har således kommit att bli en viktig aspekt för att få fotfäste på arbetsmarknaden. Exempelvis framkommer att etableringsåldern varierar kraftigt mellan de som har respektive inte har en gymnasial utbildning. 
  
 5  
  
 Nedan följer en översiktlig beskrivning av ett antal olika förändringar som kan inne- bära risker för utredningens målgrupp; den grupp unga som står långt ifrån arbete eller studier. 
  
 3 
  
 Skolverket (2012)  
 Likvärdig utbildning i svensk grundskola? – En kvantitativ analys av lik- värdighet över tid 
 , rapport 374, Stockholm. 
  
 4 
  
 Regeringskansliet (2012)  
 Matchning på den svenska arbetsmarknaden,  
 Framtidskommissionen, s. 22. 
  
 5 
  
 Carter, Mack (2012)  
 Företagens kompetensförsörjning och ungas etablering på arbetsmark- naden 
 , förstudie, RATIO Näringslivets forskningsinstitut, Stockholm, s. 26. 
  
 102 
  
 SOU 2013:74 
  
 Identifierade riskfaktorer 
  
 4.1.1 
  
 Ökad sortering och mindre lärarledd undervisning i skolan 
  
 Betydelsen av vilken skola en elev går i har ökat sedan slutet av  
 1990-talet. 
  
 6 
  
 Det innebär att variationen i skolors resultat har ökat under de senaste decennierna. Vidare har sammansättningen av elever på skolor allt större betydelse för elevers resultat. Enligt Skolverket är en tänkbar förklaring till denna utveckling att hög- presterande och studiemotiverade elever söker sig till samma skolor. Enligt myndigheten förstärks dessa elevers resultat genom positiva kamrateffekter och s.k. förväntanseffekter från lärarna. På samma sätt finns en risk att lågpresterande och omotiverade elever får en negativ skolgång på grund av låga krav och låga förväntningar från lärarna. Dessa elever får inte heller några positiva effekter av hög- presterande kamrater, vilka har valt en annan skola. Flera undersök- ningar tyder också på att olika valfrihetsreformer har ökat skol- segregationen utifrån socioekonomi och etnicitet. 
  
 7  
  
 Samtidigt bör påpekas att även om variationen i resultat ökar mellan skolor kvar- står det faktum att variationen i resultat mellan elever är störst inom skolor. År 2011 förklarades över 80 procent av all variation i merit- värde inom skolorna och mindre än 20 procent mellan skolorna. 
  
 8  
  
 Vad som sker inom en skola kan därför ha större betydelse för enskilda elevers utveckling än exempelvis ökad sortering mellan skolor. 
  
 9 
  
 En annan trend i grundskolan under de senaste årtiondena är ett allt större inslag av eget arbete i undervisningen. En ökande andel individuellt arbete utan en aktivt involverad lärare gynnar inte elever- nas motivation och påverkar skolresultaten negativt. 
  
 10  
  
 Denna ut- veckling har troligtvis påverkat lågpresterande och omotiverade elever, dvs. de elever som har störst behov av en aktiv och stöd- jande lärare. Det finns därutöver tecken på att elever i behov av sär- 
  
 6 
  
 Skolverket (2012)  
 Likvärdig utbildning i svensk grundskola? – En kvantitativ analys av lik- värdighet över tid 
 , rapport 374, Stockholm, s. 80. 
  
 7 
  
 Powers, Gilmore (2011) Friskolor i förändring, I Hodge, Wise (red)  
  
 Konkurrensens konsekvenser – Vad händer med svensk välfärd 
 ? SNS Förlag, Stockholm, s.  
 96–99. 
  Det bör i sammanhanget påpekas att Chen & Scottish Executive Social Research (2005)  
 Literature Review of the NEET group 
 , York Consulting Limited, Edinburgh; Kramer, B. m.fl. (2002)  
 Literature Review of the Costs of Being 'Not in Education, Employment or Training' at Age  
  
 16–18 
 , 
  Research Report No 347, Social Policy Research Unit, University of York; Lyons, Browning Executive Social Research (2005)  
 Literature Re- view of the NEET group 
 , York Consulting Limited, Edinburgh; SOU 2003:92  
 Unga utanför 
 , s. 34 ff; Kramer, B. m.fl. (2002)  
 Literature Review of the Costs of Being 'Not in Education, Employment or Training' at Age  
  
 16–18 
 , 
  Research Report No 347, Social Policy Research Unit, University of York. 
  
 31 
  
 Fisher, Hess och Brooks, O. (opublicerad)  
  
 Unga vuxna som varken arbetar eller studerar – Riskfaktorer och konsekvenser  
 – kommande publikation i antologin Ungas etablering – utmaningar och möjligheter (prel. titel). 
  
 32 
  
 Se exempelvis: Cusworth, L, Bradshaw, Hill, Kramer, B, Brandt, A. and Chzhen, Y. (2009) 
  
 Understanding the Risks of Social Exclusion Across the Life Course: Youth and young adult- hood 
 , Social Exclusion Task Force, Cabinet Office, London; Furlong, A. (2006) Not a very NEET solution: representing problematic labour market transitions Arnold school- Ellison,  
 Work, Employment & Scottish Executive Social Research (2005)  
 Literature Review of the NEET group 
 , York Consulting Limited, Edinburgh; Kramer, B. m.fl. (2002)  
 Literature Review of the Costs of Being 'Not in Education, Employment or Training' at Age  
 16–18 
 , 
  
  Research Report No 347, Social Policy Research Unit, University of York. 
  
 33 
  
 Eurofound (2012)  
 NEETs – Young people not in employment, education or training: Characteristics, costs and policy responses in Europe 
 , Publications Office of the European Union, Luxembourg, s. 54 ff. 
  
 34 
  
 Statistiska centralbyrån (2013) och utredningens beräkningar; Eurofound (2012 
  
 ) NEETs – Young people not in employment, education or training: Characteristics, costs and policy responses in Europe 
 , Publications Office of the European Union, Luxembourg, s. 29. 
  
 35 
  
 Statistiska centralbyrån (2013) och utredningens beräkningar. 
  
 108 
  
 SOU 2013:74 
  
 Identifierade riskfaktorer 
  
 arbetar eller studerar inom OECD visar ett liknande mönster. Män som varken arbetar eller studerar är huvudsakligen arbetslösa medan kvinnor ofta befinner sig i en sådan situation på grund av vård av barn. 
  
 36 
  
 Att bli förälder i unga år ökar således risken, särskilt för tonårs- föräldrar, för att varken arbeta eller studera. Detta framkommer i flera olika studier. 
  
 37  
  
 Föräldraskap i tonåren kan leda till ett avbrott i gymnasieutbildningen, vilket i sin tur påverkar förutsättningarna att arbeta eller studera negativt. Unga föräldrar 
  
 38  
  
 har lägre utbild- ningsnivå än jämnåriga. Det är också vanligare att få barn före 20 års ålder bland unga med utländsk bakgrund. 
  
 39  
  
 Dessa förhållan- den ökar i sig risken för att vara ung och varken arbeta eller studera. Under åren  
 2005–2010 
  har antalet mödrar under 20 år varit drygt 1 300 per år och antalet fäder drygt 300 per år. 
  
 40 
  
 4.5 
  
 Utrikes födda är överrepresenterade 
  
 Utrikes födda är överrepresenterade bland unga som varken arbetar eller studerar. Under år 2010 var 28 procent av personerna i gruppen utrikes födda. Det ska jämföras med 13 procent utrikes födda i hela åldersgruppen  
 16–25 
  år. Vid en uppföljning av individens etablering ett år efter att varken ha arbetat eller studerat framkommer att utrikes födda kvinnor har lägst etableringsgrad. 
  
 41  
  
 I dessa redovis- 
  
 36 
  
 OECD (2012) Indicator C5 – Transition from school to work: where are the  
  
 15–29 
  year- olds?  
 Education at a Glance 2012: OECD Indicators 
 , OECD Publishing. 
  
 37 
  
 Ungdomsstyrelsen (2012)  
 Unga föräldrars möjligheter att slutföra sin utbildning 
 , Stockholm; Fisher, Hess och Brooks, O. (opublicerad)  
 Unga vuxna som varken arbetar eller studerar – Riskfaktorer och konsekvenser 
 – kommande publikation i antologin Ungas etablering – utmaningar och möjligheter (prel. titel); Cusworth, L, Bradshaw, Hill, Kramer, B, Brandt, A. and Chzhen, Y. (2009)  
 Understanding the Risks of Social Exclusion Across the Life Course: Youth and young adulthood 
 , Social Exclusion Task Force, Cabinet Office, London; Schröder, L. & Scottish Executive Social Research (2005) Literature Review of the NEET group, York Consulting Limited, Edinburgh; Kramer, B. m.fl. (2002)  
 Literature Review of the Costs of Being 'Not in Education, Employment or Training' at Age  
 16–18 
 , 
  
  Research Report No 347, Social Policy Research Unit, University of York. 
  
 38 
  
 Unga som fick barn i åldern  
  
 15–19 
  år. 
  
 39 
  
 Ungdomsstyrelsen (2012)  
 Unga föräldrars möjligheter att slutföra sin utbildning 
 , Stockholm, 
  
 s. 11 ff. 
  
 40 
  
 Ungdomsstyrelsen resonerar om att antalet unga fäder är lägre än antalet mödrar kan bero på att unga kvinnor tenderar att få barn med män som är några år äldre samt möjligen också på att män under 20 år som blir föräldrar inte alltid registrerar sig för faderskapet och därmed inte finns med i statistiken (Ungdomsstyrelsen (2012)  
  
 Unga föräldrars möjligheter att slutföra sin utbildning 
 , Stockholm, s. 7). 
  
 41 
  
 Temagruppen Unga i arbetslivet (2012)  
 2012 års uppföljning av unga som varken arbetar eller studerar 
 , Skrifter från Temagruppen Unga i arbetslivet 2012:4, Stockholm, s. 4 f. 
  
 109 
  
 Identifierade riskfaktorer 
  
 SOU 2013:74 
  
 ningar tas inte hänsyn till andra faktorer som skiljer de olika grup- perna åt, t.ex. utbildningsnivå och socioekonomiska faktorer. När sådan hänsyn tas minskar överrisken för de utrikes födda. 
  
 42  
  
 Det be- tyder t.ex. att en gymnasieutbildning motverkar den förhöjda risken för att varken arbeta eller studera för denna grupp. 
 Även i länder inom EU finns en överrepresentation av ung- domar med invandrarbakgrund bland unga som varken arbetar eller studerar. Risken att hamna i gruppen är 70 procent högre för denna grupp inom dessa länder. 
  
 43 
  
 4.6 
  
 Brott i tonåren är en riskfaktor 
  
 Brott i unga år kan medföra en ökad risk för att senare varken arbeta eller studera. 
  
 44  
  
 Registrerad brottslighet i tonåren,  
 15–19 
  år, och som ung vuxen,  
 20–25 
  år, innebär en högre risk för att varken arbeta eller studera vid 25 års ålder. Detta gäller inte för de ung- domar som enbart registrerats för brott i  
 15–19 
  års ålder. 
  
 45 
  
 Ungdomsbrottslighet i sig behöver således inte medföra en ökad risk för att varken arbeta eller studera som ung vuxen. Det kan för- klaras av att en mycket stor del av de unga begår brott under tonårstiden. Vidare är ungdomsbrottsligheten skevt fördelad; många ungdomar begår få brott och ett fåtal ungdomar begår många brott. Riskerna för ungdomsbrottslighet sammanfaller till stor del med riskfaktorer för social utslagning, såväl i tonåren som senare i livet. 
  
 46 
  
 42 
  
 Socialstyrelsen (2010) Anknytning till arbetsmarknaden och ungas etablering i  
  
 Social rapport 2010 
 , Stockholm, s. 82 f; 
  
 43 
  
 Eurofound (2012)  
 NEETs – Young people not in employment, education or training: Charac- teristics, costs and policy responses in Europe 
 , Publications Office of the European Union, Luxembourg, s. 55. 
  
 44 
  
 Scottish Executive Social Research (2005)  
  
 Literature Review of the NEET group 
 , York Consulting Limited, Edinburgh. 
  
 45 
  
 Fisher, Hess och Brooks, O. (opublicerad)  
  
 Unga vuxna som varken arbetar eller studerar – Riskfaktorer och konsekvenser  
 – kommande publikation i antologin Ungas etablering – utmaningar och möjligheter (prel. titel). 
  
 46 
  
 Brottsförebyggande rådet (2009)  
 Orsaker till brott bland unga och metoder att motverka kriminell utveckling – En kunskapsinventering 
 , Stockholm, s. 8 ff. 
  
 110 
  
 SOU 2013:74 
  
 Identifierade riskfaktorer 
  
 4.7 
  
 Ohälsa eller funktionsnedsättning försvårar etableringen på arbetsmarknaden 
  
 Det finns långsiktiga samband mellan sjukdom och att befinna sig i en situation av att varken arbeta eller studera som ung vuxen. 
  
 47  
  
 Psykiska besvär och sjukdomsfall vid olika tillfällen under hela barn- domen samvarierar med att varken arbeta eller studera vid 22 års ålder. Särskilt allvarliga är konsekvenserna för individer som blir psykiskt sjuka i senare delen av tonåren. Bland dem är det mer än en fjärdedel som inte har fullföljt gymnasieutbildningen. 
  
 48  
  
 Vidare framkommer att en femtedel av unga som har drabbats av en psyk- isk sjukdom i barndomen varken arbetar eller studerar vid 22 års ålder. 
 Många unga med funktionsnedsättning har ett arbete. Det är först när funktionsnedsättningen påverkar arbetsförmågan som den blir ett hinder för individen. Det finns svårigheter att följa arbets- marknadsetableringen för unga med funktionsnedsättning. Exem- pelvis går det inte att via register följa upp elever som har gått i grund- eller gymnasiesärskola eftersom individuppgifter inte regi- streras för dessa skolformer. Kunskaperna om riskerna för unga med funktionsnedsättning att varken arbeta eller studera är därför be- gränsade. 
 Det går dock att konstatera att det är vanligare att unga med funktionsnedsättning var arbetslösa jämfört med övriga unga år 2012. I åldersgruppen  
 16–25 
  år har 65 procent av unga med funktions- nedsättning varit arbetslösa någon gång, jämfört med 49 procent bland övriga unga. Vidare har unga med aktivitetsersättning eller ersättning för sjukdom svårare än andra grupper att gå vidare till utbildning eller arbete efter att under ett år ha tillhört gruppen som varken har arbetat eller studerat. 
  
 49 
  
 Det finns också ett tydligt samband mellan att vara ung och varken arbeta eller studera och upplevd ohälsa; unga som upplever 
  
 47 
  
 Se exempelvis Rogers, Hess och Svaleryd, H. (2011)  
  
 Nitlott i barndomen – familjebakgrund, hälsa, utbildning och socialbidragstagande bland unga vuxna 
 , rapport 2011:5, Institutet för arbetsmarknads- och utbildningspolitisk utvärdering, Uppsala, s. 22 ff; Fisher, Hess och Brooks, O. (opublicerad)  
 Unga vuxna som varken arbetar eller studerar – Riskfaktorer och konsekvenser  
 – kommande publikation i antologin Ungas etablering – utmaningar och möj- ligheter (prel. titel). 
  
 48 
  
 Rogers, Hess och Svaleryd, H. (2011)  
 Nitlott i barndomen – familjebakgrund, hälsa, utbildning och socialbidragstagande bland unga vuxna 
 , rapport 2011:5, Institutet för arbets- marknads- och utbildningspolitisk utvärdering, Uppsala, s. 22 ff. 
  
 49 
  
 Ungdomsstyrelsen (2012)  
 FOKUS 12 – om levnadsvillkor för unga med funktionsnedsätt- ning,  
 Ungdomsstyrelsen skrifter 2012:3,¸Stockholm, s. 95 ff. 
  
 111 
  
 Identifierade riskfaktorer 
  
 SOU 2013:74 
  
 sin hälsa som dålig eller mycket dålig har med stor sannolikhet en funktionsnedsättning. Sannolikheten är 40 procent högre att ung- domar i denna grupp varken arbetar eller studerar. 
  
 50  
  
 Det finns även andra internationella studier som konstaterar sambandet mellan att ha en funktionsnedsättning och att befinna sig i situationen att vara ung och varken arbeta eller studera. 
  
 51 
  
 4.8 
  
 Regionala och lokala skillnader 
  
 Andelen unga som varken arbetar eller studerar år 2010 varierar stort mellan län och kommuner. Enligt en studie var andelen högst i Blekinge, Skåne och Västmanlands län, vilket också är län som på- verkades av den senaste ekonomiska krisen. Däremot var det en låg andel unga som varken arbetade eller studerade i Jönköping, Uppsala och Västerbottens län. Många kommuner i Skåne hade höga an- delar av unga som varken arbetar eller studerar. Det är kommuner som ofta har en svag lokal arbetsmarknad, låg sysselsättning, ett stort inslag av endast förgymnasialt utbildade i befolkningen samt en stigande arbetslöshet bland unga. 
  
 52 
  
 Samtidigt som det finns stora skillnader mellan kommuner och län vad gäller andelen unga som varken arbetar eller studerar finns det också stora skillnader inom kommuner. Exempelvis gäller detta i Stockholm, Göteborg och Malmö. I stadsdelen Angered i Göteborg varken arbetade eller studerade cirka 25 procent av unga i åldern  
 20–25 
  år 2010. Motsvarande andel i stadsdelen Centrum var sex procent. 
  
 53  
  
 Även andra studier visar på liknande resultat. 
  
 54  
  
 Sanno- likheten för att tillhöra kategorin att vara ung och varken arbeta eller studera är högre för unga som bor i resurssvaga områden jäm- fört med dem som bor i mer resursstarka områden. Det finns också studier som visar att unga som varken arbetar eller studerar i resurs- 
  
 50 
  
 Eurofound (2012)  
 NEETs – Young people not in employment, education or training: Characteristics, costs and policy responses in Europe 
 , Publications Office of the European Union, Luxembourg, s. 55. 
  
 51 
  
 Scottish Executive Social Research (2005)  
  
 Literature Review of the NEET group 
 , York Consulting Limited, Edinburgh; Kramer, B. m.fl. (2002)  
 Literature Review of the Costs of Being 'Not in Education, Employment or Training' at Age  
  
 16–18 
 , 
  Research Report No 347, Social Policy Research Unit, University of York. 
  
 52 
  
 Arbetsförmedlingen (2013)  
 Ungdomar på och utanför arbetsmarknaden – fokus på unga som varken arbetar eller studerar 
 , Stockholm, s. 36 ff. 
  
 53 
  
 Statistiska centralbyrån (2013) och utredningens beräkningar. 
  
 54 
  
 Ungdomsstyrelsen (2008)  
  
 Fokus 08 – en analys av ungas utanförskap 
 , Ungdomsstyrelsens skrifter 2008:9, Stockholm, s. 206 f; Socialstyrelsen (2006) Skilda världar – att leva i olika delar av staden i  
 Social Rapport 2006 
 , Stockholm, s.  
 220–235; 
  SOU 2013:13  
 Ungdomar utan- för gymnasieskolan – ett förtydligat ansvar för stat och kommun 
 , s. 79. 
 112 
  
 SOU 2013:74 
  
 Identifierade riskfaktorer 
  
 svaga områden har svårare att ta sig ur en sådan situation, även när hänsyn tas till individuella faktorer. 
  
 55 
  
 4.9 
  
 Unga med okänd sysselsättning 
  
 I flera statistiska modeller som används för att beräkna antalet unga som varken arbetar eller studerar ingår en grupp individer som har mycket låg eller ingen känd arbetsinkomst och inte heller har någon annan känd sysselsättning enligt register. Kunskapen om dessa ung- domar är begränsad. Utredningen har med hjälp av register delat in de unga med okänd sysselsättning i två olika grupper. 
  
 56  
  
 De två grup- perna redovisas utifrån om familjen har en disponibel inkomst per konsumtionsenhet under eller över 60 procent av medianinkomsten; dvs. det mått som ofta används för att mäta risk för fattigdom. 
 Det verkar finnas två grupper av ungdomar bland de som varken arbetar eller studerar med okänd sysselsättning. Den ena gruppen består av ungdomar med relativt låg utbildningsnivå som bor i egna hushåll med risk för fattigdom. En mycket stor andel av dessa ungdomar är födda utanför Sverige. Den andra gruppen består av ungdomar som bor i föräldrahemmet i familjer utan risk för fattig- dom och förenas av bakgrundsfaktorer som till stor del liknar den totala populationens samma år. 
 Resultaten visar att cirka 47 procent av de unga i åldern  
 20–24 
  år utan känd sysselsättning finns i familjer med inkomster över fattig- domsgränsen år 2010. Dessa utgör cirka 10 000 individer. 
  
 57  
  
 I denna grupp är i princip samtliga unga skrivna hos sina föräldrar, dvs. kan antas bo kvar hemma. Majoriteten, dvs. 73 procent, av de unga som finns i hushåll som löper risk för fattigdom bor däremot i egna hus- håll. 
 Utbildningsnivån skiljer sig mellan de olika grupperna. Den är betydligt högre bland de unga som bor i familjer som inte riskerar fattigdom. Här har cirka 20 procent av ungdomarna endast förgym- 
  
 55 
  
 Socialstyrelsen (2006) Skilda världar – att leva i olika delar av staden i  
  
 Social Rapport 2006 
 , Stockholm, s.  
 220–235; 
  Park, Trujillo, E. & 
  SOU 2003:92  
 Unga utanför 
 , 43 ff. 
  
 59 
  
 Haynes, E. & Temagruppen Unga i arbetslivet (2011)  
 Unga som varken arbetar eller studerar – hur många är de och vad gör de?  
 Skrifter från Temagruppen Unga i arbetslivet 2011:1, s. 26; Temagruppen Unga i arbetslivet (2012)  
 2012 års uppföljning av unga som varken arbetar eller studerar 
 , Skrifter från Temagruppen Unga i arbetslivet 2012:4, Stockholm, s. 4. 
  
 61 
  
 Studien är gjord på åldersgruppen  
  
 16–29 
  år. 
  
 62 
  
 Arbetsförmedlingen (2013)  
 Ungdomar på och utanför arbetsmarknaden – fokus på unga som varken arbetar eller studerar 
 , Stockholm, s. 30 f. 
  
 114 
  
 SOU 2013:74 
  
 Identifierade riskfaktorer 
  
 Studier som har följt unga som varken arbetat eller studerat under två år i rad visar att en tredjedel var i samma situation sju år senare. 
  
 63  
  
 Bland de unga som var utanför enbart under ett år var fort- farande 13 procent utanför sju år senare. Denna risk kvarstår även när hänsyn tagits till bakgrundsfaktorer som födelseland, utbildnings- nivå, sjukdomshistorik, bostadsort etc. Detta indikerar att tillhöra kategorin som varken arbetar eller studerar i sig medför en betyd- ande risk för ett långvarigt utanförskap. 
  
 4.10.1 
  
 Stor risk för etableringsproblem och utsatthet på sikt 
  
 Utredningen kan konstatera att det finns en lång rad långsiktiga konsekvenser av att varken arbeta eller studera. Utredningen har analyserat olika utfall åtta år senare efter att den unge befunnit sig i en sådan situation. 
  
 64  
  
 De utfall som studeras är: dödlighet, att tillhöra kärnarbetskraften, att ha fullföljt gymnasieutbildning samt att någon gång ha varit frihetsberövad. Två olika definitioner av unga som varken arbetar eller studerar används och jämförs med de som har varit långtidsarbetslösa samt med de som har högst grund- skoleutbildning. 
 Resultaten visar att båda definitionerna av unga som varken arbetar eller studerar ringar in en grupp som har stora etablerings- problem. Vidare framgår att de unga som varken arbetar eller studerar även i övrigt befinner sig i en mycket utsatt position. En låg andel av de unga har lyckats etablera sig i kärnarbetskraften på lång sikt. Åtta år senare, vid 30 års ålder, är det 30 till 35 procent, som tillhör kärnarbetskraften. Långtidsarbetslösa, dvs. en annan grupp med etableringssvårigheter, är i högre grad i kärnarbetskraften på lång sikt än vad de unga som varken arbetar eller studerar är. Detta kan också jämföras med utfallet för dem som har högst fullföljd grund- skola. Även vid denna jämförelse har de unga som varken arbetar eller studerar större etableringssvårigheter. 
  
 63 
  
 Haynes, Leonard, P. (2001) The  
 school-to-work 
  transition: a  
 cross-national 
  perspective,  
 Journal of Economic Literature 
 , vol. XXXIX, pp.  
 34–92. 
  
 4 
  
 SOU 2003:92  
  
 Unga utanför 
 . 
 122 
  
 SOU 2013:74 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – en kategorisering 
  
 frekvent använda indikatorerna och jämföra hur antalet unga som varken arbetar eller studerar varierar beroende på undersöknings- metod och valda avgränsningar. För att öka förståelsen för de re- gisterbaserade indikatorerna görs bland annat en analys av överlapp- ning dem emellan, dvs. utredningen ställer frågan om det är samma individer som fångas med de olika indikatorerna eller om det är olika grupper av unga. 
  
 5.1.1 
  
 Indikatorer baserade på registerdata 
  
 I Sverige finns god tillgång på officiella register över totalbefolk- ningen. Baserat på dessa register kan en rad analyser göras för att studera olika förhållanden som berör befolkningen. I Statistiska centralbyråns databas LISA finns en sammanställning av ett antal variabler som syftar till att möjliggöra longitudinella studier inom arbetsmarknads- och sjukförsäkringsområdet. 
  
 5  
  
 Databasen LISA är ofta den källa som används för att genomföra registeranalyser av- seende utredningens målgrupp. 
 Betänkandet Unga utanför 
 För att få en uppskattning av antalet unga som varken arbetar eller studerar introducerades i betänkandet Unga utanför en beräknings- modell baserad på registerdata. 
  
 6  
  
 Modellen baseras på Statistiska centralbyråns databas LISA, i vilken det, vid denna tidpunkt, fanns uppgifter om samtliga personer som varit folkbokförda i landet åren  
 1990–2001. 
  Utredningen definierade indikatorn unga utanför genom att använda individens inkomstuppgifter. De personer som hade inkomster under de normala inkomstnivåerna från hel- eller deltidsstudier, värnpliktstjänstgöring, sjukskrivning, pension, föräldra- ledighet, lönearbete eller arbetslöshetsersättning kategoriserades tillhöra målgruppen. I denna ingick även de individer som hade löneinkomster, arbetslöshetsersättning, sjukersättning och pension som inte översteg ett basbelopp. Personer som mottog handikapp- ersättning eller föräldrapenning exkluderades. Även de som hade 
  
 5 
  
 LISA är en förkortning av Powell integrationsdatabas för sjukförsäkrings- och arbets- marknadsstudier. Föregångare till denna var databasen LOUISE, En longitudinell databas kring utbildning, inkomst och sysselsättning  
  
 1990–2002, 
  vilken användes i utredningen Unga utanför. 
  
 6 
  
 SOU 2003:92  
 Unga utanför. 
 123 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – en kategorisering 
  
 SOU 2013:74 
  
 normala inkomster från värnpliktstjänstgöring exkluderades. För personer med studiemedel sattes inkomstgränsen vid en sådan nivå att både hel- och deltidsstuderande exkluderades. Om motsvarande definition används för perioden  
 2005–2010 
  framkommer att andelen unga som varken arbetar eller studerar varierar mellan åtta och tolv procent per år. Kvinnor saknar, enligt denna definition, i något högre grad arbete och utbildning i början av perioden. Dock tycks andelen unga kvinnor som varken arbetar eller studerar konvergera med andelen män under senare tid. 
 Diagram 5.1 Andelen unga som varken arbetar eller studerar i åldern  
 20–24 
  år enligt definitionen i betänkandet Unga utanför 
  
 14% 
  
 12% 
  
 10% 
  
 8% 
  
 Män 
  
 6% 
  
 Totalt 
  
 4% 
  
 Kvinnor 
  
 2% 
  
 0% 
  
 2005 
  
 2006 
  
 2007 
  
 2008 
  
 2009 
  
 2010 
  
 År 
  
 Källa: Statistiska centralbyrån (2013). 
  
 Treårig definition använd av Socialstyrelsen 
 Även ett antal myndigheter har använt registerdata för att på mot- svarande sätt fånga antalet unga som varken arbetar eller studerar. Socialstyrelsen är framför allt den myndighet som i ett flertal rappor- ter använt indikatorn. Indikatorn är oftast konstruerad på samma sätt som beskrivits ovan, dock varierar nivån på inkomstgränsen och antal år som observeras i Socialstyrelsens olika rapporter. 
  
 7  
  
 I vissa analyser sätts gränsen vid ett basbelopp medan inkomstgränsen 
  
 7  
 T.ex. Socialstyrelsen (2006)  
 Social rapport 2006,  
 Stockholm; Socialstyrelsen (2010)  
 Social rapport 2010,  
 Stockholm. 
 124 
  
 SOU 2013:74 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – en kategorisering 
  
 i andra analyser av unga som varken arbetar eller studerar utgörs dels av de som var ekonomiskt inaktiva, dvs. de som haft arbets- inkomster som understigit 0,5 basbelopp tre år i rad, dels av de i alternativ försörjning, dvs. de som hade arbetsinkomster som understiger 0,5 basbelopp två av tre på varandra följande år. 
  
 8  
  
 Den senare definitionen har haft syftet att ringa in en grupp som har betydande etableringssvårigheter. Genom att definiera unga som varken arbetar eller studerar på detta sätt undanröjs ett antal problem, bland annat att indikatorn också fångar de unga som t.ex. tillfälligt reser eller studerar utomlands. Enligt denna snävare defini- tion framkommer att antalet unga som varken arbetar eller studerar varierar mellan fyra och fem procent under åren  
 2005–2010, 
  vilket framgår av nedanstående diagram. Det framkommer ingen större skillnad mellan andelen män och kvinnor enligt denna definition. 
 Diagram 5.2 Andelen unga som varken arbetar eller studerar i åldern  
 20–24 
  år enligt den treåriga definitionen 
  
 6% 
  
 5% 
  
 4% 
  
 3% 
  
 Män 
  
 2% 
  
 Totalt 
  
 1% 
  
 Kvinnor 
  
 0% 
  
 2005 
  
 2006 
  
 2007 
  
 2008 
  
 2009 
  
 2010 
  
 År 
  
 Källa: Statistiska centralbyrån (2013). 
  
 8  
 Socialstyrelsen (2010)  
 Social rapport 2010 
 , Stockholm, s. 74. 
 125 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – en kategorisering 
  
 SOU 2013:74 
  
 Ungdomsstyrelsens och Temagruppen Unga i arbetslivets indikator 
 Ungdomsstyrelsen har i ett flertal rapporter använt indikatorn unga utanför eller unga som varken arbetar eller studerar. 
  
 9  
  
 Inledningsvis genomförde myndigheten år 2005 en studie där syftet var att under- söka tillförlitligheten i de studier som använt registerbaserade in- komster för att definiera och analysera ungdomar med svag för- ankring på arbetsmarknaden. 
  
 10  
  
 Mot bakgrund av de resultat som framkommer i denna intervjuundersökning konstaterar myndigheten att beräkningen av andelen unga utifrån registerbaserade inkomster har en risk att överskatta andelen unga med svag förankring på arbetsmarknaden. 
  
 11  
  
 Resultatet från undersökningen visar att när ungdomarna själva tillfrågades om storleken på sina inkomster angav cirka 70 procent en högre inkomst än den de hade enligt de register- baserade uppgifterna. 
  
 12 
  
 Men framför allt har Ungdomsstyrelsen i rollen som projekt- ägare av Temagruppen unga i arbetslivet, dvs. ett projekt finansierat av Europeiska socialfonden, och i samarbete med Arbetsförmed- lingen, Försäkringskassan, Skolverket, Socialstyrelsen, Sveriges Kom- muner och Landsting samt Communicare, utvecklat en modell för registeranalyser av unga som varken arbetar eller studerar. 
  
 13  
  
 År 2011 presenterades de första beräkningarna av antalet unga som varken 
  
 9 
  
 I  
  
 Fokus 08 – En analys av ungas utanförskap  
 definieras indikatorn som de personer som utefter registerbaserade data inte har arbetsinkomster över ett basbelopp och som samtidigt inte har haft något studiemedel under året (varken lån eller bidrag). Med arbetsinkomst avses här inkomst av förvärvsarbete, näringsverksamhet samt ett flertal inkomstberoende ersätt- ningar vid sjukdom och föräldraledighet. Personer som mottagit värnpliktsersättning exklu- deras från gruppen (Ungdomsstyrelsen (2008)  
 FOKUS 08 – En analys av ungas utanförskap 
 , Ungdomsstyrelsens skrifter 2008:9, Stockholm, s. 207). I  
 Fokus 11 – En analys av ungas bostadssituation 
 , använder Ungdomsstyrelsen också indikatorn unga som varken arbetar eller studerar. Här definieras indikatorn på ett något annat sätt, dvs. utifrån den modell som Tema- gruppen Unga i arbetslivet under samma år tagit fram (Ungdomsstyrelsen (2012)  
 FOKUS 11 – En analys av ungas bostadssituation 
 , Ungdomsstyrelsens skrifter 2011:4, Stockholm, 
 s. 138 ff). 
  
 10 
  
 Ungdomsstyrelsen (2005) FO 
 KUS 05 – En analys av ungas etablering och egen försörjning 
 , Ungdomsstyrelsens skrifter 2005:10, Stockholm, s. 117 ff. 
  
 11 
  
 Enkäten omfattar ett urval på 600 ungdomar. Resultatet baserar sig på svar från 311 ung- domar som enligt registerstudier definierades som unga utanför under två år i rad. 
  
 12 
  
 Orsakerna till att inkomsterna i realiteten var högre kan variera, t.ex. att ungdomarna har arbetat svart, transfereringar inom familjen, utlandsarbete etc (Ungdomsstyrelsen (2005) 
  
 FOKUS 05 – En analys av ungas etablering och egen försörjning 
 , Ungdomsstyrelsens skrifter 2005:10, Stockholm, s. 143). 
  
 13 
  
 Temagruppen unga i arbetslivet är en av fem temagrupper som under perioden  
  
 2009–2013 
  ska samla kunskaper och erfarenheter från projekt inom Europeiska socialfonden. Tema- gruppen Unga i arbetslivet samlar och sprider kunskaper och erfarenheter från Europeiska socialfondens arbetsmarknadsprojekt som är riktade till unga. 
 126 
  
 SOU 2013:74 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – en kategorisering 
  
 arbetar eller studerar enligt denna modell. 
  
 14  
  
 Till skillnad från tidi- gare registeranalyser av de unga som varken arbetar eller studerar innebär Temagruppens modell att indikatorn definieras så att den också omfattar de unga som t.ex. är föräldralediga eller deltar i arbetsmarknadspolitiska program. Modellen syftar till att fokusera på ungas aktivitet/inaktivitet till skillnad från andra registerbaserade definitioner som huvudsakligen speglar ekonomisk utsatthet. Modellen har fått stort genomslag i debatten och har också används av olika myndigheter för att analysera målgruppen. 
  
 15  
  
 Se vidare bilaga 4 för utredningens kommentarer avseende modellen. 
 Indikatorn definieras genom att den utgörs av de personer som inte har någon inkomst som indikerar att den unge har studerat samt att den unge inte heller förekommer i någon form av register som indikerar deltagande i någon form av utbildning. Därutöver består gruppen av de unga som har en sammanlagd inkomst (summa inkomst av förvärvskälla + aktiv näringsverksamhet + värnplikts- ersättning) som understiger ett basbelopp. Från denna population exkluderas personer som har arbetspendlat till Danmark eller Norge samt de personer som deltagit i utbildning i svenska för invandrare (SFI) 60 timmar eller mer under ett år. 
 De unga som varken arbetar eller studerar enligt Temagruppens definition fördelas på nio underkategorier. 
  
 16  
  
 Enligt Temagruppen är dessa kategorier användbara för att förstå vad de unga som ingår i populationen har varit sysselsatta med under året. 
  
 17  
  
 Kategorierna är konstruerade utifrån en trappstegsmodell, dvs. först testas för villkoren för kategori 0, för de personer som återstår testas villkoren för kategori 1 osv. 
  
 14 
  
 Temagruppen Unga i arbetslivet (2011)  
 Unga som varken arbetar eller studerar – hur många är de och vad gör de 
 ? Skrifter från Temagruppen Unga i arbetslivet 2011:1, Stockholm. 
  
 15 
  
 Se t.ex. Arbetsförmedlingen (2013)  
 Ungdomar på och utanför arbetsmarknaden – fokus på unga som varken arbetar eller studerar 
 , Stockholm. 
  
 16 
  
 Kategori 0 – de unga som invandrat under året; Kategori 1 – unga som mer än sju månader haft statliga arbetsmarknadsåtgärder (dvs. personer som varit arbetslösa och inskriven på Arbets- förmedlingen och/eller deltagit i någon åtgärd anvisad av Arbetsförmedlingen för vilken det utgått aktivitetsstöd); Kategori 2 – unga som har kommunalt stöd/åtgärder mer än sju månader (dvs. mottagit ekonomiskt bistånd); Kategori 3 – Omvårdnad av barn längre än sju månader (dvs. har inkomst som indikerar på vård av barn); Kategori 4 – unga med sjukdom eller funktionsnedsättning (dvs. har inkomster som indikerar på sjukdom eller dylikt alter- nativt kodad enligt registret med aktivitet som indikerar sjukdom); Kategori 5 – unga som har en kombination av kategori  
  
 1–4 
  > 7 månader; Kategori 6 – unga som har en kombination av kategori  
 1–4 
 3–7 
  månader; Kategori 7– unga som har en kombination av kategori  
 1–4 
 0–3 
  månader och Kategori 8 – unga som saknar känd aktivitet. 
  
 17 
  
 Temagruppen Unga i arbetslivet (2011)  
 Unga som varken arbetar eller studerar – hur många är de och vad gör de 
 ? Skrifter från Temagruppen Unga i arbetslivet 2011:1, Stockholm, s. 6, 
  
 11 
  
 ff. 
  
 127 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – en kategorisering 
  
 SOU 2013:74 
  
 Temagruppens indikator har på Ungdomsstyrelsens uppdrag kvali- tetsgranskats av Statistiska centralbyrån. 
  
 18  
  
 I granskningen har modellens stabilitet över tid och grundvariablerna granskats samt vissa begränsningar pekats ut. 
 Med Temagruppen Unga i arbetslivets definition varierar andelen unga som varken arbetar eller studerar under åren  
 2005–2010 
  mellan 11 och 14 procent, vilket visas i diagram 5.3. Enligt denna modell tillhör män och kvinnor i lika hög grad kategorin unga som varken arbetar eller studerar år 2010. Att andelen unga som varken arbetar eller studerar är högre än vad som framkommer i de övriga jäm- förande definitionerna stämmer väl med indikatorns intention, dvs. att den syftar till att omfatta en bredare grupp av unga med etable- ringsproblem än vad de jämförande indikatorerna gör. 
 Diagram 5.3 Andel unga som varken arbetar eller studerar i åldern  
 20–24 
  år enligt Temagruppen Unga i arbetslivets definition, år  
 2005–2010 
  
 16% 
  
 14% 
  
 12% 
  
 10% 
  
 8% 
  
 Totalt 
  
 6% 
  
 Kvinnor 
  
 4% 
  
 Män 
  
 2% 
  
 0% 
  
 2005 
  
 2006 
  
 2007 
  
 2008 
  
 2009 
  
 2010 
  
 År 
  
 Källa: Statistiska centralbyrån (2013). 
  
 18  
  
 Statistiska centralbyrån (2013)  
 Kvalitetsstudie av Ungdomsstyrelsens modell för unga som varken arbetar eller studerar,  
 reviderad  
  
 2013-02-04, 
  
  Stockholm. 
  
 128 
  
 SOU 2013:74 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – en kategorisering 
  
 5.2 
  
 Indikator baserad på Arbetskraftsundersökningar 
  
 Inom Europeiska unionen används begreppet NEET, vilket är en förkortning av Not in Employment, Education or Training. Inom ramen för EUs långsiktiga strategi, Europa 2020, har indikatorn NEET blivit en av flera indikatorer som används för att belysa ung- domars arbetslöshet och sociala situation. 
 Begreppet NEET myntades ursprungligen i slutet på  
 1980-talet 
  i Storbritannien. Bakgrunden var att Storbritannien genomförde en förändring i bidragssystemen som medförde att många av de allra yngsta ungdomarna förlorade rätten till arbetslöshetsersättning. Regelförändringen bidrog till att statistiken över antalet arbetslösa ungdomar i åldern  
 16–18 
  år plötsligt försvann. Däremot kvarstod problemet med dessa ungas utanförskap. Mot bakgrund av detta togs ett antal initiativ från såväl forskningen som från regeringen att försöka uppskatta förekomsten av antalet unga som hade en svår situation på arbetsmarknaden. Begreppet NEET började användas för att beskriva en grupp bland unga i Storbritannien som inte täcktes in av någon av de gängse arbetsmarknadskategorierna. 
  
 19  
  
 Begreppet fick i och med rapporten Bridging the gap 
  
 20  
  
 en allt större politisk betydelse i Storbritannien. Den grupp av ungdomar som stod utan- för arbetsmarknaden fick därefter också en allt större uppmärk- samhet även i andra länder. I slutet av  
 2000-talet 
  publicerade länder i EU resultat från undersökningar som på olika sätt fångade in en grupp av unga som saknade arbete och som på olika sätt befann sig i en socialt utsatt position. Även länder som Japan, Nya Zeeland, Taiwan och Hong Kong utvecklade definitioner för att fånga in en grupp av unga som stod utanför arbetsmarknaden. 
  
 21 
  
 I och med utvecklingen av Doyle långsiktiga strategi Europa 2020 och initiativet Unga på väg påbörjades 2010 ett arbete inom den Europeiska kommissionen för att utveckla indikatorer som belyser ungas situation på arbetsmarknaden. Arbetet inom europeiska kommissionens arbetsgrupp, Employment Committee (EMCO) och dess arbetsgrupp för indikatorer (European Comission DG EMPL) ledde till beslutet att införa en ny indikator med en gemen- 
  
 19 
  
 Sanchez, H. (1997), Status Zer0, youth and the underclass: Some considerations, in Smith, R. (ed.)  
  
 Youth, the underclass and social exclusion,  
 Routledge, London. 
  
 20 
  
 Social Exclusion Unit (1999)  
 Bridging the gap: New opportunities for  
 16–18 
  years olds not in education, employment or training 
 , Stationery Office, London. 
  
 21 
  
 Eurofound (2012)  
 NEETs – Young people not in employment, education or training: Characteristics, costs and policy responses in Europe,  
 Publications Office of the European Union, Luxembourg, s. 20. 
  
 129 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – en kategorisering 
  
 SOU 2013:74 
  
 sam definition för att kunna mäta antalet NEET i samtliga med- lemsländer. 
  
 22  
  
 Indikatorn har implementerats av Eurostat och den är således numera en av de indikatorer som följs inom ramen för Europa  
 2020-strategin. 
  
 EUs indikator NEET utgörs vanligtvis av de unga som är i åldern  
 15–24 
  år och som är arbetslösa, inaktiva eller heller inte deltar i någon form av utbildning eller praktik. 
  
 23  
  
 NEET baseras på Labour Force Surveys 
  
 24  
  
 vilka bygger på International Labour Organisations (ILO) konvention över arbetsmarknadsstatistiken. Labour Force Survey, dvs. arbetskraftsundersökningar, genomförs i en rad länder. 
  
 25  
  
 Eurostat och medlemsländerna samarbetar för att kontinuerligt öka harmoniseringen av den europeiska arbetsmarknadsstatistiken. I arbetskraftsundersökningarna utgörs  
 NEET-indikatorn 
  av de per- soner som (a) inte är sysselsatta (alltså arbetslösa eller utanför arbetskraften) och (b) inte deltagit i någon form av utbildning under den fyraveckorsperiod som slutar med referensveckan. 
  
 26 
  
 Eurostats jämförande data visar att andelen NEET varierar kraftigt bland EUs medlemsländer. I genomsnitt är andelen bland unga i åldern  
 20–24 
  år drygt 18 procent. Lägst andel har Nederländerna med cirka 6 procent medan andelen i Grekland och Italien är cirka 30 procent. Sveriges andel är som tidigare nämnts 11 procent. Åtta europeiska länder har lägre andel NEET än Sverige, däribland Norge och Danmark. Finland har däremot något högre andel. 
  
 22 
  
 European Commission DG Employment, Social Affairs and Inclusion,  
  
 INDIC/04/210111/EN-rev. 
  
 23 
  
 Huvudindikatorn som produceras av Eurostat omfattar åldersgruppen  
  
 15–24 
  år. I data- basen finns även åldersgrupperna  
 15–17 
  år,  
 15–29 
  år,  
 18–24 
  år,  
 20–24 
  år,  
 20–34 
  år samt 25– 
  
 29 
  
 år tillgängligt. 
  
 24 
  
 Labour Force Surveys baseras på respektive lands Arbetskraftsundersökningar. Undersök- ningen är en internationell harmoniserad intervjuundersökning som syftar till att beskriva aktuella arbetsmarknadsförhållanden för hela befolkningen i åldersgruppen  
  
 15–74 
  år och att ge information om utvecklingen på arbetsmarknaden. Se vidare kapitel 6. Statistiska central- byrån levererar data till såväl Eurostat som OECD baserat på den svenska Arbetskrafts- undersökningen. 
  
 25 
  
 Se vidare kapitel 6 för en detaljerad beskrivning av AKU. 
  
 26 
  
 Informationen för klassificeringen av gruppen NEET kommer i huvudsak från två delar i AKU:s frågeformulär: För a): I frågeblocket om sysselsättning där urvalspersonen klassi- ficeras som sysselsatt eller ej ställs ett antal frågor för att avgöra om så var fallet under referensveckan. För b): I frågeblocket om deltagande i studier ställs ett antal frågor rörande urvalspersonens deltagande i utbildning. Från detta block fås information om deltagande i formella och  
  
 icke-formella 
  studier under referensveckan och de tre veckorna innan referens- veckan. Bearbetningen av intervjusvaren som sker för att skapa de slutgiltiga variablerna som ligger till grund för klassificeringen sker inom ramen för den löpande produktionen av AKU:s statistik. 
 130 
  
 SOU 2013:74 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – en kategorisering 
  
 Diagram 5.4 Andel unga som varken arbetar eller studerar (NEET) i åldern  
 20–24 
  år i EU, år 2012 
 35% 
 30% 
 25% 
 20% 
 15% 
 10% 
 5% 
 0% 
  
 Holland 
  
 Island 
  
 Norge 
  
 Österrike 
  
 Schweiz 
  
 Luxemburg 
  
 Danmark 
  
 Tyskland 
  
 Sverige 
  
 Malta 
  
 Finland 
  
 Slovenien 
  
 Tjeckien 
  
 Estland 
  
 Belgien 
  
 Frankrike 
  
 Litauen 
  
 EU 27 
  
 Polen 
  
 Storbritannien 
  
 Lettland 
  
 Portugal 
  
 Slovakien 
  
 Rumänien 
  
 Kroatien 
  
 Cypern 
  
 Ungern 
  
 Bulgarien 
  
 Spanien 
  
 Irland 
  
 Italien 
  
 Grekland 
  
 Källa: Eurostat (2013), Labour Force Surveys. 
 I diagram 5.5 visas andelen unga som varken arbetar eller studerar, dvs. NEET baserat på Arbetskraftsundersökningarna (AKU) i Sverige under åren  
 2007–2012. 
  
 27 
  
 Här framkommer att andelen varierar mellan 11 och 14 procent under de studerade åren. År 2012 var andelen unga som varken arbetar eller studerar på samma nivå som vid periodens början, dvs. cirka 11 procent. Det finns inga könsskillnader. 
  
 27  
 Till skillnad från tidigare redovisningar i detta kapitel påbörjas tidsserien här år 2007 på grund av ett tidsseriebrott som kan hänföras till förändringar av statistikredovisning. Här finns däremot, till skillnad från de tidigare redovisade indikatorerna, möjlighet till mer aktu- ella data och såldes redovisas nedan data fram till år 2012. 
 131 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – en kategorisering 
  
 SOU 2013:74 
  
 Diagram 5.5 Andelen unga som varken arbetar eller studerar (NEET) i åldern  
 20–24 
  år enligt Arbetskraftsundersökningarna 
  
 16% 
  
 14% 
  
 12% 
  
 10% 
  
 8% 
  
 20-24 
  år män 
  
 6% 
  
 20-24 
  år kvinnor 
  
 4% 
  
 2% 
  
 0% 
  
 2007 
  
 2008 
  
 2009 
  
 2010 
  
 2011 
  
 2012 
  
 Källa: Statistiska centralbyrån (2013), Arbetskraftsundersökningarna. 
  
 OECD använder också indikatorn NEET och i likhet med EU baseras datan på Labour Force Surveys. 
  
 28  
  
 OECD samarbetar med Eurostat och definierar indikatorn NEET utifrån samma kriterier, dvs. dels att personerna inte är sysselsatta (enligt  
 ILO-definitionen 
  eller motsvarande för övriga länder), dels att de inte har deltagit i någon utbildning under de fyra veckorna som föregick under- sökningstillfället. 
  
 5.3 
  
 Omfattning och överlappning 
  
 Av beskrivningen ovan framgår att definitionerna av utredningens målgrupp, de unga som varken arbetar eller studerar, varierar. Gemen- samt för de olika indikatorerna är emellertid att de syftar till att fånga en särskilt utsatt grupp av unga. Vissa indikatorer syftar till att beskriva en mycket utsatt grupp medan andra har som uppgift att fånga en något bredare grupp av ungdomar. 
  
 28  
  
 OECD (2012)  
 Education at a Glance 2012: OECD Indicators,  
 Paris, s. 382 ff. Indikatorn används för att beskriva etableringsprocessen för unga oftast i åldern  
  
 15–29 
  
  år, dvs. över- gången mellan skola och arbete. 
  
 132 
  
 SOU 2013:74 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – en kategorisering 
  
 För att få en uppfattning om vilka individer som omfattas och hur indikatorerna överlappar varandra visas nedan dels hur många som omfattas, dels hur stor överlappningen är mellan de olika indi- katorerna. Därefter görs slutligen en uppföljning tre år efter det att det att den unge varken arbetat eller studerat. Först görs emellertid en sammanfattande och något förenklad beskrivning av de olika indi- katorernas definitioner. 
 Tabell 5.1 Sammanfattande tabell avseende ett antal viktiga faktorer som varierar mellan olika definitioner av indikatorn unga som varken arbetar eller studerar 
  
 Unga som 
  
 Unga som varken 
  
 Unga som varken 
  
 Unga som varken 
  
 varken 
  
 arbetar eller 
  
 arbetar eller 
  
 arbetar eller 
  
 arbetar eller 
  
 studerar – enligt 
  
 studerar – Tema- 
  
 studerar – 
  
 studerar 
  
 indikator i 
  
 gruppen Unga i 
  
 Socialstyrelsen 
  
 (NEET) – 
  
 betänkandet Unga 
  
 arbetslivets 
  
 treåriga indikator 
  
 enligt Arbets- 
  
 utanför 
  
 indikator 
  
 kraftsunder- 
  
 sökningen 
  
 Data 
  
 Urvals- 
  
 undersökning 
  
 Population– 
  
 Omfattar dels 
  
 grund- 
  
 personer som 
  
 läggande 
  
 är arbetslösa, 
  
 definition 
  
 dels personer 
  
 som ej är i 
  
 arbetskraften 
  
 (exkl. 
  
 studerande). 
  
 Studerande- 
  
 Exkluderar 
  
 avgränsning 
  
 personer som 
  
 uppger att de 
  
 deltagit i 
  
 någon form av 
  
 utbildning 
  
 eller praktik. 
  
 Registerdata 
  
 Registerdata 
  
 Registerdata 
  
 Omfattar personer 
  
 Omfattar personer 
  
 Omfattar personer 
  
 som inte har 
  
 som inte har 
  
 som inte har 
  
 inkomster från 
  
 inkomster från 
  
 inkomster från 
  
 förvärvsarbete/ 
  
 förvärvsarbete 
  
 förvärvsarbete/ 
  
 sjukpenning/ 
  
 eller värnplikt som 
  
 sjukpenning/ 
  
 värnplikt/studier 
  
 överstiger 1 bas- 
  
 värnplikt/studier 
  
 som överstiger 
  
 belopp under året. 
  
 som överstiger 0,5 
  
 1 basbelopp 
  
 basbelopp under 
  
 under året. 
  
 två av tre på var- 
  
 andra följande år. 
  
 Exkluderar de som 
  
 Exkluderar de som 
  
 Exkluderar de som 
  
 har någon form 
  
 har någon form av 
  
 har studiemedel 
  
 av inkomst som 
  
 inkomst som visar 
  
 aktuellt år samt 
  
 visar på studie- 
  
 på studiedeltag- 
  
 inskrivna på hög- 
  
 deltagande som 
  
 ande som kan 
  
 skola. 
  
 kan anses vara 
  
 anses vara hel- 
  
 hel- eller deltids- 
  
 eller deltidsstudier 
  
 studier samt exkl. 
  
 samt exkl. per- 
  
 personer som en- 
  
 soner som enligt 
  
 ligt utb.registret 
  
 utb. registret 
  
 deltagit i utbild- 
  
 deltagit i utbild- 
  
 ning. 
  
 ning. 
  
 133 
 Unga som varken arbetar eller studerar – en kategorisering SOU 2013:74 
  
 Unga som 
  
 Unga som varken 
  
 Unga som varken 
  
 Unga som varken 
  
 varken 
  
 arbetar eller 
  
 arbetar eller 
  
 arbetar eller 
  
 arbetar eller 
  
 studerar – enligt 
  
 studerar – Tema- 
  
 studerar – 
  
 studerar 
  
 indikator i 
  
 gruppen Unga i 
  
 Socialstyrelsen 
  
 (NEET) – 
  
 betänkandet Unga 
  
 arbetslivets 
  
 treåriga indikator 
  
 enligt Arbets- 
  
 utanför 
  
 indikator 
  
 kraftsunder- 
  
 sökningen 
  
 Aktualitet 
  
 En månad 
  
 1,5 år efter 
  
 1,5 år efter 
  
 1,5 år efter 
  
 efter det 
  
 undersöknings- 
  
 undersöknings- 
  
 undersöknings- 
  
 aktuella året 
  
 året 
  
 året 
  
 året 
  
 Övrigt 
  
 Exkluderar 
  
 Exkluderar arbets- 
  
 Exklusive 
  
 personer med 
  
 pendlare till Norge 
  
 nyanlända 
  
 föräldrapenning 
  
 o Danmark samt 
  
 invandrare. 
  
 och handikapp- 
  
 SFI-studenter. 
  
 ersättning. 
  
 Inkluderar per- 
  
 Personer som 
  
 soner med för- 
  
 deltar i arbets- 
  
 äldrapenning, 
  
 marknarknads- 
  
 handikappersätt- 
  
 politiska insatser 
  
 ning samt per- 
  
 exkluderas. 
  
 soner i arb.mark- 
  
 nadspol. insatser. 
  
 5.3.1 
  
 Jämförelser mellan olika indikatorer 
  
 Tidigare i kapitlet har det redogjorts för de olika indikatorerna var för sig. För att underlätta en jämförelse presenteras samma data men i en och samma figur. I figuren framkommer tydligt att andelen unga som varken arbetar eller studerar varierar beroende på hur indi- katorn avgränsas och definieras. I en jämförelse mellan de valda indikatorerna visas att andelen varierar mellan 4 och 14 procent under åren  
 2007–2010. 
  Indikatorn baserad på Arbetskraftsundersökningen och Temagruppen Unga i arbetslivets sammanfaller under periodens tre första år. Därefter minskar andelen något när det gäller indi- katorn baserad på Arbetskraftsundersökningen medan andelen baserad på Temagruppens faller något mer långsamt. Detta antas kunna förklaras av att ett utträde ur indikatorn NEET innebär att en individ går till en annan sysselsättning och därmed inte längre omfattas av indikatorn. I Temagruppens modell däremot betyder inte självklart en övergång från inaktivitet till aktivitet att individen inte omfattas av modellen. 
 134 
  
 SOU 2013:74 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – en kategorisering 
  
 När det gäller de övriga två beräkningsmodellerna är andelarna lägre, vilket förklaras av en starkare avgränsning i definitionerna. För dessa två indikatorer kan inte heller någon särskilt stor ned- gång skönjas för år 2010. Detta kan sannolikt förklaras av att de fångar en grupp av unga som har stora etableringsproblem. Samtliga indikatorer visar däremot samma mönster när det gäller en uppgång under lågkonjunkturåret 2008. När det gäller den treåriga indikatorn saknas, till skillnad från de övriga indikatorerna, nedgång för år 2010. 
 Diagram 5.6 Unga som varken arbetar eller studerar i åldern  
 20–24 
  år baserat på olika indikatorer 
  
 16% 
  
 14% 
  
 Temagruppen unga i 
  
 12% 
  
 arbetslivets indikator 
  
 Indikatorn NEET 
  
 10% 
  
 baserad på AKU 
  
 8% 
  
 Indikator baserad på 
  
 6% 
  
 betänkandet Unga 
  
 utanför 
  
 4% 
  
 Socialstyrelsens 
  
 2% 
  
 treåriga indikator 
  
 0% 
  
 2010 
  
 2007 
  
 2008 
  
 2009 
  
 År 
 Källa: Statistiska centralbyrån (2013),  
 LISA-databasen 
  och Arbetskraftsundersökningarna. 
  
 5.3.2 
  
 Överlappning mellan olika registerbaserade indikatorer 
  
 Ovanstående genomgång visar att olika indikatorer, trots relativt likartad benämning, fångar olika grupper av unga med etablerings- problem. Genom att analysera överlappningen mellan de tre olika registerbaserade indikatorerna, dvs. försöka få en bild av i vad mån de olika indikatorerna fångar samma individer eller inte, kan kun- skapen om indikatorerna öka ytterligare. 
 135 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – en kategorisering 
  
 SOU 2013:74 
  
 Vid en sådan analys framkommer att cirka 25 000 unga fångas av alla tre indikatorerna. 
  
 29  
  
 I tabellen nedan framkommer att det finns en relativt stor överlappning mellan de olika indikatorerna. T.ex. fram- kommer att av Socialstyrelsens treåriga definition, där det totalt finns 33 300 unga i åldern  
 20–24 
  år, återfinns 90 procent i Unga utanförs indikator och 76 procent i Temagruppens indikator. 
 Unga utanförs indikator består av 74 000 unga. Dessa unga finns till 80 procent i Temagruppens indikator. 
 Tabell 5.2 Överlappning mellan de olika indikatorerna. Antal unga i åldern  
 20–24 
  år (år 2010) 
  
 Socialstyrelsens 
  
 Indikator enligt 
  
 Temagruppen 
  
 betänkandet 
  
 Unga i arbetslivets 
  
 treåriga indikator 
  
 Unga utanför 
  
 indikator 
  
 Socialstyrelsens 
  
 30 200 
  
 25 500 
  
 treåriga indikator 
  
 Indikator enligt 
  
 betänkandet 
  
 30 200 
  
 59 600 
  
 Unga utanför 
  
 Temagruppen 
  
 Unga i arbetslivets 
  
 25 500 
  
 59 600 
  
 indikator 
  
 Källa: Statistiska centralbyrån (2013). 
 Sammanfattningsvis kan konstateras att de olika registerbaserade indikatorerna till viss del fångar olika grupper av unga men att det finns en gemensam kärna i samtliga dessa tre indikatorer. Olikheterna mellan indikatorerna förklaras dels av att syftet är att fånga olika stora grupper, dels av att det finns olika avgränsningar som har betydelse. En sådan avgränsning är t.ex. om nyanlända invandrare ingår eller inte ingår i definitionen. 
  
 5.3.3 
  
 Uppföljning två år efter 
  
 Ett ytterligare sätt att försöka fördjupa kunskapen om de olika indikatorernas olikheter respektive likheter, är att följa upp de indi- vider som ingår i respektive indikator, t.ex. hur stor andel som kvar- står i samma situation tre år senare. Ur tabellen framkommer att 
  
 29  
 Avser år 2010 för de unga som är  
 20–24 
  år. 
 136 
  
 SOU 2013:74 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – en kategorisering 
  
 andelen kvarvarande år 2010 varierar mellan 36 och 45 procent, dvs. andel kvarstående unga som varken arbetar eller studerar är relativt lika oavsett indikator. 
 Tabell 5.3 Uppföljning år 2010 av de unga som varken arbetade eller studerade år 2007 
  
 Antal 
  
 Antal kvarvarande 
  
 Andel kvarvarande 
  
 år 2007 
  
 år 2010 
  
 år 2010 
  
 Socialstyrelsens 
  
 treåriga indikator 
  
 22 000 
  
 9 000 
  
 41 % 
  
 Indikator enligt 
  
 betänkandet 
  
 Unga utanför 
  
 47 000 
  
 17 200 
  
 36 % 
  
 Temagruppen Unga 
  
 i arbetslivets 
  
 indikator 
  
 63 500 
  
 28 500 
  
 45 % 
  
 Källa: Statistiska centralbyrån (2013). 
 Sannolikt finns det olika tolkningsalternativ till detta resultat. En möj- lighet är att rörligheten är ungefär densamma mellan de olika indi- katorerna. En annan, och enligt utredningen en mer sannolik tolk- ning, är att utträdet ur de olika indikatorerna inte betyder samma sak. T.ex. är Temagruppens sammansättning av de unga mer hetero- gen än vad gäller övriga indikatorer. Bland de unga i Temagruppens indikator förekommer sannolikt en icke oväsentlig rörlighet inom gruppen, dvs. mellan de olika underkategorierna. I likhet med resone- manget ovan antas att många unga som omfattas av Temagruppens indikator deltar t.ex. först i kommunens arbetsmarknadsåtgärder och därefter i insatser inom Arbetsförmedlingen regi. Däremellan är det också sannolikt att det även fanns en period av arbetslöshet. När det gäller t.ex. den treåriga definitionen blir rörligheten sanno- likt en rörlighet ut från gruppen. I det fall den unge vid ett år deltar i ett arbetsmarknadspolitiskt program och erhåller en ersättning vid deltagandet och därefter har ett tillfälligt arbete, innebär det att denna person inte längre omfattas av indikatorn. 
 137 
  
 6 
  
 Förslag: Indikatorer och uppföljning 
  
 Ungdomsåren har länge uppfattats som en period av utbildning som därefter relativt okomplicerat följts av arbete och familjebildning. Under senare decennier har emellertid ungas etableringsprocess för- ändrats i en rad olika avseenden. 
  
 1  
  
 Dessa förändringar medför olika konsekvenser för olika grupper av ungdomar. 
 Indikatorer har skapats och uppföljningar genomförts i syfte att få en uppfattning om förändringarna. Det är särskilt viktigt att ha kunskap om unga med en extra svår situation på arbetsmarknaden. En bra statistisk redovisning, med god aktualitet, är en förutsätt- ning för initiativ vars syfte är att stödja de grupper som har svårig- heter vid övergången mellan skola och arbetsliv. Det behövs ett mått som fångar samtliga unga som saknar sysselsättning, dvs. de unga som varken arbetar eller studerar. Det finns således behov av ett statistisk mått, utöver det som mäter arbetslöshet. 
 Ett flertal myndigheter använder olika mått för att beräkna antalet unga som varken arbetar eller studerar. Trots en relativt stor upp- märksamhet på gruppen under senare tid saknas en regelbunden statistisk redovisning av unga som varken arbetar eller studerar. Enligt direktiven ska utredningen föreslå statistiska mått som ska kunna bidra till att få fram ett tydligare underlag avseende gruppen unga som varken arbetar eller studerar. Förslaget ska i möjligaste mån medge internationella, regionala och lokala jämförelser. Utred- ningen vill också betona behovet att måttet kan beskriva den aktuella 
  
 1  
 Under  
 1990-talet 
  ökade arbetslösheten bland unga samtidigt som antalet fasta heltids- anställningar minskade. Arbetsmarknaden för unga blev alltmer osäker. Under samma period skedde en bred satsning på utbildning. Numera påbörjar nästan samtliga ungdomar en gymnasieutbildning. Alltfler fortsätter till högre utbildning. Samtidigt som utbildningsnivån i befolkningen ökar är det tydligt att högskoleutbildning inte rekryterar från alla grupper i lika stor utsträckning (Nordström Skans, O. (2009)  
 Varför är den svenska ungdomsarbets- lösheten så hög?  
 Rapport till Finanspolitiska rådet 2009/6, IFAU, Uppsala universitet och IZA; Högskoleverket (2011)  
 Universitet & 
  Brooks, Coleman (2011) Att få fotfäste på arbets- marknaden, I Alm, S, Brooks, O, Copeland, Rogers, Hess och Brooks, O. (opublicerad)  
 Unga vuxna som varken arbetar eller studerar – Riskfaktorer och konsekvenser  
 – kommande publikation i antologin Ungas etablering – utmaningar och möjligheter (prel. titel). 
  
 14 
  
 Eurofound (2012)  
 Reeves not in employment, education or training: Characteristics, costs and policy responses in Europe 
 , s. 24 ff. 
  
 15 
  
 Även Arbetsförmedlingen redovisar antalet arbetslösa, men myndighetens statistik är en verksamhetsstatistik som redovisar antalet som har skrivit in sig som arbetssökande vid Arbetsförmedlingen. 
  
 16 
  
 Statistiska centralbyrån har genomfört arbetskraftsundersökningar sedan år 1961. 
  
 17 
  
 Konsekvensen av detta är att gruppen som vid det aktuella tillfället intervjuas och vid det tillfälle utgör de unga som varken arbetar eller studerar också kan vara unga som mycket tillfälligt befinner sig i en sådan situation. Ju snävare en grupp definieras tidsmässigt desto större och mer heterogen framstår den. 
  
 18 
  
 Individer som ingår i panelundersökningen är med i undersökningen totalt åtta gånger under en tvåårsperiod. 
  
 148 
  
 SOU 2013:74 
  
 Förslag på indikatorer och uppföljning 
  
 mation för att belysa utredningens målgrupp. Ytterligare en fördel med AKU är att resultat från undersökningen publiceras relativt snabbt. 
  
 19  
  
 Det betyder att information om unga som varken arbetar eller studerar kan redovisas med hög aktualitet, vilket är en stor fördel för att möjliggöra politiska initiativ på området. 
 I den svenska arbetskraftsundersökningen ingår 29 500 individer varje månad. 
  
 20  
  
 Den totala populationen i åldern  
 15–24 
  år består av 1 235 000 individer. Bruttourvalet i AKU för denna åldersgrupp motsvarar cirka 60 000 individer per år. 
 Personer som ingår i arbetskraftsundersökningen telefoninter- vjuas. Detta betyder att informationen baseras på individens eget svar och inte på sekundärdata, vilket kan antas öka undersökningens vali- ditet. Givetvis kan intervjuundersökningar också innehålla felaktiga uppgifter då de intervjuade av olika anledningar ger svar som de kan uppleva vara förväntade i stället för ett korrekt svar. Detta problem kan möjligtvis vara större när det gäller utredningens målgrupp än för övriga i befolkningen. 
 En ytterligare svaghet med att använda AKU i detta samman- hang är att det finns begränsade möjligheter mot bakgrund av under- sökningspopulationens storlek att bryta ner populationen i mindre grupper. Möjlighet finns emellertid att fördela populationen på t.ex. kön, utbildningsbakgrund och utrikes respektive inrikes född. AKU har här således vissa begränsningar om man vill uttala sig om skill- nader mellan olika grupper av ungdomar som har mer marginella positioner. 
 Inga kända skevheter i bortfallet 
 Eftersom Arbetskraftsundersökningen är en urvalsundersökning är svarsbortfallen en central faktor som kan påverka undersökningens resultat och bidra till osäkerhet i slutsatserna. 
  
 21  
  
 Bortfallet i AKU har, i likhet med andra intervjuundersökningar, ökat väsentligt över tid. Under  
 2000-talet 
  har bortfallet nästan fördubblats. År 2012 var 
  
 19 
  
 Publicering sker cirka 20 dagar efter genomförd undersökning. 
  
 20 
  
 Det svenska  
  
 AKU-urvalet 
  utökades 2009 med 8 000 personer per månad för att på ett mer detaljerat sätt kunna beskriva arbetsmarknadssituationen för befolkningen och dessutom beskriva dynamiken på arbetsmarknaden via flödesstatistik. Denna ökning av urvalet syftade också till att förbättra möjligheten att nå de personer som befinner sig utanför arbetskraften. 
  
 21 
  
 I Sverige genomfördes den senaste bortfallsanalysen avseende AKU 1992. Där kon- staterades att bortfallets effekt på antalet sysselsatta var upp till 1 procents överskattning, medan det för arbetslösa var upp till 3 procents underskattning. Detta gällde hela popula- tionen och inga särskilda bedömningar gjordes specifikt för ungdomsgruppen. 
  
 149 
  
 Förslag på indikatorer och uppföljning 
  
 SOU 2013:74 
  
 bortfallet för hela undersökningspopulationen, dvs.  
 15–74 
  år, cirka 27 procent och för åldersgruppen  
 15–24 
  år var bortfallet något högre, dvs. 30 procent. 
  
 22 
  
 Statistiska centralbyrån genomför vid varje undersökningstillfälle analyser av bortfallet i förhållande till de svarande för att konstatera huruvida det föreligger skevheter som kan påverka resultatet. 
  
 23  
  
 I de fall det föreligger skevheter vidtas nödvändiga åtgärder för att undvika felaktiga slutsatser. Statistiska centralbyrån konstaterar att det vanligtvis inte förekommer några skevheter i bortfallet. 
  
 24  
  
 Sam- tidigt kan det konstateras att ju högre bortfall som föreligger desto mer ökar risken för skevheter. Analyser av bortfallet underlättas emellertid av AKUs panelansats, dvs. om en individ saknas vid ett undersökningstillfälle kan uppgifter finnas om denne från tidigare tillfällen. 
 Det finns ingen specifik kunskap om bortfall när det gäller utred- ningens målgrupp. Det finns emellertid viss anledning att misstänka att de unga som varken arbetar eller studerar och som av olika anledningar har en besvärlig situation är mindre benägna att delta i intervjuundersökningar. I samtal med Statistiska centralbyrån fram- kommer dock att det inte tycks föreligga några särskilda problem avseende mätningarna av just denna grupp i AKU. 
  
 25 
  
 Emellertid kan det konstateras att vid en internationell jämförelse är det svenska svarsbortfallet i AKU inte anmärkningsvärt högt. 
  
 26  
  
 Svarsbortfallet inom utredningens målgrupp har heller inte föranlett någon diskussion internationellt. 
  
 22 
  
 Statistiska centralbyrån konstaterar i en studie om jämförbarheten av ungdomsarbets- löshetsstatistiken mellan ett antal europeiska länder att problemet med skevheter till följd av bortfallet är litet, men att arbetslösheten eventuellt underskattas något. Slutsatsen är att det rör sig om marginella effekter. De flesta länder som Statistiska centralbyrån kontaktat kan inte uttala sig om bortfallets effekter på ungdomsarbetslösheten (Statistiska centralbyrån (2013)  
  
 Ungdomsarbetslöshet – jämförbarhet i statistiken mellan ett antal europeiska länder 
 , Bakgrundsfakta, Arbetsmarknads- och utbildningsstatistik, 2013:1, Stockholm, s. 31). 
  
 23 
  
 Hur Statistiska centralbyrån hanterar bortfallet generellt i AKU finns beskrivet i  
  
 http://www.scb.se/Pages/ProductDocumentations_23274.aspx,  
 punkt 2.2.4. 
  
 24 
  
 Samtal med Statistiska centralbyrån, avdelningen för Arbetskraftsundersökningar, 2013-  
  
 08-22. 
  
 25 
  
 Samtal med Statistiska centralbyrån, avdelningen för Arbetskraftsundersökningar, 2013-  
  
 08-22. 
  
 26 
  
 Statistiska centralbyrån (2013)  
 Ungdomsarbetslöshet – jämförbarhet i statistiken mellan ett antal europeiska länder 
 . Bakgrundsfakta, Arbetsmarknads- och utbildningsstatistik, 2013:1, Stockholm, s.  
  
 29–31. 
  
 150 
  
 SOU 2013:74 
  
 Förslag på indikatorer och uppföljning 
  
 God jämförbarhet över tid och mellan länder 
 Genom att undersökningen genomförs regelbundet finns det goda förutsättningar att jämföra utvecklingen över tid. AKU är harmo- niserad med Labour Force Surveys, för vilken det finns förordningar och variabeldefinitioner i EU:s lagstiftning. 
  
 27  
  
 Dessa definitioner följer i sin tur ILO:s rekommendationer. 
  
 28  
  
 Detta innebär att det finns en relativt god harmonisering vilket också medger jämförbarhet mellan olika länder. Genom att Arbetskraftsundersökningen följer ett internationellt överenskommet regelverk finns tydliga definitioner av de begrepp som används i undersökningen. Det gör att det finns en stabilitet i insamlingen och redovisningen. Undersökningen görs på samma sätt varje gång. 
 Begränsade möjligheter till regional och lokal kunskap 
 Som nämnts ovan finns ett antal begränsningar att bryta ner mål- gruppen i mindre grupper. Av det följer att det är svårt att genom- föra regionala och lokala analyser av de unga som varken arbetar eller studerar baserat på resultat från Arbetskraftsundersökningar. 
 Analys av bortfall 
  
 Utredningens bedömning:  
 Statistiska centralbyrån bör överväga att genomföra en bortfallsanalys avseende Arbetskraftsundersök- ningen med fokus på de unga som varken arbetar eller studerar. 
 Svarsbortfall i en urvalsundersökning är alltid problematiskt. Ett högt bortfall leder till osäkerhet i skattningarna. Som tidigare kon- staterats gjordes den senaste bortfallsstudien i AKU 1992. I denna analys gjordes inga särskilda bedömningar för ungdomsgruppen. Sedan bortfallsstudien gjordes har ett antal förändringar skett. Bland annat har bortfallet väsentligt ökat. Därutöver finns det anledning att tro att undergrupper, såsom utredningens målgrupp, kan vara överrepresenterade i bortfallet. 
  
 27 
  
 AKU eller Labour Force Surveys styrs av ett internationellt regelverk (ILO) som Sverige följer fullt ut sedan 1987 avseende insamlingen av uppgifter. 
  
 28 
  
 International Labour Organisations. 
  
 151 
  
 Förslag på indikatorer och uppföljning 
  
 SOU 2013:74 
  
 Utredningen gör bedömningen att det är angeläget att validera träffsäkerheten i undersökningen med särskilt fokus på de unga som varken arbetar eller studerar. 
  
 6.3 
  
 Behov av fördjupade studier 
  
 I Sverige finns god tillgång till registerdata. Såväl myndigheter som forskare har använt register för att fånga in utredningens målgrupp. 
  
 29  
  
 Studier baserade på register möjliggör analyser som kan bidra till en större förståelse för gruppens olika förutsättningar och omständig- heter samt konsekvenserna av att befinna sig i en sådan situation. Fördelarna med registerstudier är många. Det är utredningens upp- fattning att indikatorn unga som varken arbetar eller studerar behöver kompletteras med sådana analyser för att öka träffsäkerheten i de policyåtgärder som riktas till målgruppen. Utredningen föreslår därför att det regelbundet genomförs fördjupade analyser av ung- domars övergång mellan skola och arbetsliv med särskilt fokus på de grupper som har stora problem vid arbetsmarknadsetableringen. 
  
 30 
  
 Utredningens förslag:  
 Ungdomsstyrelsen ges i uppdrag att vart tredje år redovisa utvecklingen av ungdomars övergång mellan skola och arbetsliv. Analyserna bör ha ett befolkningsperspek- tiv, dvs. utgå från samtliga ungdomar och ha ett särskilt fokus på de grupper som identifieras ha särskilt stora problem vid etable- ringen på arbetsmarknaden. Uppdraget ska göras i samarbete med Statistiska centralbyrån, Socialstyrelsen, Folkhälsomyndig- heten, Skolverket, Arbetsförmedlingen, Försäkringskassan och Brottsförebyggande rådet. 
 Utredningen föreslår att Ungdomsstyrelsen ges i uppdrag att vart tredje år redovisa utvecklingen av ungdomars övergång mellan skola och arbetsliv. Myndigheten ska i genomförandet av uppdraget sam- 
  
 29 
  
 Ungdomsstyrelsen har i rollen som projektägare för Temagruppen Unga i arbetslivet utarbetat en modell för att analysera unga som varken arbetar eller studerar. Modellen har fått stort genomslag i debatten under senare tid och en rad rapporter har publicerats där indikatorn används. Utredningen hänvisar till bilaga 4 för vidare kommentarer avseende modellen. 
  
 30 
  
 Det är också utredningens uppfattning att kunskapen om de unga som varken arbetar eller studerar också behöver belysas med andra typer av undersökningsmetoder. Exempelvis behövs också kvalitativa studier för att fördjupa kunskapen. Dock föreslås inte några sådana typer av studier i denna utredning. 
  
 152 
  
 SOU 2013:74 
  
 Förslag på indikatorer och uppföljning 
  
 arbeta med Statistiska centralbyrån, Socialstyrelsen, Folkhälsomyn- digheten, Skolverket, Arbetsförmedlingen Försäkringskassan och Brottsförebyggande rådet. Det är utredningens uppfattning att de fördjupade analyserna bör göras i samarbete mellan de nämnda myn- digheterna eftersom ungdomars arbetsmarknadsetablering, inklusive konsekvenser av en bristande sådan, relaterar till en rad olika om- råden som faller inom och emellan dessa myndigheters ansvars- områden. 
 Syftet med förslaget är att åstadkomma en aktuell översikt över ungdomars övergång mellan skola och arbetsliv och hur denna ut- vecklas över tid. Analyserna bör ge kunskap om hur övergången mellan skola och arbete förändras mellan olika grupper av ungdomar samt tänkbara orsaker till sådana förändringar. Analyserna bör utgå från ett befolkningsperspektiv och redovisa hur villkoren varierar för olika grupper av ungdomar vid olika tidpunkter. Analyserna bör beakta eventuella skillnader mellan män och kvinnor samt också ha ett integrationsperspektiv. 
  
 31  
  
 Analyserna bör också redovisa regionala och lokala variationer avseende unga som varken arbetar eller stu- derar. 
 Fokus bör vara på de grupper av ungdomar som har stora svårig- heter vid etableringen. Unga som varken arbetar eller studerar är en sådan grupp. Analyserna bör också ge kunskap om såväl olika grup- pers riskfaktorer, vilka försvårar en arbetsmarknadsetablering, som konsekvenser av sådana svårigheter. Utöver konsekvenser när det gäller sysselsättning bör analyserna också omfatta utfall på andra välfärdsområden, t.ex. hälsa, utbildning, ekonomi, boendeförhållan- den, sociala relationer, trygghet, fritid och politiska resurser. 
 Redovisningen bör vara utformad på sådant sätt att kunskapen kan användas av politiker på nationell, regional och lokal nivå. Redo- visningen bör också vara utformad på sådant sätt att den kan använ- das av organisationer och myndigheter som arbetar med ungdomar och att analyserna kan ligga till grund för politiska beslut. 
  
 31  
 För att möjliggöra integrationsanalyser samt analyser för att studera regionala variationer bör en detaljerad regional data användas. Databasen STATIV innehåller s.k.  
 SAMS-områden 
  (Small Areas for Market Statistics) dvs. en rikstäckande indelning av homogena bostads- områden, vilken med fördel kan användas i detta syfte. 
 153 
  
 Förslag på indikatorer och uppföljning 
  
 SOU 2013:74 
  
 Metodologiska för – och nackdelar med registerbaserade studier av unga som varken arbetar eller studerar 
 Genom att använda officiella register som omfattar hela befolkningen möjliggörs en rad olika analyser. I de officiella registren ingår alla uppgifter som är registrerade i enlighet med gällande lagar och för- ordningar och gäller samtliga personer som respektive år är folkbok- förda i Sverige. Under de senaste åren har ett antal försök gjorts att med hjälp av registerdata beräkna antalet unga som varken arbetar eller studerar. Detta finns beskrivet i föregående kapitel. 
 De analyser som använts för att studera utredningens målgrupp baseras oftast på uppgifter från Statistiska centralbyråns longitudi- nella databas LISA. Databasen är skapad för att möjliggöra analyser och utvärderingar inom bland annat arbetsmarknadsområdet. Genom att använda databasen för fördjupade analyser kan således den tra- ditionella arbetsmarknadsstatistiken kompletteras med fördjupade analyser. De ögonblicksbilder av data som vanligtvis presenteras baserat på AKU kan genom analyser baserade på databasen LISA ge kompletterande årsbilder. Dessa kan emellertid anses vara allt för grova mått för att fånga ungdomars rörelser på arbetsmarkna- den. Unga har ofta korta arbetslöshetsperioder och går oftare än andra mellan arbetslöshet och arbete eller studier. 
 Att använda registerbaserad inkomststatistik är emellertid inte utan problem. Tidsfördröjningen av data är bland annat ett problem. Oftast är det först efter två år som taxeringsuppgifter finns tillgäng- liga. Registerdata är därför mindre lämplig att använda för att på nationell nivå regelbundet beräkna antalet unga som varken arbetar eller studerar, då utredningen har uppfattat att god aktualitet i data är viktigt utifrån ett politiskt perspektiv. Vidare finns också begrän- sade möjligheter att använda registerbaserade indikatorer för inter- nationella jämförelser. 
 Det har också framförts kritik när det gäller att försöka analysera utredningens målgrupp baserat på register. Metoden kritiseras mot bakgrund av att det är risk för feltolkning när kategoriseringen av gruppen unga som varken arbetar eller studerar görs utifrån inkomst- uppgifter baserat på offentliga register. Då inkomstregistret utgör en sekundär källa kan detta medföra feltolkningar. Att sakna inkomster behöver nödvändigtvis inte innebära att den unge har en proble- matisk situation. Vissa kan t.ex. ha inkomster som inte syns i den 
 154 
  
 SOU 2013:74 
  
 Förslag på indikatorer och uppföljning 
  
 offentliga inkomststatistiken. Andra bor hemma hos föräldrar och blir försörjda under tiden som de studerar. 
  
 32 
  
 För analyser av rörelser på arbetsmarknaden över tid samt analy- ser av faktorer som är viktiga i en etableringsprocess, har registerdata emellertid betydande fördelar. Registeranalyser har också fördelar när det gäller undersökningar av förhållandevis små och svårnåbara grupper eftersom dessa tenderar att bli för små i urvalsundersök- ningar. 
 Risk för övertäckning? 
 Det finns även andra risker med att använda register för att mäta antalet unga som varken arbetar eller studerar. En sådan risk är det som kallas för övertäckning, dvs. det finns personer i folkbok- föringen som inte borde finnas där. Detta gäller t.ex. de som har utvandrat från landet utan att ha meddelat detta till Skatteverket. Statistiska centralbyrån har undersökt detta och konstaterar att folk- bokföringen och därmed RTB (Registret över totalbefolkningen) innehåller ett betydande antal personer som inte bor i landet. 
  
 33  
  
 Många som flyttar ut ur landet saknar kunskap om att man ska an- mäla utflyttning och en del har heller inget intresse av att anmäla utflyttning. 
 Statistiska centralbyråns analyser av övertäckning görs på så sätt att de kontrollerar hur många personer som finns folkbokförda men som helt saknar inkomster baserade på anställning samt saknar trans- fereringar. Metoden för att undersöka övertäckningen överensstäm- mer till vissa delar med den metod som används för att via register undersöka utredningens målgrupp. Dock kan utredningen sam- tidigt konstatera att övertäckningen tycks vara marginell när det gäller yngre åldersgrupper i förhållande till övriga åldersgrupper. Enligt Statistiska centralbyråns beräkningar utgörs övertäckningen främst av åldrarna  
 25–34 
  år. När det gäller yngre personer bedöms övertäckningen vara ett mindre problem. Upp till 24 år bedöms över- täckningen kunna uppgå till cirka 3 000 personer i hela populationen. 
  
 32 
  
 Se bilaga 3 för mer detaljerad information om de unga som saknar känd aktivitet. 
  
 33 
  
 Statistiska centralbyrån (2010)  
 Övertäckningen i Registret över totalbefolkningen 
 , Bak- grundsfakta befolknings- och välfärdsstatistik, 2010:5, Stockholm. 
  
 155 
  
 Förslag på indikatorer och uppföljning 
  
 SOU 2013:74 
  
 6.4 
  
 Unga inom aktivitetsansvaret – indikator för unga under 20 år utanför gymnasieskolan 
  
 I utredningens delbetänkande 
  
 34  
  
 föreslogs att det ska införas ett re- gister över de ungdomar som omfattas av aktivitetsansvaret. 
  
 35  
  
 Syftet med att förtydliga att kommunerna ska föra ett register är att säkerställa att kommunerna har identifierat samtliga ungdomar om omfattas av ansvaret. Kommunen ska förutom personuppgifter också dokumentera den unges sysselsättning samt den åtgärd som är aktuell för den unge. I betänkandet föreslås också att Skolverket ska ges i uppdrag att årligen samla in uppgifter från hemkommuner om de unga som omfattas av kommunens aktivitetsansvar. Dessa uppgifter kommer att fungera som en komplettering till den här föreslagna indikatorn unga som varken arbetar eller studerar. 
 Om förslaget från delbetänkandet genomförs kommer kommu- nernas redovisning av antalet ungdomar under 20 år, vilka saknar sysselsättning, att på ett betydande sätt förstärka det statistiska under- laget för denna åldersgrupp. Detta gäller såväl lokalt som nationellt. Enligt utredningens förslag ska kommunen föra ett register över samtliga de ungdomar som omfattas av aktivitetsansvaret. Införan- det av ett sådant register innebär att kommunen kommer att ha till- gång till bra information om antalet unga utanför gymnasieskolan. Registret bidrar till en aktuell uppdatering om antalet unga utanför gymnasieskolan på den kommunala nivån. Den nationella statistiken ska baseras på uppgifter från de kommunala registren. Det innebär således att den nationella kunskapen om antalet unga som varken arbetar eller studerar och som är under 20 år därmed avsevärt för- bättras. 
  
 6.5 
  
 Gymnasieuppföljningar ska kompletteras 
  
 Utredningens förslag 
 : Statistiska centralbyrån ges i uppdrag att utöka de s.k. gymnasieuppföljningarna till att även avse ung- domar som avbrutit eller aldrig påbörjat en gymnasieutbildning. 
  
 34 
  
 SOU 2012:13  
 Ungdomar utanför gymnasieskolan – ett förtydligat ansvar för stat och kommun 
 , s.  
  
 185–193. 
  
 35 
  
 I dag kallas kommunens ansvar för ungdomar som inte går i gymnasieskola för infor- mationsansvar. I delbetänkandet  
  
 Ungdomar utanför gymnasieskolan  
 (SOU 2013:13) föreslås bland annat att detta ansvar i framtiden ska benämnas aktivitetsansvaret. 
 156 
  
 SOU 2013:74 
  
 Förslag på indikatorer och uppföljning 
  
 För att kunna sätta in rätt insatser i syfte att minska antalet unga som varken arbetar eller studerar är det inte tillräckligt att enbart ha kunskap om antalet ungdomar som befinner sig i en särskild situ- ation. Förutom att ha kunskap om antalet unga som varken arbetar eller studerar ökar eller minskar i befolkningen är det minst lika centralt att också ha kunskap om hur själva etableringsprocessen går till och hur denna förändras över tid. Ett antal myndigheter gör sådana uppföljningar. Sedan snart 15 år genomför framför allt Mullen tistiska centralbyrån uppföljningar avseende ungas sysselsättning under perioden från gymnasieutbildningens slut och tre år efter. I dessa undersökningar ställs bland annat frågor om arbetsuppgifternas relation till gymnasiestudiernas innehåll och de intervjuades mål- yrke. 
 Utredningen kan emellertid konstatera att det helt saknas upp- följningar för de unga som saknar gymnasieutbildning och för de som avbryter en sådan utbildning. Utredningen föreslår därför att Statistiska centralbyrån utökar dessa uppföljningar till att även avse ungdomar som saknar gymnasieutbildning. Det är utredningens uppfattning att det är allt mer viktigt att ha en gymnasieutbildning för att få ett arbete och att de som saknar en gymnasieutbildning har en helt annan etableringsprocess än övriga ungdomar. För att kunna jämföra de olika ungdomsgruppernas etableringsprocesser är det centralt att komplettera uppföljningarna. 
 Skolverkets uppföljningsförslag bör kompletteras 
  
 Utredningens bedömning 
 : Skolverket bör komplettera det upp- följningsförslag som myndigheten redovisat till regeringen för att på lämpligt sätt även inkludera de ungdomar som avbrutit eller aldrig påbörjat en gymnasieutbildning. 
 Skolverket har på regeringens uppdrag lämnat ett förslag till hur uppföljning av ungdomars etablering på arbetsmarknaden ska gå till. 
  
 36  
  
 Skolverket har tagit fram en modell för uppföljning av ung- domars etablering på arbetsmarknaden. Förslaget är framtaget i sam- råd med Statistiska centralbyrån och Arbetsförmedlingen. Skol- verket gör bedömningen att uppföljningen ska omfatta register- 
  
 36  
  
 Skolverket (2013)  
 Redovisning av del 5 i uppdrag om utveckling av kvalitet i gymnasial lärlingsutbildning 
 , Stockholm. 
  
 157 
  
 Förslag på indikatorer och uppföljning 
  
 SOU 2013:74 
  
 uppgifter, enkäter till ungdomar samt enkäter till avnämare. Vidare föreslår Skolverket att statistiken ska redovisas årligen för unga vuxna efter gymnasieskolan. Presentationen ska visa vad den unge gör 1 år, 3 år samt 5 år efter avslutade studier. Skolverket bör följ- aktligen komplettera denna redovisning med de unga som inte på- börjat eller har avbrutit gymnasiestudier. 
  
 6.6 
  
 Månadsdata nödvändigt för en mer tillförlitlig statistisk redovisning 
  
 I april 2011 lämnades betänkandet Månadsuppgifter – snabbt och enkelt, till regeringen med förslaget att arbetsgivarnas uppgifts- lämnande till olika myndigheter ska effektiviseras. 
  
 37  
  
 I betänkandet föreslås att uppgift om utgiven ersättning och förmån som utgör intäkt i inkomstslaget tjänst ska lämnas varje månad i stället som för närvarande varje år. Förslaget tycks i nuläget inte komma att bli verklighet. Det är dock utredningens bedömning att tillgång på månadsdata skulle avsevärt förbättra förutsättningarna när det gäller att säkerställa ett statistiskt mått för att beräkna de unga som varken arbetar eller studerar. En indikator som skulle baseras på informa- tion av månadsdata avseende inkomstuppgifter samt av Centrala studiemedelsnämndens månatliga utbetalningar av studiehjälp och studiemedel skulle förbättra det statistiska underlaget. Mot bakgrund av dessa uppgifter skulle de individer som arbetar och/eller studerar snabbt kunna identifieras. De unga som varken har arbetsinkomster eller någon form av bidrag som indikerar studier, exklusive de unga som deltar i någon arbetsmarknadspolitisk åtgärd, skulle således utgöra indikatorn unga som varken arbetar eller studerar. 
 En sådan indikator skulle ha den fördelen, till skillnad från nu- varande registerbaserade analyser, att den skulle bestå av förhål- landevis aktuell data. I likhet med övrig registerbaserad data skulle även denna indikator vara möjlig att samköra med andra register- variabler, vilket skulle bidra till fördjupad kunskap om gruppen. 
  
 37  
  
 SOU 2011:40  
 Månadsuppgifter – snabbt och enkelt. 
 158 
  
 IV. Insatser och kunskapsutveckling 
  
 7 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar är en heterogen grupp med olika behov. Ungdomarna har olika förutsättningar att ta del av in- satser som syftar till att stärka deras möjligheter att etablera sig på arbetsmarknaden eller återuppta utbildning. Insatserna till denna målgrupp är därför av mycket olika karaktär. En  
 16-åring 
  som har hoppat av gymnasiet och hellre vill söka arbete har behov av ett visst stöd. En  
 23-åring 
  med funktionsnedsättning som medför ned- satt arbetsförmåga har andra behov. Många unga i utredningens mål- grupp befinner sig långt från arbetsmarknaden och utanför utbild- ningssystemet. Det är ofta ungdomar med stora behov av stöd. 
 Utredningen ska enligt direktiven kartlägga och analysera såväl det förebyggande arbetet, inklusive samverkansprojekt, som speci- fika insatser som riktas till gruppen unga som varken arbetar eller studerar. I det följande redovisas de insatser som olika centrala aktörer erbjuder till utredningens målgrupp. I beskrivningen fokuserar ut- redningen på vilka unga som tar del av olika insatser och vilka typer av insatser de kan ta del av. 
  
 1  
  
 Beskrivningen inriktas särskilt på de unga som saknar gymnasieutbildning. 
  
 2  
  
 Unga som saknar gymnasie- utbildning är de som har allra svårast att få ett arbete och har stor risk för att tillhöra gruppen unga som varken arbetar eller studerar. Det är ett flertal aktörer som erbjuder insatser till utredningens målgrupp. Arbetsförmedlingen erbjuder särskilda arbetsmarknads- politiska insatser till ungdomar. Kommunen erbjuder både före- byggande och specifika insatser, dels inom ramen för det kommu- nala informationsansvaret och dels inom ramen för socialtjänstens verksamhet. Det finns även en omfattande projektverksamhet finan- 
  
 1 
  
 I kapitel 10 beskrivs också olika former av samverkan kring utredningens målgrupp. 
  
 2 
  
 Redovisning fördelat på utbildningsnivå görs där det är möjligt. De redovisade aktörerna an- vänder olika metoder för att samla in deltagarnas utbildningsnivå. Jämförelser av samman- sättningen av deltagare hos olika aktörer bör därför göras med detta i åtanke. 
  
 161 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 SOU 2013:74 
  
 sierad av Europeiska socialfonden och av andra finansiärer som exempelvis Allmänna arvsfonden. Samverkansprojekt bedrivs i olika sammanhang. Dessa kan vara finansierade av samordningsförbund inom ramen för lagen (2003:121) om finansiell samordning av reha- biliteringsinsatser eller av den ovan nämnda socialfonden. Försäk- ringskassan är också en central aktör för de unga som är sjuka eller har en funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. 
 I kapitlet redovisas olika insatser till utredningens målgrupp uppdelat utifrån ansvarig aktör. Kapitlet avslutas med utredningens sammanfattande iakttagelser. Dessa iakttagelser redovisas även kort- fattat nedan. 
 Sammanfattande iakttagelser i korthet 
 Utredningens genomgång av de centrala aktörernas insatser till mål- gruppen visar att det pågår en mängd olika insatser. Insatserna kan i många fall likna varandra, vara oklart definierade och ha oklar ambi- tionsnivå. Vissa insatser ges av både kommunala och statliga aktörer samtidigt eller i följd. Detta gäller främst arbetsmarknadsinsatser till unga. Vidare konstaterar utredningen att insatserna måste vara individanpassade. Det finns indikationer på att såväl statliga som kom- munala insatser till unga som varken arbetar eller studerar inte an- passas efter individens förutsättningar och behov. Aktivitetsnivån kan vara låg och resultaten osäkra. Kunskapen om vad insatserna leder till är också bristfällig. Utredningen kan vidare konstatera att fler unga bör vara i kontakt med myndigheter, främst Arbetsför- medlingen. Det finns arbetslösa ungdomar som av olika skäl inte vänder sig till Arbetsförmedlingen. Det finns också ungdomar som under långa perioder inte har kontakt med någon myndighet trots att de skulle behöva stöd. Kunskapen om hur dessa ungdomar ska motiveras till att vända sig till rätt myndighet och få det stöd de behöver bör utvecklas. 
  
 7.1 
  
 Insatser från Arbetsförmedlingen 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar kan vända sig till Arbets- förmedlingen för att få hjälp och stöd att hitta ett arbete. Myndig- hetens uppdrag är att effektivt sammanföra dem som söker arbete med lämpliga arbetsgivare. Vidare ska myndigheten prioritera dem 
 162 
  
 SOU 2013:74 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 som befinner sig längst från arbetsmarknaden. 
  
 3  
  
 Arbetsförmedling- en har i uppdrag av regeringen att arbeta aktivt med ungdomar under 25 år från första dagen i arbetslöshet. 
  
 4  
  
 Ungdomar som skriver in sig på Arbetsförmedlingen kan ta del av olika typer av insatser och arbetsmarknadspolitiska program. Många unga som varken arbetar eller studerar kommer i kontakt med myndigheten. Som visades i utredningens delbetänkande har Arbetsförmedlingen under de senaste åren fått ett förändrat uppdrag i arbetet med ungdomar. Det hand- lar dels om införandet av jobbgarantin för ungdomar och dels om att myndigheten i dag har ett tydligare ansvar att arbeta aktivt med arbetslösa ungdomar från första dagen i arbetslöshet. 
  
 5 
  
 I det följande ges en beskrivning av de insatser som ges till de ungdomar i åldern  
 16–24 
  år som skriver in sig vid Arbetsförmed- lingen, hur många de är, vilken utbildningsnivå de har och vilka insatser de kan ta och tar del av. 
  
 6 
  
 7.1.1 
  
 Drygt en fjärdedel av inskrivna ungdomar har högst förgymnasial utbildning 
  
 Ett stort antal arbetslösa ungdomar är arbetssökande varje månad hos Arbetsförmedlingen. Andelen inskrivna män är något högre än andelen kvinnor, vilket också framgår av tabellen nedan. 
  
 3 
  
 1 § förordningen (2007:1030) med instruktion för Arbetsförmedlingen. 
  
 4 
  
 Regleringsbrev för budgetåret 2013 avseende Arbetsförmedlingen, A2013/2511/A, 2013-  
  
 06-19. 
  
 5 
  
 Prop. 2012/13:1  
 Budgetpropositionen för 2013, Utgiftsområde 14,  
 s. 37. 
  
 6 
  
 I delbetänkandet avgränsades redovisningen till åldersgruppen  
  
 16–19 
  år. Här redovisas insatser för hela åldersgruppen. Viss upprepning av beskrivningar förekommer därför i relation till utredningens delbetänkande. 
 163 
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar SOU 2013:74 
  
 Tabell 7.1 
  
 Antal ungdomar  
 (16–24 
  år) vid Arbetsförmedlingen år 2012* 
  
 Åldersgrupp 
  
 16–19 
  år 
  
 20–24 
  år 
  
 Kön 
  
 Kvinnor 
  
 46 % 
  
 44 % 
  
 Män 
  
 54 % 
  
 56 % 
  
 Högsta utbildning 
  
 Förgymnasial 
  
 -** 
  
 24 % 
  
 Gymnasial 
  
 - 
  
 69 % 
  
 Eftergymnasial 
  
 - 
  
 7 % 
  
 Antal per månad 
  
 29 900 
  
 104 400 
  
 (genomsnitt) 
  
 * 
  
 Kvarstående sökande vid månadens slut. Genomsnitt per månad. 
  
 ** 
  
 Utbildningsnivå redovisas inte för åldersgruppen  
  
 16–19 
  år eftersom de flesta av dessa ungdomar inte har haft möjlighet att fullfölja gymnasieutbildningen. 
 Källa: Arbetsförmedlingens datalager  
 (2013-08-30) 
  och utredningens bearbetningar. 
 Den absoluta majoriteten av ungdomarna i åldern  
 20–24 
  år har minst gymnasial utbildning. 
  
 7  
  
 Fördelningen mellan ungdomar med högst förgymnasial utbildning och de med högre utbildning har inte förändrats mycket under de senaste åren. Sedan år 2006 har cirka  
 20–25 
  procent av ungdomarna i åldrarna  
 20–24 
  år haft högst för- gymnasial utbildning, cirka  
 65–70 
  procent har haft gymnasial utbild- ning och 10 procent har haft eftergymnasial utbildning. 
 Alla unga arbetslösa är inte inskrivna hos Arbetsförmedlingen 
 Det finns en betydande grupp arbetslösa ungdomar som väljer att inte vända sig till Arbetsförmedlingen. De utgör, enligt Statistiska centralbyråns arbetskraftsundersökningar, cirka 40 procent av samt- liga arbetslösa ungdomar i åldern  
 20–24 
  år. 
  
 8  
  
 Andelen är relativt stabil under den senaste femårsperioden. Det är vanligare bland arbets- lösa ungdomar med endast förgymnasial utbildning att vara inskriven 
  
 7 
  
 Uppgifterna om utbildningsnivå baseras på Arbetsförmedlingens verifiering att den sökande har fullföljt utbildningen. Det behöver dock inte innebära att den sökande har fullföljd utbildning i betydelsen slutbetyg, numera gymnasieexamen, eller grundläggande behörighet till högskolestudier. Utbildningsnivå redovisas utifrån kategorierna förgymnasial, gymnasial och eftergymnasial utbildning och baseras ofta på individens egna uppgifter. 
  
 8 
  
 Statistiska centralbyrån (2013)  
  
 Arbetskraftsundersökningarna 
 . 
 164 
  
 SOU 2013:74 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 på Arbetsförmedlingen, vilket framgår av diagrammet nedan. 
  
 9  
  
 Detta kan indikera att de ungdomar som har sämre förutsättningar att få ett arbete i högre grad vänder sig till Arbetsförmedlingen. 
 Diagram 7.1 Andelen unga arbetslösa  
 (20–24 
  år) som är inskrivna på Arbetsförmedlingen, fördelat efter utbildningsnivå (2012) 
  
 100% 
  
 90% 
  
 80% 
  
 70% 
  
 60% 
  
 Nej 
  
 50% 
  
 Ja 
  
 40% 
  
 30% 
  
 20% 
  
 10% 
  
 0% 
  
 Förgymnasial 
  
 Mer än 
  
 Totalt 
  
 förgymnasial 
  
 Utbildningsnivå 
 Källa: Statistiska centralbyrån (2013) Svar på frågan Är du inskriven som arbetssökande på arbetsförmedlingen? i Arbetskraftsundersökningen 2012. 
 Anledningen till att ungdomarna inte skriver in sig på Arbetsförmed- lingen kan vara flera. Av de unga i åldern  
 16–24 
  år som inte skriver in sig anger drygt 30 procent att skälet är att de studerar på heltid. En annan vanlig orsak är att de anser att de hittar jobb ändå. Bland unga som i första hand ser sig som arbetslösa är det en relativt större andel som väljer bort Arbetsförmedlingen för att de anser att de inte har några jobb att erbjuda än bland unga som i första hand ser sig som studerande. Ett annat skäl till att inte skriva in sig, vilket är vanligare bland ungdomar med tidigare erfarenhet från Arbetsförmedlingen, är att myndighetens insatser inte anses göra dem mer attraktiva på arbets- 
  
 9  
 Statistiken redovisas på åldersgruppen  
 20–24 
  år eftersom få individer under 20 år kan ha fullföljt gymnasieutbildning. Uppgifter avseende den yngre åldersgruppen skulle således bli missvisande. Resultatet blir motsatt det som redovisas i Riksrevisionens granskning  
 Ung- domars väg till arbete – individuellt stöd och matchning mot arbetsgivare  
 (s. 41), eftersom den yngre åldersgruppen exkluderas. 
 165 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 SOU 2013:74 
  
 marknaden. 
  
 10  
  
 Det finns alltså en grupp ungdomar som inte söker sig till Arbetsförmedlingens trots att de troligtvis har behov av stöd. 
  
 7.1.2 
  
 Insatser till ungdomar ska prioriteras 
  
 Arbetsförmedlingen ska prioritera ungdomar och särskilt de unga som står längst från arbetsmarknaden. 
  
 11  
  
 Myndigheten har under år 2013 upprättat en ungdomsstrategi och utsett särskilda arbetsförmedlare med specifik kompetens om ungdomar. Det övergripande målet en- ligt strategin är att de ungdomar som skrivs in på Arbetsförmed- lingen så fort som möjligt ska påbörja arbete eller utbildning och att inga unga ska hamna i sysselsättningsfasen i jobb- och utvecklings- garantin. 
  
 12 
  
 Trots att insatser till ungdomar ska prioriteras och att Arbets- förmedlingen har vidtagit en hel del åtgärder för att förstärka den verksamhet som riktas till ungdomsgruppen tycks det saknas till- räckligt stöd när det gäller såväl insatsernas omfattning som inne- håll. Det gäller i stor utsträckning de ungdomar som behöver sär- skilt stöd. Riksrevisionens analyser av Arbetsförmedlingens stöd till ungdomar visar att myndigheten behöver förstärka sitt arbete för att bättre möta de ungas behov. 
  
 13  
  
 Fler arbetslösa ungdomar borde söka sig till myndigheten. Under det första kvartalet år 2011 var cirka 30 000 ungdomar i åldern  
 16–24 
  år arbetslösa utan att vara inskrivna på Arbetsförmedlingen och utan att de samtidigt var hel- tidsstuderande. 
  
 14  
  
 För de ungdomar som är inskrivna på Arbetsför- medlingen behöver stödet förbättras. Insatserna behöver individ- anpassas. Arbetsförmedlingens arbetssätt ställer relativt höga krav på ungdomars egen initiativförmåga, vilket inte fungerar tillfreds- ställande för ungdomar som behöver särskilt stöd i sitt arbetssökande. 
  
 10 
  
 Riksrevisionen (2013)  
 Ungdomars väg till arbete – individuellt stöd och matchning mot  
 arbetsgivare, RIR 2013:6, Stockholm, s. 41 ff. 
  
 11 
  
 Arbetsförmedlingen (2013)  
 Arbetsförmedlingens Återrapportering 2013 Förstärkt förmed- lingsstöd till ungdomar 
 ,  
  
 2013-06-14, 
  
  Tidsperiod: första tertialet 2013, Stockholm, s. 14. 
  
 12 
  
 Arbetsförmedlingen (2013)  
  
 Strategi för arbetet med ungdomar 
 ,  
 2013-05-07, 
  Stockholm. 
  
 13 
  
 Riksrevisionen (2013)  
 Ungdomars väg till arbete – individuellt stöd och matchning mot arbetsgivare 
 , RIR 2013:6, Stockholm. 
  
 14 
  
 Statistiska centralbyrån (2013)  
 Arbetskraftsundersökningarnas (AKU) och Arbetsförmed- lingens (Af) arbetslöshetsstatistik – En jämförande studie,  
 Arbetsmarknads- och utbildnings- statistik, Bakgrundsfakta 2013:8, Stockholm. Enligt jämförelsen var cirka 91 600 ungdomar i åldern  
  
 16–24 
  
  år arbetslösa enligt AKU utan att samtidigt vara inskrivna på Arbetsförmed- lingen. Av dessa ungdomar betraktade sig cirka 63 700 som heltidsstuderande. Det innebär att enligt undersökningen var cirka 27 900 ungdomar arbetslösa, studerade ej heltid och var inte inskrivna på Arbetsförmedlingen. 
  
 166 
  
 SOU 2013:74 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 Aktivitetsnivån behöver bli bättre i de insatser som ges inom och utom garantiprogrammen. Många av de ungdomar som är föremål för denna utredning är i behov av stort stöd och ofta av en strukturerad verksamhet för att öka sina förutsättningar på arbetsmarknaden. 
 Under de tre senaste åren har i genomsnitt cirka 130 000 ung- domar varje månad kvarstått som arbetssökande hos Arbetsförmed- lingen. Alla sökande är emellertid inte arbetslösa. Nedan redovisas fördelningen över tid mellan olika typer av sökande ungdomar. Som framgår av diagrammet nedan är majoriteten av de kvarstående sökan- de i program med aktivitetsstöd eller öppet arbetslösa 
  
 15 
  
 . Sedan år 2008 och den senaste lågkonjunkturen har andelen i program med aktivitetsstöd, dvs. arbetsmarknadspolitiska program, ökat markant. Denna ökning sammanfaller också med införandet av jobbgarantin för ungdomar. Andelen ungdomar i program med aktivitetsstöd har ökat betydligt sedan år 2008, från cirka 16 procent till 40 procent. 
  
 Diagram 7.2 Arbetssökande ungdomar  
 (16–24 
  år) vid Arbetsförmedlingen, 
  
 andel i olika sökandekategorier  
 (1996–2012)* 
  
 100% 
  
 90% 
  
 80% 
  
 70% 
  
 Anställning utan stöd 
  
 60% 
  
 Anställning med stöd 
  
 50% 
  
 Öppet arbetslösa 
  
 40% 
  
 30% 
  
 Program med 
  
 aktivitetsstöd 
  
 20% 
  
 10% 
  
 0% 
  
 År 
  
 * Kvarstående sökande vid månadens slut. Genomsnitt per månad och år. 
  
 Not: Gruppen arbetssökande som har arbete med stöd omfattar samtliga typer av subventionerade anställ- ningar inklusive nystartsjobb. Arbetssökande med arbete utan stöd avser ombytessökande, deltidsarbetslösa, tillfälligt timanställda och sökande med tillfälligt arbete. Gruppen arbetssökande med förhinder är exkluderade. 
  
 15  
 Öppet arbetslös = arbetssökande som är inskrivna vid Arbetsförmedlingen, är utan arbete, aktivt söker och omgående kan tillträda ett arbete samt inte deltar i ett arbetsmarknads- politiskt program. 
 167 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 SOU 2013:74 
  
 Källa: Arbetsförmedlingens datalager  
 (2013-08-30) 
  och utredningens bearbetningar. 
 Andelen unga med högst förgymnasial utbildning i program med aktivitetsstöd har ökat något under de senaste åren, från cirka 19 pro- cent år 2010 till 22 procent år 2012. 
  
 16 
  
 Arbetsförmedlingen erbjuder i normalfallet olika typer av insatser till ungdomar. 
  
 17  
  
 De aktiviteter som, i normalfallet, erbjuds inom de tre första månaderna innan inskrivning i jobbgarantin för ungdomar kan variera beroende på individernas behov. 
  
 18  
  
 Det finns  
 tidiga in- satser till ungdomar med särskilda behov 
 . Det kan innebära förstärkta  
 förmedlingsinsatser  
 eller vid behov  
 arbetsmarknadspolitiska program 
 , exempelvis förberedande insatser eller arbetspraktik. Efter, i normal- fallet, tre månader av inskrivning erbjuds alla ungdomar det arbets- marknadspolitiska programmet  
 jobbgarantin för ungdomar 
 . Ung- domar kan, såväl innan som under tiden i någon av garantierna ta del av den särskilda satsningen på  
 studiemotiverande kurs vid folk- högskola 
 . Efter 15 månader i jobbgarantin för ungdomar övergår ungdomarna till det arbetsmarknadspolitiska programmet  
 jobb- och utvecklingsgarantin 
 . De olika insatserna och programmen beskrivs nedan. 
 Tidiga insatser till ungdomar med särskilda behov 
 Arbetsförmedlingen har i uppdrag av regeringen att arbeta mer aktivt med ungdomar under 25 år redan från första dagen i arbetslöshet. 
  
 19  
  
 När en ungdom skriver in sig på Arbetsförmedlingen görs en be- dömning av ungdomens behov. Ungdomar med svårare utgångsläge på arbetsmarknaden kan då få bedömningen att de är i behov av tidiga insatser. Det handlar om ungdomar med ökad risk för lång- varig arbetslöshet. De har inte fullföljd gymnasieutbildning, har misstänkt ohälsa och/eller har haft kontakt med andra myndigheter 
  
 16 
  
 Arbetsförmedlingens datalager  
  
 2013-08-30 
  och utredningens bearbetningar. 
  
 17 
  
 För en mer utförlig beskrivning av insatser se exempelvis: Arbetsförmedlingen (2013) 
  
 Arbetsförmedlingens Återrapportering 2013 Förstärkt förmedlingsstöd till ungdomar 
 ,  
  
 2013-06- 
  
  14, Tidsperiod: första tertialet 2013, s. 24 ff. 
  
 18 
  
 Cirka 60 procent av de ungdomar som svarat på Riksrevisionens enkät gör bedömningen att det stöd de får från Arbetsförmedlingen i viss eller hög grad är anpassat till de behov som de har. Riksrevisionen gör bedömningen att Arbetsförmedlingens arbete kan utvecklas bättre för att passa ungdomar med större behov av stöd. (Riksrevisionen (2013)  
  
 Ungdomars väg till arbete – individuellt stöd och matchning mot arbetsgivare 
 . RIR 2013:6, s.  
 53–54). 
  
 19 
  
 Regleringsbrev för budgetåret 2013 avseende Arbetsförmedlingen, A2012/4138/A, 2012-  
  
 12-20; 
  Redan år 2012 fick myndigheten förstärkta medel för att generellt öka antalet förmedlare, prop. 2011/12:1  
 Budgetpropositionen för 2012 
 , Utgiftsområde 14, s. 50. 
 168 
  
 SOU 2013:74 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 som bedöms påverka deras förutsättningar att få ett arbete. 
  
 20  
  
 Dessa ungdomar kan få särskilt stöd genom direkt tillgång till förstärkta förmedlingsinsatser och i vissa fall till arbetsmarknadspolitiska pro- gram. Förmedlingsinsatser innebär täta kontakter med arbetsför- medlare, coachande samtal, vägledning, utredande samtal och kom- pletterande arbetsförmedlingstjänster. Tidiga arbetsmarknadspolitiska program är arbetspraktik, arbetsmarknadsutbildning, rehabiliterande och förberedande insatser samt studiemotiverande kurs vid folkhög- skola. Ungdomar i åldern  
 16–17 
  år kan förutom förmedlingsinsatser enbart få tillgång till programinsatsen studiemotiverande kurs vid folkhögskola. 
 Under det första tertialet år 2013 bedömdes cirka 13 procent av de ungdomar som skrevs in i öppen arbetslöshet vara i behov av tidig insats. Det motsvarar cirka 5 000 individer. Arbetsförmed- lingens statistik visar att dessa ungdomar i högre grad än övriga inskrivna ungdomar har förgymnasial utbildning som högsta utbild- ningsnivå, är utrikes födda eller har en funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. Cirka 60 procent av ungdomar i behov av tidig insats får förmedlingsinsatser; coachande samtal är den vanligaste insatsen. Resterande andel, cirka 40 procent, av ung- domarna får programinsatser; arbetspraktik, förberedande utbild- ning, rehabiliterande insatser och folkhögskola. 
  
 21 
  
 Arbetsförmedlingen följer upp ungdomarnas sysselsättning 90 dag- ar efter inskrivning på myndigheten. Vid uppföljningen det första tertialet 2013 framkom att 50 procent av ungdomarna som bedömts vara i behov av tidig insats var inskrivna som öppet arbetslösa, 9 procent hade fått arbete och 2 procent hade gått till reguljär utbild- ning. Cirka 13 procent av ungdomarna deltog i övriga program- insatser. Inga större skillnader noterades jämfört med uppföljnings- perioderna under 2012. 
  
 22  
  
 Vid samma tidpunkt var 45 procent av ungdomar utan behov av tidig insats öppet arbetslösa, cirka 24 pro- cent hade fått arbete, 3 procent hade gått till reguljär utbildning och 12 procent deltog i övriga programinsatser. Enligt vad utredningen känner till finns ännu inga utvärderingar av effekter på individnivå av tidig insats för de ungdomar som har störst behov. 
  
 20 
  
 Arbetsförmedlingen (2013)  
 Arbetsförmedlingens Återrapportering 2013 Förstärkt förmed- lingsstöd till ungdomar 
 ,  
  
 2013-06-14, 
  
  Tidsperiod: första tertialet 2013, s. 17. 
  
 21 
  
 Arbetsförmedlingen (2013)  
 Arbetsförmedlingens Återrapportering 2013 Förstärkt förmed- lingsstöd till ungdomar 
 ,  
  
 2013-06-14, 
  
  Tidsperiod: första tertialet 2013, s. 20 f och 33. 
  
 22 
  
 Arbetsförmedlingen (2013)  
 Arbetsförmedlingens Återrapportering 2013 Förstärkt förmedl- ingsstöd till ungdomar 
 ,  
  
 2013-06-14, 
  
  Tidsperiod: första tertialet 2013, s. 51. 
  
 169 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 SOU 2013:74 
  
 Förmedlingsinsatser under de tre första månaderna av inskrivning 
 Ungdomar som vänder sig till Arbetsförmedlingen kan ta del av olika typer av förmedlingsinsatser. Det kan innebära jobbsökar- aktiviteter och matchning. Vidare kan ungdomar ta del av tjänsten jobbcoachning i Arbetsförmedlingens eller i kompletterande aktörers regi. Det kan handla om vägledning i form av webbaserade själv- hjälpsverktyg eller fördjupade vägledningssamtal. De ungdomar som har en nedsatt arbetsförmåga på grund av funktionsnedsättning och/eller ohälsa kan erbjudas arbetslivsinriktad rehabilitering i form av utredande, vägledande, rehabiliterande eller arbetsförberedande insatser. I syfte att kartlägga den arbetssökandes förutsättningar för arbete kan utredande samtal genomföras. Det kan också bli aktuellt med en arbetspsykologisk utredning i syfte att ge den sök- ande ett bättre beslutsunderlag i val av studier eller yrkesinriktning. En annan form av insats som kan bli aktuell är en arbetssocial ut- redning, som genomförs av Arbetsförmedlingens socialkonsulenter. Syftet med en sådan är bl.a. att bedöma behovet av stöd, anpassning och samverkan med andra myndigheter. Aktivitetsbaserad utredning av arbetsförutsättningar/arbetsförmåga kan också erbjudas av Arbets- förmedlingens arbetsterapeuter eller sjukgymnaster i syfte att klar- göra den arbetssökandes resurser och förutsättningar. Arbetsför- medlingen har också kontaktpersoner för European Employment Services (EURES) i syfte att hjälpa arbetssökande att hitta jobb i andra länder. 
  
 23 
  
 Lång tid i programinsats för många ungdomar 
 De allra flesta ungdomarna i åldern  
 20–24 
  år som är i ett arbets- marknadspolitiskt program (program med aktivitetsstöd) deltar i jobbgarantin för ungdomar eller jobb- och utvecklingsgarantin, vilka beskrivs nedan. Det, efter garantierna, vanligaste programmet för unga med endast förgymnasial utbildning är någon form av förberedande insats. 
  
 24  
  
 Det bör också noteras att en relativt stor andel av ungdomarna som deltar i program med aktivitetsstöd, cirka 30 procent eller cirka 13 000 ungdomar, är inskrivna i jobb- och utvecklingsgarantin. Det finns således en relativt stor grupp 
  
 23 
  
 Arbetsförmedlingen (2013)  
 Arbetsförmedlingens Återrapportering 2013 Förstärkt förmed- lingsstöd till ungdomar 
 ,  
  
 2013-06-14, 
  
  Tidsperiod: första tertialet 2013, s. 24 ff. 
  
 24 
  
 Arbetsförmedlingens datalager  
  
 (2013-08-30) 
  och utredningens bearbetningar. 
 170 
  
 SOU 2013:74 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 ungdomar som har varit i olika typer av insatser hos Arbetsförmed- lingen i minst 18 månader och ofta längre. 
 Arbetssökande ungdomar i åldern  
 20–24 
  år med högst förgym- nasial utbildning är i högre utsträckning än arbetssökande med högre utbildningsnivå inskrivna som sökande i  
 förberedande insatser 
 . Sannolikt innebär detta att dessa unga utan fullföljd gymnasie- utbildning i högre grad får ta del av tidiga programinsatser under de tre första månaderna av inskrivning. 
 En vanligt förekommande förberedande insats är studiemoti- verande kurser vid folkhögskola. Endast ett hundratal ungdomar deltar i de arbetsmarknadspolitiska programmen arbetspraktik och arbetsmarknadsutbildning. Samtidigt bör påpekas att arbetspraktik och utbildning även är tillgängligt inom ramen för jobbgarantin. Fördelning av ungdomar inskrivna i olika program med aktivitets- stöd framgår av diagrammet nedan. 
 Diagram 7.3 Antal ungdomar  
 (20–24 
  år) i olika program med aktivitetsstöd, respektive sökandekategori i maj 2013, efter utbildningsnivå* 
  
 40 000 
  
 35 000 
  
 Jobbgarantin för ungdomar 
  
 30 000 
  
 Jobb- och 
  
 25 000 
  
 utvecklingsgarantin 
  
 20 000 
  
 Förberedande insatser 
  
 Arbetsmarknadsutbildning 
  
 15 000 
  
 Arbetspraktik 
  
 10 000 
  
 5 000 
  
 Övriga 
  
 0 
  
 Förgymnasial 
  
 Gymnasial Eftergymnasial 
  
 Utbildningsnivå 
 * Kvarstående sökande vid månadens slut. 
 Källa: Arbetsförmedlingens datalager  
 (2013-08-30) 
  och utredningens bearbetningar. 
 Ungdomar under 25 år som av särskilda skäl står långt ifrån arbets- marknaden får delta i ett arbetsmarknadspolitiskt program om de har fyllt 18 år. Ungdomar utan behov av tidiga insatser kan ta del av 
 171 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 SOU 2013:74 
  
 programinsatser inom ramen för jobbgarantin för ungdomar, efter i normalfallet tre månader i arbetslöshet. 
  
 25 
  
 Unga som på grund av särskilda skäl står långt från arbetsmark- naden kan ta del av programmen arbetslivsinriktad rehabilitering, praktik, arbetsmarknadsutbildning eller förberedande insatser. 
  
 26  
  
 Ung- domar i åldern  
 16–17 
  år får även ta del av kurser vid folkhögskola. 
 En femtedel av ungdomarna i jobbgarantin för ungdomar har endast förgymnasial utbildning 
 Arbetslösa ungdomar i åldern  
 16–24 
  år har tillgång till den så kallade jobbgarantin för ungdomar (UGA). 
  
 27  
  
 Garantin vänder sig till ung- domar som har varit arbetslösa och i normalfallet inskrivna hos Arbetsförmedlingen under en period om sammanlagt tre månader. 
  
 28  
  
 Under år 2012 var cirka 35 000 ungdomar i åldern  
 16–24 
  år i genom- snitt kvarstående som sökande i programmet. Det arbetsmarknads- politiska programmet är ett paraplyprogram som omfattar fler olika typer av insatser. 
  
 25 
  
 Arbetsförmedlingen (2013)  
 Arbetsförmedlingens Återrapportering 2013 Förstärkt förmed- lingsstöd till ungdomar 
 ,  
  
 2013-06-14, 
  
  Tidsperiod: första tertialet 2013, s. 29. 
  
 26 
  
 En genomgång av innehållet i de olika programmen ges i Arbetsförmedlingen (2013) 
  
 Arbetsförmedlingens Återrapportering 2013 Förstärkt förmedlingsstöd till ungdomar 
 ,  
  
 2013-06- 
  
  14, Tidsperiod: första tertialet 2013, s. 29 ff. 
  
 27 
  
 Prop. 2006/07:118  
 En jobbgaranti för ungdomar 
 . 
  
 28 
  
 Dessa regler har förändrats över tid. Arbetsförmedlingen kan numera anvisa till jobb- garantin för ungdomar om den unge under en period om 90 kalenderdagar inom en ramtid av fyra månader varit arbetslös och anmäld som arbetssökande på Arbetsförmedlingen. 
  
 172 
  
 SOU 2013:74 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 Diagram 7.4 Antal ungdomar  
 (20–24 
  år) i jobbgarantin för ungdomar, efter utbildningsnivå (år  
 2008–2012)* 
  
 40 000 
  
 35 000 
  
 30 000 
  
 25 000 
  
 Eftergymnasial 
  
 20 000 
  
 Gymnasial 
  
 15 000 
  
 Förgymnasial 
  
 10 000 
  
 5 000 
  
 0 
  
 2008 2009 2010 2011 2012 
 År 
 * Kvarstående sökande vid månadens slut. Genomsnitt per månad. 
 Källa: Arbetsförmedlingens datalager  
 (2013-08-30) 
  och utredningens bearbetningar. 
 Cirka 20 procent av ungdomarna i åldern  
 20–24 
  år som varje månad var kvar i jobbgarantin för ungdomar hade högst förgymnasial ut- bildning under hela tidsperioden. Det är samma andel med kort ut- bildning som återfinns bland samtliga ungdomar som varje månad är kvar hos Arbetsförmedlingen. Män deltar i högre utsträckning än kvinnor bland ungdomar i åldern  
 16–24 
  år; år 2012 var andelen kvin- nor i genomsnitt per månad 43 procent och andelen män 57 procent. 
 Jobbgarantin för ungdomar ska vara individuellt utformad. Varje arbetssökande ska ha en handlingsplan som innehåller aktiviteter på vägen till arbete eller utbildning. Målet är att ungdomarna ska finna ett arbete, alternativt återgå till eller påbörja studier. Jobbgarantin kan pågå i 15 månader. Därefter kan den unge anvisas till jobb- och utvecklingsgarantin, vilken beskrivs nedan. Den vanligaste aktivi- teten inom programmet är jobbsökaraktivitet med coachning, cirka 40 procent av deltagarna deltar i sådana aktiviteter. Cirka 30 pro- cent av deltagande ungdomar får ta del av arbetsplatsförlagda akti- viteter, såsom arbetspraktik och timanställningar. Därutöver får ungdomarna ta del av aktiviteter hos kompletterande aktörer, cirka 
 173 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 SOU 2013:74 
  
 16 procent och övriga aktiviteter, cirka 15 procent, såsom fördjupad kartläggning och studie- och yrkesvägledning. 
  
 29 
  
 Det finns få utvärderingar av effekter av jobbgarantin för ung- domar. De som finns visar på små eller osäkra positiva effekter för ungdomar, dvs. något fler ungdomar som deltar i jobbgarantin för ungdomar lämnar insatsen för att börja ett arbete än en jämförbar grupp ungdomar som inte deltar. 
  
 30  
  
 Arbetsförmedlingen redovisar bl.a. resultatet av jobbgarantin för ungdomar genom måttet relativ omsättning. 
  
 31  
  
 År 2012 var den relativa omsättningen 9,8 procent, vilket är en minskning mot år 2011 då den relativa omsättningen var 10,2 procent. 
  
 32  
  
 Det innebär att en lägre andel av deltagarna har kommit ut i arbete eller påbörjat utbildning år 2012 än år 2011. 
 Innehållet och aktivitetsnivån i jobbgarantin för ungdomar har varit föremål för diskussion. Riksrevisionens senaste granskning av Arbetsförmedlingens insatser till ungdomar visar att det är relativt många av de ungdomar som är inskrivna hos Arbetsförmedlingen som inte deltar i några organiserade verksamheter överhuvudtaget. 
  
 33  
  
 Även Institutet för arbetsmarknads- och utbildningspolitisk utvärdering (IFAU) har visat att aktivitetsnivån inom jobbgarantin för ungdomar är långt under ungdomarnas arbetsutbud. 
  
 34  
  
 Resultaten från denna studie visar att ungdomarna var i genomsnitt bara aktiva 14 timmar per vecka. 
  
 35  
  
 Även regeringen har uppmärksammat detta problem. 
  
 36  
  
 I utredningens delbetänkande konstateras att problemet kvarstår trots ett antal vidtagna åtgärder från regeringen och att det därför är ange- läget att problemet analyseras ytterligare. Utredningen gör där be- 
  
 29 
  
 Arbetsförmedlingen (2013)  
 Arbetsförmedlingens Återrapportering 2013 Arbetsmarknads- politiska program,  
 Årsrapport 2012,  
  
 2013-05-02, 
  
  Stockholm, s. 70. 
  
 30 
  
 Woods, C. (2011)  
 Jobbgaranti för ungdomar – en utvärdering om garantin ökar deltagarnas chans att få ett jobb 
 , Working Paper 2011:5, Arbetsförmedlingen, Stockholm; Lyons, C. & cirka 60 procent av deltagarna är män och 40 procent är kvinnor under åren  
 2010–2012. 
  Cirka 20 procent av ungdomarna som varje månad är kvar i programmet har endast förgymnasial utbildning och resterande 80 procent har gymnasial eller högre utbildning. 
  
 44  
  
 Jobb och utvecklingsgarantin är för de ungdomar som har varit långvarigt arbetslösa. Att andelen med högst förgymnasial utbildning inte skiljer sig från samtliga inskrivna ungdomar är därför anmärkningsvärt. Jobb- och utvecklingsgaran- tin är ett program för dem som varit utan arbete under en längre tid. När det gäller ungdomar kan jobb- och utvecklingsgarantin bli aktuell först när den unge har deltagit i jobbgarantin för ungdomar i 15 månader. Som framgår av diagrammet nedan var cirka 13 000 ung- domar i genomsnitt inskrivna i programmet varje månad år 2012. 
  
 43 
  
 Cirka 20 ungdomar under 20 år skrivs in per månad. 
  
 44 
  
 Arbetsförmedlingens datalager  
  
 (2013-08-30) 
  och utredningens bearbetningar. 
 176 
 SOU 2013:74 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
 Diagram 7.5 Antal ungdomar  
 (20–24 
  år) i jobb- och utvecklingsgarantin, efter utbildningsnivå (år  
 2008–2012)* 
  
 14 000 
  
 12 000 
  
 10 000 
  
 Eftergymnasial 
  
 8 000 
  
 Gymnasial 
  
 6 000 
  
 Förgymnasial 
  
 4 000 
  
 2 000 
  
 0 
  
 2008 
  
 2009 
  
 2010 
  
 2011 
  
 2012 
  
 År 
  
 * Kvarstående sökande vid månadens slut. Genomsnitt per månad och år. 
 Not: Jobb- och utvecklingsgarantin infördes år 2007, vilket till viss del förklarar det låga inflödet år 2008 och 2009. 
 Källa: Arbetsförmedlingens datalager  
 (2013-08-30) 
  och utredningens bearbetningar. 
 Utredningen kommenterade tidigare att utbildningsnivån i Arbets- förmedlingens statistik baseras på deltagarnas egna uppgifter. Ung- domar i jobb- och utvecklingsgarantin har haft stora svårigheter att etablera sig på arbetsmarknaden och det bör rimligtvis vara fler i gruppen som inte har en fullföljd gymnasieutbildning än vad som framgår av Arbetsförmedlingens statistik. En rimlig tolkning är att många ungdomar som själva anger att de har slutfört gymnasieut- bildningen i själva verket har studerat i gymnasieskolan under tre år, men inte formellt har fullföljt utbildningen eller har uppnått be- hörighet till högskolan. 
  
 45 
  
 Jobb- och utvecklingsgarantin innehåller tre faser. Fas 1 innebär att arbetsförmedlaren kartlägger den arbetssökandes behov av aktivi- teter, jobbsökaraktiviteter med coachning och förberedande insatser. Fas 1 omfattar längst 150 dagar. Fas 2 ska, förutom det som finns att tillgå i fas 1, även innehålla arbetspraktik, arbetsträning eller för- stärkt arbetsträning. Om personen fortfarande är utan arbete efter 450 dagar i jobb- och utvecklingsgarantin, kommer han eller hon 
  
 45  
 Se liknande resonemang: Arbetsförmedlingen (2013)  
 Arbetsförmedlingens Återrapportering 2011 Fördjupade analyser 
 ,  
 2011-08-01, 
  dnr  
 AF-2010/436389, 
  Stockholm, s. 24. 
 177 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 SOU 2013:74 
  
 bli erbjuden sysselsättningsfasen som är en sysselsättning hos en anordnare (arbetsgivare). 
 Generella uppföljningar av deltagarna visar att deltagarna överlag var positiva, men att aktivitetsnivån var låg och att mer än hälften av deltagarna inte ansåg att deras chanser att hitta jobb hade ökat genom deltagandet. 
  
 46  
  
 Det finns inga utvärderingar av programmets effekter. Arbetsförmedlingen har bl.a. påpekat att det är proble- matiskt att hitta en relevant kontrollgrupp för att kunna uttala sig om individeffekter. 
  
 47  
  
 Det finns inga specifika uppföljningar av ung- domar i jobb- och utvecklingsgarantin. Ungdomar är inte heller en primär målgrupp för programmet. 
 Stor andel ungdomar i etableringsinsatser för nyanlända 
 Utredningens målgrupp kan i vissa fall omfattas av lagen om (2010:197) etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare. Av de cirka 23 000 individer som deltog i etableringsuppdraget vid ut- gången av augusti år 2013 var cirka 17 procent under 25 år, vilket motsvarar cirka 4 000 ungdomar. 
  
 48  
  
 De flesta individer som Arbets- förmedlingen har varit i kontakt med inom ramen för uppdraget var kvar i insatser vid den senaste uppföljningen. Det går därför ännu inte att redovisa generella resultat. Endast cirka 1 500 av totalt cirka 21 000 personer har lämnat insatsen sedan Arbetsförmedlingen fick uppdraget. 
  
 49 
  
 Majoriteten av ungdomarna, cirka 64 procent, i åldern  
 20–24 
  år hade enbart förgymnasial utbildning, vilket framgår av diagrammet nedan. Cirka 23 procent av ungdomarna hade motsvarande gym- nasial utbildning och cirka 14 procent eftergymnasial. 
  
 46 
  
 Conner, S. & Arbets- förmedlingen (2010 
 ) Jobb- och utvecklingsgarantin – en uppföljning ur deltagarnas perspektiv 
 , URA 2010:2, Stockholm. 
  
 47 
  
 Arbetsförmedlingen (2010 
 ) Jobb- och utvecklingsgarantin – en uppföljning ur deltagarnas perspektiv 
 , URA 2010:2, Stockholm, s. 27. 
  
 48 
  
 Arbetsförmedlingen (2013), underlag till utredningen  
  
 2013-09-10. 
  
 49 
  
 Arbetsförmedlingen (2013)  
 Arbetsförmedlingens Återrapportering 2013 – Etablering av vissa nyanlända – statistik kring etableringsuppdraget 
 , Avser  
  
 januari–mars 
  
  2013, Stockholm, s. 13. 
  
 178 
  
 SOU 2013:74 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 Diagram 7.6 Ungdomar  
 (20–24 
  år) som deltar i etableringsuppdraget 
  
 4 000 
  
 3 500 
  
 3 000 
  
 2 500 
  
 Eftergymnasial 
  
 2 000 
  
 Gymnasial 
  
 1 500 
  
 Förgymnasial 
  
 1 000 
  
 500 
  
 0 
  
 2011-12 
  
 2012-12 
  
 2013-08 
  
 År och månad 
  
 Källa: Arbetsförmedlingens underlag till utredningen  
 (2013-09-10) 
  och utredningens egna bearbetningar. 
 Det är något fler män än kvinnor som deltar under de studerade åren, 52 procent män och 48 procent kvinnor. Bland de cirka 300 ungdomarna i åldern  
 18–19 
  är majoriteten män i augusti 2013. 
  
 50  
  
 De vanligaste aktiviteterna för deltagarna i åldern  
 18–24 
  år var en akti- vitet hos en etableringslots, 70 procent, eller studier i svenska för invandrare 
  
 51 
  
 , 45 procent. 
  
 52  
  
 Andra vanliga aktiviteter var deltagande i arbetsmarknadspolitiska program, cirka 36 procent, eller i arbets- förberedande insatser, 23 procent. Män deltar i högre utsträckning än kvinnor i dessa aktiviteter. Cirka 10 procent av ungdomarna hade hinder att medverka i aktiviteter på grund av föräldraledighet, sjukskrivning mer än 30 dagar eller annat skäl. I denna kategori var kvinnor, 95 procent, överrepresenterade i relation till män, 5 pro- cent. 
  
 53 
  
 Arbetsförmedlingen har ett samordnande ansvar för etablerings- insatserna. Tillsammans med den nyanlände upprättas en etablerings- plan med insatser för att underlätta och påskynda den nyanländes etablering i arbets- och samhällslivet. Aktiviteterna ska som huvud- regel motsvara verksamheter på heltid och minst innehålla utbild- ning i svenska för invandrare (sfi), samhällsorientering och arbets- 
  
 50 
  
 Cirka 60 procent män och 40 procent kvinnor. 
  
 51 
  
 Vanligtvis utbildning i svenska för invandrare (sfi). 
  
 52 
  
 Samma person kan delta i flera olika aktiviteter. 
  
 53 
  
 Arbetsförmedlingens (2013), underlag till utredningen  
  
 2013-09-10. 
  
 179 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 SOU 2013:74 
  
 förberedande insatser. En nyanländ med etableringsplan har även rätt att välja etableringslots. 
  
 54  
  
 Den målgrupp som omfattas av lagen är nyanlända flyktingar samt anhöriga till dessa som ansökt om uppe- hållstillstånd inom två år från det att anknytningspersonen först togs emot i en kommun. Lagen omfattar nyanlända mellan 20 och 64 år som har beviljats ett uppehållstillstånd som kan ligga till grund för folkbokföring samt nyanlända som fyllt 18 men inte 20 år förut- satt att han eller hon saknar föräldrar i Sverige. Personer som går i gymnasieskolan har inte rätt till en etableringsplan. Nyanlända som medverkar till upprättande av en etableringsplan, eller deltar i akti- viteter enligt en etableringsplan, har rätt till etableringsersättning. 
 Unga med funktionsnedsättning ska särskilt prioriteras 
 Arbetsförmedlingen har ett särskilt uppdrag att bedriva verksamhet för vissa unga med funktionsnedsättning för att säkerställa och underlätta övergången från skola till arbetsliv. 
  
 55  
  
 Målgruppen är de elever som har fyllt 16 år men inte 30 år, med en diagnostiserad funk- tionsnedsättning och som finns i skolan eller som skrivs in vid Arbets- förmedlingen i nära anslutning till skolslut. 
  
 56  
  
 Även unga under 30 år som har aktivitetsersättning från Försäkringskassan är en målgrupp för särskilda insatser. Arbetsförmedlingen ska samverka med För- säkringskassan kring den senare målgruppen för att unga med akti- vitetsersättning lättare ska kunna aktualiseras på Arbetsförmedling- en. Under år 2012 hade i genomsnitt per månad tolv procent, cirka 16 000, av kvarstående sökande ungdomar vid Arbetsförmedlingen, i åldern  
 16–24 
  år, en dokumenterad funktionsnedsättning som på- verkade arbetsförmågan. Majoriteten av dessa var män, 64 procent, och något fler än en tredjedel, 36 procent, var kvinnor. Utbildnings- nivån i gruppen var relativt låg; cirka 40 procent hade förgymnasial utbildning och 60 procent hade gymnasial utbildning. 
  
 57 
  
 Unga med funktionsnedsättning kan ta del av ett individuellt utformat stöd, s.k. introduktions- och uppföljningsstöd (SIUS). 
  
 58  
  
 Under år 2012 togs cirka 3 400 nya beslut om  
 SIUS-stöd 
  till ung- 
  
 54 
  
 Etableringslots är en aktör som tillhandahålls av Arbetsförmedlingen med uppgift att underlätta och bistå de nyanländas integrering i arbetslivet. 
  
 55 
  
 15 § förordningen (2007:1030) med instruktion för Arbetsförmedlingen. 
  
 56 
  
 Underlag från Arbetsförmedlingen  
  
 (2013-02-05). 
  
 57 
  
 Arbetsförmedlingens datalager  
  
 (2013-08-30) 
  och utredningens bearbetningar. 
  
 58 
  
 Arbetsförmedlingen och Försäkringskassan (2013)  
  
 Förstärkt stöd till unga med Aktivitetsersättning – Återrapportering enligt regleringsbreven för 2013 
 , dnr  
 Holder, 
  FK  
 003015-2013, 
 2013-08-01, 
  Stockholm, s. 13. 
 180 
  
 SOU 2013:74 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 domar i åldern  
 16–24 
  år. Vidare kan arbetssökande med funktions- nedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga få lönebidrag, skyddat arbete hos offentlig arbetsgivare, trygghetsanställning och utveck- lingsanställning. Insatserna innebär på olika sätt att arbetsgivare får kompensation för att anställa personer som har svårt att få arbete. 
  
 59 
  
 Den 1 februari medförde en ändring i regelverket att  
 SIUS-stöd 
  kan kombineras med utvecklingsanställning. Från februari år 2013 till och med maj 2013 har cirka 350 ungdomar med funktionsned- sättning fått en utvecklingsanställning via en  
 SIUS-insats. 
  
 60 
  
 Det finns begränsad kunskap om hur insatser till unga med funk- tionsnedsättning påverkar deras möjligheter att etablera sig på arbetsmarknaden. 
  
 7.2 
  
 Kommunala insatser 
  
 Utöver Arbetsförmedlingen är kommunen en central aktör i arbetet med unga som varken arbetar eller studerar. Ungdomar omfattas av den portalparagraf i socialtjänstlagen (2001:453) som säger att kom- munen har det yttersta ansvaret för att de som vistas där får behöv- ligt stöd och hjälp. 
  
 61  
  
 Under den tid som de unga befinner sig i skolan är det dock främst skollagen som anger samhällets skyldigheter. Skollagen (2010:800) ställer tydliga krav på kommuner och andra skolhuvudmän vad gäller exempelvis specialpedagogiska insatser, studie- och yrkesvägledning och elevhälsovård. Om en ungdom lämnar gymnasieskolan i förtid har kommunen ett särskilt ansvar, det s.k. kommunala informationsansvaret. 
  
 62  
  
 Det innebär att kom- munen har en skyldighet att löpande hålla sig informerad om syssel- sättningen för ungdomar utanför gymnasieskolan under 20 år. Syftet är att kunna erbjuda dem lämpliga individuella åtgärder. 
  
 63  
  
 Kom- munen kan också begära att ungdomar i åldrarna  
 18–24 
  år som får ekonomiskt bistånd ska delta i praktik eller annan kompetens- 
  
 59 
  
 Arbetsförmedlingen (2013)  
 Arbetsförmedlingens Återrapportering 2013 Arbetsmarknads- politiska program,  
 Årsrapport 2012,  
  
 2013-05-02, 
  
  Stockholm, s. 77 och 117. 
  
 60 
  
 Arbetsförmedlingen och Försäkringskassan (2013)  
 Förstärkt stöd till unga med Aktivitets- ersättning – Återrapportering enligt regleringsbreven för 2013 
 , dnr  
  
 Holder, 
  
 FK  
 003015-2013, 
 2013-08-01, 
  Stockholm, s. 13 f. 
  
 61 
  
 2 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453). 
  
 62 
  
 Aktivitetsansvaret enligt utredningens förslag i SOU 2013:13  
  
 Ungdomar utanför gym- nasieskolan – ett förtydligat ansvar för stat och kommun 
 . 
  
 63 
  
 29 kap. 9 § skollagen (2010:800). 
  
 181 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 SOU 2013:74 
  
 höjande verksamhet. 
  
 64  
  
 Detta givet att individen inte har kunnat erbjudas någon annan lämplig arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Kom- munen har således flera olika verktyg att ge stöd, vägledning och ställa krav på unga som varken arbetar eller studerar. Det kan vara förebyggande insatser inom ramen för utbildningssystemet, sociala insatser eller arbetsmarknadsinsatser. Gemensamt för kommunens olika insatser är att de på olika sätt syftar till att främja ungas etable- ring på arbetsmarknaden. 
 Här nedan beskrivs olika specifika insatser som kommunerna huvudsakligen ger inom ramen för det kommunala informations- ansvaret och som arbetsmarknadspolitiska åtgärder inom ramen för socialtjänstlagen. 
  
 7.2.1 
  
 Ungdomar under 20 år utanför gymnasieskolan erbjuds oftast utbildning 
  
 Kommunen har ett särskilt ansvar för ungdomar under 20 år utan- för gymnasieskolan. 
  
 65  
  
 Som visades i utredningens delbetänkande erbjuder kommunerna oftast utbildning eller praktik inom ramen för gymnasieutbildningen till ungdomar som omfattas av informa- tionsansvaret. 
  
 66  
  
 Även erbjudanden om kommunal vuxenutbildning, folkhögskola eller utbildning i svenska för invandrare är vanligt förekommande. I princip samtliga kommuner erbjuder också någon form av studie- och yrkesvägledning till ungdomar utanför gymnasie- skolan. Cirka 30 000 ungdomar kan omfattas av det kommunala infor- mationsansvaret. En uppföljning visar att cirka 14 000 ungdomar hade kontaktats av kommuner inom ramen för informationsansvaret det första halvåret år 2010. 
  
 67 
  
 64 
  
 4 kap. 4 § socialtjänstlagen (2001:453). T.o.m. den 30 juni 2013 gällde detta endast för individer under 25 år och inte samtliga försörjningsstödstagare. Numera kan kommunen ställa krav även på äldre. 
  
 65 
  
 29 kap. 9 § skollagen (2010:800). 
  
 66 
  
 SOU 2013:13  
 Ungdomar utanför gymnasieskolan – ett förtydligat ansvar för stat och kommun 
 , 
  
 s. 
  
 110 f. 
  
 67 
  
 Skolverket (2011)  
 Vad gör kommunerna för ungdomar som inte går i gymnasieskolan – En rapport om det kommunala informationsansvaret (uppföljningsansvaret) 
 , rapport 360, Stockholm, 
  
 s. 
  
 28 och 35. 
  
 182 
  
 SOU 2013:74 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 7.2.2 
  
 Nästan alla kommuner erbjuder praktik till arbetslösa ungdomar 
  
 Nästan samtliga kommuner genomför arbetsmarknadsinsatser som riktar sig till arbetssökande ungdomar. De kommuner som saknar sådana insatser är företrädesvis små kommuner. 
  
 68  
  
 Resultat från Öppna jämförelser visar att 65 procent av landets kommuner emellertid erbjuder unga vuxna med ekonomiskt bistånd arbetsmarknads- insatser inom en månad från första kontakten. 
  
 69  
  
 Syftet med insats- erna är att hjälpa ungdomarna närmare en egen försörjning. Andra viktiga syften är att ungdomarna ska fullgöra gymnasieutbildningen samt att insatserna ska leda till att ungdomarna ska kunna ta del av insatser från Arbetsförmedlingen. 
  
 70  
  
 Insatserna kan å andra sidan också syfta till att ställa krav på de arbetssökande. 
  
 71  
  
 Genom s.k. aktivering av de arbetslösa kontrolleras arbetsmotivationen hos de arbetssökande bidragstagarna. 
  
 72 
  
 Praktikplatser i kommunens verksamhet eller hjälp att hitta praktikplats erbjuds av nästan samtliga kommuner. Det finns inga uppgifter om i vilken omfattning praktiken ges, dvs. om det är på hel- eller deltid. Andra vanliga aktiviteter är  
 jobb-coachning 
  och  
 söka-jobb-aktiviteter, 
  vilket framgår av tabellen. 
  
 73 
  
 68 
  
 Riksrevisionen (2013) Sammanställning av svar – Kommunenkät, bakgrundsmaterial till rapporten  
  
 Ungdomars väg till arbete – individuellt stöd och matchning mot arbetsgivare 
 , fråga 1 RIR 2013:6, Stockholm. 
  
 69 
  
 Socialstyrelsen (2012)  
 Öppna jämförelser av ekonomiskt bistånd 2012 – resultat och metoder 
 , Stockholm, s. 26 f. 
  
 70 
  
 Riksrevisionen (2013) Sammanställning av svar – Kommunenkät, bakgrundsmaterial till rapporten  
  
 Ungdomars väg till arbete – individuellt stöd och matchning mot arbetsgivare 
 , fråga 2 RIR 2013:6, Stockholm. 
  
 71 
  
 Nybom, J. (2012)  
 Aktivering av socialbidragstagare – om stöd och kontroll i socialtjänsten 
 . Rapport i socialt arbete 141, Stockholm. 
  
 72 
  
 Ungdomar tycks vara den grupp som i högre grad snarare får insatser som syftar till att aktivera i syfte att ställa krav på individen snarare än att ge insatser som syftar till att förbättra förutsättningarna för arbetsmarknadsetableringen (se Nybom, J. (2012)  
  
 Aktivering av socialbidragstagare – om stöd och kontroll i socialtjänsten 
 . Rapport i socialt arbete 141, 2012, s. 67). 
  
 73 
  
 Riksrevisionen (2013) Sammanställning av svar – Kommunenkät, bakgrundsmaterial till rapporten  
  
 Ungdomars väg till arbete – individuellt stöd och matchning mot arbetsgivare 
 , RIR 2013:6, Stockholm. 
 183 
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar SOU 2013:74 
  
 Tabell 7.2 
  
 Kommunala arbetsmarknadsinsatser till arbetslösa ungdomar 
  
 Vilka arbetsmarknadsinsatser erbjuder kommunen ungdomar  
 (16–24 
  år)? 
  
 Andel (%) 
  
 Hjälp att hitta praktikplats 
  
 88 
  
 Praktikplats i kommunens verksamhet 
  
 88 
  
 Söka-jobb-aktiviteter 
 (cv-skrivning 
  mm) 
  
 81 
  
 Jobbcoachning (individuellt eller i grupp) 
  
 78 
  
 Sysselsättning inom Fas 3, Jobb- och utvecklingsgarantin 
  
 72 
  
 Utbildningsinsatser av olika slag (ex. att komplettera gymnasiestudier) 
  
 60 
  
 Tillfälliga anställningar inom kommunen såsom ex. s.k. ungdomsanställningar 
  
 42 
  
 Annat 
  
 24 
  
 Vet inte 
  
 0 
  
 Källa: Riksrevisionen (2013) Sammanställning av svar – Kommunenkät, bakgrundsmaterial till rapporten 
 Ungdomars väg till arbete – individuellt stöd och matchning mot arbetsgivare, RIR 2013:6. I svaren ingår verksamheter som bedrivs i form av projekt där kommunen är medfinansiär. (n=232) 
 Dessa resultat stämmer väl överens med tidigare studier om vilka arbetsmarknadsåtgärder kommuner generellt genomför till arbets- lösa. 
  
 74  
  
 Här bör påpekas att de ovanstående insatserna kan variera mellan kommuner. En insats i form av exempelvis jobbcoachning kan utformas på olika sätt från kommun till kommun. De kommu- nala verksamheterna är inte reglerade på samma sätt som exempel- vis Arbetsförmedlingens arbetsmarknadspolitiska program. 
 Kommuner riktar arbetsmarknadsinsatser huvudsakligen till ung- domar som mottar ekonomiskt bistånd på grund av arbetslöshet, vilket framgår av tabellen nedan. 
  
 74  
 Sveriges Kommuner och Landsting (2012)  
 Kommunernas arbetsmarknadsinsatser 
 , Enkät- studie 2012, Stockholm. 
 184 
 SOU 2013:74 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 Tabell 7.3 
  
 Målgrupper för kommunala arbetsmarknadsinsatser 
  
 Till vilka grupper av ungdomar erbjuder kommunen arbetsmarknadsinsatser? 
  
 Andel (%) 
  
 (flera alternativ kan anges) 
  
 Ungdomar som får ekonomiskt bistånd huvudsakligen av arbetsmarknadsskäl 
 Ungdomar som är inskrivna vid Arbetsförmedlingen och som inte får ekonomiskt bistånd eller omfattas av kommunens informationsansvar 
 Ungdomar som omfattas av kommunens informationsansvar  
 (16–20 
  år) Annan grupp 
 Vet inte 
 92 
 71 
 66 
 24 
 1 
 Källa: Riksrevisionen (2013) Sammanställning av svar – Kommunenkät, bakgrundsmaterial till rapporten 
 Ungdomars väg till arbete – individuellt stöd och matchning mot arbetsgivare, RIR 2013:6. (n=232) 
 Det är också vanligt att kommunen erbjuder insatser till ungdomar som varken mottar ekonomiskt bistånd eller faller inom ramen för det kommunala informationsansvaret, men som är inskrivna vid Arbetsförmedlingen. 
  
 75  
  
 Riksrevisionen konstaterar att det finns stora likheter i de insatser som kommuner och Arbetsförmedlingen er- bjuder ungdomar. Enligt Riksrevisionen finns, bl.a. med anledning av dessa resultat, en risk för onödigt dubbelarbete mellan kommuner och arbetsförmedlingar. 
  
 76 
  
 Det är oklart hur många ungdomar i åldern  
 16–24 
  år som om- fattas av kommunala arbetsmarknadsinsatser. Statistiken på området är bristfällig. I Riksrevisionens enkät, som citeras ovan, var det endast drygt hälften av de svarande kommunerna som kunde ange ungefär hur många ungdomar som deltog i insatser under år 2011. 
  
 77  
  
 Kommunernas kunskap om deltagarna i sina egna insatser verkar så- ledes vara låg. Det går dock att göra vissa uppskattningar om volymer utifrån statistik om försörjningsstöd. I princip samtliga kommuner ger insatser till ungdomar som mottar ekonomiskt bistånd huvud- 
  
 75 
  
 I Statskontorets (2013) undersökning framkommer det att arbetsförmedlingens personal uppfattar att kommunerna aktiverar biståndsmottagarna i högre grad än tidigare samt att kommunerna i dag ställer högre krav på deltagande i arbetsmarknadspolitiska program och insatser än tidigare. Statskontoret (2013)  
  
 Uppdrag att kartlägga kommunernas och Arbetsför- medlingens insatser för personer med ekonomiskt bistånd som är inskrivna hos Arbetsförmed- lingen 
 , Dnr  
 2012/47-5, 
  Stockholm. 
  
 76 
  
 Riksrevisionen (2013)  
 Ungdomars väg till arbete – individuellt stöd och matchning mot arbetsgivare 
 , RIR 2013:6, Stockholm, s. 70. 
  
 77 
  
 Riksrevisionen (2013) Sammanställning av svar – Kommunenkät, bakgrundsmaterial till rapporten  
  
 Ungdomars väg till arbete – individuellt stöd och matchning mot arbetsgivare 
 , RIR 2013:6, Stockholm. 
 185 
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar SOU 2013:74 
 sakligen av arbetsmarknadsskäl. 
  
 78  
  
 Under år 2011 mottog cirka 30 000 ungdomar i åldrarna  
 18–24 
  år ekonomiskt bistånd på grund av arbetslöshet. 
 Utöver dessa ungdomar arbetar även kommuner med de unga som enbart är inskrivna på Arbetsförmedlingen utan att samtidigt få ekonomiskt bistånd. Som framgår av tabellen ovan erbjuder även en fjärdedel av kommunerna insatser till en grupp av ungdomar som inte mottar ekonomiskt bistånd, inte är inskrivna vid Arbetsförmed- lingen eller faller inom ramen för det kommunala informations- ansvaret. Utöver arbetslösa ungdomar är unga med social problematik, som missbruk och kriminalitet, en högt prioriterad målgrupp av kommunerna. Lågutbildade, unga med ohälsa/funktionsnedsättning och utrikes födda är andra prioriterade målgrupper för kommunala insatser. 
  
 79 
  
 Det finns mycket begränsad kunskap om de kommunala arbets- marknadsinsatsernas effekter. 
  
 80  
  
 Internationellt visar studier av mot- svarande insatser på motstridiga eller små effekter för de arbets- lösa. 
  
 81  
  
 Sammantaget kan det konstateras att det saknas förutsättningar för att studera de kommunala insatserna. Ofta saknas det dokumen- tation om utformning, innehåll och deltagande för att det ska vara möjligt att genomföra de analyser som behövs för att få kunskaper om de insatser som ges. I fördjupade studier har emellertid gjorts försök att analysera om kommuners aktiveringsinsatser har någon betydelse för t.ex. olika individers möjligheter att försörja sig själva. Resultaten tycks i dessa enstaka studier tyda på att aktiveringsinsat- serna kan vara verkningsfulla, åtminstone för delar av ungdoms- gruppen där övergången mellan skola och arbetsliv är grundproble- 
  
 78 
  
 Riksrevisionen (2013) Sammanställning av svar – Kommunenkät, bakgrundsmaterial till rapporten  
  
 Ungdomars väg till arbete – individuellt stöd och matchning mot arbetsgivare 
 , RIR 2013:6, Fråga 3, Stockholm. 
  
 79 
  
 Scott, J. m.fl. (2012)  
 Ungas övergångar mellan skola och arbete – Förutsättningar, lokala strategier och åtgärder 
 , Umeå universitet, s. 42 f. 
  
 80 
  
 Bernard (2012) pekar på problemet att framför allt små kommuner har svårt att organisera ett flexibelt och varierat åtgärdsutbud, vilket innebär att åtgärderna inte i tillräckligt hög grad utgår från individuella behov. I Statskontorets (2013) intervjuer framkommer å andra sidan att kommunrepresentanter i de flesta fall anser att insatserna är anpassade efter den enskildes förutsättningar och behov. Enligt Socialstyrelsen (2012) använder cirka 63 procent av Sveriges kommuner en strukturerad mall för att utreda de biståndssökandes helhetssituation. 
  
 81 
  
 Bernard, K. (2012)  
  
 Arbetsmarknadspolitik i kommunerna 
 , Rapport från Riksdagen. 2011/12:RFR15; Thorén, K. (Opublicerad)  
 Den kommunala arbetsmarknadspolitiken och arbetslösa ungdomar  
 – kommande publikation i antologin Ungas etablering – utmaningar och möjligheter (prel. titel); Massey, K. (2012)  
 Problemen förgår, lösningarna består. Organi- sering av kommunala insatser för unga arbetslösa med försörjningsproblem 
 , Lund: Dissertations in Social Work 41. 
 186 
  
 SOU 2013:74 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 met. 
  
 82  
  
 Det finns också en del som talar för att antalet ungdomar som söker ekonomiskt bistånd minskar på grund av att aktiverings- insatserna är avskräckande. 
  
 83 
  
 7.3 
  
 Försäkringskassans ansvar för unga med aktivitetsersättning 
  
 Försäkringskassan har ett huvudansvar för unga med aktivitets- ersättning. Myndigheten ska identifiera behov av samordning, verka för att insatser av rehabiliterande och/eller aktiverande karaktär kommer till stånd, samt samordna och utöva tillsyn över de insatser som tillhandahålls av andra aktörer. 
  
 84  
  
 Syftet med aktivitetsersätt- ningen är att den ska stimulera till aktivitet utan att den ekonomiska tryggheten påverkas och i möjligaste mån tillvarata den unges möj- ligheter till utveckling och arbete i ungdomsåren. 
  
 85 
  
 Antalet ungdomar i ålder  
 19–24 
  år som har mottagit aktivitets- ersättning har ökat under de senaste åren. År 2012 mottog cirka 19 600 ungdomar aktivitetsersättning vid förlängd skolgång eller på grund av nedsatt arbetsförmåga, jämfört med cirka 12 900 ungdomar år 2006. 
  
 82 
  
 Rodriguez, Å. m.fl. (2013)  
 Vägar ur socialbidrag? Om socialtjänstens insatser och det ekono- miska biståndets varaktighet 
 , Rapport i socialt arbete nr. 143. 
  
 83 
  
 Mörk, E. (2011)  
 Från försörjningsstöd till arbete – hur kan vägen underlättas 
 ? Bilaga 11 till Långtidsutredningen 2011 (SOU 2011:11). 
  
 84 
  
 30 och 33 kap. socialförsäkringsbalken (2010:110). 
  
 85 
  
 Prop. 2000/01:96  
 Sjukersättning och aktivitetsersättning i stället för förtidspension,  
 s. 81. 
  
 187 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 SOU 2013:74 
  
 Diagram 7.7 Antal mottagare av aktivitetsersättning på grund av nedsatt arbetsförmåga, fördelat efter utbildningsnivå  
 (2006–2012) 
  
 14000 
  
 12000 
  
 10000 
  
 Eftergymnasial 
  
 8000 
  
 Gymnasial 
  
 6000 
  
 Förgymnasial 
  
 4000 
  
 Okänd 
  
 2000 
  
 0 
  
 2006 
  
 2007 
  
 2008 
  
 2009 
  
 2010 
  
 2011 
  
 2012* 
  
 År 
 * Utbildningsnivån för individer år 2012 baseras på 2011 års uppgifter. Källa: Försäkringskassan  
 (2013-09-19) 
  och utredningens bearbetningar. 
 Som framgår av diagrammet ovan ökar antalet och andelen unga med aktivitetsersättning på grund av nedsatt arbetsförmåga som har okänd utbildningsnivå. 
  
 86  
  
 Gruppen unga med okänd utbildningsnivå är med stor sannolikhet ungdomar som har gått i särskolan. 
  
 87  
  
 Gene- rellt har ungdomar med aktivitetsersättning på grund av nedsatt arbetsförmåga kort utbildning. Det är en grupp med mycket stora etableringssvårigheter. Nästan samtliga av de individer som avslu- tade en period av aktivitetsersättning vid 29 års ålder övergick till att få sjukersättning, tidigare förtidspension, i stället. 
  
 88  
  
 Det är något fler män än kvinnor som får såväl aktivitetsersättning på grund av nedsatt arbetsförmåga som ersättning vid förlängd skolgång. Det kan förklaras av att det är fler män än kvinnor i särskolan. 
  
 86 
  
 Uppgifterna om utbildningsnivån baseras på individstatistik från Statistiska centralbyråns register. 
  
 87 
  
 Eftersom uppgifter om utbildning i särskola inte registreras på individnivå kommer individer som har genomgått sådan utbildning att ha en markering om okänd utbildning i 
  
 88 
  
 Försäkringskassan (2012)  
 Tio år med aktivitetsersättning  
 ‐ 
 en studie av situationen för unga 
 Statistiska 
  
 med aktivitetsersättning på grund av nedsatt arbetsförmåga 
 , Stockholm, s. 78. 
  
 188 
  
 SOU 2013:74 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 Även antalet unga i åldern  
 19–24 
  år med aktivitetsersättning vid förlängd skolgång ökar över tid. Från år 2006 till 2012 har antalet individer ökat från cirka 3 200 till cirka 6 100. 
 Långa perioder av inaktivitet för unga med aktivitetsersättning 
 Försäkringskassan konstaterar flera brister i sitt och andra aktörers stöd till individer som får aktivitetsersättning. 
  
 89  
  
 I myndighetens egen utredning beskrivs att unga med aktivitetsersättning ofta har långa perioder av inaktivitet utan kontakt med Försäkringskassan eller annan myndighet. Det konstateras också att myndigheten måste strukturera och effektivisera handläggningsprocessen på området. Vidare framkommer att myndighetens samordningsansvar är resurs- krävande och ofta prioriteras ned i relation till enklare ärenden. Det konstateras också att många unga i gruppen inte har fått det stöd de behöver under skolgången. Sammanfattningsvis bedömer myn- digheten att det finns ett behov av att intensifiera insatserna för att stödja de individer som eventuellt kan integreras in i ett normalt arbetsliv. 
  
 90 
  
 Det bör betonas att Försäkringskassan har ett samordnande upp- drag och är den myndighet som därför ska ha regelbunden kontakt med de unga. Dock anordnar inte myndigheten egna insatser för de unga. Myndighetens uppdrag i relation till individen omfattar att samla in information om rehabiliteringsbehov, värdera och dra slut- satser, besluta och planera om insatser samt att följa upp den unges deltagande i insatser. Insatser som de unga tar del av kan exempel- vis vara praktik hos arbetsgivare eller rehabiliterande verksamheter. Försäkringskassan är således beroende av väl fungerande samverkan med andra aktörer för att lyckas med sitt uppdrag. Som nämndes i ett tidigare avsnitt har Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen regeringens uppdrag att i samarbete utveckla stödet till unga med aktivitetsersättning i syfte att underlätta ungdomarnas inträde eller återgång till arbetsmarknaden. 
  
 91 
  
 Det finns begränsad kunskap om hur insatser till unga med funk- tionsnedsättning ökar möjligheterna för etablering på arbetsmark- 
  
 89  
  
 Försäkringskassan (2012)  
 Tio år med aktivitetsersättning  
 ‐ 
 en studie av situationen för unga med aktivitetsersättning på grund av nedsatt arbetsförmåga 
 , Stockholm 
  
 ‐  
  
 . 
  
 90  
  
 Försäkringskassan (2012)  
 Tio år med aktivitetsersättning en studie av situationen för unga med aktivitetsersättning på grund av nedsatt arbetsförmåga 
 , Stockholm, s. 11. 
  
 91  
 Regleringsbrev för budgetåret 2013 avseende Försäkringskassan, Henry, 2012-  
 12-20. 
  
 189 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 SOU 2013:74 
  
 naden. Försäkringskassan har tidigare föreslagit att myndigheten bör ges i uppdrag att genomföra studier med syfte att studera effek- ter av olika metoder för att öka anställningsbarheten hos individer med aktivitetsersättning. 
  
 92  
  
 Bland annat har metoden Supported Employment föreslagits som studieobjekt. 
  
 7.4 
  
 Samordningsförbundens insatser till ungdomar 
  
 Försäkringskassan, Arbetsförmedlingen, kommun och landsting kan bilda samordningsförbund i syfte att gemensamt finansiera insatser till individer som är i behov av samordnade rehabiliterings- insatser. Syftet med insatserna ska vara att individen uppnår eller förbättrar sin arbetsförmåga. 
  
 93  
  
 I maj år 2013 fanns det 82 samord- ningsförbund och 222 kommuner var medlemmar i ett förbund. Ungdomar är ofta en prioriterad målgrupp för samordningsför- bundens verksamhet. 
  
 94  
  
 Under år 2012 deltog cirka 5 500 ungdomar i åldern  
 16–24 
  år i insatser finansierade av samordningsförbund. Det motsvarade cirka 34 procent av samtliga deltagare i åldern  
 16–64 
  år. 
  
 95 
  
 92 
  
 Försäkringskassan (2012)  
 Tio år med aktivitetsersättning  
 ‐ 
 en studie av situationen för unga med aktivitetsersättning på grund av nedsatt arbetsförmåga 
 , s. 13. 
  
 93 
  
 2 § lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabiliteringsinsatser. 
  
 94 
  
 Försäkringskassan (2013)  
 Uppföljning av finansiell samordning – Politikområde Ersättning vid arbetsoförmåga – Återrapportering enligt regleringsbrevet 
 , svar på regeringsuppdrag, dnr  
  
 003017-2013, 
  
 2013-07-10, 
  
  Stockholm, s. 3. 
  
 95 
  
 Avser deltagare som har samtyckt till att deras personuppgifter registreras i samord- ningsförbundens uppföljningssystem. 
  
 190 
 SOU 2013:74 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 Tabell 7.4 
  
 Ungdomar  
 (16–24 
  år) som har deltagit i insatser finansierade 
  
 av samordningsförbund, efter utbildningsnivå och kön (2012) 
  
 Deltagare (%) 
  
 16–19 
  år 
  
 20–24 
  år 
  
 Kön 
  
 Män 
  
 52 
  
 51 
  
 Kvinnor 
  
 48 
  
 49 
  
 Utbildning 
  
 Förgymnasial 
  
 -* 
  
 46 
  
 Gymnasial 
  
 - 
  
 46 
  
 Eftergymnasial 
  
 - 
  
 3 
  
 Uppgift saknas 
  
 - 
  
 5 
  
 Antal 
  
 1 199 
  
 4 316 
  
 * Utbildningsnivå redovisas inte för åldersgruppen  
 16–19 
  år eftersom de flesta av dessa ungdomar inte har haft möjlighet att fullfölja gymnasieutbildningen. 
 Källa: Samordningsförbunden i Västra Götaland  
 (2013-04-08). 
  Individens utbildningsnivå baseras på deltagarens egen uppgift. 
 Nästan hälften av ungdomarna i åldern  
 20–24 
  år i samordnings- förbundens verksamhet har enbart förgymnasial utbildning, vilket framgår av tabellen ovan. 
  
 96  
  
 Det är en relativt hög andel ungdomar med kort utbildning, vilket indikerar att deltagarna har stora behov av olika former av stöd för att återgå till studier eller närma sig arbetsmarknaden. Könsfördelningen är relativt jämn mellan kvinnor och män. 
 Insatser finansierade av samordningsförbund kan vara av indi- vid- eller strukturinriktad karaktär. 
  
 97  
  
 Strukturinsatserna syftar till att förbättra samverkan mellan berörda myndigheter. De individ- inriktade insatserna syftar direkt till att deltagarna ska förbättra sin arbetsförmåga och ger ofta stöd till individerna att komma ut på arbetsmarknaden. Olika typer av individinriktade insatser är: arbets- livsinriktade insatser; aktiverande och motiverande insatser; behand- lande insatser; förebyggande insatser. 
  
 96 
  
 Individernas utbildningsnivå är baserad på deltagarens egna uppgifter som lämnas vid registrering i insats. Följande kategorier registreras: grundskola, gymnasium, Högskola/Uni- versitet upp till ett år, Högskola/Universitet upp till två år, Högskola/Universitet upp till tre år, annan eftergymnasial utbildning och saknas/okänd. 
  
 97 
  
 Beskrivning av insatserna nedan baseras på Försäkringskassan (2013)  
  
 Uppföljning av finan- siell samordning Redovisning enligt Försäkringskassans regleringsbrev 2012 
 , svar på regerings- uppdrag, dnr  
 001565-2013, 
 2013-02-08, 
  s. 9 ff. 
 191 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 SOU 2013:74 
  
 De vanligast förekommande ungdomsinsatserna är särskilda in- satser för unga med funktionsnedsättning, unga med psykisk ohälsa eller unga med särskilt komplex problematik. 
 Unga med funktionsnedsättning får ofta individuellt stöd och coaching.  
 ADL-träning 
  
 98 
  
 och insatser som ska underlätta övergång- en mellan skola och arbetsliv eller utredningar av elevernas förmåga förekommer också. Andra typer av åtgärder för denna målgrupp är samlokalisering och teamverksamhet. 
 Unga med psykisk ohälsa får också ta del av insatser där de sam- verkande myndigheterna är samlokaliserade. Individuell psykologisk utredning kan här vara ett inslag. 
 Gruppen unga med särskilt komplex problematik omfattar indi- vider som har varit aktuella inom kriminalvården, ungdomar med riskbruk och missbruk eller långvarig arbetslöshet i kombination med annan problematik. Insatser till denna grupp kan innebära samtal, arbetsträning, praktik, social träning och medicinsk behandling. 
 Arbetslösa ungdomar utan komplex problematik i övrigt är också en vanlig målgrupp. Denna grupp får ofta insatser som innehåller coachning och stöd genom en lots eller koordinator. Insatserna kan också omfatta arbetsförberedande moment, praktik och handled- ning samt orienteringskurser och andra kortare utbildningar. 
 Insatsernas resultat 
 Samordningsförbunden ansvarar själva för uppföljning och utvär- dering. De uppföljningar som genomförs följer ofta hur väl insats- erna har nått sina mål. Sådana uppföljningar visar att insatserna ofta når hög måluppfyllelse. 
  
 99  
  
 Samtidigt finns det få utvärderingar av effekter på individnivå. Försäkringskassan m.fl. har påpekat att det behövs bättre förutsättningar för effektutvärderingar. 
  
 100  
  
 För att kunna genomföra sådana anser Försäkringskassan att dokumenta- tionen av insatser behöver utvecklas. 
  
 98 
  
 Aktiviteter i Dagliga Livet. 
  
 99 
  
 Försäkringskassan (2013)  
 Uppföljning av finansiell samordning – Politikområde Ersättning vid arbetsoförmåga – Återrapportering enligt regleringsbrevet 
 , dnr:  
  
 003017-2013, 
  
 2013-07-10, 
  
  s. 13. 
  
 100 
  
 Försäkringskassan (2013)  
 Uppföljning av finansiell samordning – Politikområde Ersättning vid arbetsoförmåga – Återrapportering enligt regleringsbrevet 
 , dnr:  
  
 003017-2013, 
  
 2013-07-10; 
  
  Statskontoret (2008)  
 Effekter av FINSAM?  
 rapport 2008:16, Stockholm; Inspektionen för socialförsäkringen (2011)  
 Stöd för utvärdering av samordningsförbundens insatser 
 , rapport 2011:14, Stockholm. 
  
 192 
  
 SOU 2013:74 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 Statskontorets uppföljningar av deltagare i insatser finansierade av samordningsförbund visar på vissa positiva resultat vad gäller förvärvsfrekvensen. 
  
 101  
  
 Deltagande i insats verkar leda till minskat beroende av offentliga trygghetssystem och en bättre förankring på arbetsmarknaden. Individer med främst arbetsmarknadsproblem, en grupp där många unga ingick, hade i högre grad än andra arbete efter avslutad insats. 
  
 102  
  
 Samtidigt påpekar Statskontoret att urvalet av deltagare inte är representativt på grund av kvaliteten i uppfölj- ningsdata från olika samordningsförbund. Slutsatserna bör därför tolkas med detta förbehåll. Vidare pekar Statskontoret på att det inte går att fastställa i vilken mån insatser inom samordningsförbund är bättre än andra insatser. 
 Det finns också resultat som visar betydande effekter på antalet sjukskrivningsdagar som en följd av att ha varit i insats inom ramen för ett samordningsförbund. 
  
 103  
  
 Deltagarna i insats hade sex år efter insatsen i genomsnitt sex dagar färre av sjukfrånvaro per månad än jämförelsegruppen. Här bör dock betonas att deltagarna i studien huvudsakligen var kvinnor i  
 40–50-års 
  ålder, födda i Sverige och med relativt hög utbildningsnivå. 
  
 104  
  
 Det finns inga generella studier om effekter av insatser till unga inom samordningsförbundens verksam- het. Däremot finns det enskilda utvärderingar och uppföljningar som tagits fram inom olika förbund i samband med specifika in- satser. 
  
 7.5 
  
 Europeiska socialfondens projekt riktade till ungdomar 
  
 Det finns en allmän prioritering av unga inom Europeiska social- fonden (ESF) i Sverige under perioden  
 2007–2013. 
  Att underlätta ungas etablering i arbetslivet och förebygga utanförskap är ett av fyra mål inom programområde 2, dvs. de projekt som riktar sig till personer som står långt ifrån arbetsmarknaden. 
  
 105 
  
 101 
  
 Statskontoret (2008)  
  
 Effekter av FINSAM?  
 rapport 2008:16, Stockholm; Statskontoret (2008)  
 Fyra år med FINSAM 
 , rapport 2008:7, Stockholm. 
  
 102 
  
 Statskontoret (2008)  
  
 Effekter av FINSAM?  
 rapport 2008:16, Stockholm. 
  
 103 
  
 Kärrholm, English (2007)  
  
 Co-operation 
  Among Rehabilitation Actors for Returning to Working Life 
 , Institutionen för folkhälsovetenskap, Karolinska Institutet, Stockholm. 
  
 104 
  
 Kärrholm, English (2007)  
  
 Co-operation 
  Among Rehabilitation Actors for Returning to Working Life 
 , s. 37. 
  
 105 
  
 Programmet ska bidra till att uppfylla Lissabonstrategin; den europeiska sysselsättnings- strategins övergripande mål om full sysselsättning, högre kvalitet och produktivitet i arbetet samt stärkt social och regional sammanhållning. 
  
 193 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 SOU 2013:74 
  
 Offentliga, privata och andra aktörer kan söka ekonomiskt stöd från Europeiska socialfonden för att bedriva projekt riktade till ungdomar som står långt från arbetsmarknaden. Projekten präglas ofta av samverkan mellan olika aktörer, men kommuner är den allra vanligaste projektägaren. Andra myndigheter såsom Försäkrings- kassan, Arbetsförmedlingen och även landsting finns med som samverkande aktörer. 
  
 106  
  
 Under perioden 2008 till 2012 har drygt 51 000 ungdomar i åldern  
 15–24 
  år deltagit i ett eller flera ESF- projekt. Antalet deltagare har ökat under perioden och under 2012 var cirka 15 000 unga engagerade i något av projekten. Majoriteten av deltagarna är i åldern  
 20–24 
  år men cirka 3 000 deltagare var 19 år eller yngre. Deltagarnas utbildningsnivå har varit relativt jämn under tidsperioden, vilket framgår av diagrammet nedan. 
 Diagram 7.8 Ungdomar  
 (20–24 
  år) i  
 ESF-projekt 
  under perioden  
 2008–2012 
  
 14 000 
 12 000 
 10 000 
 8 000 
 6 000 
 4 000 
 2 000 
 0 
  
 2008 
  
 2009 
  
 2010 
  
 2011 
  
 2012 
  
 År 
 Källa: Statistiska centralbyrån (2013) och utredningens bearbetningar. 
  
  Eftergymnasial 
  
  Gymnasial 
  
  Förgymnasial 
  
  Okänd 
 Det är inte ovanligt att deltagarna endast har förgymnasial utbild- ning. 
  
 107  
  
 Bland de unga som är i åldern  
 20–24 
  år har drygt hälften en gymnasieutbildning. 
 Som framkommer i tabell 7.5 är det en relativt jämn könsför- delning bland de unga i projekten. Män deltar dock i något högre utsträckning än kvinnor i båda åldersgrupperna. Majoriteten av del- 
  
 106 
  
 Temagruppen Unga i arbetslivet (2012)  
 Kreativa projekt, Kartläggning av projekt i pro- gramområde 2 
 , Skrifter från Temagruppen Unga i arbetslivet 2012:6, Stockholm, s. 9. 
  
 107 
  
 Uppgifter om utbildningsnivå baseras på Statistiska centralbyråns utbildningsregister. 
  
 194 
  
 SOU 2013:74 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 tagarna är födda i Sverige. Endast tio procent i den yngre ålders- gruppen är födda i ett annat land. För den äldre åldersgruppen är motsvarande andel något högre, dvs. 18 procent. 
 Tabell 7.5 Ungdomar  
 (15–24 
  år) i  
 ESF-projekt 
  år 2012 
  
 15–19 
  år 
  
 20–24 
  år 
  
 Kön 
  
 Män 
  
 53 % 
  
 56 % 
  
 Kvinnor 
  
 47 % 
  
 44 % 
  
 Utbildningsnivå 
  
 Förgymnasial 
  
 -* 
  
 37 % 
  
 Gymnasial 
  
 - 
  
 56 % 
  
 Eftergymnasial 
  
 - 
  
 3 % 
  
 Okänd 
  
 - 
  
 3 % 
  
 Födelseland 
  
 Sverige 
  
 90 % 
  
 82 % 
  
 Övriga Europa 
  
 3 % 
  
 6 % 
  
 Utanför Europa 
  
 7 % 
  
 12 % 
  
 Totalt 
  
 3 310 
  
 12 092 
  
 * Utbildningsnivå redovisas inte för åldersgruppen  
 15–19 
  år eftersom de flesta av dessa ungdomar inte har haft möjlighet att fullfölja gymnasieutbildningen. 
 Källa: Statistiska centralbyrån (2013) och utredningens bearbetningar. 
 Deltagarna i ungdomsprojekt har ofta omfattande och komplexa hinder för etablering på arbetsmarknaden. Både fysisk och mental ohälsa är vanligt tillsammans med oavslutade utbildningar, missbruk och andra sociala problem. Många av ungdomarna i projekten har också varit inaktiva under en lång tid vilket bidrar till de hinder som finns för arbetsmarknadsetableringen. 
  
 108 
  
 Ungdomsprojekten omfattar en mängd olika verksamheter med skiftande arbetsmetoder. Cirka hälften av projekten använder 10 metoder/arbetssätt eller fler i sin verksamhet. Coachning, sam- talsstöd, målsättning, vardagsrutiner och olika typer av vägledning är inslag som förekommer i nästan samtliga projekt. Praktik och stöd för att avsluta utbildning är de vanligaste sysselsättningsinriktade in- slagen. De mer metodinspirerade arbetssätt som ofta används i 
  
 108  
  
 Temagruppen Unga i arbetslivet (2012)  
 Kreativa projekt, Kartläggning av projekt i programområde 2 
 , Skrifter från Temagruppen Unga i arbetslivet 2012:6, Stockholm, 15 f. 
  
 195 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 SOU 2013:74 
  
 projekten är t.ex. Open College Network 
  
 109  
  
 och Supported Employ- ment 
  
 110 
  
 . Dock innehåller dessa metoder ofta lokala variationer vilket försvårar möjligheten till utvärderingar. 
  
 111  
  
 Målgruppens heterogenitet anges vara den bakomliggande faktorn till att projekten arbetar med så många olika metoder och i multikompetenta team. 
  
 112 
  
 Generellt sett saknas kunskap om projektens effekter. 
  
 113  
  
 Tema- gruppen Unga i arbetslivet har dock gjort en genomgång av ett antal utvärderingar av ungdomsprojekt inom ramen för ESF. Majori- teten av dessa utvärderingar är s.k. processutvärderingar. Genom- gången visar att det är svårt att beskriva vilka metoder och arbetssätt som använts och i förlängningen jämföra vilka effekter insatserna har. 
  
 114 
  
 7.6 
  
 Sammanfattande iakttagelser och slutsatser 
  
 Utredningen kan konstatera att det pågår en mängd olika insatser riktade till unga som varken arbetar eller studerar. Insatserna genom- förs av flera olika aktörer, med olika mål och målgrupper. Såväl in- satser som målgrupper är överlappande mellan olika aktörer. Över- lappningen är tydligast vad gäller arbetsmarknadspolitiska insatser till ungdomar med stort behov av stöd. Arbetsförmedlingen och kom- muner bedriver och finansierar verksamheter som i många avseenden kan uppfattas ha samma syfte och innehåll. Här är risken för dubbel- arbete bland de involverade aktörerna uppenbar. 
 En mängd av projekten riktar sig till arbetslösa ungdomar och unga som står långt från arbetsmarknaden. Dessa projekt genomförs och finansieras av kommuner, Arbetsförmedling, Försäkringskassa, Europeiska socialfonden eller andra mindre finansiärer. Som konsta- terats vid ett flertal tillfällen i detta betänkande finns det många orsaker till att unga som varken arbetar eller studerar befinner sig i denna situation. När insatsernas innehåll är svagt definierade är det svårt att medvetet och målinriktat välja bland de åtgärder som står 
  
 109 
  
 www.ocn.se 
  
 110 
  
 Collins 
  
 111 
  
 Temagruppen Unga i arbetslivet (2012)  
 Kreativa projekt, Kartläggning av projekt i pro- gramområde 2 
 , Skrifter från Temagruppen Unga i arbetslivet 2012:6, Stockholm, s. 21. 
  
 112 
  
 Temagruppen Unga i arbetslivet (2012)  
 Kreativa projekt, Kartläggning av projekt i pro- gramområde 2 
 , Skrifter från Temagruppen Unga i arbetslivet 2012:6, Stockholm, s. 20 f. 
  
 113 
  
 Socialfondsprogrammet ska skapa resultat på  
  
 individ-, 
  organisations- och strukturnivå. 
  
 114 
  
 Temagruppen Unga i arbetslivet (2012)  
 Utvärdering av arbetsmarknadsprojekt för unga. Vad utvärderingar och utvärderar säger om ungdomsprojekt delfinansierade av Europeiska social- fonden,  
 Skrifter från Temagruppen Unga i arbetslivet 2012:2, Stockholm. 
  
 196 
  
 SOU 2013:74 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 till buds. Ungdomar hänvisas i ett sådant system till insatser utan att det finns ett tydligt syfte. Resultatet av en mängd insatser kan bli ett brokigt landskap av insatser där unga kan få svårt att få det stöd som just de behöver och där professionella riskerar att sakna grund- läggande information för att vägleda den unge på rätt väg tillbaka till utbildning eller till ett arbete. Här bör poängteras att det inte är mängden insatser som är problematiskt. Däremot är det problema- tiskt att de inte är utvärderade med jämförbara metoder, att de inte går att överblicka och att de riskerar att inte vara målgruppsorien- terade. 
 Behovet av att utveckla en sammanhållen och kunskapsbaserad verksamhet för unga som har behov av insatser i övergången mellan skola och arbetsliv är uppenbar. Det finns ett behov av att resultat följs upp och att ny kunskap skapas för att på ett ändamålsenligt sätt åstadkomma en mer kunskapsbaserad verksamhet på området. Det handlar således både om att kunna välja rätt insats i varje enskilt fall och om att skapa ett sammanhållet system som kan främja en sådan utveckling. 
  
 7.6.1 
  
 Unga med stora behov är en prioriterad grupp 
  
 Arbetsförmedling, Försäkringskassa, kommuner och samordnings- förbund är vanliga aktörer som unga som varken arbetar eller studerar kommer i kontakt med. En mängd verksamheter, ofta tidsbegrän- sade projekt, finansieras av Europeiska socialfonden. Dessa projekt bedrivs ofta av de nämnda myndigheterna, enskilt eller i samverkan, vid sidan av de ordinarie verksamheterna. De unga som varken arbetar eller studerar är ofta en prioriterad grupp för insatser, såväl i den ordinarie verksamheten som i projekten. Det saknas således inte insatser till unga som har särskilt svårt med arbetsmarknadsetable- ringen. Arbetsförmedlingen har utvecklat verktyg som syftar till att identifiera de unga som står längst ifrån arbetsmarknaden för att kunna ge insatser redan från första dagen i arbetslöshet. Försäk- ringskassan arbetar med de unga som har funktionsnedsättning och har, tillsammans med Arbetsförmedlingen, ett särskilt uppdrag att prioritera denna grupp. Nästan alla kommuner erbjuder arbetsmark- nadsinsatser för de ungdomar som söker ekonomiskt bistånd och ungdomar med social problematik eller med kort utbildning är prio- riterade målgrupper för många kommuner. 
 197 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 SOU 2013:74 
  
 7.6.2 
  
 Insatserna måste vara individanpassade 
  
 Även om unga med särskilt stora problem erbjuds insatser är det inte självklart att de erbjudna insatserna motsvarar de ungas behov. Många i målgruppen har stora svårigheter, bland annat beroende på bristfällig utbildning. Inte sällan finns skolmisslyckanden och sociala problem i bakgrunden. Många har också andra former av svårigheter, t.ex. ohälsa. För dessa unga krävs troligtvis intensiva och kompen- satoriska insatser för att komma vidare till antingen utbildning eller arbete. För många av de ungdomar som har en lång tid bakom sig av misslyckande kan vägen till ett arbete vara lång och krokig. Många unga finns inom det arbetsmarknadspolitiska programmet jobb- garantin för ungdomar. Enligt regelverken ska de arbetsmarknads- politiska programmen som ungdomarna hänvisas till vara på heltid. Verkligheten har visat sig att detta är långt ifrån hur det i praktiken fungerar. Uppföljningar av jobb- och utvecklingsgarantin och jobb- garantin för ungdomar visar att aktivitetsgraden är låg och motsvarar inte vad som är föreskrivet. Regeringen har tilldelat Arbetsförmed- lingen medel för att förbättra programmens aktivitetsnivå. Dock har detta ännu inte resulterat i någon förändring som kan avläsas i verksamheten. För att möta behoven hos de ungdomar som har stora etableringsproblem är det angeläget att säkerställa insatsernas kvalitet, såväl när det gäller omfattning som innehåll. För många ung- domar är intensifierade förmedlingsinsatser inte alltid tillräckligt. De unga som varken arbetar eller studerar behöver sannolikt insatser av annan karaktär. Det finns även många ungdomar i kommunala arbetsmarknadspolitiska insatser. Vad dessa ungdomar får, hur snabbt de får ta del av insatserna och vad de leder till finns det lite kunskap om. Forskningen visar att de kommunala programmen främst fun- gerar som aktiveringsinsatser, dvs. ofta handlar om kontroll av arbets- viljan. 
  
 115  
  
 För att insatserna ska leda till att de unga ökar sin förmåga att ta sig vidare på arbetsmarknaden eller till fortsatt utbildning krävs att såväl Arbetsförmedlingens program som kommunala insatser innehåller en meningsfull verksamhet. 
  
 115  
  
 Se exempelvis Nybom, J. (2012)  
 Aktivering av socialbidragstagare – om stöd och kontroll i socialtjänsten 
 . Rapport i socialt arbete 141, 2012, s. 67 
  
 198 
  
 SOU 2013:74 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 7.6.3 
  
 Låg kunskap om innehållet i insatserna 
  
 Kunskapen om insatsernas effekter på arbetsmarknadsinträde och inkomster är begränsade. Det är svårt att studera effekter eftersom insatserna sällan är tydligt avgränsade utan oftare består av en mängd olika åtgärder som dessutom sker i olika kombinationer och parallellt med varandra. Insatserna är ofta också oklart definierade vilket försvårar jämförelser. Riksrevisionens granskning av Arbets- förmedlingens ungdomsinsatser visar att ungdomar i huvudsak tar del av likande insatser, oavsett om de deltar i kommunala eller stat- liga insatser. Detta tycks också gälla insatser från kommuner och  
 ESF-finansierade 
  projekt. Det saknas således förutsättningar att efter individuella bedömningar erbjuda insatser som motsvarar den unges behov. För att lyckas med en sådan differentiering behövs en förbättrad kunskapsbas om insatsernas innehåll och resultat. 
  
 7.6.4 
  
 Alla unga som varken arbetar eller studerar har inte kontakt med Arbetsförmedlingen 
  
 Långt ifrån alla arbetslösa ungdomar har kontakt med Arbets- förmedlingen. Det kan finnas olika orsaker till det. Det kan antas vara mindre problematiskt att t.ex. studerande som också är arbets- sökande inte är inskrivna som arbetssökande vid Arbetsförmed- lingen. Det finns sannolikt ungdomar som har utvecklade kontakt- nät och på goda grunder gör bedömningen att de inte behöver myndighetens hjälp för att få ett arbete. Mer problematiskt är det faktum att unga som trots att de har behov av stöd i övergången mellan skola arbetsliv inte har kontakt med Arbetsförmedlingen. En stor andel av samtliga arbetslösa ungdomar är inte i kontakt med Arbetsförmedlingen. Många av dessa ungdomar har inte behov, eftersom de exempelvis är heltidsstuderande eller på väg att få ett arbete. Det finns dock en grupp ungdomar som inte söker sig till Arbetsförmedlingen trots att de har behov av stöd. Detta är enligt utredningen ett problem som borde föranleda en närmare analys. Det är utredningens uppfattning att fler unga borde vara i kontakt med Arbetsförmedlingen och därmed få den hjälp och stöd de behöver. Arbetsförmedlingen har under senare tid, på eget initiativ, genom projektverksamheten Unga in påbörjat en utåtriktad verk- samhet som syftar till att stimulera fler unga som varken arbetar eller studerar att ha kontakt med myndigheten. Denna verksamhet 
 199 
  
 Insatser till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 SOU 2013:74 
  
 är emellertid marginell. Samspelet med kommunernas uppsökande verksamhet är här viktigt för att Arbetsförmedlingen ska kunna få information om ungdomar som har behov av stöd. Utredningen bedömer att problemets omfattning kräver en fördjupad analys av Arbetsförmedlingens verksamhet och hur väl den överensstämmer med de ungas behov och förväntningar. Det behövs också, vilket understryks av Riksrevisionens granskning på området, en förbätt- rad styrning och samordning av arbetet på lokal nivå för att ung- domar som är i behov av Arbetsförmedlingens stöd ska få det. 
  
 7.6.5 
  
 Ett svårnavigerat landskap av insatser 
  
 – risk för dubbelarbete och ineffektivitet 
 Utredningen kan konstatera att det pågår en mängd olika insatser riktade till arbetslösa ungdomar. Insatserna erbjuds av flera olika aktörer. Inte sällan påbörjar den unge en arbetsmarknadsinsats inom ramen för kommunens verksamhet. Tre månader senare av- bryts denna insats då den unge påbörjar jobbgarantin för ungdomar hos Arbetsförmedlingen. Garantin inleds vanligtvis, i likhet med kommunens verksamhet, med olika typer av förmedlingsinsatser. Först efter sex månaders öppen arbetslöshet erbjuds i normalfallet insatser av annan karaktär, t.ex. praktik. Dock är det inte ovanligt att den unge redan under de tre första månaderna som inskriven på Arbetsförmedlingen har en praktikplats som förmedlats av kommun- en, vilken den unge tvingas avbryta för att påbörja jobbgarantin för ungdomar. Förutom kommunen och Arbetsförmedlingen möter ungdomarna också olika företag, kompletterande aktörer, som an- ordnar insatser inom ramen för jobbgarantin för ungdomar. Det är heller inte ovanligt att den unge också deltar i arbetsmarknadsprojekt finansierade av Europeiska socialfonden eller samordningsförbund. Sammantaget kan konstateras att floran av insatser och inblandade aktörer ökar risken för dubbelarbete och försvårar uppföljningen och styrningen. Bestämda tidsgränser och bristande samarbete mellan kommun, Arbetsförmedling och andra anordnare kan bidra till att den unge får ett fragmentiserat stöd, vilket försvårar snarare än underlättar ett snabbare inträde på arbetsmarknaden. 
 200 
  
 8 
  
 Tar unga som varken arbetar eller studerar del av specifika insatser? 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar kan delta i en mängd olika insatser som på ett eller annat sätt syftar till att förbättra den unges förutsättningar att återgå till utbildning eller ta steget in på arbets- marknaden. Arbetsförmedlingen och kommunen är två viktiga aktörer i detta arbete. Därutöver erbjuds också många unga att delta i olika projekt, vilka ofta är finansierade av Europeiska socialfonden (ESF). Inte sällan drivs projekten av kommuner eller Arbetsför- medling.  
 ESF-projekten 
  kan också vara en samverkan mellan flera aktörer. Detta beskrivs närmare i föregående kapitel, avsnitt 7.5. 
 Som nämnts i föregående kapitel deltog cirka 15 000 ungdomar i åldern  
 16–24 
  år i ett  
 ESF-finansierat 
  projekt år 2012. Därför finns anledning att närmare analysera dessa projekt. Därutöver motiveras en närmare analys av  
 ESF-projekten 
  av att de riktas till personer som står långt ifrån arbetsmarknaden, viket innebär att utredningens målgrupp sannolikt deltar i dessa insatser. Vidare finns också rela- tivt bra dokumentation att tillgå om såväl projekt som deltagare. Utredningen har därför valt att genomföra en studie som syftar till att rikta fokus på utredningens målgrupp bland de unga som deltar  
 ESF-finansierade 
  projekt. Denna undersökning är ett ytterligare steg i att, i enlighet med utredningens direktiv, kartlägga och analy- sera de insatser som ges till målgruppen. 
 Det finns också andra studier som har följt upp deltagare inom ESF. Bland annat genomför Europeiska socialfonden årliga uppfölj- ningar av deltagare generellt. 
  
 1  
  
 Därutöver finns också en studie som fokuserar på utrikes födda personers arbetslivsintegrering efter att 
  
 1  
  
 Svenska  
  
 ESF-rådet 
  
  (2011)  
 Socialfonden i siffror 2013. Projektens deltagare och nytta 
 , Stockholm. 
  
 201 
  
 Tar unga som varken arbetar eller studerar del av specifika insatser? 
  
 SOU 2013:74 
  
 ha deltagit i  
 ESF-projekt. 
  
 2 
  
 Denna undersökning fokuserar till skillnad från övriga studier på de unga som varken arbetar eller studerar. 
 I det följande redovisas de resultat som framkommer efter att ha analyserat 184 projekt som genomförts inom ramen för ESF pro- gramområde 2 och som riktar sig helt eller delvis till ungdomar. Syftet är dels att undersöka i vilken utsträckning de unga som varken arbetar eller studerar deltar i projekten, dels i vilken utsträckningen de unga som deltagit i ett projekt övergår till någon form av arbete eller utbildning. Närmare bestämt syftar undersökningen till att besvara följande frågor: 
  
 Deltog unga som varken arbetade eller studerade i  
  
 ESF-projekt? 
  
 Vilken typ av projekt deltog de i? 
  
 Vilken sysselsättning har de två år senare? 
  
 Varierar sysselsättningen med hänsyn tagen till typ av projekt? 
  
 Undersökningen baseras på individer som deltog i ett  
 ESF-finansierat 
  projekt år 2009. 
  
 3  
  
 Urvalet är personer i åldern  
 20–24 
  år. Studien avgränsas till att avse en åldersgrupp som har tillräcklig hög ålder för att ha kunnat fullfölja en gymnasieutbildning. Utredningen väljer i denna studie att definiera gruppen unga som varken arbetar eller studerar i enlighet med Temagruppen Unga i arbetslivets analys- modell. 
  
 4  
  
 De två grupper som jämförs i följande analyser är således 1) unga som år 2009 tillhör gruppen unga som varken arbetar eller studerar samt 2) unga i samma ålder som inte definierats tillhöra denna grupp. Den senare gruppen av unga har således antingen stu- derat eller arbetat under året. 
  
 2 
  
 Szulkin, R, Nekby, L. & Ds 2004:41  
 Ekonomiskt utsatta barn 
 ; Haynes, E. (2003)  
 I välfärdsstatens väntrum – studier av invandrares socialbidragstagande 
 , Göteborgs Universitet. 
 208 
  
 SOU 2013:74 
  
 Tar unga som varken arbetar eller studerar del av specifika insatser? 
  
 varken arbetar eller studerar har under uppföljningsåret haft löne- inkomster på samma nivå. 
 Ungefär en tredjedel av de ungdomar som deltagit i  
 ESF-projekt 
  men som inte klassificerats som ung som varken arbetar eller stu- derar deltar i någon form av utbildning år 2011. Unga som varken arbetar eller studerar, såväl de som deltagit i  
 ESF-projekt 
  som övriga unga som varken arbetar eller studerar, deltar i mindre grad i ut- bildning. Cirka 20 procent av dessa unga deltar i någon utbildning år 2011. 
 Unga som varken arbetar eller studerar och som har deltagit i ett  
 ESF-projekt 
  har större sannolikhet att delta i ett  
 ESF-projekt 
  även 2011 än de övriga två jämförelsegrupperna. För övriga unga som deltagit i ESF deltar cirka åtta procent i ett nytt projekt. För de unga som inte deltagit i något  
 ESF-projekt 
  men som varken arbetade eller studerade år 2009 var tre procent i ett  
 ESF-projekt 
  2011, viket emellertid motsvarar 2 400 individer. 
 Tabell 8.4 Uppföljningsår 2011 avseende ungdomar i åldern  
 20–24 
  år som deltagit i  
 ESF-projekt 
  samt övriga unga som varken arbetade eller studerade år 2009 
  
 Totalt antal 
  
 Ek. bistånd 
  
 I arbete 
  
 I utbildning 
  
 I  
 ESF-projekt 
  
 UVAS 
  
 personer 
  
 år 2011 
  
 år 2011 
  
 år 2011 
  
 år 2011 
  
 år 2011 
  
 UVAS* som 
  
 deltagit i ESF- 
  
 3 040 
  
 45 % 
  
 37 % 
  
 22 % 
  
 19 % 
  
 40 % 
  
 projekt 2009 
  
 Övriga ungdomar 
  
 som deltagit i 
  
 3 150 
  
 13 % 
  
 46 % 
  
 33 % 
  
 8 % 
  
 21 % 
  
 ESF-projekt 
  2009 
  
 UVAS* 2009 som 
  
 ej deltagit i ESF 
  
 80 000 
  
 12 % 
  
 32 % 
  
 24 % 
  
 3 % 
  
 44 % 
  
 samma år 
  
 * UVAS = unga som varken arbetar eller studerar. Källa: Statistiska centralbyrån (2013). 
  
 8.4 
  
 Projekt med praktik – en möjlig väg till arbete? 
  
 Trots detaljerade projektbeskringar är det svårt att utifrån dessa få en uppfattning om insatsernas innehåll. Erfarenheter från tidigare studier tyder på att projekt ofta arbetar utifrån en rad olika modeller och metoder. Insatserna tycks variera beroende på de ungas indi- 
 209 
  
 Tar unga som varken arbetar eller studerar del av specifika insatser? 
  
 SOU 2013:74 
  
 viduella behov. Trots att det råder osäkerhet i såväl insatsernas egent- liga karaktär som okunskap om de enskilda individernas förutsätt- ningar kan det vara av intresse att analysera hur utfallet varierar beroende på projektets inriktning, dvs. såsom verksamheten är be- skriven i projektplanerna. 
 I tabell 8.5 finns vissa resultat som kan vara av värde att upp- märksamma. Denna studie tyder på att praktikorienterade projekt i högre grad än övriga projekt leder till att de unga återfinns i någon form av arbete efter avslutad projekttid. Detta gäller såväl de unga som varken arbetar eller studerar som de övriga unga som deltagit i  
 ESF-projekt 
  två år tidigare. Cirka hälften av deltagarna i dessa projekt har haft ett arbete under uppföljningsåret. En möjlig förklaring till resultatet är att deltagarna i denna typ av projekt från början har be- dömts vara närmare arbetsmarknaden än ungdomarna i andra typer av projekt. Andelen unga som arbetar under uppföljningsåret är, oavsett inriktning på projektet, nästan utan undantag över 30 pro- cent. 
 Andelen unga som varken arbetade eller studerade år 2009 ten- derar att i hög grad vara kvar i samma position även efter två år. Detta tycks gälla oavsett inriktning på projekt. Övriga deltagare är i lägre grad i ett nytt  
 ESF-projekt 
  två år senare. 
 En relativt liten andel, dvs. cirka 20 procent av samtliga unga som varken arbetade eller studerade 2009, är i utbildning två år efter projektet, även detta gäller oavsett projektets inriktning. För övriga unga är det något mer vanligt att vara i utbildning under uppföljnings- året. Dock tycks inte inriktningen på insatsen heller här vara av- görande. 
 I tabellen framstår det som om samverkansorienterade projekt har en större andel unga som är kvar i samma position två år senare samt även i högre grad mottar ekonomiskt bistånd. Dessa resultat kan sannolikt bero på att samverkande projekt ofta just inriktas på de unga som har flera sammansatta behov, t.ex. ohälsa i kombina- tion med sociala och/eller avsaknad av grundläggande utbildning. Resultaten kan således antas avspegla att deltagare i denna typ av insats har än tyngre problematik än övriga deltagare. 
 210 
 SOU 2013:74 Tar unga som varken arbetar eller studerar del av specifika insatser? 
  
 Tabell 8.5 
  
 Uppföljningsår 2011 avseende ungdomar i åldern  
 20–24 
  år 
  
 som deltagit i  
 ESF-projekt 
  år 2009 
  
 Totalt 
  
 Ek. bistånd 
  
 I arbete 
  
 I utbildning I  
 ESF-projekt 
  
 UVAS* 
  
 år 2011 
  
 år 2011 
  
 år 2011 
  
 år 2011 
  
 år 2011 
  
 UVAS* som deltagit 
  
 i  
 ESF-projekt 
  2009 
  
 Utbildnings- 
  
 394 
  
 46 % 
  
 36 % 
  
 24 % 
  
 13 % 
  
 40 % 
  
 orienterade projekt 
  
 Praktikorienterade 
  
 926 
  
 40 % 
  
 45 % 
  
 21 % 
  
 7 % 
  
 34 % 
  
 projekt 
  
 Samverkans- 
  
 415 
  
 58 % 
  
 28 % 
  
 21 % 
  
 25 % 
  
 50 % 
  
 orienterade projekt 
  
 Kombination 
  
 1 303 
  
 43 % 
  
 35 % 
  
 23 % 
  
 16 % 
  
 42 % 
  
 utb./praktik 
  
 Övriga ungdomar 
  
 som deltagit i 
  
 ESF-projekt 
  2009 
  
 Utbildnings- 
  
 430 
  
 39 % 
  
 39 % 
  
 39 % 
  
 10 % 
  
 22 % 
  
 orienterade projekt 
  
 Praktikorienterade 
  
 1 025 
  
 23 % 
  
 54 % 
  
 31 % 
  
 4 % 
  
 23 % 
  
 projekt 
  
 Samverkans- 
  
 398 
  
 41 % 
  
 42 % 
  
 33 % 
  
 11 % 
  
 25 % 
  
 orienterade projekt 
  
 Kombination 
  
 1 294 
  
 33 % 
  
 43 % 
  
 34 % 
  
 10 % 
  
 23 % 
  
 utb./praktik 
  
 * UVAS = unga som varken arbetar eller studerar. Källa: Statistiska centralbyrån (2013). 
  
 8.5 
  
 Sammanfattande slutsatser 
  
 Först och främst kan konstateras att unga som varken arbetar eller studerar utgör en stor del av dem som deltar i  
 ESF-projekt, 
  dvs. cirka hälften av de ungdomar som deltog i projekt under 2009 till- hörde utredningens målgrupp. Resultaten visar emellertid att denna grupp skiljer sig från de övriga ungdomarna som också deltar i pro- jekten. De har sämre förutsättningar än övriga deltagare eftersom de står längre ifrån arbetsmarknaden redan vid projektets början. Framför allt har unga som varken arbetar eller studerar en lägre ut- 
 211 
  
 Tar unga som varken arbetar eller studerar del av specifika insatser? 
  
 SOU 2013:74 
  
 bildningsnivå. De har heller inte i samma utsträckning som övriga deltagare under året arbetat eller deltagit i någon form av utbildning. 
 Olika grupper men samma insatser 
 Trots att de unga som varken arbetar eller studerar skiljer sig från övriga deltagare redan från början tycks det inte vara någon skillnad i vilken typ av projekt som de hänvisas till. I den här undersök- ningen visas att de unga som varken arbetar eller studerar i ungefär lika stor utsträckning som övriga deltagare deltar i de olika typerna av projekt. En tredjedel av samtliga deltagare ingår i projekt som har praktik som inriktning och 40 procent deltar i projekt som har både utbildnings- och praktikinslag i verksamheten. Med reservation för att kategoriseringen av projekten baseras på projektbeskrivningar, vilka ibland kan vara knapphändigt specificerade, finns det anled- ning att uppmärksamma dessa resultat. Givet att kategoriseringen är riktig finns det anledning att ifrågasätta hur urvalet till projekten görs. Å ena sidan kan resultatet tänkas bero på att urvalen till pro- jekten inte görs tillräckligt omsorgsfullt. Å andra sidan är det också möjligt att projekten i många fall är små och lokala och att det på grund av sådana omständigheter inte är möjligt att göra en annor- lunda uppdelning av deltagare. Resultatet kan möjligtvis också för- klaras av att projektens finansiering oftast baseras på deltagarnas ersättning. Denna ordning ökar, enligt Temagruppen Unga i arbets- livet, risken att unga som har en låg ersättning missgynnas samt att projekten tvingas blanda deltagare. 
  
 13  
  
 Urvalet av deltagare tenderar således att baseras på andra faktorer än behov. En grundlig analys av behovet av typ av insats borde vara lämplig att genomföra innan projektens start. Likaså borde det vara önskvärt att deltagarens behov av stöd är det som är vägledande vid val av insats. 
 Unga som varken arbetar eller studerar har bestående etableringsproblem 
 Givet det faktum att unga som varken arbetar eller studerar har ett sämre utgångsläge än övriga deltagare är det intressant att jämföra situationen mellan de olika grupperna två år efter projekttidens slut. 
  
 13  
  
 Temagruppen Unga i arbetslivet (2010)  
 Medfinansiering av ungdomsprojekt inom Euro- peiska Socialfonden under programperioden  
 2007–2009 
 , 
  
  PM,  
  
 2010-05-20, 
  
  Stockholm. 
  
 212 
  
 SOU 2013:74 
  
 Tar unga som varken arbetar eller studerar del av specifika insatser? 
  
 Resultaten från denna uppföljning visar, inte särskilt förvånande, att unga som varken arbetar eller studerar har större etablerings- svårigheter än övriga deltagande ungdomar. Två år efter att de unga har deltagit i ett  
 ESF-projekt 
  är fortfarande en stor del av de unga som varken arbetar eller studerar kvar, eller i ett nytt,  
 ESF–projekt. 
  De mottar också i mycket hög grad ekonomiskt bistånd. Utflödet från gruppen tycks också vara lågt. De är i hög grad kvar i samma position, dvs. de tillhör de unga som varken arbetar eller studerar två år senare. De unga som vid utgångsläget tillhörde gruppen unga som varken arbetar eller studerar har således i lägre grad lyckats få en anknytning till arbetsmarknaden. De deltar också i mindre utsträckning i någon form av utbildning. 
 Resultaten för de unga som varken arbetar eller studerar skiljer sig inte nämnvärt för dem som tillhör samma grupp av ungdomar men vilka inte har deltagit i något  
 ESF-projekt. 
  Resultaten pekar tydligt på att gruppen unga som varken arbetar eller studerar, oav- sett deltagande i  
 ESF-projekt 
  eller ej, har stora etableringsproblem. 
 213 
  
 9 
  
 Förslag: Bättre kunskapsutveckling 
  
 Det krävs bättre förutsättningar för att åstadkomma kunskapsbase- rade insatser riktade till ungdomar som varken arbetar eller studerar. Många har behov av stöd i övergången mellan skola och arbetsliv. Som visades i kapitel sju görs en stor mängd insatser. Utredningens slutsats är emellertid att det finns ett antal olösta problem. Utred- ningen konstaterar att fler unga bör komma i kontakt med Arbets- förmedlingen för att överhuvudtaget kunna få något stöd. Det är vidare utredningens bedömning att olika huvudmän behöver bättre förutsättningar för att kunna arbeta kunskapsbaserat. Här krävs ett målinriktat och uthålligt förbättringsarbete. Både statliga och kommu- nala myndigheter har en avgörande roll för att utveckla kvaliteten i den verksamhet som riktas till unga som varken arbetar eller studerar. Ansvariga myndigheter bör utforma stödet till huvudmännen på ett sådant sätt att det stimulerar och möjliggör en kunskapsbaserad verk- samhet. Utredningen har enligt direktiven möjlighet att lämna andra förslag om hur arbetet med målgruppen unga som varken arbetar eller studerar kan förbättras. I detta kapitel lämnas sådana förslag kopplat till behovet av en stärkt kunskapsutveckling och bättre in- satser till målgruppen. 
 215 
  
 Förslag: Bättre kunskapsutveckling 
  
 SOU 2013:74 
  
 9.1 
  
 Analysera Arbetsförmedlingens stöd till ungdomar under 25 år som av särskilda skäl står långt ifrån arbetsmarknaden 
  
 Utredningens förslag:  
 Statskontoret, eller annan lämplig myn- dighet, ges i uppdrag att analysera hur Arbetsförmedlingens verk- samhet avseende insatser till ungdomar som av särskilda skäl står långt ifrån arbetsmarknaden motsvarar målgruppens behov och för- väntningar. Anledningar till att ungdomar med behov av stöd inte vänder sig till Arbetsförmedlingen ska särskilt uppmärksammas. 
 Fler unga som varken arbetar eller studerar bör få stöd i övergång- en mellan skola och arbetsliv. För att kunna erbjuda sådant stöd bör fler vara i kontakt med Arbetsförmedlingen. Utredningen har konsta- terat att långt ifrån samtliga berörda är i kontakt med myndigheten. Enligt Statistiska centralbyråns jämförande studie avseende antalet arbetslösa i Arbetskraftsundersökningen respektive inskrivna på Arbetsförmedlingen framkommer att det finns cirka 30 000 ung- domar i åldern  
 16–24 
  år som är arbetslösa utan att vara inskrivna på Arbetsförmedlingen och utan att de samtidigt var heltidsstuderande. 
  
 1  
  
 Här finns exempelvis föräldralediga och sjuka som saknar anställning etc. Det är utredningens uppfattning att det i denna grupp även finns unga som med rätt stöd och hjälp kan öka sina förutsättningar för att få ett arbete eller återuppta studier. Fler bör således ha kontakt med Arbetsförmedlingen eftersom det är först när det finns en etablerad kontakt som myndigheten kan bistå med insatser. 
 Enligt Temagruppen Unga i arbetslivet fanns det år 2010 i natio- nella register cirka 21 000 unga i åldern  
 16–24 
  år som saknar känd aktivitet. 
  
 2  
  
 Hur många av dessa som bör ha kontakt med Arbets- förmedlingen eller med andra myndigheter är oklart. Dock bör inriktningen vara att fler unga ska erbjudas stöd och hjälp på vägen till arbete och utbildning. Utredningen bedömer, som nämnts, att det är ett problem att ett stort antal unga, av olika anledningar, inte har kontakt med Arbetsförmedlingen. Problemets omfattning kräver en fördjupad analys av Arbetsförmedlingens verksamhet för att be- 
  
 1 
  
 Statistiska centralbyrån (2013)  
 Arbetskraftsundersökningarnas (AKU) och Arbetsförmedlingens (Af) arbetslöshetsstatistik – En jämförande studie,  
 Arbetsmarknads- och utbildningsstatistik, Bakgrundsfakta 2013:8, Stockholm. 
  
 2 
  
 Statistiska centralbyrån (2013). 
  
 216 
  
 SOU 2013:74 
  
 Förslag: Bättre kunskapsutveckling 
  
 döma hur väl myndighetens insatser motsvarar målgruppens behov och förväntningar. 
  
 9.2 
  
 Främja kunskapsbaserade kommunala insatser 
  
 Utredningen förslag:  
 Socialstyrelsen ges i uppdrag att bygga ut Kunskapsguiden. Huvudmännen behöver stöd i arbetet med att utveckla kunskapen om de insatser som ges till unga i över- gången mellan skola och arbetsliv. Kunskapsguiden ska därmed utvidgas med en flik avseende det kunskapsområde som avser arbetsmarknadsinsatser för unga personer med ekonomiskt bi- stånd. 
 Enligt socialtjänstlagen ska bistånd enligt 4 kap. 1 § utformas så att det stärker individens möjligheter att leva ett självständigt liv. Social- nämnden får begära att den som får försörjningsstöd under viss tid ska delta i praktik eller annan kompetenshöjande verksamhet om den enskilde inte har kunnat erbjudas någon lämplig arbetsmark- nadspolitisk åtgärd. Detta innebär att många unga tar del av kom- munala arbetsmarknadsinsatser. Kommunens insatser har kommit att bli ett komplement till den statliga arbetsmarknadspolitiken. Detta gäller särskilt för unga med ekonomiskt bistånd under de tre första månaderna innan de tar del av jobbgarantin för ungdomar. Syftet med praktiken och den kompetenshöjande verksamheten ska vara att utveckla den enskildes möjligheter att i framtiden försörja sig själv. Verksamheten ska också stärka den enskildes möjligheter att komma in på arbetsmarknaden eller, där så är lämpligt, på en fortsatt utbildning och den ska utformas med skälig hänsyn till den enskildes individuella önskemål och förutsättningar. 
 Som utredningen beskrivit i kapitel sju saknas kunskap om hur sådana insatser bör utformas. Detta trots att 65 procent av landets kommuner erbjuder unga vuxna med ekonomiskt bistånd arbets- främjande insatser redan inom en månad från första kontakten. Ut- redningen anser därför att det är angeläget att stimulera en kunskaps- utveckling på området. En del i en sådan utveckling är att bygga ut Kunskapsguiden till att också omfatta det kunskapsområde som avser arbetsmarknadsinsatser för unga personer med ekonomiskt bistånd. 
 Kunskapsguiden lanserades av Socialstyrelsen i maj 2011. Myn- digheten har på regeringens uppdrag utvecklat en teknisk plattform 
 217 
  
 Förslag: Bättre kunskapsutveckling 
  
 SOU 2013:74 
  
 för webbaserad förmedling av kunskap. Syftet med webbportalen är att den ska fungera som en kunskapsbas för aktuell och relevant kun- skap samt som ett pedagogiskt verktyg för att stödja implemen- teringen av kunskap. Även  
 e-lärandemoduler 
  har utvecklats för evidensbaserad praktik inom socialtjänsten. Under  
 2011–2012 
  hade Kunskapsguiden cirka 210 000 besökare och 3 700 prenumeranter. 
 Socialstyrelsen ansvarar för portalen men arbetet sker i nära sam- verkan med andra aktörer som Läkemedelsverket, Tandvård- och läkemedelsförmånsverket (TLV), Statens beredning för medicinsk utvärdering (SBU), Statens Folkhälsoinstitut och Sveriges Kommuner och Landsting (SKL). 
 Det långsiktiga målet med kunskapsportalen är att den ska bidra till att vård- och stödinsatser ska vara av god kvalitet samt att de utgår från evidensbaserade metoder och arbetssätt. Syftet med guiden är att underlätta kunskapsstyrning, kunskapsspridning och kunskaps- inhämtning om evidensbaserade metoder och arbetssätt. 
 Satsning på långsiktig kunskapsutveckling avseende arbetsmarknadsinsatser för ungdomar 
  
 Utredningens förslag:  
 Överenskommelsen om en evidensbaserad praktik för god kvalitet inom socialtjänsten utvidgas till att även avse utveckling inom kunskapsområdet arbetsmarknadsinsatser för ungdomar med ekonomiskt bistånd. 
 Staten och Sveriges Kommuner och Landsting (SKL) har sedan 2011 tecknat överenskommelser om nationella insatser för att stödja en strategisk utveckling inom socialtjänstens område. Överenskom- melserna baseras på den plattform som staten och SKL antog år 2010 
  
 3 
  
 , vilken i sin tur bygger på betänkandet  
 Evidensbaserad praktik inom socialtjänsten – till nytta för brukaren 
 . 
  
 4  
  
 Ett mål för de insatser som görs inom ramen för överenskommelsen är bland annat att gynna en långsiktigt hållbar struktur för utveckling, spridning och implementering inom socialtjänsten och angränsande områden. En konkret insats är exempelvis att utveckla regionala stödstruk- turer som ska försörja regionerna med ett praktiskt verksamhets- 
  
 3 
  
 Plattform för arbetet med att utveckla en evidensbaserad praktik i socialtjänsten – en överenskommelse mellan staten och Sveriges Kommuner och Landsting. Bilaga till protokoll vid regeringssammanträde  
  
 2010-06-17. 
  
 4 
  
 SOU 2008:18  
 Evidensbaserad praktik inom socialtjänsten – till nytta för brukaren 
 . 
  
 218 
  
 SOU 2013:74 
  
 Förslag: Bättre kunskapsutveckling 
  
 stöd. Dessa regionala stödstrukturer ska också vara en arena för lokala och regionala prioriteringar och strategier inom området. Inom överenskommelsen finns också stöd till utvecklingsledare inom flera av socialtjänstens verksamhetsområden, t.ex. utvecklingsledare för äldreområdet och inom den sociala barn- och ungdomsvården. 
 Statskontoret har i uppdrag att årligen utvärdera överenskom- melserna. 
  
 5  
  
 Myndigheten konstaterar att det fortfarande saknas ingående utvärderingar av hur överenskommelser fungerar som styr- medel. Enligt Statskontoret medverkar överenskommelserna till att en gemensam riktning pekas ut och till att de prioriterade om- rådena lyfts fram på den politiska dagordningen. Genom överens- kommelser kan regeringen också påverka huvudmännens priori- teringar. Statskontoret menar å andra sidan att det finns en risk för att ingen tar det övergripande ansvaret för satsningarna och genom- förandet eftersom överenskommelser inte är bindande. 
 Utredningen föreslår att överenskommelsen utvidgas för att också omfatta det kunskapsområdet som avser arbetsmarknadsinsatser för unga personer med ekonomiskt bistånd. Arbetslösa ungdomar är en målgrupp som är mycket aktuell för kommunal arbetsmark- nadspolitik. De flesta kommuner genomför olika former av arbets- marknadsrelaterade insatser för ungdomar som varken arbetar eller studerar. När unga söker ekonomiskt bistånd på grund av arbets- löshet kan det innebära att kommunen inte enbart ger en insats i form av försörjningsstöd. Kommunen har också rätt att både er- bjuda eller kräva att den unge ska delta i en arbetsmarknadsrela- terad åtgärd. 
 Skälen till att kommunerna arbetar särskilt intensivt med denna målgrupp är flera. En anledning är att många ungdomar inte kvali- ficerar sig för arbetslöshetsersättning. Därför uppbär de i stället försörjningsstöd när de blir arbetslösa, vilket innebär en kostnad för kommunen. En annan anledning är att jobbgarantin för ungdomar vid Arbetsförmedlingen i normalfallet inträder först efter tre månaders arbetslöshet. Organiseringen av och innehållet i dessa insatser varierar. Utredningen har tidigare konstaterat att kunskapen om hur dessa insatser påverkar de ungas möjlighet till etablering är bristfällig. När det gäller ungdomsspecifika studier finns det främst olika lokala kartläggningar och uppföljningar. Utredningen anser att det är ange- läget att stimulera kunskapsutvecklingen av detta område. Genom ett långsiktigt och strategiskt förbättringsarbete kan dessa insatser 
  
 5  
  
 Statskontoret (2013)  
 Evidensbaserad praktik inom socialtjänsten 
 , Uppföljning av överens- kommelsen mellan regeringen och SKL, Delrapport 2, Stockholm. 
  
 219 
  
 Förslag: Bättre kunskapsutveckling 
  
 SOU 2013:74 
  
 utvecklas på ett sådant sätt att fler ungdomar kan komma i arbete och därmed i egen försörjning. 
 Genomför effektstudier av kommunala insatser 
  
 Utredningens förslag:  
 Socialstyrelsen, eller annan lämplig myn- dighet, ges i uppdrag att inledningsvis undersöka möjligheten att genomföra en studie av unga personer som deltagit i kommunala arbetsmarknadsrelaterade insatser i syfte att öka kunskapen om vilka insatser som är verksamma för att hjälpa deltagarna till självförsörjning. I det fall tillräckligt dataunderlag finns att tillgå ska myndigheten genomföra en sådan undersökning. Studien bör ha särskilt fokus på unga som står långt ifrån arbetsmarknaden. 
 Socialstyrelsen, eller annan lämplig myndighet, får i uppdrag att ut- reda förutsättningarna, och om möjligt, genomföra en studie som ska ligga till grund för en ökad kunskap när det gäller kommunala arbetsmarknadsinsatser för unga. Undersökningen ska ha ett sär- skilt fokus på de insatser som ges till ungdomar som står långt ifrån arbetsmarknaden. Kunskapsbasen avseende kommunala arbetsmark- nadsinsatser riktade till ungdomar behöver förstärkas. I dag är kun- skapen på området bristfällig. Det finns ett visst vetenskapligt under- lag som ger vägledning om vilka insatser som ger bättre resultat än andra när det gäller övergång till arbete. 
  
 6  
  
 De flesta av de genomförda studierna är emellertid baserade på underlag från andra länder, före- trädesvis från USA. Resultaten är svåra att överföra till svenska för- hållanden. Relevant kunskap saknas när det gäller ungdomsgruppen. 
 Socialstyrelsen, eller annan lämplig myndighet, får därför i upp- drag att utreda förutsättningarna, och om möjligt, genomföra en studie som ska ligga till grund för en ökad kunskap när det gäller kommunala arbetsmarknadsinsatser riktade till ungdomar. 
  
 6  
 Mullen, Mcknight, Hagen, K. B, Asbjørn, S, Torill J, Dalsbø T. K. & Sveriges Kommuner och Landsting (2011)  
 Möjligheternas generation? – En rapport om ungdomsarbetslösheten 
 , Stockholm, s. 24 f. 
  
 3 
  
 I kapitel 7 beskrivs olika insatser till utredningens målgrupp. 
  
 4 
  
 Boklund A. (1995) i Socialstyrelsen m.fl. (2007)  
  
 Strategi för samverkan – kring barn och unga som far illa eller riskerar att fara illa 
 , Stockholm, s. 11. 
  
 5 
  
 Cox (2004)  
 Samordning – nya möjligheter inom välfärdsområdet – En skrift om sam- ordning utifrån ett individperspektiv mellan Arbetsförmedling, Försäkringskassa, kommun och landsting 
 , Svenska Kommunförbundet och Landstingsförbundet, Stockholm, s. 30. 
  
 226 
  
 SOU 2013:74 
  
 Samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar 
  
 komplex och formaliserad till sin karaktär. Det kan exempelvis handla om formella överenskommelser om samarbete mellan kom- munala arbetsmarknadsenheter och lokala arbetsförmedlingskontor. Å andra sidan kan samverkan mer bestå av olika kontakter, relatio- ner och arbetsprocesser mellan olika yrkesgrupper. Sådan samverkan utgörs således mer av arbetsformer än av strukturella förhållanden, exempelvis genom informella kontakter mellan handläggare i social- tjänsten och Försäkringskassans personal. 
  
 6  
  
 Det är samverkan och samarbete som sker utan att särskilda resurser avsatts eller att rutiner har formaliserats. Ur dessa två huvudkategorier kan ytterligare olika modeller av samverkan utkristalliseras. En strukturell samverkan kan ske i form av finansiell samordning eller gemensamma mål. En mer processinriktad form av samverkan kan ske i form av kontakter och informationsutbyte, flerpartsmöten eller multidisciplinära team. 
 En viktig indelning som utredningen vill fokusera på är den mellan strukturella och processinriktade modeller. Utveckling av de förra skapar förutsättningar för de senare. En väl utvecklad struk- turell samverkan kan antas leda till bättre processinriktad sådan. 
  
 10.1 
  
 Framgångsrik samverkan kring unga 
  
 Faktorer som är hämmande respektive främjande när det gäller sam- verkan finns redovisade i flera olika sammanhang. 
  
 7  
  
 Det är rimligt att anta att dessa faktorer även är giltiga för utredningens målgrupp. Nedan ges en sammanfattande beskrivning av i vilka sammanhang samverkan anses fungera väl och när så inte har varit fallet. Fak- torer som brukar framhållas som centrala är styrning, struktur och samsyn. 
  
 8  
  
 En väl fungerande samverkan förutsätter tydlig  
 styrning  
 och ledning. Verksamheten bör vara förankrad på hög politisk och administrativ nivå. Det är viktigt att ledningen för samtliga delta- gande organisationer legitimerar den gemensamma verksamheten. 
  
 6 
  
 Watson, A. m.fl. (2010)  
 Samverkan inom arbetslivsinriktad rehabilitering – en samman- ställning av kunskaper och erfarenheter inom området 
 , Nordiska högskolan för folkhälsoveten- skap, Göteborg. 
  
 7 
  
 Exempelvis: Watson, A. m.fl. (2010)  
  
 Samverkan inom arbetslivsinriktad rehabilitering – en sammanställning av kunskaper och erfarenheter inom området 
 , Nordiska högskolan för folkhälsovetenskap, Göteborg; Inspektionen för socialförsäkringen (2010)  
 Samverkan inom socialförsäkringen – En sammanställning av uppföljnings- och utvärderingsrapporter inom verksamheter finansierade med samverkansmedel 
 , rapport  
 2010-2, 
  Stockholm; Riley, B. (2000)  
 Samverkan – himmel eller helvete? En bok om den svåra konsten att samverka 
 , Gothia, Stockholm. 
  
 8 
  
 Socialstyrelsen m.fl. (2007)  
 Saunders för samverkan – kring barn och unga som far illa eller riskerar att fara illa 
 , Stockholm, s. 17 ff. 
  
 227 
  
 Samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar 
  
 SOU 2013:74 
  
 Detta möjliggör formella överenskommelser om exempelvis mål, resurser, roller samt uppföljning och utvärdering. 
 Vidare krävs en tydlig  
 struktur  
 för samverkan, dvs. tydlighet kring mål, målgrupp, arbetssätt och rutiner. Det kan handla om generella verktyg som riktlinjer, handlingsplaner och sektorsövergripande möten. 
 När flera aktörer med olika grunduppdrag möts i samverkan för att lösa en gemensam uppgift behöver en  
 samsyn  
 kring uppdraget utvecklas. Det handlar om en samsyn kring det gemensamma målet och inte att förändra organisationernas grunduppdrag. 
 Litteraturen kring samverkan tycks domineras av beskrivningar av svårigheter, hinder och risker med samverkan. Strukturella och kulturella hinder är aspekter som ofta anses motverka en effektiv samverkan. 
  
 9  
  
 Strukturella hinder kan vara att de berörda verksam- heterna har olika regelsystem, budgetar, ansvarsområden, admini- strativa gränsdragningar m.m. Kulturella hinder beror mer på olika kunskapstraditioner, värderingar och professionella utgångspunkter. Dessa olikheter kan hindra en effektiv samverkan och behöver därför i förebyggande syfte identifieras, lyftas fram och diskuteras. 
  
 10  
  
 Ett annat sätt att förstå förutsättningar för samverkan är att studera de faktorer som förenar lyckad samverkan. Inspektionen för social- försäkringen har sammanfattat sådana faktorer: 
  
 gemensam uppfattning om syftet med samverkan 
  
 gemensam uppfattning om organisering 
  
 stöd för samverkan i organisationen 
  
 förekomsten av en tydlig målgrupp 
  
 legitimitet genom samverkan på ledningsnivå 
  
 gemensamma utbildningsinsatser för samverkande parter 
  
 förekomst av ekonomiska incitament för deltagande organisa- tioner 
  
 gemensamt arbetssätt för samverkande professioner och organi- sationer. 
  
 11 
  
 9 
  
 Se exempelvis: Riley, B. (2000)  
 Samverkan – himmel eller helvete? En bok om den svåra konsten att samverka 
 , Gothia, Stockholm. 
  
 10 
  
 Socialstyrelsen m.fl. (2007)  
 Saunders för samverkan – kring barn och unga som far illa eller riskerar att fara illa 
 , Stockholm, s. 17 ff. 
  
 11 
  
 Inspektionen för socialförsäkringen (2013)  
  
 Förstärkta rehabiliteringsinsatser i samverkan – En granskning av Försäkringskassans och Arbetsförmedlingens utvecklingsarbete 
 , rapport 2013:3, Stockholm, s. 18. 
 228 
  
 SOU 2013:74 
  
 Samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar 
  
 10.2 
  
 Leder samverkan till att fler unga arbetar eller studerar? 
  
 Det finns få studier som har belyst effekterna på individnivå av sam- verkan. 
  
 12  
  
 Den kunskap som finns baseras ofta på lokala erfarenheter med begränsad generaliserbarhet. Ofta har fokus i utvärderingar av samverkan i stället studerat arbetsprocessen och inte utfallet. Specifika studier på samverkan kring ungdomsgruppen är också ovanliga. En mängd statliga utredningar har emellertid pekat på behovet av och nyttan med samverkan. 
  
 13  
  
 Argumenten bygger vanligen på att offentliga resurser ska användas mer effektivt och att kvaliteten för mottagaren ska öka. 
  
 14  
  
 Även argument som att verksamheter avgränsats på så sätt att det finns ett gränsland mellan organisationer som ingen tar formellt ansvar för och där samverkan krävs förekommer. 
  
 15  
  
 Därutöver konstateras att behovet av samverkan ökar då olika organisationers ansvarsfördelning förändras. 
  
 16 
  
 Effekter av samverkan är som nämnts ett relativt outforskat om- råde i Sverige, inte minst vad gäller samverkan kring utredningens målgrupp. En bidragande orsak kan vara svårigheten att isolera sam- verkan från andra orsaker till positiva eller negativa resultat för enskilda personer. Utvärderingar har visat att samverkan ofta har uppfattats positivt av deltagare och personal, men det har varit svårare att se effekter för de enskilda individerna. 
  
 17 
  
 12 
  
 Watson, A. m.fl. (2010)  
 Samverkan inom arbetslivsinriktad rehabilitering – en sam- manställning av kunskaper och erfarenheter inom området 
 , Nordiska högskolan för folkhälso- vetenskap, Göteborg, s. 18 ff; Inspektionen för socialförsäkringen (2010)  
 Samverkan inom socialförsäkringen – En sammanställning av uppföljnings- och utvärderingsrapporter inom verksamheter finansierade med samverkansmedel 
 , rapport  
  
 2010-2, 
  
  Stockholm, 22 f. 
  
 13 
  
 Se exempelvis: SOU 2007:2  
 Från socialbidrag till arbete 
 ; SOU 2009:92  
 Se medborgarna – för bättre offentlig service 
 ; SOU 2010:95  
 Se, tolka, agera – om rätten till en likvärdig utbildning 
 . 
  
 14 
  
 Matthews, M. (2010)  
 Samverkan och gränser – Studier av samverkansprojekt i offentlig sektor 
 , Skrifter från Högskolan i Borås, nr. 25, Borås. 
  
 15 
  
 Carter, K. (2009)  
  
 Samverkan 
 , Liber, Malmö. 
  
 16 
  
 Griffith, B. & dvs. individer som i många fall har ett långvarigt behov av försörjning från det offentliga och behov av rehabilitering. 
  
 19  
  
 Det finns i dag 82 samordningsförbund där totalt 222 kommuner deltar. 
  
 20 
  
 Den finansiella samordningen kräver att fyra parter, Försäkrings- kassa, Arbetsförmedling, kommun och landsting, gemensamt bildar ett samordningsförbund. Ett samordningsförbund finansieras gemen- samt av tre av de fyra parterna. Försäkringskassan ska bidra med hälf- ten av medlen; dvs. statens andel. Det eller de landsting som deltar 
  
 18 
  
 2 § lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabiliteringsinsatser. 
  
 19 
  
 Prop. 2002/03:132  
 Finansiell samordning inom rehabiliteringsområdet 
 , s. 46 ff. 
  
 20 
  
 Försäkringskassan (2013)  
 Uppföljning av finansiell samordning Politikområde Ersättning vid arbetsoförmåga – Återrapportering enligt regleringsbrevet 
 , svar på regeringsuppdrag, dnr  
  
 003017-2013, 
  
 20013-07-10, 
  
  Stockholm, s. 11. 
  
 230 
  
 SOU 2013:74 
  
 Samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar 
  
 ska bidra med en fjärdedel av medlen och den eller de kommuner som deltar med en fjärdedel. 
  
 21 
  
 Samordningsförbunden ska bl.a. stödja samverkan mellan berörda parter. Vidare ska de finansiera insatser som ligger inom parternas ansvarsområden. Ett samordningsförbund får inte fatta beslut som rör enskild och ansvarar således inte för insatser och åtgärder i enskilda individärenden. 
  
 22  
  
 Se mer om insatser till unga inom ramen för samordningsförbund i avsnitt 7.4. 
 Deltagare och personal upplever samverkan positivt 
 Samordningsförbunden anses i en jämförelse med andra former av samverkan vara den lösning som har bäst förutsättningar att bli framgångsrik. 
  
 23  
  
 En genomgång av uppföljningar och utvärderingar av insatser inom ramen för förbundens verksamhet visar att delta- garna generellt upplever samverkan positivt. 
  
 24  
  
 Genomgången visar att samverkan i flera fall har gett stöd och trygghet för deltagarna. Deltagare som har uttalat sig i uppföljningar har beskrivit en upp- levelse av förbättring i form av ett meningsfullt sammanhang, med ökat hopp, självförtroende och motivation som följd. Resultaten bland deltagarna har samtidigt varierat. Deltagare med hög motiva- tion verkar ha haft lättare att gå vidare till egen försörjning till skillnad mot deltagare med låg motivation och ofta svår psykisk ohälsa. En majoritet av de deltagare som uttalat sig har ansett att insatserna har förbättrat deras livskvalitet. Samtidigt konstateras i genomgången att det finns få effektutvärderingar, varför det inte går att uttala sig om i vilken grad effekterna kan tillskrivas samord- ningsförbundens verksamhet. Vidare pekar uppföljningarna av sam- ordningsförbundens verksamhet på att insatser har bidragit till hel- hetssyn och samsyn mellan inblandade aktörer. Det finns även ett flertal uppföljningar som pekar på att problematiken med att indi- vider bollas mellan olika myndigheter har upphört när samverkan 
  
 21 
  
 2 och 5 §§ lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabiliteringsinsatser. 
  
 22 
  
 7 § lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabiliteringsinsatser. 
  
 23 
  
 I rapporten jämförs tvåpartssamverkan mellan Försäkringskassan (FK) och hälso- och sjukvården, nationell handlingsplanssamverkan mellan FK och Arbetsförmedlingen (AF) och fyrpartssamverkan genom samordningsförbund enligt lagen om finansiell samordning av rehabiliteringsinsatser. Se Inspektionen för socialförsäkringen (2010)  
  
 Samverkan inom social- försäkringen – En sammanställning av uppföljnings- och utvärderingsrapporter inom verksam- heter finansierade med samverkansmedel 
 , rapport  
 2010-2, 
  Stockholm, 51 f. 
  
 24 
  
 Inspektionen för socialförsäkringen (2010)  
  
 Samverkan inom socialförsäkringen – En sam- manställning av uppföljnings- och utvärderingsrapporter inom verksamheter finansierade med samverkansmedel 
 , rapport  
 2010-2, 
  Stockholm, 35 ff. 
 231 
  
 Samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar 
  
 SOU 2013:74 
  
 fungerat väl. Viss kritik har framförts av handläggare som har upplevt sig splittrade mellan samordningsförbundens verksamhet och den egna organisationen. 
  
 25 
  
 10.3.2 
  
 Navigatorcentrum för unga 
  
 År 2004 beslutade regeringen att låta Ungdomsstyrelsen fördela medel ur Allmänna arvsfonden för att utveckla s.k. navigatorcentrum, dvs. verksamheter i samverkan mellan kommun, Arbetsförmedlingen, näringsliv och ideella organisationer. Bakgrunden till detta var be- tänkandet Unga utanför som hade konstaterat att många unga som varken arbetade eller studerade hade behov av samordnade insatser för att etablera sig på arbetsmarknaden. 
  
 26  
  
 Syftet med navigator- centrum var att utveckla arbetsmetoder för arbetslösa ungdomar mellan 16 och 25 år som stod långt från arbetsmarknaden eller som hade hoppat av gymnasiet. Genom att samordna de resurser som redan fanns på en ort skulle det gå att förenkla ungas etablering i samhället. Detta förväntades bland annat bidra till att unga inte skulle bli hänvisade fram och tillbaka mellan olika verksamheter. På plats skulle därmed finnas en rad kompetenser för att kunna möta och uppmärksamma ungas individuella behov. Att låta navigator- centrum vara lokaliserat till en fysisk plats skulle bidra till att under- lätta och skapa fler kontaktytor både för unga och för de aktörer som samlas där. 
  
 27 
  
 Ungdomsstyrelsen har konstaterat att navigatorcentrum har lett till att nya metoder och samverkansformer har utvecklats. Otradi- tionella lösningar för samarbete har, enligt myndigheten, bidragit till sysselsättning för många unga som tidigare inte var sysselsatta. Trots att Ungdomsstyrelsen konstaterar att det är svårt att dra några definitiva slutsatser om verksamheten vill man framhålla att navigatorcentrum har underlättat inträdet på arbetsmarknaden för 
  
 25 
  
 Inspektionen för socialförsäkringen (2010)  
  
 Samverkan inom socialförsäkringen – En sam- manställning av uppföljnings- och utvärderingsrapporter inom verksamheter finansierade med samverkansmedel 
 , rapport  
 2010-2, 
  Stockholm, 39 f. 
  
 26 
  
 SOU 2003:92  
  
 Unga utanför 
 , s. 126 f. 
  
 27 
  
 Ungdomsstyrelsen (2008)  
 En andra chans – Utvärdering av ideella navigatorcentrum för unga,  
 Ungdomsstyrelsens skrifter 2008:1, Stockholm, 14 f; Se även Ungdomsstyrelsen (2007) 
  
 Navigatorcentrum visar vägen till arbete – Resultat och erfarenheter från satsningen på kommu- nal navigatorverksamhet 
 , Ungdomsstyrelsens skrifter 2007:15, Stockholm, s. 11. 
  
 232 
  
 SOU 2013:74 
  
 Samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar 
  
 de som deltagit. Projekten uppfattas också bidragit till nya alter- nativa lärande miljöer och metoder. 
  
 28 
  
 Navigatorcentrum i dag 
 Det finns ingen nationell reglering som styr navigatorcentrum och inte heller en etablerad definition av vad verksamheten innebär. För att få en bild av de verksamheter som är aktiva i dag har utredningen därför vänt sig till kommuner som är aktiva i Nationellt Nätverk Navigatorcentrum och som bedriver navigatorliknande verksamhet sedan ett antal år. 
  
 29  
  
 Här bör betonas att det finns andra verksamheter, som till vissa delar, liknar navigatorcentrum, men som finansieras av exempelvis samordningsförbund eller bedrivs som  
 ESF-projekt. 
  
 30 
  
 De sju navigatorcentrum som besvarat utredningens enkät är olika, såväl avseende organisation som under vilka förutsättningar de verkar. Det finns mer som skiljer än som förenar dem. Den gemensamma nämnaren är att de arbetar med ungdomar som står långt från arbets- marknaden. Bland de sju kommunerna finns både större städer som Västerås och Helsingborg och små pendlingskommuner som Trelleborg och Skinnskatteberg. Ansvarig förvaltning för verksam- heten varierar. Det kan exempelvis vara  
 arbetsmarknads-, 
  utbildnings- eller socialförvaltningen. Navigatorcentrumen är med få undantag permanenta verksamheter, de bedrivs således inte i projektform. Det finns också politiskt beslutade mål som styr verksamheternas upp- drag. Personalen består av olika kompetenser, som coacher, studie- och yrkesvägledare, beteendevetare och fritidsledare. Personalstyrkan kan i en mindre kommun uppgå till över tiotalet årsarbetskrafter medan den i en större stad består av tre personer. Detta kan för- klaras av verksamheternas olika karaktär och inriktning. 
 Samtliga navigatorcentrum riktar sig till ungdomar under 20 år. Vad gäller äldre ungdomar finns en variation där vissa kommuner vänder sig upp till och med 24 eller 25 år, medan andra inte riktar sig till de över 20 år. Det finns även exempel på en kommun som inkluderar unga med aktivitetsersättning upp till 30 år i verksam- heten. Ansvaret för ungdomar inom det kommunala informations- 
  
 28 
  
 Ungdomsstyrelsen (2008)  
 En andra chans – Utvärdering av ideella navigatorcentrum för unga,  
 Ungdomsstyrelsens skrifter 2008:1, Stockholm, 8 f. 
  
 29 
  
 Utredningens enkät skickades till 10 kommuner. Följande kommuner besvarade enkäten: Trelleborg, Helsingborg, Västerås, Östersund, Jönköping, Fagersta/Skinnskatteberg/Robertson och Falkenberg. Se vidare bilaga 5. 
  
 30 
  
 Exempelvis Ungdomstorget i Umeå. 
  
 233 
  
 Samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar 
  
 SOU 2013:74 
  
 ansvaret är en gemensam nämnare för verksamheterna. Insatserna som erbjuds ungdomarna varierar. Det kan exempelvis vara kart- läggning, motivationsarbete, praktik, friskvårdsarbete eller ungdoms- anställningar. 
 Samverkan inom kommunen och med andra aktörer organiseras olika av navigatorcentrumen. Formaliserad samverkan genom över- enskommelser finns med olika förvaltningar inom kommunen. I ett fall där navigatorcentrum sorterar under kommunledningsförvalt- ningen omfattar samverkan med socialförvaltningen exempelvis en deltidstjänst. I ett annat fall innebär samverkan att en studie- och yrkesvägledare är placerad deltid på navigatorcentrum som drivs av arbetsmarknadsenheten. Samverkan med Arbetsförmedlingen sker på olika sätt. Personal från Arbetsförmedlingen är endast i en kom- mun lokaliserad till den kommunala verksamheten. I övriga kom- muner sker samverkan med Arbetsförmedlingen främst genom regel- bundna möten, antingen på lednings- eller handläggarnivå. 
  
 10.3.3 
  
 Andra exempel på samverkansstrukturer 
  
 Det finns andra exempel på samverkansformer riktade till ungdomar som varken arbetar eller studerar. Här redovisas en särskild insats för unga som riskerar en kriminell livsstil samt ett exempel på ett kommunalt och statligt samarbete för att bättre stödja ungdomar i utredningens målgrupp. 
 Sociala insatsgrupper för unga som riskerar att bli kriminella 
 Sociala insatsgrupper innebär en organisatorisk samverkansform mellan socialtjänst, polis och andra berörda myndigheter i syfte att arbeta med unga som riskerar att bli kriminella. 
  
 31  
  
 Utöver samverkan på övergripande nivå innebär uppdraget med de sociala insatsgrup- perna också att samverkan sker på individnivå. 
 Arbetet med de sociala insatsgrupperna inleddes i och med att regeringen 2011 gav Rikspolisstyrelsen (RPS) i uppdrag att initiera 
  
 31  
 Det finns generella samverkansöverenskommelser mellan polis och kommun i nästan alla kommuner. Överenskommelserna är ett initiativ från Rikspolisstyrelsen och syftar till att effektivisera det lokala brottsförebyggande arbetet. Det finns en särskild arbetsmodell för det lokala arbetet. Åtgärder rörande ungdomar och alkohol/narkotika är den vanligast redovisade insatsen inom ramen för överenskommelserna (Brottsförebyggande rådet (2013) 
 Samverkan mellan polis och kommun – Brottsförebyggande arbete utifrån överenskommelser 
 , rapport 2013:5, Stockholm) 
  
 234 
  
 SOU 2013:74 
  
 Samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar 
  
 en pilotverksamhet. Verksamheten skulle bedrivas i minst 6 och högst 12 kommuner och vara inriktad på unga i åldern  
 15–25 
  år. I regeringsbeslutet konstaterades att landsting, kommuner och andra berörda myndigheter redan samverkar kring målgruppen men att detta inte görs tillräckligt effektivt och att det finns brister i förtro- endet mellan aktörerna. Därmed drogs slutsatsen att socialtjänsten är i behov av bättre stöd från övriga myndigheter i arbetet med unga i riskzonen och att sociala insatsgrupper bör införas för att koordinera insatserna på individnivå. 
 Skillnaden mellan verksamheten i de sociala insatsgrupperna och traditionell samverkan, då information delas på övergripande nivå eller avidentifierat, är att samverkan i sociala insatsgrupper också sker på individnivå, utifrån ett samtycke till informationsutbyte. Av Rikspolisstyrelsens slutredovisning framgår att projektet på vissa ställen skapat nya samarbeten mellan myndigheter och organisationer och på andra ställen har det stärkt redan befintligt samarbete. 
  
 32 
  
 Sedan pilotverksamheten avslutades i oktober 2012 ligger an- svaret för att fortsätta med eller inrätta sociala insatsgrupper hos kommuner och andra berörda lokala aktörer. Regeringen gör emel- lertid bedömningen att kommunerna behöver stöd i detta arbete från nationella aktörer. Rikspolisstyrelsen har därför under 2013 fått i uppdrag att aktivt stödja det fortsatta arbetet i sociala insatsgrupper och bidra till en fortsatt utveckling av arbetssättet inom ramen för gällande regelverk. 
  
 33 
  
 Andra kommunala initiativ för unga 
 Det pågår olika verksamheter i kommuner som syftar till att genom bättre samverkan underlätta ungas etablering på arbetsmarknaden. Verksamheterna liknar ibland de ovan beskrivna navigatorcentrum- en, men de använder inte samma benämning. I likhet med navigator- centrum finns det ingen nationell reglering kring dessa och inte heller en nationell beskrivning av förekomsten. Utredningen väljer här att exemplifiera en sådan verksamhet för att visa på den bredd av samverkansprojekt som finns i landet. Som exempel används Ungdomstorget i Umeå. Andra exempel på lokala lösningar är Ung 
  
 32 
  
 Rikspolisstyrelsen (2012)  
 Sociala insatsgrupper – Redovisning av regeringsuppdrag 
 , Stockholm; Ersta Sköndal Högskola (2012)  
 Utvärdering av sociala insatsgrupper – Individinriktad samverkan kring unga i riskzonen 
 , Stockholm. 
  
 33 
  
 Regeringsbeslut I:6  
 Uppdrag till Rikspolisstyrelsen att aktivt stödja arbetet med sociala insatsgrupper 
 ,  
  
 2013-02-21, 
  
  Justitiedepartementet. 
  
 235 
  
 Samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar 
  
 SOU 2013:74 
  
 Framtid i Botkyrka, Ungdomsskrift i Halmstad och Ungdoms- centrum i Sundsvall. 
 Ungdomstorget i Umeå är en verksamhet som vänder sig till i första hand  
 18–24-åringar 
  med försörjningshinder och behov av stöd från flera aktörer samtidigt. 
  
 34  
  
 I vissa fall kan målgruppen ut- vidgas till åldersgruppen  
 16–29 
  år. I den formaliserade samverkan ingår Umeå kommun 
  
 35 
  
 , Västerbottens läns landsting genom vuxen- psykiatrin, Arbetsförmedlingen och Försäkringskassan. Ungdoms- torget är delvis finansierat av Samordningsförbundet i Umeå. Verk- samheten omfattar ett trettiotal medarbetare från de samverkande organisationerna. I princip samtliga i personalen sitter i samma lokal i s.k. integrerad samverkan. 
 Personalen från de olika organisationerna arbetar tillsammans i team. Där sker en gemensam bedömning om det finns skäl att sam- arbeta genom att ge stöd från fler än en aktör. Under de två första veckorna erbjuds den unge tre introduktionshalvdagar, ett indivi- duellt samtal och slutligen en planering i flerpart. Syftet med dagarna är att skapa ett underlag om vilken insats som är mest lämpad till den enskilde samt att ge ungdomen förutsättningar till egen påverkan. Därefter påbörjas en rad samordnade insatser utifrån den unges behov. 
  
 10.4 
  
 Erfarenheter av samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar 
  
 Under  
 2000-talet 
  har det skett flera större förändringar i styrningen av Arbetsförmedlingen och Försäkringskassan. Både Försäkrings- kassan och Arbetsförmedlingen har gått från att vara regionala myndigheter till att bli centraliserade s.k. enrådighetsmyndigheter. Samtidigt som denna förändring har skett på nationell nivå har även styrningen av insatser till arbetslösa ungdomar förändrats. I och med införandet av jobbgarantin för ungdomar i december år 2007 fick staten en större roll i genomförandet av insatser till ungdomar som varken arbetar eller studerar. I de tidigare kommunala ungdoms- programmen och ungdomsgarantin var kommunerna den huvud- sakliga utförande parten. I och med införandet av jobbgarantin för ungdomar tog i stället Arbetsförmedlingen och kompletterande 
  
 34 
  
 Utredningens studiebesök i Umeå,  
  
 2012-10-01, 
  samt kommunikation med Ungdoms- torget,  
 2013-09-17. 
  
 35 
  
 VIVA Kompetenscentrum, Socialtjänsten och Introduktionsprogrammen. 
  
 236 
  
 SOU 2013:74 
  
 Samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar 
  
 aktörer 
  
 36  
  
 över utförandet. Samtidigt vidareutvecklade kommunerna sina insatser riktade till ungdomar, men utan statlig finansiering och utan nationella regelverk och riktlinjer. Även ansvaret för etablering av unga nyanlända invandrare har överförts från kommunerna till Arbetsförmedlingen. Det skedde i samband med etableringsreformen år 2010. Behoven av samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar bör ses i relation till denna utveckling; dvs. den statliga styrningen har centraliserats och genomförandet av insatser har för- flyttats från kommuner till stat och privata aktörer. Denna utveck- ling har skapat nya förutsättningar för samarbete och samverkan. 
 Samverkan har olika syften och sker därmed också på olika sätt och leder följaktligen till olika resultat. Hur samverkan fungerar varierar beroende på vilken målgrupp som berörs, vilken nivå sam- verkan sker på samt vilka aktörer som är involverade. Dessa för- hållanden åskådliggörs inte minst i de olika slutsatser som fram- kommer i undersökningar där samverkan studerats. Det finns ingen generell bild av hur samverkan fungerar när det gäller utredningens målgrupp. Nedan följer en redogörelse för olika erfarenheter av samverkan mellan offentliga aktörer kring ungdomar. 
  
 10.4.1 
  
 Bättre förutsättningar för samverkan efterfrågas av kommuner 
  
 En central samverkansarena för unga som varken arbetar eller stu- derar är den mellan de aktörer som ska bistå de unga att återgå till arbete eller studier. De aktörer som oftast är involverade är Arbets- förmedlingen, kommunens utbildningsförvaltning, socialförvaltning samt också ofta den enhet i kommunen som arbetar med de kom- munala arbetsmarknadsinsatserna. Därutöver förekommer en rad andra aktörer såsom exempelvis Försäkringskassan. Det finns ingen generell bild av hur samverkan mellan dessa aktörer fungerar. De undersökningar som gjorts visar skiftande resultat. Sveriges Kom- muner och Landsting har t.ex. undersökt hur samarbetet mellan kommunens arbetsmarknadsenhet och olika aktörer fungerar ur ett arbetsmarknadspolitiskt perspektiv. Där framkommer att samarbetet fungerar bäst med Arbetsförmedlingen. 
  
 37  
  
 Samtidigt som arbets- marknadsenheterna ger en positiv bild av samarbetet med Arbets- 
  
 36 
  
 Kompletterande aktör är ett samlingsbegrepp för företag som efter upphandling sam- arbetar med Arbetsförmedlingen och erbjuder en kompletterande arbetsförmedlingstjänst. 
  
 37 
  
 Sveriges Kommuner och Landsting (2012)  
  
 Kommunernas arbetsmarknadsinsatser, Enkät- studie 2012 
 , Stockholm, s. 20. Undersökningen avser inte specifikt ungdomar. 
 237 
  
 Samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar 
  
 SOU 2013:74 
  
 förmedlingen indikerar Statskontorets intervjuer med kommunala företrädare om insatser för personer med ekonomiskt bistånd att det finns svårigheter i samverkan med myndigheten. 
  
 38  
  
 Kommunala före- trädare menar att Arbetsförmedlingen är alltför centralstyrd och följer regelverket för strikt. Det är enligt intervjuade kommuner svårt att upprätta en långsiktig strategi för samverkan eftersom Arbets- förmedlingens ekonomiska förutsättningar och regelverk ändras ofta. Liknande uttalanden har framförts till utredningen vid kommun- besök och i tidigare studier. 
  
 39  
  
 Kommuner verkar dock generellt inte anse att bristande samverkan mellan aktörer är det största hindret för ungas etablering i dag. 
  
 40  
  
 I stället ansågs faktorer som begränsad lokal arbetsmarknad och kommunal och statlig ekonomi utgöra större hinder. 
 Sveriges Kommuner och Landsting har också vid flera tillfällen pekat på behovet av bättre samverkan kring arbetslösa generellt, där unga som varken arbetar eller studerar är en grupp. 
  
 41  
  
 Organisatio- nen har sedan år 2007 exempelvis drivit frågan om  
 en gemensam ingång för arbetslösa 
 , en samverkanslösning som en majoritet av kom- munerna står bakom och således ser behovet av. 
  
 42  
  
 Ungdomsstyrel- sen har också konstaterat att det finns ett stort behov av förbättrad samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar. 
  
 43 
  
 I Riksrevisionens granskning av Arbetsförmedlingens insatser till unga konstateras att samordningen med kommunen bör förbätt- ras. Bättre samverkan och tydligare ansvar mellan kommun och arbetsförmedling skulle t.ex. kunna minska det dubbelarbete som antas förekomma i dag. En oklar ansvarsfördelning kan få till kon- sekvens att de unga inte får adekvat hjälp eftersom ingen aktör upp- fattar sig som ansvarig eller att det sker dubbelarbete som är onödigt kostsamt. 
  
 44 
  
 38 
  
 Statskontoret (2013)  
 Uppdrag att kartlägga kommunernas och Arbetsförmedlingens insatser för personer med ekonomiskt bistånd som är inskrivna hos Arbetsförmedlingen 
 , Dnr  
  
 2012/47-5, 
  
  Stockholm, s. 25. Undersökningen avser inte specifikt ungdomar. 
  
 39 
  
 Olofsson J. m.fl. (2009)  
 Ungdomars övergång från skola till arbetsliv – aktuella utmaningar och lokala erfarenheter 
 , Meddelanden från Socialhögskolan 2009:1, Lunds Universitet. 
  
 40 
  
 Scott, J. m.fl. (2012)  
 Ungas övergångar mellan skola och arbete – Förutsättningar, lokala strategier och åtgärder 
 , Umeå universitet, s. 46. 
  
 41 
  
 Se exempelvis Sveriges Kommuner och Landsting (2013)  
  
 Bättre samarbetsformer inom arbetsmarknadspolitiken 
 , skrivelse, dnr. Ramirez, Stockholm. 
  
 42 
  
 Se exempelvis: Göteborgsposten (2009)  
 Så kan vi öka ungas möjligheter att få jobb 
 , 2009-  
  
 06-15. 
  
 43 
  
 Ungdomsstyrelsen (2009)  
 FOKUS 09 – Metoder för att bryta ungas utanförskap – exempel från Europa 
 , Ungdomsstyrelsens skrifter 2009:7, Stockholm, s. 141. 
  
 44 
  
 Riksrevisionen (2013)  
 Ungdomars väg till arbete – individuellt stöd och matchning mot arbetsgivare 
 , RIR 2013:6, Stockholm, s. 68 ff. 
  
 238 
  
 SOU 2013:74 
  
 Samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar 
  
 Socialstyrelsen har i Öppna jämförelser följt upp förekomsten av rutiner för extern samverkan för personer med insatser från social- tjänsten. 
  
 45  
  
 Undersökningen visade att 20 procent av landets kom- muner och stadsdelar hade skriftliga rutiner för samverkan med Arbetsförmedlingen år 2012. 
  
 46  
  
 Den kommunala verksamheten med ekonomiskt bistånd hade motsvarande rutiner med Försäkrings- kassan i 12 procent av landets kommuner och stadsdelar. Även om indikatorn inte specifikt mäter samverkan kring unga personer med ekonomiskt bistånd visar den att 80 procent av landets kommuner saknar formaliserade rutiner som beskriver hur samverkan kring en- skilda ska bedrivas tillsammans med Arbetsförmedlingen. Rutiner för samverkan med landstingsfinansierad primärvård och öppen- psykiatri finns i 13 respektive 12 procent av kommunerna. 
  
 10.4.2 
  
 Arbetsförmedlingens samverkan kring ungdomar kan utvecklas 
  
 Arbetsförmedlingens samverkan kring ungdomar ser olika ut i landet beroende på lokala förutsättningar. På vissa håll finns väl funge- rande samverkan med kommunen och på andra håll finns behov av förbättring. Myndighetens bedömning generellt är att samverkan kring utredningens målgrupp behöver förstärkas och utvecklas. 
  
 47 
  
 De senaste åren har Arbetsförmedlingen sett förändrade sökande- sammansättningar vilket också har ökat behovet av samverkan och samarbete med andra samhällsaktörer, till exempel myndigheter och kommuner, för att kunna erbjuda ett individuellt stöd till arbets- sökande med särskilda behov. Detta organiseras ofta på nationell nivå men också ute på de lokala kontoren. 
  
 48  
  
 Arbetsförmedlingen och kommuner kan sluta regionala och lokala samverkansavtal. Omfatt- ningen och innehållet i samverkan varierar således. 
 Samverkan bedrivs även inom ramen för etableringsreformen. Exempelvis har Arbetsförmedlingen, Migrationsverket, Försäkrings- kassan och Skatteverket skrivit en avsiktsförklaring där myndig- 
  
 45 
  
 Socialstyrelsen (2012)  
 Öppna jämförelser av ekonomiskt bistånd 2012 – resultat och metoder 
 , Stockholm, s. 16 f. 
  
 46 
  
 Mäts genom indikatorn  
  
 Förekomst av rutiner för samverkan 
 : Det finns en gemensam och aktuell rutin för extern samverkan. Rutinen är skriftlig och beslutad på ledningsnivå. Den beskriver hur samverkan ska ske i enskilda ärenden. Rutinen är aktuell genom att den har upprättats eller följts upp det senaste året. 
  
 47 
  
 Kommunikation med Arbetsförmedlingen  
  
 (2013-05-22). 
  
 48 
  
 Arbetsförmedlingen (2013)  
  
 Arbetsmarknadsrapport 2013 
 , återrapportering enligt regle- ringsbrev, dnr  
 Morton, 
 2012-05-02, 
  Stockholm. 
 239 
  
 Samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar 
  
 SOU 2013:74 
  
 heterna gemensamt tagit initiativ att vidta åtgärder inom respektive ansvars- och verksamhetsområde för att bättre nå uppsatta mål. 
  
 49  
  
 I Statskontorets uppföljning av myndigheternas genomförande av etableringsreformen framkommer att det finns en hög ambitions- nivå hos berörda aktörer att samverka och samordna verksamheter. Trots detta konstateras att det funnits samordningsproblem och detta ledde till att regeringen gav de berörda myndigheterna i uppdrag att i samråd med Sveriges Kommuner och Landsting utveckla och för- bättra samverkan och samordning i etableringsprocessen för ny- anlända. 
  
 50  
  
 Statskontoret gör bedömningen att det finns ett behov av att bättre samordna de berörda aktörernas verksamheter samt att de handlingar som aktörerna vidtar i högre grad måste koordineras. 
  
 51 
  
 10.4.3 
  
 Samverkan kring unga med aktivitetsersättning kan bli bättre 
  
 Arbetsförmedlingen och Försäkringskassan har båda i uppdrag att särskilt samverka kring den specifika målgruppen unga med aktivitets- ersättning, i åldern  
 16–29 
  år. 
  
 52  
  
 Syftet är att stödet till individerna ska utvecklas för att underlätta återgång i arbete. Arbetet ska ske inom ramen för samordningsförbundens verksamhet och genom sam- verkan med andra aktörer. 
 Försäkringskassan har tillsammans med andra aktörer identifierat att det finns ett behov av att utveckla samarbetet med kommunerna när det gäller elever med funktionsnedsättning i gymnasieskolan och personer med aktivitetsersättning som befinner sig i daglig verksam- het. Det finns också ett behov av att kartlägga vilka strukturella hinder som finns för att närma sig arbetsmarknaden och vilka svårig- heter som uppstår för den enskilde vid övergången mellan aktörerna. Vidare framhåller myndigheten att det behövs ett utvecklat sam- arbete mellan aktörerna för att unga med funktionsnedsättning ska få det stöd de behöver för att slutföra sin utbildning och för att 
  
 49 
  
 Statskontoret (2011)  
 Etableringen av nyanlända – En uppföljning av myndigheternas genom- förande av etableringsreformen 
 , rapport 2012:22, dnr.  
  
 2010/233-5, 
  
  Stockholm, s. 133 ff. 
  
 50 
  
 Regleringsbrev för budgetåret 2012 avseende Arbetsförmedlingen, A2011/3992/A, 2011-  
  
 12-22. 
  
 51 
  
 Statskontoret (2011)  
 Etableringen av nyanlända – En uppföljning av myndigheternas genom- förande av etableringsreformen 
 , rapport 2012:22, dnr.  
  
 2010/233-5, 
  
  Stockholm, s. 148 f. 
  
 52 
  
 Regleringsbrev för budgetåret 2013 avseende Försäkringskassan,  
  
 2012-12-20, 
  Henry; Regleringsbrev för budgetåret 2013 avseende Arbetsförmedlingen,  
 2012-12-20, 
  A2012/4138/A. 
 240 
  
 SOU 2013:74 
  
 Samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar 
  
 etablera sig på arbetsmarknaden efter avslutade studier. Det gäller både gymnasiesärskolan och gymnasieskolan. 
  
 53 
  
 För många unga med funktionsnedsättning börjar etablerings- problemen redan i samband med skolgången. Här behöver skolper- sonalen kunskap om det stöd som finns att få hos de olika aktörer- na för att underlätta etablering i arbetslivet samt vilka faktorer som kan leda till ett livslångt utanförskap för att kunna arbeta preven- tivt kring dessa, stöd till familjer, stöd till individerna och stöd för att avsluta sina studier. Unga med funktionsnedsättning och deras föräldrar behöver också få information om hur aktörerna i samarbete kan ge stöd både i det kortsiktiga och långsiktiga perspektivet. Systematiska gemensamma informationsinsatser från aktörerna bör vara en del i det arbetet.  
  
 54 
  
 10.5 
  
 Myndigheternas samverkanskrav 
  
 Utredningens målgrupp är heterogen och de behov de unga har varierar. Det innebär också att ungdomarna kan komma i kontakt med flera olika myndigheter som verkar inom olika sektorer. Nedan ges en beskrivning av vilka formella krav statliga myndigheter och kommuner har vad gäller att samverka kring hela eller delar av ut- redningens målgrupp. Beskrivningarna utgår ifrån krav i lagar och förordningar som styr de relevanta myndigheternas verksamheter. En samlad bild av de olika aktörernas skyldigheter redovisas i tabellen nedan. Unga i åldern  
 16–24 
  år omfattas i flera fall av myndigheter- nas bredare samverkansskyldighet. I de fall unga särskilt pekas ut framgår det av texten. Utredningen väljer att inkludera kortfattade beskrivningar av övergripande krav på samverkan för landsting och polis. Det är aktörer som inte har direkta uppdrag att stödja ung- domars etablering, men aktörernas insatser bedöms ha betydelse för ungdomarnas möjligheter att etablera sig på arbetsmarknaden. 
  
 53 
  
 Arbetsförmedlingen och Försäkringskassan (2013)  
  
 Förstärkt stöd till unga med Aktivitets- ersättning – Återrapportering enligt regleringsbreven för 2013 
 ,  
 2013-08-01, 
  dnr:  
 Holder, 
  FK  
 003015-2013, 
  Stockholm, s. 18 ff. 
  
 54 
  
 Kommunikation med Försäkringskassan  
  
 (13-03-25). 
  
 241 
  
 Samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar 
  
 SOU 2013:74 
  
 Tabell 10.1 Samverkan mellan stat, kommun och landsting 
  
 Aktör 
  
 Målgrupp/er 
  
 Utpekade 
  
 Fokus 
  
 samverkansparter 
  
 Kommun 
  
 Individer inom ramen för 
  
 Arbetsförmedling, lands- 
  
 Socialtjänst, med särskilt 
  
 socialtjänstens verksam- 
  
 ting, Försäkringskassa, 
  
 fokus på aktivering och 
  
 het. Individer med psykisk 
  
 andra myndigheter och 
  
 rehabilitering. 
  
 eller annan funktions- 
  
 organisationer och 
  
 nedsättning. 
  
 föreningar. 
  
 Individer som är i behov 
  
 av samordnade 
  
 rehabiliteringsinsatser. 
  
 Arbets- 
  
 Unga med funktions- 
  
 Försäkringskassa, andra 
  
 Rehabilitering samt 
  
 förmedlingen 
  
 nedsättning samt 
  
 myndigheter, kommun, 
  
 etablering av nyanlända 
  
 nyanlända invandrare. 
  
 landsting, företag och 
  
 invandrare. 
  
 Individer som är i behov 
  
 organisationer. 
  
 av samordnade 
  
 rehabiliteringsinsatser. 
  
 Försäkrings- 
  
 Unga med aktivitets- 
  
 Arbetsgivare, arbetstagar- 
  
 Rehabilitering. 
  
 kassan 
  
 ersättning. 
  
 organisation, hälso- och 
  
 Individer som är i behov 
  
 sjukvården (landsting), 
  
 kommun, Arbetsförmedling 
  
 av samordnade 
  
 och andra myndigheter. 
  
 rehabiliteringsinsatser. 
  
 Landsting 
  
 Personer i behov av 
  
 Kommun, Försäkrings- 
  
 Rehabilitering och 
  
 rehabilitering eller 
  
 kassa och Arbetsförmed- 
  
 habilitering. 
  
 habilitering. Människor 
  
 ling. 
  
 med psykisk funktions- 
  
 nedsättning. 
  
 Individer som är i behov 
  
 av samordnade 
  
 rehabiliteringsinsatser. 
  
 Polisen 
  
 Personer som berörs av 
  
 Kommuner, andra 
  
 Brottsförebyggande och 
  
 polisens verksamhet. 
  
 myndigheter och 
  
 brottsbekämpande 
  
 organisationer. 
  
 insatser. 
  
 10.5.1 
  
 Kommuner har flera skyldigheter att samverka 
  
 Kommunen har, enligt socialtjänstlagen, det yttersta ansvaret för att enskilda får det stöd och den hjälp de behöver. 
  
 55  
  
 Socialtjänsten har också ett grundläggande ansvar för att främja den enskildes rätt 
  
 55  
 2 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453). 
 242 
  
 SOU 2013:74 
  
 Samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar 
  
 till arbete och utbildning. 
  
 56  
  
 Detta ansvar gäller alla kommunmed- borgare. Kommunen har också ett särskilt ansvar enligt socialtjänst- lagen att se till att det finns rutiner för att förebygga, upptäcka och åtgärda risker och missförhållanden inom socialtjänstens verksam- het rörande barn och ungdom. 
  
 57  
  
 Socialtjänsten ska i insatser till en- skilda vid behov samverka med andra samhällsorgan och med orga- nisationer och föreningar. 
  
 58  
  
 Även i den uppsökande verksamheten ska socialtjänsten vid behov samverka med relevanta aktörer. 
  
 59 
  
 Utöver socialtjänstens grundläggande uppdrag finns det också skyldigheter för kommunen att samråda med Arbetsförmedlingen kring insatser för individer som beviljats ekonomiskt bistånd. En kommun kan genom socialtjänsten begära att den som uppbär för- sörjningsstöd ska delta i praktik eller annan kompetenshöjande verk- samhet. Detta villkor gäller om individen inte har kunnat få någon lämplig arbetsmarknadspolitisk åtgärd. 
  
 60  
  
 Innan socialtjänsten fattar beslut kring en sådan anvisning ska samråd ske med Arbetsförmed- lingen. Socialstyrelsen påpekar i stöd för rättstillämpning och hand- läggning för ekonomiskt bistånd att socialtjänsten har en skyldighet att samverka med andra berörda myndigheter, framför allt Arbets- förmedlingen, Försäkringskassan och andra arbetsrehabiliterande organ för att åstadkomma samordnade insatser. 
  
 61 
  
 Kommunen, genom socialtjänsten, har även ett särskilt ansvar för människor med funktionsnedsättning, genom socialtjänstlagen, och även genom lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS). 
  
 62  
  
 I planeringen av insatser för personer med fysisk och psy- kisk funktionsnedsättning ska kommunen samverka med landstinget och andra samhällsorgan och organisationer. Kommunen ska även ingå en överenskommelse med landstinget om ett samarbete i fråga om personer med psykisk funktionsnedsättning. 
  
 63  
  
 Regeringen inför- de denna skyldighet med motivet att det är särskilt viktigt för per- soner med psykisk funktionsnedsättning och deras anhöriga att det finns överenskommelser som tydliggör ansvarsfördelningen mellan 
  
 56 
  
 3 kap. 2 § socialtjänstlagen (2001:453). 
  
 57 
  
 3 kap. 3 a § socialtjänstlagen (2001:453). 
  
 58 
  
 3 kap. 5 § socialtjänstlagen (2001:453). 
  
 59 
  
 3 kap. 4 § socialtjänstlagen (2001:453). 
  
 60 
  
 4 kap. 4 § socialtjänstlagen (2001:453). T.o.m. den 30 juni 2013 gällde detta endast för individer under 25 år och inte samtliga försörjningsstödstagare. Numera kan kommunen ställa krav även på äldre personer. 
  
 61 
  
 Socialstyrelsen (2003)  
 Ekonomiskt bistånd – Stöd för rättstillämpning och handläggning 
 av ärenden i den kommunala socialtjänsten 
 , Stockholm, s. 88. 
  
 62 
  
 5 kap. 7 § socialtjänstlagen (2001:453); lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. 
  
 63 
  
 5 kap. 8 a § socialtjänstlagen (2001:453). 
  
 243 
  
 Samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar 
  
 SOU 2013:74 
  
 huvudmännen. Regeringen konstaterade också att överenskommel- ser behövs för yrkesverksamma inom socialtjänsten och hälso- och sjukvården, särskilt i frågor där det kan uppstå konflikter. 
  
 64  
  
 Individer som omfattas av lagen om stöd och service till funktionshindrade (LSS) har rätt till en individuell plan med beslutade och planerade åtgärder. 
  
 65  
  
 Kommunen är skyldig att verka för att insatserna som tas upp i planen är samordnade. 
  
 66 
  
 Vidare har kommunen också en möjlighet att samverka med lands- tinget, Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen inom ramen för lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabiliteringsinsat- ser. 
  
 67  
  
 Samverkan ska ske inom ramen för socialtjänstens verksamhet och den ska syfta till att uppnå en effektivare användning av till- gängliga resurser. 
  
 10.5.2 
  
 Vissa krav på Arbetsförmedlingen att samverka 
  
 Arbetsförmedlingen har i dag inget generellt krav på samverkan kring målgruppen unga som varken arbetar eller studerar. Däremot har myndigheten en särskild skyldighet att samverka kring unga med funktionsnedsättning. 
  
 68  
  
 Av regleringsbrevet framgår att myn- digheten särskilt ska redovisa hur samverkan bedrivs med andra aktörer som kommuner och arbetsmarknadens parter avseende exem- pelvis insatser för att bryta och förhindra långvarig arbetslöshet. 
  
 69  
  
 Det finns dock inget särskilt återrapporteringskrav kring generell samverkan vad gäller ungdomar som står långt från arbetsmarkna- den. Däremot har Arbetsförmedlingen ett uppdrag att tillsammans med Försäkringskassan inom ramen för sitt samarbete, inom sam- ordningsförbundens verksamhet och genom samverkan med andra relevanta aktörer, stödja unga med aktivitetsersättning som har behov av arbetslivsinriktad rehabilitering eller samordnade rehabiliterings- insatser för att uppnå eller förbättra sin arbetsförmåga. 
  
 70 
  
 Arbetsförmedlingens verksamhet för unga med funktionsned- sättning innebär samverkan med skolan för att säkerställa och under- 
  
 64 
  
 Prop. 2008/09:193  
  
 Vissa psykiatrifrågor m.m 
 , s. 13 ff. 
  
 65 
  
 10 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. 
  
 66 
  
 14 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. 
  
 67 
  
 2 kap. 6 § socialtjänstlagen (2001:453). 
  
 68 
  
 15 § förordning (2007:1030) med instruktion för Arbetsförmedlingen. 
  
 69 
  
 Regleringsbrev för budgetåret 2013 avseende Arbetsförmedlingen, A2013/1184/A, 2013-  
  
 03-21. 
  
 70 
  
 Regleringsbrev för budgetåret 2013 avseende Arbetsförmedlingen, A2013/1184/A, 2013-  
  
 03-21. 
  
 244 
  
 SOU 2013:74 
  
 Samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar 
  
 lätta övergången från skola till arbetsliv för elever med särskilda behov. Arbetsförmedlingen ska även samverka med Försäkrings- kassan och kommunens dagliga verksamhet enligt Lagen om stöd och service till vissa funktionsnedsatta (LSS) i syfte att öka möjlig- heterna till egen försörjning genom arbete för personer med funk- tionsnedsättning. 
 Uppdraget omfattar målgrupperna: 
  
 unga som fyllt 16 men inte 30 år med en diagnostiserad funk- tionsnedsättning och som finns i skolan eller som skrivs in vid Arbetsförmedlingen i nära anslutning till skolslut 
  
 unga under 30 år som har aktivitetsersättning eller finns inom kommunens dagliga verksamhet och aktualiseras till Arbetsför- medlingen genom Försäkringskassan eller den dagliga verksam- heten. 
  
 Enligt instruktionen framgår också att myndigheten ska samverka med Försäkringskassan, kommun och landsting enligt lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabiliteringsinsatser. 
 Samverkansinsatser inom ramen för etableringsreformen 
 Arbetsförmedlingen har ansvar för att nyanlända invandrare erbjuds insatser som främjar en snabb och effektiv etablering på arbets- marknaden. 
  
 71  
  
 Myndigheten ska inom ramen för uppdraget vara sam- ordnande, stödjande och pådrivande i förhållande till övriga berörda parter. För vissa nyanlända invandrare har Arbetsförmedlingen ett särskilt ansvar enligt lagen (2010:197) om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare. Lagen gäller huvudsakligen nyanlända som varken arbetar eller studerar. 
  
 72  
  
 Inom ramen för detta ansvar ska myndigheten samordna etableringsinsatser som syftar till att under- lätta och påskynda dessa personers etablering i arbets- och sam- hällslivet, samt vara stödjande och pådrivande i förhållande till be- rörda parter. 
  
 73  
  
 Arbetsförmedlingen ska tillsammans med den ny- anlände upprätta en etableringsplan i syfte att påskynda etableringen. Planen ska också utformas i samverkan med berörda kommuner, myndigheter, företag och organisationer. 
  
 74  
  
 Lagen omfattar 
  
 71 
  
 6 § förordningen (2007:1030) med instruktion för Arbetsförmedlingen. 
  
 72 
  
 6 § lagen (2010:197) om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare. 
  
 73 
  
 6 a § förordningen (2007:1030) med instruktion för Arbetsförmedlingen. 
  
 74 
  
 7 § lagen (2010:197) om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare. 
  
 245 
  
 Samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar 
  
 SOU 2013:74 
  
 nyanlända mellan 20 och 64 år som har beviljats ett uppehållstillstånd som kan ligga till grund för folkbokföring samt nyanlända som fyllt 18 men inte 20 år förutsatt att han eller hon saknar föräldrar i Sverige. 
  
 75 
  
 10.5.3 
  
 Försäkringskassan ska särskilt samverka kring unga med aktivitetsersättning 
  
 Försäkringskassan har ett tydligt uppdrag att samverka kring unga med funktionsnedsättning och särskilt unga med aktivitetsersättning. De senare är ofta en utsatt grupp som riskerar ett långvarigt utan- förskap. Vad gäller unga med aktivitetsersättning ska Försäkrings- kassan identifiera behov av samordning, verka för att insatser av rehabiliterande och/eller aktiverande karaktär kommer till stånd, samt samordna och utöva tillsyn över de insatser som tillhandahålls av andra aktörer. 
  
 76  
  
 Försäkringskassan ska bl.a., efter individens sam- tycke, i rehabiliteringen samverka med arbetsgivare, arbetstagarorga- nisation, hälso- och sjukvården, socialtjänsten, Arbetsförmedlingen och andra myndigheter som berörs av individens rehabilitering. 
  
 77  
  
 Uppdraget att samverka kring unga med aktivitetsersättning fram- går också av myndighetens regleringsbrev. 
  
 78  
  
 Där förtydligas att mål- gruppen särskilt ska beaktas inom ramen för samordningsförbunden och genom samverkan med andra relevanta aktörer. Försäkrings- kassan har också ett generellt uppdrag enligt instruktionen att samverka med Arbetsförmedlingen, Arbetsmiljöverket och Social- styrelsen kring en effektiv användning av resurser inom rehabili- teringsområdet. Av instruktionen framgår också att myndigheten ska träffa överenskommelser med kommun, landsting eller Arbets- förmedlingen och bedriva finansiell samordning inom ramen för lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabiliteringsinsatser. 
  
 10.5.4 
  
 Många generella krav på landstingen 
  
 Målet för hälso- och sjukvården är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. 
  
 79  
  
 Landsting och kommuner ska ut- 
  
 75 
  
 2 § lagen (2010:197) om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare. 
  
 76 
  
 30 och 33 kap. socialförsäkringsbalken (2010:110). 
  
 77 
  
 30 kap. 10 § socialförsäkringsbalken (2010:110). 
  
 78 
  
 Regleringsbrev för budgetåret 2013 avseende Försäkringskassan, S2013/3115/SF,  
  
 2013-04-18. 
  
 79 
  
 2 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). 
  
 246 
  
 SOU 2013:74 
  
 Samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar 
  
 forma och genomföra vård och behandling så långt det är möjligt i samråd med patienten. Olika insatser för patienten ska samordnas på ett ändamålsenligt sätt. 
  
 80  
  
 Landstingen är skyldiga att planera habi- litering, rehabilitering och tillhandahållande av hjälpmedel i samverkan med den enskilde. 
  
 81  
  
 Enligt hälso- och sjukvårdslagen ansvarar också landstingen för rehabilitering och habilitering till de som är bosatta i landstinget. 
  
 82  
  
 Landsting och kommuner ska bedriva ett nära sam- arbete kring personer med psykisk funktionsnedsättning. Både lands- ting och kommun är skyldiga att ingå en överenskommelse om samarbete kring personer med psykisk funktionsnedsättning. 
  
 83  
  
 Lands- tinget är skyldigt att gemensamt med kommun utarbeta rutiner för samordning av insatser som riktas till enskilda inom bl.a. ramen för ovanstående lagstiftning samt vid insatser till de som omfattas av LSS. 
  
 84 
  
 Av hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) framgår även att lands- tinget får träffa överenskommelse med kommun, Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen om att inom ramen för landstingets upp- gifter samverka i syfte att uppnå en effektivare användning av till- gängliga resurser. Enligt bestämmelser i lagen (2003:1210) om finan- siell samordning av rehabiliteringsinsatser får landstinget delta i finansiell samordning inom rehabiliteringsområdet. 
  
 10.5.5 
  
 Polis och socialtjänst ska samarbeta kring barn och unga 
  
 Polisen ska samarbeta med andra myndigheter och organisationer vars verksamheter berör polisverksamheten. 
  
 85  
  
 Det finns ett särskilt samarbetskrav med myndigheterna inom socialtjänsten. Polisen ska exempelvis vid behov underrätta socialtjänsten om förhållanden som kan leda till en åtgärd av kommunen. Det finns särskilda bestämmel- ser som gäller ungdomar som utsätts för brott och unga som begår brott, vilka medför krav på att polisen på olika sätt prioriterar arbete med ungdomar. 
  
 86 
  
 80 
  
 2 a § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). 
  
 81 
  
 3 b § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). 
  
 82 
  
 3 b § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). 
  
 83 
  
 8 a § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). 
  
 84 
  
 Socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2007:10) om samordning av insatser för habilitering och rehabilitering. 
  
 85 
  
 3 § polislagen (1984:387). 
  
 86 
  
 Socialstyrelsen (2012)  
 Samverkan i sociala insatsgrupper – vägledning för lokalt arbete i syfte att motverka en kriminell livsstil bland unga 
 , Stockholm, s. 14 f. 
  
 247 
  
 Samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar 
  
 SOU 2013:74 
  
 10.6 
  
 Sammanfattande iakttagelser och utvecklingsområden 
  
 Utredningen kan konstatera att det finns flera olika krav på såväl statliga myndigheter som kommuner och landsting att samverka. Kraven finns ofta inom specifika områden för särskilda målgrupper, exempelvis individer med ekonomiskt bistånd, unga med aktivitets- ersättning eller nyanlända invandrare. Det finns däremot få generella krav på samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar. Det finns vidare flera olika typer av initiativ som syftar till att förbättra samordningen av insatser till unga. Det kan handla om navigator- centrum, sociala insatsgrupper, verksamheter inom ramen för sam- ordningsförbunden eller utvecklad samverkan mellan Arbetsför- medlingen och Försäkringskassan. Den reglering och de krav på samverkan som finns kring ungdomsgruppen är i många fall på en övergripande nivå. 
 Vidare kan konstateras att samarbetet mellan centrala aktörer som Arbetsförmedling, Försäkringskassa och kommuner bör ut- vecklas för att de ungdomar som har störst behov ska få bättre stöd. Kommunerna har pekat på svårigheter att samverka med de statliga aktörerna. Svårigheterna berör bl.a. möjligheterna att teckna lång- siktiga lokala överenskommelser om samarbeten. Även Arbetsför- medlingen och Försäkringskassan har bedömt att samverkan kring unga kan utvecklas. Riksrevisionen har vidare pekat på att samord- ningen mellan statliga och kommunala arbetsmarknadsinsatser för ungdomar kan förbättras i syfte att undvika dubbelarbete. De många olika lokala samverkansprojekten med utredningens målgrupp i fokus, exempelvis finansierade av Europeiska socialfonden, visar också på ett lokalt behov av att utveckla former för samverkan mellan stat och kommun i syfte att ge bättre stöd till individerna. Det finns så- ledes behov av att vidareutveckla former för samverkan och sam- ordning av insatser till unga som varken arbetar eller studerar. 
 Utredningen kan slutligen konstatera att saknas strukturer för samverkan kring utredningens målgrupp som är etablerade i hela landet. Det finns också få strukturer som har en nationell reglering som bl.a. möjliggör gemensamma arbetssätt för samverkande orga- nisationer. Detta kan medföra att samverkan ofta blir beroende av lokala initiativ och förhållanden. Förutsättningarna för berörda aktör- er att kunna enas om syfte och organisering av samverkan varierar således, vilken målgrupp som ska vara i fokus likaså. Det finns också få strukturer för samverkan där de ekonomiska förutsättningarna är 
 248 
  
 SOU 2013:74 
  
 Samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar 
  
 reglerade och där det finns krav på att de samverkande aktörerna representeras på ledningsnivå. 
 249 
  
 11 
  
 Förslag: Satsa på unga i samverkan 
  
 Utredningen kan konstatera att det pågår en mängd olika former av samverkan mellan myndigheter, kommuner, näringsliv och det civila samhället för att bättre stödja ungdomar som varken arbetar eller studerar (se kapitel 10). Trots det finns det alltför många indika- tioner på att unga riskerar att hamna mellan olika aktörers ansvar. 
  
 1  
  
 Utredningen anser därför att en strukturerad samverkan för mål- gruppen bör utvecklas och förstärkas. Det ska finnas bättre möjlig- heter att utifrån ungdomens behov och på lokal nivå verka till- sammans för en återgång till arbete eller utbildning. I detta kapitel ger utredningen därför förslag på hur samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar kan utvecklas. 
 Utredningen ska enligt direktivet analysera hur en bred sam- verkan kan åstadkommas och vilka organisatoriska hinder som finns för att uppnå en effektiv samverkan. Vidare ska utredningen under- söka hur redan etablerade strukturer kan användas för att uppnå effektiv samverkan i syfte att stödja unga som varken arbetar eller studerar. 
 Här bör betonas att samverkan är ett verktyg för att indirekt förbättra förutsättningarna för att insatser till unga ska ge effekt. Samverkan kan fungera som ett smörjmedel för att förbättra kvali- teten i mötet mellan handläggare och den enskilde ungdomen. Varje huvudman måste därför ständigt utveckla sin egen verksamhet. Samverkan är inte, och kommer aldrig att vara, den enda lösningen för att hjälpa unga vidare till arbete eller utbildning. Vidare kan och ska samverkan bedrivas på olika nivåer och på olika sätt. Utred- ningens förslag i denna del avser således att komplettera och för- stärka befintliga strukturer, inte att riva upp och ersätta gamla. 
  
 1  
 Se exempelvis: remissvar från Sveriges Kommuner och Landsting och Stockholms stad på SOU 2013:13; Riksrevisionen (2013)  
 Ungdomars väg till arbete – individuellt stöd och match- ning mot arbetsgivare 
 , RIR 2013:6, Stockholm, s. 77. 
 251 
  
 Förslag: Satsa på unga i samverkan 
  
 SOU 2013:74 
  
 11.1 
  
 Övergripande mål och syfte med förslagen 
  
 Utredningens samtliga förslag, både i delbetänkandet, och i detta slutbetänkande syftar övergripande mot samma mål: fler unga i arbete eller utbildning. Förbättrade möjligheter att samverka för- väntas leda till högre kvalitet i insatser till den enskilde ungdomen. Samtidigt förväntas förbättrad samverkan mellan statliga och kom- munala myndigheter leda till bättre service till individen. Genom att berörda myndigheter möts och tillsammans kan bedöma individens behov skapas förutsättningar för ett ändamålsenligt stöd från det offentliga. När flera myndigheter tillsammans kan disku- tera lämpliga stödinsatser kan mer flexibla och individuellt behovs- anpassade lösningar skapas. Situationer där individen får börja om på nytt hos varje myndighet kan undvikas. Bättre samverkan mellan organisationer förväntas således ge positiva effekter i indi- videns möten med det offentliga. Samverkan kan, om den är väl- fungerande, även förväntas ge positiva effekter på organisations- nivå. Bättre utnyttjande av det offentligas resurser, ökad förståelse för olika myndigheters uppdrag eller utökad kunskapsöverföring mellan sektorer kan uppnås genom samverkan. 
  
 11.2 
  
 Många krav på samverkan – få etablerade strukturer 
  
 Utredningen kan konstatera att det finns en mängd olika krav på myndigheter att samverka kring olika målgrupper. Emellertid är kraven på samverkan ofta formulerade på en övergripande nivå. De är också ofta formulerade utan tydliga mål och förväntningar om vilka resultat som ska åstadkommas. I vissa fall ingår inte krav på samverkan i myndigheternas grunduppdrag. Regeringen styr i stället via krav på återrapportering av genomförd verksamhet. Den samman- tagna bilden är således att det finns få generella krav på statliga och kommunala myndigheter att samverka eller samordna arbetet kring unga som varken arbetar eller studerar. Däremot finns det krav att samverka avseende specifika målgrupper, exempelvis unga med aktivitetsersättning och nyanlända invandrare. I de fall särskilda målgrupper pekas ut saknas ofta särskilt avsatta resurser. Utred- ningen bedömer att styrningen av samverkan är relativt svag. Att så är fallet behöver inte vara ett problem, men det kan förklara varför tidsbegränsade samverkansprojekt, exempelvis inom ramen för 
 252 
  
 SOU 2013:74 
  
 Förslag: Satsa på unga i samverkan 
  
 Europeiska socialfonden, är vanligt förekommande. Det kan också förklara frånvaron av nationellt etablerade strukturer där statliga och kommunala myndigheter möts för att tillsammans säkerställa att ung- domarna får rätt stöd. 
  
 11.3 
  
 Fler unga i samordnade insatser 
  
 I det föregående kapitlet redovisades olika permanenta och tempo- rära strukturer för samverkan kring utredningens målgrupp. Utred- ningen har analyserat de olika modellerna i relation till vad som är förutsättningarna för en fungerande samverkan. Utredningen finner då att samordningsförbundens verksamhet uppfyller flera av de förut- sättningar för framgångsrik samverkan som framkommer i tidigare undersökningar. 
  
 2 
  
 Samordningsförbunden har en lagstiftning som skapar en struktur kring samverkan. Lagstiftningen anger ett gemensamt syfte. Insat- serna ska syfta till att deltagarna uppnår eller förbättrar sin förmåga att utföra förvärvsarbete. Detta ger en grund för att de samverkande parterna, Arbetsförmedling, Försäkringskassa, kommun och lands- ting ska få en gemensam uppfattning om hur verksamheten ska organiseras. Genom att dessa centrala aktörer deltar skapas förut- sättningar för att på lokal nivå ta ett övergripande ansvar för de ungdomar som har behov av samordnade insatser och annars riskerar att falla mellan stolarna. 
 I samordningsförbunden krävs deltagande på ledningsnivå. Det innebär också att samverkan har förutsättningar att bli förankrad i respektive organisation. Vidare finns en utpekad och avgränsad mål- grupp för insatserna. I samordningsförbunden avsätts också resurser på lika villkor enligt en fastställd princip. Ytterligare en viktig prin- cip är att respektive myndighets grunduppdrag inte förändras inom ramen för förbundens verksamhet. Utöver ovanstående förutsätt- ningar har samordningsförbunden en infrastruktur för nationell upp- följning 
  
 3  
  
 och löpande uppföljning sker såväl lokalt som nationellt. 
 Den finansiella samordningen bedöms öka möjligheterna till en effektiv planering för de enskilda individerna. Det anses också vara en styrka att samverkansformen utgår från lokala behov. 
  
 4  
  
 För en 
  
 2 
  
 Se vidare kapitel 10. 
  
 3 
  
 Det sektorsövergripande systemet för uppföljning av samverkan och finansiell samordning inom rehabiliteringsområdet (SUS). 
  
 4 
  
 Försäkringskassan (2013)  
 Uppföljning av finansiell samordning – Redovisning enligt För- säkringskassans regleringsbrev 2012,  
  
 2013-02-08, 
  
  dnr  
  
 001565-2013, 
  
  Stockholm, s. 20 f. 
  
 253 
  
 Förslag: Satsa på unga i samverkan 
  
 SOU 2013:74 
  
 särskilt utsatt grupp är inte enskilda myndigheters verktygslådor till- räckliga. Genom utökad samverkan får individen tillgång till bättre verktyg. 
  
 5  
  
 Samordningsförbund kan finansiera både ordinarie verk- samhet och tidsbegränsade projekt. 
  
 6 
  
 Ytterligare en fördel med samordningsförbunden är att de cen- trala aktörerna redan i dag bedriver verksamhet riktad till utred- ningens målgrupp. En förstärkning av den pågående verksamheten bör därför ha goda förutsättningar att snabbt komma fler unga till del. Här kan nämnas att det exempelvis är vanligt att Arbetsförmed- lingens handläggare hänvisar de ungdomar som har ett stort behov av stöd till insatser inom ramen för samordningsförbund. Enligt Riksrevisionens kartläggning pågår det gemensamma arbetsmark- nadsinsatser för unga inom ramen för samordningsförbund i drygt hälften av landets kommuner. 
  
 7 
  
 Som utredningen har visat i föregående kapitel pågår det också andra typer av verksamheter som alla syftar till att genom sam- verkan bättre stödja unga som varken arbetar eller studerar. Dessa verksamheter kan fungera väl i en enskild kommun, men det saknas en struktur för att på bred front bygga vidare på sådana verk- samheter. Den verksamhet som bedrivs inom samordningsförbund i 222 
  
 8  
  
 av landets 290 kommuner är således den enda etablerade strukturen för samverkan som utredningen anser kan vara utgångs- punkt för en förbättrad effektiv samverkan. 
 Nackdelar med satsa på unga inom den finansiella samordningen 
 En risk med en förstärkt satsning på unga inom samordnings- förbund är att det kan bidra till bortträngningseffekter. Det skulle exempelvis kunna innebära att målgruppen unga med funktions- nedsättning, som särskilt ska prioriteras av Försäkringskassan och 
  
 5 
  
 Statskontoret (2008)  
 Staten regionalt och lokalt – Modeller för organisation och samverkan 
 , 2008:3, dnr  
  
 2007/227-5, 
  
  Stockholm, s. 96. 
  
 6 
  
 Försäkringskassan (2013)  
 Uppföljning av finansiell samordning – Redovisning enligt För- säkringskassans regleringsbrev 2012,  
  
 2013-02-08, 
  
  dnr  
  
 001565-2013, 
  
  Stockholm, s. 8 f. 
  
 7 
  
 Gemensamma arbetsmarknadsinsatser pågår i 75 procent av kommunerna. Ca 60 procent av dessa insatser genomförs inom ramen för samordningsförbund. Riksrevisionen (2013) 
  
 Ungdomars väg till arbete – individuellt stöd och matchning mot arbetsgivare,  
 RIR 2013:6, Stockholm, s. 55. 
  
 8 
  
 Försäkringskassan (2013)  
 Uppföljning av finansiell samordning – Politikområde Ersättning vid arbetsoförmåga – Återrapportering enligt regleringsbrevet 
 , dnr  
  
 003017-2013, 
  
 2013-07-10, 
  
  Stockholm, s. 11. 
  
 254 
  
 SOU 2013:74 
  
 Förslag: Satsa på unga i samverkan 
  
 Arbetsförmedlingen 
  
 9 
  
 , inte får ta del av insatser i samma utsträck- ning som i dag. Det kan leda till att samordningsförbunden ökar omfattningen av insatser till unga generellt, och inte i samma grad utvecklar specifika insatser till en redan utpekad målgrupp. I syfte att motverka det föreslår utredningen att staten bör öka sin andel av finansieringen för att fler ungdomar ska nås av samordnings- förbundens insatser (se avsnitt 11.4.2). Mer resurser bör innebära att befintliga insatser till exempelvis unga med aktivitetsersättning inte minskar i omfattning. 
 Ett annat argument mot att vidareutveckla den finansiella sam- ordningen är att det finns begränsad kunskap om de insatser som finansieras av samordningsförbund. Det är oklart om de är bättre eller sämre än andra insatser till målgruppen. Avsaknaden av kun- skap är dock inte unik för samordningsförbundens verksamhet. Kunskapen om effekter av arbetsmarknadspolitiska eller liknande insatser till ungdomar är bristfällig (se kapitel 7). Denna kunskap behöver fördjupas. Samtidigt kvarstår behovet av bättre förutsätt- ningar för samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar. Trots avsaknaden av regelrätta effektutvärderingar kvarstår bedöm- ningen att samordningsförbunden är den bästa tillgängliga platt- formen för att förstärka förutsättningarna för samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar. 
 Flera vägar för att förstärka samverkan 
 Utredningen bedömer samlat att samordningsförbundens verksam- het kan utvecklas och utvidgas för att skapa bättre förutsättningar för en effektiv samverkan för unga som varken arbetar eller stu- derar. Utredningen anser vidare att möjligheten att samverka kring ungdomar under 20 år utanför gymnasieskolan inom ramen för samordningsförbund ska tydliggöras och att Arbetsförmedlingens roll i samverkan ska utvecklas. Utredningen föreslår därför följande förändringar: 
  
 unga som varken arbetar eller studerar ska särskilt uppmärksam- mas inom samordningsförbunden genom att resurser för ända- målet tillförs, 
  
 9  
 Regleringsbrev för budgetåret 2013 avseende Arbetsförmedlingen, A2012/4138/A, 2012-  
 12-20; 
  Regleringsbrev för budgetåret 2013 avseende Försäkringskassan, Henry,  
 2012-12-20. 
  
 255 
  
 Förslag: Satsa på unga i samverkan 
  
 SOU 2013:74 
  
 möjligheten att inom samordningsförbunden samverka kring unga under 20 år som omfattas av det kommunala aktivitetsansvaret 
  
 10  
  
 förtydligas, 
  
 Arbetsförmedlingen ska särskilt uppmärksamma unga som står långt från arbetsmarknaden och är i behov av samordnade insatser inom ramen för den finansiella samordningen inom rehabilite- ringsområdet (FINSAM), 
  
 Arbetsförmedlingen ges i uppdrag att utveckla samverkan med kommuner och statliga myndigheter kring unga som står särskilt långt från arbetsmarknaden och har behov av samordnade insatser, och att 
  
 en nationell samordnare tillsätts för att stimulera och stödja sam- ordningsförbunden insatser till unga under åren  
  
 2015–2017. 
  
 Samlat bedömer utredningen att dessa förslag bidrar till att sam- verkan kring unga som varken arbetar eller studerar utvecklas och förstärks. 
  
 11.4 
  
 Unga ska särskilt uppmärksammas inom den finansiella samordningen 
  
 En väl fungerande samverkan kräver struktur, styrning och samsyn. Unga är i dag ofta en målgrupp inom samordningsförbunden. Det var dock endast 6 000 unga som berördes av insatser under år 2012, cirka 80 procent av de unga var i åldern  
 20–24 
  år och resterande 20 procent i åldern  
 16–19 
  år. 
  
 11  
  
 Det är också tydligt att omfatt- ningen av insatser till unga varierar stort mellan olika samordnings- förbund, vilket framgår av diagrammet nedan. 
  
 10 
  
 Se utredningens förslag i delbetänkandet SOU 2013:13  
  
 Ungdomar utanför gymnasieskolan 
  
 – ett förtydligat ansvar för stat och kommun 
 , s. 141 ff. 
  
 11 
  
 Siffran baseras på insatser för ungdomar som har gett sitt samtycke till registrering i sam- ordningsförbunden uppföljningssystem SUS. Alla som deltagit i insatser registreras av sam- ordningsförbunden, dock inte i uppföljningssystemet. 
  
 256 
  
 SOU 2013:74 
  
 Förslag: Satsa på unga i samverkan 
  
 Diagram 11.1 Andel ungdomar  
 (16–24 
  år) av samtliga deltagare som deltar i insatser inom ramen för samordningsförbund (2012) 
 Källa: Försäkringskassan (2013), uppgifter från SUS 
  
 12  
  
 och utredningens bearbetningar. 
 En möjlig tolkning av detta mönster är att samordningsförbunden förhåller sig olika till den nuvarande lagstiftningen. Vissa förbund tycks göra en vidare tolkning av målgruppen och behoven av rehabili- tering än andra. En annan möjlig förklaring är att samordningsför- bunden prioriterar ungdomsgruppen i olika utsträckning. 
  
 11.4.1 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar tillhör samordningsförbundens målgrupp 
  
 Utredningens bedömning:  
 Ungdomar från 16 år som varken arbetar eller studerar och är i behov av samordnade insatser till- hör samordningsförbundens målgrupp. 
 Målgruppen för den finansiella samordningen är i dag individer som är i behov av samordnade rehabiliteringsinsatser. I utredning- ens samtal med olika samordningsförbund har det framkommit att åldersgränsen för insatser kan tolkas olika samt att begreppet rehabilitering också ges olika tolkning. 
  
 12  
 Det sektorsövergripande systemet för uppföljning av samverkan och finansiell samordning inom rehabiliteringsområdet (SUS). 
 257 
  
 Förslag: Satsa på unga i samverkan 
  
 SOU 2013:74 
  
 Det finns i dag inga angivna åldersgränser för målgruppen. En- ligt förarbeten omfattar lagstiftningen huvudsakligen personer i  
 förvärvsaktiv  
 ålder, vanligen  
 20–64 
  år. 
  
 13  
  
 Samtidigt framgår det också tydligt att barn och ålderspensionärer är exkluderade eftersom behovet av samverkan kring dessa främst gäller kommun och lands- ting. Vidare betonas att det angivna åldersintervallet inte utgör någon fast avgränsning; både yngre och äldre personer än de angivna kan ingå i målgruppen, om de av något skäl kan hänföras till gruppen. 
 Även begreppet  
 rehabilitering  
 ges en vid innebörd i förarbetena till lagstiftningen. Det handlar om insatser för personer som står långt från arbetsmarknaden som syftar till att individen kommer ut på arbetsmarknaden och till egen försörjning. Individerna kan ha olika psykiska eller fysiska besvär samt arbetsmarknadsmässiga eller sociala problem, ofta flera av dessa samtidigt. 
  
 14  
  
 Det kan således röra sig om medicinsk, arbetslivsinriktad, yrkesinriktad eller social rehabilitering. I riksdagens behandling av propositionen som före- gick lagstiftningen påpekade socialutskottet vikten av att den finan- siella samordningen också arbetar med förebyggande insatser, exempelvis av hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande karak- tär. 
  
 15  
  
 Det finns således ett utrymme även för förebyggande insatser inom ramen för samordningsförbundens verksamhet. Förebyggan- de insatser kan för utredningens målgrupp handla om studiemotive- rande aktiviteter och insatser som främjar en återgång till utbildning och som senare ökar förutsättningarna för ett arbete. 
 Utredningen konstaterar, mot bakgrund av förarbeten, att ung- domar från 16 års ålder kan omfattas av insatser inom ramen för den finansiella samordningen med nuvarande lagstiftning. Det är rimligt att anta att behovet av samordnade insatser är stort för de unga som har avbrutit en gymnasieutbildning, exempelvis på grund av psykisk ohälsa eller andra sociala problem. Många gånger behöver dessa ungdomar i ett inledande skede en annan insats än utbildning eller arbete. Det kan innebära social träning, att komma in i ett sammanhang och att skapa struktur i vardagen. Orsakerna till varför ungdomar varken arbetar eller studerar varierar. Det kan därför vara svårt att skapa generella lösningar för dessa ungdomar. Det är helt nödvändigt att de insatser som ges verkligen är utfor- made utifrån varje enskild individs behov och problembild. Insatserna 
  
 13 
  
 Prop. 2002/03:132  
 Finansiell samordning inom rehabiliteringsområdet 
 , s. 46 ff. 
  
 14 
  
 Prop. 2002/03:132  
 Finansiell samordning inom rehabiliteringsområdet 
 , s. 50. 
  
 15 
  
 Socialförsäkringsutskottets betänkande 2003/04:SfU4  
  
 Finansiell samordning inom rehabili- teringsområdet 
 . 
 258 
  
 SOU 2013:74 
  
 Förslag: Satsa på unga i samverkan 
  
 måste utformas utifrån en strukturerad och väl förankrad samverkan mellan flera olika offentliga aktörer. Om samverkan fungerar brist- fälligt är risken stor att man tappar ungdomarna. I samordnings- förbunden finns möjligheter att arbeta med olika typer av insatser med syftet att få de unga att återuppta utbildning eller ta sig in på arbetsmarknaden. Ungdomar bör således i högre utsträckning än i dag omfattas av samordningsförbundens verksamhet. 
 Cirka 30 000 ungdomar skulle kunna omfattas 
 När den finansiella samordningen infördes uppskattades att cirka fem procent av den arbetsföra befolkningen kunde tillhöra mål- gruppen. 
  
 16  
  
 Överfört till åldersgruppen  
 20–24 
  år motsvarar det cirka 30 000 individer år 2010. 
 Det går också att göra vissa uppskattningar utifrån andra data- källor. År 2010 var cirka 90 000 ungdomar i åldern  
 18–24 
  år in- skrivna som öppet arbetslösa eller sökande i program med aktivi- tetsstöd hos Arbetsförmedlingen. 
  
 17  
  
 Data från samma år visar att cirka 60 000 unga i åldern  
 18–24 
  år har kontakter med kommunens socialtjänst genom att de mottar ekonomiskt bistånd. Cirka hälften av ungdomarna får ekonomiskt bistånd på grund av arbetslöshet, vilket bör betyda att de är inskrivna på Arbetsförmedlingen. 
  
 18  
  
 Det innebär att lägst 30 000 ungdomar med stor sannolikhet fick eko- nomiskt bistånd samtidigt som de var inskrivna på Arbetsförmedling- en. Sannolikt är många ungdomar som mottar ekonomiskt bistånd av andra skäl också arbetssökande. Utöver dessa ungdomar finns det även cirka 2  
 000–4 
  000 ungdomar i åldern  
 16–17 
  år som varje år är utanför gymnasieskolan och kan ha behov av samordnade insatser. 
  
 19 
  
 Individer i utredningens målgrupp kan i olika utsträckning ha sociala problem och andra behov som kräver insatser från fler myn- digheter än kommun och Arbetsförmedling. En hel del av de unga som kan bli berörda av socialtjänstens och Arbetsförmedlingens insatser har inte fullföljd gymnasieutbildning. Det gör att många i gruppen förutom insatser från socialtjänst eller Arbetsförmedling också har stort behov av insatser från utbildningssektorn. Enligt 
  
 16 
  
 Ds 2003:2  
 Finansiell samordning inom rehabiliteringsområdet 
 , s. 91. 
  
 17 
  
 Arbetsförmedlingens datalager  
  
 (2013-08-30). 
  Uppgifterna avser ett genomsnitt per månad. 
  
 18 
  
 Socialstyrelsen (2012)  
 Statistik över försörjningshinder och ändamål med ekonomiskt bistånd 2011 
 , s. 12 f. 
  
 19 
  
 Skolverket (2011)  
 Vad gör kommunerna för ungdomar som inte går i gymnasieskolan – En rapport om det kommunala informationsansvaret (uppföljningsansvaret) 
 , rapport 360, Stockholm, s. 28. 
  
 259 
  
 Förslag: Satsa på unga i samverkan 
  
 SOU 2013:74 
  
 ovanstående resonemang finns en potentiell målgrupp för samord- ningsförbunden som omfattar cirka 20 000 till 40 000 ungdomar. 
  
 11.4.2 
  
 En förstärkning kräver utökade resurser 
  
 Utredningens förslag:  
 Statens bidrag till den finansiella sam- ordningen ska öka med 60 miljoner kronor per år under åren  
 2015–2017 
  i syfte att finansiera en förstärkt satsning på sam- verkan kring unga inom ramen för lagen (2003:1210) om finan- siell samordning av rehabiliteringsinsatser. Därefter bör frågan om permanent utökad finansiering övervägas. Medlen bör tillföras Försäkringskassans anslagspost för finansiell samordning av reha- biliteringsinsatser. 
 En förstärkt satsning på unga inom ramen för den finansiella sam- ordningen bör enligt utredningen ha ett specifikt fokus på utveck- lad strukturell samverkan. I dag finansierar samordningsförbunden huvudsakligen individinriktade insatser. 
  
 20  
  
 En god fungerande struk- turell samverkan är enligt utredningen en förutsättning för att indi- vidinriktade åtgärder ska få god effekt. Extra resurser till övergri- pande insatser kan förväntas stimulera samordningsförbunden till att utveckla långsiktiga strukturer kring unga som varken arbetar eller studerar. Strukturinriktade insatser kan innebära kartläggningar av specifika gruppers behov. Det kan handla om stöd till strukturer som underlättar samverkan, exempelvis en dörr  
 in-lösningar 
  för ungdomar. Det kan också innebära finansiering av särskild personal, exempelvis lotsar. Den tillfälligt förstärkta satsningen som utred- ningen föreslår motsvarar i genomsnitt knappt en miljon kronor per samordningsförbund och år i ökad statlig finansiering. Utred- ningen föreslår att den särskilda resursförstärkningen tillförs under tre år. Medlen bör tillföras Försäkringskassans anslagspost för finansiell samordning av rehabiliteringsinsatser, vilket medför att den statliga ramen för finansiell samordning utökas. Satsningen bör utvärderas (se avsnitt 11.8) och efter de tre åren bör en bedömning göras om anslaget ska utökas permanent. 
  
 20  
  
 Försäkringskassan (2013)  
 Uppföljning av finansiell samordning – Politikområde Ersättning vid arbetsoförmåga – Återrapportering enligt regleringsbrevet 
 , dnr  
  
 003017-2013, 
  
 2013-07-10. 
  
 260 
  
 SOU 2013:74 
  
 Förslag: Satsa på unga i samverkan 
  
 11.4.3 
  
 Utvecklade stödstrukturer för kunskapsutveckling 
  
 Det finns i dag ett sektorsövergripande system för uppföljning av samverkan och finansiell samordning inom rehabiliteringsområdet (SUS). Syftet med systemet är att underlätta lokal, regional och natio- nell uppföljning av samverkan. Vidare är syftet att ge stöd till styr- ning och ledning. 
  
 21  
  
 Det finns således en nationell struktur för upp- följning av insatser inom ramen för samordningsförbunden. Systemet har dock i olika sammanhang kritiserats för bristande kvalitet. 
  
 22  
  
 En del av kritiken handlar om att det finns oklarheter i hur uppgifter ska registreras. Under år 2012 fanns det uppgifter om cirka 15 000 en- skilda individer i SUS. Totalt, inklusive redovisning av deltagande på gruppnivå, genomfördes dock insatser för 34 000 individer. Det innebär att systemet inte är heltäckande och är i behov av utveck- ling. 
 Ett utvecklat uppföljningssystem är grunden för ökad kunskap om de insatser som ges inom ramen för samordningsförbunden. Ett utvecklat system är också motiverat med anledning av de för- ändringar utredningen föreslår. Förändringarna bör kunna följas upp och utvärderas systematiskt. Förutom utvecklad uppföljning bör även systematisk utvärdering och kunskapsutveckling främjas. Arbetet för att utveckla och systematisera kunskapen om insatser inom ramen för samordningsförbunden kan därför intensifieras och utvecklas i syfte att öka kunskapen om insatserna resultat och effekter. Se vidare utredningens förslag i kapitel nio. 
  
 11.4.4 
  
 Alla kommuner deltar inte i samordningsförbund 
  
 Ett argument mot att vidareutveckla samordningsförbunden är att de inte finns i samtliga av landets kommuner. Glesbygdskommuner, kommuner i glesbefolkad region och förortskommuner till Stockholm är överrepresenterade bland de kommuner som inte deltar i sam- ordningsförbund. 
  
 23  
  
 Vidare deltar inte heller Stockholms stad. Ut- redningen inser att detta kan vara problematiskt. En lösning skulle kunna vara att göra samordningsförbund obligatoriskt i samtliga kommuner. 
  
 21 
  
 www.susam.se, sidan hämtad:  
  
 2013-06-04. 
  
 22 
  
 Se exempelvis: Inspektionen för socialförsäkringen (2010)  
  
 Samverkan inom socialförsäk- ringen – En sammanställning av uppföljnings- och utvärderingsrapporter inom verksamheter finansierade med samverkansmedel 
 , rapport  
 2010-2, 
  Stockholm, s. 9 f. 
  
 23 
  
 Försäkringskassan (2013), uppgifter från SUS. 
  
 261 
  
 Förslag: Satsa på unga i samverkan 
  
 SOU 2013:74 
  
 Utredningen bedömer dock att frivilligheten är en fördel för att skapa goda förutsättningar för samverkan. Om samverkan ska vara effektiv måste deltagande organisationer se nyttan av verksamheten. 
  
 24  
  
 Det krävs att det finns en vilja att delta och en samsyn kring gemen- samma mål. Tvingande bestämmelser riskerar att försämra dessa förutsättningar. Vidare har antalet kommuner som deltar i samord- ningsförbund ökat varje år sedan lagstiftningen infördes år 2004. Ökningen har emellertid stannat av de senaste åren, men det är inte orimligt att anta att allt fler kommuner kommer att delta i framtiden. 
  
 11.5 
  
 Förtydliga möjligheten att samordna insatser till ungdomar utanför gymnasieskolan inom samordningsförbunden 
  
 Utredningens förslag 
 : En hemkommun får inom ramen för sitt ansvar enligt 2 kap 30 a § skollagen 
  
 25  
  
 träffa överenskommelse med landstinget, Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen om att samverka i syfte att uppnå en effektivare användning av till- gängliga resurser. Kommunen skall bidra till finansiering av sådan verksamhet som bedrivs i samverkan. Enligt bestämmelser i lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabiliterings- insatser får kommunen delta i finansiell samordning inom reha- biliteringsområdet. 
 Kommunens deltagande i samordningsförbund sker vanligen med nuvarande lagstiftning inom ramen för socialtjänstens verksamhet. Utredningen kan dock konstatera att ett stort gemensamt behov för ungdomar i målgruppen är utbildning. Det är därför särskilt ange- läget att samverkan inom ramen för den finansiella samordningen inte enbart involverar  
 en  
 kommunal förvaltning. 
 Utredningen anser därför att utbildningssektorns roll i den finansiella samordningen bör förtydligas. Förtydligandet bör vara kopplat till utredningens förslag om det kommunala aktivitets- ansvaret som lämnades i delbetänkandet. 
  
 26  
  
 Det bör framgå av skol- lagen att en kommun inom ramen för sitt aktivitetsansvar kan träffa 
  
 24 
  
 Smith m.fl. (2007)  
 Best practice in  
 inter-agency 
 co-operation 
  on employability 
 , Keith, Edinburgh, s. 65. 
  
 25 
  
 I enlighet med utredningens förslag om aktivitetsansvar i SOU 2013:13  
  
 Ungdomar utanför gymnasieskolan – ett förtydligat ansvar för stat och kommun 
 , s. 144. 
  
 26 
  
 SOU 2013:13  
 Ungdomar utanför gymnasieskolan – ett förtydligat ansvar för stat och kommun 
 . 
  
 262 
  
 SOU 2013:74 
  
 Förslag: Satsa på unga i samverkan 
  
 överenskommelse med landstinget, Försäkringskassan och Arbets- förmedlingen om att samverka i syfte att uppnå en effektivare an- vändning av tillgängliga resurser. Samordningen ska ske inom ramen för kommunens deltagande i samordningsförbund enligt lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabiliteringsinsatser. 
 Syftet med förslaget är således att det ska bli tydligare att en hemkommun kan samverka med de statliga myndigheterna kring ungdomar i åldern  
 16–19 
  år som omfattas av det kommunala infor- mationsansvaret, eller det s.k. aktivitetsansvaret enligt utredningens förslag. 
  
 27  
  
 Utredningen anser att insatser till dessa ungdomar bör betraktas som rehabiliterande till sin karaktär. Det är därför rimligt att kommunen kan samordna sina insatser tillsammans med landsting och statliga myndigheter. Det bör främja individernas möjligheter att snabbt återgå till studier eller att hitta ett arbete. Risken för att ungdomen faller mellan stolarna bör också minska med sådana lokala insatser. 
 Genom att skapa en tydlig länk mellan kommunernas ansvar för ungdomar utanför gymnasieskolan och samordningsförbundens verksamhet menar utredningen att fler unga i behov av samordnade insatser kan få stöd. Syftet med insatser inom ramen för den finan- siella samordningen är att individen uppnår eller förbättrar sin för- måga att utföra förvärvsarbete. 
  
 28  
  
 Målet för unga utanför gymnasie- skolan bör i första hand vara att återvända till utbildning. Utred- ningen menar att detta mål faller inom ramen för syftet med den finansiella samordningen. Samordnade insatser till unga utanför gym- nasieskolan kan leda till att ungdomarna återvänder till utbildningen eller hittar ett arbete. Båda dessa resultat kan tolkas som att indi- viden uppnår eller förbättrar sin arbetsförmåga. Utredningen ser därför inga hinder att samordnade insatser till unga utanför gym- nasieskolan ska kunna genomföras i samordningsförbund i dag. Däremot bör skollagen förtydligas avseende denna möjlighet. 
 Samordnade utbildnings- och arbetsmarknadsinsatser 
 Med utredningens förslag förtydligas att en kommun tillsammans med Arbetsförmedling, Försäkringskassa och landsting gemensamt kan diskutera behov och utformning av insatser till unga som har 
  
 27 
  
 Se utredningens förslag i SOU 2013:13,  
  
 Ungdomar utanför gymnasieskolan – ett förtydligat ansvar för stat och kommun 
 , s. 141 ff. 
  
 28 
  
 § 2 lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabiliteringsinsatser. 
  
 263 
  
 Förslag: Satsa på unga i samverkan 
  
 SOU 2013:74 
  
 avbrutit gymnasieutbildningen. En utvecklad samverkan mellan främst kommun och Arbetsförmedling bör leda till bättre insatser för ungdomarna. Risken för dubbelarbete bör minimeras då de centrala aktörerna som möter ungdomarna får ett tydligt forum att träffas i och komma överens om exempelvis samfinansierade insatser. Att unga som varken arbetar eller studerar har behov av en kombi- nation av arbetsmarknadsåtgärder, utbildningsinriktade insatser och sociala insatser har förts fram i olika sammanhang. 
  
 29  
  
 En kort tid av arbetsmarknadsåtgärder kan i vissa fall, i kombination med studie- och yrkesvägledning, leda tillbaka till studier. Riskerna för att unga med stort behov ska hamna mellan stolarna bör minska om gemensamma insatser kan planeras på lokal nivå med de mest centrala aktörerna involverade. 
  
 11.6 
  
 Arbetsförmedlingen ska särskilt uppmärksamma samverkan kring unga som varken arbetar eller studerar 
  
 Utredningens förslag 
 : Ungdomar som på grund av särskilda skäl står långt från arbetsmarknaden och är i behov av samordnade insatser ska särskilt uppmärksammas av Arbetsförmedlingen inom ramen för lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabiliteringsinsatser. Förslaget innebär en ändring i myndig- hetens instruktion. 
 Arbetsförmedlingen är en central aktör vad gäller stöd till unga arbetslösa. Ungdomar är prioriterade enligt Arbetsförmedlingens interna styrdokument. 
  
 30  
  
 Det pågår ett flertal utvecklingsinsatser för att förstärka myndighetens arbete med de ungdomar som har störst behov av stöd. Exempelvis ska myndigheten arbeta aktivt med ung- domar från första dagen i arbetslöshet och tidiga insatser ska ges till unga från 18 års ålder med stort behov av stöd. 
  
 31  
  
 Utredningen anser att Arbetsförmedlingens verksamhet bör inriktas mot en ut- 
  
 29 
  
 Se exempelvis remissvar från Stockholms stad och Nationella nätverket för Samordnings- förbund på SOU 2013:13. 
  
 30 
  
 Se kapitel 7. 
  
 31 
  
 Utredningen föreslog i delbetänkandet att sådana insatser ska kunna ges från 16 års ålder. Se SOU 2013:13  
  
 Ungdomar utanför gymnasieskolan – ett förtydligat ansvar för stat och kommun 
 , s. 171. Ungdomar från 16 år kan i dag delta i den tillfälliga satsningen på studiemotiverande kurser vid folkhögskola. 
 264 
  
 SOU 2013:74 
  
 Förslag: Satsa på unga i samverkan 
  
 ökad samverkan kring ungdomar som på grund av särskilda skäl står långt från arbetsmarknaden och är i behov av samordnade insatser. Det kommer rimligen röra sig om de ungdomar som enligt myndighetens bedömning är i behov av s.k. tidiga insatser och kan erbjudas förstärkta förmedlingsinsatser eller arbetsmarknadspoli- tiska program. 
 Utredningen anser att det är viktigt att förstärka Arbetsförmed- lingens samverkan med kommuner kring de unga som har störst behov, dvs. de unga som har eller riskerar att få många och lång- variga kontakter med flera olika myndigheter och där förutsätt- ningar för att erhålla ett arbete är begränsade. Arbetsförmedlingen bör således i högre grad utnyttja de möjligheter till samverkan som finns inom samordningsförbundens verksamhet. 
 Utredningens förslag innebär att Arbetsförmedlingen i sin in- struktion får i uppdrag att särskilt uppmärksamma ungdomar som på grund av särskilda skäl står långt från arbetsmarknaden inom ramen för sitt arbete i samordningsförbund. 
  
 32  
  
 Utredningen väljer att inte definiera en specifik åldersgrupp. Myndigheten har i dag olika åldersgrupper för olika målgrupper och det finns därför ingen anledning att peka ut ytterligare en åldersgrupp. Exempelvis avser insatser inom ramen för jobbgarantin för ungdomar åldersgruppen  
 16–24 
  år. Arbetsförmedlingens stöd till unga med aktivitetsersätt- ning omfattar unga i åldern  
 16–29 
  år och den tillfälliga satsningen på studiemotiverande kurser vid folkhögskola omfattar individer från 16 år och uppåt. 
 Arbetsförmedlingen bör i samverkan med kommuner utveckla stödet till unga som varken arbetar eller studerar 
  
 Utredningens förslag 
 : Arbetsförmedlingen ges i uppdrag att utveckla stödet till ungdomar som på grund av särskilda skäl står långt från arbetsmarknaden och är i behov av samordnade insatser genom utvecklad samverkan med kommuner och andra relevanta myndigheter. Samverkan bör utvecklas inom ramen för samordningsförbundens verksamhet eller där så inte är möjligt direkt med berörda kommunala och andra myndigheter. 
  
 32  
 Nedan beskrivs också ett förslag för att säkerställa att samverkan kring ungdomsgruppen utvecklas generellt och inte enbart i kommuner som har samordningsförbund. 
 265 
  
 Förslag: Satsa på unga i samverkan 
  
 SOU 2013:74 
  
 Alla kommuner har inte samordningsförbund. Det innebär att Arbetsförmedlingen via samordningsförbunden inte kommer att kunna erbjuda likvärdig service för ungdomar med behov av sam- ordnade insatser. Ett sätt att säkerställa att alla ungdomar i behov ska få ta del av bättre insatser från stat och kommun är att ange att Arbetsförmedlingen inom ramen för sitt nuvarande uppdrag med att utveckla stödet till ungdomar, särskilt ska utveckla former för samverkan med samtliga kommuner och andra relevanta myndig- heter. Ett förstärkt samarbete mellan exempelvis Arbetsförmed- lingen och kommuner kan undvika dubbelarbete och främja att rätt individ får rätt insats. Uppdraget bör utformas så att Arbetsför- medlingen dels ska utveckla samverkan inom ramen för samord- ningsförbundens verksamhet, dels utveckla former för samverkan med de kommuner som inte har samordningsförbund. På så sätt förstärks samverkan och stöd till ungdomar inom samordnings- förbund men även i de kommuner som saknar sådana. I de senare kommunerna bör Arbetsförmedlingen utveckla och förstärka pågå- ende och nya samarbeten kring ungdomar i behov av samordnande insatser. 
 Här bör betonas att ett uppdrag till Arbetsförmedlingen ska avgränsas till samverkan kring ungdomar som på grund av särskilda skäl står långt från arbetsmarknaden och är i behov av samordnade insatser, dvs. de unga som har störst behov av stöd. Det är ung- domar med störst behov som också med stor sannolikhet är i eller kommer att komma i kontakt med flera olika myndigheter. För denna grupp är det avgörande att lokala och statliga myndigheters samarbete utvecklas. Det kan handla om förbättrade rutiner så att Arbetsförmedling, kommun och landsting bygger upp strukturer för samverkan. Vidare kan det också innebära att Arbetsförmedling och kommun skapar kommunövergripande rutiner för respektive aktörs ansvar när en elev har hoppat av gymnasieskolan. Ett före- byggande arbete för att stat och kommun tillsammans ska kunna arbeta för att på sikt motivera ungdomen till vidare utbildning. 
 266 
  
 SOU 2013:74 
  
 Förslag: Satsa på unga i samverkan 
  
 11.7 
  
 Tillsätt en nationell samordnare för att främja samordningsförbundens insatser till unga 
  
 Utredningens förslag:  
 En nationell samordnare för att stimu- lera och stödja samordningsförbundens insatser till unga ska tillsättas under åren  
 2015–2017. 
  Samordnaren ska ge kommuner och andra huvudmän stöd i arbetet med att upprätta långsiktigt hållbara strukturer och fungerande rutiner i samordning och samverkan kring insatser till unga som varken arbetar eller studerar. Samordnaren ska särskilt stimulera huvudmännen att utveckla former för samverkan inom ramen för samordnings- förbunden. 
 Det krävs ett strategiskt arbete för att utveckla samverkan kring och insatser till utredningens målgrupp utifrån ett helhetsperspek- tiv. Utredningen kan konstatera att det pågår en mängd olika insatser till målgruppen (se kapitel 7). Det finns också flera olika typer av krav på lokala och statliga myndigheter att samverka kring olika delar av målgruppen (se kapitel 10). Trots den mängd insatser som pågår saknas ett helhetsperspektiv i frågorna. Verksamheterna styrs utifrån en stuprörslogik där respektive sektor ansvarar för sina frågor. Stat och kommun har olika mål och syften utifrån sina respektive roller. Det finns dock ingen aktör som har ett helhets- perspektiv och som driver frågorna på nationell nivå. Detta gäller även för samordningsförbundens verksamhet. Det finns ingen nationell överbyggnad som driver på utvecklingen, exempelvis genom att stimulera fler kommuner att ingå i samordningsförbund. 
 Det saknas således en aktör som från statens sida har i uppdrag att stimulera en generell utveckling av ett samordnat stöd till unga som varken arbetar eller studerar på kommunal och statlig nivå. Utredningen bedömer därför att det behövs en aktör som sätter utredningens målgrupp i fokus på lokal och nationell nivå i sam- ordningsförbundens verksamhet. Målgruppen ska vara unga, huvud- sakligen i åldern  
 16–24 
  år, som står långt från arbete eller utbildning och är i behov av samordnade insatser. Det kan vara unga utan fullföljd gymnasieutbildning, unga som har varit arbetslösa under lång tid, eller unga med andra typer av etableringssvårigheter som exempelvis psykisk ohälsa. En nationell samordnare bör därför ges i uppdrag att under åren  
 2015–2017 
  utveckla arbetet med stöd och samordning till unga som varken arbetar eller studerar. Samord- 
 267 
  
 Förslag: Satsa på unga i samverkan 
  
 SOU 2013:74 
  
 naren bör inrikta arbetet på tre områden, huvudsakligen inom ramen för samordningsförbunden: 
  
 1. 
  
 Stimulans 
  
 Att stödja och stimulera lokala samverkansinitiativ till målgruppen. 
  
 2. 
  
 Kvalitetsutveckling 
  
 Att tillsammans med berörda aktörer främja och stödja utveck- lingen av kvaliteten i samordnade insatser till ungdomarna. 
  
 3. 
  
 Kunskapsspridning 
  
 Att systematiskt samla och sprida kunskap om lokala stödstruk- turer för att främja kunskaps- och erfarenhetsbaserade insatser till unga som varken arbetar eller studerar. 
 Samordnaren ska tillsammans med kommuner, landsting och be- rörda statliga myndigheter formulera strategier för kvalitetsutveck- ling för att samordna och stärka utvecklingsarbetet kring unga som varken arbetar eller studerar. De möjligheter som ges enligt nuvarande lagstiftning, enligt lagen (2003:1210) om finansiell samordning vid rehabiliteringsinsatser, skall vara utgångspunkt för arbetet. Här bör samordnaren särskilt främja att den tillfälliga resursförstärkning ut- redningen föreslår används av samordningsförbunden för att för- stärka och bygga upp långsiktiga strukturer som förbättrar insatserna till ungdomar med störst behov. Vidare bör en nära kontakt upp- rättas med de regionala utvecklingssamordnarna inom ramen för överenskommelsen om evidensbaserad praktik i socialtjänsten som utredningen föreslår (se kapitel 9). Samordnaren bör även lyfta fram exempel på verksamheter som bedrivs med god kvalitet, exempelvis när det gäller samlokaliserade lösningar. Ett viktigt mål för samord- naren är att öka antalet ungdomar som deltar i insatser inom ramen för samordningsförbunden. 
 Arbetet kan konkret avse att främja lokala handlingsplaner och understödja en ökad ambitionsnivå vad gäller att få fler unga att omfattas av samordningsförbundens verksamhet. På lokal nivå kan arbetet handla om att stimulera lokala och regionala strukturer för samverkan. Samordnaren bör i arbetet särskilt beakta berörda ungdomars synpunkter på och behov av stöd från verksamheterna. 
 Syftet med att tillsätta en nationell samordnare är att skapa för- utsättningar för en kraftsamling hos samtliga berörda aktörer för att utveckla kvaliteten i insatser till de unga som står längst från utbildning och arbete. Olika grupper av ungdomar bör särskilt be- 
 268 
  
 SOU 2013:74 
  
 Förslag: Satsa på unga i samverkan 
  
 aktas, exempelvis förutsättningarna för unga med funktionsned- sättning, unga nyanlända invandrare och unga med risk för en kriminell livsstil. Specifikt fokus bör också riktas mot utveckling av insatser för unga med stora behov av stöd som inte är i kontakt med någon myndighet. 
 Arbetet skall genomföras i bred dialog med Arbetsförmedlingen, Försäkringskassan, kommuner och landsting samt andra berörda myndigheter och organisationer. Utredningen anser att det är lämp- ligt att samordnaren är knuten till Arbetsmarknadsdepartementet eftersom många av de insatser som ges till utredningens målgrupp faller inom detta politikområdes ansvar. 
  
 11.8 
  
 Förändringarna bör följas upp och utvärderas 
  
 Utredningens bedömning:  
 Statskontoret, eller annan lämplig myndighet, bör ges i uppdrag att följa upp och utvärdera utred- ningens förstärkta satsning. 
 Förstärkningen av den finansiella samordningen som utredningen föreslår bör följas upp och utvärderas på såväl organisatorisk som individuell nivå. I dag ansvarar respektive samordningsförbund för uppföljning och utvärdering av sina insatser. 
  
 33  
  
 De förändringar som utredningen föreslår bör även följas upp nationellt i syfte att öka kunskapen om vad förändringarna har lett till. Ett uppdrag bör därför riktas till Statskontoret, eller annan lämplig myndighet, att genomföra en sådan samlad utvärdering. 
  
 33  
 7 § lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabiliteringsinsatser. 
 269 
  
 VI. Övriga förslag och konsekvenser 
  
 12 
  
 Förslag: Rätt till utbildning för unga som efter avslutad utbildning inte hör till 
  
 gymnasiesärskolans målgrupp 
 En grupp bland de unga som varken arbetar eller studerar och som har särskilt svårt med arbetsmarknadsetableringen är de som har gått i särskolan. Skolformerna, grund- och gymnasiesärskolan, riktar sig till barn och ungdomar som på grund av utvecklingsstörning inte kan gå i grundskolan eller gymnasieskolan. En särskoleplacering innebär försämrade möjligheter att välja den utbildning eller på sikt det yrke som eleven kan vara intresserad av. Granskningar har visat att det förekommer brister i utredningar inför placering i särskola. En felaktig särskoleplacering kan leda till att dörrar stängs för unga människor som det kan vara svårt att öppna senare i livet. För de elever som hör till särskolans personkrets ska särskolan vara en självklar rättighet men för de som inte hör till personkretsen är inte särskolan ett alternativ. 
 Utredningen har enligt direktiven möjlighet att, om det anses motiverat, även lämna andra förslag om hur arbetet med målgruppen unga som varken arbetar eller studerar kan förbättras. I detta kapi- tel lägger därför utredningen ett förslag om att förbättra förutsätt- ningarna för unga som har varit felaktigt placerade i särskola att slutföra sin gymnasieutbildning. 
 I den nya skollagen 
  
 1  
  
 gjordes flera förändringar avseende särskolan som syftade till att säkerställa att endast de elever som hör till sär- skolans personkrets ska placeras i särskola. Målgruppen för särskolan stramades åt så att autism i sig inte längre är tillräckligt för place- ring i särskolan om eleven inte också har en utvecklingsstörning 
  
 1  
 Lagen trädde i kraft den 1 augusti 2010 och har tillämpats på utbildning från och med den 1 juli 2011. 
 273 
  
 Förslag: Rätt till utbildning för unga som efter avslutad utbildning  
  
 SOU 2013:74 
  
 som medför att eleven inte kan gå i grund- eller gymnasieskolan. Dessutom tydliggjordes i skollagen att ett beslut om mottagande i särskolan måste föregås av en utredning som omfattar en pedago- gisk, psykologisk, medicinsk och social bedömning. En orsak till dessa förändringar var att det på olika sätt uppmärksammats att en del kommuner placerade elever i särskolan utifrån ett otillräckligt underlag. Det hade även förekommit några fall där elever placerats i särskolan trots att det var klarlagt att de inte hörde till personkretsen. 
 För utbildning som påbörjas efter den 1 juli 2013 har reglerna i skollagen också skärpts avseende skyldigheten för hemkommunen att ompröva en placering i grundsärskolan eller gymnasiesärskolan när det finns skäl att tro att en elev inte längre hör till särskolans personkrets. Det har även införts en anmälningsskyldighet för alla som arbetar i skolväsendet att till rektor anmäla kännedom om fak- torer som tyder på att en elev i grundsärskolan eller gymnasie- särskolan inte hör till skolformens målgrupp. 
  
 2 
  
 12.1 
  
 Konsekvenser för de unga av en felaktig placering i särskolan 
  
 Kvaliteten på handläggning och utredning inför beslut om mottag- ande i särskolan är centrala faktorer för att undvika felaktiga place- ringar i särskolan. En felaktig placering i särskolan får stora konse- kvenser för individens framtida möjligheter till vidare studier eller arbete. För de elever som hör till särskolans personkrets ska sär- skolan vara en självklar rättighet men för de som inte hör till per- sonkretsen är inte särskolan ett alternativ. 
 Bedömningen av om ett barn hör till särskolans personkrets eller inte kan emellertid vara en komplicerad bedömning utifrån ett antal olika faktorer. Barn och ungdomar utvecklas olika och det är därför också mycket viktigt att huvudmännen omprövar en särskoleplace- ring ifall det finns skäl att tro att förutsättningarna för en placering i särskolan inte längre är uppfyllda. 
 Åtgärder för att förhindra en felaktig placering och för att mini- mera de negativa konsekvenserna av en sådan måste prioriteras. Det finns stora brister i många kommuners hantering av särskoleplace- ringar, vilket har uppmärksammats i Skolinspektionens tillsyn. I en rapport till regeringen riktade myndigheten kritik mot samtliga av 
  
 2  
 7 kap. 5 a och 5 b §§ samt 18 kap.  
 4–7 
  §§ SFS 2012:109. 
 274 
  
 SOU 2013:74 
  
 Förslag: Rätt till utbildning för unga som efter avslutad utbildning  
  
 de 30 kommuner som hade granskats. Skolinspektionen konstate- rade att det var uppenbart att kommunernas handläggning och ut- redningar inte höll en godtagbar kvalitet och att bristerna var av en sådan art att förfarandet inte kunde betraktas som rättssäkert. 
  
 3 
  
 Det finns således en risk att barn som inte ska gå i skolformen ändå skrivs in där. Att bli felaktigt inskriven i särskolan kan få flera negativa konsekvenser för individen, vilket unga som själva upplevt en sådan situation vittnar om: 
 Jag är 20 år gammal. Jag blev inskriven i grundsärskolan år 2004. I höstas (2011) fick jag genomgå en ny psykologutredning. Den visade att jag inte har någon utvecklingsstörning och att jag inte har rätt till grund- särskolans resurser. Jag har känt mig felplacerad hela tiden och aldrig trivts i grundsärskolan. Jag skulle tagit gymnasieexamen från särskolan i juni 2012. Nu är jag utskriven och läser en vuxenutbildning. Jag känner att hela min skoltid är bortkastad. 
 Jag blev under början av högstadiet inskriven på grundsärskolan efter mycket problem i skolan. Jag mådde väldigt dåligt när jag befann mig i skolan vilket dels berodde på utanförskap och dels på att skolan inte brydde sig om mitt psykiska mående utan antydde att mina dåliga resultat i skolan berodde på att jag inte hade förmåga att gå i vanlig klass. Det gjordes en utredning i X kommun som visade matchande kriterier för att jag skulle gå i grundsärskolan men både jag och min mor tyckte att utredningen inte var fullständig. 
 När jag gick mitt sista år på gymnasiesärskolan gjordes en utredning som visade att jag var normalbegåvad och inte uppfyllde kriterierna för diagnosen lindrig utvecklingsstörning. Jag var så lättad men samtidigt förstod jag att jag nu stod utan en riktig utbildning. Jag är nu inne på min femte termin på Komvux och det har kostat mig både tid och pengar. Jag är väldigt besviken på hur skolan skötte hela situationen. Både jag och min mor upplevde att ingen brydde sig om att jag skulle få en bra skol- gång och utbildning. 
  
 4 
  
 Det finns en uppenbar risk att unga med bakgrund i särskolan får en mycket svår etablering i vuxenlivet som via olika bidragssystem kan leda till sjukersättning, tidigare kallat förtidspensionering. Händelsekedjan kan i dessa fall vara som följer. En individ placeras på felaktiga grunder i särskola. Han eller hon fortsätter därefter sin utbildning i gymnasiesärskola. Om individen studerar längre än tre år i gymnasiesärskolan är det möjligt att ansöka om aktivitetsersätt- ning vid förlängd skolgång från Försäkringskassan. Ett intyg om 
  
 3 
  
 Skolinspektionen (2011 
 ) Särskolan – granskning av handläggning och utredning inför beslut om mottagande 
 , regeringsuppdrag, Stockholm. 
  
 4 
  
 Brev från ungdomar till Skolinspektionen. Publicerade i Skolinspektionen (2013)  
  
 Uppfölj- ning av Mottagande i grundsärskolan i 58 kommuner 
 , Uppföljningsrapport, Stockholm, s. 13. 
 275 
  
 Förslag: Rätt till utbildning för unga som efter avslutad utbildning  
  
 SOU 2013:74 
  
 studier vid gymnasiesärskola räcker som grund för att bidraget ska beviljas. 
  
 5 
  
 Efter avslutad skolgång är det möjligt för unga med funktions- nedsättning att ansöka om aktivitetsersättning vid nedsatt arbets- förmåga. Cirka 70 procent av unga i åldern  
 19–21 
  som inleder en period med ett sådant bidrag har tidigare fått aktivitetsersättning vid förlängd skolgång. 
  
 6  
  
 Övergången från utbildningen till aktivitets- ersättningen är således relativt stor. Antalet ungdomar som beviljas aktivitetsersättning vid förlängd skolgång har ökat under de senaste fem åren. 
  
 7  
  
 En stor andel av de unga som har fått aktivitetsersätt- ning vid nedsatt arbetsförmåga fortsätter att få det fram till och med 29 års ålder då bidraget upphör. Cirka 60 procent av de som avslutar en period av aktivitetsersättning vid nedsatt arbetsförmåga gör det vid 29 års ålder, dvs. den högsta åldern för att få bidrag. 
  
 8  
  
 Nästan samtliga, 9 av 10, av de individer som avslutade en period av aktivitetsersättning vid 29 års ålder övergick till att få sjukersättning i stället. 
 Syftet med aktivitetsersättningen är att unga personer ska få aktiviteter som utvecklar arbetsförmågan och som på sikt ska leda till att de börjar arbeta. Det finns dock studier som visar att ersätt- ningen inte fungerar enligt lagstiftningens intentioner. 
  
 9  
  
 Flera studier visar också att unga med aktivitetsersättning har en särskilt svår situation. Det visar sig inte minst i att det finns en tydlig överrisk för självmord bland unga med aktivitetsersättning. 
  
 10 
  
 12.2 
  
 Aktuella förbättringsinsatser 
  
 Skolinspektionen har efter granskningar av kommunernas mottagande av elever i grundsärskolan konstaterat att det finns brister i pro- cessen. Myndigheten föreslog till regeringen år 2011 hur arbetet 
  
 5 
  
 2 § Riksförsäkringsverkets föreskrifter (RFFS 2002:36) om sjukersättning och aktivitets- 
  
 ersättning. 
  
 6 
  
 Försäkringskassan (2012)  
 Tio år med aktivitetsersättning 
  
 en studie av situationen för unga 
  
 med aktivitetsersättning på grund av nedsatt arbetsförmåga 
 , Stockholm, s. 31. 
  
 7 
  
 Se exempelvis prop. 2013/14:1  
 Budgetpropositionen för år 2014, 
 ‐ 
  
 Utgiftsområde 10 
 , s. 16. 
  
 8 
  
 Försäkringskassan (2012)  
 Tio år med aktivitetsersättning 
  
 en studie av situationen för unga 
  
 med aktivitetsersättning på grund av nedsatt arbetsförmåga 
 , 
  
 Stockholm, s. 78 f. 
  
 ‐ 
  
 9 
  
 Se exempelvis SOU 2008:102  
 Brist på brådska – en översyn av aktivitetsersättningen 
 . 
  
 10 
  
 Parlamentariska socialförsäkringsutredningen (2013)  
  
 Unga vuxna med aktivitetsersättning – risk för suicidförsök 
 , underlagsrapport, Stockholm. 
 276 
  
 SOU 2013:74 
  
 Förslag: Rätt till utbildning för unga som efter avslutad utbildning  
  
 kan utvecklas. 
  
 11  
  
 Förslagen fördes återigen fram av myndigheten våren 2013. 
  
 12  
  
 I korthet innebär förslagen följande: 
  
 elever som felaktigt mottagits i särskolan måste ges möjlighet att inhämta den kunskap de gått miste om och få förutsättningar att göra det utan att ta studielån, 
  
 det bör upprättas rutiner för uppföljning och prövning av ett beslut om mottagande i särskolan 
  
 det bör regleras i lag att samråd ska ske med en elevhälsa (med rätt kompetenser) 
  
 det bör genomföras kompetensutvecklingsinsatser och informa- tionsinsatser från olika myndigheter. 
  
 Regeringen har i budgetpropositionen för 2014 aviserat att Skol- verket ska ges i uppdrag att bl.a. genomföra informationsinsatser gentemot huvudmännen om mottagandet i grund- och gymnasie- särskolan. Regeringen föreslår att 2 miljoner kronor avsätts för detta ändamål för 2014. 
  
 12.3 
  
 En rätt till gymnasial vuxenutbildning 
  
 Utredningens förslag:  
 Det ska införas en rätt till gymnasial vuxenutbildning för elever som efter avslutad utbildning i sär- skolan konstaterats inte höra till gymnasiesärskolans målgrupp. Hemkommunen ska efter begäran av en före detta elev skynd- samt pröva om han eller hon vid tidpunkten för begäran hör till gymnasiesärskolans målgrupp. En begäran ska lämnas in till hemkommunen inom fem år från det att den före detta eleven avslutat sin utbildning i gymnasiesärskolan. Hemkommunens beslut i frågan ska kunna överklagas till Skolväsendets över- klagandenämnd. 
 En felaktig placering i särskolan kan få stora konsekvenser för en ung människas livsvillkor. Den unge löper en större risk att hamna i utanförskap och bli beroende av aktivitetsersättning eller annat 
  
 11 
  
 Skolinspektionen (2011 
 ) Särskolan – granskning av handläggning och utredning inför beslut om mottagande 
 , regeringsuppdrag, dnr 2010:2593, Stockholm. 
  
 12 
  
 Skolinspektionen (2013)  
 Uppföljning av Mottagande i grundsärskolan i 58 kommuner 
 , Uppföljningsrapport, dnr  
  
 40-2011:348, 
  
  Stockholm, s. 18. 
  
 277 
  
 Förslag: Rätt till utbildning för unga som efter avslutad utbildning  
  
 SOU 2013:74 
  
 försörjningsstöd. På senare år har det gjorts flera ändringar i regel- verket som syftar till att säkerställa så att barn och unga inte är fel- aktigt placerade i särskolan. Trots detta förekommer sannolikt, dels att barn och unga felaktigt placeras i särskola samt dels att dessa felaktiga placeringar inte upptäcks och åtgärdas. Det finns ungdomar som avslutar sin skolgång i gymnasiesärskolan trots att de inte hör till skolformens personkrets. Det finns därför skäl att införa en rätt till utbildning på gymnasial nivå för de ungdomar som fullföljer gymnasiesärskolan trots att de inte hör till skolformens personkrets. För att en sådan prövning ska vara praktisk möjlig att genomföra bör den avse om eleven hör till målgruppen för gymnasiesärskolan vid tidpunkten för prövningen. Att i efterhand, efter det att eleven avslutat sin utbildning i gymnasiesärskolan, pröva om eleven vid tidpunkten för utbildningens genomförande hörde till målgruppen är inget lämpligt alternativ. 
 Rätten till utbildning på gymnasial nivå kan sägas vara särskilt angelägen för de unga som varit felaktigt placerade i särskolan. Det är enligt utredningens uppfattning dock rimligt att rätten också ska omfatta samtliga som vid prövningstillfället inte hör till gymnasie- särskolans målgrupp. Härigenom skapas förutsättningar för att minska det utanförskap som ofta är konsekvensen av att eleven gått i gymnasiesärskolan. 
 I dag finns enligt skollagen en rätt till vuxenutbildning på grund- läggande nivå. 
  
 13  
  
 Av denna följer att fr.o.m. det andra kalenderhalv- året det år den unge fyller 20 år finns en rätt att tas emot i vuxen- utbildning om personen saknar sådana kunskaper som normalt uppnås i grundskolan och har förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen. Denna rättighet måste kunna anses omfatta de ung- domar som varit felaktigt placerade i särskolan och som uppfyller förutsättningarna för grundläggande vuxenutbildning. 
 För gymnasial vuxenutbildning finns dock ingen motsvarande rättighet. Där är i stället huvudregeln att kommunen ska erbjuda utbildning på gymnasial nivå och sträva efter att erbjuda utbildning som svarar mot efterfrågan och behov. 
 Behörighet till gymnasial vuxenutbildning inträder i dag, enligt huvudregeln, andra kalenderåret den unge fyller 20 år om han eller hon är bosatt i landet, saknar sådana kunskaper som utbildningen syftar till att ge samt har förutsättningar att tillgodogöra sig utbild- ningen. 
  
 14 
  
 13 
  
 20 kap. 11 § skollagen (2010:800). 
  
 14 
  
 20 kap. 20 § skollagen. 
  
 278 
  
 SOU 2013:74 
  
 Förslag: Rätt till utbildning för unga som efter avslutad utbildning  
  
 En rätt till gymnasial vuxenutbildning finns i dag endast för unga som har en examen från ett yrkesprogram i gymnasieskolan men inte har grundläggande behörighet till högskolestudier, förutsatt att de uppfyller behörighetskraven till gymnasial vuxenutbildning. 
  
 15  
  
 En utökad rätt till utbildning på gymnasial nivå fyller främst ett syfte. Att ge individen en möjlighet att slutföra den utbildning han/hon har haft rätt till under sin skolgång. Antalet individer som kan tänkas beröras av en sådan rättighet är relativt få, men de in- dividuella och samhällsekonomiska konsekvenserna av en felaktig placering blir stora. Förslaget medför att fler unga kan slutföra en gymnasieutbildning och få bättre möjligheter att etablera sig på 
 arbetsmarknaden. 
 I dagens samhälle blir utbildning allt viktigare. Att ge elever som efter fullföljd utbildning i gymnasiesärskola visat sig inte höra till särskolans personkrets en rätt att läsa in utbildning på gymnasie- nivå kan vara en viktig faktor för att minska risken för utanförskap. En sådan rätt kan öppna upp möjligheter för den unge som tidigare stängts genom en felaktig särskoleplacering. 
 Utredningen föreslår därför att ungdomar som efter fullföljd utbildning i gymnasiesärskolan konstaterats inte höra till gymnasie- särskolans personkrets ska ha rätt till gymnasial vuxenutbildning, förutsatt att de uppfyller grundläggande behörighetskrav för utbild- ningen. Syftet med utbildningen ska primärt vara, på samma sätt som gäller generellt för vuxenutbildning på gymnasial nivå 
  
 16 
  
 , att den unge ges kunskaper på en nivå som motsvarar den som utbild- ningen i gymnasieskolan ska ge. Rätten att i vissa fall delta i sådan utbildning i en annan kommun än sin hemkommun eller i landsting, i fall utbildningen finns där samt inte erbjuds av hemkommunen, samt rätten till inackorderingsstöd ska utformas på motsvarande sätt som för de ungdomar som i dag har rätt till utbildning på gym- nasial nivå. Detsamma gäller i förekommande fall rätten till inter- kommunal ersättning. 
 Den prövning som ska göras av målgruppstillhörigheten enligt utredningens förslag ska utgå ifrån de krav som i skollagen ställs på utredning inför mottagande i särskolan. Finns det redan en utred- ning som lever upp till skollagens krav är det rimligt att kommunen utgår ifrån den vid sin prövning. Kommunen måste dock ta hänsyn till den utveckling som eleven genomgått sedan den förra utred- ningen gjordes. 
  
 15 
  
 20 kap. 19 § skollagen. 
  
 16 
  
 20 kap. 4 § skollagen. 
  
 279 
  
 Förslag: Rätt till utbildning för unga som efter avslutad utbildning  
  
 SOU 2013:74 
  
 Utredningen anser att det är angeläget att minska den tid den unge är i en situation av att varken arbeta eller studera. Utifrån det perspektivet bör prövningen ske innan allt för lång tid har förflutit sedan den unge lämnat gymnasiesärskolan. Hur lång tid som rätten till prövning ska gälla är naturligtvis en avvägningsfråga, men med beaktande av de ovan angivna utgångspunkterna förefaller en tid om fem år från det att eleven avslutat utbildningen som lämplig. 
 Hemkommunen prövar i dag frågan om målgruppstillhörigheten för elever i särskolan. Även när det gäller ungdomar som avslutat sin utbildning i särskolan ska hemkommunen ansvara för pröv- ningen. Hemkommunens beslut ska kunna överklagas till Skol- väsendets överklagandenämnd på motsvarande sätt som gäller beslut avseende elever som är inskrivna i särskolan. 
 Det kan övervägas om förslaget om utökad rätt till gymnasial vuxenutbildning skulle kombineras med en möjlighet för den unge att få någon form av ekonomisk ersättning. Härigenom skulle det kunna skapas bättre förutsättningar för att neutralisera konsekven- serna av en felaktig särskoleplacering. Utredningen lämnar här inte något förslag utan anser att frågan bör utredas i särskild ordning. 
 Sannolikt kommer flertalet av de ungdomar som får rätt till utbild- ning på gymnasial nivå genom utredningens förslag inte att vara behöriga till gymnasial vuxenutbildning direkt efter att de avslutat sin utbildning i gymnasiesärskolan. Elever som tillbringat hela eller större delen av sin skoltid i grund- och gymnasiesärskolan har normalt så stora brister i sina kunskaper att de inte har förutsätt- ningar att tillgodogöra sig utbildningen, vilket är ett av de behörig- hetskrav som finns. Dessa ungdomar har dock en rätt till vuxen- utbildning på grundläggande nivå och möjlighet att utnyttja sin rätt till utbildning på gymnasial nivå efter det att de först kompletterat sina kunskaper genom studier på grundläggande nivå. 
 Hur många individer kan beröras? 
 Skolinspektionens två granskningar av mottagande i grundsärsko- lan år 2011 och 2012 har omfattat 1 203 elever totalt. Av dessa har 19 elever lämnat grundsärskolan eftersom de inte tillhörde skolfor- mens målgrupp. I tio fall har eleven lämnat grundsärskolan på grund av föräldrarnas begäran. De elever som har ingått i Skolinspektion- ens granskningar utgörs inte av ett representativt urval. Dessa upp- gifter är dock de bästa tillgängliga för att uppskatta antalet felaktigt 
 280 
  
 SOU 2013:74 
  
 Förslag: Rätt till utbildning för unga som efter avslutad utbildning  
  
 placerade elever i grundsärskolan. Utifrån ovanstående uppgifter är cirka 20 av 1 200 elever felaktigt placerade, dvs. cirka 2 procent. 
 Följande räkneexempel kan användas för att uppskatta vilket antal individer som skulle kunna bli berörda av utredningens förslag i detta kapitel. Varje år går cirka 2 200 elever i gymnasiesärskolans fjärde årskurs. 
  
 17  
  
 Om cirka 2 procent av dessa anses vara felaktigt placerade skulle det kunna röra sig om cirka  
 40–50 
  elever per års- kull. Uppskattningen bygger på flera osäkra faktorer, men ger ändå en viss indikation om antalet individer som kan beröras av förslaget. Överfört till utredningens målgrupp, i detta fall unga i åldern 20– 24 år, kan det motsvara fem årskullar och totalt cirka 200 individer. 
  
 12.3.1 
  
 Anmälnings- och omprövningsskyldighet ska gälla alla elever i särskolan 
  
 Utredningens förslag:  
 De nya reglerna i skollagen om anmäl- nings- och omprövningsskyldighet vid misstanke om felaktig placering i särskolan ska gälla även för utbildning som påbörjats före den 1 juli 2013. 
 Som ovan nämnts har det från den 1 juli 2013 införts en förstärkt skyldighet att anmäla och ompröva särskoleplaceringar när det finns skäl att tro att en elev inte längre hör till grundsärskolans eller gym- nasieskolans personkrets. Av övergångsbestämmelserna till lagänd- ringarna framgår att de nya bestämmelserna ska tillämpas på utbild- ning som påbörjas efter den 30 juni 2013. 
  
 18  
  
 Detta torde innebära att de nya reglerna om anmälnings- och omprövningsskyldighet endast ska gälla för elever som påbörjar utbildning i grundsär- eller gym- nasiesärskolan efter detta datum. Enligt utredningens uppfattning är detta en olycklig avgränsning av de nya reglerna. Avgränsningen får stora konsekvenser för de elever som redan har påbörjat sin utbildning och redan går i grundsär- eller gymnasiesärskolan och som därmed inte skulle omfattas av de nya reglerna. Starka rätts- säkerhetsskäl talar för att även elever som påbörjat sin utbildning i grundsär- eller gymnasiesärskolan före den 1 juli 2013 ska omfattas av de nya reglerna om anmälnings- och omprövningsskyldighet. Några sakliga skäl till att reglerna endast ska gälla för dem som 
  
 17 
  
 Skolverket (2013) Gymnasiesärskolan – Elever – Rodriguez, Tabell 3 A: Elever per årskurs läsåren  
  
 2006/07–2012/13. 
  
 18 
  
 Punkten 1 övergångsbestämmelserna till SFS 2012:109. 
  
 281 
  
 Förslag: Rätt till utbildning för unga som efter avslutad utbildning  
  
 SOU 2013:74 
  
 börjar i någon av särskolans skolformer efter detta datum är svåra att finna. Utredningen föreslår därför att övergångsbestämmelserna ska ändras så att reglerna om anmälnings- och omprövningsskyl- dighet vid misstanke om felaktig särskoleplacering ska gälla alla elever som deltar i utbildning i grundsärskolan eller gymnasiesär- skolan, oavsett när utbildningen påbörjats. 
 282 
  
 13 
  
 Förslagens konsekvenser och ikraftträdande 
  
 Enligt kommittéförordningen (1998:1474) ska utredningen beskriva ekonomiska och andra konsekvenser som blir följden av utredning- ens förslag. Utredningen ska redovisa en beräkning av eventuella konsekvenser samt, i förekommande fall, förslag till finansiering. Om förslagen innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt ska dessa också redovisas. Vidare ska också förslagens betydelse för den kommunala självstyrelsen, brottsligheten och det brottsföre- byggande arbetet samt konsekvenser för den personliga integriteten redovisas. Därutöver ska konsekvenser för de barn och unga som berörs av förslagen samt konsekvenser för jämställdheten mellan män och kvinnor och för möjligheterna att nå de integrationspoli- tiska målen (integrations- och jämställdhetspolitiska konsekvenser) redovisas. I det följande redovisas de olika typerna av konsekvenser. 
  
 13.1 
  
 Ekonomiska konsekvenser 
  
 Utredningens bedömning:  
 Utredningens förslag kommer i vissa delar att medföra ökade kostnader för stat och kommun. De med- för temporärt ökade kostnader för staten med cirka 100 miljo- ner kronor årligen under åren  
 2015–2017. 
  För den kommunala sektorn innebär förslagen ökade kostnader på cirka 2 miljoner kronor per år. De ökade kostnaderna föreslås finansieras med anslag. 
 Beräkningarna baseras på flera osäkra parametrar. Den eko- nomiska konsekvensanalysen ska därför ses som ett underlag för diskussion om möjliga ramar för kostnaderna. 
 283 
  
 Förslagens konsekvenser och ikraftträdande 
  
 SOU 2013:74 
  
 Nedan redovisas de ekonomiska konsekvenserna av utredningens förslag. De beräknade kostnaderna redovisas utifrån respektive myndighet. Därefter redovisas vissa ökade kostnader för kommun- sektorn. 
  
 13.1.1 
  
 Försäkringskassan 
  
 Utredningens bedömning:  
 Försäkringskassan anslag för finan- siell samordning bör tillföras 60 miljoner kronor årligen under åren  
 2015–2017 
  i syfte att finansiera en förstärkt satsning på samverkan kring unga inom ramen för lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabiliteringsinsatser. 
 Den förstärkta satsningen på samverkan kring unga inom samord- ningsförbunden beräknas innebära en kostnad på cirka 60 miljoner kronor per år från statens sida. I genomsnitt innebär det knappt en miljon kronor per samordningsförbund. Medlen förväntas huvud- sakligen bekosta personal med särskilt fokus på ungdomar. Även andra typer av kostnader kan bli aktuella. 
  
 13.1.2 
  
 Regeringskansliet 
  
 Medel till överenskommelsen om en evidensbaserad praktik för god kvalitet inom socialtjänsten 
  
 Utredningens bedömning:  
 Förslaget om att utvidga överens- kommelsen om en evidensbaserad praktik för god kvalitet inom socialtjänsten bedöms innebära en ökad kostnad på cirka 25 mil- joner kronor per år under åren  
 2015–2017. 
  
 Utredningen föreslår att statens överenskommelse med Sveriges kommuner och landsting om en evidensbaserad praktik inom social- tjänsten utvidgas. Utvidgningen ska avse utveckling inom kunskaps- området arbetsmarknadsinsatser för ungdomar med ekonomiskt bi- stånd. Denna utvidgning bedöms kosta cirka 25 miljoner kronor per år. Kostnaderna omfattar huvudsakligen personal och expenser för cirka 10 regionala utvecklingsledare inom området. 
 284 
  
 SOU 2013:74 
  
 Förslagens konsekvenser och ikraftträdande 
  
 En nationell samordnare för att stimulera och stödja samordningsförbundens insatser till unga 
  
 Utredningens bedömning:  
 En nationell samordnare för att stimulera och stödja samordningsförbundens insatser till unga under åren  
 2015–2017 
  bedöms innebära ökade kostnader för staten med cirka 10 miljoner kronor per år under den aktuella tidsperioden. 
 En nationell samordnade bedöms medföra ökade kostnader med cirka 10 miljoner kronor per år, vilket innebär en total kostnad på cirka 30 miljoner kronor. De beräknade kostnaderna omfattar per- sonalkostnader för samordnare och ett kansli, resor, konferenser och andra informationsinsatser. 
  
 13.1.3 
  
 Skolinspektionen (Skolväsendets överklagandenämnd) 
  
 Utredningens bedömning:  
 Utredningens förslag att hemkom- munens beslut om prövning av tillhörighet till gymnasiesärskolans målgrupp blir överklagningsbart bedöms medföra en ökad kost- nad på cirka 0,2 miljoner kronor årligen för Skolväsendets över- klagandenämnd. 
 Utredningens förslag om en ny möjlighet att överklaga beslut till Skolväsendets överklagandenämnd bedöms medföra ökade kost- nader på cirka 0,2 miljoner kronor årligen. De ökade kostnaderna består av ökad arbetstid. Beräkningen är baserad på att nämnden får ta ställning till ett tiotal ärenden per år. 
  
 13.1.4 
  
 Socialstyrelsen 
  
 Uppdrag att bygga ut Kunskapsguiden 
  
 Utredningens bedömning:  
 Uppdraget till Socialstyrelsen att bygga ut Kunskapsguiden med kunskapsstöd om arbetsmark- nadsinsatser för unga personer med ekonomiskt bistånd bedöms medföra en engångskostnad på 1 miljoner kronor och därefter en årlig kostnad på 0,5 miljoner kronor. 
 285 
  
 Förslagens konsekvenser och ikraftträdande 
  
 SOU 2013:74 
  
 Uppdraget till Socialstyrelsen att bygga ut Kunskapsguiden bedöms medföra en engångskostnad på 1 miljoner kronor och därefter en årlig kostnad på 0,5 miljoner kronor. De ökade kostnaderna består i att löpande sammanställa och sprida kunskap samt att genomföra utbildningsinsatser. De högre inledande kostnaderna motiveras av arbetet med att bygga upp den särskilda ingången om unga personer med ekonomiskt bistånd på Kunskapsguiden. Dessa kostnader be- står av teknisk utveckling, ca 0,5 miljoner kronor, och redaktionellt arbete, cirka 0,5 miljoner kronor. 
 Uppdrag att genomföra en studie om unga personer i kommunala arbetsmarknadsinsatser 
  
 Utredningens bedömning:  
 En studie av unga personer som deltagit i kommunala arbetsmarknadsrelaterade insatser kan med- föra ökade kostnader på cirka 1,5 miljoner kronor. 
 Utredningen föreslår att Socialstyrelsen, eller annan lämplig myn- dighet, får i uppdrag att inledningsvis undersöka möjligheten att genomföra en studie av unga personer som deltagit i kommunala arbetsmarknadsrelaterade insatser i syfte att öka kunskapen om vilka insatser som är verksamma för att hjälpa deltagarna till själv- försörjning. I det fall tillräckligt dataunderlag finns att tillgå ska myndigheten genomföra en sådan undersökning. Om undersök- ningen genomförs bedöms kostnaden vara cirka 1,5 miljoner kronor. Kostnaderna omfattar en årsarbetskraft inklusive administrativa kostnader. 
  
 13.1.5 
  
 Statistiska centralbyrån 
  
 Uppdrag att redovisa nytt mått 
  
 Utredningens bedömning 
 : Ett uppdrag till Statistiska central- byrån att regelbundet redovisa ett nytt statistiskt mått bedöms medföra marginella kostnadsökningar och ryms därför inom be- fintlig ram. 
 286 
  
 SOU 2013:74 
  
 Förslagens konsekvenser och ikraftträdande 
  
 Statistiska centralbyrån får med förslaget vissa ökade kostnader i form av arbetstid för att kvalitetssäkra underlag och ta fram tabell- verk kring det nya måttet. Det blir inga nya kostnader för data- insamling eftersom förslaget inte innebär någon förändring av hur Arbetskraftsundersökningarna ska genomföras. Sammantaget bedöms de ökade kostnaderna vara marginella och utredningen bedömer därför att de ryms inom nuvarande ram. 
 Uppdrag att utöka gymnasieuppföljningarna 
  
 Utredningens bedömning 
 : Utredningens förslag att Statistiska centralbyrån ska få i uppdrag att utöka de s.k. gymnasieupp- följningarna till att även avse ungdomar som avbrutit eller aldrig påbörjat en gymnasieutbildning innebär ökade kostnader med cirka 2 miljon kronor per undersökning. 
 Förslaget om utökade gymnasieuppföljningar bedöms medföra ökade kostnader med cirka 2 miljoner kronor per uppföljning. De ökade kostnaderna omfattar en intervju- eller enkätstudie, cirka 1,5 mil- joner kronor, och en registerstudie, cirka 0,5 miljoner kronor. 
  
 13.1.6 
  
 Statskontoret 
  
 Utredningen föreslår att Statskontoret, eller annan lämplig myn- dighet, ges i uppdrag att analysera hur Arbetsförmedlingens verk- samhet avseende insatser till ungdomar som av särskilda skäl står långt ifrån arbetsmarknaden motsvarar målgruppens behov och för- väntningar. Uppgiften bedöms falla inom ramen för myndighetens kärnverksamhet och bör således finansieras inom ramen för myn- dighetens befintliga resurser. 
  
 13.1.7 
  
 Ungdomsstyrelsen 
  
 Utredningens bedömning 
 : Uppdraget till Ungdomsstyrelsen att i samarbete med andra myndigheter redovisa en fördjupad analys av unga som varken arbetar eller studerar bedöms med- föra ökade kostnader med cirka 4 miljoner kronor vart tredje år. 
 287 
  
 Förslagens konsekvenser och ikraftträdande 
  
 SOU 2013:74 
  
 Förslaget om en regelbunden fördjupad analys bedöms medföra ökade kostnader med cirka 4 miljoner kronor vart tredje år. Kost- naderna omfattar uppdrag till forskare, registeranalyser, arbetstid för experter, tryckning och andra spridningsinsatser. 
  
 13.1.8 
  
 Kommunala sektorn 
  
 Utredningens bedömning:  
 Utredningens förslag om en skyl- dighet för hemkommunen att i efterhand pröva om en före detta elev hört till målgruppen för gymnasiesärskolan och om en ny rätt till vuxenutbildning på gymnasial nivå bedöms medföra ökade kostnader på  
 cirka 1,7 miljoner kronor  
 årligen för hemkom- muner. 
 Förslaget om att en hemkommun inom ramen för sitt ansvar enligt 2 kap 30 a § skollagen får träffa överenskommelse med landstinget, Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen om att samverka i syfte att uppnå en effektivare användning av tillgäng- liga resurser bedöms inte medföra ökade kostnader för kommuner. 
 En ny skyldighet för hemkommuner att ompröva målgruppstill- hörigheten för elever som har gått i gymnasiesärskola medför en uppskattad kostnad på cirka 0,3 miljoner kronor per år. Rätten till vuxenutbildning på gymnasial nivå bedöms medföra ökade kostna- der på cirka 1,4 miljoner kronor per år. 
 Beräkningarna baseras på att cirka 100 fall av omprövningar skulle inkomma till kommuner under ett år. Utredningen uppskattade i kapitel tolv att drygt 200 individer i åldern  
 20–24 
  år kan vara fel- aktigt placerade i särskola och således ha rätt till omprövning. Här vill dock utredningen peka på att kraven på omprövning av mål- gruppstillhörighet under elevernas skolgång har ökat med regle- ringen i den nya skollagen och i den nya gymnasiesärskolan. Vidare bör utredningens förslag att anmälnings- och omprövningsskyldig- heten ska gälla för alla elever i grundsärskolan eller gymnasiesär- skolan leda till att antalet felaktigt placerade troligtvis minskar. De elever som trots dessa ökade krav på omprövning under skolgången visar sig ha varit felaktigt placerade efter avslutad utbildning bör vara betydligt färre än de cirka 200 elever som nämndes ovan. I kost- nadsberäkningarna utgår därför utredningen från att cirka 100 fall av omprövningar per år blir aktuella. Antalet omprövningar kan antas 
 288 
  
 SOU 2013:74 
  
 Förslagens konsekvenser och ikraftträdande 
  
 bli högre än antalet fall där individen får rätt till vuxenutbildning på gymnasial nivå. När reformen träder i kraft kan det innebära att 50 individer, dvs. cirka 10 individer per årskull får rätt till gymnasial vuxenutbildning. Det skulle på sikt innebära att cirka 30 individer per år utnyttjar denna rätt, givet att antalet berörda ungdomar är konstant och att de studerar i genomsnitt tre år på gymnasial nivå. 
  
 1  
  
 Denna grupp bör dock minska på sikt. 
 Som nämndes ovan är kommunen skyldig att kontinuerligt om- pröva att elever i särskolan tillhör målgruppen. Detta bör innebära att det finns aktuella utredningar som kommunen kan utgå ifrån vid en förnyad bedömning i enlighet med utredningens förslag. Givet att sådana aktuella utredningar finns bör kommunens ut- redning inför beslut om omprövning huvudsakligen bestå av att gå igenom det tidigare beslutsunderlaget. Endast i undantagsfall bör förnyade utredningar av specialister bli aktuell. Kostnaderna, totalt cirka 0,3 miljoner kronor årligen, bedöms därför huvudsakligen utgöras av den utredande personalens arbetstid. 
  
 2  
  
 Individerna får enligt förslaget också en rätt till gymnasial vuxenutbildning. Kost- naden för utbildning beräknas utifrån att cirka 30 elever per år kom- mer att utnyttja denna rättighet ett par år efter förändringarna trätt i kraft. Utredningen vill betona att det är en mycket osäker uppskatt- ning av antalet individer som kommer att beröras. En helårsplats i kommunal vuxenutbildning kostar cirka 46 500 kr. 
  
 3  
  
 Den totala kost- naden för utbildning kan utifrån ovanstående förutsättningar bli cirka 1,4 miljoner kronor när förändringarna trätt i kraft fullt ut. De första åren kan kostnaden för utbildning bli cirka 2,5 miljoner kronor eftersom fler individer berörs inledningsvis. 
 Förslaget om att tydligare peka ut möjligheten för en hemkom- mun att samverka inom ramen för arbetet med aktivitetsansvaret (se kap. 11.5) bedöms inte leda till ökade kostnader. Samverkan är frivillig och ett av huvudsyftena är att använda det offentligas resur- ser mer effektivt. 
  
 1 
  
 Antalet individer i utbildning blir högre när reformen träder i kraft. Givet att antalet fel- aktigt placerade är cirka 10 individer per årskull och den genomsnittliga studietiden är tre år, kommer cirka 30 elever per år att utnyttja rätten till utbildning. Detta antagande är högst osäkert eftersom ungdomarnas förutsättningar varierar stort. 
  
 2 
  
 I kostnaden beräknas utredningen vid en förnyad prövning omfatta i genomsnitt en arbets- dag, 8 h. Det motsvarar cirka 800 arbetstimmar per år vid 100 omprövningar. Beräkningen baseras på att den utredande personalen har en månadslön på 35 000 kr. 
  
 3 
  
 Skolverket (2013)  
 Kostnader för samtliga verksamheter inom förskola, fritidshem, annan peda- gogisk verksamhet, skola och vuxenutbildning år 2012 
 . 
  
 289 
  
 Förslagens konsekvenser och ikraftträdande 
  
 SOU 2013:74 
  
 13.1.9 
  
 Förslag till finansiering 
  
 Utredningens förslag leder huvudsakligen till framför allt vissa till- fälligt ökade kostnader för staten och till viss del vissa permanent ökade kostnader för kommuner, vilket framgår av tabellen nedan. De ökade kostnaderna för staten föreslås finansieras med anslag. Kommunsektorns ökade kostnader bör också finansieras av staten i enlighet med finansieringsprincipen. 
 Tabell 13.1 Förändrade årliga kostnader för stat och kommun 
  
 Huvudman och myndighet 
  
 2015* 
  
 2016 
  
 2017 
  
 Stat 
  
 Försäkringskassan 
  
 60 000 
  
 60 000 
  
 60 000 
  
 Regeringskansliet 
  
 Utökad överenskommelse om evidensbaserad praktik 
  
 25 000 
  
 25 000 
  
 25 000 
  
 Nationell samordnare 
  
 10 000 
  
 10 000 
  
 10 000 
  
 Socialstyrelsen 
  
 2 500 
  
 500 
  
 500 
  
 Statistiska centralbyrån** 
  
 2 000 
  
 Ungdomsstyrelsen *** 
  
 4 000 
  
 Skolinspektionen (Skolväsendets 
  
 200 
  
 200 
  
 200 
  
 överklagandenämnd) 
  
 Till kommuner enligt finansieringsprincipen 
  
 1 700 
  
 1 700 
  
 1 700 
  
 Summa stat 
  
 105 400 
  
 97 400 
  
 97 400 
  
 Kommun 
  
 Skyldighet att pröva målgruppstillhörighet 
  
 - 300 
  
 - 300 
  
 - 300 
  
 Rätt till vuxenutbildning på gymnasial nivå 
  
 - 1 400 
  
 - 1 400 
  
 - 1 400 
  
 Till kommuner enligt finansieringsprincipen 
  
 + 1 700 
  
 + 1 700 
  
 + 1 700 
  
 Summa kommun 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 * 
  
 Samtliga engångskostnader redovisas för år 2015, även om de när förslagen genomförs kan komma tidigare eller senare. 
  
 ** 
  
 Kostnad per uppföljning. 
  
 *** 
  
 Analysen ska genomföras vart tredje år, vilket medför ökade kostnader med samma intervall. 
  
 13.2 
  
 Konsekvenser för barn och ungdomar 
  
 Av utredningens direktiv framgår att utredningen ska ha ett barn- rättsperspektiv och beskriva hur unga under 18 år berörs av de för- slag som föreslås. De övergripande målen för den nationella ung- 
 290 
  
 SOU 2013:74 
  
 Förslagens konsekvenser och ikraftträdande 
  
 domspolitiken är att alla ungdomar ska ha verklig tillgång till väl- färd och att alla ungdomar ska ha verklig tillgång till inflytande. 
  
 4  
  
 Ungdomspolitikens mål stödjer också de rättigheter som varje barn har enligt FN:s barnkonvention. Eftersom barnkonventionen gäller för barn och ungdomar upp till 18 år syftar såväl ungdomspolitiken som barnrättspolitiken till att förverkliga konventionens intentioner. 
 Utredningens samtliga förslag berör direkt eller indirekt barn och unga. Utredningens förslag syftar till att stödja de unga som av olika anledningar är i behov av extra stöd för att antingen hitta tillbaka till utbildning eller öka förutsättningarna för en anknytning till arbetsmarknaden och därmed ett självständigt liv. Utredningens förslag syftar således till att stärka ungdomars egenmakt och själv- ständighet samt att utjämna skillnaderna i uppväxtvillkor. Utred- ningens förslag bidrar också till att öka förutsättningarna att kunna följa upp ungas levnadsvillkor och studera hur insatser på området tillsammans påverkar utvecklingen av de ungas villkor. Ett förbättrat statistiskt underlag ökar möjligheten att kunna analysera målupp- fyllelsen om tillämpningen av barnkonventionen. Utredningens för- slag om förbättrad uppföljning av de ungdomar som varken arbetar eller studerar skapar dessutom förutsättningar för ökad kunskap på området. 
  
 13.3 
  
 Integrations- och jämställdhetspolitiska konsekvenser 
  
 Utrikes födda är överrepresenterade bland de unga som varken arbetar eller studerar. Exempelvis är såväl andelen utrikes födda män som kvinnor högre än andelen födda i Sverige i åldern  
 20–24 
  år. 
  
 5  
  
 Detta gäller särskilt utrikes födda kvinnor där andelen är cirka 20 procent, vilket kan jämföras med inrikes födda där andelen är 10 procent. Det övergripande målet för integrations- och jämställdhetspoli- tiken är ett samhälle där medborgaren oavsett kön, etnisk och kul- turell bakgrund har samma möjligheter, rättigheter och skyldig- heter inom alla områden i livet. 
  
 6  
  
 Utredningens förslag bidrar till att uppfylla detta mål för unga i åldern  
 16–24 
  år på följande sätt. För det första bidrar förslagen till att det statistiska underlaget förbätt- 
  
 4 
  
 Prop. 2004/05:2  
 Makt att bestämma – rätt till välfärd 
 ; Skr. 2009/10:53  
 En strategi för ung- domspolitiken 
 . 
  
 5 
  
 Se kapitel 3. 
  
 6 
  
 Regeringens skrivelse 2008/09:155  
 Egenmakt mot utanförskap – redovisning av regeringens strategi för integration 
 . 
  
 291 
  
 Förslagens konsekvenser och ikraftträdande 
  
 SOU 2013:74 
  
 ras för att beräkna hur många unga som har problem vid över- gången mellan skola och arbetsliv. Med hjälp av ett nytt statistiskt mått, baserat på Arbetskraftsundersökningarna, kan t.ex. unga män och kvinnors arbetsmarknadsdeltagande analyseras bättre. Utred- ningens förslag om fördjupade studier och uppföljning kommer också bidra till att kunskapen kommer att öka avseende de unga som dels avbrutit eller inte fullföljt en gymnasieutbildning, dels de unga som varken arbetar eller studerar. I sådana studier finns möj- lighet att fördjupa kunskapen om hur män och kvinnor respektive in- och utrikes födda förekommer och vilka svårigheter de har. Baserat på denna kunskap kan åtgärder vidtas för att förbättra förut- sättningarna för att unga med olika bakgrund ska kunna etablera sig på arbetsmarknaden. 
 Även utredningens förslag om en förstärkt samverkan bidrar till att uppfylla de integrations- och jämställdhetspolitiska målen. Genom att utveckla samverkan för de unga som har behov av särskilt stöd av samordnade insatser förväntas en högre kvalitet uppnås i de in- satser som riktas till den enskilde ungdomen. Genom att berörda myndigheter gör gemensamma bedömningar kan individuellt behovs- anpassade lösningar skapas. Sammantaget förväntas förslagen för- stärka förutsättningarna för att unga män och kvinnor samt inrikes- respektive utrikes födda ska kunna erbjudas ett individualiserat stöd på lika villkor. 
  
 13.4 
  
 Samhällsekonomiska konsekvenser för offentlig sektor 
  
 Det finns i dag flera direkta och indirekta kostnader för samhället avseende unga som varken arbetar eller studerar. Direkta kostnader för offentlig sektor är transfereringar till följd av arbetslöshet, sjuk- dom och ohälsa. Det uppstår också direkta kostnader för arbets- marknadspolitiska och andra åtgärder. De indirekta kostnaderna består exempelvis av uteblivna skatteintäkter för stat och kommun samt kostnader till följd av brottslighet och socialt utanförskap. 
 På några års sikt förväntas utredningens förslag leda till att fler unga är i utbildning eller arbetar. Att fler unga förväntas återgå till utbildning ökar sannolikheten att fler kan etablera sig på arbets- marknaden. En sådan utveckling förväntas genom en förstärkt sam- verkan avseende de unga som är i särskilt behov av samordnade resurser. Även de förslag som antas bidra till en ökad kunskaps- 
 292 
  
 SOU 2013:74 
  
 Förslagens konsekvenser och ikraftträdande 
  
 utveckling inom socialtjänstens insatser för unga som deltar i arbets- marknadsinsatser förväntas bidra till att fler personer deltar i arbets- kraften. Fler individer i arbete leder till ökade skatteintäkter för stat och kommun. Samtidigt minskar den offentliga sektorns kostnader för transfereringar till följd av arbetslöshet och ohälsa. Även in- direkta kostnader för kriminalitet och socialt utanförskap kan minska. För kommuner kan utredningens förslag innebära minskade fram- tida kostnader för försörjningsstöd samt minskade kostnader för kommunala sysselsättningsåtgärder. På kort sikt kan förslagen leda till högre kostnader för utbildning, dvs. om fler unga återgår till utbildning. 
  
 13.5 
  
 Konsekvenser för det kommunala självstyret 
  
 Utredningen bedömer att förslagen i stort inte påverkar den kommu- nala självstyrelsen. En ny rätt till gymnasial vuxenutbildning för elever som efter avslutad utbildning i särskolan konstaterats inte höra till gymnasiesärskolans målgrupp införs. De begränsade kon- sekvenser denna rättighet har för den kommunala självstyrelsen be- döms vägas upp av vinsterna för individerna. Utredningen har inte funnit andra lösningar som kan ge samma resultat. Vidare tillförs kommunerna medel av staten enligt finansieringsprincipen, varför förslagen bedöms påverka det kommunala friutrymmet minimalt. 
  
 13.6 
  
 Brottsförebyggande konsekvenser 
  
 Att varken arbeta eller studera ökar risken för brottslighet. Studier visar att när det gäller ungdomsbrottslighet finns en tydlig överrisk för de unga som varit utan arbete och utbildning. Cirka 15 procent av samtliga unga som vid 22 års ålder var i en sådan situation två av tre år i rad har varit lagförda för brott i åldern  
 15–19 
  år. Uppfölj- ningsstudier visar att sju år senare finns en kraftig överrepresen- tation av personer som varit involverad i kriminalitet. Av de per- soner som varken arbetade eller studerade vid  
 22-års 
  ålder hade nästan 10 procent någon gång varit frihetsberövade sju år senare. 
  
 7  
  
 Utredningens förslag syftar sammanfattningsvis till att minska antalet unga som varken arbetar eller studerar. Unga ska med ut- redningens förslag få insatser av Arbetsförmedlingen eller av andra 
  
 7  
 Se bilaga 2. 
 293 
  
 Förslagens konsekvenser och ikraftträdande 
  
 SOU 2013:74 
  
 myndigheter och därmed öka sina förutsättningar för att komma in på arbetsmarknaden. För att fånga upp de ungdomar som av olika anledningar varken arbetar eller studerar krävs ett intensivt motiva- tionsarbete och en samverkan mellan olika aktörer. Utredningens förslag gynnar ett sådant arbete. Färre unga som varken arbetar eller studerar antas minska risken för att unga hamnar i kriminalitet. 
  
 13.7 
  
 Övriga konsekvensanalyser enligt kommittéförordningen 
  
 Utredningens förslag bedöms i allt väsentligt sakna betydelse för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags. Vidare är förslagen gene- rella för hela landet. De bedöms därför inte få direkta regional- politiska konsekvenser för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet. Utredningens förslag har heller ingen betydelse för den personliga integriteten. 
  
 13.8 
  
 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 
  
 Utredningens förslag 
 : Samtliga föreslagna författningsföränd- ringar ska träda i kraft den 1 januari 2015. Övergångsbestäm- melser behövs inte. 
 De föreslagna författningsändringarna ska enligt utredningen träda i kraft så snart som möjligt. Ett lämpligt datum med hänsyn till tidsplanen för det fortsatta beredningsarbetet är därför den 1 janu- ari 2015. Utredningen bedömer att det inte behövs övergångs- bestämmelser med anledning av författningsförslagen. 
 294 
 14 Författningskommentar 
  
 14.1 
  
 Förslaget till lag om ändring i skollagen (2010:800) 
  
 2 kap. 
 30 b § 
 Paragrafen är ny och motsvarar till stora delar 2 kap. 6 § social- tjänstlagen. I paragrafen anges att en hemkommun, inom ramen för sitt aktivitetsansvar enligt 2 kap. 30 a § skollagen får träffa avtal med landsting, Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen i syfte att uppnå en effektivare användning av tillgängliga resurser. I para- grafen anges även att kommunen ska bidra till finansiering av sådan verksamhet som bedrivs i samverkan. Paragrafen innehåller även en hänvisning till lagen (2003:1210) om finansiell samordning av reha- biliteringsinsatser. 
 Paragrafen behandlas i avsnitt 11.5. 
 18 kap. 
 7 a § 
 Paragrafen är ny och innebär att det införs en rätt för ungdomar som har avslutat gymnasiesärskolan att begära en prövning av om de tillhör målgruppen för gymnasiesärskolan vid tidpunkten för pröv- ningen. Hemkommunen ska skyndsamt pröva frågan om målgrupps- tillhörigheten efter ansökan från den unge. Om utredningen visar det ska hemkommunen besluta att den unge inte hör till gymnasie- särskolans målgrupp. Den unge har då rätt till gymnasial vuxenut- bildning. En ansökan om prövning ska lämnas in till hemkommunen inom fem år från det att den unge avslutat sin utbildning i gymnasie- 
 295 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2013:74 
  
 särskolan. Hemkommunens beslut i frågan ska kunna överklagas till Skolväsendets överklagandenämnd. 
 Paragrafen behandlas i avsnitt 12.3. 
 20 kap. 
 19 § 
 Paragrafen har ändrats genom att det i ett nytt  
 andra stycke  
 införts en rätt till gymnasial vuxenutbildning för de ungdomar som vid en prövning enligt 18 kap. 7 a § skollagen inte ansetts höra till gymnasie- särskolans målgrupp. I  
 tredje stycket  
 har det gjorts en ändring som innebär att de regler som gäller avseende rätt att i vissa fall delta i utbildning på annat håll än i hemkommunen, interkommunal ersätt- ning och stöd till inackordering för de elever som i dag har rätt till utbildning på gymnasial nivå enligt första stycket, ska gälla även den grupp som omfattas av andra stycket. 
 Paragrafen behandlas i avsnitt 12.3. 
 28 kap. 
 12 § 
 Paragrafen har ändrats. I  
 första stycket 8  
 har lagts till att även hem- kommunens beslut om målgruppstillhörighet enligt 18 kap. 7 a § ska kunna överklagas till Skolväsendets överklagandenämnd.  
 Andra stycket  
 har ändrats genom att det där lagts till att det är den före detta eleven som kan överklaga beslut enligt första stycket 8. 
 Övergångsbestämmelser till SFS 2012:109 
  
 Punkten 1  
 i övergångsbestämmelserna har ändrats så att reglerna om att anmäla och ompröva särskoleplaceringar vid misstanke om att eleven inte hör till grundsärskolans eller gymnasiesärskolans mål- grupp ska gälla alla elever som deltar i utbildning i grundsärskolan eller gymnasiesärskolan, oavsett när utbildningen påbörjats. 
 Bestämmelsen behandlas i avsnitt 12.3.1. 
 296 
  
 SOU 2013:74 
  
 Författningskommentar 
  
 14.2 
  
 Förslaget till förordning om ändring i förordningen (2007:1030) med instruktion för Arbetsförmedlingen 
  
 14 § 
 Paragrafen har ändrats genom att det i sista meningen skrivits in att myndigheten vid sitt arbete inom ramen för lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabiliteringsinsatser särskilt ska uppmärk- samma ungdomar som på grund av särskilda skäl står långt från arbetsmarknaden och är i behov av samordnade insatser. 
 Paragrafen behandlas i avsnitt 11.6. 
 297 
 Referenser 
  
 Watson, A. m.fl. (2010)  
 Samverkan inom arbetslivsinriktad rehabilitering – en sammanställning av kunskaper och erfarenheter inom området 
 , Nordiska högskolan för folkhälsovetenskap, Göteborg. 
  
 Arbetsförmedlingen (2010 
 ) Jobb- och utvecklingsgarantin - en upp- följning ur deltagarnas perspektiv 
 , URA 2010:2, Stockholm. 
  
 Arbetsförmedlingen (2013)  
 Arbetsförmedlingens Återrapportering 2013 Arbetsmarknadspolitiska program,  
 Årsrapport 2012, 2013-  
  
 05-02, 
  
  Stockholm. 
  
 Arbetsförmedlingen (2013)  
 Arbetsförmedlingens Återrapportering 2013 – Etablering av vissa nyanlända – statistik kring etablerings– uppdraget 
 , Avser  
  
 januari–mars 
  
  2013, Stockholm. 
  
 Arbetsförmedlingen (2013)  
 Arbetsförmedlingens Återrapportering 2011 Fördjupade analyser 
 ,  
  
 2011-08-01, 
  
  dnr  
  
 AF-2010/436389, 
  
  Stockholm. 
  
 Arbetsförmedlingen (2013)  
 Arbetsförmedlingens Återrapportering 2013 Förstärkt förmedlingsstöd till ungdomar 
 ,  
  
 2013-06-14, 
  
  Tids- period: första tertialet 2013, Stockholm. 
  
 Arbetsförmedlingen (2013)  
 Arbetsförmedlingens årsredovisning 2012 
 , Stockholm. 
  
 Arbetsförmedlingen (2013)  
 Arbetsmarknadsrapport  
 2013, åter- rapportering enligt regleringsbrev, dnr  
 Morton, 
  2012-  
 05-02, 
  Stockholm. 
  
 Arbetsförmedlingen (2013)  
 Saunders för arbetet med ungdomar 
 , 
  
 20 
 13-05-07, 
  Stockholm. 
 299 
  
 Referenser 
  
 SOU 2013:74 
  
 Arbetsförmedlingen (2013)  
 Ungdomar på och utanför arbetsmark- naden – fokus på unga som varken arbetar eller studerar 
 , Stockholm. 
  
 Arbetsförmedlingen och Försäkringskassan (2013)  
 Förstärkt stöd till unga med Aktivitetsersättning – Återrapportering enligt reglerings- breven för 2013 
 , dnr  
 Holder, 
  FK  
 003015-2013, 
  2013-  
 08-01, 
  Stockholm. 
 Rodriguez, Å. m.fl. (2013)  
 Vägar ur socialbidrag? Om socialtjänstens insatser och det ekonomiska biståndets varaktighet 
 , Rapport i socialt arbete nr. 143. 
 Mcdonald, Hill, Garcia, P, Macmillan L. & som lågutbildade räknas de som under aktuellt år hade högst en grundskoleutbildning. Enkelheten i definitionen av dessa mått är en stor fördel. Det gör dem enkla att ta fram och enkla att förstå. 
 Det två andra mått vi undersöker är betydligt mer komplicerade att konstruera. Vi utgår här från en modell för att mäta anknytnings- grad till arbetsmarknaden som utvecklats vid Socialstyrelsen i arbetet med deras s.k. sociala rapporter (t.ex. Socialstyrelsen,  
 2010:64-65). 
  Modellen använder registeruppgifter om framför allt inkomstkällor för att kategorisera människors position på arbetsmarknaden. Det är en  
 centrum-periferi 
  modell där centrum utgörs av dem som har en fast och stabil förankring på arbetsmarknaden och försörjer sig uteslutande på inkomst från arbete, den s.k. kärnarbetskraften. Övriga kategorier kan ses som koncentriska cirklar kring kärnan där vi längst ut finner dem som varaktigt saknar anknytning till arbetsmarknaden och som inte heller studerar (exkluderade) (se figur 1). 
  
 3  
 Det händer dock att information saknas för vissa grupper. Så är t.ex. fallet med uppgifter om utbildningsnivå, vilket framgår i bilagan längst bak i rapporten. 
 334 
  
 SOU 2013:74 
  
 Bilaga 2 
  
 Figur 1 Schematisk bild över en modell 
 för att mäta anknytningsgrad till arbetsmarknaden 
 Instabil arbetskraft 
  
 Kärnarbetskraft 
  
 Studerande 
  
 Exkluderade 
 Kategoriseringen sker i två steg. Först görs en kategorisering enligt uppgifter på årsbasis. I detta steg utgörs kärnarbetskraften av dem som har en årsinkomst som ungefärligen motsvarar vad man tjänar på ett helårsarbete i ett av de allra sämst betalda jobben. Detta mot- svarar också ungefär vad som krävs för att försörja en person under ett år (se Socialstyrelsen 2001:51). 
 För att tillhöra kärnarbetskraften i det första steget krävs en års- arbetsinkomst på 3,5 prisbasbelopp (PBB). 
  
 4  
  
 De med inkomster under 0,5 PBB förs till kategorin exluderade. Mellan dessa finner vi kategorier som studenter, långtidssjukskrivna, långtidsarbetslösa, etc. 
 I det andra steget skapas nya kategorier baserat på arbetsmark- nadsanknytning under tre på varandra följande år. Den kategori en person förs till år t baseras således på dennes position år  
 t 
 ,  
  
 t-1 
  
 och  
  
 t-2 
 . 
  
 I sin mest elaborerade form består modellen av elva kategorier (se Socialstyrelsen 2010). Ofta är det dock opraktiskt med så många kategorier och i stället slås dessa elva kategorier ofta ihop till ett mindre antal. 
  
 4  
 År 2013 motsvarar 3,5 PBB cirka 156 000 kr. 
 335 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2013:74 
  
 I den här rapporten kommer vi att använda oss både av ett mått på unga utanför som utgår från det första steget, dvs. som baserar sig på uppgifter från endast ett år, och ett som baserat sig på uppgifter över tre år. Som utanför enligt den ettårsbaserade definitionen räknas då de som under året haft arbetsinkomster under 0,5 PBB, dvs. ex- kluderade som inte heller tillhörde någon av de andra kategorierna, t.ex. studerande. För att räknas som utanför i den  
 treårs-baserade 
  versionen ska man ha tillhört gruppen exkluderade aktuellt år samt minst ett av de två föregående åren. 
 I tabell 4 använder vi också andelen i Kärnarbetskraften enligt den treåriga definitionen som ett uppföljningsmått. Till denna grupp räknas dem som haft minst 3,5 PBB i arbetsinkomst under minst två år av år t,  
 t-1 
  och  
 t-2. 
  
 I begreppet arbetsinkomst ingår förutom lön också sociala för- måner vars storlek beror på tidigare inkomst, så som sjukpenning och föräldrapenning. Det här betyder att man kan tillhöra Kärnar- betskraften även om man inte jobbat p.g.a. av att man varit sjuk eller varit hemma med barn, så länge man upparbetat en sjukpenning- grundande inkomst som gör att man når upp till de inkomstnivåer som krävs för att tillhöra kärnarbetskraften. Logiken bakom detta är att den som har en så pass hög sjukpenninggrundande inkomst kan anses ha en tillfredsställande anknytningsgrad till arbetsmark- naden även om han eller hon inte jobbar just då. Pensioner, arbets- löshetsersättning och andra typer av ersättningar som man får när man saknar arbete räknas inte som arbetsinkomst. 
 Resultat 
 I tabell 1 visas andelen utanför enligt de fyra definitionerna vid 22 respektive 25 års ålder uppdelat på män och kvinnor. I slutet av rapporten återfinns motsvarande tabeller, men då med antal i stället för procentandelar. Som framgår är det en ganska stor variation i hur många som är utanför enligt de olika definitionerna och i de olika grupperna. Den lägsta siffran finner vi för  
 22-åriga 
  kvinnor födda 1980 enligt arbetslöshetsdefinitionen där endast 1,2 procent räknas som utanför. Den högsta siffran återfinns för  
 22-åriga 
  män födda 1985 enligt utbildningsdefinitionen där 12,9 procent faller i utanför- kategorin. 
 Hur stor gruppen unga utanför blir beror således i hög grad på hur vi väljer att definiera den. 
 336 
  
 SOU 2013:74 
  
 Bilaga 2 
  
 Tabell 1 Andel (%) utanför vid 22 och 25 års ålder enligt fyra definitioner 
 Födda 1980 och 1985 
  
 Exkluderade 
  
 Exkluderade 
  
 Långtidsarbetslös 
  
 Högst 
  
 Arb. ink. 1 år 
  
 Arb. ink. 3 år 
  
 grundskola 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Födda 1980: 
  
 22-åringar 
  
 6,5 
  
 5,7 
  
 3,4 
  
 3,0 
  
 2,3 
  
 1,2 
  
 12,2 
  
 9,8 
  
 2002 
  
 25-åringar 
  
 6,0 
  
 6,4 
  
 3,6 
  
 3,5 
  
 4,7 
  
 3,3 
  
 11,0 
  
 7,9 
  
 2005 
  
 Födda 1985: 
  
 22-åringar 
  
 5,9 
  
 6,0 
  
 3,5 
  
 3,2 
  
 3,2 
  
 2,2 
  
 12,9 
  
 9,9 
  
 2007 
  
 25-åringar 
  
 7,8 
  
 7,4 
  
 4,9 
  
 4,5 
  
 2,0 
  
 1,4 
  
 11,9 
  
 8,3 
  
 2010 
  
 För att ge ett underlag till att bättre kunna bedöma och förhålla sig till de olika måtten kommer vi dels att titta på vilka grupper man fångar upp med de olika definitionerna, dels följa upp de olika grupperna och se hur det går för dem på längre sikt. 
 I tabell 2 och 3 visar vi hur sammansättningen av gruppen utanför vid 22 års ålder ser ut enligt de fyra definitionerna för de två födelse- kohorterna. Vi ser här till sammansättning efter olika riskfaktorer för svag arbetsmarknadsanknytning. Det finns en stor forsknings- litteratur kring hur familjebakgrund och barndomsförhållanden på- verkar individers livschanser. Det som framför allt framstår som problematiskt är långvarig fattigdom, sociala problem kopplat till missbruk och brottslighet, ohälsa, skolprestation och utländsk bak- grund (se t.ex. Bäckman & Född i Sv. inv- föräldrar är födda i Sverige med utlandsfödda föräldrar. 
  
 iii 
  
 SB = Socialbidrag (ekonomiskt bistånd). Avser perioden då kohortmedlemmen var  
  
 8–17 
  år gammal. 
  
 iv 
  
 Som låga betyg räknas de 20 % lägsta betygen i kohorten. Höga betyg är de 20 % högsta betygen. 
  
 Genom att jämföra siffrorna i kolumnerna för respektive mått med den femte kolumnen som visar sammansättningen i hela födelse- kohorten får man en bild av över- respektive underrepresentation av de olika demografiska och sociala kategorier som redovisas. Enligt 
 338 
  
 SOU 2013:74 
  
 Bilaga 2 
  
 samtliga definitioner är det fler män än kvinnor i utanförskaps- gruppen. Men i den här åldern finns det också fler män än kvinnor totalt sett och i de två inkomstbaserade kategoriseringarna mot- svarar könsfördelningen ganska väl den vi ser för hela årskullen. Arbetslöshetsdefinitionen och utbildningsdefinitionen ger å andra sidan en kraftig överrepresentation av män. 
 Det finns visserligen en överrepresentation av personer med utländsk bakgrund, men det är viktigt att påpeka att vilken defi- nition vi än väljer så består gruppen utanför i de två årskullarna till minst tre fjärdedelar av personer som är födda i Sverige med minst en svenskfödd förälder. Fördelningen av personer utifrån etnisk bakgrund skiljer sig inte nämnvärt mellan de olika utanförskapsde- finitionerna. 
 Andelen unga utanför som saknar fullföljd gymnasieutbildning är högst enligt den treårsbaserade arbetsinkomstdefinitionen där varannan har högst grundskola. I årskullen i sin helhet gäller detta lite drygt var tionde person. 
 Det finns en klar överrepresentation av personer som växt upp i familjer som mottagit socialbidrag. Särskilt tydligt är det bland dem som växt upp i familjer som mottagit socialbidrag under tre år eller mer. Här finner vi inga större skillnader mellan de fyra definitio- nerna på unga utanför. Även föräldrarnas utbildningsnivå spelar roll. Här är dock överrepresentationen inte lika stor. Vi ser inte heller några påtagliga skillnader mellan de olika måtten. 
 När det gäller ungdomsbrottslighet, här mätt som antal lagföringar under  
 15-19 
  års ålder, finner vi som väntat en klar överrepresenta- tion bland unga utanför. Särskilt tydligt är detta för utbildnings- definitionen. Sambandet mellan skolmisslyckanden och ungdoms- brottslighet har vi sett i tidigare studier (Brooks och Fisher 2011; Brooks m.fl. 2013). 
 Slutbetyg i grundskolan slår givetvis hårdast på utanförskap enligt utbildningsdefinitionen, men det är överhuvudtaget en väl- digt liten andel av dem med höga betyg som räknas som utanför enligt någon av definitionerna. Minst tydligt slår dock betyg på utanförskap enligt de båda inkomstdefinitionerna. 
 339 
 Bilaga 2 SOU 2013:74 
 Tabell 3 Sammansättning (%) av gruppen utanför vid 22 års ålder (2007) enligt fyra definitioner 
 Födda 1985 
  
 Exkluderade 
  
 Exkluderade 
  
 Långtids- 
  
 Högst 
  
 Totalt 
  
 Arb. ink. 1 år 
  
 Arb. ink. 3 år 
  
 arbetslös 
  
 grundskola 
  
 Män Kvinnor 
 Född i Sv.  
 sv-föräldr 
  
 Född i Sv.  
 inv-föräldr 
  
 Invandrat innan 13 Invandrat efter 12 Högst grundskola Minst gymnasium Föräldrar ej SB Föräldrar SB  
 1–2 
  år Föräldrar SB 3+ år Föräldr. minst gymn. Föräldr. grundskola Ej brott  
 15–19 
  år 
 1 lagföring  
 15–19 
  år 
 2+ lagföringar  
 15–19 
  år 
 Låga betyg år 9 Mellanbetyg år 9 Höga betyg år 9 
  
 51,2 
  
 53,5 
  
 60,7 
  
 58,0 
  
 51,5 
  
 48,8 
  
 46,5 
  
 39,3 
  
 42,0 
  
 48,5 
  
 75,6 
  
 73,8 
  
 75,7 
  
 77,3 
  
 85,1 
  
 6,3 
  
 7,0 
  
 7,0 
  
 6,1 
  
 4,5 
  
 13,6 
  
 14,0 
  
 13,8 
  
 12,3 
  
 8,5 
  
 4,4 
  
 5,2 
  
 3,5 
  
 4,4 
  
 1,9 
  
 37,9 
  
 48,1 
  
 28,9 
  
 - 
  
 11,5 
  
 62,1 
  
 51,9 
  
 71,1 
  
 - 
  
 88,5 
  
 54,4 
  
 49,9 
  
 49,7 
  
 45,4 
  
 72,4 
  
 12,7 
  
 13,1 
  
 14,2 
  
 15,8 
  
 10,4 
  
 32,9 
  
 37,0 
  
 36,0 
  
 38,8 
  
 17,2 
  
 82,1 
  
 79,2 
  
 81,2 
  
 78,3 
  
 89,5 
  
 17,9 
  
 20,8 
  
 18,8 
  
 21,7 
  
 10,5 
  
 77,4 
  
 73,2 
  
 79,3 
  
 69,8 
  
 89,7 
  
 12,6 
  
 14,2 
  
 13,2 
  
 17,4 
  
 7,5 
  
 9,9 
  
 12,6 
  
 7,5 
  
 12,8 
  
 2,8 
  
 46,9 
  
 53,7 
  
 58,9 
  
 72,2 
  
 23,2 
  
 42,8 
  
 37,8 
  
 38,3 
  
 25,8 
  
 55,3 
  
 10,3 
  
 8,5 
  
 2,7 
  
 2,0 
  
 21,6 
  
 Ett annat sätt att utvärdera de olika måtten är titta på vilka utfall de predicerar på lite längre sikt. Om det att titta på sammansättningen ligger närmare en analys av utanförskapets orsaker så ligger en granskning av utvecklingen på sikt närmare en analys av utanför- skapets konsekvenser. Det går inte att säga vilken av dessa ansatser som ger oss den bästa utvärderingen, men man skulle kunna hävda att en analys av konsekvenser är viktigare i den meningen att om utanförskap inte har några negativa konsekvenser så är det närmast en övergående fas och mindre problematiskt. Därför kan också en analys av konsekvenser möjligen ge oss en bättre bild av träffsäker- 
 340 
  
 SOU 2013:74 
  
 Bilaga 2 
  
 heten i de olika måtten. Den träffsäkerheten kan givetvis se olika ut beroende på vilken typ av konsekvenser man studerar och beroende på vad man har för avsikt att fånga upp med sitt mått kan man välja att lägga större vikt vid den typ av konsekvens man anser mest relevant i just det fallet. 
 I diskussionen om konsekvenser av att som ung varken arbeta eller studera har social exkludering och olika problem kopplat till ohälsa, brottslighet och missbruk lyfts fram (för en översikt, se Eurofound 2012). Det rör sig alltså inte bara om ett problem i sig att stå utanför, utan det antas hänga samman med och ha negativa konsekvenser för individen även på andra områden. I tabell 4 redo- visar vi dödlighet, arbetsmarknadsanknytning (andel i kärnarbets- kraften), utbildningsnivå (andelen med fullföljd gymnasieutbild- ning) och grov kriminalitet (andelen någon gång frihetsberövade) fram till 30 års ålder (2010) för dem som vid 22 års ålder (2002) klassades som utanför enligt de fyra olika definitionerna. Dödlighet mäts som antalet döda per 1000 under hela uppföljningsperioden. Totalt sett är dödligheten låg i den här åldersgruppen, 0,4 per 1000. I den mest utsatta gruppen, de som definierats som utanför enligt den  
 3-åriga 
  arbetsinkomstindikatorn, är dödligheten 1,7 per 1000, dvs. fyra gånger högre än för hela årskullen. Dödligheten bland dem som var långtidsarbetslösa vid 22 års ålder skiljer sig praktiskt taget inte alls från den hos hela kohorten. 
 341 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2013:74 
  
 Tabell 4 Förhållanden vid  
 30-års 
  ålder (2010) 
 för födda 1980 som vid  
 22-års 
  ålder (2002) kategoriserades som utanför enligt fyra definitioner 
 Procent (döda per 1 000). 
  
 Exkluderade 
  
 Exkluderade 
  
 Långtids- 
  
 Högst 
  
 Totalt 
  
 Arb. ink. 1 år 
  
 Arb. ink. 3 år 
  
 arbetslös 
  
 grundskola 
  
 Kärnarbetskraft (%) 
  
 35,4 
  
 30,4 
  
 47,3 
  
 45,2 
  
 69,4 
  
 Fullföljd gymnasie- 
  
 69,5 
  
 59,7 
  
 80,0 
  
 28,4 
  
 91,3 
  
 utbildning (%) 
  
 Någon gång 
  
 7,6 
  
 9,9 
  
 5,5 
  
 7,2 
  
 1,5 
  
 frihetsberövad (%) 
  
 Döda () 
  
 1,3 
  
 1,7 
  
 0,5 
  
 1,2 
  
 0,4 
  
 Vid 30 års ålder tillhörde cirka 70 procent av årskullen kärnarbets- kraften, dvs. de kunde varaktigt försörja sig på arbete. Vi ser att särskilt för dem som var utanför enligt de två inkomstbaserade definitionerna är denna andel avsevärt lägre; cirka 35 procent enligt den ettårsbaserade versionen och cirka 30 procent enligt den treårs- baserade. Andelen i kärnarbetskraften bland utanför enligt de andra två definitionerna är också lägre än i kohorten som helhet, men samtidigt högre än bland dem utanför enligt de inkomstbaserade definitionerna. 
 Som väntat är andelen med fullföljd gymnasieutbildning vid 30 års ålder allra lägst bland dem som hade max grundskola som högsta utbildningsnivå när de var 22 år gamla. Den är lägre än totalt även bland unga utanför enligt de andra definitionerna, men ändå långt över nivån bland de förstnämnda. Det här understryker att den definition som baseras på om man klarat av gymnasiet eller inte fångar upp personer som är betydligt mer skoltrötta och omotiverade och/eller som har en sämre kognitiv förmåga än övriga i högre grad än de andra definitionerna. På det viset avviker alltså den här defi- nitionen från övriga. 
 Slutligen ser vi också att andelen som någon gång under upp- följningsperioden blivit frihetsberövade pga. brottslighet är flera gånger högre i de olika utanförskapskategorierna än i hela födelse- kohorten. Återigen finner vi den allra högsta risken bland dem som definierades som utanför enligt den treårsbaserade inkomstdefini- tionen. 
 342 
  
 SOU 2013:74 
  
 Bilaga 2 
  
 Slutord 
 Valet av indikator på unga vuxna som varken arbetar eller studerar har stor betydelse för såväl gruppens storlek som dess sammansätt- ning. Vi vill inte peka ut här vilken som är den bästa indikatorn och vi tror som sagt inte heller att det är möjligt. Valet man gör måste grundas på vad det är man vill uppnå med sitt mått. Det som talar för måtten Långtidsarbetslöshet och Högst grundskola är att de är lätta att få fram i befintliga register och det är lätt att tala om hur måtten är konstruerade. Det som talar emot dessa mått är att det är oklart i vilken mån dessa mått faktiskt fångar upp gruppen unga som varken arbetar eller studerar. Gruppen långtidsarbetslösa är visserligen den minsta gruppen av de fyra, vilket brukar betyda att man fångar upp en särskilt selekterad och problembelastad grupp. Så tycks emellertid inte fallet vara här. Gruppen är ganska lik de övriga med avseende på sammansättning, men när vi tittar på lång- siktiga konsekvenser så är utfallet mer gynnsamt för denna grupp än för de andra tre grupperna. 
 De med högst grundskola som  
 22-åringar 
  är den allra största gruppen av de fyra. Även där är sammansättningen ganska lik den i de övriga grupperna. Det som avviker är en högre lagföringsfre- kvens och, förstås, att andelen med låga betyg är betydligt högre. Förutom när det gäller andelen med fullföljd gymnasieutbildning vid 30 års ålder så är det inga större skillnader vid uppföljningen mellan denna grupp och de utanför enligt inkomstbaserade mått. Ytterligare en viktig sammansättningsmässig egenskap när det gäller arbetslöshets- och utbildningsdefinitionerna är de stora könsskill- naderna som dessa två indikatorer genererar. 
 Den treårsbaserade inkomstdefinitionen är den som ger bäst precision när det gäller att predicera mer långsiktiga konsekvenser av att vara ung och utanför (förutom när det gäller andelen med fullföljd gymnasieutbildning). Så om det är det man vill uppnå med sin indikator är den alltså att föredra. Nackdelen med denna defini- tion är att den är ganska krånglig att konstruera och, inte minst, att förmedla. Hur beskriver man en sådan definition i enkla ordalag? Dessutom kan det, särskilt i forskningssammanhang vara svårt att använda en treårig definition. Den ettåriga definitionen är möjligen enklare att förmedla och en lösning skulle kunna vara att använda sig av båda dessa enligt det mönster som Eurostat använder i sin redovisning av relativ fattigdom. Där redovisas dels vad man kallar risk för fattigdom vilket är andelen som under ett år lever i ett 
 343 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2013:74 
  
 hushåll med en disponibel inkomst som är mindre än 60 procent av medianinkomsten i landet, dels redovisar man persistent risk för fattigdom vilket är de som levt i risk för fattigdom aktuellt år och två av de tre föregående åren (se t.ex Fritzell m.fl. 2011). På samma sätt skulle man kunna skilja på utanför (endast aktuellt år) och persistent utanför (aktuellt år och minst ett av de två föregående åren). 
 Litteratur 
 Brooks, Coleman, Hicks, Perkins och Guerrero (2013) Unga och brott i Sverige, underlagsrapport till  
 Barns och ungas hälsa, vård och omsorg 2013 
 . Stockholm: Socialstyrelsen. 
 Brooks, Coleman och Perkins (2011) Pathways to Social Exclusion 
 – A Life Course Study,  
 European Sociological Review 
 , 27: 107- 123. 
  
 Eurofound (2012).  
 NEETS – Young people not in employment, edu- cation or training: White, costs and policy responses in Europe 
 . Publications office of the European Union: Luxembourg. 
  
 Smith, Gilmore, Murillo och  
 V-M. 
  Ritakallio (2012) Income Inequality and Poverty: Do the Nordic Countries Still Consti- tute a Family of their own?, i Carpenter, Cain, Stewart och Daugherty (red.),  
 Changing Social Equality. The Nordic Welfare Model in the 21st Century 
 , Bristol: Policy Press. 
 Socialstyrelsen (2001)  
 Social rapport 2001 
 , Stockholm: Social- styrelsen. 
 Socialstyrelsen (2010)  
 Social rapport 2010 
 , Stockholm: Social- styrelsen. 
 Yates, S. och M. Payne (2006). Not so NEET? A Critique of the Use of NEET in Setting Targets for Interventions Long,  
 Journal of Youth Studies 
 , 9(3):  
 239–344. 
  
 344 
 SOU 2013:74 Bilaga 2 
 Bilaga 
  
 Tabell A 
  
 Antal utanför enligt fyra definitioner 
  
 Födda 1980 och 1985. 
  
 Exkluderade 
  
 Exkluderade 
  
 Långtidsarbetslös 
  
 Högst 
  
 Arb. ink. 1 år 
  
 Arb. ink. 3 år 
  
 grundskola 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Födda 1980: 
  
 22-åringar 
  
 3 377 
  
 2 819 
  
 1 781 
  
 1 483 
  
 1 190 
  
 579 
  
 6 265 
  
 4 752 
  
 2002 
  
 22-åringar 
  
 3 080 
  
 3 085 
  
 1 842 
  
 1 679 
  
 2 402 
  
 1 624 
  
 5 582 
  
 3 810 
  
 2005 
  
 Födda 1985: 
  
 22-åringar 
  
 3 175 
  
 3 028 
  
 1 858 
  
 1 612 
  
 1 720 
  
 1 113 
  
 6 836 
  
 4 955 
  
 2007 
  
 25-åringar 
  
 4 180 
  
 3 683 
  
 2 613 
  
 2 237 
  
 1 074 
  
 693 
  
 6 269 
  
 4 089 
  
 2010 
  
 * I variabeln högsta utbildning saknas information i högre utsträckning än för andra uppgifter. Det här gör att i beräkningen för andelar utan gymnasieutbildning är bastalen lägre än för de andra indikatorerna. 
 345 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2013:74 
  
 Tabell B Sammansättning (antal) av gruppen utanför vid 22 års ålder enligt fyra definitioner 
 Födda 1985 
  
 Exkluderade 
  
 Exkluderade 
  
 Långtids- 
  
 Högst 
  
 Arb. ink. 1 år 
  
 Arb. ink. 3 år 
  
 arbetslös 
  
 grundskola 
  
 Män 
  
 3 175 
  
 1 858 
  
 1 720 
  
 6 836 
  
 Kvinnor 
  
 3 028 
  
 1 612 
  
 1 113 
  
 4 955 
  
 Född i Sv.  
 sv-föräldr 
  
 4 692 
  
 2 560 
  
 2 145 
  
 9 112 
  
 Född i Sv.  
 inv-föräldr 
  
 391 
  
 242 
  
 198 
  
 718 
  
 Invandrat innan 13 
  
 844 
  
 487 
  
 391 
  
 1 446 
  
 Invandrat efter 12 
  
 276 
  
 181 
  
 99 
  
 515 
  
 Högst grundskola 
  
 2 253 
  
 1 566 
  
 814 
  
 - 
  
 Minst gymnasium 
  
 3 694 
  
 1 687 
  
 1 998 
  
 - 
  
 Föräldrar ej SB 
  
 3 376 
  
 1 732 
  
 1 409 
  
 5 358 
  
 Föräldrar SB  
 1–2 
  år 
  
 789 
  
 454 
  
 403 
  
 1 863 
  
 Föräldrar SB 3+ år 
  
 2 038 
  
 1 284 
  
 1 021 
  
 4 570 
  
 Föräldr. minst gymn. 
  
 5 091 
  
 2 748 
  
 2 299 
  
 9 236 
  
 Föräldr. grundskola 
  
 1 112 
  
 722 
  
 534 
  
 2 555 
  
 Ej brott  
 15–19 
  år 
  
 4 636 
  
 2 448 
  
 2 203 
  
 7 972 
  
 1 lagföring  
 15–19 
  år 
  
 757 
  
 475 
  
 368 
  
 1 987 
  
 2+ lagföringar  
 15–19 
  år 
  
 593 
  
 422 
  
 207 
  
 1 457 
  
 Låga betyg år 9 
  
 2 697 
  
 1 686 
  
 1 593 
  
 7 966 
  
 Mellanbetyg år 9 
  
 2 457 
  
 1 185 
  
 1 036 
  
 2 845 
  
 Höga betyg år 9 
  
 591 
  
 267 
  
 74 
  
 218 
  
 Tabell C 
  
 Förhållanden 2010 för födda 1980 som vid  
 22-års 
  ålder (2002) 
  
 kategoriserade som utanför enligt fyra definitioner 
  
 Antal 
  
 Exkluderade Arb. 
  
 Exkluderade 
  
 Långtids- 
  
 Högst 
  
 ink. 1 år 
  
 Arb. ink. 3 år 
  
 arbetslös 
  
 grundskola 
  
 Kärnarbetskraft 
  
 1 961 
  
 865 
  
 807 
  
 4 756 
  
 Fullföljd 
  
 3 893 
  
 1 722 
  
 1 371 
  
 3 009 
  
 gymnasieutbildning 
  
 Någon gång 
  
 471 
  
 322 
  
 98 
  
 789 
  
 frihetsberövad 
  
 Döda 
  
 82 
  
 55 
  
 9 
  
 133 
  
 346 
 Bilaga 3 
 Unga som varken arbetar 
 eller studerar – fördjupad statistik 
 Andelen unga som varken arbetar eller studerar  
 2007–2012 
  (AKU) 
 Tabell 1 Andelen unga som varken arbetar eller studerar. Procent. 
  
 2007 
  
 2008 
  
 2009 
  
 2010 
  
 2011 
  
 2012 
  
 Män  
 15–19 
  år 
  
 5,5 
  
 5,1 
  
 6,4 
  
 4,6 
  
 4,5 
  
 4,3 
  
 Kvinnor  
 15–19 
  år 
  
 4,0 
  
 4,1 
  
 4,9 
  
 3,8 
  
 3,7 
  
 3,7 
  
 Män  
 20–24 
  år 
  
 11,4 
  
 11,6 
  
 14,4 
  
 12,0 
  
 10,5 
  
 11,1 
  
 Kvinnor  
 20–24 
  år 
  
 11,5 
  
 12,7 
  
 14,4 
  
 11,5 
  
 11,1 
  
 11,3 
  
 Inrikes född  
 15–19 
  år 
  
 4,7 
  
 4,6 
  
 5,7 
  
 4,2 
  
 4,0 
  
 3,9 
  
 Utrikes född  
 15–19 
  år 
  
 5,1 
  
 4,5 
  
 5,2 
  
 4,3 
  
 4,8 
  
 4,7 
  
 Inrikes född  
 20–24 
  år 
  
 10,4 
  
 11,4 
  
 13,8 
  
 11,1 
  
 10,0 
  
 10,3 
  
 Utrikes född  
 20–24 
  år 
  
 17,8 
  
 16,8 
  
 18,5 
  
 15,4 
  
 15,9 
  
 17,5 
  
 Inrikes född  
 15–24 
  år 
  
 7,3 
  
 7,7 
  
 9,5 
  
 7,6 
  
 7,0 
  
 7,3 
  
 Utrikes född  
 15–24 
  år 
  
 12,0 
  
 11,4 
  
 13,1 
  
 10,8 
  
 11,6 
  
 12,1 
  
 Förgymnasial utbildning  
 20–24 
  år 
  
 23,5 
  
 28,9 
  
 33,3 
  
 29,6 
  
 27,3 
  
 26,2 
  
 Mer än förgymnasial utb.  
 20–24 
  år 
  
 9,4 
  
 9,7 
  
 11,9 
  
 9,3 
  
 8,7 
  
 9,1 
  
 Män förgymnasial utb.  
 20–24 
  år 
  
 21,3 
  
 25,0 
  
 27,9 
  
 28,4 
  
 25,7 
  
 24,6 
  
 Kvinnor förgymnasial utb.  
 20–24 
  år 
  
 26,6 
  
 34,3 
  
 41,0 
  
 31,3 
  
 29,3 
  
 28,5 
  
 Män mer än förgymnasial utb.  
 20–24 
  år 
  
 9,5 
  
 9,5 
  
 12,4 
  
 9,6 
  
 8,4 
  
 8,9 
  
 Kvinnor mer än förgymnasial utb.  
 20–24 
  år 
  
 9,4 
  
 10,0 
  
 11,3 
  
 9,1 
  
 9,0 
  
 9,3 
  
 Källa: Statistiska centralbyrån (2013), Arbetskraftsundersökningarna. 
 347 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2013:74 
  
 Unga med ingen känd aktivitet (okänd sysselsättning) år 2010 
 Nedan redovisas mer detaljerad data kring kategorin unga med ingen känd aktivitet (okänd sysselsättning) enligt Temagruppen unga i arbetslivets analysmodell. Samtliga data avser år 2010. Kategorin delas upp i två åldersgrupper,  
 16–19 
  år respektive  
 20–24 
  år. 
  
 16–19-åringar 
  
 Tabell 2 Ingen känd aktivitet  
 16–19 
  år, grunddata 
  
 Kön 
  
 Antal 
  
 Kvinna 
  
 4 836 
  
 Man 
  
 6 607 
  
 Totalt 
  
 11 443 
  
 Boende 
  
 Folkbokförd i föräldrahemmet 
  
 10 582 
  
 Eget hushåll 
  
 861 
  
 Totalt 
  
 11 443 
  
 Meritvärde i grundskolan 
  
 Antal 
  
 0–160p 
  
 1 903 
  
 161–200p 
  
 467 
  
 201–240p 
  
 241 
  
 241–320p 
  
 318 
  
 Uppgift saknas 
  
 8 514* 
  
 Totalt 
  
 11 443 
  
 Födelseland 
  
 Antal 
  
 Sverige 
  
 9 239 
  
 Övriga Europa 
  
 992 
  
 Utanför Europa 
  
 1 212 
  
 Totalt 
  
 11 443 
  
 * Denna grupp består i huvudsak av elever som går i grund- eller gymnasiesärskolan. Se utredningens kommentar i bilaga 4. 
 Källa: Statistiska centralbyrån (2013). 
 Tabell 3 Ingen känd aktivitet  
 (16–19 
  år), hushållens ekonomi, boende 
 Typ av boende 
  
 Familjens (folkbokförda och gifta eller biologiska 
  
 Folkbokförd i 
  
 Eget hushåll 
  
 band) disponibla inkomst per konsumtionsenhet 
  
 föräldrahemmet 
  
 Under 60 % av medianinkomsten 
  
 3 167 
  
 857 
  
 Över 60 % av medianinkomsten 
  
 7 415 
  
 4 
  
 Totalt 
  
 10 582 
  
 861 
  
 Källa: Statistiska centralbyrån (2013). 
 348 
  
 SOU 2013:74 
  
 Bilaga 3 
  
 20–24-åringar 
  
 Tabell 4 Ingen känd aktivitet  
 (20–24 
  år), grunddata 
  
 Kön 
  
 Antal 
  
 Kvinna 
  
 10 028 
  
 Man 
  
 10 706 
  
 Totalt 
  
 20 734 
  
 Boende 
  
 Folkbokförd i föräldrahemmet 
  
 12 422 
  
 Eget hushåll 
  
 8 312 
  
 Totalt 
  
 20 734 
  
 Källa: Statistiska centralbyrån (2013). 
  
 Högsta utbildningsnivå 
  
 Antal 
  
 Förgymnasial 
  
 7 355 
  
 (inkl. saknar uppgift) 
  
 Gymnasial 
  
 11 583 
  
 Eftergymnasial 
  
 1 796 
  
 Totalt 
  
 20 734 
  
 Födelseland 
  
 Antal 
  
 Sverige 
  
 13 673 
  
 Övriga Europa 
  
 3 836 
  
 Utanför Europa 
  
 3 225 
  
 Totalt 
  
 20 734 
  
 Tabell 5 Ingen känd aktivitet  
 (20–24 
  år), hushållens ekonomi, utbildningsnivå 
  
 Högsta utbildningsnivå 
  
 Familjens (folkbokförda och gifta eller 
  
 Förgymnasial 
  
 biologiska band) disponibla inkomst 
  
 Gymnasial 
  
 Eftergymnasial 
  
 (inkl. saknar uppgift) 
  
 per konsumtionsenhet 
  
 Under 60 % av medianinkomsten 
  
 5 431 
  
 4 296 
  
 1 204 
  
 Över 60 % av medianinkomsten 
  
 1 924 
  
 7 287 
  
 592 
  
 Totalt 
  
 7 355 
  
 11 583 
  
 1 796 
  
 Källa: Statistiska centralbyrån (2013) 
  
 Tabell 6 Ingen känd aktivitet  
 (20–24 
  år), hushållens ekonomi, födelseland 
  
 Födelseland 
  
 Familjens (folkbokförda och gifta eller 
  
 biologiska band) disponibla inkomst 
  
 Sverige 
  
 Övriga Europa 
  
 Utanför Europa 
  
 per konsumtionsenhet 
  
 Under 60 % av medianinkomsten 
  
 4 920 
  
 3 332 
  
 2 679 
  
 Över 60 % av medianinkomsten 
  
 8 753 
  
 504 
  
 546 
  
 Totalt 
  
 13 673 
  
 3 836 
  
 3 225 
  
 Källa: Statistiska centralbyrån (2013). 
 349 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2013:74 
  
 Tabell 7 Ingen känd aktivitet  
 (20–24 
  år), hushållens ekonomi, boende 
  
 Typ av boende 
  
 Familjens (folkbokförda och gifta eller biologiska 
  
 Folkbokförd i 
  
 Eget hushåll 
  
 band) disponibla inkomst per konsumtionsenhet 
  
 föräldrahemmet 
  
 Under 60 % av medianinkomsten 
  
 2 997 
  
 7 934 
  
 Över 60 % av medianinkomsten 
  
 9 425 
  
 378 
  
 Totalt 
  
 12 422 
  
 8 312 
  
 Källa: Statistiska centralbyrån (2013). 
 350 
 Bilaga 4 
 Kommentarer avseende Temagruppen Unga i arbetslivets analysmodell 
 Ungdomsstyrelsen har i rollen som projektägare för Temagruppen Unga i arbetslivet utarbetat en modell för att analysera unga som varken arbetar eller studerar. 
  
 1  
  
 Modellen finns i detalj redovisad i kapitel fem. Modellen har fått stort genomslag i debatten under senare tid och en rad rapporter har publicerats där indikatorn an- vänds. Ett flertal myndigheter har också gjort egna analyser där Temagruppens definition av målgruppen använts. 
  
 2  
  
 Utredningen anser att modellen, i likhet med andra registerbaserade indikatorer, har många fördelar, och kompletterar kunskapen om målgruppen. Utredningen har emellertid, under arbetets gång, funnit ett antal utvecklingsområden för vilka det redogörs för nedan. 
 Studerande i gymnasiesärskolan har inte exkluderats 
 Utredningen kan konstatera att Temagruppens definition av unga som varken arbetar eller studerar i åldern  
 16–19 
  år, enligt nu- varande definition, till viss del inkluderar unga som är i utbildning. Detta kan konstateras mot bakgrund av kunskapen om att cirka 2 000 personer per kohort går i gymnasiesärskola. 
  
 3  
  
 Problemet har 
  
 1 
  
 Temagruppen Unga i arbetslivets modell är kvalitetsgranskad av Statistiska centralbyrån ( 
  
 Kvalitetsstudie av Ungdomsstyrelsens modell för unga som varken arbetar eller studerar, Rev  
  
 2013-02-04 
 ). 
  Denna omfattar en detaljstudie av registervariablernas inverkan på modellen och modellens stabilitet över tid. Rapporten innehåller också en diskussion kring proble- matiken med överskattningen av antalet sjukdagar. Denna kvalitetssäkring består emellertid inte av ett resonemang om definitionens träffsäkerhet och lämplighet i övrigt. 
  
 2 
  
 T.ex. Arbetsförmedlingen och Ungdomsstyrelsen. 
  
 3 
  
 Personer som går i gymnasiesärskola registreras i utbildningsregistret som om utbildning saknas. Detta beror på att registreringen av elever på särskola endast rapporteras i form av mängddata, och alltså inte som individdata, i syfte att inte via register kunna identifiera enskilda individer som deltar i grundsärskola eller gymnasiesärskola. 
  
 351 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2013:74 
  
 uppmärksammats också av Temagruppen Unga i arbetslivet. 
  
 4  
  
 För att få en bild av omfattningen och hur det påverkar antalet år 2011 har utredningen samkört Försäkringskassans utbetalningar av för- längt barnbidrag, vilket utbetalas till föräldrar som har barn i åldern  
 16–19 
  år och som går på grund- eller gymnasiesärskola, med de indi- vider som enligt Temagruppens modell samma år definierats som unga som varken arbetar eller studerar. 
  
 5  
  
 Av de 46 000 personer som erhållit förlängt barnbidrag hade på ett korrekt sätt 35 500 exklu- derats och således inte bedömts tillhöra de som varken arbetar eller studerar. De återstående 10 500 individerna fanns däremot med bland dem som kategoriserats tillhöra de unga som varken arbetar eller studerar. Dessa personer är i utbildning, enligt samma definition som de som får studiemedel. Utredningen konstaterar således att Tema- gruppens definition av unga som varken arbetar eller studerar bör kompletteras med variabler som på ett mer träffsäkert sätt också exkluderar samtliga av de unga som studerar inom grund- eller gym- nasiesärskola. Temagruppens beräkning överskattar därför för när- varande andelen unga som varken arbetar eller studerar, i åldern 16– 19 år, med cirka 130 procent. När de unga som får förlängt barn- bidrag exkluderas återstår år 2011 cirka 7 800 personer som kan an- ses tillhöra kategorin unga som varken arbetar eller studerar i åldern  
 16–19 
  år i stället för 18 300 personer. 
  
 6 
  
 Även när det gäller den äldre åldersgruppen tycks Temagruppens definition till viss del överskatta antalet unga som varken arbetar eller studerar. Detta konstateras mot bakgrund av att även de indi- vider som är över 20 år och får aktivitetsersättning vid förlängd skolgång inkluderas i modellen. Enligt Temagruppens kategorier åter- finns dessa bland de som är unga och varken arbetar eller studerar på grund av sjukdom eller funktionsnedsättning. 
  
 7  
  
 Personer som har aktivitetsersättning för förlängd skolgång är i utbildning. 
  
 4 
  
 Temagruppen Unga i arbetslivet har också uppmärksammat och kommenterat problemet med att individer som går i särskola och särvux inte registreras som studerande i Statistiska centralbyråns utbildningsregister och att modellen därmed inte rätt definierar antalet unga i utbildning (se t.ex. Temagruppen Unga i arbetslivet (2011)  
  
 Unga som varken arbetar eller studerar – hur många är de och vad gör de 
 ? Skrifter från Temagruppen Unga i arbetslivet 2011:1, Stockholm, s. 23) 
  
 5 
  
 Förlängt barnbidrag kan också avse barn som studerar utomlands på en skola med svenskt statsbidrag som motsvarar svensk grundskola. Dessa individer registreras dock som i utbild- ning och ingår därför inte i gruppen unga som varken arbetar eller studerar. 
  
 6 
  
 Uppgifter från Statistiska centralbyrån  
  
 2013-07-04. 
  
 7 
  
 Cirka 4 700 unika individer i åldern  
  
 20–24 
  år under år 2010. Uppgifter från Försäkrings- kassan  
 (2013-06-20). 
  
 352 
  
 SOU 2013:74 
  
 Bilaga 4 
  
 Modellen ger begränsad information om vad de unga är sysselsatta med 
 Enligt Temagruppen Unga i arbetslivet syftar modellen till att möjlig- göra en analys av vad ungdomarna faktiskt är sysselsatta med. 
  
 8  
  
 För att analysera vad de unga gör kategoriseras de i olika aktiviteter, vilka identifieras genom registerdata. Kategoriseringen utgörs i modellen av åtta olika aktivitetskategorier, vilka är konstruerade som uteslut- ande kategorier. Detta betyder, vilket det redogjorts för i kapitel 5, att inledningsvis prövas om villkoren för kategori 0 gäller. För de personer som återstår fortsätter prövningen för kategori 1 osv. För- farandet innebär att ordningen på vilken kategorierna som person- erna prövas mot blir avgörande för storleken på respektive grupp. Detta kan illustreras av följande tabell: 
 Tabell – Antal unga som varken arbetar eller studerar  
 (20–24 
  år) enligt Temagruppen Unga i arbetslivet (år 2010) 
  
 Kategoriseringsordning enligt 
  
 Annan kategoriseringsordning 
  
 Temagruppens analysmodell 
  
 Kategori* 
  
 Antal 
  
 % 
  
 Kategori* 
  
 Antal 
  
 % 
  
 0 
  
 5468 
  
 6 
  
 0 
  
 5468 
  
 6 
  
 1 
  
 22327 
  
 27 
  
 2 
  
 11737 
  
 14 
  
 2 
  
 6405 
  
 8 
  
 1 
  
 16995 
  
 20 
  
 3 
  
 4504 
  
 5 
  
 3 
  
 4504 
  
 5 
  
 4 
  
 10636 
  
 13 
  
 4 
  
 10636 
  
 13 
  
 5 
  
 2848 
  
 3 
  
 5 
  
 2848 
  
 3 
  
 6 
  
 6534 
  
 8 
  
 6 
  
 6534 
  
 8 
  
 7 
  
 4703 
  
 6 
  
 7 
  
 4703 
  
 6 
  
 8 
  
 20734 
  
 25 
  
 8 
  
 20734 
  
 25 
  
 * Kategori 0=invandrat år 2007, kategori 1=Statliga arbetsmarknadsåtgärder> 7 månader, Kategori 2 =Kommunalt stöd/åtgärder> 7 månader, Kategori 3=Omvårdnad av barn> 7 månader, Kategori 4=Sjukdom eller funktionsnedsättning > 7 månader, Kategori 5=Kombination  
 Kategori1–Kategori 
  4 >7 månader, Kategori 6= Kombination Kategori  
 1–Kategori 
  4  
 3–7 
  månader, Kategori 7= Kombination Kategori  
 1–Kategori 
  4  
 >0–3 
  månader och Kategori 8=Ingen känd aktivitet. 
 I tabellens andra kolumn är rangordningen ändrad för kategori 1 och 2, dvs. i första fallet testas, efter invandringsåret, inledningsvis för antalet som har statliga arbetslöshetsåtgärder. Enligt Tema- gruppens modell framgår att det är drygt 22 000 unga som befinner 
  
 8  
  
 Temagruppen Unga i arbetslivet (2012)  
 2012 års uppföljning av unga som varken arbetar eller studerar 
 , Skrifter från Temagruppen Unga i arbetslivet 2012:4, Stockholm. 
  
 353 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2013:74 
  
 sig i denna kategori. Detta motsvarar 27 procent av populationen. Detta leder till att antalet som omfattas av kategori 3, dvs. kommu- nala stödåtgärder, är 6 400 personer, vilket motsvarar 8 procent av de unga. Ändras rangordningen på dessa två kategorier framkom- mer att kategori 1 omfattar cirka 17 000 unga, vilket då motsvarar 20 procent av de unga. Antalet unga i kommunala stödåtgärder ökar och utgörs här av 11 700 personer, dvs. 14 procent av de unga. Slut- satsen av detta är att rangordningen är avgörande för hur många som omfattas av respektive kategori. Redovisning av ungas sysselsätt- ning och aktivitet bör således baseras på en något justerad modell. Det är dock utredningens uppfattning att denna typ av kategorise- ring emellertid kan vara motiverad vid andra typer av studier, t.ex. för att studera övergångar mellan olika kategorier och förändringar över tid. 
 Arbetssökande kategoriseras som arbetsmarknadspolitisk åtgärd 
 I Temagruppens analysmodell och definition av unga som varken arbetar eller studerar består Kategori 1, dvs. personer i statliga arbetsmarknadsåtgärder, inte bara av personer i åtgärder utan också av personer som är inskrivna på Arbetsförmedlingen som arbets- sökande. Utredningen anser att de tjänster som Arbetsförmedlingen erbjuder ungdomen under de tre första månaderna i form av t.ex. söka  
 jobb-kurser 
  och rekryteringsträffar inte kan kategoriseras som personer i statliga arbetsmarknadsåtgärder. Temagruppens defini- tion överensstämmer heller inte mot Arbetsförmedlingens egen de- finition, dvs. myndigheten använder begreppen öppet arbetslösa respektive sökande i program med aktivitetsstöd. Öppet arbetslös är den som aktivt söker och omgående kan tillträda på arbetsmarkna- den förekommande arbete och som inte deltar i ett arbetsmark- nadspolitiskt program. 
 Utöver detta bör det också noteras att arbetsmarknadsutbild- ning klassificeras som utbildning i  
 LISA-databasen, 
  vilket det bör tas hänsyn till i kodningen av indikatorn. Det bör dock framhållas att antalet unga som har en arbetsmarknadsutbildning är mycket litet och sannolikt inte har någon större betydelse för de totala beräk- ningarna. 
 354 
 Bilaga 5 
 Utredningens enkät till kommunala navigatorcentrum 
 Navigatorcentrum – samverkan för unga som varken arbetar eller studerar 
  
 1 
  
 Regeringen tillsatte den 20 juni 2012 utredningen  
 Utveckling av arbetet med unga som vaken arbetar eller studerar  
 (Dir. 2012:70). Utredaren ska bland annat analysera hur en bred samverkan kan åstadkommas och vilka organisatoriska hinder som finns för att upp- nå en effektiv sådan. Vidare ska utredningen undersöka hur redan etablerade strukturer kan användas för att uppnå effektiv samverkan i syfte att stödja unga som varken arbetar eller studerar. Kommunala Navigatorcentrum för unga som varken arbetar eller studerar är ett exempel på en samverkansstruktur för utredningens målgrupp. Med anledning av detta uppdrag vill utredningen få en fördjupad bild av er verksamhet. Vi ber er därför att besvara följande frågor om ert navigatorcentrum eller liknande verksamhet. Vi vänder oss till er eftersom ni deltar i det Nationella Nätverket Navigatorcentrum. 
 Svaren lämnas direkt i dokumentet och skickas till gabriel.brandstrom@regeringskansliet.se. Vi tar tacksamt emot ert svar senast  
 den 14 juni 2013 
 . Uppgifterna kommer att användas för att beskriva er verksamhet i utredningens slutbetänkande. Kontakta Thompson angående eventuella frågor, på  
 e-post 
  enligt ovan eller mobil  
 072–553 
  9159. 
  
 Smith 
  Begler 
  
 Gabriel Brandström 
  
 Perry 
  
 Särskild utredare 
  
 Sekreterare 
  
 Sekreterare 
  
 1  
 Utredningens enkät till 10 kommuner. Följande kommuner besvarade enkäten: Trelleborg, Helsingborg, Västerås, Östersund, Jönköping, Fagersta/Skinnskatteberg/Robertson och Falkenberg. 
 355 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2013:74 
  
 1.1.1 
  
 Uppgiftslämnaren 
  
 Namn: 
  
 Befattning: 
  
 Telefon: 
  
 E-post: 
  
 1.1.2 
  
 Grunduppgifter 
  
 Kommun: 
 Verksamhetens namn: 
 Ansvarig förvaltning: 
  
 1.1.3 
  
 Organisation och styrning: 
  
 1. 
  
 Är ert navigatorcentrum (NC) 
  
 2  
  
 en ordinarie verksamhet i kom- munen, dvs. långsiktigt finansierad genom politiskt beslut? 
 Ja  
 Nej 
  
 2. 
  
 Finns det politiskt beslutade mål för verksamheten under år 2013? 
  
 Ja  
 Nej 
  
 3. 
  
 Beskriv hur verksamheten är bemannad (kompetens/roller, etc.): 
  
 4. 
  
 Antal årsarbetskrafter (per den 31 maj 2013): 
  
 1.1.4 
  
 Verksamhetens inriktning 
  
 5. 
  
 Vilken åldersgrupp riktar sig verksamheten till? 
  
 6. 
  
 Beskriv verksamhetens uppdrag/syfte enligt styrande dokument: 
  
 7. 
  
 Beskriv verksamhetens målgrupp: 
  
 8. 
  
 Beskriv översiktligt vilka typer av insatser ni erbjuder ung- domarna: 
  
 2  
 Eller liknande verksamhet. 
 356 
  
 SOU 2013:74 
  
 Bilaga 5 
  
 1.1.5 
  
 Samverkan 
  
 9. 
  
 Vilka kommunala förvaltningar samverkar i NC? 
  
 10. 
  
 Hur är denna samverkan formaliserad (avtal/överenskommel- ser/resurs etc.)? 
  
 11. 
  
 Vilka statliga myndigheter deltar i samverkan med NC? 
  
 12. 
  
 Hur är denna samverkan formaliserad (avtal/överenskommelser)? 
  
 13. 
  
 Finns personal från statliga myndigheter regelbundet på plats för att möta ungdomar i ert NC? 
  
 Ja  
 Nej 
  
 14. 
  
 Om ja, beskriv från vilka myndigheter och med vilken kom- petens: 
  
 15. 
  
 Sker samverkan med landsting/region? 
  
 Ja  
 Nej 
  
 16. Om ja, hur är denna samverkan formaliserad? 
  
 17. 
  
 Sker samverkan med näringslivet? Ja  
  
 Nej 
  
 18. 
  
 Om ja, hur är denna samverkan formaliserad? 
  
 19. 
  
 Beskriv vilka andra aktörer som NC bedriver formaliserad sam- verkan med? 
  
 1.1.6 
  
 Styrkor, svagheter och utvecklingsområden 
  
 20. 
  
 Vilken/vilka är ert NC:s styrkor vad gäller att ge stöd till unga som varken arbetar eller studerar? 
  
 21. 
  
 Vilken/vilka svagheter finns med ett NC? 
  
 22. 
  
 Hur kan/bör NC utvecklas för att bättre stödja unga som varken som varken arbetar eller studerar? 
  
 1.1.7 
  
 Uppföljning och utvärdering 
  
 23. 
  
 Hur många unika individer i målgruppen var i  
  
 kontakt  
 med NC under 2012? 
  
 24. 
  
 Hur många unika individer deltog i  
  
 insatser  
 anordnade av NC under 2012? 
 357 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2013:74 
  
 25. 
  
 Har ni statistik om vilka ungdomar som deltog i insatser under år 2012 (utbildningsnivå, kön, försörjning innan insats, etc.)? 
  
 Ja  
 Nej 
  
 26. 
  
 Om ja, redovisa statistiken, utifrån er indelning, översiktligt för år 2012: 
  
 27. 
  
 Har ni följt upp utfallet för de ungdomar som lämnade insatser vid NC under år 2011 (antal i studier, arbete med egen försörj- ning, etc.)? 
  
 Ja  
 Nej 
  
 28. 
  
 Om ja, besvara följande frågor: 
  
 29. 
  
 Hur många individer lämnade insatser vid NC under år 2011? 
  
 30. 
  
 Vilka utfallsmått följde ni upp individerna på? 
  
 31. 
  
 Redovisa resultaten uppdelade på era utfallsmått för samtliga individer som lämnade insatser under år 2011: 
  
 32. 
  
 Har verksamheten utvärderats av extern aktör i förhållande till uppsatta mål? 
  
 Ja  
 Nej 
  
 33. 
  
 Om ja, bifoga i sådana fall utvärderingarna. 
  
 34. 
  
 Följer ni regelbundet upp hur deltagande ungdomar uppfattar verksamheten? 
  
 Ja  
 Nej 
  
 35. 
  
 Om ja, beskriv kortfattat resultaten utifrån den senaste uppfölj- ningen (redovisa tidpunkt för uppföljningen). 
  
 358 
 Bilaga 6 
 Gymnasieutbildning – olika definitioner 
 Utredningen kan konstatera att det används olika begrepp för att redovisa individers utbildningsbakgrund. Det varierar hur fullföljd utbildning i gymnasieskolan redovisas. I detta betänkande används tre olika sätt. Utbildningsnivån redovisas utifrån om individen har slutbetyg eller motsvarande från gymnasieskolan. Vidare används måttet gymnasial utbildning som högsta uppnådda utbildningsnivå enligt Statistiska centralbyråns register. Slutligen används även måttet gymnasial utbildning som högsta utbildningsnivå utifrån myndig- heters verksamhetsstatistik, exempelvis Arbetsförmedlingen. Att ha minst gymnasieutbildning kan dock betyda olika beroende på vilken aktör som redovisar begreppet. Detta påverkar tolkningen av statistik och andra redovisningar. I det följande redovisar utredningen kort- fattat de vanligt förekommande sätten att redovisa utbildningsnivån. 
 Redan inledningsvis bör kommenteras att ingen av de använda måtten speglar individernas möjligheter att studera vidare på hög- skola eller universitet. Detta eftersom varken det tidigare slutbetyget eller det samlade betygsdokumentet, båda enligt den gamla gymnasie- skolan, automatiskt gav grundläggande behörighet till högskolan. Dvs. traditionella redovisningar av måttet gymnasial utbildning har inte återspeglat individernas möjligheter att studera vidare. Den hög- skoleförberedande examen i den nya gymnasieskolan ger däremot grundläggande behörighet till högskolan. 
  
 1  
  
 Vidare kommer yrkes- examen, med lägst betyget E i de kurser i svenska eller svenska som andraspråk och engelska som krävs för en högskoleförberedande examen i gymnasieskolan, också att ge sådan behörighet. Dessa mått kommer således till viss del att ge bättre information om vidare möjligheter till studier. 
  
 1  
 7 kap. 5 § högskoleförordningen (1993:100). 
 359 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2013:74 
  
 Slutbetyg eller motsvarande 
 Slutbetyg eller motsvarande är ett vanligt mått för att redovisa genomströmningen i gymnasieskolan och individers utbildningsnivå för elever som har gått i den gamla gymnasieskolan är. 
  
 2  
  
 Att eleven har fått ett slutbetyg innebär att han/hon har genomgått ett natio- nellt eller specialutformat program och fått betyg på alla kurser och projektarbetet. 
  
 3  
  
 Saknas betyg för någon kurs eller projektarbetet utfärdas inget slutbetyg. I detta fall får eleverna i stället ett samlat betygsdokument. Ett samlat betygsdokument från gymnasieskolan är en förteckning över en elevs samtliga avklarade kurser med upp- gift om betyg för dessa, dvs. de behöver inte innebära att eleven har fått betyg i samtliga kurser. Har en elev genomgått ett individuellt program utfärdas slutbetyg när eleven fullföljt den studieplan som lagts upp. Här bör betonas att icke godkänt är ett betyg. Ett slut- betyg kan i teorin innehålla enbart detta betyg och visar således inte hur väl eleven har slutfört utbildningen, snarare att eleven varit när- varande under studietiden. 
 I kapitel tre redovisas andelen unga som varken arbetade eller studerade med slutbetyg eller motsvarande. År 2010 omfattade denna grupp cirka 29 300 individer i åldersgruppen  
 20-24. 
  
 4 
  
 Gymnasial utbildning – högsta utbildningsnivå enligt SUN 
  
 5 
  
 Statistiska centralbyråns mått på gymnasial utbildning som högsta utbildningsnivå skiljer sig från redovisningar av slutbetyg på ett an- tal punkter. 
  
 6  
  
 Normalt ska en utbildning vara fullföljd för att en person enligt register ska ha uppnått den utbildningsnivå som en viss ut- bildning har enligt klassificeringen. Det finns dock en möjlighet att kategorisera utbildningar som avslutats utan slutbetyg som fullföljda. I dessa fall översätts antalet avklarade kurser/poäng till antal år av studier, även om de avslutats utan slutbetyg. Fr.o.m. år 2000 gäller att en fullständig treårig gymnasieutbildning omfattar 2 500 gym- 
  
 2 
  
 Eftersom inga elever ännu har avlagt examen i den nya gymnasieskolan redovisas inte dessa mått i betänkandet. 
  
 3 
  
 7 kap. 8 § gymnasieförordningen (1992:394). 
  
 4 
  
 Uppgifter från Statistiska centralbyrån  
  
 (2013-06-27). 
  
 5 
  
 Svensk utbildningsnomenklatur (SUN) är ett system för klassificering av utbildning. SUN skapades i slutet av  
  
 1960-talet 
  och används sedan dess allmänt av företag och organisationer samt av Statistiska centralbyrån vid klassificering av personalens/befolkningens utbildning. 
  
 6 
  
 Statistiska centralbyrån (2000)  
 MIS 2000:1. Svensk utbildningsnomenklatur, SUN 2000 
 , meddelanden i samordningsfrågor för Sveriges officiella statistik, Stockholm. 
  
 360 
  
 SOU 2013:74 
  
 Bilaga 6 
  
 nasiepoäng. Detta innebär att i SCB:s redovisning av gymnasial ut- bildning ingår dels individer med slutbetyg, dels de som har studerat och erhållit ett samlat betygsdokument. I måttet ingår även andra sätt att validera en gymnasial utbildning. 
 I ovanstående avsnitt konstaterades att cirka 29 300 individer bland de unga som varken arbetade eller studerade hade slutbetyg från gym- nasieskolan. Däremot hade cirka 40 000 av de unga som varken arbetade eller studerade gymnasial utbildning som högsta uppnådda utbildningsnivå enligt Statistiska centralbyråns definition. Mellan- skillnaden, dvs. cirka 11 000 individer, var de med ett samlat betygs- dokument. 
  
 7  
  
 Dvs. fler individer ingår i detta mått på gymnasial ut- bildning. 
 Gymnasial utbildning baserad på myndigheters verksamhetsstatistik 
 I betänkandet, kapitel sju, redovisas även högsta uppnådda utbild- ningsnivå utifrån myndigheters verksamhetsstatistik. Arbetsförmed- lingen och samordningsförbunden är exempel på aktörer som för uppgifter om individers utbildningsnivå. Båda dessa aktörer samlar uppgifter om utbildningsnivå för att verifiera de sökandes meriter. Dessa baseras på individernas egna utsagor. Detta medför att det är osäkert i vilken grad dessa mått speglar individens formella utbild- ning exempelvis i form av slutbetyg. 
  
 7  
 Uppgifter från Statistiska centralbyrån  
 (2013-06-27). 
  
 361 
 Statens offentliga utredningar 2013 
 Kronologisk förteckning 
  
 1. 
  
 Förändrad hantering av importmoms. Fi. 
  
 2. 
  
 Patientlag. S. 
  
 3. 
  
 Trängselskatt – delegation, sanktioner och utländska fordon. Fi. 
  
 4. 
  
 Tillstånd och medling. Ju. 
  
 5. 
  
 Djurhållning och miljön 
  
 – hantering av risker och möjligheter med stallgödsel. L. 
  
 6. 
  
 Att förebygga och hantera finansiella kriser. Fi. 
  
 7. 
  
 Skärpningar i vapenlagstiftningen. Ju. 
  
 8. 
  
 Den svenska veteranpolitiken 
  
 Statligt bidrag till frivilliga organisationer som stödjer veteransoldater och anhöriga. Fö. 
  
 9. 
  
 Riksbankens 
  
 finansiella oberoende och balansräkning. Fi. 
  
 10. 
  
 Rätta byggfelen snabbt! 
  
 – 
  
 med effektivare förelägganden och försäkringar. S. 
  
 11. 
  
 Kunskapsläget på Kärnavfallsområdet 2013. Slutförvarsansökan under prövning: kompletteringskrav 
  
 och framtidsalternativ. M. 
  
 12. 
  
 Goda affärer – en strategi för hållbar, offentlig upphandling. Fi. 
  
 13. 
  
 Ungdomar utanför gymnasieskolan 
  
 – 
  
 ett förtydligat ansvar för stat och kommun. U. 
  
 14. 
  
 En översyn inom Sevesoområdet 
  
 – 
  
 förslag till en förstärkt organisation för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga kemikalieolyckor. Fö. 
  
 15. 
  
 För framtidens hälsa – en ny läkarutbildning. U. 
  
 16. 
  
 Effektivare konkurrenstillsyn. N. 
  
 17. 
  
 Brottmålsprocessen. Del 1 och 2. Ju. 
  
 18. 
  
 Regeringsbeslut av ett statsråd – SRÄ. Fö. 
  
 19. 
  
 Mera glädje för pengarna. Ku. 
  
 20. 
  
 Kommunal vuxenutbildning på grundläggande nivå – en översyn för ökad individanpassning och effektivitet. U. 
  
 21. 
  
 Internationell straffverkställighet. Ju. 
  
 22. 
  
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt 
  
 – 
  
 samordning och digital samverkan. N. 
  
 23. 
  
 Ersättning vid läkemedelsskador och miljöhänsyn i läkemedelsförmånerna. S. 
  
 24. 
  
 E-röstning 
  
  och andra valfrågor. Ju. 
  
 25. 
  
 Åtgärder för ett längre arbetsliv. +Lättläst + Daisy. S. 
  
 26. 
  
 Fri att leka och lära 
  
 – 
  
 ett målinriktat arbete för barns ökade säkerhet i förskolan. U. 
  
 27. 
  
 Vissa frågor om gode män och förvaltare. Ju. 
  
 28. 
  
 Försäkring på transportområdet i krig och kris. Fi. 
  
 29. 
  
 Det svenska medborgarskapet. A. 
  
 30. 
  
 Det tar tid 
  
 – 
  
 om effekter av skolpolitiska reformer. U. 
  
 31. 
  
 En digital agenda i människans tjänst 
  
 – 
  
 Sveriges digitala ekosystem, dess aktörer och drivkrafter. N. 
  
 32. 
  
 Budgetramverket 
  
 – 
  
 uppfyller det EU:s direktiv? Fi. 
  
 33. 
  
 En myndighet för alarmering. Fö. 
  
 34. 
  
 En effektivare plan- och bygglovsprocess. S. 
  
 35. 
  
 En ny lag om personnamn. Ju. 
  
 36. 
  
 Disciplinansvar i ett reformerat försvar. Fö. 
  
 37. 
  
 Begripliga beslut på migrationsområdet. Ju. 
  
 38. 
  
 Vad bör straffas? Del 1 och 2. Ju. 
  
 39. 
  
 Europarådets konvention om  
  
 it-relaterad 
  brottslighet. Ju. 
  
 40. 
  
 Att tänka nytt för att göra nytta 
  
 – 
  
 om perspektivskiften i offentlig verksamhet. S. 
  
 41. 
  
 Förskolegaranti. U. 
  
 42. 
  
 Tillsyn över polisen. Ju. 
  
 43. 
  
 Långsiktigt hållbar markanvändning 
  
 – 
  
 del 1. M. 
  
 44. 
  
 Ansvarsfull hälso- och sjukvård. S. 
  
 45. 
  
 Rätt information 
  
 – 
  
 Kvalitet och patientsäkerhet för vuxna med nedsatt beslutsförmåga. S. 
  
 46. 
  
 Beskattning av mikroproducerad el m.m. Fi. 
  
 47. 
  
 Effektivare bredbandsstöd. N. 
  
 48. 
  
 Patentlagen och det enhetliga europeiska patentsystemet. Ju. 
  
 49. 
  
 Nämndemannauppdraget 
  
 – 
  
 breddad rekrytering och kvalificerad medverkan. Ju. 
  
 50. 
  
 En väg till ökad tillsyn: marknadsföring av och  
  
 e-handel 
  med alkohol och tobak. S. 
  
 51. 
  
 Skydd för geografisk information. Fö. 
  
 52. 
  
 Moderniserad studiehjälp. U. 
  
 53. 
  
 Privata utförare – kontroll och insyn. Fi. 
  
 54. 
  
 Tillgång till läkemedel och sjukvårdsmateriel vid allvarliga händelser och kriser. S. 
  
 55. 
  
 Statens kulturfastigheter – urval och förvaltning för framtiden. S. 
  
 56. 
  
 Friskolorna i samhället. U. 
  
 57. 
  
 Samordnade bullerregler för att underlätta bostadsbyggandet. S. 
  
 58. 
  
 Lättläst. + Lättläst version + Clark. Ku. 
  
 59. 
  
 Ersättning vid rådighetsinskränkningar 
  
 – 
  
 vilka fall omfattas av 2 kap. 15 § tredje stycket regeringsformen och när ska ersättning lämnas? M. 
  
 60. 
  
 Åtgärder för samexistens mellan människa och varg. M. 
  
 61. 
  
 Försvarsfastigheter i framtiden. S. 
  
 62. 
  
 Förbudet mot dubbla förfaranden och andra rättssäkerhetsfrågor 
  
 i skatteförfarandet. Fi. 
  
 63. 
  
 Verkställighet av utländska domar och beslut – en ny Bryssel  
  
 I-förordning 
  m.m. Ju. 
  
 64. 
  
 Pensionärers och förtroendevaldas ersättningsrätt i arbetslöshetsförsäkringen. S. 
  
 65. 
  
 Förstärkta kapitaltäckningsregler. Fi. 
  
 66. 
  
 Översyn av det statliga stödet till dagspressen. Ku. 
  
 67. 
  
 Flygbuller och bostadsbyggande. S 
  
 68. 
  
 Synliggöra värdet av ekosystemtjänster 
  
 – 
  
 Åtgärder för välfärd 
  
 genom biologisk mångfald och ekosystemtjänster. M. 
  
 69. 
  
 Ny tid ny prövning – förslag till ändrade vattenrättsliga regler. M. 
  
 70. 
  
 Säker utveckling! 
  
 – 
  
 Nationell handlingsplan för säker användning och hantering av nanomaterial. M. 
  
 71. 
  
 Viltmyndigheten 
  
 – 
  
 jakt och viltförvaltning i en ny tid. L. 
  
 72. 
  
 Ut ur skuldfällan. Ju. 
  
 73. 
  
 En utvecklad budgetprocess 
  
 – 
  
 ökad tydlighet och struktur. Fi. 
  
 74. 
  
 Unga som varken arbetar eller studerar 
  
 – 
  
 statistik, stöd och samverkan. U. 
  
 Statens offentliga utredningar 2013 
 Systematisk förteckning 
 Justitiedepartementet 
 Tillstånd och medling. [4] Skärpningar i vapenlagstiftningen. [7] Brottmålsprocessen. Del 1 och 2. [17] Internationell straffverkställighet. [21]  
 E-röstning 
  och andra valfrågor. [24] 
 Vissa frågor om gode män och förvaltare. [27] En ny lag om personnamn. [35] 
 Begripliga beslut på migrationsområdet. [37] Vad bör straffas? Del 1 och 2. [38] 
 Europarådets konvention om  
 it-relaterad 
  brottslighet. [39] 
 Tillsyn över polisen. [42] 
 Patentlagen och det enhetliga europeiska patentsystemet. [48] 
 Nämndemannauppdraget 
 – breddad rekrytering och kvalificerad medverkan. [49] 
 Verkställighet av utländska domar och beslut 
 – en ny Bryssel  
 I-förordning 
  m.m. [63] Ut ur skuldfällan. [72] 
 Försvarsdepartementet 
 Den svenska veteranpolitiken 
 Statligt bidrag till frivilliga organisationer som stödjer veteransoldater och anhöriga. [8] 
 En översyn inom Sevesoområdet 
 – förslag till en förstärkt organisation för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga kemikalieolyckor. [14] 
 Regeringsbeslut av ett statsråd – SRÄ. [18] En myndighet för alarmering. [33] Disciplinansvar i ett reformerat försvar. [36] Skydd för geografisk information. [51] 
 Socialdepartementet 
 Patientlag. [2] 
 Rätta byggfelen snabbt! 
 – med effektivare förelägganden och försäkringar. [10] 
 Ersättning vid läkemedelsskador och miljöhänsyn i läkemedelsförmånerna. [23] 
 Åtgärder för ett längre arbetsliv. + Lättläst + Daisy. [25] 
 En effektivare plan- och bygglovsprocess. [34] 
 Att tänka nytt för att göra nytta 
 – om perspektivskiften i offentlig verksamhet. [40] 
 Ansvarsfull hälso- och sjukvård. [44] 
 Rätt information 
 – Kvalitet och patientsäkerhet för vuxna med nedsatt beslutsförmåga. [45] 
 En väg till ökad tillsyn: marknadsföring av och  
 e-handel 
  med alkohol och tobak. [50] 
 Tillgång till läkemedel och sjukvårdsmateriel vid allvarliga händelser och kriser. [54] 
 Statens kulturfastigheter – urval och förvaltning för framtiden. [55] 
 Samordnade bullerregler för att underlätta bostadsbyggandet. [57] 
 Försvarsfastigheter i framtiden. [61] 
 Pensionärers och förtroendevaldas ersättningsrätt i arbetslöshetsförsäkringen. [64] 
 Flygbuller och bostadsbyggande. [67] 
 Finansdepartementet 
 Förändrad hantering av importmoms. [1] 
 Trängselskatt – delegation, sanktioner och utländska fordon. [3] 
 Att förebygga och hantera finansiella kriser. [6] 
 Riksbankens finansiella oberoende och balansräkning. [9] 
 Goda affärer – en strategi för hållbar, offentlig upphandling. [12] 
 Försäkring på transportområdet i krig och kris. [28] 
 Budgetramverket 
 – uppfyller det EU:s direktiv? [32] Beskattning av mikroproducerad el m.m. [46] Privata utförare – kontroll och insyn. [53] 
 Förbudet mot dubbla förfaranden och andra rättssäkerhetsfrågor i skatteförfarandet. [62] 
 Förstärkta kapitaltäckningsregler. [65] 
 En utvecklad budgetprocess 
 – ökad tydlighet och struktur. [73] 
 Utbildningsdepartementet 
 Ungdomar utanför gymnasieskolan 
 – ett förtydligat ansvar för stat och kommun. [13] 
 För framtidens hälsa – en ny läkarutbildning. [15] 
 Kommunal vuxenutbildning på grundläggande nivå – en översyn för ökad individanpassning och effektivitet. [20] 
 Fri att leka och lära 
 – ett målinriktat arbete för barns ökade säkerhet i förskolan. [26] 
 Det tar tid 
 – om effekter av skolpolitiska reformer. [30] 
 Förskolegaranti. [41] Moderniserad studiehjälp. [52] Friskolorna i samhället. [56] 
 Unga som varken arbetar eller studerar 
 – statistik, stöd och samverkan. [74] 
 Landsbygdsdepartementet 
 Djurhållning och miljön 
 – hantering av risker och möjligheter med stallgödsel. [5] 
 Viltmyndigheten 
 – jakt och viltförvaltning i en ny tid. [71] 
 Miljödepartementet 
 Kunskapsläget på Kärnavfallsområdet 2013. Slutförvarsansökan under prövning: kompletteringskrav och framtidsalternativ. [11] 
 Långsiktigt hållbar markanvändning 
 – del 1. [43] 
 Ersättning vid rådighetsinskränkningar 
 – vilka fall omfattas av 2 kap. 15 § tredje stycket regeringsformen och när ska ersättning lämnas? [59] 
 Åtgärder för samexistens mellan människa och varg. [60] 
 Synliggöra värdet av ekosystemtjänster 
 – Åtgärder för välfärd genom 
 biologisk mångfald och ekosystemtjänster. [68] 
 Ny tid ny prövning – förslag till ändrade vattenrättsliga regler. [69] 
 Säker utveckling! 
 – Nationell handlingsplan för säker användning och hantering av nanomaterial. [70] 
 Näringsdepartementet 
 Effektivare konkurrenstillsyn. [16] 
 Så enkelt som möjligt för så många som möjligt 
  
 – 
  
 samordning och digital samverkan. [22] En digital agenda i människans tjänst 
  
 – 
  
 Sveriges digitala ekosystem, dess aktörer och drivkrafter. [31] 
  
 Effektivare bredbandsstöd. [47] 
 Kulturdepartementet 
 Mera glädje för pengarna. [19] 
 Lättläst. + Lättläst version + Clark. [58] 
 Översyn av det statliga stödet till dagspressen. [66] 
 Arbetsmarknadsdepartementet 
 Det svenska medborgarskapet. [29]